om revurderingen af anvendelsesområdet for direktiv 2012/19/EU om affald af elektrisk og elektronisk udstyr (det nye WEEE-direktiv) og om den fornyede undersøgelse af fristerne for at nå de indsamlingsmål, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, i det nye WEEE-direktiv, og om muligheden for at fastsætte mål for særskilt indsamling for en eller flere kategorier af elektrisk og elektronisk affald i bilag III til direktivet

Revurderingen omfattede høring af interessenter og eksperter gennem med målrettede interview og analyse af dokumentation vedrørende ændringen af anvendelsesområdet, navnlig ved at identificere produktgrupper, der henhører under det nye WEEE-direktivs åbne anvendelsesområde.

Den revurdering af det nye WEEE-direktivs anvendelsesområde, der kræves i henhold til artikel 2, stk. 5, blev baseret på en undersøgelse med titlen "Review of the scope of Directive 2012/19/EU" (revurdering af anvendelsesområdet for direktiv 2012/19/EU), der blev udført for Kommissionen. Der blev udført følgende opgaver:

Formålet med denne rapport er at orientere Europa-Parlamentet og Rådet om Kommissionens foranstaltninger og konklusioner vedrørende de to spørgsmål.

2.foretage en fornyet undersøgelse af fristerne for at nå de indsamlingsmål, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, og muligheden for at fastsætte mål for særskilt indsamling for en eller flere af kategorierne i bilag III, navnlig temperaturudvekslingsudstyr, fotovoltaiske paneler, småt udstyr, småt IT- og telekommunikationsudstyr og kviksølvholdige lyskilder (artikel 7, stk. 6).

Muligheden for at tilpasse WEEE-direktivets anvendelsesområde til RoHS-direktivets anvendelsesområde blev overvejet ud fra eksemplet med havebrugsmaskiner med forbrændingsmotorer. Konklusionen var, at hvis sådant udstyr blev medtaget i WEEE-direktivets anvendelsesområde, ville det kun medføre begrænsede miljømæssige fordele. Dette skyldes, at mindst 80 % af sådant udstyr i praksis allerede bliver genanvendt, når det er udtjent. Set fra et økonomisk synspunkt ville medtagelsen af sådant udstyr medføre yderligere omkostninger for producenterne (f.eks. administrative omkostninger til registrering af producenter i de nationale registre i hver medlemsstat, hvor de bringer elektrisk og elektronisk udstyr i omsætning).

De vigtigste forskelle mellem de to direktiver er definitionen af elektrisk og elektronisk udstyr: a) udstyr, som er afhængigt af elektrisk strøm eller elektromagnetiske felter med henblik på "enhver tilsigtet funktion" (RoHS), eller b) og udstyr, som er afhængigt af elektrisk strøm eller elektromagnetiske felter med henblik på en "primær (grundlæggende) funktion" (WEEE). Dette betyder, at visse typer af udstyr, som på nuværende tidspunkt falder ind under RoHS-direktivets anvendelsesområde, ligger uden for WEEE-direktivets anvendelsesområde (f.eks. benzinplæneklippere og gaskomfurer kun med elektronisk tænding).

Samtidig med at det blev anerkendt, at intet klassifikationskriterium er perfekt, konkluderedes det i undersøgelsen, at tærsklen for en ydre dimension på 50 cm til at skelne mellem småt og stort udstyr, er praktisk anvendelig og i tråd med de praktiske begrænsninger, der gælder for virksomheder, som håndterer udtjente produkter. Størrelseskriteriet synes også at være en vigtig faktor for indsamling, affaldshåndtering og behandling af udtjent elektrisk og elektronisk udstyr. Affaldsindsamlingsordninger og behandling af udrangerede produkter og den hermed forbundne infrastruktur varierer afhængigt af udstyrets størrelse, der er en endnu vigtigere faktor end vægten.

Undersøgelsen konkluderede, at der ikke var nogen betydelige ændringer af det nye WEEE-direktivs anvendelsesområde som følge af ændringen af kategorierne af elektrisk og elektronisk udstyr. Overgangen fra ti til seks "åbne" kategorier forventes at øge den retlige sikkerhed og skabe større ensartethed i gennemførelsen af det nye direktiv.

Undersøgelsen konkluderer også, at der med det nye direktiv ikke indføres nye undtagelser. Den bekræfter udtrykkeligt en række undtagelser fra dets anvendelsesområde, som de fleste medlemsstater allerede anvender i praksis. Dette sikrer en ensartet gennemførelse og er i overensstemmelse med Kommissionens holdning, hvorefter udstyr, der falder ind under det gamle direktivs anvendelsesområde, ikke bør udelukkes fra dets anvendelsesområde fremadrettet.

Det elektriske og elektroniske udstyr, som det nye direktiv vil omfatte fra 2018, blev identificeret som belysningsudstyr til boliger og elektriske tohjulede køretøjer, der ikke er typegodkendt. Det fremgik af undersøgelsen, at disse produktkategorier indebærer yderligere miljømæssige, administrative og økonomiske fordele, mens gennemførelsesomkostningerne forventes at være ret lave.

I forbindelse med undersøgelsen blev det først analyseret, om alt det udstyr, som det nye WEEE-direktiv på nuværende tidspunkt dækker, fortsat skal henhøre under dets anvendelsesområde. Det blev konkluderet, at det nye direktiv omfatter alle kategorier af udstyr, der falder ind under det gamle direktivs anvendelsesområde. Det blev også konkluderet, at "åbningen" af anvendelsesområdet forventes at fjerne problemer som følge af medlemsstaternes forskellige klassificering af produkter. Dette forventes til gengæld at øge den retlige sikkerhed og skabe en mere harmoniseret gennemførelse af det nye direktiv.

Under hensyntagen til de vigtigste resultater af den undersøgelse, der er blevet udført med henblik på en eventuel revurdering af det nye WEEE-direktivs anvendelsesområde, kan det konkluderes, at ingen yderligere ændringer heraf berettiget. Ændringerne ville også gribe forstyrrende ind på et tidspunkt, hvor medlemsstaterne fortsat befinder sig i en overgangsperiode, hvor de skal tilpasse sig WEEE-direktivets nye definitioner og anvendelsesområde.

2.Fornyet undersøgelse af fristerne for at nå de indsamlingsmål, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, i det nye WEEE-direktiv, og muligheden for at fastsætte mål for særskilt indsamling for en eller flere af kategorierne af elektrisk og elektronisk udstyr i bilag III til det nye WEEE-direktiv.

2.1.Indledning

Med henblik på at udarbejde denne rapport, der kræves i henhold til artikel 7, stk. 6, i det nye WEEE-direktiv, bestilte Kommissionen nogle uafhængige konsulenter til at revurdere de relevante statistiske data, den relevante faglitteratur og de relevante tekniske oplysninger. Den gennemførte høringer, herunder en workshop, med alle de vigtigste interessenter (medlemsstater, brancheforeninger, ordninger for udvidet producentansvar, NGO'er og uafhængige eksperter). Der blev udført følgende opgaver:

a.beskrivelse af de vanskeligheder, som medlemsstaterne kunne få med at nå de indsamlingsmål, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, i det nye WEEE-direktiv

b.analyse af de sandsynlige virkninger af eventuelle ændringer af fristerne for at nå de indsamlingsmål, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1

c.analyse af den sandsynlige virkning af at ændre indsamlingsmålet baseret på den genererede mængde WEEE som foreslået i artikel 7, stk. 7

d.analyse af muligheden for at fastsætte mål for særskilt indsamling for en eller flere kategorier af elektrisk og elektronisk udstyr som omhandlet i bilag III til det nye WEEE-direktiv, og for i givet fald at fremsætte forslag herom.

I det følgende redegøres der for de vigtigste konklusioner af vurderingen.

2.2.Revurdering af fristerne for at nå indsamlingsmålene

Høringen af de vigtigste interessenter og vurderingen af det indsamlingsniveau, som medlemsstaterne har indberettet i de sidste år, viser, at det for nogle medlemsstater kan være vanskeligt at nå indsamlingsmålene for 2019. Dette vil være tilfældet, hvis det nuværende tempo i indsamlingen og indsamlingspraksis opretholdes. Der er taget hensyn til afstanden til målet og tempoet i udviklingen for at identificere de medlemsstater, som eventuelt ikke vil kunne nå WEEE-indsamlingsmålet.

Et problem, som medlemsstaterne og de vigtigste interessenter beretter om, er den høje indsamlingsprocent, som ikke indgår i WEEE-indsamlingsstatistikkerne. Dette er navnlig tilfældet, når indsamlingen finder sted uden for de udvidede producentansvarsordninger, eller når WEEE ikke håndteres af autoriserede WEEE-genanvendelsesvirksomheder. Begrænset håndhævelses- og overvågningskapacitet i medlemsstaterne forværrer denne situation. Den store mangfoldige gruppe af personer, der er involveret i forskellige WEEE-håndteringsaktiviteter, begrænset bevidsthed i offentligheden og utilstrækkelig indsamlingsinfrastruktur blev identificeret som yderligere hindringer for at nå målene.

For at løse de vanskeligheder, som medlemsstaterne har med at nå indsamlingsprocenten for 2019, blev der overvejet to tilpasninger:

I.en udsættelse af fristen i 2019 for at give medlemsstaterne mere tid til at nå indsamlingsmålet, uden at det berører eksisterende undtagelser

II.en sænkelse af indsamlingsmålet på 85 % af genereret WEEE uden at ændre fristen.

En udsættelse af fristen ville give medlemsstaterne mere tid til at indføre den infrastruktur, der er nødvendig for indsamlingen og behandlingen af WEEE. De kunne gøre dette ved at øge antallet af indsamlingssteder, optimere logistikken mellem indsamlings- og behandlingscentrene, udvikle kapacitet til at behandle værdifulde materialer og maksimere fordelene og øge overvågningen af det udstyr, der indsamles. Den konsekvensanalyse, der blev udført i 2008 med henblik på at revurdere det gamle WEEE-direktiv, viste, at det var muligt at nå et indsamlingsmål på 65 % for elektrisk og elektronisk udstyr, der blev bragt i omsætning frem til 2016. Det ville derfor ikke være hensigtsmæssigt at forlænge den nuværende frist.

Med hensyn til den mulige ændring af indsamlingsmålet på 85 % for genereret WEEE blev der taget hensyn til de indsamlingsprocenter, som medlemsstaterne har indberettet i de sidste år, og tempoet i udviklingen hen imod opfyldelsen af disse mål. Konklusionen er, at medlemsstaterne skal tackle problemet med urapporterede mængder af WEEE, der er indsamlet uformelt, fordi dette er en vigtig faktor for opfyldelsen af målet. Det ville derfor ikke være hensigtsmæssigt at overveje en ændring af indsamlingsmålet uden at råde over nøjagtige data om urapporterede mængder af WEEE. En udsættelse af fristen eller en sænkelse af indsamlingsmålet ville også bringe opfyldelsen af målene i det nye WEEE-direktiv i fare og føre til et betydeligt tab af ressourcer og indtægter fra genanvendelsen af værdifulde materialer. En sænkelse af indsamlingsmålet ville dog mindske omkostningerne ved behandling af WEEE. Dette skyldes, at der ville være mindre WEEE, der skulle behandles, og at det kunne omfatte affald, der er nemmere at behandle og genanvende. De samlede behandlingsomkostninger forventes dog at variere betydeligt på grund af det konstante behov for investeringer for at holde trit med den teknologiske udvikling og de stordriftsfordele, der kunne kompensere for disse omkostninger.

Analysen konkluderede derfor, at en ændring af indsamlingsmålet i nedadgående retning eller en forlængelse af fristen ville føre til et betydeligt tab af økonomiske og miljømæssige fordele. Selv om indsamlingsmålet for 2019 er ambitiøst, er det gennemførligt, hvis medlemsstaterne gør mere for gradvist at tackle de identificerede problemer, navnlig de urapporterede mængder af WEEE, der er indsamlet via alle kanaler, og manglen på effektiv håndhævelses- og overvågningskapacitet. De fremskridt, der er gjort af visse medlemsstater, som allerede har opnået høje indsamlingsprocenter, er et bevis herpå. Nationale foranstaltninger til indførelse af aktiviteter i relation til håndteringen af WEEE gennem hele processen, såsom obligatorisk rapportering som krævet i artikel 16 i WEEE-direktivet og regelmæssige kontroller fra de nationale myndigheders side, er afgørende for at nå målet.

Kommissionen vil støtte og vejlede medlemsstaterne i forbindelse med tacklingen af de problemer, der ligger til grund for deres vanskeligheder med at nå målene. Dette vil indgå i et målrettet initiativ for at få medlemsstaterne til at overholde WEEE-direktivet, der lanceres samtidig med denne rapport, og som fokuserer på de vigtigste krav i det nye direktiv.