31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/121 
Udtalelse om forslag til ændring af forslaget til Rådets direktiv om tilføjelse til det fælles 
merværdiafgiftssystem og ændring af direktiv 77/388/EØF - overgangsordninger med henblik 
på etablering af det indre marked (*) 
(90/C 332/34) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 17. juli 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for økonomiske, finansielle og monetære 
spørgsmål, som udpegede Luigi Della Croce til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
11. september 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 279. plenarforsamling den 19. september 
1990, med et stort flertal af stemmer for, 6 imod og 6 hverken for eller imod, følgende 
udtalelse. 
1. Forord 
1.1. Det foreliggende forslag afspejler den ændrede 
holdning, Kommissionen har indtaget på baggrund af 
Rådets og medlemsstaternes negative reaktioner på de 
forslag, den fremsatte tidligere. 
1.2. Med henblik på etableringen af det indre euro­
pæiske marked og den afskaffelde af de afgiftsmæssige 
grænser, som dette inbebærer, fremlagde Kommissio­
nen således i 1987 (2) et forslag om udbygning af det 
fælles momssystem. 
1.3. Forslaget tog sigte på en harmonisering af 
momssatserne ved at nedbringe disses antal til to og lade 
dem indgå i hvert et satsinterval med en maksimums- og 
minimumsværdi. Herudover tog forslaget sigte på at 
knæsætte princippet om » beskatning i oprindelseslan­
det« hvilket indebærer, at varetransaktioner mellem 
forskellige EF-lande behandles på samme måde som 
varetransaktioner inden for én og samme medlemsstat. 
1.4. Det økonomiske og sociale udvalg udtalte sig 
om Kommissionens forslag i udtalelsen CES 740/88 (3), 
som det er nyttigt at minde om på dette sted. 
1.5. Rådet kunne imidlertid ikke tilslutte sig Kom­
missionens indfaldsvinkel, hvilket bl.a. skyldtes, at der 
i mellemtiden var blevet tilkendegivet klar modstand 
fra visse medlemsstaters side. 
1.6. På denne baggrund oversendte Kommissionen 
den 14. juni 1989 en meddelelse (4) til Rådet og Europa-
Parlamentet, hvori den foreslog, at man snarest muligt 
og frem til udgangen af 1992 indførte en overgangspe­
riode, i løbet af hvilken man kunne foretage de nødven­
dige tilpasninger. Ved samme lejlighed foreslog Kom­
missionen, at der skulle fastsættes en minimumsværdi 
(!) EFT nr. C 176 af 17. 7. 1990, s. 8. 
(2) Forslag KOM(87) 322 endelig udg. (EFT nr. C 252 af 22. 9. 
1987). 
(3) ØSU 740/88 (EFT nr. C 237 af 12. 9. 1988, s. 19). 
(4) KOM(89) 260 endelig udg. for den normale momssats i stedet for et satsinterval, 
at der skulle indføres særlige ordninger for visse trans­
aktioner samt et clearingssystem baseret på statistiske 
oplysninger. 
1.7. Det økonomiske og sociale Udvalg afgav en 
stærkt kritisk udtalelse om denne meddelelse (5). 
1.8. Rådet erklærede den 9. oktober 1989, at det ikke 
var muligt at nå til generel enighed om beskatning i 
oprindelseslandet inden den 1. januar 1993. Samtidig 
godkendte det, for en begrænset periode, princippet 
om, at momsen skal betales i bestemmelseslandet, men 
med en differentieret behandling af visse typer af trans­
aktioner. 
1.9. Den 13. november 1989 bekræftede'Rådet, at 
momsopkrævning i oprindelseslandet er en nødvendig­
hed og skal betragtes som » målet på lidt længere sigt«. 
Det anerkendte imidlertid, at »i en begrænset periode 
skal momsordningens korrekte anvendelse ved moms­
pligtige transaktioner mellem forskellige medlemsstater 
sikres ved, at modtageren i bestemmelseslandet beskat­
tes med de satser og på de vilkår, der gælder i dette 
land«. 
Desuden blev Rådet og Kommissionen enige om, at der 
senest den 31. december 1996 skal foretages en samlet 
gennemgang af de nærmere vilkår og betingelser for 
den endelige harmonisering af det fælles momssystem, 
efter udløbet af overgangsperioden. 
2. Kommissionens forslag 
2.1. Kommissionen bekræftede, at der på længere 
sigt skal ske en fuld og endelig afskaffelse af de afgifts-
(5) EFT nr. C 62 af 12. 3. 1990, s. 8. 
Nr. C 332/122 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
mæssige grænder og slog atter engang fast, at slutmålet 
er beskatning i oprindelseslandet. På denne baggrund 
har Kommissionen foretaget visse ændringer i sine op­
rindelige forslag og foreslået, at der indføres en over­
gangsordning. 
2.2. Ifølge Kommissionens forslag skal afgiften for 
følgende former for transaktioner fortsat opkræves på 
basis af de i indførselslandet gældende satser og vilkår: 
— salg til ikke-momspligtige institutioner og helt af­
giftsfritagne virksomheder, 
— postordresalg til privatpersoner i tilfælde, hvor sæl­
ger har en postordreomsætning til andre EF-lande 
på over 1 million ECU, 
— salg af nye personkøretøjer [efter reglerne i artikel 2, 
litra b)]. 
2.3. I en overgangsperiode, løbende fra 1. januar 
1993 til (senest) 31. december 1996, skal alle varer, der 
er genstand for salg, bortset fra de former for salg, der 
er omhandlet i punkt 2.2. ovenfor, og som overføres fra 
et EF-land til et andet, beskattes i bestemmelseslandet. 
Dette indebærer, at salg af varer, der er bestemt til en 
anden medlemsstat, vil være fritaget for moms, medens 
køb af varer vil blive pålagt moms i bestemmelseslandet, 
som vil blive opkrævet hos køberen. 
2.4. Momsen indbetales i forbindelse med de periodi­
ske momsangivelser og ikke på tidspunktet for indfø­
relsen. 
2.5. Ikke-momspligtige institutioner og helt afgifts­
fritagne virksomheder skal svare afgift af deres køb i 
oprindelseslandet, dersom den samlede værdi af deres 
indkøb (eksklusive moms) fra en medlemsstat, som 
ikke er bestemmelseslandet, i løbet af kalenderåret ikke 
overstiger 35 000 ECU (forhøjes til 70 000 ECU pr. 
1. januar 1995). 
2.6. Den fritagelsesordning, der gælder for små og 
mellemstore virksomheder i indlandet, udvides til også 
at gælde for disse virksomheders leverancer til andre 
medlemsstater. 
2.7. Der vil ikke hvile nogen begrænsninger på priva­
tes køb af varer, for hvilke der er betalt afgift til den 
medlemsstat, i hvilken de er erhvervet. Privates varekøb 
via postordre beskattes i bestemmelseslandet som alle­
rede anført i punkt 2.2 ovenfor. 
2.8. Kommissionen peger på, at overgangsforan­
staltningerne vil mindske byrderne og omkostningerne 
for erhvervslivet, eftersom kontrollen med momstil­
svaret i forbindelse med transaktioner mellem forskelli­
ge medlemsstater skal foretages på grundlag af alminde­
ligt anvendte handelsdokumenter, først og fremmest 
fakturaer. 2.9. Den eneste ekstraforpligtelse består i, at beløbe­
ne for transaktioner med andre EF-lande skal angives 
særskilt. 
3. Bem ærkninger 
3.1. Allerførst skal det bemærkes, at Kommissionens 
forslag fremstår som det direkte resultat af en politisk 
dialog, som alle EF-lande har taget aktiv del i, ligesom 
forslaget også skal ses som en reaktion på konkrete 
erklæringer fra Rådets side. 
3.2. Det er vigtigt at have dette in mente, eftersom 
det er nødvendigt så hurtigt som muligt at nå frem til 
konkrete rådsbeslutninger, da datoen 1. januar 1993 
nærmer sig hastigt. Det vil være hensigtsmæssigt, at den 
pågældende lovgivning ligger klar inden denne dato. 
3.3. I øvrigt turde det være overflødigt at minde om, 
at den samlede skattepolitik er en væsentlig komponent 
i enhver form for økonomisk politik. Den er afgørende 
for sikringen af politisk og social samhørighed i Fælles­
skabet og for en harmonisk udvikling i levevilkårene 
og fjernelse af de regionale skævheder. 
3.4. Desuden må de argumenter, der er blevet frem­
ført under den politiske debat, hverken negligeres eller 
undervurderes, ligesom man skal minde om de 
synspunkter, der ligger til grund for de udtalelser, ØSU 
har afgivet om moms og punktafgifter i tidsrummet fra 
1988 og op til nu. 
3.5. En overgangsperiode, hvorunder varerne beskat­
tes i bestemmelseslandet, er en klar nødvendighed, hvil­
ket ØSU da også påpegede i sin udtalelse af 19. decem­
ber 1989 (ØSU 1368/89). Overgangsperioden skal give 
medlemsstaterne den fornødne tid til at forberede sig 
tilstrækkeligt til den endelige ordning. 
3.6. Den endelige ordning må udformes klart i alle 
enkeltheder. Dette indebærer, at man fastlægger alle de 
beslutninger, der skal hjælpe medlemsstaterne til at 
tilpasse sig ordningen; dette må ske uden at medlemssta­
terne påføres yderligere provenumæssige problemer, og 
uden at deres konkurrenceevne lider skade. 
3.7. Når afgiftsharmoniseringen til sin tid gennemfø­
res, bør den udmærke sig ved en tilstrækkelig grad af 
tilnærmelse medlemsstaterne imellem, ligesom det må 
sikres, at der dæmmes op for, at harmoniseringen får 
negativ indflydelse på medlemsstaternes budgetpolitik, 
økonomiske politik og socialpolitik, da noget sådant i 
sidste instans kan spænde ben for etableringen af Den 
Økonomiske og Monetære Union i EF. 
3.8. Kommissionens bestræbelser på at forpligte 
Rådet til at træffe beslutning om indførelsen af over­
gangsordningen og om overgangen til den endelige ord­
ning samtidigt, bør derfor støttes. 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/123 
3.9 Specielt bør det bekendtgøres, hvilke satser eller 
satsintervaller, der skal finde anvendelse under den 
endelige ordning. Samtidig må der udformes et clear-
ingssystem, som sikrer, at afgiften tilfalder den stat, 
hvor forbruget finder sted, ligesom det må præciseres, 
hvorledes foranstaltningerne til bekæmpelse af svig og 
unddragelser skal udformes. 
3.10. Den af Kommissionen foreslåede overgangspe­
riode løber fra 1. januar 1993 og skal være afsluttet 
inden den 31. december 1996. Kommissionen regner 
således med, at slutmålet kan nås i løbet af maksimalt 
fire år. Det er naturligvis vanskeligt at forudsige, om 
denne overgangsperiode er af passende længde. Det er 
imidlertid klart, at det krævede tidsrum vil være bestemt 
af de enkelte medlemsstaters muligheder for og vilje 
til at anvende den tid, der er afsat, til en indbyrdes 
tilnærmelse af momssatserne og til at introducere alle 
de foranstaltninger, der kræves for at opfylde de forplig­
telser, der følger af den endelige ordning. Blandt disse 
foranstaltninger er bekæmpelse af svig og unddragelse 
af stor vigtighed. 
3.11. Den gradvise satstilnærmelse inden det indre 
markeds gennemførelse er formålstjenlig og vigtig. ØSU 
har i tidligere udtalelser om samme spørgsmål slået til 
lyd for, at der indføres en pligt for medlemsstaterne 
til at sikre, at deres egne satser konvergerer imod et 
værdiinterval, som det står tilbage at fastlægge nærme­
re. Kommissionen opererer ikke med nogen konver­
genspligt i sit forslag (jf. nævnte meddelelse af 14. juni 
1989). Introduceres der ikke en sådan køreplan for 
konvergensen, og sikrer man ikke de enkelte medlems­
stater den fornødne tilpasningsstøtte (se ovenfor pkt. 
3.6.), risikerer man den 31. december 1996 at stå i 
nøjagtigt samme situation som nu, hvorved det vil være 
vanskeligt at igangsætte den endelige ordning på det 
forudsatte tidspunkt. 
3.12. Da forslaget om en overgangsperiode har sin 
baggrund i erkendelsen af, at det ikke i øjeblikket er 
muligt at indføre en endelig ordning, fordi de økonomi­
ske, politiske og sociale forudsætninger herfor ikke er 
til stede, er det vigtigt, at man er sig fuldt bevidst, at 
disse forudsætninger nødvendigvis må være bragt til 
veje inden overgangsperiodens udløb. Heraf følger kra­
vet om en vedtagelse af centrale beslutninger på hele 
beskatningens område, og ikke kun på afgiftsområdet, 
og om, at der sættes ind på at tilnærme den økonomiske 
og sociale situation i de enkelte medlemsstater, da de 
har udviklet sig forskelligt, også i relation til levevis, 
kultur og traditioner. 
Det ville utvivlsomt være hensigtsmæssigt at holde mu­
ligheden for en forlængelse af overgangsperioden åben 
for det tilfælde, at man ikke måtte nå at træffe et 
tilstrækkeligt antal af de pågældende beslutninger inden 
den 31. december 1996. 
En sådan forlængelse vil være så meget desto mere 
indikeret, som resultaterne af overgangsordningen her­
ved blev mere tilfredsstillende. 3.13. De særordninger, der opereres med i forslaget, 
bør desuden udformes klarere, så de ikke giver anled­
ning til tvivl. 
3.14. For så vidt angår postordresalg, er anvendelses­
området for særordningen begrænset til salg, som finder 
sted via serieproducerede kataloger. 
Der findes imidlertid andre former for præsentation 
af varerne (f.eks. dørsalg, fjernsyn, presse), som kan 
sidestilles med salg via katalog, og som derfor også bør 
tages med i betragtning. 
Det synes at være Kommissionens hensigt at ville ind­
snævre anvendelsesområdet for postordresalg inden for 
særordningen. Det vil imidlertid være hensigtsmæssigt 
snarere at udvide det til at omfatte alle former for 
fjernsalg, selv om disse måske snarere burde reguleres 
via særlige lovbestemmelser, og ikke via nærværende 
særordning. 
Også den omstændighed, at særordningen kun gælder 
for postordreomsætning under 1 million ECU, fore­
kommer noget vilkårlig. 
3.15. Ordningen vedrørende de små og mellemstore 
virksomheder (SMV) og afgiftsfritagne personer fortje­
ner særlig opmærksomhed. I denne forbindelse bør der 
fremfor alt stilles krav om en harmonisering af de 
nugældende ordninger i medlemsstaterne. Dernæst er 
det nødvendigt, at et nyt sæt regler udformes mere 
præcist, end det er tilfældet i det foreliggende forslag. 
Det må på den anden side undgås, at den nye ordning 
har nogen form for konkurrenceforvridende effekt. 
3.16. Den kombinerede effekt af ordningen vedrø­
rende rejsendes frie indkøb, af beskatning i oprindelses­
landet for ikke-momspligtige institutioner og for helt 
afgiftsfritagne, og af den snævre definition af postordre­
salg (virksomheder med en omsætning på under 1 mil­
lion ECU) kan få ganske betydelige provenumæssige 
konsekvenser for lande med negativ handelsbalance. 
4. Konklusioner 
4.1. Da Kommissionens forslag i den aktuelle situa­
tion udgør et middel til at overvinde vanskelighederne 
i forbindelse med harmoniseringen af afgifter, er ØSU 
positiv over for det. På den anden side er ØSU's positive 
holdning betinget af, at der tages hensyn til ovenanførte 
overvejelser og bemærkninger, specielt hvad, der er 
fremført i kapitel 3. 
4.2. Det skal påpeges, at denne problematik har bety­
delige konsekvenser for hele økonomien i de berørte 
lande og i visse tilfælde stiller krav om gennemgribende 
ændringer af skattesystemerne. De endelige løsninger 
kan derfor ikke udelukkende være begrænset til de 
indirekte skatter, da der i virkeligheden er behov for en 
overordnet reform af hele beskatningsområdet byggen­
de på princippet om ensartet og rimelig beskatning. 
4.3. Da nettoimportlandene vil kunne komme til at 
stå over for skærpede budgetmæssige problemer, også 
Nr. C 332/124 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
i overgangsperioden, er det nødvendigt, at Kommissio­
nen og Rådet træffer alle de beslutninger, som en løs­
ning af disse problemer tilsigter. Der skal også mindes 
om, at der, når den endelige ordning igangsættes, må 
være etableret et egnet clearingssystem. 4.4. Det må være en prioriteret opgave at begrænse 
svigstilfældene til et minimum. 
4.5. Dette er grunden til, at forslaget om en over­
gangsordning bør kobles nøje sammen med forslaget 
om administrativt samarbejde inden for området in­
direkte skatter. 
Bryssel, den 19. september 1990. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om administrativt samarbejde inden for 
området indirekte skatter 
(90/C 332/35) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 17. juli 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 100 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for økonomiske, finansielle og monetære 
sprørgsmål. Under udarbejdelsen udpegede Det økonomiske og sociale Udvalg Camille 
Giacomelli i hovedordførrer. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 279. plenarforsamling den 19. september 
1990, uden stemmer imod og med 1 stemme hverken for eller imod, følgende udtalelse. 
1. Indledning 
ØSU bifalder principielt det foreliggende forslag, som 
i tråd med konklusionerne fra økonomi- og finansmini­
strenes møde i Rådet den 13. november 1989 tager sigte 
på at skabe et særligt EF-retligt instrument med henblik 
på at effektivisere det administrative samarbejde inden 
for området indirekte skatter, dvs. moms og punktafgif­
ter. ØSU kan dog kun støtte forslaget under forudsæt­
ning af, at formaliteterne lettes for virksomhederne, at 
kontrolmulighederne udnyttes besindigt og ikke chika­
nøst, og endelig at retsgrundlaget samt forslagets rets­
form ændres; ØSU foretrækker af grunde, som anføres 
i det følgende, at der udstedes et direktiv i stedet for en 
forordning på det omhandlede område. 
2. Indledende bemærkninger og begrundelser 
2.1. Kommissionens begrundelse 
2.1.1. Lige som i sit » Forslag til ændring af forslaget 
til Rådets direktiv om tilføjelse til det fælles merværdi­afgiftssystem og ændring af direktiv 77/388/EØF «, der 
omfatter indførelsen af en overgangsordning på moms­
området, henviser Kommissionen i begrundelsen til det 
foreliggende forslag også til oprettelsen af det indre 
marked og fjernelsen af de fiskale grænser. Det forelig­
gende forslag kan i øvrigt betragtes som en logisk følge 
af ovennævnte direktivforslag. 
2.1.2. Begge forslag tager sigte på at afskaffe kontrol­
len i forbindelse med overskridelse af EF's indre grænser 
fra den 1. januar 1993. I førstnævnte forslag, som ØSU 
afgiver en særskilt udtalelse om, bevarer man med 
enkelte ændringer i det store og hele princippet om 
momsopkrævning i bestemmelseslandet, idet man dog 
bekræfter, at målet på mellemlangt sigt er at ændre 
beskatningsstedet, så opkrævningen finder sted i varer­
nes oprindelsesland. I det andet forslag, hvor det ikke 
drejer sig om et direktiv, men om en forordning, der 
finder direkte anvendelse i alle medlemsstater, henviser 
man derimod såvel i begrundelsen som i selve forord-