EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 7.12.2011 
SEK(2011) 1460 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
SAMMENDRAG AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
MEDDELELSE TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET 
Fastlæggelse af den flerårige finansielle ramme for finansiering af EU-samarbejdet med 
staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet og de oversøiske lande og territorier 
for perioden 2014-2020 
(den 11. europæiske udviklingsfond) 
 
og om de efterfølgende gennemførelses- og finansforordninger om den 11. europæiske 
udviklingsfond (EUF) 
{KOM(2011) 837 endelig} 
{SEK(2011) 1459 endelig}  
 
DA 2   DA 1. PROBLEMAFGRÆNSNING 
Denne konsekvensanalyse omhandler udarbejde lsen af den 11. europæiske udviklingsfond 
(EUF), som omfatter EU's finansiering af sama rbejdet med stater i Afrika, Vestindien og 
Stillehavet (AVS) og oversøiske lande og territorier (OLT'er). 
Det problem, der skal løses i AVS-staterne, er den store fattigdom og behovet for EU's støtte 
til deres bestræbelser på at reducere fattigdom, opnå bæredygtig udvikling samt blive 
integreret i verdensøkonomien, hvorimod OLT'erne fortsat kæmper med specifikke 
økonomiske og sociale udviklingsproblemer , som kan få alvorlige følger for deres 
specifikke miljøer. Der er taget højde for de ekst erne dimensioner af EU's interne politikker i 
Kommissionens analyse. 
2. ANALYSE  AF NÆRHEDSPRINCIPPET 
EU har klart identificeret de områder, hvor den kan skabe merværdi i EUF'en , og har 
med sin støtte især fokuseret på budgetstøtte, forvaltning og infrastr uktur. Den 10. EUF har 
også vist sin merværdi i form af en stærk re aktionsevne. Ved at behol de de ikke-tildelte 
midler i EUF'en til uforudsete behov og ved at anvende innovative instrumenter som FLEX og V-FLEX har EU kunnet spille en vigtig rolle over for de AVS-stater, der har været ramt af 
fødevarekatastrofer og økonomi ske og finansielle kriser. 
For EU's medlemsstater giver AVS-EU-partne rskabet og EUF'en global rækkevidde og et 
middel til at nå konsekvente mål i alle de 77 AVS-stater. Med hensyn til tilstedeværelse, 
omfang og fokus har EUF-foranstaltning er store fordele i forhold til nationale 
foranstaltninger.  Denne kritiske masse stiller EU i en bedre position til at gennemføre en 
politisk dialog med partnerregeringerne. EU har også et mangeårigt omdømme og en rolle 
som fortaler for rummelighed og multilateralisme. Takket være sin størrelse kan EU hjælpe de 
fattige i nogle af verdens mest fjerntliggende områ der, hvor de fleste af medlemsstaterne ikke 
har strategiske interesser, og dere s tilstedeværelse er begrænset. 
EU's interventioner gennem EUF i OLT'er  giver en merværdi, fordi EU i mange tilfælde er 
den eneste anden donor ud over de medlem sstater, som OLT forf atningsmæssigt har 
forbindelser til. EU har sikret, at der er både tilstrækkelige mi dler til rådighed for samarbejde 
mellem OLT'er og EU, og at det er i overe nsstemmelse med EU's samarbejde med 
AVS-stater, hvortil de fleste OLT'er er direkte naboer. 
3. EU-INITIATIVETS
 MÅL 
De generelle mål med den 11. EUF  er fortsat dem, der er fastsat i den reviderede 
Cotonouaftale (artikel 1) samt i del IV i trak taten om Den Europæiske  Unions funktionsmåde 
(artikel 198) for OLT'erne. 
Hvad angår de specifikke mål for revisionen af instrumentet , er den politiske ramme for 
udarbejdelsen af den 11. EUF meddelelsen "Forbedring af virkningen af EU's 
udviklingspolitik: En d agsorden for forandring" , der blev vedtaget  den 13. oktober 2011, 
på den ene side og retningslinjerne for revision af  afgørelsen om de oversøiske landes og 
territoriers associering vedrørende forbindelserne mellem EU og OLT'er på den anden side. 
Redskaberne til gennemførelse af denne ramme er den interne aftale om den 11. EUF og den 
 
DA 3   DA tilhørende gennemførelsesforordni ng og finansforordning samt 
programmeringsretningslinjerne. Grundlaget for konsekvensanalysen (underliggende 
drivkræfter, mål, løsningsmodeller og konsekvenser) er følgende temaer , der stammer fra 
denne ramme: differentiering, koncentration, ko ordinering med medlemsstaterne, innovative 
instrumenter, fleksibilitet og regionalt samarbejde (som er specifikt for OLT'erne). 
4. POLITISKE  LØSNINGSMODELLER 
Der overvejes to scenarier (statu s quo og en alternativ løsnings model) for hvert tema. For den 
alternative løsningsmodel er virkningerne af de følgende ændringer for de forskellige 
elementer af EUF-pakken (intern aftale, genne mførelses- og finansforordning) understreget: 
• Differentieringsprincippet , dvs. tildeling af flere midler til de mindst udviklede 
partnere og mindre bistand til de mere udviklede. 
• Koncentration af EU-bistand på sektorer , hvor den har den største virkning, dvs. 
på et begrænset antal områder. 
• Øget koordinering med medlemsstaterne: for AVS-staterne kan den fælles 
programmeringsproces resultere i ét fælles programmeringsdokument for hvert 
enkelt partnerland eller som minimum en af tale om arbejdsdeling. For OLT'erne vil 
denne alternative løsnin gsmodel, hvor det er muligt, søge  at sikre bedre ensretning af 
EU's og medlemsstaternes programmer.  Endvidere kan muligheden for at oprette 
EU-trustfonde forvaltet af Kommissionen for AVS-stater indføres. 
• Øget anvendelse af innovative finansielle instrumenter, dvs. 
blandingsmekanismer  for at skabe flere finansielle  ressourcer til udvikling. I visse 
AVS-lande eller -regioner kan en større procentdel af EU's udviklingsressourcer 
bruges gennem (eksisterende eller) nye fina nsielle værktøjer, såsom at kombinere 
tilskud og lån fra europæiske finansieringsorganer eller andre risikodelingsmekanismer. 
• Styrkelse af de elementer ved  EUF'en, der sikrer fleksibilitet , herunder: 
i) mulighed for at begrænse indledende tildelinger på forhånd for at sætte flere 
midler til side (reserve) til supplerende eller særlige tildelinger til specifikke sektorer 
eller initiativer, ii) udvi kling af specifikke støtteformer for lande, der er sårbare, 
befinder sig i en overgangs ituation eller i krise , og iii) fokus på EU-
responsstrategier, der er direkte kny ttet til eksisterende partnerlandes 
politikker, i programmeringsfasen . 
• Anvendelse af OLT-ressourcer ti l regionalt samarbejde skal gøres betinget af, om de 
sikrer merværdi i forhold til de res merværdi med hensyn til at styrke det regionale 
samarbejde med AVS-staterne og re gionerne i den yderste periferi . 
5. KONSEKVENSANALYSE 
Med hensyn til differentiering  vil den bistand, Kommissione n forvalter, i status quo-
løsningsmodellen fortsat bidrage til de generelle  mål, navnlig begrænsning af fattigdom, med 
global rækkevidde og global tilstedeværelse, men virkningen og effektivit eten vil ikke blive 
 
DA 4   DA maksimeret i visse lande, hvilket også vil sinke opfyldelsen af millenniumudviklingsmålene. 
Ved den alternative løsningsmodel vil større geografisk fokus kunne målrette ressourcerne 
hen, hvor der er mest behov for dem, ligesom det vil få den størst mulige indvirkning og 
merværdi i AVS-staterne og OLT'erne. Med partne re på højere udviklin gstrin vil EU udvikle 
alternative samarbejds- og dialogforme r med den bedst egnede policy mix. 
Hvad angår koncentration,  vil den bistand, Kommissi onen forvalter, i status quo-
løsningsmodellen fortsat ydes til en relativt la ng række forskellige sektorer, uden at der tages 
hånd om problemet med opsplitning af bistande n. Ved den alternative løsningsmodel vil et 
bedre sektorfokus bidrage til at  skabe en bedre virkning af EU 's bistand ved at koncentrere 
ressourcerne på et begrænset antal sektorer, hvilk et øger EU's kritiske masse. Risikoen for, at 
EU mister synlighed i visse sekt orer på landeplan, skal afhjælpes med effektiv arbejdsdeling 
og øget koordinering med andre finansieringskilder. 
Hvad angår koordinering med EU-medlemsstater , vil problemet med opsplitning af 
bistanden og risikoen for overlapning ikke b live løst med status quo-løsningsmodellen. Ved 
den alternative løsningsmodel kunne effektivit eten og den politiske indvirkning af EU's 
bistand styrkes gennem øget arbejdsdeling mellem donorerne, fælles programmering og brug 
af EU-trustfonde. 
Med hensyn til anvendelse af innovative finansielle instrumenter  vil virkningen og 
effektiviteten af EU-tilskud ikke  blive maksimeret i status quo-løsningsmodellen. Ved den 
alternative løsningsmodel vil den finansielle indvirkning af EU's tilskudsressourcer blive øget 
gennem blandingsmekanismen og andre risikode lingsmekanismer ligesom den kritiske masse 
for især store projekter. 
Hvad fleksibilitet angår, vil visse fleksible træk ved EUF'en blive bevaret med status quo-
løsningsmodellen, men i nogle tilfælde vil den i kke være fleksibel nok til at tage højde for 
partnernes specifikke situationer. Ved den alte rnative løsningsmodel kan bistandstildelingen 
hurtigt tilpasses for at tage højde for nye omstæ ndigheder eller specifikke situationer (såsom 
krise, struktursvagheder eller overgang) eller for at  gennemføre en mere incitamentbaseret 
tilgang, hvilket ikke blot vil øge effektiviteten og reaktiviteten for EU's bistand, men også styrke partnernes ejerskab. 
Hvad angår regionalt samarbejde med OLT , vil samspillet og inte grationen af OLT'er i 
regionalt samarbejde med AVS-s tater og regionerne i den yders te periferi fortsat være 
begrænset med status quo-løsningsmodellen. Ved den alternative løsningsmodel vil 
effektiviteten og virkningen af EU's ressour cer blive styrket både  gennem bedre sammenhæng 
mellem EUF'en og EU's regionale samarbejdsre ssourcer og OLT'ernes deltagelse i regionale 
programmer med AVS-stater. 
6. SAMMENLIGNING
 AF LØSNINGSMODELLER 
Sammenligningen af konsekvenserne af løsningsm odellerne for de opstillede mål viser, at den 
alternative løsningsmodel er at foretrække i forhol d til status quo  for hvert enkelt mål, 
idet det er den bedste til at løse de identif icerede problemer og virke liggøre de generelle og 
specifikke mål. Disse modeller afspejler bedre de reviderede EU-udvi klingspolitikker og den 
nye kurs for forbindelserne mellem EU og OLT'erne, hvilket vil bidrage til at øge 
effektiviteten og maksimere virkningen af EU's midler for AVS-stater og OLT'er. 
 
DA 5   DA 7. OVERVÅGNING  OG  EVALUERING 
Kommissionen har a llerede etableret systemer for regelmæssig overvågning og evaluering , 
som dækker hele dens bistandsprogram. De inddrager både internt personale og ekstern 
ekspertise. Med disse systemer evalueres landestrategier, individuelle programmer og 
projekter. Desuden inddrages der eksterne, uafhængige eksperter til at vurdere resultaterne for 
EU's eksterne foranstaltninger. Kommissionen udfører endvidere stra tegiske vurderinger af 
sine politikker, fra programmering og strategi t il gennemførelse af tiltag i en specifik sektor, i 
et land eller en region eller for et specifikt instrument. Med hensyn til EUF'en  er de 
væsentlige elementer og grundlaget for EU's tiltag beskrevet i EUF-
gennemførelsesforordningen. Resu ltaterne af EU's bistand til  fattigdomsbekæmpelse måles i 
forhold til specifikke og målbare indikatorer, så  vidt det er muligt. Der fokuseres især på 
fremskridtet med hensyn til opfylde lse af millenniumudviklingsmålene.