KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
m*r* 
mim»' 
SBSsW " KOM(93) 238endel ig udg. 
Bruxelles, den 26 maj 1993 
l£3£a 
fiïï", ..*rjj 
EN RAMMEPOLITIK FOR BESKÆFTIGELSEN I EF 
t/VM 
(forelagt af Kommissionen) 
m\ ?}'••—" 
EN RAMMEPOLITIK FOR BESKÆFTIGELSEN I EF 
1. INDLEDNING 
2. BESKÆFT IGELSESPROBLEMETS OMFANG OG ART 
2.1 Uacceptabelt høje ledighedsprocenter 
2.2 Lave erhvervsfrekvenser 
3. ARBEJDSKRAFT INTENSIV VÆKST 
3.1 Sammenligninger inden for og uden for Fællesskabet 
3.2 Statslige foranstaltninger 
3.3 Fællesskabsstøtte 
4. NYE RAMMER FQR HANDLING 
4.1 Må I 
4.2 Midler 
4.3 Kommissionens rolle 
4.4 Emner for analyser og handling 
4.5 Tidsplan 
4.6 Procedurer og organisation 
5. KONKLUSIONER 
/I £L 
EN RAMMEPOLITIK FOR BESKÆFTIGELSEN I EF 
1. INDLEDNING 
En høj besksftigeisesprocent i samtlige medlemsstater og regioner er en 
grundlæggende målsætning for Fællesskabet. EF's politik på de forskel­
lige omrader - det være sig det indre marked, økonomisk og monetær 
Integration, den politik, der er ført via strukturfondene, og de for­
skellige rammeprogrammer inden for forskning og udvikling, de koordi­
nerede politikker inden for visse områder, bestræbelserne på at opfylde 
fælles målsætninger inden for andre omrader - har alle, direkte eller 
Indirekte, bidraget væsentligt til at opfylde de mål, som man havde sat 
sig med hensyn til konkurrenceevne, økonomisk vækst og beskæftigelse. 
Men mens Fællesskabet har gjort fremskridt i retning af økonomisk 
styrke med øget integration og samhørighed, har udviklingen i beskæf­
tigelses- og arbejdsløshedssituationen desværre været mindre tilfreds­
stillende, især I de seneste to år. Der er blevet givet udtryk for 
bekymring over dette forhold i en række politiske vedtagelser pà EF-
plan. Det drejer sig især om følgende: 
- Rådet (arbejds- og socialministrene) vedtog en resolution i december 
1992 om foranstaltninger mod arbejdsløsheden; 
- Europa-Parlamentet udarbejdede i 1992 en betænkning om det europæiske 
arbejdsmarked efter 1992; 
- arbejdsmarkedets parter i EF har vedtaget en række fælles erklæringer 
til støtte for Økonomisk vækst og forbedringer på arbejdsmarkedet, 
bl.a. vedtog de i juli 1992 en fælles samarbejdsstrategi for vækst. 
Senest har Rådet (økonomi- og finansministrene) støttet Kommissionens 
initiativ for økonomisk vækst - der tager sigte på at fremme et økono­
misk opsving i Europa - pa topmødet i Edinburgh i 1992. Vækstinitia­
tivet spænder over en række omrader, bl.a. offentlige udgifter, private 
investeringer, støtte til små og mellemstore virksomheder, efteruddan­
nelse, løntilbageholdenhed og strukturreformer. 
Kommissionen har også forberedt en større omlægning af Den Europæiske 
Socialfond med det formal at styrke dennes rolle i kampen mod arbejds­
løsheden, og Kommissionen har fortsat bestræbelserne på at forbedre 
analyserne af beskæftigelsessituationen i de årlige rapporter om 
beskæftigelsen i Europa. 
På arbejds- og socialministrenes uformelle møde den 3. og 4. maj 1993, 
gav Rådets formandskab udtryk for, at der er behov for at styrke Fæl­
lesskabets indsats i kampen mod arbejdsløsheden. Ministrene erkendte, 
at ansvaret for beskæftigelsesfremmende foranstaltninger primært på­
hviler dem selv, men samtidig understregede de, at der er behov for 
supplerende koordination og handling på fællesskabsplan for at tackle 
de fælles problemer i forbindelse med beskæftigelses- og arbejdsløs-
hedssituat ionen. 
- 1 -fe 
Medlemmerne af Rådet gik ind for, at Kommissionen skulle fremlægge et 
forslag, der kan danne ramme om aktioner på alle niveauer inden for 
Fællesskabet. Forslaget skulle samtidig skitsere Fællesskabets rolle på 
forskellige måder i relation til beskæftigelsen. 
Nærværende meddelelse imødekommer Rådets anmodning. Den er baseret på 
følgende fire centrale konstateringer: 
- Den nuværende høje ledighedsprocent er uacceptabel. Den er ti I skade 
for savel Fællesskabets konkurrenceevne som for samhørigheden i 
samfundet. 
- En kraftigere økonomisk vækst er påkrævet, men beskæftigelses-
problemet kan ikke løses ved hjælp af økonomisk vækst alene. Et mere 
arbejdskraftintensivt vækstmønster er påkrævet, hvis behovene for 
arbejdspladser skal kunne imødekommes. 
- Der er behov for et udspil i form af en integreret politik, der 
mobiliserer alle aktører, der har med "beskæftigelsesspørgsmal at 
gøre. 
- Det primære ansvar for praktisk handling ligger hos og inden for 
medlemsstaterne, men et tættere samarbejde på EF-niveau er nødvendigt 
- økonomisk og politisk - for at sikre, at nationale foranstaltninger 
kan få størst mulig virkning. 
Denne meddelelse indeholder Kommissionens forslag ti i en rammepolitik, 
inden for hvilken der kan foregå en struktureret og samarbejdsbaseret 
proces i form af analyse og udveksling af erfaringer mellem alle 
berørte aktører med en koordineret indsats for øje. Der stilles forslag 
til fremgangsmåder, og desuden findes der et udkast til tidsplan. 
2. BESKÆFT IGELSESPROBLEMETS OMFANG OG ART 
2.1 Uacceptabelt høle ledighedsprocenter 
I de sidste to årtier har den økonomiske vækstrate været gennemsnitlig 
ca. 2% pr. ar - altså meget lavere end de to foregående tiår. Væksten i 
beskæftigelsen har været utilstrækkelig til at dække det stigende behov 
for arbejdspladser, og ledigheden har vist en vedvarende og 
foruroligende opadgående tendens. Den var ganske vist faldende i 
opsvingsperioden i slutningen af 80'erne, men er så steget desto mere i 
den nuværende recessionsperiode. 
Ledigheden er endnu engang nået op over de 10%. Mere end 17 millioner 
mennesker i Fællesskabet som helhed er nu uden arbejde. Næsten halv­
delen har været uden arbejde i over et år. I øjeblikket siger progno­
serne, at ledigheden vil fortsætte med at stige i resten af indeværende 
år og i hele næste år. Hvis de nuværende tendenser fortsætter, vil 
ledigheden ved udgangen af 1994 være nået et stykke op over den rekord 
på 10,8%, der blev sat i 1985. 
Samtidig er der kun sket begrænsede fremskridt i retning af at skabe 
konvergens regionerne indbyrdes, når det gælder erhvervsfrekvens, og 
- 2 -
når det drejer sig om at sikre Iige muligheder med hensyn til adgangen 
til arbejdsmarkedet. Mange - især kvinder - er rent faktisk udelukket 
fra arbejdsmarkedet overhovedet. 
2.2 Lave erhvervsfrekvenser 
Fællesskabet har en lav erhvervsfrekvens sammenlignet med andre indu­
strialiserede dele af verden. Mindre end 60% af Fællesskabets befolk­
ning i den erhvervsaktive alder har arbejde sammenlignet med over 70% i 
USA, EFTA og Japan. 
Konsekvensen af en så lav erhvervsfrekvens er ikke blot stor arbejds­
løshed, men også en stor skjult arbejdskraftreserve. Så selv om der 
skabes flere nye arbejdspladser, vil ledigheden fortsat være høj, i 
takt med at nye mennesker kommer ind på arbejdsmarkedet. I slutningen 
af 1980'erne blev der skabt over 9 millioner arbejdspladser, men dette 
reducerede kun ledigheden med 3 millioner. 
For at bringe ledigheden ned fra de nuværende niveauer på over 10% og 
til mere acceptable niveauer - f.eks. 5% - bliver Fællesskabet følgelig 
nødt til at skabe ekstra arbejdspladser i en størrelsesorden, der er 
tilstrækkelig til ikke blot at absorbere dem, der i øjeblikket er 
registreret som ledige, men også for at der kan være arbejde til dem, 
der ønsker at komme ind på arbejdsmarkedet. 
En Jobskabelse i denne størrelsesorden kan ikke gennemføres på grundlag 
af vækst alene. 3,5% økonomisk vækst med 2% vækst i produktiviteten -
hvilket var situationen i sidste fjerdedel af 80'erne - ville, selv om 
den holdt sig i resten af tiåret, alligevel langt fra kunne opfylde en 
sådan målsætning på 5% ledighed I betragtning af, at flere ønsker at 
komme ud i arbejdslivet. 
3. ARBEJDSKRAFTINTENSIV VÆKST 
3.1 Sammenligninger Inden for og uden for Fællesskabet 
Erhvervsfrekvenserne afhænger ikke blot af den økonomiske vækstrate, 
men også af, hvor arbejdskraftintensiv denne vækst er. Arbejdskraft­
intensiteten bestemmes ikke blot af det relative forbrug af kapital og 
arbejdskraft - som bestemmer beskæftigeIsesmængden for en given produk­
tionsmængde - men også af den måde, hvorpå en given beskæftigelses-
mængde fordeler sig på antal arbejdspladser og antal arbejdstimer. 
Især hvad angår sidstnævnte synsvinkel, er situationen forskellig fra 
medlemsstat til medlemsstat. Tager man f.eks. Belgien og Holland, er 
deres arbejdskraftproduktivitet på samme niveau, men i Holland er der 
arbejdspladser til 10% flere mennesker i den erhvervsaktive alder end i 
Belgien. På samme måde med Danmark - der har et lavere indkomstniveau 
pr. person (målt i købekraftstandarder) end i det tidligere Vesttysk­
land - men hvor en langt højere procentdel af befolkningen har arbejde. 
Sammenligninger med andre industrialiserede lande taler også deres 
tydelige sprog. I Skandinavien har erhvervsfrekvensen ligget over 70% 
siden begyndelsen af 70'erne. Den væsentligste forskel i forhold til 
Fællesskabet beror på erhvervsfrekvensen for kvinder. Så selv om 
- 3 -
kvinders erhvervsfrekvenser i Fællesskabet er stigende, er de stadig 
lavere end i det meste af den økonomisk udviklede verden. 
I de sidste ti år har USA opretholdt en vækstrate i bruttonational­
produktet svarende til Fællesskabets - ca. 2% pr. ar, nar der tages 
hensyn til ændringerne i befolkningstilvæksten. Stigningstakten for 
indkomsten pr. arbejdstager har i denne periode imidlertid været lavere 
i USA end i Fællesskabet - 1% mod 2%. På den anden side har erhvervs­
frekvensen i USA været fortsat stigende i denne periode, så den i dag 
ligger på 70% - 10 procentpoint over niveauet i Fællesskabet. Denne 
generelle indkomststigning har således været den samme i Fællesskabet 
og USA, men i USA har en større procentdel af befolkningen fået adgang 
til lønnet beskæftigelse. 
Det er også lykkedes Japan at nå op på højere erhvervsfrekvenser end i 
Fællesskabet. Som det også er tilfældet i andre industrialiserede 
lande, herunder Fællesskabet, har en konkurrencedygtig vareproducerende 
sektor med høj produktivitet medvirket til at skabe det økonomiske 
grundlag, for at der kunne oprettes arbejdspladser i servicesektoren. 
Den væsentligste forskel er imidlertid, at den japanske produktivitet i 
servicesektoren er lavere end i Fællesskabet - hvilket giver flere 
arbejdspladser - også selv om indtjeningen i industrien og i tjeneste-
ydelsessektoren er omtrent den samme i begge tilfælde. 
Det er således klart, at et mere arbejdskraftintensivt vækstmønster 
uundgåeligt giver lønnet beskæftigelse et større omfang, men virkningen 
på indkomstfordelingen afhænger af den økonomiske, sociale og kultu­
relle situation i de pågældende lande. F.eks. har man i de skandina­
viske lande og i Japan opnået en høj beskæftigelsesgrad med en Jævnere 
indkomstfordeling end i Fællesskabet. I USA er indkomstfordelingen 
Imidlertid blevet mere ulige, i takt med at erhvervsfrekvensen er øget. 
Selv om man ikke nødvendigvis uden videre kan overføre erfaringer fra 
en medlemsstat til en anden, eller fra situationen uden for Fælles­
skabet til situationen inden for Fællesskabet, eksisterer der imidler­
tid forskelle, som er tilstrækkeligt store til, at der er grund ti i 
mere detaljerede analyser med det formål at finde frem til, hvilke 
fremgangsmåder der dels kan tilpasses til Fællesskabet, dels er for­
enelige med EF's generelle Økonomiske og sociale målsætninger. Specielt 
bliver Fællesskabet nødt til at sikre, at ændringer i de eksisterende 
politikker bliver gennemført på en sådan måde, at arbejdstagere i en 
udsat arbejdsmarkedssituation ikke udnyttes, og at man ikke hæmmer 
oprettelsen af de stærkt værdiforøgende, videnbaserede arbejdspladser, 
som kommer til at blive nøglen til den fremtidige konkurrenceevne. 
3.2 Statslige foranstaltninger og arbeldskraftintensitet 
Under indtryk af de høje ledighedsprocenter og langtidsledigheden har 
regeringerne øget deres udgifter ti I en række politikker og instrumen­
ter, som i de fleste tilfælde har til formål at ændre incitamentstruk­
turerne på arbejdsmarkedet på en sådan måde, at man fremmer et mere 
arbejdskraftintensivt vækstmønster især til fordel for de ledige. 
- 4 -
Generelt har man gennem disse foranstaltninger søgt at gøre ledige mere 
attraktive for arbejdsgiverne ved at nedbringe udgifterne ti I at 
beskæftige dem, på den måde, at man har øget deres værdi som ansatte 
via uddannelse eller anden hjælp, eller man har taget fat på struktu­
relle skævheder eller overgangsproblemer, f.eks. mellem skole og 
arbejdsliv. Statslige støtteforantaltninger har således taget form af 
tilskud, lån, skatte- og afgiftslettelser samt subsidier til de ledige 
og til potentielle arbejdsgivere, samt tilbud om direkte rådgivnings-
og uddannelsesvirksomhed. Regeringerne har også søgt at ændre den 
lovgivningsmæssige kontekst i retning af at fremme større 
tilpasningsevne til arbejdsmarkedet. 
Programmer, som målrettet tager sigte på de arbejdsløse, viser, at 
ændringer i incitamentmekanismerne på arbejdsmarkedet kan bruges til at 
hjælpe særlige grupper eller enkeltpersoner. En sådan politik har imid­
lertid ofte haft tendens til at bestå i foranstaltninger, der har form 
af undtagelser fra eksisterende nationale regler - f.eks. reducerede 
arbejdsgiverbidrag til social sikkerhed i forbindelse med ansættelse af 
arbejdsløse - eller foranstaltningerne kan have haft helt specifikt 
sigte - f.eks. stigende anvendelse af deltidsarbejde. 
Der må i bredere forstand drages den konklusion, at man bør tilstræbe 
at ændre de generelle incitamentmekanismer i retning af at skabe et 
mere arbejdskraftintensivt vækstmønster i økonomien som helhed. Der 
kunne være betydelige fordele herved, i betragtning af de store for­
skelle, der findes inden for den enkelte medlemsstat og medlemsstaterne 
imellem, når det gælder incitamentmekanismer. 
F.eks. andrager arbejdsgivernes sociale bidrag gennemsnitlig 15% af 
lønningerne i Fællesskabet som helhed, men fra medlemsstat til medlems­
stat varierer dette fra praktisk taget 0% ti I over 20%. Man kan kun 
vurdere, hvorledes sådanne forskelle virker generelt på beskæftigelsen 
ved at betragte dem i sammenhæng med skatte- og afgiftssystemerne i 
hver enkelt medlemsstat. Det er dog muligt, at arbejdskraft intensiteten 
I de forskellige erhvervssektorer, eller arbejdsgivernes muligheder for 
at tilbyde forskellige Jobtyper, kan påvirkes af skattetrykkets for­
deling eller beskatningsstrukturen. 
Produktionens arbejdskraftsintensitet i den samlede økonomi i forskel­
lige sektorer, eller i forskellige virksomhedstyper, kan påvirkes af 
den lovgivningsmæssige kontekst, som regeringerne har opbygget med 
henblik på at regulere arbejdsmarkedsmekanismerne. Den kan også på­
virkes af andre faktorer - de forskellige former for arbejdsorganisa­
tion og Jobtyper, som er udviklet inden for virksomhederne, holdnin­
gerne blandt dem, der søger ind på arbejdsmarkedet, og hvad de fore­
trækker, eller større sociale og kulturelle ændringer med hensyn til 
arbejde, beskæftigelse og livsstil. 
3.3 Fællesskabsstøtte 
Fællesskabets beskæftigelsesmæssige målsætninger er blevet støttet på 
EF-niveau gennem et bredt spektrum af politikker og aktiviteter på det 
økonomiske, Industrielle, teknologiske og videnskabelige område. Der­
udover har Fælieskabet fokuseret på beskæftigelsen og hertil knyttede 
spørgsmål i forbindelse med udnyttelsen af de menneskelige ressourcer 
via diverse mere specifikke aktiviteter. 
Aktiviteterne har omfattet analyse og forskning, eksperimerenterende 
aktions- og forskningsprogrammer samt pilotprojekter, videreformidling 
af bedste praksis, og endvidere finansiering fra Fællesskabets struk­
turfonde, navnlig Den Europæiske Socialfond, som omfatter både generel 
finansiering og specifikke fællesskabsinitiativprogrammer. 
Analyse og forskning er i løbet af de sidste fem år blevet udnyttet ved 
hjælp af Kommissionens rapporter om beskæftigelsen i Europa, som på 
grundlag af sammenlignende analyser i hele Fællesskabet, og ved at man 
har udnyttet undersøgelsen vedrørende arbejdsstyrken i Fællesskabet, 
har hjulpet til en bedre forståelse af strukturen i Fællesskabets 
arbejdsmarkeder og forholdet mellem beskæftigelsen og den øvrige udvik­
ling på det økonomiske og sociale område. 
Forsøg og evaluering er blevet gennemført via handlings- og forsknings­
programmer - bl.a. handlingsprogrammet LEDA til fremme af lokale 
beskæftigelsesinitiativer og handlingsprogrammet ERGO til bekæmpelse af 
langtidsledigheden, og endvidere via pilotprojekter med Jobskabelse for 
øje - bl.a. ILE-programmerne til fordel for virksomheder drevet af 
kvinder og SPEC-programmet vedrørende innovative lokale beskæftigelses­
foranstaltninger, som skal imødegå de ændringer, som det indre marked 
har afstedkommet. 
Pilotprojekter i større målestok er blevet gennemført inden for ram­
merne af Den Europæiske Socialfonds fællesskabsinitiativer, der om­
fatter EUROFORM vedrørende nye kvalifikationer og nye beskæftigelses­
muligheder, NOW vedrørende kvinders beskæftigelse samt HORIZON ved­
rørende dårligt stillede gruppers beskæftigelsesproblemer - og desuden 
i forbindelse med relevante dele af programmet til bekæmpelse af 
fatt igdom. 
En række beslægtede aktioner vedrørende erhvervsuddannelse og unges 
Integrering i arbejdsmarkedet er også blevet gennemført i forbindelse 
med COMETT, som er Fællesskabets teknologiuddannelsesprogram, FORCE-
programmet, der drejer sig om efter- og videreuddannelse i Europa, 
EUROTECNET-programmet vedrørende uddannelse i tilknytning til nye 
teknologier, PETRA-programmet om uddannelse af unge samt IRIS-program-
met om forbedring af kvinders adgang til erhvervsuddannelse. 
Udvekslingen af erfaringer har fundet sted som led i observations-
systemet for beskæftigelse, som er den praktiske ramme om indsamling, 
analyse, præsentation, formidling og drøftelse af medlemsstaternes 
erfaringer, og som dækker både tendenser og strukturelle ændringer i 
arbejdsmarkederne samt udformningen af medlemsstaternes politikker. 
Specielt har Fællesskabet i løbet af en tiårsperiode udviklet et system 
til gensidig information om beskæftigelsespolitikken, MISEP, som 
tilvejebringer fuldstændig dokumentation omkring regeringernes poli­
tikker og de praktiske rammer for gennemførelsen af disse politikker, 
og som indbefatter en stigende mængde evalueringer. Dette bakkes nu op 
af SYSDEM, som rapporterer om forskning og analyser vedrørende beskæf­
tigelses- og arbejdsmarkedsan Iiggender i medlemsstaterne, og som danner 
rammen om drøftelser mellem politiske beslutningstagere og forskere på 
såvel nationalt plan som EF-plan. 
- 6 -
Man har forstærket denne politik gennem finansiering fra Den Europæiske 
Socialfond, der nu bidrager med ca. 6 mia. ECU ti I de aktive arbejds­
markedsforanstaltninger, som gennemføres af de nationale regeringer i 
medfør af fællesskabsstøtterammerne - ca. 13% af medlemsstaternes sam­
lede udgifter, og en betydelig højere procentdel i prioriterede 
regioner i Fællesskabet. 
Denne støtte har taget målrettet sigte på langtidsledige, arbejdsløse 
unge og behovene i de mindst udviklede regioner i Fællesskabet. Stør­
stedelen af støtten går til erhvervsuddannelse, dog ydes der også en 
del støtte til beskæftigeIsessubsi dier, der skal fremme flere ansættel­
ser, og endelig er der ydet støtte til erhvervsuddannelse i skoler i de 
mindst udviklede regioner. 
4. NYE RAMMER FOR HANDLING 
Af den ovenfor skitserede analyse kan der drages følgende tre hoved­
konklusioner: 
- omfanget og arten af Europas beskæftigelsesproblem giver anledning 
til alvorlig bekymring. Der må handling til, hvis problemet ikke skal 
føre ti I en alvorlig svækkelse af Fællesskabets økonomiske konkur­
renceevne ind i det 21. århundrede, og hvis ikke vor samfundsstruktur 
skal påføres betydelig skade; 
- erfaringerne viser, at der er al mulig grund til at formode, at der 
kan findes måder, hvorpå situationen i det mindste kan forbedres - og 
også andre løsninger end blot højere økonomisk vækst - såfremt rege­
ringerne satser på kombinerede løsninger, der fremmer et mere 
arbejdskraft Intensivt vækstmønster ; 
- det er medlemsstaterne, der først og fremmest sidder Inde med løsnin­
gerne, men Fællesskabet har også en vigtig rolle at spille som kata­
lysator, som forum for koordinering og som støtte gennem brugen af 
løsninger på EF-plan. Handling på fællesskabsplan er også nødvendig 
af grunde, som både er af økonomisk art (fordi der er behov for 
aktivt samarbejde på tværs af alle former for politik på grund af, at 
vore økonomier i stadig stigende grad bliver indbyrdes afhængige) og 
politisk art (fordi det er af altafgørende betydning, at Fællesskabet 
går aktivt ind i løsningen af et problem, der i den grad har betyd­
ning for EF-borgernes velfærd). £' 
4.1 Mi 
Det, der derfor foreslås, er at EF-insti tut ionerne og medlemsstaterne 
forpligter sig til en struktureret, samarbejdsbaseret og systematisk 
proces, hvor de analyserer og overvejer mulige løsninger på beskæfti-
geIsesproblernet med henblik på at nå frem ti I en fælles politik 
bestående i konkret handling, som hovedsagelig koncentrerer sig om 
behovet for at skabe et mere arbejdskraftintensivt vækstmønster i 
Europa. 
4.2 Midler 
Det må nødvendigvis ske som en ægte kollektiv proces, hvor Kommissionen 
- 7 -
helt klart har sin rolle at spille, men hvor de enkelte medlemsstater, 
grupper af medlemsstater eller interessegrupper internt i medlemssta­
terne også ønsker at bidrage med ideer og analyser. Det er nødvendigt 
at udtænke egnede måder, hvorpå de øvrige EF-insti tut ioner, bl.a. 
Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg, kan inddrages, 
og man må ligeledes finde frem til egnede former for samarbejde med 
arbejdsmarkedets parter. 
Som noget centralt må man tage udgangspunkt i udarbejdelsen af en 
mødeplan og en tidsplan, så man tilstræber at nå frem tit praktiske 
konklusioner i løbet af en atten måneders periode fra nu af og frem til 
udgangen af 1994. 
I betragtning af, hvor komplekst beskæftigeIsesproblernet er, og 
specielt i betragtning af, at ansvaret for beskæftigelsesanliggender i 
bredeste forstand ofte er spredt på mange instanser, er det af afgø­
rende betydning, at man finder frem til måder, hvorpå man kan sikre 
reel koordinering af processen. 
I denne kontekst kunne man overveje at tildele Det Stående Udvalg for 
Beskæftigelse en ny, mere vidtgående og aktiv rolle, idet der deltager 
mange af de vigtigste aktører i dette udvalg, men samtidig bør man nøje 
overveje spørgsmålet vedrørende kontaktfladen mellem dette forum og 
andre af denne art. 
4.3 Kommissionens rolle 
Kommissionen forpligter sig til at bakke op om denne proces og til at 
bidrage med analyser og forslag til koordineret handling. Men dette bør 
på ingen måde afholde andre fra at gøre det samme. 
Derudover vil Kommissionen satse på, at erfaringerne fra vellykkede EF-
pilotprojekter overføres på overordnede politikker på grundlag af en 
systematisk evaluering af heldigt gennemførte forsøg og foranstaltnin­
ger, f.eks. dem, der er beskrevet i det foregående i pkt. 3.3. 
På det mere generelle plan agter Kommissionen at anvende sin finan­
sielle støtte på en sådan måde, at man kan bidrage til den generelle 
målsætning om, at der skal skabes flere arbejdspladser. Den foreslåede 
reform af Den Europæiske Socialfond - der tager sigte på at øge fondens 
fleksibilitet, at være på forkant med udviklingen på arbejdsmarkedet og 
at knytte fonden mere ti I de politikspecifikke målsætninger - er et 
skridt i denne retning. Mere specielt er det imidlertid Kommissionens 
opfattelse, at alle fremtidige fællesskabsinitiativer på dette område 
skal kunne støtte eksperimenter og innovation på fælleseuropæisk basis. 
4.4 Emner for analyser og handling 
Kommissionen agter at fremlægge analyser og forslag til koordineret 
handling på en række forskellige områder. Hvad angår specifikke emner, 
har Kommissionen bl.a. udpeget følgende: 
- tilpasningsmulighederne på arbejdspladsen samt mulighederne for at 
udvikle nye beskæftigelsesformer baseret på nye former for arbejds-
organisat ion; 
- udvikling af nye arbejdstidsstrukturer, som vil kunne resultere i 
- 8 -
flere beskæftigelsesmuligheder; 
- tilvejebringelse af uddannelsessystemer og kvalifikationer, som kan 
forbedre integrationen på arbejdsmarkedet og i tide tage højde for 
strukturelle ændringer; 
- undersøgelse af mulighederne for at reducere arbejdskraftomkostnin­
gerne og at øge arbejdskraftsintensiteten, navnlig gennem en ændring 
af skatte- og afgiftssystemernes byrdefordeling; 
- udnyttelse af det vækstpotentiale for beskæftigelsen, som ligger i 
nye arbejdsområder - miljørelaterede industrier, kulturaktiviteter, 
hjemmehjælp osv.; 
- Jobskabelse baseret på små foretagender og selvstændige erhvervs­
drivende; små og mellemstore virksomheders rolle generelt; 
- den betydning, som lokale initiativer og den lokale økonomiske og 
beskæftigelsesmæssige udvikling har med hensyn til at styrke lokal­
områdernes jobskabelsesevne; 
- forskellige bureauers og partneres rolle med hensyn ti I at udvikle 
effektive parallelle arbejdsmarkeder. 
4.5 procedurer pg organisâtJQH 
Kommissionen agter at fastlægge de interne procedurer, der er nødven­
dige, for at det i denne meddelelse skitserede handlingsprogram kan 
gennemføres og følges op. 
Der er allerede indledt drøftelser om aktuelle beskæftigelsesmæssige 
problemer i forbindelse med ministrenes uformelle møder - ikke blot 
arbejdsministrene, men også økonomiministrene og miljøministrene. Også 
andre ministre, som disse spørgsmål eventuelt vil berøre, kan blive 
opfordret til at beskæftige sig hermed, indledningsvis på grundlag af 
dette dokument. 
Man er nødt til nøje at overveje, hvorledes denne komplekse proces 
bedst kan koordineres. 
5. KONKLUSIONER 
Kommissionen anmoder Rådet (arbejds- og socialministrene) om at: 
- anerkende behovet for, at der udformes en rammepolitik på EF-plan, 
inden for hvilken medlemsstaterne og Fællesskabet kan gennemføre en 
sammenlignende analyseproces med henblik på, at der på en koordineret 
måde kan fremmes et mere arbejdskraftintensivt vækstmønster; 
- notere sig behovet for, at det snarest muligt overvejes, hvorledes 
alle de, som har ansvar, der indirekte eller direkte har betydning 
for beskæftigelsen - inklusive andre medlemmer af Rådet - bedst kan 
inddrages i løsningen af beskæftigelsesmæssige problemer og i udnyt­
telsen af beskæftigelsesmulighederne inden for fælles EF-rammer; 
- 9 -
godkende Kommissionens forslag til et rullende arbejdsprogram frem 
til udgangen af 1994, som skitseret i dette dokument; 
indvilge i, at alle relevante parter på lokalt og nationalt ptan samt 
fællesskabsplan, navnlig arbejdsmarkedets parter, inddrages i udform­
ningen af egnede løsningsmodeller. 
- 10 -
BSN 0254-1459 
KOM(93) 238 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA M 
Katalognummier : CB-CO-93-283-DA-C 
ISBN 92-77-56438-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg