KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(92) 81 ende I i g udg. 
Bruxelles, den 12» marts 1992 
FÆLLESSKABETS ORDNING FOR EGNE INDTÆGTER 
Beretning forelagt af Kommissionen i henhold til 
artikel 10 i afgørelsen om egne indtægter 

- 2 -
INDHOLDSFORTEGNELSE 
ORDNINGEN FOR EGNE INDTÆGTER 
RESUME OG KONKLUSIONER 
I. INDLEDNING 
II. DEN NUVÆRENDE ORDNING FOR EGNE INDTÆGTER 
1. Udviklingen i de egne indtægter og disses sammensætning i 
perioden 1980-1992 
1.1 Budgettets størrelse 
1.2 De traditionelle egne indtægter 
1.3 De moms- og BNI-baserede indtægter 
2. Udviklingen i Fællesskabets egne indtægter sammenlignet med 
overslagene fra 1988 
3. Byrdefordel ingen 
3.1 Nuværende situation 
3.2 Udviklingen siden 1988 
3.3 Udviklingen i den relative velstand 
III. FAKTORER, DER KAN PÅVIRKE DE EGNE INDTÆGTERS FREMTIDIGE OMFANG OG 
SAMMENSÆTNING 
1. Budgettets størrelse 
2. Nogle eksempler 
3. Indtægternes sammensætning 
3.1 Mulige virkninger af GATT-runden 
3.2 Mulige virkninger af en reform af den fælles landbrugs-
pol i t i k 
- 3 
IV. MULIGE ÆNDRINGER I DEN NUVÆRENDE ORDNING FOR EGNE INDTÆGTER 
1. Er ordningen for egne indtægter retfærdig? 
1.1 Tidligere synspunkter 
1.2 I hvilket omfang bør EF's budget spille en fordelings­
politisk ro I le? 
2. Foreslåede ændringer af ordningen for egne indtægter 
2.1 Mere omfattende brug af BNI-indtægten 
2.2 Yderligere nedsættelse af momsberegningsgrundlaget 
3. En ny femte egen EF-indtægt? 
3.1 Den politiske opfattelse af de egne indtægter i medlems­
staterne 
3.2 Behovet for egentlige egne EF-indtægter 
3.3 Kriterier for en eventuel femte egen indtægt 
3.4 Betingelserne for en femte egen indtægt 
- 4 
ORDNINGEN FOR EGNE INDTÆGTER 
RESUMÉ OG KONKLUSIONER 
Denne beretning, der indeholder en gennemgang af Fællesskabets ordning for 
egne indtægter samt forslag til forbedringer heraf, forelægges i henhold 
til artikel 10 i afgørelsen om Fællesskabets egne indtægter fra 1988. 
I 1980 udgjorde Fællesskabets budget ca. 0,7% af dets BNI. Siden da er 
denne andel vokset betydeligt, selv om væksten siden 1988 dog har været 
noget langsommere, nemlig fra 1,08% af Fællesskabets BNI i 1988 til 1,15% i 
1992, som følge af opbremsningen af væksten i landbrugsudgifterne i de 
senere ar. 
Hvad angår de forskellige egne indtægters andel af de samlede udgifter, er 
den del, de traditionelle egne indtægter udgør af budgettet, faldet fra ca. 
halvdelen til mindre end en tredjedel af de samlede indtægter, efterhånden 
som budgettet er blevet større, selv om deres andel kun er faldet meget 
svagt udtrykt i procent af Fællesskabets BNI. Tilsvarende er de moms- og 
BNI-baserede indtægters andel steget fra ca. halvdelen til over to 
tredjedele af de samlede indtægter. 
Fra 1988 til 1990 var de samlede udgifter lavere, end man havde antaget i 
1988, hovedsagelig som følge af, at landbrugsudgifterne var mindre end for­
ventet, selv om budgettet for 1991 og 1992 var lidt større, end man havde 
regnet med i 1988. Hertil kommer, at den gennemsnitlige økonomiske vækst 
frem til 1992 har været større end forventet i 1988, hvilket har resulteret 
i et større momsgrundlag. Dette har ført til, at man ikke har haft nær så 
hårdt brug for den fjerde indtægtskilde (BNI) som antaget i 1988. 
Når man ser på spørgsmålet om byrdefordeling, må man ikke glemme, at 
budget indtægternes og -udgifternes fordeling på de enkelte lande langt fra 
giver det fulde billede af EF-medlemskabets sande fordele og omkostninger. 
Med dette in mente, skal det bemærkes, at de samlede egne indtægters 
nuværende fordeling pr. land er uden sammenhæng med BNI, også når der 
bortses fra de traditionelle egne indtægter og kompensationen til Det 
Forenede Kongerige. Der er en tendens til, at de mindre velstillede 
medlemsstater betaler mere end deres andel af BNI. Det samme gør D, F og UK 
som følge af deres høje momsgrundlag. B, DK og l's små andele skyldes, at 
disse lande bidrager med forholdsvis lidt i momsbaserede indtægter. 
De momsbaserede indtægter, eksklusive kompensationen til Det Forenede 
Kongerige, er generelt degressive. Derfor er der ingen sammenhæng mellem de 
enkelte landes økonomiske bidragsevne og det, de betaler i momsbidrag. Der 
er således en tendens til, at de fattigste medlemsstater betaler mere end 
deres BNI-ånde I, selv efter at der er taget højde for den korrekt ive 
virkning af begrænsningen af momsgrundlaget. 
-5-f 
Budgetreformen i 1988 havde en vis omfordelingseffekt som følge af 
fordoblingen af midlerne til strukturfondene (som tildeler midler, snarere 
end at omfordele dem, men naturligvis med et omfordelingspolitisk sigte), 
indførelsen af BNI-indtægtskiIden og begrænsningen af momsberegnings­
grundlaget samt videreførelsen af kompensationen til Det Forenede Kongerige 
og reduktionen af Tysklands deltagelse i finansieringen heraf. Den fulde 
omfordel ingseffekt af reformen i 1988 er imidlertid først nu ved at slå 
igennem, navnlig fordi BNI-indtægtskiIden stadigvæk kun udgør ca. godt 20% 
af de egne indtægter, og strukturfondsmidlerne endnu ikke er nået op på det 
dobbelte niveau. 
Den dynamiske udvikling i Fællesskabets budget forventes at fortsætte. De 
yderligere fremskridt, der vil blive gjort på det økonomiske og politiske 
område i EF-samarbeJdet, vil - også selv om nærhedsprincippet praktiseres i 
fuldt omfang - medføre en forøgelse af budgettet, efterhånden som opgaver 
inden for midde11i Ide Iing, omfordeling, samhørighed og stabilisering samt 
på det udenrigspolitiske område overføres til fællesskabsniveau. 
Hertil kommer, at sammensætningen af de egne indtægter højst sandsynligt 
vil undergå en betydelig ændring i de kommende år, således at de 
traditionelle egne indtægter vil få stadig mindre betydning, efterhånden 
som virkningerne af GATT-forhandlingerne og landbrugsreformerne gør sig 
gældende. 
Den kommende Økonomiske og Monetære Union samt Den Politiske Union vil 
yderligere øge behovet for større retfærdighed, hvad fællesskabsbudgettet 
angår. I forbindelse med de ændringer, der kan blive tale om I ordningen 
for egne indtægter, må hovedvægten derfor lægges på spørgsmålet om retfær­
dighed for de enkelte medlemsstater. Som anført i Maastricht-protokollen om 
social og økonomisk samhørighed bør der tages større hensyn til de enkelte 
medlemsstaters Økonomiske bidragsevne og de degressive elementer i den 
nuværende ordning bør korrigeres. 
Man kunne tage større hensyn til medlemsstaternes bidragsevne ved at gøre 
øget brug af BNI-indtægten gennem en reduktion af momsindkaldelsessatsen på 
0,4 procent. Man kunne også rette op på den degressive skævhed i moms­
indbetalingerne ved at ændre begrænsningen af momsgrundlaget til 50% af BNI 
istedet for de nuværende 55%. Begge disse foranstaltninger ville lette den 
finansielle byrde, der påhviler de mindst velstillede lande, og flytte den 
over på B, DK og I, hvis BNI-andel ligger betydeligt over deres momsandel. 
Disse lande ville dog stadig bevare en betydelig fordel i ordningen for 
Fællesskabets egne indtægter. Hertil kommer, at sådanne ændringer ville 
mindske omfanget af kompensationen til Det Forenede Kongerige betydeligt. 
- 6 -
Indførelsen af en ny femte egen indtægt ville være ønskelig af hensyn til 
Fællesskabets institutionelle og finansielle udvikling. Det er vigtigt, at 
den nye egne indtægt bliver retfærdig og at det bliver en egentlig 
fællesskabsskat, der opkræves på et harmoniseret grundlag. Denne 
harmonisering må begrundes økonomisk. Desuden bør en femte indtægt politisk 
knyttes sammen med, at Europa-Parlamentet får udvidet sine beføjelser på 
budgetområdet. 
Kommissionen har undersøgt mulighederne for at dele provenuet af visse 
nationale skatter og afgifter mellem Fællesskabet og medlemsstaterne. Den 
er dog nået til det resultat, at der i øjeblikket i medlemsstaternes 
beskatningsordninger ikke findes muligheder derfor, såfremt opkrævningen 
skal foregå på et tilstrækkeligt harmoniseret grundlag. 
På mellemlang sigt vil Fællesskabets politiske udvikling nødvendiggøre en 
ny egen indtægt. Kommissionen vil bestræbe sig på at fremme mulighederne 
for indførelse af en sådan. 
- 7 -
I. INDLEDNING 
Denne beretning forelægges i henhold til artikel 10 i Rådets afgørelse af 
24. juni 1988 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (88/376/EØF, 
Euratom), hvori det fastsættes, at "Kommissionen inden udgangen af 1991 
forelægger en beretning om, hvorledes den ved denne afgørelse indførte 
ordning fungerer, og at den i denne forbindelse tager spørgsmålet om 
korrektionen af budgetuligevægtene til fordel for Det Forenede Kongerige op 
til fornyet overvejelse". 
Beretningen er endvidere et svar på Kommissionens erklæring i referatet af 
Rådets møde den 20. Juni 1988 om, at den i lyset af, hvorledes den i 1988 
indførte ordning for egne indtægter har virket, vil undersøge, om der er 
anledning ti I at fremlægge et forslag til iværksættelse af bestemmelserne i 
artikel 2, stk. 2, i ovennævnte afgørelse om Fællesskabets egne indtægter, 
dvs. et nyt forslag om en ny indtægtskilde, der skal forelægges Rådet til 
vedtagelse i henhold til proceduren i artikel 201 (Rådets dokument nr. 
7161/88 - bilag af 20. Juni 1988). 
Beretningen skal endelig ses i lyset af den protokol om økonomisk og social 
samhørighed, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Maastricht, 
hvori Kommissionen og medlemsstaterne erklærer, at de har til hensigt at 
tage større hensyn til de enkelte medlemsstaters økonomiske evne til at 
bidrage til Fællesskabets egne indtægter samt at undersøge, hvorledes de 
degressive elementer, der findes i den nuværende ordning for egne 
indtægter, kan korrigeres til fordel for de mindre velstillede medlems­
stater . 
- 8 -
I I. DEN NUVÆRENDE ORDNING FOR EGNE INDTÆGTER 
1. Udviklingen i de egne indtægter og disses sammensætning i perioden 
1980-1992 
1.1. Budgettets størrelse 
Som et resultat af Fællesskabets øgede udgifter voksede budgettet 
fra ca. 0,70% af Fællesskabets BNI i 1980 til 1,08% i 1988. Siden 
da er det kun vokset ubetydeligt ti I de forventede 1,15% i 1992 (se 
graf 1). 
Imidlertid er de forskellige indtægtstyper ikke vokset lige meget, 
hvorfor budgettets sammensætning har ændret sig. Medens de tradi­
tionelle egne indtægter udgjorde næsten 0,4% af Fællesskabets BNI i 
1980 svarende til halvdelen af udgifterne, er deres relative andel 
faldet til 0,3% af BNI i 1988. Derefter har deres andel været sta­
bil frem til 1992, således at de nu udgør under en fjerdedel af 
Fællesskabet budgetudgifter. De indtægter, der er baseret på økono­
miske aggregater (moms og BNI), tegner sig for resten af indtæg­
terne, dog således, at momsen er langt den vigtigste indtægtskilde, 
idet den udgør ca. 55% af indtægterne i 1992, mod de godt 20%, som 
BNI tegner sig for (se diagram 1). 
1.2. De traditionelle egne indtægter 
De traditionelle egne indtægter (der udgjorde under 25% af de 
samlede indtægter i 1991) består af landbrugsafgifter (ca. 2% af de 
samlede indtægter), sukkerafgifter (ligeledes ca. 2%) og told 
(næsten 20% af de samlede indtægter). 
Sukkerafgifterne opkræves under den sukkerordning, der økonomisk 
hviler i sig selv, og udgør en ret konstant del af de egne indtæg­
ter. Deres størrelse er afpasset efter denne ordnings finansielle 
behov, dvs. udgifterne til lagring og eksportrestitutioner. 
De øvrige traditionelle egne indtægter har udviklet sig i tidens 
løb som følge af ændrede bestemmelser og strukturforhold samt på 
grund af cykliske faktorer. 
GRAF 1 
UDVIKLINGEN I FÆLLESSKABETS EGNE INDTÆGTER I % AF 
FÆLLESSKABETS BNI 
1980-1992 
i 
o 
80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 
BNI-provenu 
Momsprovenu ^ ^^ Traditionelle egne indtægter 
Samlede egne indtægter 
DIAGRAM 1 
100% 
7 5% -
50% -
25% H 
0% UDVIKLINGEN I SAMMENSÆTNINGEN AF FÆLLESSKABETS 
INDTÆGTER: 1980-1992 
- Samlede provenu = 100 -
i 
o 
80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 
Traditionelle egne indtægter 
BNl-provenu flfffi Momsprovenu 
Tilpasninger, finansielle bidrag 
og restsaldi 
(1980-90: Faktiske tal; 1991-92: Budgettal) 
- 11 
Landbrugsafgifterne afspejler de beslutninger, der tages i forbin­
delse med den fælles landbrugspolitik. Da Fællesskabet i stadig 
højere grad er blevet selvforsynende i den pågældende periode, er 
Fællesskabets import blevet mindre og dets andel af verdens samlede 
landbrugs import faldet. De indrømmelser, der er givet forskellige 
tredjelande, har endvidere bevirket, at det årlige provenu fra den­
ne indtægtskilde er gået betydeligt tilbage. Endelig har udsvingene 
i verdensmarkedspriserne og valutakursændringer påvirket landbrugs-
afgifternes størrelse i den pågældende periode. 
Toldindtægterne har været udsat for lignende påvirkninger. I årenes 
løb har de forskellige bi- og multilaterale forhandlinger bevirket, 
at den vægtede gennemsnitlige toldsats er faldet til 5,19% i 1989 
(senest disponible tal). Men som følge af bi- eller multilaterale 
indrømmelser var den reelle sats i 1989 dog kun 2,84%. Dette tal 
varierer dog fra år til år som følge af ændrede importstrukturer i 
værdi (f.eks. vil højere oliepriser til lavere toldtariffer reduce­
re det samlede provenu). For det andet er Fællesskabets import fra 
tredjelande faldet (udtrykt i andel af Fællesskabets BNI) fra 12,6% 
i 1980 til skønsmæssigt 9,5% i 1991. Importen, som udgjorde 23,6% 
af verdenshandelen i 1980, faldt til 21,9% i 1990 (ekskl. handelen 
inden for Fællesskabet). Endelig har udviklingen i verdensmarkeds­
priserne, valutakurserne og importtendenserne haft indflydelse på 
det samlede resultat. 
1.3. De moms- og BNI-baserede indtægter 
De indtægtskilder, der er baseret på økonomiske aggregater (f.eks. 
moms og BNI), tegner sig for resten (når en række mindre indtægter 
lades ude af betragtning). De ventes at udgøre ca. 75% af de 
samlede budget indtægter, der er nødvendige i 1992, mod kun 50% i 
1980. 
Momsgrundlaget steg lidt hurtigere (7,5%) end Fællesskabets BNI 
(7,0%) fra 1980 til 1988, hvor den nye afgørelse om Fællesskabets 
egne indtægter begrænsede momsgrundlaget for de enkelte medlems­
stater til 55% af deres BNI. Momsloftet blev valgt i 1988 som et 
kompromis efter, at Kommissionen havde foreslået, at den fjerde 
indtægtskilde skulle baseres på forskellen mellem momsgrundlaget og 
BNI-grund I aget for at kompensere for de store forskelle, der var 
mellem disse to aggregater i de forskellige medlemsstater. Det blev 
besluttet kun at benytte BNI som beregningsgrundlag for den fjerde 
indtægtskilde og at lægge et fast loft over momsgrundlaget. (Se 
tabel 1 og 2 vedrørende udviklingen i momsgrundlaget med og uden 
loft udtrykt i procent af BNI). 
- 12 -
I 1992 vil seks medlemsstater have ændret deres momsgrundlag til 
BNI-grund I aget på grund af begrænsningen af momsen, nemlig Græken­
land, Irland, Luxembourg, Spanien, Portugal og Det Forenede Konge­
rige. Den andel af momsindtægterne, som medlemsstaterne med moms­
loft tegner sig for, vil dog stadig være højere end deres BNI-andel 
som følge af de lavere bidrag fra landene uden loft. Ikke desto 
mindre vil stigningstakten i Fællesskabets momsgrundlag derfor 
nærme sig stigningstakten i Fællesskabets BNI. 
Satsen for indkaldelse af momsindtægter til dækning af budgetbi­
dragene steg gradvis fra ca. 0,7% i 1980 til 1,0% i 1984 og igen 
til maksima I satsen på 1,4% fra 1986. De faktiske momssatser er 
forskellige fra medlemsstat til medlemsstat som følge af finan­
sieringen af kompensationen til Det Forenede Kongerige og dennes 
indflydelse på momsindbetalingerne fra andre medlemsstater. 
Indtil 1988 dækkede man supplerende budgetbehov med supplerende 
bidrag, der blev vedtaget ad hoc. Siden da har den fjerde indtægt, 
der blev indført ved afgørelsen i 1988, og som beregnes på grundlag 
af medlemsstaternes BNI, været en slags budgetstødpude. Det var 
det, der var det nye ved den ordning, der blev indført i 1988. I 
1990 var der næsten slet ikke behov for denne nye BNI-baserede 
indtægtskilde. I 1991 finansierede den fjerde indtægt imidlertid 
15,5% af budgettet svarende til 0,16% af BNI, og i 1992 forventes 
den at finansiere over 20% af budgettet. 
nor.sg rund Lag Cuden begrænsning) udtrykt i % af BNI: 1984-1992 Tabel I 
(1) Faktiske grundlag, seneste revision 31/07/91 
(2) Budgetgrundlag 
(3) Reviderede skøn for 1988, 1990 og 1992 
(4) Ekskl. Madeira og Acorerne Medlems-
stat 
GR 
f Z 
IK 
: (3) 
L 
NL 
TJR12 •! 1984 
| (1) 
! 49.73 
46.26 
1 52.58 
i 
i 
! 
| 51.63 
i 63.20 
1 41.38 
j 61.67 
I 48.26 
58.80 
i ... 
46.79 1985 
(D 
49.57 
46.58 
50.67 
52.02 
64.05 
40.55 
62.81 
49.19 
60.72 
46.67 1986 
(1) 
47.51 
46.87 
48.45 
45.72 
51.40 
62.45 
41.35 
63.86 
50.99 
59.49 
48.69 1987 
(D 
47.88 
45.07 
49.31 
50.45 
52.63 
52.58 
60.06 
41.17 
64.75 
50.76 
59.07 
50.09 1988 
(1) 
47.86 
42.02 
48.69 
57.46 
55.18 
52.01 
65.71 
43.26 
67.48 
50.86 
60.67 
50.41 1989 
(D 
46.47 
41.39 
48.36 
61.54 
57.20 
51.54 
62.47 
41.29 
60.64 
50.96 
78.52 
58.98 
50.64 1990 
(D 
45.71 
41.29 
49.37 
64.19 
51.40 
51.18 
60.42 
41.83 
60.10 
51.47 
75.91 
55.40 
50.00 1991 
(2) 
46.58 
42.76 
48.58 
56.45 
52.26 
52.65 
67.23 
40.64 
65.93 
50.26 
67.57 
60.79 
50.49 1992 
(2) 
45.85 
41.23 
52.56 
59.88 
56.07 
52.43 
64.42 
40.94 
64.36 
50.89 
74.55 
57.89 
51.51 (*) 
Table II 
(*) Momsgrundlag (med begrænsing) udtrykt i X af BNI: 1984-1992 
(1) Faktiske grundlag, seneste revision 31/07/91 
(2) Budgetgrundlag 
(3) Reviderede skøn for 1988, 1990 og 1992 
(4) Eksl. Madeira og Acorerne j Medians 
I stat 
| 
i 
| 2 
I DX 
•J 
ir. 
i ' 
, LI 
! NL 
£'JR 12 T 1984 
! (i) 
! 49.73 
46.26 
52.58 
51.63 
63.20 
41.38 
61.67 
! 48.26 
| 
58.80 
46.79 1985 
(1) 
49.57 
46.58 
50.67 
52.02 
64.05 
40.55 
62.81 
49.19 
60.72 
46.67 1986 
(1) 
47.51 
46.87 
48.45 
45.72 
51.40 
62.45 
41.35 
63.86 
50.99 
59.49 
48.69 1987 
(1) 
47.88 
45.07 
49.31 
50.45 
52.63 
52.58 
60.06 
41.17 
64.75 
50.76 
59.07 
50.09 1988 
(1) 
47.86 
42.02 
48.69 
55.00 
55.00 
52.01 
55.00 
43.26 
55.00 
50.86 
55.00 
49.90 1989 
(1) 
46.47 
41.39 
48.36 
55.00 
55.00 
51.54 
55.00 
41.29 
55.00 
50.96 
55.00 
55.00 
49.45 1990 
(1) 
45.71 
41.29 
49.37 
55.00 
51.40 
51.18 
55.00 
41.83 
55.00 
51.47 
55.00 
55.00 
49.55 1991 
(2) 
46.58 
42.76 
48.58 
55.00 
52.26 
52.65 
55.00 
40.64 
55.00 
50.26 
55.00 
55.00 
49.33 1992 
(2) 
45.85 
41.23 
52.56 
55.00 
55.00 
52.43 
55.00 
40.94 
55.00 
50.89 
55.00 
55.00 
50.61 
- 15 
2. Udviklingen i Fællesskabets egne indtægter sammenlignet med over­
slagene fra 1988 
En sammenligning mellem den faktiske udvikling i de egne indtægter 
og den udvikling, der blev anslået, da afgørelsen om de egne ind­
tægter blev vedtaget i 1988, viser, at udgifterne indtil 1990 steg 
langsommere end ventet, og at det underliggende moms- og BNI-
grundlag steg hurtigere end ventet. I 1992 når udgifterne 
imidlertid op på det niveau, der blev anslået i 1988 (se diagram 
2). 
De samlede udgifter i 1990, der udgjorde 1,0% af BNI, var således 
10% (eller 5,3 mia. ECU) lavere end anslået (1,1% af BNI), hovedsa­
gelig på grund af lavere EUGFL-betalinger. Medregnes budgetover­
førslerne fra 1989, var de samlede egne indtægter, der var 
nødvendige til finansiering af budgettet i 1990, mere end 12% 
(eller 9,5 mia. ECU) lavere end, hvad der var anslået i 1988 (eller 
0,9% af BNI mod 1,1%). Samtidig førte den kraftigere økonomiske 
vækst til, at momsgrundlaget i 1990 blev ca. 5% højere end anslået, 
hvilket tilførte budgettet yderligere midler (1,6 mia. ECU). Derfor 
blev den fjerde BNI-indtægt, der blev indført med den nye 
afgørelse, slet ikke taget i anvendelse i 1990. 
I 1991 og 1992 vil de samlede udgifter imidlertid stige yderligere 
og komme op over overslagene fra 1988, fordi EUGFL-udgifterne 
stiger. Alligevel vil den fjerde (BNI)-indtægt ikke blive anvendt i 
det omfang, der forventedes i 1988, på grund af det udvidede 
momsgrundlag, der skyldes den kraftige økonomiske vækst siden 1988. 
DIAGRAM 2 
INDTÆGTER I % AF OVERSLAGENE FRA 1988 
(1988-1992) 
- 1988-overslagene = 100 -
(1988-90: Faktiske tal; 1991-92: Budgettal) 
- 17 
Ovenstående analyse viser, at forskellen mellem den faktiske 
udvikling og den udvikling, der forventedes i 1988, har været en 
følge af en række cykliske forhold på både udgifts- og indtægts­
siden. I modsætning til andre fællesskabsudgifter afhænger udgif­
terne til EUGFL, Garantisektionen, af udviklingen i landbrugs-
priserne på verdensmarkedet, landbrugsproduktionens størrelse i 
Fællesskabet samt landbrugseksporten. Da udbetalingerne fra EUGFL, 
Garantisektionen, udgør mere end halvdelen af Fællesskabets samlede 
budgetudgifter, fører enhver ændring i de underliggende parametre 
til betydelige udsving i de samlede udgifter. 
Tilsvarende afspejler udviklingen i de egne indtægter det økono­
miske miljø. En vækst i den økonomiske aktivitet vil således for­
mindske behovet for at tage den fjerde (BNI)-indtægt i anvendelse, 
fordi momsgrundlaget og derfor også de samlede momsindtægter vokser 
(og vice versa). Dette fører til en ændring af både budget indtæg­
ternes sammensætning og medlemsstaternes relative bidrag, afhængig 
af deres respektive andel af de enkelte indtægter. 
3. Byrdefordelingen 
3.1 Nuværende situation 
I dette afsnit gøres der rede for, i hvilket omfang den nuvæ­
rende ordning for de egne indtægter er retfærdig. 
Fordelingen på de enkelte lande af Fællesskabets samlede egne 
indtægter, bortset fra de traditionelle egne indtægter og 
virkningen af kompensationen til Det Forenede Kongerige, 
fremgår af diagram 3. Her sammenlignes hvert enkelt lands andel 
af indtægterne med dets andel af BNI, der viser medlemsstaterne 
bidragsevne. Det fremgår, at indtægterne fra de enkelte 
medlemsstater ikke svarer til BNI-nøglen. Dette gælder især for 
GR, E, IRL, P og UK, hvis momsgrundlag er begrænset. Derimod 
betaler B, DK og I forholdsvis lidt i momsbaserede indtægter. 
Diagram 4 viser fordelingen af de samlede indtægter fra hver 
enkelt medlemsstat inklusive de traditionelle egne indtægter og 
kompensationen til Det Forenede Kongerige. Det fremgår, hvor­
ledes denne kompensation hjælper UK, selv om den er udformet 
med henblik på at afhjælpe et problem, der hovedsagelig gør sig 
gældende på udgiftssiden. Diagrammet viser ligeledes omfanget 
af B og NL's store andel af de traditionelle egne indtægter, 
som der redegøres for i det følgende. 
DIAGRAM 3 
Medlemsstaternes andel af 
DE SAMLEDE EGNE INDTÆGTER 
(ekskl. traditionelle egne indtægter og kompensationen til UK, 1992) 
i % 
30 -': 
00 
I 
LUX NL 
mHH BNI-nøgle WÊÊM Samlede egne indtægter 
DIAGRAM 4 
Heulemsb tciiernes anaei at 
DE SAMLEDE EGNE INDTÆGTER 
(inkl. traditionelle egne indtægter og kompensationen til UK, 1992) 
i % 
30 -
I 
B DK D GR LUX NL P UK 
BNI-nøgle Samlede egne indtægter 
- 20 -
I de efterfølgende afsnit redegøres der for de enkelte egne 
indtægter. 
3.1.1 De traditionelle egne indtægter 
De traditionelle egne indtægter er hovedsagelig indtægter fra 
importafgifter på importerede varer og tilsvarende afgifter på 
importerede landbrugsprodukter. De opkræves til Fællesskabet i 
importhavnen af den enkelte medlemsstat. 
Skal man se på progressionen i ordningen for egne indtægter 
land for land, er det nødvendigt at anslå de indtægter, der 
kommer fra hvert enkelt land. Mens dette er ret enkelt for de 
indtægter, der er baseret på moms og BNI, giver det anledning 
til betydelige teoretiske problemer for de traditionelle egne 
indtægters vedkommende, fordi opkrævningen i (og derfor den 
faktiske indbetaling til fællesskabsbudgettet fra) et givet 
land ikke betyder, at de økonomiske byrder, der er forbundet 
med denne indtægt, rent faktisk bæres af dette land. Opkræv­
ningen finder Jo kun sted, fordi EF eksisterer. 
Dette illustreres i første omgang særlig tydeligt af virkningen 
af "Rotterdam-effekten". Som led i handelen mellem medlems­
staterne importeres varer ofte fra tredjelande og reeksporteres 
derefter til et andet EF-land, og opkrævningen af fæl les-
skabs indtægten (toldafgifterne) kan meget vel finde sted i ét 
land, mens de økonomiske byrder bæres i et andet land. 
- 21 -
Der kan også hævdes at være metodiske problemer forbundet med 
det forhold, at importen i visse lande traditionelt udgør en 
større andel af BNI end i andre, og at der derfor fra disse 
lande overføres en større andel af de traditionelle egne 
indtægter til fællesskabsbudgettet. Dette betyder imidlertid 
ikke nødvendigvis, at disse lande bærer en uforholdsmæssig stor 
del af den økonomiske byrde. I et enhedsmarked vil en 
importafgift få priserne på en given vare til at stige overalt 
på dette marked, selv om der måske kun konstateres en relativt 
beskeden importmængde i et bestemt område. Derfor kan de 
økonomiske omkostninger samt de eventuelle økonomiske fordele i 
form af øget beskæftigelse slå igennem på hele markedet. 
Disse metodiske problemer rejser betydelig tvivl om værdien af 
at anvende budget indtægterne til at måle fordelingen på de 
enkelte lande af byrderne ved de traditionelle egne indtægter. 
Derfor er tallene i det efterfølgende sandsynligvis misvisende 
og bør behandles med en vis forsigtighed. 
Diagram 5 viser de traditionelle egne indtægters fordeling på 
de enkelte medlemsstater. Rotterdam-effekten er antagelig for­
klaringen på, hvorfor Nederlandene, Irland og Belgien betaler 
over dobbelt så meget af deres forholdsmæssige andel (i forhold 
til BNI) af de traditionelle egne indtægter (B og NL på grund 
af deres havne, IRL på grund af dette lands omfattende brug af 
halvfabrikata). Portugal betaler også en relativt stor andel af 
de traditionelle egne indtægter, hovedsagelig på grund af en 
omfattende kornimport. UK har også en stor import, især af 
levnedsmidler, og betaler derfor også en relativt stor andel af 
de traditionelle egne indtægter. 
DIAGRAM 5 
Medlemsstaternes andel af 
DE TRADITIONELLE EGNE INDTÆGTER 
(1992) 
- 23 -
3.1.2 Momsindtægten 
De egne indtægter på grundlag af moms indbetales af medlems­
staterne i forhold til et teoretisk, harmoniseret momsgrundlag. 
De opkræves ikke, hvilket teoretisk ville være teoretisk 
muligt, som en andel af den moms, der er pålagt de enkelte 
varer. 
Momsgrundlaget er begrænset til 55% af BNI. Denne begrænsning 
betyder, at grundlaget for momsindtægten udvikler sig på samme 
måde som BNI-indtægten i de lande, hvor begrænsningen slår 
igennem (i 1992 GR, IRL, L, P, UK), selv om den reducerede 
momsnøgle stadig indebærer en fordel for de lande, der har et 
lavt momsgrundlag i forhold til BNI. 
Diagram 6 viser omfanget af det reducerede momsgrundlag i 
forhold til BNI. Disse størrelser er ikke identiske, fordi 
momsgrundlaget, både hvor det er begrænset og hvor det ikke er 
det, udgør en meget forskellig andel af BNI fra land til land 
(se tabel 1 og 2 ovenfor). De mindre velstående lande (GR, E, 
IRL, P) har alle et relativt højt momsgrundlag og er derfor 
ugunstigt stillet. Andre lande (især I, DK og B) bidrager 
forholdsmæssigt lidt til de egne indtægter over momsgrundlaget 
i forhold t i I deres BNI. 
Hovedgrundene hertil synes at være forskellene i forbrugets og 
opsparingens andel af BNI. Lande med et stort forbrug eller en 
lille opsparing i forhold til BNP vil typisk have høje moms­
grundlag. Dette gælder også for lande, hvor investeringsniveau­
et er højt, men finansieres ved kapital import (f.eks. mindre 
velstående lande med kraftig vækst). 
Da erfaringen viser, at det typisk er mindre velstående lande 
eller lande, der befinder sig i en lavkonjunktur, der har en 
høj forbrugsandel og en lav opsparingsandel, kan det hævdes, at 
momsindtægterne stiller disse lande ugunstigt. Momsindtægterne 
er derfor degressive i forhold til BNI-nøglen, selv om be­
grænsningen af momsgrundlaget har bidraget til at afhjælpe 
dette. 
Diagram 7 viser de enkelte medlemsstaters momsbetalinger. Den 
faktiske fordeling af momsbetalingerne på de enkelte lande 
trækkes skæv i forhold til det reducerede momsgrundlag (der er 
gengivet i diagram 6) af virkningen af kompensationen til Det 
Forenede Kongerige (der i overvejende grad finansieres over 
moms indtægterne). 
DIAGRAM 6 
Medlemsstaternes andel af 
DET REDUCEREDE MOMSGRUNDLAG 
(1992^ 
DIAGRAM 7 
Medlemsstaternes andel af 
DE MOMSBASEREDE INDTÆGTER 
(inkl. kompensationen til UK, 1992) 
i % 
35 - ^ 
-SJ 
gj| BNI-nøgle Momsbaderede indtægter 
- 26 -
Andre problemer med momsindtægterne er forbundet med virk­
ningerne af undergrundsøkonomien. Momsgrundlaget vil give lande 
med dårlige opkrævningssystemer en fortrinsstilling. Det kan 
også skævtrækkes på grund af virkningen af ringe statistiske 
metoder såsom forældede statistiske oplysninger m.v. 
3.1.3 BNI-indtægten 
Den fjerde indtægt er et bidrag i forhold til BNI-nøglen. BNI 
anvendes i stedet for BNP, fordi den bedre illustrerer et givet 
lands velstand. 
Diagram 8 viser de enkelte landes BNI-betalinger. Som det 
fremgår, svarer de faktiske betalinger til BNI-nøglen bortset 
fra virkningerne af den lille andel af kompensationen til Det 
Forenede Kongerige, der finansieres over BNI-indtægten for 
landene med et lavt momsgrundlag. 
BNI-indtægten kan komme til at give et skævt billede af den 
relative velstand på grund af de metoder, der anvendes for at 
tage højde for uofficiel økonomisk aktivitet (undergrunds­
økonomien), der kan være mere udbredt i visse lande end i 
andre. Desuden kan, ganske som ved momsindtægterne, dårlige 
statistiske metoder føre til, at der anvendes ukorrekte BNI-tal 
ved beregningen af grundlaget. 
Det kan hævdes, at et bedre mål for de enkelte landes relative 
økonomiske bidragsevne ville være BNI udtrykt i købekraft­
standarder (KKS). En sådan beregning er et forsøg på at måle 
BNI ud fra en standardkurv af varer og tjenesteydelser i stedet 
for i penge, idet der ikke tages hensyn til veksel kursudsving, 
som ikke modsvares af infI ationsforskelle. I diagram 9 vises 
den aktuelle BNI-nøgle, der anvendes ved beregningen af den 
fjerde indtægt, sammenlignet med BNI udtrykt i KKS. Af dette 
diagram fremgår, at hvis KKS betragtes som en bedre målestok, 
så er det nuværende BNI-grundlag en smule progressivt, fordi 
BNI-grund I aget generelt er lavere end BNI udtrykt i KKS for de 
mindre velstående medlemsstater og højere for de mere vel­
stående medlemsstater. 
DIAGRAM 8 
Medlemsstaternes anHpl af 
BNI-indtægten 
(inkl. kompensationen til UK, 1992) 
DIAGRAM 9 
RELATIV VELSTAND 
- indeks per capita i 1992 (EF = 100) -
- 29 
3.2 Udviklingen siden 1988 
De vigtigste omfordel ingseIementer i budget reformen fra 1988 er 
virkningerne af fordoblingen af midlerne til strukturfondene 
(selv om disse primært tager sigte på at tildele midler), 
indførelsen af den fjerde egne indtægt på grundlag af BNI-
nøglen, indførelsen af en overgrænse for momsgrundlaget samt 
videreførelsen af kompensationsordningen for Det Forenede Kon­
gerige sammen med en reduktion i Tysklands andel af finan­
sieringen af denne ordning. De faktorer, der er bestemmende for 
omfordelingen, har videreudviklet sig siden 1988. 
Budgettet er vokset betydeligt siden 1988. Sideløbende hermed 
er der sket en forøgelse af dets potentiale for omfordeling i 
en målestok, der har makroøkonomiske virkninger i lande, der er 
relativt små eller fattige. Denne vækst i Fællesskabets budget 
vil sandsynligvis fortsætte i takt med Fællesskabets videre 
udvikling. Det er derfor vigtigt at drage omsorg for, at 
budgettet finansieres retfærdigt. 
Der skal imidlertid tages højde for, at det først er nu, at de 
omfordel ingsmæssige virkninger af 1988-reformerne fuldt ud slår 
igennem i budgettet. Den fjerde indtægt vil i 1992 stadig kun 
udgøre lidt over 20% af de egne indtægter, og bevillingerne til 
strukturfondene er endnu ikke kommet op på den planlagte 
fordobling. 
3.3 Udviklingen i den relative velstand 
Tabel 3 og 4 viser udviklingen i den relative velstand i 
Fællesskabet siden 1980, tabel 3 viser BNI i ecu, og tabel 4 i 
købekraftsstandarder (KKS). 
Det fremgår af tabel 3, at de lande, der siden 1988 har 
forbedret deres position betydeligt, er Spanien og Portugal og 
i mindre udstrækning Italien, nemlig fra henholdsvis 60%, 28% 
og 98% af fællesskabsgennemsnittet til anslået 74%, 41% og 106% 
i 1992. Derimod er der i Grækenland og Irland kun en beskeden 
forbedring. I Danmark, Tyskland (selv uden virkningerne af 
Tysklands forening), Frankrig, Nederlandene og UK har der siden 
1988 været tale om en vis relativ tilbagegang. 
- 30 -
Tabel 4 viser den relative velstand udtrykt i KKS. Når der ses 
bort fra Luxembourg, viser KKS-indikatoren, at både rigere og 
fattigere lande ligger tættere på EF-gennemsnittet, end når 
ecu-indikatoren anvendes. Således er velstanden i Nederlandene 
og UK over fællesskabsgennemsnittet udtrykt i KKS, men under 
udtrykt i ecu. 
TABEL 3 
(Inklusive det forenede Tyskland) DSt 1 0 92 112 B7VCKCR BRUTTONATIONALINDKOMST PER CAPITA I LØBENDE MARKEDSPRISER 
(Kun inklusive Vesttyskland) 21/11/1951 
ECU; EUR12 = ICC 
198C 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 B 
120.7 
112.5 
103.2 
100.9 
100.7 
101.4 
103.7 
105.2 
102.5 
102.2 
103.6 
102.5 
102.3 
102.2 DK 
128.0 
125.6 
126.9 
132.2 
134.1 
138.3 
143.1 
144.2 
139.2 
133.3 
132.7 
129.0 
128.4 
127.9 VD 
134.6 
128.5 
129.4 
134.1 
133.4 
130.8 
136.3 
138.1 
133.6 
130.4 
130.8 
131.2 
130.5 
128.7 CR 
43.5 
45.4 
48.8 
45.0 
44.9 
42.0 
36.1 
34.2 
35.6 
35.9 
35.2 
35.6 
35.6 
35.2 E 
57.7 
56.4 
56.7 
50.6 
53.2 
54.0 
54.9 
56.4 
59.7 
65.1 
68.0 
70.5 
71.9 
73.4 F 
125.7 
125.2 
122.9 
119.9 
118.6 
120.1 
122.1 
119.4 
115.9 
114.4 
114.0 
110.7 
109.2 
107.8 1RL 
55.2 
58.8 
61.6 
60.4 
59.5 
59.8 
58.8 
57.1 
55.4 
56.6 
58.4 
56.6 
55.9 
55.1 1 
81.6 
83.5 
85.7 
91.3 
94.7 
94.0 
96.9 
98.3 
97.7 
100.3 
101.2 
102.4 
103.4 
104.5 153.9 
153.0 
159.6 
165.9 
168.1 
169.4 
172.9 
168.8 
165.6 
169.0 
168.0 
166.9 
166.2 
164.8 NL 
121.2 
114.8 
116.9 
116.5 
113.3 
110.9 
111.3 
108.7 
104.1 
100.9 
101.0 
100.0 
97.6 
96.2 P 
26.7 
29.0 
28.1 
25.8 
24.6 
25.5 
27.2 
27.5 
28.3 
30.5 
33.0 
37.0 
40.0 
41.8 UK 
96.8 
105.5 
104.9 
102.6 
100.8 
102.9 
91.5 
90.6 
98.8 
98.1 
94.1 
93.8 
94.1 
95.3 EUR 12 
1C0.0 
100.c 
1C0.C 
100.0 
100.c 
100.c 
100.c 
100. C 
100.c 
100.c 
100.0 
100.c 
100.0 
100. c 
1991 
1992 
1993 3 
105,8 
105,1 
1C4,6 DK 
133,2 
131,8 
130,9 D 
115,0 
116,1 
115,8 EL 
36,7 
36,6 
36,0 £S 
72,7 
73,8 
75,1 F 
114,2 
112,1 
110,4 IRL 
58,4 
57,4 
56,4 I 
105,7 
106,2 
107,0 L 
172,7 
170,2 
168,9 NL 
103,2 
100,3 
98,4 P 
38,2 
41,1 
42,8 UK 
96,7 
97,6 ?r 
IOC 
ICC 
100 
TABEL 4 
BRUTTONATIONALINDKOMST PER CAPITA I LØBENDE MARKEDSPRISER 
(Kun inklusive Vesttyskland) 21 'il '1991 
prs EURI?.: E';?.:?. = ic: 
DS: 1 C 212 212 ="w>;;-. 
(Inklusive det forenede Tyskland) 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 3 
103.2 
102.5 
102.9 
101.8 
102.0 
100.3 
99.5 
99.4 
100.1 
100.3 
101.3 
102.0 
102.4 
102.7 DK 
105.0 
104.0 
106.0 
107.5 
109.2 
111.3 
112.5 
110.1 
107.0 
104.7 
104.1 
105.4 
107.1 
108.8 WD 
114.0 
114.3 
112.9 
113.7 
115.5 
115.5 
115.1 
114.0 
113.4 
113.3 
114.3 
115.8 
114.7 
113.2 GR 
60.0 
59.5 
58.8 
57.1 
56.6 
56.5 
55.4 
53.8 
54.1 
53.7 
52.6 
52.2 
51.8 
51.6 E 
73.5 
72.5 
72.7 
72.4 
71.9 
71.9 
72.4 
74.3 
75.2 
76.5 
77.4 
78.7 
79.6 
80.4 F 
112.0 
113.1 
114.4 
112.7 
111.3 
110.4 
110.0 
109.0 
108.6 
108.7 
108.7 
108.9 
109.0 
109.1 1RL 
61.5 
62.6 
61.5 
59.3 
58.9 
58.2 
56.9 
58.4 
57.2 
58.6 
61.7 
61.8 
61.5 
61.6 I 
102.6 
103.2 
102.7 
102.0 
102.6 
102.7 
102.5 
102.9 
103.2 
103.0 
102.2 
102.3 
102.3 
102.6 L 
143.9 
148.2 
164.9 
168.3 
169.4 
173.3 
173.7 
166.5 
168.5 
175.5 
169.5 
170.6 
171.2 
173.1 ML 
110.6 
109.5 
107.2 
107.0 
107.3 
107.6 
106.0 
103.6 
101.7 
102.2 
103.2 
104.1 
103.0 
102.3 ? 
53. 5 
53.4 
53.0 
51.9 
49.C 
49.3 
50.8 
52.4 
52.7 
54.0 
55.5 
56.4 
56.5 
56.4 .. v 
X V ^ . T 
1C1.3 
1C4.3 
1C4.C 
104.9 
I ^ b . * 
1C 7 . 4 
1C8 . v 
1C7.C 
1C 5 . 3 
1C1 . 8 
102.2 
10? 9 E-?l 2 
> A « r 
1991 
1992 3 
105,5 
105,4 
105,5 DK 
109,0 
110,3 
111,6 D 
101,7 
102,3 
102,0 EL 
54,0 
53,3 
52,9 ES 
81,3 
82,0 
82,6 F 
112,6 
112,2 
112,0 IRL 
63,9 
63,3 
63,2 I 
105,8 
105,4 
105,3 L 
176,5 
176,8 
177,7 NL 
107,6 
106,0 
105,0 p 
58,3 
58,2 
58,0 •:•' 
105,2 
105,2 :., 
'::': 
- 33 -
III. FAKTORER. DER KAN PÅVIRKE DE EGNE INDTÆGTERS FREMTIDIGE OMFANG OG 
SAMMENSÆTNING 
Udviklingen med hensyn til budgettets størrelse vil blive afgjort i 
forbindelse med revisionen af aftalen mellem institutionerne. Man kan dog 
allerede nu pege på en række afgørende faktorer. 
Budgettets størrelse. 
Den økonomiske og politiske sammehæng, som EF indgår i, har ændret 
sig betydeligt i de seneste år og kan forventes at ændre sig 
yderligere. EF's budget må derfor i den næste femårsperiode anskues 
under hensyntagen til udviklingen hen imod en Økonomisk og Monetær 
Union og en Europæisk Politisk Union. 
På det økonomiske felt betyder dette, at man kan antage, at der 
findes et indre marked, omend med visse svagheder, at valuta­
kurserne inden for EF vil fortsætte med at være stabile, og at de 
enkelte medlemsstaters budgetpolitik vil blive koordineret. Selv 
hvis nærhedsprincippet bliver praktiseret i fuld omfang, kan det 
imidlertid forventes, at EF vil få overdraget yderligere økonomisk 
ansvar med hensyn til middelti Ideling, omfordeling, samhørighed og 
stabilisering. Dette ansvar vil sandsynligvis øge presset på 
indtægtssiden af EF's budget. 
På det politiske felt er EF's udenrigspolitiske rolle ved at blive 
styrket. Dette vil sandsynligvis også få betydning for budgettet. 
- 34 
Nogle eksempler 
Til illustration af omstående viser nedenstående tabel de ekstra 
indtægter, der vil tilflyde EF under forskellige arbejdshypoteser 
vedrørende det samlede loft for egne indtægter målt i procent af 
BNI samt den højst mulige stigning i de nuværende udgifter (dvs. 
ikke forpligtelsesbevillinger) med disse lofter. 
Med en årlig BNI-vækst på 2,5% (i 1992-priser) vil de samlede egne 
indtægter f.eks. stige som vist i følgende tabel: 
Loft for Udgifter Maksimale Maksimal Maksimal 
egne 1992 udgifter disponibel udgiftsstigning 
indtægter 1997 margen 93-97 
% BNI Mia. ECU Mia. ECU Mia. ECU % pr. år 
ï~~2 63,7 72,7 ÔTÔ 2/7 
1,25 63,7 75,8 12,1 3,5 
1.3 63,7 78,9 15,2 4,4 
1,35 63,7 82,0 18,3 5,2 
1.4 63,7 85,1 21,4 6,0 
1.5 63,7 91,4 27,7 7,5 
p.m. BNI 54928 62149 
- 35 
Indtægternes sammensætning 
3.1 Mulige virkninger af GATT-runden. 
Inden for rammerne af den nuværende fælles landbrugspolitik er 
indtægterne fra landbrugsafgifterne afhængige af den interna­
tionale prisudvikling og de internationale valutakurser og kan 
således variere betydeligt over et vist tidsrum. En reduceret 
beskyttelse af landbrugsprodukter som drøftet i GATT-sammenhæng 
og en ændring af afgifter til toldsatser, der kunne ændres 
ligesom foreslået for industrivarer, vil med sikkerhed mindske 
indtægterne fra denne kilde. Elasticiteten er sandsynligvis 
meget ringe, således at der ikke vil finde nogen stigning sted 
i importmængderne til kompensation herfor, medmindre EF's 
produktion falder. 
På den anden side kan importelasticiteten være af en vis 
betydning for andre varer end landbrugsvarer, og enhver første 
nedskæring i toldsatserne vil derfor sandsynligvis blive delvis 
kompenseret gennem større importmængder. 
Under den nuværende GATT-runde har EF påregnet at nedskære 
toldsatserne med ca. 30%, hvilket vil betyde en nedgang i den 
vejede gennemsnitssats fra 5,19% til 3,63%. Denne nedskæring 
skulle finde sted i løbet af en overgangsperiode på fem til 
otte år, og virkningen på handelsstrømme og vækstmønstre ville 
således blive fordelt over dette tidsrum. En sådan nedskæring 
ville ganske givet være af stor betydning for de egne 
indtægters sammensætning og betyde en forhøjelse af 
indkaldelsessatsen for de BNI-baserede indtægter. 
3.2 Mulige virkninger af en reform af den fælles landbrugspolitik. 
En reform af den fælles landbrugspolitik har til formål at 
bringe både udgifterne og overproduktionen under kontrol ved at 
reducere prisstøtteordningen for landbruget. 
Det er stadig for tidligt at give noget præcist skøn over virk­
ningen af en reform af den fælles landbrugspolitik på land-
brugsafgifterne. I øjeblikket tegner handelen med korn sig for 
næsten 40% af de samlede afgifter. Eksempelvis ville en ned­
skæring af kornpriserne med 35% og priserne på animalske 
produkter betyde et fald i afgifterne på ca. 680 mio. ECU. Det 
kan således ikke udelukkes, at landbrugsafgifterne, i øje­
blikket 1,2 mio. ECU, vil blive mere end halveret og således 
Øge behovet for at opkræve andre indtægter. 
- 36 -
IV. MULIGE ÆNDRINGER I DEN NUVÆRENDE ORDNING FOR EGNE INDTÆGTER 
I dette kapitel redegøres der for, hvilke ændringer i strukturen af 
ordningen for egne indtægter der kan komme på tale. Spørgsmålet om det 
globale loft for de egne indtægter behandles først senere. I afsnit 1 
drøftes spørgsmålet om, hvorvidt ordningen for egne indtægter er retfærdig, 
især i lyset af Maastricht-Protokollen om økonomisk og social samhørighed, 
hvor Kommissionen og medlemsstaterne erklærer, at de agter at tage større 
hensyn til de enkelte medlemsstaters evne til at bidrage til ændringen for 
Fællesskabets egne indtægter samt at undersøge, hvorledes der kan 
korrigeres for de elementer i den nuværende ordning, der virker degressivt 
for de mindst velstillede medlemsstater. Afsnit 2 indeholder konkrete 
forslag. Endelig behandles i afsnit 3 muligheden af at indføre en ny femte 
egen indtægt. 
1. Er ordningen for egne indtægter retfærdig? 
Som påvist i afsnit 11.3 er den nuværende fordeling af de egne 
indtægter på EF's budget ikke i overensstemmelse med vægten af de 
enkelte medlemsstaters BNI, selv når der ikke tages hensyn til de 
egne traditionelle indtægter og virkningerne af kompensationen til 
Det Forenede Kongerige. 
Budgettet bør dog betragtes som en helhed, og ikke blot fra 
indtægtssiden. I de følgende afsnit beskrives de forskellige 
argumenter for og imod brugen af budgettet som helhed som et 
omfordelingspolit i sk instrument. 
Når man ser på spørgsmålet om, hvorvidt opstillingen af EF's budget 
generelt er retfærdig, er det meget vigtigt at være klar over de 
metodemæssige vanskeligheder ved at foretage en fair bedømmelse af, 
hvad der er en rimelig fordeling af fordele og ulemper ved at være 
medlem af EF. Disse måleproblemer er ikke blot nævnt ovenfor 
(afsnit I 1.3) i forbindelse med de egne budget indtægter, men på 
udgiftssiden må det ikke glemmes, at mange af fordelene ved EF's 
politikker har form af overførsel af midler, der ikke direkte har 
forbindelse med udgifterne (som følge af at afgifter, regler og 
bestemmelser f.eks. har forskellig regional indvirkning). Der er 
også store ikke-budgetmæssige fordele forbundet med politikker som 
f.eks. en liberalisering af handelen, som bør tages med i 
betragtning, eftersom de kan gavne nogle medlemsstater mere end 
andre. 
- 37 
1.1 Tidligere synspunkter 
Der har været fremsat forskellige synspunkter med hensyn til 
EF-budgettets fordelingspolitiske rolle. MacDougaI I-rapporten 
fra april 1977 indeholder en række betragtninger, der pr ima 
facie taler for at lægge større vægt på en omfordeling mellem 
EF's medlemsstater, nemlig 
- det explicit politiske mål med økonomisk konvergens 
- ønsket om at undgå for stor udvandring fra fattige områder 
- ønsket om at undgå for stor udvandring af mere mobil og højt 
uddannet arbejdskraft 
faren for, at der efterhånden som den økonomiske integration 
skrider frem, vil opstå øget pres for at opnå reel ligeløn 
til trods for forskelle med hensyn til produktivitet 
- skabelse af en vis konvergerende udvikling i produktivitets­
niveauet og automatisk kompensation for kortfristede rela­
tive ændringer i indkomst. 
Efter MacDougaI I-gruppens opfattelse var EF mere optaget af at 
hjælpe de Økonomisk svagere medlemsstater med akutte økonomiske 
problemer (arbejdsløshed, handel, valutakurs og budget) end af 
at udligne mere langfristede forskelle i levestandard. Gruppen 
kom derfor til den tentative konklusion, at en stor del af 
betalingerne til medlemsstaterne efter alt at dømme ville blive 
betinget af f.eks. ovennævnte forhold. MacDougaI I-gruppen så en 
mulighed for en vis begrænset ubetinget omfordeling, f.eks. 
gennem en typisk føderal udiigningsmekanisme. 
I Padoa-Schioppa-rapporten fra april 1987 fremhævedes imidler­
tid det synspunkt, at "Eftersom Fællesskabet er en politisk 
størrelse, hvis indhold især er af økonomisk art, er det 
uundgåeligt, at det beskæftiger sig med den generelle balance i 
de økonomiske fordele, som det giver sine medlemsstater" 
(afsnit 13.1, s. 115). Det blev i denne rapport understreget, 
at "budgetreformer bl.a. i størst muligt omfang skulle sikre, 
at EF's budget automatisk blev retfærdigt" (afsnit 13.6, s. 
136). Endelig hed det i rapporten, at "Progression på indtægts­
siden af EF's budget til en vis grad ville mindske behovet for, 
at budgettets udgiftsfunktioner skulle være en blanding af 
a I lokeringsmæssige og fordelingspolitiske karakteristika." 
(Afsnit 13.6, s. 136). 
- 38 -
1.2 I hvilket omfang bør EF's budget spille en fordelingspolitisk 
rolle? 
I forbindelse med 1988-budgetreformerne blev det (se kapitel 
II) implicit anerkendt, at EF's budget burde spille en vis 
fordelingspolitisk rolle. Fordoblingen af midlerne til struk­
turfondene var det vigtigste fordelingspolitiske element. 
Strukturfondsmidlerne kanaliseres imidlertid, selv om deres mål 
er fordelingspolitisk, gennem budgettets a I lokeringsmekanisme, 
som er mest effektiv, når det gælder om at fremme den ønskede 
økonomiske konvergens. Indførelsen af den fjerde indtægtskilde 
baseret på BNI og beskæringen af momsindtægterne var ikke tænkt 
som et instrument til progressiv omfordeling af de egne 
indtægter, men som et middel til i højere grad at tage hensyn 
til medlemsstaternes bidragsevne ved at fremme en udvikling i 
retning af en proportional ordning, som ville fjerne nogle af 
urimelighederne ved den nuværende ordning for egne indtægter. 
Samtidig har kompensationen til fordel for Det Forenede 
Kongerige klart til formål at korrigere åbenbare urimeligheder 
snarere end at være en egentlig omfordelingsmekanisme. I 1988-
reformerne anerkendtes således implicit omfordel ingsvirkningen, 
men kun i dette begrænsede omfang. 
Medens modne føderationer normalt har et centralt budget med et 
betydeligt omfordelingspolitisk sigte, har EF, selv med udsigt 
til ØMU, ikke udviklet sig til at have samme grad af 
institutionel og politisk centralisering og solidaritet mellem 
borgerne. Det ville derfor være forkert at benytte sådanne 
eksempler som argument for en tilpasning af EF's budget efter 
tilsvarende retningslinjer. 
På den anden side bliver EF's budget stadig større, og behovet 
for økonomisk og social samhørighed træder tydeligere frem, 
efterhånden som EF udvikler sig. Dette behov blev eksplicit 
anerkendt i Maastricht-protokollen om Økonomisk og social sam­
hør ighed. 
Det er gennem EF-politikkernes allokeringsfunktion, at budget­
tets vigtigste omfordelingspolitiske virkninger bør søges 
opnået. Dette indebærer, at enhver omfordeling bør koncentreres 
om udgiftssiden på budgettet. På denne måde kan EF direkte 
bidrage til medlemsstaternes indsats for at forbedre deres 
økonomiske stilling. Mange EF-politikker tager sigte på at 
fremme den økonomiske og sociale samhørighed, f.eks. struk­
turfondene, og det gør, at fordelingen af midler i høj grad må 
anses for at være retfærdig. Diagram 10 viser det bidrag i form 
af overførsel af midler, som strukturfondene har ydet til 
medlemsstaternes BNI siden 1988. Den ny Samhørighedsfond vil 
styrke denne indsats. Der hersker ikke tvivl om progressionen 
ved disse udgi fter. 
DIAGRAM 10 
Fordeling efter medlemsstat af 
STRUKTURFONDSMIDLERNE 
(i % af BNI, 1987-1992) 
- 40 
På indtægtssiden er kompensationen til fordel for Det Forenede 
Kongerige og reduktionen af den tyske andel af finansieringen 
heraf allerede eksempler på en tilpasning af indtægtssiden på 
EF's budget af fordelingspolitiske årsager. Formålet hermed er 
imidlertid at korrigere allerede eksisterende budgetuligevægte 
snarere end at frembringe en ex ante-omfordeIing. 
Foreslåede ændringer af ordningen for egne indtægter 
Hovedproblemet, når man diskuterer, hvad der er retfærdigt på 
budgettet, er momsindtægternes degressive natur. Dette betyder, at 
der er en tendens til, at de fattigere lande betaler en højere 
andel end rimeligt af momsindtægterne. Spanien, Grækenland, Irland 
og Portugal betaler til den reducerede momssats på 55%. Specielt 
Danmark, Italien og Belgien betaler mindre. Som nævnt ovenfor 
(afsnit II) skyldes dette hovedsagelig tendensen til, at de 
fattigere landes forbrug udgør en større andel af BNI end de rigere 
landes. 
Denne uretfærdighed blev implicit anerkendt i Maastricht­
protokollen om Økonomisk og social samhørighed. Derfor foreslår 
Kommissionen, at der gøres mere omfattende brug af BNI-indtægten, 
så der tages større hensyn til de enkelte medlemsstaters bidrags­
evne. Den foreslår ligeledes, at der rettes op på de skævheder, der 
er forbundet med momsindtægterne, så der korrigeres for disses 
degressive virkning. 
2.1 Mere omfattende brug af BNI-indtægten 
For at bringe ordningen for de egne indtægter i større 
overensstemmelse med medlemsstaternes bidragsevne, foreslår 
Kommissionen, at man Øger anvendelsen af BNI-indtægten på 
bekostning af momsindtægten. Denne tanke er allerede indbygget 
i den nuværende ordning for egne indtægter, eftersom momsind-
kaldelsessatsen er 1,4%, og forhøjelser på budgettet i forbin­
delse med momsgrundlaget finansieres via BNI-indtægterne, men 
man kunne opnå en mere rimelig fordeling af medlemsstaternes 
indbetaling til de egne indtægter ved at reducere momsindkal­
de I sessatsen fra de nuværende 1,4% til 1,0%. 
Herigennem ville man reducere de årlige momsindtægter med ca. 
11 mia. ECU. Nedgangen i årlige momsindtægter ville blive 
opvejet af højere BNI-bidrag. Dette ville kort sagt øge den 
finansielle byrde for lande, hvis andel af Fællesskabets BNI er 
større end deres andel i det reducerede momsgrundlag. For 
Belgiens, Danmarks og Italiens vedkommende ville det samlede 
indtægtsbidrag derfor stige, mens det ville falde for andre 
medlemsstater (se diagram 11). Hertil kommer, at en reduktion 
af momsindkaldesessatsen ville medføre en mindskelse af kom­
pensationen til Det Forenede Kongerige. 
- 41 -
DIAGRAM 11 
Momsindkaldelsessats på 1% 
- Samlet oppebørsel -
mia. ECU 
20 A 
15H 
i<H 
Moms 1,4% 
(FBF 92) Moms 1% 
TABEL 5 : SAMLET OPPEBØRSEL (mio. ECU) 
Medlemsstater 
B 
DK 
0 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
LUX 
NL 
P 
UK Moms 1,4% 
2525 
1160 
17601 
883 
5414 
11975 
495 
9708 
116 
3636 
855 
7073 Moms 1% 
2551 
1196 
17457 
869 
5315 
11861 
488 
10052 
114 
3624 
842 
7073 Forskel 
26 
36 
-144 
-14 
-99 
-114 
-7 
344 
-2 
-12 
-13 
0 
- 42 
2.2 Yderligere nedsættelse af momsberegningsgrundlaget 
Kommissionen foreslår ligeledes, at der gennemføres en yder­
ligere korrektion af den degressive skævhed, der er indbygget i 
momsberegningsgrundlaget, ved at reducere begrænsningen af 
momsberegningsgrundlaget fra de nuværende 55% af BNI til 50%. 
Det skal bemærkes, at 50% er omkring den gennemsnitlige BNI-
andel af det begrænsede momsberegningsgrundlag for EF (se tabel 
2 ovenfor). Hvis begrænsningen blev fastsat til 50%, ville den 
tredje indtægtskilde blive knyttet til BNI-grund I aget for Fran­
krig, Tyskland og Nederlandene foruden de seks medlemsstater, 
hvis grundlag allerede er nedsat. 
En sådan begrænsning til 50% ville reducere momsindtægterne med 
1,1 mia. ECU, hvilket imidlertid ville blive opvejet af et 
højere BNI-bidrag. Igen ville virkningen af en sådan yderligere 
nedsættelse være, at den finansielle byrde flyttes over på de 
medlemsstater, hvis relative BNI-andel er større end deres 
andel i momsberegningsgrundlaget nedsat til 50%. Her er der 
igen tale om de samme tre lande, som en yderligere nedsættelse 
af momsindkaldeIsessatsen går mest ud over sammen med Nederlan­
dene (se diagram 12). I lighed med nedsættelsen af 
moms indkaldeIsessatsen ville denne foranstaltning også reducere 
størrelsen af kompensationen til Det Forenede Kongerige. 
- 43 -
DIAGRAM 12 
Momsberegningsgrundlaget nedsat il 50% af BNI 
- Samlet oppebørsel -
mia. ECU 
20 A 
Momsnedsættelse til 
55% (FBF 92) Momsnedsættelse til 
50% 
TABEL 6 : SAMLET OPPEBØRSEL (mio. ECU) 
Medlemsstater 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
LUX 
NL 
P 
UK Momsnedsættelse 
til SS% 
2525 
1160 
17601 
883 
5414 
11975 
495 
9708 
116 
3636 
855 
7073 Momsnedsættelse 
til sn% 
2568 
1187 
17540 
858 
5239 
11919 
483 
9960 
112 
3669 
832 
7073 Forskel 
43 
27 
-61 
-25 
-175 
-56 
-12 
252 
-4 
33 
-23 
0 
- 44 -
3. En ny femte egen EF-indtægt? 
På længere sigt ville det være at foretrække for Fællesskabet, hvis 
det havde ansvar over for de enkelte skatteydere for sine indtægter 
og ikke skulle være afhængigt af nationale bidrag, hvilket i 
fremtiden mere og mere vil være tilfældet. Dette synspunkt støttes 
tilsyneladende af den offentlige mening, for i henhold til en 
stikprøveundersøgelse, der blev foretaget for nylig (Eurobarometer 
22.-29. maj 1991) går 58% af EF's borgere ind for en direkte EF-
skat (14% var hverken for eller imod). En reform i den retning bør 
kombineres med, at Europa-Parlamentets beføjelser udvides. 
3.1 Den politiske opfattelse af de egne indtægter i medlems­
staterne. 
Der er en tydelig forskel på, hvordan de to kategorier af de 
eksisterende egne indtægter opfattes politisk i medlems­
staterne. De traditionelle egne indtægter (told, landbrugs-
afgifter og sukkerafgifter) synes at være accepteret som 
egentlige egne indtægter, for så vidt som de ikke opfattes som 
et nationalt bidrag til EF's budget. Dette skyldes antagelig 
både det økonomiske ræsonnement bag valget af disse indtægter 
og det forhold, at de opkræves direkte hos de økonomiske 
beslutningstagere. Budgetmæssigt behandles de traditionelle 
egne indtægter ofte anderledes end moms- eller BNI-indtægter på 
nationalt plan. 
Derimod opfattes både BNI-indtægterne og moms-indtægterne 
generelt af regeringerne og fremfor alt de nationale 
parlamenter som rene budgetbidrag fra medlemsstaterne, selv om 
de i EF-retten betragtes på samme måde som de traditionelle 
egne indtægter. 
3.2 Behovet for egentlige egne EF-indtægter 
En situation, hvor budgettet i endnu højere grad bygger på hvad 
der opfattes som nationale bidrag, er utilfredsstillende ud fra 
EF's synspunkt. Politisk betyder det, at EF bliver finansielt 
afhængigt af nationale regeringer og derfor finansielt 
ansvarlig over for dem snarere end over for den enkelte 
skatteyder. EF's budget ville dermed blive afhængigt af 
nationale budgetmæssige prioriteringer end af hensynet til 
Fællesskabet. Medlemsstaternes regeringer er politisk 
ansvarlige over for deres skatteydere for deres andel af EF's 
udgifter, som de ikke har fuldstændig kontrol over. 
- 45 
På lang sigt er dette usundt, og det kunne risikere at standse 
udviklingen af EF's politikker. Det gør forvaltningen af EF's 
finanser ekstra stiv. Dette fremgår af de institutionelle 
vanskeligheder, der siden 1988 har været i forbindelse med 
indkaldelse af yderligere indtægter, som ligger noget under det 
samlede loft for de egne indtægter. 
Det bør bemærkes, at der ikke er behov for en ny femte egen EF-
indtægt specielt for at øge størrelsen af EF's budget, for den 
nuværende fjerde BNI-indtægt skaffer de nødvendige ekstra 
midler inden for loftet for de egne indtægter. Men efterhånden 
som EF's budget bliver større, vil behovet for egentlige egne 
indtægter imidlertid blive mere presserende. 
3.3 Kriterier for en eventuel femte egen indtægt 
Enhver ny femte egen indtægt bør bedømmes efter, i hvor høj 
grad den opfylder følgende kriterier: 
- En ny egen indtægt bør være retfærdig i forhold til 
medlemsstaternes bidragsevne. 
- Enhver skat, som skal danne grundlag for en ny femte EF-
indtægt, bør have et egentligt (ikke blot teoretisk) 
harmoniseret grundlag og pålægges ved anvendelse af en 
ensartet sats. Denne harmonisering, der skal gennemføres af 
økonomiske grunde, vil sikre, at den økonomiske virkning af 
indførelsen af en sådan skat ikke fordrejer konkurrencen og 
det indre markeds funktion. 
- En ny egen indtægt bør være knyttet til en fælles politik på 
et område, hvor EF spiller en rolle, der er anerkendt i 
brede kredse. Dette er ikke blot et krav i henhold til 
artikel 2, stk. 2, i afgørelsen om egne indtægter, men det 
ville også bidrage til at gøre oppebørslen af EF-indtægter 
berettiget i offentlighedens og politikernes øjne. Dette 
ville naturligvis ikke betyde, at provenuet af den femte 
indtægtskilde skulle tilfalde noget bestemt område inden for 
EF's virksomhed. 
46 -
- Der er ikke megen mening i at indføre en ny femte egen 
indtægt, medmindre der er udsigt til, at den med sikkerhed 
vil give et stort provenu og ikke være for dyr at opkræve 
(én eksisterende skat vil muligvis være billigere end en ny, 
og en punktafgift vil sandsynligvis være billigere at 
administrere end en direkte eller indirekte skat). 
- Det er af demokratiske hensyn vigtigt, at der bliver tale om 
en direkte og klar forbindelse mellem den nye indtægt og 
skatteyderne. Dette indebærer, at 
= denne skat skal have en bred dækning, så den påvirker så 
mange Økonomiske beslutningstagere som muligt 
= enkeltindivider også skal bidrage, og ikke blot firmaer 
= skattesatsen skal være af en sådan størrelsesorden, at 
bidragsyderne lægger mærke til den. 
3.4 Betingelserne for en femte egen indtægt 
En ny femte egen indtægt er ønskelig af hensyn til 
Fællesskabets institutionelle og finansielle udvikling. Hermed 
ville den nuværende utilfredsstillende situation, hvor de 
traditionelle egne indtægters betydning falder, i en vis 
udstrækning blive forbedret. Desuden opfatter regeringerne og i 
endnu højere grad medlemsstaternes parlamenter i øjeblikket 
ikke blot BNI-indtægterne, men også momsindtægterne som 
nationale skatter og ikke som egentlige egne EF-indtægter. 
Det er vigtigt, at den ny egne indtægt bliver retfærdig. 
Ligeledes bør den være en egentlig fællesskabsskat og opkræves 
på et harmoniseret grundlag. Denne harmonisering skal have en 
økonomisk begrundelse. Desuden bør indførelsen af en femte 
indtægt politisk kombineres med, at Europa-Parlamentet får 
øgede budgetbeføjelser. 
Kommissionen har undersøgt mulighederne for at dele provenuet 
af visse nationale skatter og afgifter mellem Fællesskabet og 
medlemsstaterne. Den er dog nået til det resultat, at der i 
øjeblikket i medlemsstaternes beskatningsordninger ikke findes 
muligheder derfor, såfremt opkrævningen skal foregå på et 
tilstrækkeligt harmoniseret grundlag. 
På mellemlang sigt vil Fællesskabets politiske udvikling 
nødvendiggøre en ny egen indtægt. Kommissionen vil bestræbe sig 
på at fremme mulighederne for indførelse af en sådan. 
KSN 0254-1459 
KOM (92) 81 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA oi 
Katalognummer : CB-CO-92-098-DA-C 
ISBN 92-77-41842-7 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
Lr2985 Luxembourg