EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 16.6.2021 JOIN(2021) 20 final





FÆLLES MEDDELELSE TIL EUROPA-PARLAMENTET, DET EUROPÆISKE RÅD OG RÅDET







Forholdet mellem EU og Rusland — modvirkning, begrænsning og dialog

































1.Indledning Den 24.-25. maj 2021 afholdt det Europæiske Råd for første gang en strategisk debat om Rusland og fordømte de ulovlige, provokerende og ødelæggende russiske aktiviteter rettet mod EU, dets medlemsstater og andre. Debatten bekræftede EU's enhed og solidaritet stillet over for sådanne handlinger samt dets støtte til de østlige partnere. Det Europæiske Råd bekræftede, at det står fast på de fem principper, der kendetegner EU's politik over for Rusland og understregede, at EU vil fortsætte koordineringen med ligesindede partnere. Det opfordrede den højtstående repræsentant og Kommissionen til at forelægge en rapport med politiske løsninger vedrørende forbindelserne mellem EU og Rusland i overensstemmelse med de fem principper med henblik på mødet i juni 2021. Nærværende fælles meddelelse er en reaktion på denne opfordring. 2.Politisk kontekst Rusland er EU's største nabo og en magtfaktor, der skal tages alvorligt både i og uden for Europa. Det skyldes primært landets størrelse og geografiske rækkevidde, dets parathed til international magtudøvelse og dets politiske, diplomatiske og stærke militære kapacitet. Som geopolitisk spiller stræber Rusland efter at bevare sin globale position i en multipolær verden baseret på magtpolitik, ofte i tæt samarbejde med andre spillere såsom Kina, frem for at bidrage og agere i et stærkere, regelbaseret multilateralt system. Det forsøger at styrke sin egen geopolitiske interessesfære, der mest af alt hviler på en nulsumslogik. Den russiske regering udfordrer og underminerer således ofte international lovgivning såvel som OSCE's og Europarådets nøgleprincipper, som Rusland har forpligtet sig til, og som strukturerer sikkerhed og samarbejde på det europæiske kontinent, herunder hvert lands frihed til selv at træffe sine egne udenrigs-, indenrigs- og sikkerhedspolitiske valg. Det russiske lederskab benytter en række instrumenter til at påvirke, forstyrre, svække eller endog forsøge at destabilisere EU og medlemsstaterne såvel som Vestbalkan og landene i Det Østlige Partnerskab. Som del af disse bestræbelser investerer det fortsat kraftigt i at kontrollere og yde indflydelse på informationsrummet inden og uden for de russiske grænser. Finansieringen af statskontrollerede medier vokser hurtigt, navnlig for foretagender som Russia Today, der udelukkende er rettet mod et eksternt publikum. Rusland fortsætter med at tilrettelægge stadig mere sofistikerede cyber- og informationsmanipulationsangreb såvel som kemiske og andre angreb, herunder mod Organisationen for Forbud mod Kemiske Våben (OPCW), den tyske Forbundsdag og Sergej Skripal og hans datter i Salisbury samt eksplosionen i Den Tjekkiske Republik. Det iværksætter direkte militære og hybride aktioner i de uløste konflikter, som det bidrager til i Ukraine, Georgien og Moldova såvel som i EU's sydlige nabolande, navnlig Syrien og Libyen, og andre steder. Det forsøger at bevare kontrollen over det autoritære regime i Belarus. Det er følgelig en stor strategisk udfordring for EU at forvalte forholdet til Rusland . Forholdet mellem EU og Rusland er forværret siden 2014, efter Ruslands ulovlige annektering af Krimhalvøen og destabiliseringen af det østlige Ukraine. Det omfatter på det seneste bl.a. den russiske militære opbygning ved den ukrainske grænse, på Krimhalvøen og i Sortehavet, som kun er trukket delvist tilbage, og den forlængede lukning af områder i Sortehavet. Endvidere har de russiske efterretningstjenester været involveret i forstyrrende handlinger i EU's medlemsstater, hvilket har skabt en yderligere negativ dynamik. Der er bl.a. tale om udvisning af diplomater, rejseforbud, Ruslands offentliggørelse af en liste over såkaldte "uvenlige stater" og restriktioner over for diplomatisk repræsentation. Desuden forsøger den russiske regering jævnligt at fremme sine bilaterale relationer med medlemsstaterne på bekostning af forholdet mellem EU og Rusland. Udviklingen i Ruslands indenrigspolitik, der er karakteriseret ved regeringens voksende politiske undertrykkelse, som har til formål at bevare den nuværende politiske og økonomiske orden, har også påvirket forholdet mellem EU og Rusland. Med det kommende valg til Statsdumaen i september 2021 er situationen for civilsamfund, menneskerettighedsforkæmpere og uafhængige medier yderligere forværret, hvilket også hæmmer deres evne til at samarbejde med EU. Forfatningsændringer og undertrykkende lovgivning om såkaldte "udenlandske agenter", "uønskede organisationer" og "ekstremisme" styrker et systematisk overgreb på menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, til trods for at disse er forankret i den russiske forfatning og landets internationale forpligtelser. Derudover kører myndighederne desinformationskampagner, hvor der tegnes et falsk billede af påstået "udenlandsk indblanding" i russiske indenrigsanliggender med det formål at hindre en reel opposition og miskreditere civilsamfundet. Den politisk motiverede domfældelse over Aleksej Navalnyj efter et mordforsøg med kemisk nervegift, det reelle forbud mod hans politiske netværks aktiviteter, der bliver betragtet som "ekstremistiske", såvel som den løbende intimidering og undertrykkelse af uafhængige medier og journalister er blot nogle af de seneste eksempler. Samtidig har Rusland alvorlige, voksende strukturelle svagheder. De disponible realindkomster i Rusland er faldet med 10 % siden 2013. Landet er på en nedadgående demografisk og socioøkonomisk kurs, der bliver forværret af dets forretningsmodel, som er fokuseret på fossile brændstoffer, en skæv budgetkurs og de aktuelle konsekvenser af covid-19-pandemien. Disse fundamentale forskelle til trods har EU og Rusland et grundlæggende fælles ansvar for fred og sikkerhed på det europæiske kontinent. Vi står over for fælles globale udfordringer og er forbundet på visse specifikke økonomiske områder. Vi er ligeledes begge bundet af de samme forpligtelser i internationale organisationer som Europarådet og OSCE, som vi skal leve op til. Det økonomiske forhold mellem EU og Rusland ·Rusland er EU's femtestørste handelspartner, hvilket svarer til 4,8 % af EU's samlede handel med varer i verden i 2020. ·Omvendt er EU Ruslands absolut største handelspartner, der tegner sig for 37,3 % af landets samlede handel med varer. ·EU er også langt den største investor i Rusland. I 2019 udgjorde EU's udenlandske direkte investeringer (FDI) 311,4 mia. EUR (75 % af FDI i Rusland). ·Ruslands udenlandske direkte investeringer i EU var anslået 136 mia. EUR (blot 1 % af FDI). Det er åbenlyst, at der er et betragteligt potentiale for et samarbejde mellem EU og Rusland — hvis de politiske betingelser tillader det. EU har fremsat et betinget tilbud om samarbejde. Imidlertid forfølger den russiske regering aktivt mål, der går i den modsatte retning: Det opretter et afhængigt område i sit naboområde, underminerer et politisk forenet Europa, afviser vores vision om en multilateral regelbaseret orden og skaber situationer i internationale anliggender for at begrænse EU og dets partneres rolle. 3.Gennemførelse af Minskaftalerne EU er forblevet urokkelig i sin støtte til Normandietkvartetten, den trilaterale kontaktgruppe og OSCE, herunder OSCE's særlige observatørmissions indsats. Om end valget af præsident Zelenskyj satte fornyet skub i forhandlingerne, mangler konklusionerne fra Normandietkvartettens topmøde i december 2019 stadig at blive ført ud i livet. Det er mere bekymrende, at den russiske regering prøver at fremstille sig selv som mægler og ikke som part i konflikten, ligesom den forlanger direkte kontakt mellem Kiev og de såkaldte "republikker", hvilket er i strid med Minskprotokollen. I april 2021 optrappede den også sin militære tilstedeværelse ved Ukraines østlige grænse og på Krimhalvøen. OSCE's særlige observatørmissions adgang til det østlige Ukraine bliver konsekvent obstrueret af de såkaldte "republikker", og bruddene på våbenhvilen er på samme niveau som før våbenhvilen i juli 2020. Denne tendens vil formentlig fortsætte, og Rusland mangler en konstruktiv tilgang. EU støtter fortsat de eksisterende formater og instrumenter. EU er også fortsat beredt til at spille en ledende rolle i genopbygningen af de konfliktramte regioner, når betingelserne er opfyldt, herunder ved at tilskynde til fuld gennemførelse af Minskaftalerne. I mellemtiden fortsætter EU ufortrødent sin indsats for at afbøde konfliktens humanitære konsekvenser. EU er faktisk en af de største humanitære donorer i krisen i det østlige Ukraine. EU har siden starten ydet mere end 190 mio. EUR i nødhjælp, herunder 25,4 mio. EUR i 2021 og sammen med medlemsstaterne mere end 1 mia. EUR i humanitær bistand og tidlig genopretningsbistand. EU-støtten gavner sårbare mennesker og dem, der har størst behov for hjælp, på begge sider af kontaktlinjen. Gennem Det Internationale Forbund af Røde Kors- og Røde Halvmåne-selskaber yder EU også humanitær bistand til ukrainske flygtninge i Rusland. Den samlede bistand, der er ydet til dem siden 2017, løber op i mere end 1 mio. EUR og dækker adgang til sundhedsydelser, værdibeviser til fødevarer, nonfoodprodukter og indkomststøtte.

EU har indført tre sæt restriktive foranstaltninger mod Rusland som reaktion på landets illegale annektering af Krimhalvøen og den igangværende destabilisering af det østlige Ukraine. Målet er at forhindre en yderligere eskalering eller negativ udvikling i Ukraine og stærkt at signalere EU's støtte til Ukraine og dets territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed. Den klare forbindelse mellem disse sanktioner og den fuldstændige gennemførelse af Minskaftalerne er ment som et incitament for den russiske regering til at bidrage til en løsning på konflikten, mens udsigten til, at EU vedtager nye sanktioner, er en præventiv foranstaltning mod en forværring af situationen gennem yderligere aggressiv adfærd. Den enstemmige videreførelse af sanktionerne viser EU's enhed og troværdighed. EU's foranstaltninger har øget Ruslands omkostninger i forbindelse med yderligere aggressive handlinger og har hæmmet den videre brug af militær kapacitet og udvidelse i Ukraine. Rusland vil blive holdt ansvarlig for enhver form for forværring i de såkaldte "republikker". Det er også fortsat afgørende at bibeholde den eksisterende koordinering og enhed, herunder sanktioner, med ligesindede partnere såsom G7. For at sikre respekten for Ukraines uafhængighed, suverænitet og territoriale integritet samt den fulde anvendelse af EU-reglerne om Schengenvisa i Rusland og Ukraine har EU også udstedt retningslinjer for ikkeanerkendelse af visse kategorier af almindelige russiske internationale pas, der er udstedt til indbyggere på Krimhalvøen, og håndtering af visumansøgninger fra indbyggere i ikkeregeringskontrollerede områder i de ukrainske regioner Donetsk og Luhansk. 4.Styrkede forbindelser med EU's østlige partnerskabslande og andre nabolande EU tilbyder fortsat tætte relationer med sine østlige partnere med henblik på velstand, godt naboskab og reformer. Et velfungerede østligt partnerskab er et redskab, der øger Europas stabilitet, sikkerhed og velstand. I marts 2020 foreslog den højtstående repræsentant og Kommissionen de langsigtede politiske målsætninger for Det Østlige Partnerskab inden for økonomi, forvaltning, miljø og klima, det digitale område og samfund, med et særligt fokus på modstandsdygtighed. Ved det sjette topmøde i Det Østlige Partnerskab i december 2021 vil der blive bakket op om en fornyet dagsorden for tiden efter 2020. EU afviser på det kraftigste Ruslands stræben efter en privilegeret interessesfære. De østlige partnerskabslande har en fuldstændig og suveræn ret til frit at fastsætte omfanget af deres forhold til EU og andre internationale spillere. Imidlertid fortsætter den russiske regering sin konfrontationssøgende politik, hvor der anvendes bløde og hårde politiske værktøjer til at udøve pres. EU's politik er derfor fortsat at styrke de østlige partneres modstandsdygtighed via bilaterale aftaler (herunder associeringsaftaler/vidtgående og brede frihandelsområder) og betydelig finansiel støtte med et særligt nyt fokus på de nødvendige reformer inden for økonomi, forvaltning og retsstatsprincippet, den grønne og den digitale omstilling og inklusive samfund. I løbet af de seneste syv år er der ydet næsten 5 mia. EUR i støtte, hvor der er lagt særlig vægt på modstandsdygtighed over for hybride trusler, cybertrusler og desinformation og på internationalt retshåndhævelsessamarbejde. Desuden har EU i 2020 bidraget med næsten 1 mia. EUR for at hjælpe landene med at håndtere konsekvenserne af covid-19-krisen. EU har også ydet betydelig makrofinansiel støtte til tre østlige partnere. EU er tilmed fortsat med at imødegå den russiske regerings forsøg på at fremstille sig selv som mægler og ikke som part i de territoriale konflikter, der påvirker Ukraine, Georgien og Moldova. Det har forfulgt sin ikkeanerkendelsespolitik vedrørende den illegale annektering af Krimhalvøen og den russiskstøttede "uafhængighed" af de georgiske separatistregioner Abkhasien og Sydossetien. EU har i juni 2019 fornyet sin strategi for Centralasien for at intensivere sit engagement og bidrage til udviklingen af en region med fokus på modstandsdygtighed, velstand og regionalt samarbejde. EU har bevaret sin ad hoc-dialog med Rusland om Centralasien. Ruslands attitude over for EU's engagement i regionen er stadig negativ, herunder for så vidt angår indgåelsen af udvidede partnerskabs- og samarbejdsaftaler. 5.Styrkelse af EU's modstandsdygtighed Over de senere år har EU gjort betydelige fremskridt med hensyn til at styrke sin modstandsdygtighed over for udfordringer, der stammer eller orkestreres fra udlandet. Ved at forvalte og sætte skub i den grønne og den digitale omstilling øger vi EU's modstandsdygtighed, idet vi bliver gradvist mindre afhængige af udenlandske leverandører og den geopolitiske situation på energiområdet, og vores økonomiers avancerede hard- og software bliver mere robust over for udenlandsk indblanding. Revisionen af handelspolitikken og ajourføringen af EU's industristrategi fra 2020 indeholder også konkrete foranstaltninger, der skal øge Unionens strategiske autonomi og håndtere strategiske afhængigheder. Generelt er Unionen ved at udstyre sig selv med mere autonome værktøjer såsom mekanismen til screening af udenlandske direkte investeringer, 5G-værktøjskassen og det nye instrument til håndtering af udenlandske subsidier. EU øger fortsat sin modstandsdygtighed og energisikkerhed ved at diversificere sine internationale kilder og forsyninger og ved at oprette EU's indre marked for energi, navnlig for så vidt angår gas. Dette er opnået gennem bedre "hardware" (f.eks. ny infrastruktur, herunder sammenkoblinger, dobbeltrettede rørledninger, flere lagerfaciliteter og terminaler for flydende naturgas) såvel som klarere lovgivningsmæssig "software", der bl.a. giver åbne, ikkediskriminerende detailmarkeder, adskillelse af produktion og forsyning fra nettenes drift, reguleringsmæssig uafhængighed og samarbejde samt den fulde anvendelse af EU's konkurrenceregler. Energiforholdet mellem EU og Rusland er kendetegnet ved en væsentlig grad af indbyrdes afhængighed: Rusland er p.t. EU's primære energileverandør, og EU er Ruslands absolut største eksportmarked for energi. Yderligere energirelaterede udfordringer omfatter cybersikkerheden i EU's energiinstallationer og russiske statskontrollerede spilleres erhvervelse af strategiske aktiver i Unionen og dets nære naboer. Ved beslutsomt at bevæge os mod dekarbonisering vil vores energiuafhængighed vokse yderligere, og afhængigheden af de russiske leverandører generelt aftage. Rusland vil de næste 10-20 år opleve, at eksporten af energiprodukter til EU vil aftage markant, hvilket uafværgeligt vil få nationale virkninger. Energiforholdet mellem EU og Rusland ·Rusland tegner sig i øjeblikket for 26 % af EU's olieimport og 40 % af EU's gasimport. ·Rusland er dog tydeligvis afhængig af EU's udbyggede, stabile og lukrative energimarkeder: Næsten to tredjedele af Ruslands olieeksport, to tredjedele af dets gaseksport og rundt regnet halvdelen af dets kuleksport går til EU, hvorimod blot 27 % af dets olieeksport og kun 2 % af gaseksporten går til Kina. ·Energieksport er også afgørende for Ruslands forretningsmodel, idet den udgør 60 % af den samlede eksport, 40 % af budgetindtægterne og 25 % af landets BNP. Det har de seneste fem år været et væsentligt aspekt af EU's sikkerhedsdagsorden at øge EU's kapacitet til at tackle hybride trusler. Den fælles ramme fra 2016, som blev skabt på baggrund af den illegale annektering af Krimhalvøen og de efterfølgende desinformationskampagner mod EU, bygger på en bred EU-politisk ramme. Den blev yderligere udviklet i 2018 efter det kemiske angreb i Salisbury, herunder med EU's nye særlige sanktionsordning over for brug af kemiske våben og den igangværende realisering af strategien for sikkerhedsunionen. EU's værktøjer til at imødegå hybride trusler styrker samfundets modstandsdygtighed over for chok ved forskellige hybride angreb med hensyn til beskyttelse af kritisk infrastruktur, cybersikkerhed, bekæmpelse af desinformation, valgintegritet og screening af udenlandske direkte investeringer. Russiske spillere er blevet mere assertive i cyberspace, hvor de udfører og/eller tillader ondsindede cyberaktiviteter, som fremmer Ruslands politiske målsætninger, truer Vestens åbne samfund og økonomier og skader menneskerettigheder og grundlæggende friheder. EU styrker imidlertid også sin evne til at forebygge, afværge og reagere på cyberangreb. EU har desuden for første gang vedtaget sanktioner som reaktion mod cyberangrebene i juli 2020. Sanktionerne er bl.a. rettet mod de russiske hackere, der var involveret i cyberangrebene Cloud Hopper, WannaCry og NotPetya. EU's strategi for cybersikkerhed fra 2020styrker EU's samlede modstandsdygtighed på området yderligere, og den særlige EU-værktøjskasse indeholder en række robuste og omfattende foranstaltninger med henblik på at sikre et tilstrækkeligt niveau af cybersikkerhed i 5G-nettene overalt i EU. Cyberforsvar er et af de områder, hvor EU og NATO styrker deres samarbejde. Det strategiske kompas, der skal vedtages i 2022, vil udgøre en ramme, der skal hjælpe med at fokusere medlemsstaternes sikkerheds- og forsvarsindsats. Gennem permanent struktureret samarbejde og Den Europæiske Forsvarsfond støtter EU medlemsstaterne i udviklingen af deres forsvarskapaciteter og sikrer sammenhæng med NATO's indsats. Rusland fortsætter sine informationsmanipulations- og indblandingsaktiviteter og bruger en række forskellige taktikker, teknikker og procedurer. Disse desinformationskampagner udføres på tilsigtet og koordineret vis med det mål at vildlede, så mistillid eller underminere demokratiske processer og institutioner. Det er blevet endnu mere tydeligt under covid-19-pandemien, hvor Rusland har støttet desinformationstiltag for at underminere EU's reaktion. EU har iværksat en række strukturer og foranstaltninger for at tackle udenlandsk informationsmanipulation og indblanding. Det øger fortsat sin situationsbevidsthed med henblik på at opbygge modstandsdygtighed og blive mere effektiv, når det drejer sig om at forstyrre disse aktiviteter. Med sin strategiske kommunikationskapacitet, navnlig East StratCom-taskforcen, opdager, analyserer og afslører EU russisk desinformation. Det opbygger fortsat kapacitet og går proaktivt i dialog med publikum i EU, på Vestbalkan og i nabolandene. Systemet til hurtig varsling forbinder EU-institutionerne med medlemsstaterne og ligesindede partnere såsom G7 og NATO med henblik på fælles tiltag. Med adfærdskodeksen har EU også etableret en klar ramme for, hvordan onlineplatforme skal tackle denne udfordring. Gennemførelsen af handlingsplanen for europæisk demokrati vil yderligere forbedre disse instrumenter. 6.Muligt selektivt engagement med Rusland vedrørende anliggender af interesse for EU

EU er som anført i de fem vejledende principper, der blev aftalt i marts 2016, åbent over for et selektivt engagement med Rusland vedrørende anliggender af interesse for EU. EU har sådanne interesser med hensyn til aspekter af vores grønne dagsorden (klima, miljø, energi) og visse udenrigspolitiske emner. Igangværende selektivt engagement inden for handel, økonomi, det digitale område, indenrigsanliggender og offentlig sundhed har medført begrænsede konkrete resultater, mens der findes store hindringer inden for især handel og transport. Kort tid efter Ruslands tilslutning til Parisaftalen og i lyset af EU's ambitiøse klimamål har EU gradvist genoptaget de øverste embedsmænds klimadrøftelser med Rusland, herunder via den EU-finansierede konference i december 2020 i Moskva forud for COP-26 i Glasgow. Rusland har arbejdet på en langsigtet strategi og har ajourført sit nationalt bestemte bidrag en smule, om end det stadig giver betydelig plads til voksende emissioner. Rusland har også taget nogle lovgivningsmæssige skridt for at opdatere sin klimapolitik, men de seneste bestræbelser kan give falske forhåbninger. De russiske myndigheder har i stigende grad anmodet om tekniske drøftelser med EU om den mulige virkning, EU's klimapolitik kan få på den russiske økonomi. EU har tilbudt tematiske drøftelser, herunder om prissætning af CO2, tilpasning til klimaændringer og muligvis CO2-grænsetilpasningsmekanismen. Rusland deler mere end 2 000 km grænse med EU og står over for en række miljømæssige udfordringer, der påvirker EU og medlemsstaterne. Et mere udbygget samarbejde kunne omfatte emner som eksempelvis affaldshåndtering, reduktion af grænseoverskridende forurening og luftforurening, den cirkulære økonomi, bæredygtig skovforvaltning og bekæmpelse af skovbrande. Dette vil også have en gavnlig virkning på klimaændringerne, hvis konsekvenser — såsom den smeltende permafrost — allerede er håndgribelige i Rusland. På kortere sigt er den kommende partskonference under konventionen om den biologiske mangfoldighed en mulighed for forudgående tilsagn. Mens energidialogen mellem EU og Rusland fortsat er suspenderet, er der en række presserende problemstillinger. Den korrekte gennemførelse af aftalen om transit af gas gennem Ukraine skal overvåges. Synkroniseringen af de baltiske stater med det europæiske net og den europæiske elektricitetshandel bør fuldføres, idet der sørges for fortsat sikker drift af det russiske og belarusiske net. Hvad angår digitale spørgsmål har den operationelle udveksling med Rusland manglet konkrete resultater. Forfølgelse af EU's interesser, navnlig koordinering af brugen af 700 MHz-båndet og EU-virksomheders adgang til det russiske marked er stadig vigtigt. Andre emner, herunder forskning og innovation, big data, databeskyttelse, ophavsret, internetforvaltning og selvkørende køretøjer, er blevet drøftet uden væsentlig opfølgning. EU bør også aktivt tackle Ruslands importsubstitutionspolitik inden for offentlige indkøb af software og hardware for at imødegå betydelige risici og vanskeligheder for EU's digitale industri. Hvad angår udenrigspolitiske spørgsmål er der vedvarende spændinger i EU's nabolande og voksende konkurrence i andre regioner, hvor Rusland på strategisk vis forsøger at hævde sin position såsom på Vestbalkan og i det sydlige Middelhavsområde såvel som på det afrikanske kontinent. Ikke desto mindre er der områder, hvor den russiske regering har spillet en konstruktiv rolle. Den har bl.a. været med til at bevare den fælles omfattende handlingsplan (JCPOA) med Iran og sikre dennes fuldstændige og effektive gennemførelse. Det samme gælder aktuelle diplomatiske bestræbelser i Wien, der har som mål at få USA til igen at tilslutte sig JCPOA og Iran til atter at påtage sig sine nukleare forpligtelser. Hvad angår Libyen er EU's vigtigste prioriteter at sikre den russiske regerings positive indstilling over for den igangværende politiske proces og en hurtig tilbagetrækning af sine lejesoldater. Ruslands syn på fredsprocessen i Mellemøsten er i princippet forblevet tæt på EU's. Med hensyn til Syrien er EU's og Ruslands holdninger vidt forskellige. Den russiske regering støtter Assads regime, herunder det nylige "præsidentvalg" den 26. maj 2021. Den russiske militære indblanding i Syrien har muligvis været med til at sikre regimets overlevelse, men den har yderligere undermineret den syriske stats stabilitet og levedygtighed og bidraget til en regional humanitær krise. For EU er den eneste vej frem en reel politisk løsning baseret på en fuldstændig gennemførelse af FN's Sikkerhedsråds resolution 2254, hvilket også kan åbne en mulighed for, at flygtningene eventuelt kan vende tilbage på frivillig, sikker og værdig vis. EU vil under alle omstændigheder samarbejde med Rusland om behovet for at bevare den humanitære adgang til syrere i nød og om opretholdelse af den humanitære folkeret i Syrien. EU samarbejder fortsat med Rusland om Den Nordlige Dimension og Sortehavsregionen. Samarbejdet under det transport- og logistikpartnerskab, der er indgået som led i Den Nordlige Dimension, fokuserer på mulig deling af synspunkter og bedste praksis om dekarbonisering af transportområdet. Der er også drøftelser i gang om Ruslands deltagelse i Interreg-programmerne for Sortehavsområdet og for Den Nordlige Periferi og Arktis 2021-2027, som landet har udtrykt interesse for. Det russiske lederskab blokerer fortsat for EU's anmodning om observatørstatus i Arktisk Råd, som Rusland p.t. er formand for, om end det ikke har forhindret EU i at bidrage til rådets arbejde. Rusland blokerer også for oprettelsen af beskyttede havområder i Det Antarktiske Ocean. EU har bevaret sine tekniske kontakter med Rusland om handel, der normalt — og med få resultater — er begrænset til udveksling om adskillige irritationsmomenter. De fleste af dem stammer fra den russiske regerings importsubstitutionspolitik, der i stadig stigende grad begrundes i påståede sikkerhedsårsager relateret til sanktioner. Det kommer oven i de allerede eksisterende væsentlige fordrejninger i den russiske økonomi, som regeringen har skabt. Som konsekvens er det overordnede erhvervs- og investeringsklima i landet blevet yderligere forværret. Mere positivt er det, at EU og Rusland er i dialog om reformen af WTO, herunder genetableringen af tvistbilæggelsesmekanismen. Den russiske regering har udstedt forbud mod import af cirka halvdelen af landbrugsprodukterne fra EU-medlemsstaterne for at muliggøre en øget indenlandsk produktion og lægge pres på den øvrige handel med landbrugsfødevarer, især vin, alkohol og dyremad, via forskellige sundheds- og plantesundhedsmæssige restriktioner. Det er især EU's geografiske betegnelser, som fortsat bliver misbrugt. EU's landbrugsfødevaresektor har imidlertid vist sig bemærkelsesværdigt modstandsdygtig. Den har — med visse geografiske og regionale forskelle — generelt været i stand til at finde alternative markeder, så værdien af EU's globale eksport siden indførelsen af embargoen er steget betydeligt. Visse ekspertdialoger om indenrigsanliggender fortsætter med forskellige intervaller. De sidste møder i EU-Rusland-dialogen om migration og i det blandede udvalg vedrørende lempelse af reglerne for udstedelse af visa og det blandede tilbagetagelsesudvalg fandt sted i 2018-2019. Selv om den russiske regering anser samarbejde på området for vigtigt, lever den ikke fuldt op til sine forpligtelser. Den modsætter sig også ofte EU hvad angår terrorbekæmpelse og cyberkriminalitet i internationale fora. EU og Ruslands sidste drøftelser om terrorbekæmpelse fandt sted i oktober 2019. En russiskstøttet FN-resolution har sat gang i en udfordrende proces, der muligvis kan være en trussel mod Budapestkonventionen om IT-kriminalitet. Gennem ekspertdialogen om narkotika udveksles der årligt relevante oplysninger. Der er ingen regelmæssige tekniske udvekslinger mellem EU og Rusland om offentlig sundhed, om end der er et godt samarbejde på regionalt niveau inden for rammerne af Partnerskabet for Folkesundhed og Social Velfærd inden for Den Nordlige Dimension. I marts 2021 startede Det Europæiske Lægemiddelagentur en løbende gennemgang af den russiske covid-19-vaccine Sputnik V, hvor overensstemmelsen med EU's standarder vurderes. En lang række andre kontakter er etableret inden for områder, der spænder fra toldsamarbejde og industri- og konkurrencespørgsmål til transport. Disse kontakter forbliver på teknisk niveau. 7.Mellemfolkelige kontakter og støtte til det russiske civilsamfund Rusland er fortsat en vigtig partner hvad angår mellemfolkelig mobilitet. Det er det land i verden, hvor der udstedes flest Schengenvisa: mellem 3,1 million og 3,8 millioner i perioden 2016-2018, 4,1 million i 2019 (hvilket svarer til 27 % af det samlede antal udstedte Schengenvisa i verden) og 635 000 i 2020 (26 %). Dertil kommer, at ca. fire ud af fem Schengenvisa udstedt i Rusland siden 2016 gælder til flere indrejser. Forskning og innovation har været et vigtigt samarbejdsområde, navnlig gennem russiske enheders deltagelse i EU-programmer. Eksempelvis har deres deltagelse i Marie Skłodowska-Curie-aktiviteterne under Horisont 2020 involveret 36 forskellige organisationer og ca. 520 russiske forskere. Samarbejdet er baseret på princippet om medfinansiering, hvor Rusland støtter sine egne videnskabsfolk i fælles projekter eller yder et proportionelt finansielt og materielt bidrag. EU er bl.a. interesseret i at få adgang til Ruslands førende, storstilede forskningsfaciliteter, involvere russiske videnskabelige eksperter i forskning relateret til EU's politiske prioriteter og de globale udfordringer, lette indførelsen af europæiske løsninger i Rusland og bevare kontakterne med Ruslands akademiske verden. Begge sider har færdiggjort de interne procedurer for at forny aftalen mellem EU og Rusland om videnskabeligt og teknologisk samarbejde for en ny femårig periode, men fornyelsen står fortsat i stampe pga. spørgsmålet om aftalens territoriale anvendelsesområde. Mens fornyelsen vil sikre en stabil, langsigtet ramme for samarbejdet, holder det blandede udvalg vedrørende videnskabeligt og teknologisk samarbejde møder årligt. Hvad angår uddannelse, ungdom og kultur støtter EU via sine programmer opsøgende aktiviteter over for det russiske samfund, den akademiske verden og forskningsverdenen og interessenter inden for ungdoms- og kulturområdet. Rusland har været fuldgyldigt medlem af det europæiske område for videregående uddannelse og Bolognaprocessen. Rusland indtager førstepladsen blandt alle internationale partnerlande, der deltager i det internationale meritoverførselsprogram under Erasmus+ (2014-2020) med mere end 23 000 akademiske tovejs-udvekslinger af studerende og personale. På kulturområdet kan Rusland deltage i platformen for kulturforbindelser. I Erasmus+ for perioden 2021-2027 er der taget højde for det fortsatte samarbejde med Rusland inden for videregående uddannelse og ungdom og nye finansieringstiltag i forbindelse med erhvervsuddannelse og virtuelle udvekslinger. Under Horisont Europa 2021-2027 er intentionen at skabe yderligere balance i forskernes strømme mellem Rusland og EU. De nyligt vedtagne ændringer af loven om uddannelse kan få betydning for det internationale samarbejde inden for uddannelse og forskning. Rusland deltager p.t. i otte af Interregs samarbejdsprogrammer, der fortsat er et af de få EU-instrumenter, som investerer i projekter i Rusland via centrale myndigheder. Rusland bidrager på engageret vis til programmerne. EU er den største fortaler for det russiske civilsamfund og de russiske menneskerettighedsorganisationer. EU-tiltag vedrørende den russiske befolkning dækker en bred vifte af områder, herunder støtte til universelle rettigheder, mediekendskab, unge, kvinder, lighed mellem kønnene, social inklusion, ældre, kvinder og børn, personer med handicap, migranter, personer fra mindretalsgrupper, ofre for vold i hjemmet, indsatte i fængsler samt andre marginaliserede og sårbare grupper. EU finansierer ligeledes Civilsamfundsforummet EU-Rusland. EU's indsats har været afgørende for, at de russiske civilsamfundsorganisationer har kunnet fortsætte deres aktiviteter til trods for et meget undertrykkende og stadigt mere snævert miljø, øge bevidstheden og gøre det muligt at tilvejebringe faktuelt rigtige oplysninger om EU og vigtige emner.

Som fastsat ovenfor indebærer den mere restriktive retlige ramme, undertrykkelsen af uafhængige stemmer og indskrænkningerne af grundlæggende friheder i Rusland enorme begrænsninger for civilsamfundets arbejde. En række uafhængige journalister og menneskerettighedsaktivister har forladt landet. EU har fortsat og med uformindsket styrke ydet støtte til mellemfolkelige kontakter og civilsamfundet som en investering i fremtiden. Endelig er EU nu udstyret med specifikke instrumenter over for dem, der krænker menneskerettighederne. Vedtagelsen af den nye globale EU-ordning for menneskerettighedssanktioner og de første listeopførelser herunder sendte et klart signal om vores vilje til at sætte ind over for dem, der underminerer rettighederne, bl.a. i Rusland. 8.Konklusioner og tiltag I denne rapport gøres der status over forholdet mellem EU og Rusland i al dets kompleksitet, og udfordringer og muligheder indkredses. Rusland er stadig vores største nabo og en vigtig global aktør. Som denne rapport viser, har den russiske regerings bevidste politiske valg og aggressive handlinger i de senere år skabt en negativ spiral. For at imødegå de udfordringer, som det russiske lederskab udgør, har vores fælles gennemførelse af de fem principper givet EU formål og en principfast tilgang til at forsvare vores interesser og fremme vores værdier. EU og dets medlemsstater skal fortsat handle i fællesskab og med konsekvens, idet de forsvarer deres grundlæggende værdier, principper og interesser. Bilateralt engagement skal ikke forfølges på bekostning af EU's fælles interesser og mål. Historie, geografi og mennesker binder EU og Rusland sammen. Der er dog lange udsigter til et fornyet partnerskab, der gør det muligt at udfolde det fulde potentiale ved et tæt samarbejde. På baggrund af den udfordrende politiske kontekst og Ruslands strategiske valg må EU forberede sig på, at det mest realistiske fremtidsscenarie for øjeblikkeligt er en forværring af forholdet til Rusland. Vores ambition bør være at undersøge måder, hvorpå den aktuelle dynamik gradvist kan ændre sig til et mere forudsigeligt og stabilt forhold. EU vil derfor holde kommunikationskanalerne med Rusland åbne. Vi forventer, at det russiske lederskab viser et mere konstruktivt og politisk engagement og standser dets handlinger mod EU og medlemsstaterne såvel som mod tredjelande. Dette er nødvendigt for at vende den aktuelle uproduktive og potentielt farlige kurs for dette vigtige partnerskab. EU vil på samme tid modvirke, begrænse og gå i dialog med Rusland, baseret på en stærk fælles forståelse af Ruslands mål, en tilgang præget af principfast pragmatisme og en fuld overensstemmelse med de fem principper. EU vil fortsat modvirke krænkelserne af menneskerettighederne og vil gå i brechen for demokratiske værdier, herunder i internationale fora, og gøre det klart, at der er tale om anliggender, som er genstand for direkte og legitim bekymring for alle stater under FN, OSCE og Europarådet, og ikke kun sorterer under de enkelte landes udenrigsanliggender. Den russiske regering skal opfylde sine internationale forpligtelser og tilsagn. EU vil fortsat gøre klart opmærksom på Ruslands konsekvente brud på international ret i Ukraine, i Georgien og hvor det ellers måtte være, herunder via initiativer med ligesindede partnere. Det indebærer bl.a. en opfordring til Rusland om at påtage sig sit ansvar som part i konflikten og om fuldt ud at gennemføre Minskaftalerne. EU vil mere aktivt og på alle niveauer udfordre det falske billede, som Rusland tegner for at begrunde sine handlinger. Vi vil fortsat imødegå (gennem vores visumpraksis) Ruslands politik med udstedelse af pas i Ukraine. EU vil fortsat reagere på den russiske regerings ondsindede handlinger, herunder hybride aktioner, på passende vis. Der kan bl.a. være tale om at opskalere og udvide forskellige eksisterende sanktionsordninger og/eller træffe yderligere restriktive foranstaltninger, hvis der er behov herfor. EU vil sigte mod at begrænse de ressourcer, som den russiske regering kan trække på, når den fører sin ødelæggende udenrigspolitik. Vi vil sammen med ligesindede partnere også styrke EU-lovgivningen mere effektivt for på målrettet vis at imødegå kriminelle aktiviteter med oprindelse i Rusland (herunder ransomwareangreb). Vi vil optrappe indsatsen mod korruption og hvidvask af penge, herunder via øget gennemsigtighed i de finansielle strømme vedrørende Rusland. EU vil intensivere sin indsats mod tredjelandes, herunder Ruslands, tvangsforanstaltninger ved at udvikle et nyt, autonomt værktøj, der muliggør en effektiv respons, som skal modvirke eller kompensere for tvangsforanstaltningerne. For at begrænse Ruslands forsøg på at underminere EU's interesser skal Unionen selv blive mere robust og modstandsdygtig. Vi skal imødegå trusler og ondsindede handlinger mere systematisk og i fællesskab, idet vi sikrer koordinering med ligesindede partnere såsom NATO og G7. Medlemsstaterne bør koordinere deres reaktioner på Ruslands handlinger endnu mere proaktivt. Vi skal videreudvikle EU's cybersikkerheds- og forsvarskapacitet såvel som dets kapacitet til strategisk kommunikation. Vi vil intensivere vores indsats for at tackle og standse informationsmanipulation og desinformation, herunder ved at styrke den retlige ramme for sociale medieplatforme. EU overvejer at indføre nye instrumenter, der gør det muligt at pålægge gerningsmændene omkostninger, herunder inden for rammen af handlingsplanen for europæisk demokrati. Vi bør fortsætte med at styrke vores kapacitet til at håndtere hybride trusler, herunder EU-enheden for analyse og udveksling af oplysninger om hybride trusler, Det Europæiske Center for Imødegåelse af Hybride Trusler og vores strukturerede samarbejde med NATO, og træffe særlige foranstaltninger for bedre at beskytte EU's og medlemsstaternes demokratiske processer, institutioner og valginfrastruktur. Vi vil gøre bedre brug af den løftestangseffekt, som vores energiomstilling udgør, og fuldt ud gennemføre EU's regler for energimarkedet. Vi vil støtte vores naboers energisikkerhed, herunder den korrekte gennemførelse af aftalen om transit af gas gennem Ukraine. Fuldførelsen af synkroniseringen af de baltiske stater med det europæiske net og den europæiske elektricitetshandel er stadig en høj prioritet. Vi vil øge støtten til vores østlige partnere og arbejde på at realisere Det Østlige Partnerskabs fulde potentiale. Det kommende topmøde i Det Østlige Partnerskab vil være en vigtig lejlighed til at forme denne fælles dagsorden for tiden efter 2020. Succesfulde politiske og økonomiske reformer, navnlig med hensyn til retsstatsprincippet, menneskerettigheder, bekæmpelse af korruption samt god forvaltning, vil mindske vores partneres sårbarhed og fungere som modgift over for de russiske forsøg på indblanding og destabilisering. Vores dagsorden kan f.eks. inkludere investeringer i sikkerhedspartnerskaber med vores naboer om yderligere at øge deres modstandsdygtighed. For at fremme sine egne interesser bør EU gå i dialog med Rusland med hensyn til forskellige nøgleudfordringer.