Udtalelse om Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om oprettelse af et program til støtte for kunstneriske og kulturelle arrangementer med en europæisk dimension KALEIDOSKOP 2000 () (96/C 100/08)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 28. november 1994 under henvisning til EF-traktatens artikel 128 at anmode om Regionsudvalgets udtalelse om det ovennævnte emne.

Regionsudvalget besluttede den 5. december 1994 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 C at fremsætte en udtalelse herom.

Det forberedende arbejde henvistes til Underudvalg 7 »Borgernes Europa, Forskning, Kultur, Ungdom og Forbrugerspørgsmål«, som udpegede John Evans til ordfører.

Regionsudvalget vedtog på sin 7. plenarforsamling af 20.-21. april 1995 (mødet den 21. april 1995) følgende udtalelse.

1. Indledning

REGIONSUDVALGET HAR

- under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, især traktatens artikel 128,

- under henvisning til Kommissionens forslag, og ud fra følgende betragtninger:

- Fællesskabet skal ifølge traktaten bidrage til, at medlemslandenes kulturer kan udfolde sig, ved at forbedre kendskabet til og formidlingen af de europæiske folkeslags kultur og historie samt ved at fremme kulturelle udvekslinger og kunstneriske og litterære frembringelser,

- det er nødvendigt at bevare den kulturelle mangfoldighed, der kommer til udtryk på regionalt og lokalt plan, og at fremme europæiske kunstneres og forfatteres værker, som er vidnesbyrd om stor rigdom og variation,

- med henblik på at skabe større gensidig respekt og forståelse er det også vigtigt at tilskynde alle borgere til at blive mere kulturelt engagerede,

- og endelig under henvisning til resultaterne af de generelle drøftelser med Europa-Kommissionen på mødet den 20. januar 1995 () i Underudvalg 7 »Borgernes Europa, Forskning, Kultur, Ungdom og Forbrugerspørgsmål«, som er kompetent på dette område,

fremsat følgende bemærkninger:

2. Generelle bemærkninger

2.1. Under henvisning til unionstraktatens artikel 128, hvormed kulturen for første gang falder ind under Den Europæiske Unions kompetenceområde, bifalder Regionsudvalget i princippet forslaget til KALEIDOSKOP 2000, idet det støtter initiativer, som bevarer og fremmer særskilte regionale kulturer og deres kunstneriske udtryksformer.

2.2. Regionsudvalgets støtte er imidlertid ikke ubetinget. Det opfordrer til, at en række af forslagets punkter tydeliggøres og/eller ændres for at gøre dem gennemskuelige og acceptable.

2.3. Det anerkendes, at KALEIDOSKOP 2000 tager udgangspunkt i og er en videreudvikling af det tidligere KALEIDOSKOP-program, som finansieredes via en specifik budgetlinje, men som ikke nød den retlige anerkendelse eller legitimitet, som nu er hjemlet ved artikel 128. Regionsudvalget har forstået, at gennemførelsen af KALEIDOSKOP har været forbundet med visse spørgsmål, som det ikke har indblik i. Det understreger imidlertid nødvendigheden af, at de omstændigheder, som gav anledning til disse spørgsmål, ikke gentages i KALEIDOSKOP 2000.

2.4. Regionsudvalget bifalder den foreslåede betydelige stigning i støttemidlerne til KALEIDOSKOP 2000 og håber, at de øgede tilskud vil blive godkendt af Ministerrådet og Europa-Parlamentet. Ændringerne i reglerne vedrørende støttens størrelse modsvarer imidlertid ikke den faktiske situation på regionalt og lokalt plan i alle dele af EU. Den foreslåede støttesats på kun

25 % betyder, at 75 % af projektudgifterne skal dækkes af de lokale og regionale myndigheder på et tidspunkt, hvor økonomien er stram. Mange beundringsværdige og fortjenstfulde projekter, der er iværksat af lokale og regionale myndigheder eller mindre organisationer, vil derfor ikke kunne opnå støtte. Til gengæld kan allerede velfinansierede projekter med en symbolsk værdi, som egentlig ikke behøver støtten, opnå tilskud. Regionsudvalget mener, at dette strider imod ånden i unionstraktatens artikel 128.

2.5. Det aktuelle forslag til KALEIDOSKOP 2000 lægger op til støtte eller fremme af snævert definerede, stort anlagte projekter med symbolværdi, som allerede modtager betydelig støtte på lokalt og nationalt plan. Denne tendens gør det vanskeligt at støtte mere ustrukturerede møder mellem skabende kunstnere fra Europas forskellige regioner. Regionsudvalget bekræfter nødvendigheden af at fremme kreative metoder til imødekommelse af behovene inden for alle sektorer i kunstnersamfundet - herunder både enkeltpersoner og grupper - som ønsker at berige og fremme deres lokale/regionale/nationale kultur, fremfor blot at støtte stort anlagte projekter.

2.6. Regionsudvalget er skuffet over, at dokumenterne vedrørende KALEIDOSKOP 2000 ikke omfatter en definition af begrebet kultur. Denne forsømmelse falder helt i tråd med den manglende anerkendelse af regionernes og lokalområdernes nøglerolle i forbindelse med at skabe, udforme og fremme kultur- og kunstnermangfoldigheden i de pågældende områder. Kunstnernes arbejde tager udgangspunkt i et kulturelt miljø, som er betinget og modificeret af lokale og regionale livsaspekter. En henvisning til kulturens regionale/lokale basis og til den betydelige rolle, som de regionale/lokale myndigheder spiller i form af at tilvejebringe og fremme denne basis, ville have været et følgerigtigt fremskridt i KALEIDOSKOP 2000-dokumenterne og dermed i programmet. Ifølge KALEIDOSKOP 2000-dokumenterne skal kulturfremme og -udbredelse i Europa foregå ved hjælp af fællesskabsomspændende projekter og aktioner med symbolværdi. En effektiv metode til kulturfremme må være nære kontakter mellem personer fra tre eller flere forskellige kulturmiljøer. Sådanne tætte forbindelser er lige så effektive som, om ikke mere effektive end fællesskabsomspændende projekter.

2.7. Et andet foruroligende aspekt ved begrundelsen er den antagelse, at national, dvs. det enkelte medlemslands, kultur er homogen. Denne antagelse er uden bund i virkeligheden og ser bort fra den mangfoldighed af regionale kulturer, der findes inden for de enkelte medlemslande. Som eksempel kan nævnes Det Forenede Kongerige. Her eksisterer Skotlands, Nordirlands og Wales' særskilte kulturer side om side med den engelske kultur. Walisisk, et af Europas ældste levende sprog, har en 3 000 år gammel arv, som understøtter sprogets særskilte stilling. Inden for selve England er der særskilte regionale kulturer, som fortjener anerkendelse og støtte. I Finland er der to officielle sprog, og i den nordlige del af Finland, Sverige, Norge og Rusland lever den oprindelige befolkning, samerne, stadig. I Tyskland har den nationale regering anerkendt denne mangfoldighed og overdraget ansvaret for kulturen og kulturstøtten til delstatsmyndighederne. Der kan heller ikke være tale om en homogen spansk kultur. En sådan forestilling ville bl.a. blive afvist af befolkningen i Catalonien og Baskerlandet. I Belgien er der et tydeligt sprogligt og kulturelt skel mellem det fransktalende Vallonien og det flamsktalende Flandern. En påstand om, at der skulle være en karakteristisk belgisk nationalkultur, ville kunne forene begge befolkningsgrupper i protest mod denne absurde idé.

Det er i øvrigt også vigtigt at erindre, at der i de enkelte medlemslande er en mangfoldighed ikke kun af nationale og etniske kulturer, men også af sociale kulturer. Hertil kommer, at der er langt færre omkostninger forbundet med bevarelsen af den kulturelle mangfoldighed, som er et vigtigt middel mod tab af identitet, end med stigende vold og deraf følgende fængsels- og hospitalsophold. I denne sammenhæng må det understreges, at indvandrerkulturer også er europæiske kulturer.

Regionsudvalget opfordrer til, at der laves et nyt forslag til KALEIDOSKOP 2000, som tager hensyn til disse bemærkninger.

2.8. Regionsudvalget bifalder forslagene om at udvide og styrke samarbejdet med tredjelande - navnlig de nye demokratier, som er under udvikling i Central- og Østeuropa. Som eksempel kan nævnes den østlige del af Finland, som i århundreder har været stedet, hvor Europas østlige og vestlige kulturer mødes. I det nye Europa vil dette samarbejde kun kunne udvides.

Det støtter ligeledes forslagene om at styrke samarbejdet med »de kompetente internationale organisationer på kulturområdet, herunder navnlig Europarådet«. I sidstnævnte tilfælde må der føres samtaler mellem Regionsudvalgets Underudvalg 7 og det relevante udvalg i Europarådet. Herved vil man undgå, at det samme arbejde udføres to gange.

2.9. Hvad angår beslutningsprocessen, er Regionsudvalget ikke enig i, at alle kulturelle projekter »både med hensyn til indhold og varighed bør have et vist omfang...«. Dette er blot en eufemisme for stort og dyrt, dvs. stort anlagte projekter på nationalt eller overnationalt plan. Regionsudvalget, som repræsenterer regionale og lokale myndigheder, opfordrer i stedet til anerkendelse, støtte og udbredelse af det arbejde, som udføres af kunstnere og forskere på græsrodsniveau.

2.10. Det bekymrer Regionsudvalget, at der ikke gives nogen fortolkning af »... kunstnerisk virksomhed med en europæisk dimension...«. Potentielt har alle kulturelle aktiviteter i vore regioner og lokalområder en europæisk dimension. Regionsudvalget advarer endnu en gang imod at fremme store, nationale projekter på bekostning af græsrodsarbejdet. Det er navnlig foruroligende, at ideen om at begrænse støtteindsatsen til store projekter synes at kendetegne hele filosofien bag KALEIDOSKOP 2000. For eksempel kunne udveksling af kunsthåndværkere, som arbejder med forskellige materialer - pottemagere, vævere, billedhuggere osv. - give både lokalsamfund og lokale skoler et indblik i den pågældende kunstners hjemlige kultur. »Theatre in education« (opsøgende teater for skoler) - et område, hvor Wales er foregangsland - kan gennem forestillinger for lokalsamfundenes unge og ældre bruges til at skildre kulturelle forskelle. Udveksling af erfaringer med »theatre in education« mellem regioner kunne være en anderledes, men fantasifuld metode til udforskning af lighedspunkter og forskelle mellem regionale kulturer. I denne forbindelse kunne det være passende at opfordre til koordinering mellem KALEIDOSKOP 2000 og andre EU-foranstaltninger, for så vidt angår støtte til minoritetssprogene. Dette spørgsmål må muligvis undersøges og overvejes nærmere, men det er vigtigt at gøre opmærksom på det her.

2.11. Skemaet over tilskyndelsesforanstaltninger er for stift. Det vil af nogle kunne udlægges ikke som et minimum af potentielt støtteberettigede foranstaltninger, men som en oversigt over samtlige foranstaltninger med støttemuligheder. I lyset heraf henleder Regionsudvalget opmærksomheden på, at der er betydelige huller i skemaet. Særlig alvorlige er manglerne inden for kategorierne adgang til kulturtilbud og forskning/uddannelse, hvad angår KALEIDOSKOP 2000-programmet. De regionale og lokale myndigheders rolle med hensyn til udbredelse af kulturelle foranstaltninger og forbedret adgang hertil nævnes ingen steder. Dette må der rådes bod på. Under forskning/uddannelse ignoreres hele den kulturvidenskabelige forskning til fordel for en begrænset uddannelse af kunstnere. Uden det arbejde, der udføres af forskere, f.eks. musikforskere, kunsthistorikere, arkæologer, palæografer, arkivarer, forskere i balletkunst og dansetraditioner, dramatologer osv., ville kvantiteten og kvaliteten af den eksisterende viden på det kunstneriske område være særdeles begrænset. Der må derfor gives mulighed for, at både individuelle forskere og forskningsinstitutter kan bidrage til en styrkelse af den kunstvidenskabelige viden ved at bringe nye værker og udfordrende perspektiver frem i lyset.

2.12. I del III af Kommissionens meddelelse lægges der stor vægt på, at Fællesskabet foretager en revision og evaluering af »de politikker, det fører såvel indadtil som udadtil«. Desværre er de efterfølgende afsnit for vage til at illustrere, hvorledes dette skal gennemføres i praksis. Disse punkter må gøres mere præcise. Endnu en gang er der ingen omtale af de regionale og lokale myndigheders rolle i forbindelse med disse politikker. Efter Regionsudvalgets opfattelse er der her tale om udeladelser af grundlæggende betydning. Ud over en præcisering af punkterne kræver Regionsudvalget en anerkendelse af de regionale og lokale myndigheders rolle.

3. Særlige bemærkninger til artiklerne og støttekategorierne

3.1. Artiklerne

Herefter følger en behandling af de enkelte artikler i forslaget til KALEIDOSKOP 2000. Regionsudvalget har bemærkninger til artikel 1, 2 og 3.

3.1.1. Artikel 1: Arrangementer med symbolsk værdi

Der er allerede fremsat bemærkninger vedrørende arrangementer med symbolsk værdi, men der er yderligere aspekter at fremhæve i denne forbindelse. Det fremgår ikke klart, hvad der forstås ved sådanne arrangementer. Der må gives en definition af begrebet, og det må anerkendes gensidigt. Der hersker nogen tvivl om, hvorvidt store arrangementer med symbolværdi er effektive ud fra et økonomisk synspunkt. Sådanne arrangementer vil måske eller måske ikke tiltrække de paneuropæiske mediers opmærksomhed. Det er muligt, at ideen er god nok, men en nærmere præcisering af, hvilke midler der skal bringes i anvendelse - og hvorledes effektiviteten skal måles - er af grundlæggende betydning for, at dette aspekt af KALEIDOSKOP 2000-programmet kan fungere.

3.1.2. Artikel 2: Formålet med programmet

Det konstateres igen med skuffelse, at der ingen henvisning er til de regionale og lokale myndigheders rolle i forbindelse med opfyldelsen af programmets mål. Da der ikke er fremsat en egentlig formålserklæring, er det nødvendigt at tydeliggøre disse mål. I deres nuværende form er målene for uklare og kræver derfor præcisering.

3.1.3. Artikel 3: Tilskyndelsesforanstaltninger

Den manglende henvisning til, hvor stor en del af midlerne der afsættes til egentlige projektomkostninger, tyder på, at kun stort anlagte éngangsprojekter vil blive støttet via programmet. Dette strider imod nogle af målene i artikel 2. I lyset heraf forekommer artikel 3 at være udarbejdet uden hensyntagen til artikel 2. Regionsudvalget opfordrer til præcisering af dette punkt. Den prioritet, der i stk. 1, afsnit 1, åbenbart gives projekter i stor målestok, tyder på, at langt størstedelen af de afsatte midler vil gå til sådanne projekter, som måske allerede har opnået betydelig støtte fra andre kilder. Dette er nævnt ovenfor, men gentages her. Regionsudvalget ønsker klart at deltage i fastsættelsen af prioriteter i denne artikel.

Regionsudvalget mener desuden, at artikel 3, stk. 1, afsnit 2, er unødig restriktiv i og med, at det kræver deltagelse af et tredje medlemsland, før der kan blive tale om projektstøtte. Denne bestemmelse anses for at være for restriktiv, da den ikke tager hensyn til den kulturelle og etniske mangfoldighed inden for de enkelte medlemslande. De finansielle og logistiske problemer, der er forbundet med organiseringen af interregionale arrangementer mellem blot to regioner, anses for at være betydelige. Regionsudvalget erkender, at Kommissionen kun har i sinde at støtte projekter, der omfatter tre medlemslande. Det accepterer derfor nødtvungent denne betingelse, men mener stadig, at partnerskaber kunne baseres på to medlemslande. Desuden bør et central- eller østeuropæisk land kunne træde i stedet for det tredje medlemsland. Alternativet, inddragelse af et minimum af tre forskellige regioner i mindst to medlemslande, er stadig brugbart.

Afsnit 3 omhandler udelukkende uddannelse, skønt der er et klart behov for forskning, som kan sikre større udbredelse af og lettere adgang til fortidige og nutidige skaberes værker. For eksempel måtte forskere omsætte og fortolke Leonardo da Vincis kodede spejlskrift, før verden kunne forstå hans store værker. På samme måde er en autentisk gengivelse af tidligere århundreders musikværker ikke mulig uden transskription af nodeskriften og forståelse af den pågældende periodes praksis for opførelse af musikværker. Regionsudvalget mener, at der må ydes støtte såvel til seriøse forskere og forskningsinstitutter som til uddannelsesaktiviteter.

Regionsudvalget bifalder og støtter hovedideen i afsnit 4, adgang til kulturtilbud - en idé, som alle regionale og lokale myndigheder kan tilslutte sig - men finder det uhensigtsmæssigt at give særlig prioritet til projekter, der anvender multimedieredskaber. Der må tages hensyn til, at ikke alle medlemslande er fuldt udstyrede til at anvende multimedieredskaber på regionalt og lokalt plan. Regionsudvalget opfordrer derfor til præcisering af denne erklæring og angivelse af metoder til at sikre deltagelsesmuligheder for alle regioner i alle medlemslande.

Med samme forbehold vedrørende lige muligheder og adgang for medlemslandene tilslutter Regionsudvalget sig det i afsnit 5 nævnte samarbejde.

3.1.4. Kulturens regionale og lokale dimensioner

Regionsudvalget opfordrer de kompetente myndigheder til at tage passende hensyn til samtlige kulturelle regioner i Fællesskabet, når KALEIDOSKOP 2000-programmets midler fordeles. I særlige, velbegrundede tilfælde (rentabilitetsproblemer, højere omkostninger som følge af f.eks. særlig afsides beliggenhed osv.) kunne man undtagelsesvis iværksætte en procedure, der letter ansøgerens deltagelse i programmet. På denne måde ville man kunne sikre et bedre kendskab på EU-plan til den kulturelle mangfoldighed i Europa, navnlig hvad angår kulturens regionale og lokale dimensioner.

3.2. Kategorier

Herefter følger en kort gennemgang af de kategorier, der er nævnt i bilaget.

3.2.1. Kategori 1: Projekter med en symbolsk værdi

Betydningen heraf fremgår ikke klart og bør derfor præciseres. Regionsudvalget har allerede i andre forbindelser tilsluttet sig subsidiaritetsprincippet. Denne kategori strider på visse punkter mod subsidiaritetsprincippet.

3.2.2. Kategori 2: Partnerskaber, netværk og uddannelse

a) Regionsudvalget sætter spørgsmålstegn ved nødvendigheden af at inddrage mindst tre medlemslande i sådanne projekter. Dette er nævnt ovenfor, men bør omtales yderligere her. Et eksempel er et projekt med deltagelse af lokale myndigheder i Storbritannien og Italien: Bristol, Bologna, Manchester, Edinburgh og Torino. Dette projekt burde/ville kunne gennemføres, som det er. Regionsudvalget erfarer, at et tredje medlemsland tilsluttes projektet, men det burde under alle omstændigheder have været støtteberettiget. Hvis man anvendte det ovenfor anførte kriterium, ville projektet være støtteberettiget ud fra den betragtning, at Bristol ligger i Sydvestengland og er en større havneby, at Manchester er en storby i Nordvestengland, at Edinburgh er hovedstaden i Skotland, og at Bologna og Torino hver har deres særlige regionale kendetegn. Alt dette opfylder fuldt ud de foreslåede kriterier.

b) Regionsudvalget gentager, at et tilskud på 25 % fra KALEIDOSKOP 2000 er utilstrækkeligt. Mindre organisationer eller projekter vil have vanskeligt ved at finde de resterende 75 %. Denne bestemmelse må revideres og erstattes med det oprindelige programs tilskud på 30 %. Der kan meget vel være tilfælde, hvor EU-støtten bør øges til 50 %-60 % for at støtte særlige projekter.

c) I henhold til bestemmelserne for kategori 3 kan der opnås en vis støtte til uddannelse i forbindelse med gennemførelse af projekter. Det ville være hensigtsmæssigt med lignende tilskud til offentliggørelse og udbredelse af resultater. Dette sidste punkt er i overensstemmelse med udtalelser, som Regionsudvalget tidligere har fremsat på uddannelses- og undervisningsområdet.

3.2.3. Kategori 3: Uddannelse

Der henvises til ovenstående bemærkninger vedrørende behovet for at udvide denne del til at omfatte forskning. Herudover ønsker Regionsudvalget at kommentere beskrivelsen på side 22 i KALEIDOSKOP 2000-dokumenterne, hvoraf det fremgår, at jobskabelsesmulighederne især er til gavn for de unge. Dette er muligt, men der bør ikke specifikt henvises til de unge fremfor andre sektorer og befolkningsgrupper. I denne forbindelse må det også fremhæves, at uddannelse inden for rammerne af KALEIDOSKOP 2000, hvor det er muligt, bør indgå som et led i de bredere uddannelsesprogrammer - SOCRATES og LEONARDO - med henblik på at sikre en bedre udnyttelse af EU's støtteforanstaltninger.

3.2.4. Kategori 4: Adgang til kulturtilbud

Regionsudvalget har allerede fremsat bemærkninger vedrørende de regionale og lokale myndigheders rolle og ansvar. Hvad angår støtte til møder og undersøgelser, er det særlig nødvendigt at vurdere resultaterne af tidligere projekter af denne art, så der ikke kan fremsættes beskyldninger (rimelige eller urimelige) om, at pengene snarere bruges til bureaukratisk administration end til resultater af direkte kulturel værdi. Der er imidlertid stadig behov for, at det vises klart i projektomkostningerne, hvor stor en del af midlerne der afsættes til egentlige projektomkostninger.

Samtidig understreger Regionsudvalget, at adgangen til kulturtilbud også er et spørgsmål om bevidstgørelse og metode. Med dette for øje og med henblik på at øge adgangen til det kulturelle liv for befolkningen i de områder, der ligger længst væk fra hovedbyerne, bør man ikke nøjes med at støtte stort anlagte projekter, hvor der i øvrigt ofte er tale om allerede begunstigede kulturelle grupper eller miljøer. Man bør snarere fremme projekter, som med henblik på at gøre kulturlivet til fælleseje udvikler nye bevidstgørelsesformer og nye metoder. Herudover bør projekter, der fremmer ovennævnte informationsudveksling, prioriteres højt.

4. Konklusioner

4.1. Mulighederne for at yde tilskud til kunstneres transnationale turnéer, enten som enkeltpersoner eller som deltagere i kunstneriske produktioner, synes ikke at være behandlet i tilstrækkelig grad.

4.2. Fremhævelsen af nyskabelse i forbindelse med projekter kan have den uheldige virkning, at det hæmmer støtten til gode projekter, som ikke nødvendigvis er fornyende. Fornyelse kan være ét kriterium for evaluering eller godkendelse af et projekt, men bør ikke være det eneste kriterium og bør ikke gå forud for andre hensyn eller kriterier. Det kan være mere værdifuldt at støtte fortsættelsen/konsolideringen af et projekt end at støtte et fornyende projekt.

Bruxelles, den 21. april 1995.

Jacques BLANC

Formand for Regionsudvalget

() EFT nr. C 324 af 22. 11. 1994, s. 5.

() CdR 35/95.