1. 10. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 247/59 
Udtalelse  om den  økonomiske  situation  i Fællesskabet  (medio  1979) 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen  er endnu  ikke  offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådets  beslutning  af 18. februar  1974  om gennemførelse  af høj grad  af overensstemmelse 
inden  for den  økonomiske  politik  i Det  europæiske  økonomiske  Fællesskabs  medlemsstater 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 169.  plenarforsamling  holdt  i Bruxelles,  den 
27. og 28. juni  1979  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  -
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel  198, 
under  henvisning  til resolution  af 22.  marts  1971  fra 
Rådet  og repræsentanter  for medlemsstaternes  regeringer 
om den  etapevise  virkeliggørelse  af Den  økonomiske  og 
monetære  Union  i Fællesskabet, 
under  henvisning  til Rådets  beslutning  af 18.  februar 
1974  om gennemførelse  af høj grad  af overensstemmelse 
inden  for den økonomiske  politik  i Det europæiske  øko-
nomiske  Fællesskabs  medlemsstater, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Det  økonomi-
ske og sociale  Udvalg  den 30. november  1978  om årsbe-
retningen  om den  økonomiske  situation  i Fællesskabet  i 
1978  (!), 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Det  økonomi-
ske og sociale  Udvalgs  præsidium  den 14. marts  1979  om 
at pålægge  Afdelingen  for økonomiske  og finansielle  an-
liggender  at udarbejde  en udtalelse  om den  økonomiske 
situation  i Fællesskabet  (medio  1979), 
under  henvsigning  til beretning  aflagt  af ordføreren, 
L. Goris,  for Afdelingen  for økonomiske  og finansielle 
anliggender  på mødet  den  12. juni  1979,  og 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den 169.  plenar-
forsamling  holdt  den 27. og 28. juni  1979  (mødet  den 28. 
juni)  - med  45 stemmer  mod  21,  mens  1 undlod  at 
stemme, 
(!) EFT  nr. C 105  af 26. 4. 1979. VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Som  det tydeligt  fremgår  af den  beretning,  som 
ledsager  nærværende  udtalelse,  frem  for alt den  heri  in-
deholdte  analyse  af den  aktuelle  situation  og de økono-
miske  udsigter  for 1979,  er der tale  om en lidet  tilfreds-
stillende  situation.  Dette  skyldes  den store  arbejdsløshed, 
udviklingen  på oliepris-  og forsyningsområdet,  råstofpri-
serne  samt  uroen  på valutamarkederne. 
I løbet  af indeværende  år kommer  man  formentlig  ikke 
uden  om  at måtte  afstemme  medlemsstaternes  politik 
efter  Fællesskabets  målsætninger,  således  som  disse 
fremgår  af den  seneste  årsberetning  (et højt  beskæftigel-
sesniveau,  en høj  levestandard  og valutastabilitet),  om 
ikke for at realisere  disse  så for at komme  tættere  på 
dem,  end  det  hidtil  har  været  tilfældet.  Udsigterne  på 
længere  sigt  med  hensyn  til en realisering  af disse 
målsætninger  er ikke  mere  tilfredsstillende. 
I dette  perspektiv  tvinges  man  til i EF-sammenhæng  at 
tage disse  målsætninger  og de måder,  hvorpå  de kan  op-
fyldes,  op til vurdering.  I den seneste  årsberetning  gjordes 
der jo en bemærkning  i denne  retning  i og med  at det 
foresloges,  at samordningsprocessen  bør  lægges  til rette 
på et mere  eksplicit  hele  af økonomisk-politiske  målsæt-
ninger.  Det  tilføjes  i denne  forbindelse,  at dette  sæt  af 
målsætninger  må gennemarbejdes  grundigere  i teknisk 
henseende.  Denne  form  for teknisk  nyvurdering  synes 
dog utilstrækkelig,  hvis  man  drager  den  samfundsøko-
nomiske  virkelighed  i Fællesskabet  ind i billedet.  En ef-
fektiv  EF-politik  må qua  indhold  og institutionel  ramme 
tage højde  herfor.  De hidtidige  samordningsforsøg  tager  i 
for høj grad  deres  udgangspunkt  i procedurer,  som  hviler 
på uforbindende  aftaler  om iværksættelse  af finans-  og 
pengepolitiske  virkemidler,  uden  at der tages  hensyn  til 
den tilstræbte  samfundsøkonomiske  dimension.  I denne 
Nr. C 247/60 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 1. 10. 79 
sammenhang  peger  Udvalget  på, at det navlig  med  hen-
blik på et heldigt  udfald  at det netop  ikrafttrådte  EMS,  er 
tvingende  nødvendigt  med  en strengere  samordning  af 
arbejdsmarkeds-  og socialpolitikken  og den  økonomiske 
politik  inden  for en EF-ramme. 
I virkeligheden  er der her tale  om en søgen  efter  en ba-
lance  mellem  økonomisk  vækstpolitik,  strukturæn-
dringen  og trivselspolitik.  I denne  forbindelse  må det 
undersøges,  om og i hvilket  omfang  levestandarden  kan 
hæves  i den  nuværende  situation.  Dette  spændingsfelt 
bør der ved  udformningen  og gennemførelsen  af EFs  po-
litik tages  hensyn  til. 
Som  allerede  nævnt  betyder  dette,  at det centrale  pro-
blem  består  i at finde  frem  til en EF-ramme.  Inden  for 
denne  vil der  selvsagt  optræde  nationale  divergenser, 
men det må hindres,  at disse  på nogen  måde  skader  EF-
målsætningerne. 
Nogle  kræver,  at der skal  træffes  et klart  valg  mellem  på 
den ene  side  de aktiviteter,  som  det offentlige  på natio-
nalt plan  skal  træffe  beslutninger  om og finansiere,  og på 
den anden  side  de foranstaltninger,  som  er genstand  for 
beslutninger  og  finansiering  i EF-regie.  Denne 
fastlæggelse  af politiske  alternativer  må  endvidere  in-
debære,  at de instanser,  som  træffer  de politiske  beslut-
ninger,  gør  sig klart,  hvilke  konsekvenser  deres  beslut-
ninger  har for relationerne  mellem  den  offentlige  sektor 
og markedssektoren,  samt  undersøger,  hvordan  de akti-
viteter,  man  kræver  af det offentlige,  skal  finansieres. 
1.2. Afdelingen  mener,  at en løsning  på energipro-
blematikken  vil være  en overordentlig  vigtig  faktor  i 
bestræbelserne  henimod  en stabil  økonomisk  vækst.  Det 
er klart,  at der her ligger  en opgave  for Fællesskabet,  og 
at der så hurtigt  som  muligt  må iværksættes  fællesskabs-
foranstaltninger  til undersøgelse  af anvendelsesmulighe-
derne  for andre  energikilder  end  olie  og naturgas  samt  til 
udarbejdelse  af energibesparelsesprogrammer.  I tilfælde 
af en udvidet  anvendelse  af kerneenergi  må  sikker-
hedsspørgsmålet  vies  den  største  opmærksomhed.  End-
videre  anses  det for overordentlig  ønskeligt,  at man  fin-
der frem  til en fælles  holdning  på fællesskabsniveau  samt 
en samordning  med  tredjelande  (olieproducerende  og 
olieforbrugende  lande).  I denne  forbindelse  henvises  til 
Udvalgets  nyligt  vedtagne  udtalelse  om Kommissionens 
meddelelse  til Rådet  om energimålsætning  for 1990  og 
medlemsstaternes  programmer.  Heri  gør  Udvalget  op-
mærksom  på den  store  betydning  af fremme  af energibe-
sparende  investeringer  inden  for en industripolitik.  End-
videre  opfordrer  det medlemsstaterne  til som  et led i en 
samlet  fællesskabspolitik  at sætte  alt ind på at udvikle 
EF's egne  energigilder,  at sikre  den nødvendige  import  og 
at sørge  for en optimal  anvendelse  af Fællesskabets  egen 
energi. Som allerede  nævnt  under  pkt.  1.1.  vil energiforsynings-
problematikken,  navnlig  p.g.a.  prisudviklingen,  på kort 
sigt kunne  udgøre  en væsentlig  hindring  for en afbalan-
ceret  økohomisk  udvikling. 
1.3. Endvidere  skal  det  nævnes,  at inflationstakten 
undertiden  i sig selv  kan  lægge  en dæmper  på fremme  af 
den økonomiske  vækst. 
En anden  begrænsende  faktor  hviler  på statsfinanserne; 
ofte truer  finansieringsunderskuddene  med  at overskride 
den fra et stabiliseringssynspunkt  acceptable  grænse. 
1.4. Endvidere  skaber  den  voksende  konkurrence  fra 
tredjelande  strukturtilpasningsproblemer  i mange  dele  af 
Fællesskabet. 
1.5. De  ovenfor  beskrevne  udsigter  for  1979  synes 
således  at indeholde  videregående  strukturelle  aspekter. 
På baggrund  af disse  perspektiver  mener  Udvalget,  at 
fornyet  økonomisk  vækst  er absolut  nødvendig;  denne 
vækst  er dog  ingen  absolut  betingelse,  for at problemerne 
kan løses.  En forstandig  samordnet  kombination  af de 
forskellige  foranstaltninger  samt  selektive  foranstalt-
ninger  er påkrævet.  Et velafbalanceret  forhold,  som 
overholder  den  private  og offentlige  sektors  respektive 
kompetence,  er nødvendig  for at kunne  opnå  en vækst 
med sigte  på at virkeliggøre  den velfærd  og den  trivsel,  vi 
tilstræber,  ikke  blot  på EF-niveau,  men  også  på nationalt 
og regionalt  plan. 
2. Henstillinger  til  økonomisk-politiske  foranstalt-
ninger 
2.1. Almindelige  bemærkninger 
Som  det fremgår  af det foregående  og navnlig  af analysen 
af de økonomiske  udsigter  for 1979,  er det usikkert,  om 
Fællesskabet  vil nå den  sidst  forventede  vækst  på 3,4 %. 
Heller  ikke  på længere  sigt er udsigterne  tilfredsstillende. 
Dette  perspektiv  gør det efter  Udvalgets  mening,  som  den 
tidligere  har givet  udtryk  for,  absolut  nødvendigt  at tage 
indholdet  af Fællesskabets  målsætninger  (høj  beskæfti-
gelse,  høj levestandard  og monetær  stabilitet)  op til ny 
overvejelse  og især  midlerne  til realiseringen  af dem. 
Man  må i denne  forbindelse  ikke  se bort  fra forbindelsen 
mellem  foranstaltninger  på makro-økonomisk  niveau  og 
udviklingen  i erhvervslivet  (meso-niveau)  og i virksom-
hederne  (mikro-niveau). 
Det konstateres,  at makro-økonomiske  efterspørgsels-
fremmende  foranstaltninger  ikke  i tilstrækkelig  grad 
fremmer  økonomisk  vækst  og beskæftigelse. 
På denne  baggrund  anbefaler  Udvalget  følgende: 
1. 10. 79 De  Europæiske  Fællesskabers  Tidende  Nr.  C 247/61 
; 1 
2.2. Foranstaltninger  vedrørende  produktion  og  forbrug 
(udbud  og efterspørgsel) 
2.2.1.  I  betragtning  af den  vægt,  som  Kommissionen 
tillæger  arbejdsløshedens  strukturelle  aspekter,  må for-
anstaltningerne  rettes  mod  udbudssiden  af produktions-
processen,  som  f.eks.  fremme  af fornyende  produk-
tionsmetoder,  som  skaber  flere  arbejdspladser.  Der 
tænkes  bl.a.  på tildeling  af offentlige  entrepriser,  gennem 
det offentliges  indkøbspolitik  og kreditydelse  samt  skat-
telempelser  til virksomhederne. 
Endvidere  må der træffes  foranstaltninger  til stimulering 
af en mere  effektiv  anvendelse  af energi  både  i produk-
tions-  og forbrugssektoren  samt  til fremme  at forsk-
ningen  efter  og produktionen  af energikilder  til erstat-
ning  for olie. 
2.2.2.  Der  må naturligvis  også  gives  generelle  stimule-
rende  impulser  inden  for de begrænsninger,  der sættes  af 
budgettet  og bestræbelserne  på at opnå  intern  og ekstern 
ligevægt.  Dette  må indgå  som  led i bestræbelserne  for i 
1979  at nå den  ønskede  vækst. 
2.2.3.  Ved  en vurdering  af det  hensigtsmæssige  i 
sådanne  foranstaltninger  må der tages  hensyn  til både  de 
økonomiske  og sociale  mål  og virkningen  På den ene side 
kunne  det være  bedst  at lægge  vægt  på en nedsættelse  af 
indkomstbeskatningen,  hvilket  ikke  alene  vil føre  til en 
højere  efterspørgsel  og beskæftigelse  på kort  sigt  som 
følge  af en stigning  i forbrugernes  disponible  indkomst, 
men også  til et højere  beskæftigelsesniveau  på længere 
sigt; skattelettelserne  ville  nemlig  tilskynde  til en større 
indsats  og produktivitet,  og de kunne  bidrage  til at mind-
ske kravet  om  højere  lønninger  og således  støtte  infla-
tionsbekæmpelsen  og europæisk  industris  konkurrence-
evne.  På den  anden  side  kunne  et lignende  incitament 
opnås  ved  at nedsætte  forbrugerafgifterne,  som  mere 
direkte  ville  kunne  bidrage  til kampen  mod  inflationen 
og samtidig  effektivt  øge den  disponible  indkomst. 
2.2.4.  En  anden  opfattelse  er den,  af der på kort  sigt 
ville kunne  oprettes  flere  arbejdspladser,  i øvrigt  uden  at 
inflationsbekæmpelsen  svækkes,  hvis  det  offentlige 
øgede  sine  udgifter  til såvel  investeringer  som  tjeneste-
ydelser. 
2.3. Beskæftigelsesforanstaltninger 
2.3.1.  Ud  over  de generelle  efterspørgselsstimulerende 
og de specifikt  udbudsstimulerende  foranstaltninger  er 
der efter  Udvalgets  mening  stadig  et stort  behov  for 
særlige  foranstaltninger,  som  kan  øge  beskæftigelsen. 2.3.2.  Der  findes  en række  foranstaltninger  af denne 
art, som  vil være  passende  alt efter  de enkelte  medlems-
staters  situation,  bl.a.: 
i 
— faglig  uddannelse  og omskoling  ud fra  fremtidige 
behov; 
— beskæftigelsesskabende  investeringer; 
— midlertidige  arbejdspladssubsidier; 
— en bedre  tilpasning  af arbejdstiden; 
— særlige  støtteprojekter  til arbejdsintensive  virksom-
heder; 
— fremme  af nye  mindre  virksomheder  til levering  af 
specialiserede  varer  eller  tjenesteydelser. 
2.3.3.  Udvalget  understreger  påny  betydningen  af at 
udvide  mulighederne  for faglig  uddannelse  og omskoling 
for at fremme  den  faglige  mobilitet.  Noget  tyder  på, at 
selv med  det nuværende  høje  arbejdsløshedsniveau  er an-
tallet  af ledige  stillinger  voksende,  enten  fordi  den  ud-
budte  arbejdskraft  ikke  opfylder  de faglige  krav,  eller 
fordi  de ledige  stillinger  findes  i områder,  hvor  ar-
bejdsløshedsniveauet  er under  gennemsnittet  eller  af an-
dre årsager.  Øgede  muligheder  for og bedre  anvendelse 
af eksisterende  og nye  uddannelsesfaciliteter  er særlig 
vigtige  forudsætninger  for  at  løse  ungdomsar-
bejdsløshedsproblemet,  idet  faren  for demoralisering  er 
så stor  netop  blandt  ungdommen. 
Opmærksomheden  burde  især  rettes  mod  faglig  uddan-
nelse  med  henblik  på selvstændig  erhvervsvirksomhed, 
navnlig  for unge,  ikke  blot  i de traditionelle  brancher  og 
håndværk,  men  også  inden  for  nye  områder,  hvor  ny 
teknologi  eller  ændret  forbrugsmønster  til stadighed 
skaber  nye  behov. 
2.3.4.  Særlige  beskæftigelsesskabende  investerings-
projekter  og støtte  til midlertid  beskæftigelse  nødven-
diggør  en selektiv  beskæftigelsespolitik.  Udvalget  genta-
ger det  synspunkt,  den  tidligere  har  givet  udtryk  for, 
nemlig  at sådanne  foranstaltninger  skal  være  fremadret-
tet, ikke  må forhindre  den  nødvendige  strukturændring 
eller  føre  til fordrejning  af konkurrencen  mellem  med-
lemsstaterne. 
2.3.5.  Derudover  hersker  der  den  opfattelse,  at der 
også  i den  ikke-kommercielle  tjenesteydelsessektor  er 
muligheder  for skabelse  af nye  jobs. 
Det sociale  mål  for en bedre  tilpasning  af arbejdstiden 
må fuldt  ud tage  hensyn  til den nuværende  internationale 
økonomiske  sammenhæng,  hvor  produktivitet  og kon-
kurrenceevne  fortsat  er nøglen  til en reel  sikring  af 
beskæftigelsen.  Enhver  foranstaltning,  der ikke  er i over-
ensstemmelse  med  disse  forudsætninger,  ville  være  i 
modstrid  med  det fastsatte  mål. 
Nr. C 247/62 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 1. 10. 79 
2.3.6.  Udvalget  finder  en uddybning  af analysen  af 
beskæftigelsesproblematikken  nødvendig. 
3. Fællesskabsaspekter 
3.1. Skønt  de i de foregående  afsnit  nævnte  foran-
staltninger  vedrørende  bestemte  forslag  til dels  indebærer 
både  et nationalt  og et EF-aspekt,  hår Udvalget  følgende 
bemærkninger  til Fællesskabets  politik. 
3.2. Man  kan  fuldt  ud tilslutt,e  sig Fællesskabets  ge-
nerelle  mål,  nemlig  at man  gennem  en på fællesskabsni-
veau  afstemt  makro-økonomisk  indsats  når frem  til en 
hensigtsmæssig  anvendelse  af de økonomisk-politiske 
instrumenter  og dermed  når bedre  resultater.. 
Udvalget  ønsker  dog at gøre  opmærksom  på, at man  kun  \ 
kan gøre  sig håb om at realisere  disse  mål,  såfremt  man 
placerer  medlemsstaternes  sociale  og økonomiske  politik 
i en langfristet  ramme  på EF-niveau.  Denne  ramme  må 
på den ene side  tage  hensyn  til medlemsstaternes  forskel-
lige politik  på det sociale  område  og på den  anden  side 
være  af tilstrækkelig  bindende  karakter.  Dette  sidste 
gælder  især  ved  det  europæiske  monetære  systems 
ikrafttræden,  som  i sig selv  er et første  skridt  hen imod 
en konkret  virkeliggørelse  af en i højere  grad  bindende 
samordningsmekanisme  på EF-niveau. 
3.3. Endvidere  anser  Udvalget  det for ønskeligt,  at der 
i Fællesskabet  finder  en nyvurdering  sted  af både  indhol-
det af målsætningerne  og af midlerne,  hvorved  disse  kan 
realiseres. 
Der tænkes  her navnlig  på en nærmere  overvejelse  af et 
afbalanceret  forhold  mellem  den  (traditionelle)  økono-
miske  vækstpolitik  og en trivselspolitik,  hvor  der lægges 
mere  vægt  på kvalitativ  vækst.  I denne  forbindelse  ville 
Udvalget  anse  det for hensigtsmæssigt,  at man  på fælles-skabsniveau  undersøger  det  ønskelige  i miljøinveste-
ringer  og finansieringen  heraf  og samtidig  efterprøver, 
hvilke  nettoeffekter  disse  investeringer  har på vækst  og 
beskæftigelse. 
Konflikten  mellem  økonomisk  vækstpolitik  og trivselpo-
litik skulle  være  fjernet,  hvis  nationalregnskabsmeto-
derne  ændres  således,  at der ved beregningen  af national-
indkomsten  tages  hensyn  til ødelæggelsen  af de frie,  men 
uerstattelige  goder  som  ren luft  og vand  eller  landskabe-
lig skønhed,  hvis  genoprettelse  er overordentlig  bekoste-
lig. Hvis  disse  nedbrydningsprocesser,  som  ofte  ledsager 
trafikudviklingen,  erhvervsudviklingen  og  urbanise-
ringen,  inkorporeres  i nationalregnskaberne,  vil man  nå 
frem  til mere  realistiske  tal for  nationalindkomst  og 
vækstrater  og automatisk  orientere  den økonomiske  po-
litik mod  bevarelse  af disse  såkaldt  frie,  men  overordent-
ligt værdifulde  og ofte  uerstattelige  goder. 
) 
3.4. Hvad  angår  den  stærke  konkurrence  fra tredje-
lande  er der fare  for at tilbøjeligheden  til protektionisme 
vil tiltage.  Udvalget  er af den opfattelse,  af denne  tilbøje-
lighed  i så vidt  omfang  som  muligt  skal  undertrykkes,  da 
Fællesskabet  økonomisk  set er stærkt  afhængigt  af ver-
denshandelen.  Såfremt  der i spe"cielle  tilfælde  må gribes 
ind, bør Fællesskabet  som  led i en EF-politik  på dette  om-
råde yde et betydningsfuldt  og afgørende  bidrag. 
3.5. Udover  Fællesskabets  indsats  inden  for samord-
ning af medlemsstaternes  økonomiske  politik,  udarbej-
delsen  af studier  og handlingsprogrammer  og især  aktivi-
teter på det  monetære  område  må opmærksomheden 
være  rettet  mod  den  direkte  fremskaffelse  af midler  via 
Regionalfonden,  Socialfonden,  Den  europæiske  Investe-
ringsbank  osv.  til fremme  af økonomisk  fremgang  og ar-
bej dsløshedsbekæmpelse. 
Man  har  det indtryk,  at der stadig  hersker  mangel  på 
disponible  midler,  og at en samordning  af de forskellige 
fondes  aktiviteter  kunne  forbedres. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 28. juni  1979. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Raffaele  VANNI 
1. 10. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 247/63 
BILAG 
til udtalelse  fra Det økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  forhandlingerne: 
Pkt. 1.6 
Der tilføjes  et nyt pkt.  1.6.: 
»Af ovenstående  bemærkninger  fremgår  det, at der må fastlægges  grundlæggende  retningslinjer  for de 
konjunktur-  og strukturmæssige  aspekter  af de økonomiske  og sociale  målsætninger  i Europa. 
Siden  1973  har EF's  forsøg  på at udforme  og iværksætte  en form  for vækst,  som  kvalitativt  adskiller 
sig fra den,  som  man  har præsteret  siden  1960,  således  været  præget  af forbigående  tilløb  og ekspert-
diskussioner. 
For at imødegå  den nuværende  krise  i industrilandene  og dennes  fortsættelse  må det være  nødvendigt: 
— systematisk  at finde  frem  til de mest  energibesparende  produktionsmetoder, 
— at topprioritere  energibesparelser  inden  for såvel  industrien,  servicesektoren  som  hushold-
ningerne, 
— at foretage  en selektivitet  hen imod  beskæftigelsesskabende  investeringer, 
— at give  kollektivt  konsum,  navnlig  kollektiv  transport,  prioritet, 
— at gennemføre  en mere  lige indkomstfordeling, 
— at få istandbragt  rammeaftaler  på europæisk  plan  om nedsættelse  af arbejdstiden, 
inden  for Rom-traktatens  rammer  at gennemføre  en europæisk  planlægning  af EF-målsæt-
ningerne  for økonomisk  og social  udvikling.  Denne  planlægning  af målsætningerne  skal  i udar-
bejdelsesfasen  inddrage  alle de grupper  inden  for det økonomiske  og sociale  liv, som  er involveret 
i Fællesskabets  politik  for mellemlang  sigt,  så at de iværksatte  foranstaltninger  tager  højde  for de 
specifikke  forhold  i medlemsstaterne«. 
Begrundelse 
Adskillige  ekspertundersøgelser  er efter  Kommissionens  anmodning  siden  1973  blevet  gennemført  for at 
afdække  de nye tendenser  i Europas  økonomiske  og sociale  situation,  som  skyldes  prisforhøjelserne  på 
energi  og råstoffer. 
De »intellektuelle«  forsøg  på at formulere  en anden  »form  for vækst«  har imidlertid  ikke  haft  nogen  reel 
indvirkning  på erhvervsstrukturerne  som  de har set ud siden  1950  - for slet ikke  at nævne  den meget 
alvorlige  tilvækst  i arbejdsløsheden  og stagnationen  i medlemsstaternes  økonomi.  Heller  ikke  forbrugs-
og spildvanerene  har ændret  sig nævneværdigt. 
Tilpasningerne  sker  nu gennem  rationering  via fordyrelser  (prisforhøjelser,  fortsat  inflation)  eller  over 
arbejdsløsheden. 
Europa  er nødtvunget  til straks  at ændret  kurs. 
Først  udformning,  dernæst  iværksættelse  af en anden  form  for udvikling  harmonerer  med  en erhvervs-
politik  og en energipolitik,  som  er tæt forbundne. 
Målsætningerne  om genskabelse  af den  fulde  beskæftigelse  og om sociale  fremskridt,  som  er noget 
nødvendigt  både  for industrilandene  og for folkene  i den tredje  og fjerde  verden,  må fastlægges  i en 
europæisk  planlægningsproces,  hvori  samtlige  fag-  og erhvervsgrupper  må inddrages  gennem  et EF-
initiativ. 
Afstemningsresultat: 
33 stemte  for, 34 stemte  imod,  og 6 undlod  at stemme. 
Nr. C 247/64 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 1. 10. 79 
Pkt. 3.4 
Følgende  nye  afsnit  tilføjes: 
»Fællesskabets  handelsliberalisme  bør dog  hverken  være  betingelsesløs  eller  ensidig.  De importfacili-
teter,  Fællesskabet  yder  tredjelande,  bør afpasses  efter  modtagerlandenes  holdning  til importen  fra 
Fællesskabet  samt  deres  udviklingsgrad«. 
Afstemningsresultat: 
25 stemte  for,  34 stemte  imod,  og 5 undlod  at stemme. 
Følgende  afsnit  udgik  som  følge  af ændringsforslag,  der blev  vedtaget  under  forhandlingerne: 
Pkt. 1.5 
»De ovenfor  beskrevne  udsigter  for  1979  synes  således  at indeholde  et videregående  strukturelt 
aspekt.  På baggrund  af disse  lidt mere  langsigtede  perspektiver  stiller  afdelingen  det spørgsmål,  om en 
fornyet  økonomisk  vækst,  er absolut  nødvendig.  Denne  vækst  er ingen  absolut  betingelse  for at pro-
blemerne  kan  løses.  Det  er også  nødvendigt  med  en selektiv  genrejsning  og differenderende  og selek-
tive foranstaltninger  for at nå dette.  I alle tilfælde  må der tilstræbes  et afbalanceret  forhold  og samspil 
mellem  markedssektoren  og den offentlige  sektor,  således  at man  kan  virkeliggøre  den velfærd  og den 
trivsel,  vi tilstræber,  ikke  blot  på EF-niveau,  men  også  på nationalt  og regionalt  plan«. 
Pkt. 2.3.2,  4. led 
»arbejdsfordeling,  herunder  kortere  arbejdstid,  førtidspensionering  osv.«. 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  direktiv  om  indbyrdes  tilnærmelse  af medlemsstaternes 
lovgivning  vedrørende  kaseiner  og kaseinater  beregnet  til konsum 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske  Fælles-
skabers  Tidende  nr. C 50 af 24. februar  1979,  s. 5. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den 9. februar  1979  i medfør  af artikel  43 og 100 i traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det økonomiske  og sociale  Udvalg  om det 
nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 169.  plenarforsamling  holdt  i Bruxelles,  den 
27. og 28. juni  1979  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  -
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel  43 og 
100, under  henvisning  til Rådets  beslutning  af 9. februar  1979 
om at høre  Det økonomiske  og sociale  Udvalg, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den  20. februar  1979  om at pålægge  Land-
brugsafdelingen  at udarbejde  udtalelse  om forslaget,