Forslag til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv om indførelse af ONP-vilkår for taletelefoni (95/C 122/04) KOM(94) 689 endelig udg. - 95/0020(COD)

(Forelagt af Kommissionen den 31. marts 1995)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

efter fremgangsmåden i artikel 189 B i traktaten, og

ud fra følgende betragtninger:

1) I Rådets direktiv 90/387/EØF af 28. juni 1990 om oprettelse af det indre marked for teletjenester ved gennemførelse af tilrådighedsstillelse af åbne net (ONP) (1), er det blandt andet fastsat, at der skal vedtages et særdirektiv om indførelse af ONP-vilkår for taletelefoni;

2) i henhold til direktiv 90/387/EØF skal ONP anvendes inden for offentlige telenet, og, hvor det er relevant, inden for offentlige teletjenester; indførelse af ONP for taletelefoni indebærer derfor, at ONP også må indføres inden for de net, der anvendes til udbud af taletelefoni;

3) alle de former for netteknologi, der anvendes i medlemsstaterne på nuværende tidspunkt, skal underlægges ONP-vilkår for adgang til og brug af de faste offentlige telefonnet og -tjenester, uanset om der er tale om analoge telefonnet, digitale net eller tjenesteintegrerede digitalnet (ISDN);

4) dette direktiv finder ikke anvendelse på mobiltelefonitjenester, der anvendes til fremføring af tale; det finder dog anvendelse i tilfælde, hvor operatører af offentlige mobiltelefonitjenester gør brug af det faste offentlige telefonnet, og navnlig for så vidt angår sammenkoblingen mellem et mobiltelefonnet og det faste offentlige telefonnet i en enkelt medlemsstat med henblik på at opnå fuldstændige og fællesskabsdækkende tjenester; direktivet finder ikke anvendelse på direkte sammenkobling mellem operatører af offentlige mobiltelefonitjenester;

5) dette direktiv finder ikke anvendelse på tjenester eller faciliteter, der stilles til rådighed i nettermineringspunkter uden for Fællesskabet;

6) efter Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester (2), senest ændret ved direktiv 94/46/EF (3), kræves det, at medlemsstaterne inddrager eksklusive rettigheder inden for levering af tjenesteydelser på telekommunikationsområdet, bortset fra taletelefoni; direktivet omfatter hverken telex-, mobiltelefoni- eller personsøgningstjenester;

7) taletelefoni er blevet vigtig af samfundsmæssige og økonomiske årsager, og alle i Fællesskabet bør have ret til at kunne abonnere herpå; princippet om ikke-diskriminering forudsætter, at taletelefoni skal tilbydes og efter anmodning stilles til rådighed for alle brugere uden forskelsbehandling; princippet om ikke-diskriminering gælder også med hensyn til tilslutningsmulighed, takster, tjenestens kvalitet, leveringstider, ligelig fordeling af kapacitet i tilfælde af knaphed, reparationstider samt adgangen til information om nettet og kundeinformation i overensstemmelse med gældende lovgivning om beskyttelse af personlige oplysninger og privatlivets fred;

8) i overensstemmelse med direktiv 90/388/EØF skal medlemsstater, der opretholder eksklusive rettigheder for tilrådighedsstillelse og drift af offentlige telenet, sørge for, at der gælder objektive ikke-diskriminerende vilkår for adgangen til nettet og brugen heraf, samt at disse vilkår offentliggøres; der bør ske en harmonisering af, hvilke specifikationer der skal offentliggøres, og i hvilken form, således at det bliver lettere at stille teletjenester til rådighed både inden for de enkelte medlemsstater og mellem disse indbyrdes, og navnlig således, at det gøres lettere for selskaber, virksomheder og fysiske personer, der er etableret i en given medlemsstat, at stille tjenester til rådighed for selskaber, virksomheder og fysiske personer i andre medlemsstater;

9) i overensstemmelse med princippet om, at myndighedsopgaver og driftsopgaver skal holdes adskilte, er der oprettet nationale myndighedsorganer i medlemsstaterne; ifølge subsidiaritetsprincippet bør det nationale myndighedsorgan i de enkelte medlemsstater spille en væsentlig rolle ved gennemførelsen af dette direktiv, ikke mindst i forbindelse med offentliggørelsen af målsætninger og statistikker over, i hvilket omfang målsætningerne er realiseret, og i forbindelse med frister for iværksættelse af nye faciliteter, høring af brugere/forbrugere og bruger-/forbrugerorganisationer, kontrol med nummereringsplaner, tilsyn med brugsvilkår samt bilæggelse af tvister samt ved at sikre, at forbrugerne får en korrekt behandling i hele Fællesskabet; myndighedsorganerne bør have de nødvendige beføjelser til at udføre disse opgaver;

10) et væsentligt aspekt ved enhver tjeneste er dens kvalitet, som den konstateres af brugeren, og af hensyn til brugerne bør det offentliggøres, hvilke parametre der tilstræbes overholdt for tjenestens kvalitet, og i hvor stort et omfang de fastsatte mål realiseres; en forudsætning for at kunne konstatere, om tjenestekvaliteten når op på samme niveau overalt i Fællesskabet, er, at parametrene for tjenestekvalitet harmoniseres, og at der fastlægges ensartede målemetoder; forskellige brugerkategorier kan have forskellige krav med hensyn til tjenestens kvalitet, og det kan derfor være relevant med differentierede takster;

11) brugere af det faste offentlige telefonnet bør mindst have samme rettigheder over for teleselskaberne, som de har over for leverandører af andre varer og tjenesteydelser, og teleselskaber bør ikke nyde uberettiget retlig beskyttelse i forholdet til brugere af det faste offentlige telefonnet;

12) en aftale mellem de berørte parter kan udgøre en kontrakt; for at undgå urimelige kontraktvilkår bør de nationale myndighedsorganer have ret til at kræve ændringer i de vilkår, som teleselskaberne pålægger brugerne i deres kontrakter; medlemsstaterne bestemmer selv, om deres nationale myndighedsorgan skal gennemgå kontraktvilkårene, inden teleselskaberne bringer dem i anvendelse, eller på ethvert senere tidspunkt efter anmodning fra en bruger;

13) ved Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige vilkår i forbrugeraftaler (4) gives forbrugerne allerede en generel beskyttelse for så vidt angår kontraktbestemmelserne; i forbindelse med nærværende direktiv er det imidlertid nødvendigt at udbygge denne generelle beskyttelse ved at tilføje mere specifikke bestemmelser, der bør gælde for alle brugere;

14) ud over den basale taletelefonitjeneste, der stilles til rådighed for brugerne, bør der, i den udstrækning det er teknisk og økonomisk muligt, tilbydes brugerne et harmoniseret minimumssæt af avancerede taletelefonifaciliteter til kommunikation både inden for den enkelte medlemsstat og mellem medlemsstaterne indbyrdes;

15) hvis der for at imødekomme efterspørgslen på markedet indføres andre taletelefonifaciliteter ud over det i nærværende direktiv omhandlede harmoniserede minimumssæt af taletelefonifaciliteter, bør dette hverken være til hinder for tilrådighedsstillelsen af de basale taletelefonifaciliteter eller medføre urimelige forhøjelser i prisen for den basale taletelefonitjeneste;

16) i forbindelse med harmoniseringen af vilkårene for taletelefoni bør medlemsstaterne på baggrund af forskellene i nettenes tekniske udviklingsgrad og efterspørgslen have en vis handlefrihed hvad angår fastlæggelsen af gennemførelsesfristerne;

17) Kommissionen har udarbejdet retningslinjer for anvendelse af Fællesskabets konkurrenceregler på telekommunikationssektoren (5) blandt andet for at gøre det klart, hvordan Fællesskabets konkurrencebestemmelser skal anvendes, når teleselskaberne samarbejder om implementering af en fællesskabsdækkende sammenkobling af offentlige net og tjenester;

18) det er en forudsætning for, at teletjenesteleverandører og andre kan stille velfungerende og effektive teletjenester til rådighed og tilbyde nye anvendelsesmuligheder, at de - i overensstemmelse med fællesskabsrettens principper - får adgang til det faste offentlige telefonnet via andre tilslutningspunkter end de nettermineringspunkter, som de fleste brugere har adgang til; sådanne anmodninger skal være rimelige i henseende til teknisk gennemførlighed og økonomisk bæredygtighed; der skal indføres procedurer, der kan skabe balance mellem efterspørgslen og teleselskabernes berettigede interesser; det er af afgørende vigtighed, at det faste offentlige nets integritet bevares, når en fuld og effektiv udnyttelse af det faste offentlige telefonnet nødvendiggør sådanne særlige nettilslutninger;

19) i overensstemmelse med definitionen i direktiv 90/387/EØF kan nettermineringspunktet placeres hos teleselskabet; i nærværende direktiv opstilles der ikke noget specifikt krav om, at tjenesteleverandørerne skal kunne placere deres udstyr i teleselskabets lokaler;

20) det er påkrævet, at de nationale myndighedsorganer iværksætter passende beskyttelsesordninger, så det sikres, at teleselskaberne ikke diskriminerer mod tjenesteudbydere, som de konkurrerer med, herunder navnlig beskyttelsesordninger for at sikre rimelig adgang til netgrænseflader; de takster, der gælder for teleselskaber, når de bruger det faste offentlige telefonnet til at fremføre teletjenester, bør være de samme som dem, der gælder for andre brugere;

21) det bør også komme brugerne til gode, hvis anvendelsen af nye intelligente netarkitekturer medfører stordriftsfordele; en udvikling af Fællesskabets marked for teletjenester forudsætter, at faciliteter som de i dette direktiv omhandlede står til rådighed i så vid udstrækning som muligt; princippet om ikke-diskriminering bør følges på en sådan måde, at udviklingen af mere avancerede teletjenester ikke hindres;

22) teleselskaberne bør tilskyndes til at etablere de nødvendige samarbejdsordninger, så der sikres fuld sammenkoblelighed af offentlige net overalt i Fællesskabet, navnlig hvad angår taletelefoni; de nationale myndighedsorganer bør lette et sådant samarbejde; for at sikre, at brugernes interesser tilgodeses i hele Fællesskabet, og at fællesskabsretten overholdes, bør sammenkobling være underlagt myndighedernes tilsyn, og så vidt muligt være i overensstemmelse med det bestående internationale regelsæt, der er fastlagt i Den Internationale Telekommunikationsunion (ITU); de nationale myndighedsorganer bør derfor, hvor det er relevant, have ret til at kræve fuld oplysning om netsammenkoblingsaftaler; Kommissionen kan anmode medlemsstaterne om nærmere oplysninger vedrørende særlige aftaler om adgang til nettene og netsammenkobling, hvis fællesskabsretten åbner mulighed herfor;

23) sammenkobling af de offentlige telefonnet er en forudsætning for, at der kan etableres fællesskabsdækkende taletelefonitjenester; det påhviler de nationale myndighedsorganer at sikre, at vilkårene for at få adgang til de faste offentlige telefonnet, herunder sammenkobling for teleselskaber fra andre medlemsstater og operatører af offentlige mobiltelefonitjenester, er objetive og ikke-diskriminerende i overensstemmelse med direktiv 90/387/EØF;

24) hvis en medlemsstats faste offentlige telefonnet forvaltes af mere end et teleselskab, skal de nationale myndighedsorganer føre passende tilsyn med sammenkoblingsaftalerne for at sikre tilrådighedsstillelsen af taletelefonitjenester over hele Fællesskabet; sådanne sammenkoblingsaftaler skal udformes i overensstemmelse med principperne i dette direktiv;

25) princippet om ikke-diskriminering i forbindelse med sammenkobling har først og fremmest til formål at sikre, at teleselskaber ikke misbruger en dominerende stilling;

26) efter direktiv 90/387/EØF skal fælles effektive takstprincipper, der bygger på objektive kriterier og omkostningsægthed, anvendes overalt i Fællesskabet; en overgangsperiode af rimelig længde kan være nødvendig for at gennemføre disse takstprincipper fuldt ud; det er dog et krav, at taksterne er transparente, at de offentliggøres på passende måde, at de i tilstrækkeligt omfang fastsættes separat for de enkelte ydelser i overensstemmelse med traktatens konkurrenceregler, samt at de er ikke-diskriminerende og sikrer ligebehandling; anvendelsen af princippet om omkostningsægte takster bør ske under hensyn til målsætningen om en tjeneste, der er åben for alle, og kan tage hensyn til de politikker vedrørende fysisk planlægning, der har til formål at sikre samhørigheden inden for en medlemsstat;

27) ansvaret for tilsynet med taksterne bør ligge hos de nationale myndighedsorganer; takststrukturerne bør afpasses efter den teknologiske udvikling og efterspørgslen; kravet om omkostningsægte takster betyder, at teleselskaberne inden for en rimelig frist bør indføre et regnskabssystem, hvorefter omkostningerne kan henføres til de enkelte tjenester så nøjagtigt som muligt på grundlag af et transparent omkostningsregnskab; dette kan f.eks. ske ved at gennemføre princippet om fuld omkostningsfordeling;

28) det overordnede princip om, at taksterne skal være omkostningsægte, skal følges med en vis fleksibilitet, således at der under de nationale myndighedsorganers tilsyn kan praktiseres rabatordninger for visse former for brug af tjenesten eller anvendes samfundsmæssigt ønskværdige takster for visse befolkningsgrupper, for visse typer samtaler eller for visse tidspunkter af døgnet; rabatordninger skal være i overensstemmelse med traktatens konkurrenceregler, navnlig det generelle princip, at det ikke må stilles som vilkår for indgåelse af en aftale, at der godkendes tillægsydelser uden forbindelse til hovedydelsen; tjenester, der stilles til rådighed på grundlag af særlige eller eksklusive rettigheder, må navnlig ikke via rabatordninger sammenkædes med tjenester, der stilles til rådighed på et konkurrencegrundlag;

29) da brugerne må være i stand til at kontrollere, om deres regninger er korrekte, bør der åbnes mulighed for, at regningerne udspecificeres i et sådant omfang, at brugernes behov tilgodeses, dog således at lovgivningen om beskyttelse af personoplysninger og privatlivets fred ikke tilsidesættes;

30) der bør være let adgang til abonnentfortegnelser, da dette er vigtigt for at kunne bruge taletelefoni; abonnentinformation bør stilles til rådighed på et rimeligt og ikke-diskriminerende grundlag; brugere bør have mulighed for at vælge, hvorvidt de vil optages i abonnentfortegnelsen, i overensstemmelse med gældende ret vedrørende beskyttelse af personoplysninger og privatlivets fred;

31) offentlige betalingstelefoner spiller en vigtig rolle for adgangen til taletelefoni, især for alarmopkald, og det bør derfor sikres, at de opstilles i tilstrækkeligt omfang til at dække brugernes rimelige behov;

32) ud fra den betragtning, at alle brugere vil have fordel af at kunne anvende en og samme type forudbetalte telekort i alle medlemsstater, har Kommissionen bemyndiget Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) og Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering (CENELEC) til at udarbejde passende standarder; disse standarder bør suppleres med forretningsmæssige aftaler, for at sikre at kort fra en medlemsstat også kan bruges i andre medlemsstater;

33) i nogle medlemsstater gælder der bistandsordninger for befolkningsgrupper med særlige behov; taletelefoni kan indgå heri, idet denne tjeneste må betragtes som værende af stor betydning for handicappede;

34) Kommissionen har anmodet Det Europæiske Institut for Telestandarder (ETSI) om at undersøge de tekniske og økonomiske muligheder for at indføre en harmoniseret netgrænseflade for enkeltlinjer, der kan skaffe adgang til og åbne mulighed for brug af det faste offentlige telefonnet i alle medlemsstater; for at sikre harmoniseret adgang for ISDN-terminaludstyr bør der opstilles krav til det tilsvarende nettermineringspunkt, herunder specifikationer for telefonstikkets udformning;

35) ansvaret for indenlandske telefonnumre bør ligge hos de nationale myndighedsorganer; nummereringsordninger bør udarbejdes i nær kontakt med teleselskaberne og bør være i overensstemmelse med en langsigtet nummereringsordning for hele Europa samt med den internationale nummereringsplan; nummerændringer er bekostelige både for teleselskaberne og for brugerne og bør holdes på et minimum, dog således at de nationale og internationale behov på lang sigt tilgodeses;

36) Rådets resolution af 19. november 1992 om et fælleseuropæisk samarbejde om nummerering inden for teletjenester (6) fastslår, at en styrkelse af samarbejdet om nummereringsordninger for tjenester med fælleseuropæisk sigte er en politisk hovedmålsætning; der er behov for at få skabt en europæisk nummerserie for at lette indførelsen og anvendelsen af fælleseuropæiske taletelefonitjenester, herunder frikaldsnumre/grønne numre;

37) ifølge direktiv 90/388/EØF skal medlemsstater, hvori der for levering af teletjenester gælder en godkendelses- eller deklarationsprocedure, sørge for, at sådanne godkendelser tildeles på grundlag af objektive, ikke-diskriminerende og gennemsigtige kriterier, at afslag begrundes, samt at der forefindes en klageprocedure; brugsvilkårene for det faste offentlige telefonnet skal være forenelige med fællesskabsretten, navnlig direktiv 90/387/EØF; efter Rådets direktiv 92/44/EØF af 5. juni 1992 om etablering af ONP-vilkår for faste kredsløb (7), ændret ved Kommissionens beslutning 94/439/EF (8), skal restriktioner, der skal sikre overholdelsen af de væsentlige krav, være forenelige med fællesskabsretten og gennemføres af de nationale myndighedsorganer ved hjælp af forskrifter; der må ikke indføres eller opretholdes tekniske restriktioner for sammenkobling af faste kredsløb og det offentlige telefonnet;

38) ifølge direktiv 90/387/EØF kan de væsentlige krav, der kan lægges til grund for restriktioner i adgangen til og brugen af offentlige telenet og -tjenester, kun omfatte netdriftssikkerhed, sikring af nettets integritet, i begrundede tilfælde driftskompatibilitet mellem tjenester og i givet fald databeskyttelse; herudover finder de generelle bestemmelser for tilslutning af terminaludstyr anvendelse; de nationale myndighedsorganer kan tillade, at der anvendes procedurer, der giver et teleselskab mulighed for at reagere øjeblikkeligt i tilfælde af alvorlig overtrædelse af adgangs- eller brugsvilkårene;

39) princippet om gennemsigtighed finder anvendelse på de standarder, der danner grundlag for taletelefoni; det følger af direktiv 90/387/EØF, at en harmonisering af de tekniske grænseflader og adgangsbetingelser skal bygge på fælles tekniske specifikationer, hvorved der tages hensyn til det internationale standardiseringsarbejde; det er fastlagt i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (9), senest ændret ved Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 94/10/EF (10), at der ikke må udarbejdes nye standarder på felter, hvor harmoniserede europæiske standarder er under udarbejdelse;

40) for at Kommissionen kan føre effektivt tilsyn med gennemførelsen af dette direktiv, er det nødvendigt, at medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke nationale myndighedsorganer der er ansvarlige for de funktioner, der indføres ved dette direktiv, og for fremsendelsen af den relevante information, som det nødvendiggør;

41) ud over de klagemuligheder, som national ret eller fællesskabsretten giver adgang til, bør der på såvel nationalt niveau som på fællesskabsniveau være adgang til en enkel ordning for bilæggelse af tvister; denne ordning bør være hurtigt fungerende, lidet bekostelig og gennemsigtig, og den bør involvere alle de berørte parter;

42) teletjenester omfattes af lovgivningen om beskyttelse af forbrugerne, lovgivningen om databeskyttelse og lovgivningen vedrørende udbredelse af information og materiale, som kan vække anstød, og der fastsættes derfor ikke yderligere særlige bestemmelser herom i nærværende direktiv;

43) det vil give større gennemsigtighed, hvis der føres en stadig, systematisk dialog med teleselskaberne, brugerne, forbrugerne, producenterne og tjenesteleverandørerne vedrørende de områder i dette direktiv, der har relevans for hele Fællesskabet; høring af fagforeningerne er allerede omhandlet i Kommissionens afgørelse 90/450/EØF (11), hvorved der oprettes et fællesudvalg for teletjenester sammensat af repræsentanter for arbejdsgivere og arbejdstagere, som skal bistå Kommissionen;

44) i betragtning af den kraftige udvikling inden for sektoren bør indførelsen af ONP-vilkår inden for taletelefoni ske gradvis og over en længere periode, og de forskriftsmæssige vilkår bør være så fleksible, at der kan tages hensyn til ændringer i efterspørgslen på markedet og udviklingen i teknologien; der bør derfor indføres en ordning, som gør det nemt at foretage tekniske tilpasninger, samtidig med at der tages fuldt hensyn til medlemsstaternes standpunkter og ONP-Udvalget inddrages;

45) der er behov for en procedure til sikring af konvergensen på fællesskabsniveau ved at fastsætte harmoniserede mål og tidsfrister for taletelefonitjenester og -faciliteter; i forbindelse med en sådan konvergensprocedure bør ONP-Udvalget medvirke; i forbindelse med proceduren bør der tages fuldt hensyn til, hvor langt fremme udviklingen af nettet er, og hvor stor efterspørgslen er på markedet i Fællesskabet;

46) en avanceret omkostningseffektiv taletelefonitjeneste i hele Fællesskabet - der er én af de fundamentale forudsætninger for enhedsmarkedet - kan ikke i tilstrækkelig grad gennemføres af medlemsstaterne og kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan gennem vedtagelse af dette direktiv;

47) ifølge Rådets beslutning 91/396/EØF (12) skal der indføres et fælleseuropæisk alarmnummer; Rådets direktiv 91/263/EØF af 29. april 1991 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning, om teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse (13), ændret ved direktiv 93/68/EØF (14), fastlægger vilkårene for tilslutning af terminaludstyr til det fast opkoblede offentlige telefonnet;

48) en informationsbaseret økonomi er under udvikling i Europa; åben adgang til nettene er et spørgsmål af afgørende betydning på verdensplan; Rådet har fastlagt en tidsplan for liberalisering af telenet, teletjenester og teleinfrastruktur; en afbalanceret politik for liberalisering og harmonisering - herunder ledsageforanstaltninger vedrørende almindeligt udbud - vil fortsat sikre, at erhvervslivet, industrien og borgerne i Europa kan få adgang til en moderne, prismæssigt overkommelig og effektiv kommunikationsinfrastruktur, der vil formidle et rigt og varieret udbud af tjenester -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Anvendelsesområde

1. Formålet med dette direktiv er at fastlægge harmoniserede bestemmelser for åben og effektiv adgang til og anvendelse af de faste offentlige telefonnet og de offentlige telefonitjenester, samt at sikre, at der overalt i Fællesskabet er adgang til en harmoniseret taletelefonitjeneste.

2. Direktivet finder ikke anvendelse på mobiltelefonitjenester, medmindre der er tale om sammenkobling mellem de net, der bruges til offentlige mobiltelefonitjenester, og de faste offentlige telefonnet.

Artikel 2

Definitioner

1. Definitionerne i direktiv 90/387/EØF finder anvendelse på nærværende direktiv, hvor det er relevant.

2. I dette direktiv forstås ved:

- »fast offentligt telefonnet«: det offentlige koblede telenet, som blandt andet anvendes til formidling af taletelefoni mellem faste nettermineringspunkter

- »brugere«: slutbrugere, herunder forbrugere (f.eks. private slutbrugere), og tjenesteudbydere, herunder teleselskaber, når disse selskaber stiller tjenester til rådighed, som også leveres eller kan leveres af andre

- »nationalt myndighedsorgan«: den eller de instanser i en medlemsstat, der - retligt adskilt fra og funktionsmæssigt uafhængigt af teleselskaberne - af medlemsstaten blandt andet har fået til opgave at varetage de i dette direktiv omhandlede myndighedsopgaver

- »ONP-Udvalget«: det udvalg, der er nedsat ved artikel 9, stk. 1, i direktiv 90/387/EØF

- »offentlig betalingstelefon«: en telefon, hvortil der er offentlig adgang, og for hvis brug der betales ved hjælp af mønter, betalingskort og/eller forudbetalte kort.

Artikel 3

Tilrådighedsstillelse af tjeneste, tilslutning af terminaludstyr samt brug af nettet

Medlemsstaterne sørger for, at de respektive teleselskaber hver for sig eller i fællesskab tilvejebringer et fast offentligt telefonnet og en taletelefonitjeneste i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv med henblik på at sikre et harmoniseret udbud i hele Fællesskabet.

Medlemsstaterne sørger navnlig for, at brugerne kan:

a) få leveret en forbindelse til det faste offentlige telefonnet efter anmodning

b) tilslutte og bruge godkendt terminaludstyr placeret hos brugeren under overholdelse af national ret og fællesskabsretten.

Medlemsstaterne sikrer, at anvendelsen af leverede tilslutninger ikke underkastes andre begrænsninger end dem, der er anført i artikel 22.

Artikel 4

Offentliggørelse af information og adgang hertil

1. De nationale myndighedsorganer sikrer, at der offentliggøres tilstrækkelig og ajourført information om adgangen til og brugen af det faste offentlige telefonnet og den offentlige taletelefonitjeneste i overensstemmelse med overskriftslisten i bilag I.

Ændringer i tjenesteudbuddet og oplysning om nye tilbud skal offentliggøres hurtigst muligt og senest to måneder inden ændringens gennemførelse, medmindre det nationale myndighedsorgan bestemmer andet.

2. De i stk. 1 omhandlede oplysninger skal offentliggøres på passende måde, således at de er let tilgængelige for brugerne. Medlemsstaternes respektive statstidender skal indeholde en henvisning til offentliggørelsen af oplysningerne.

3. De nationale myndighedsorganer skal senest et år efter ikrafttrædelsen af dette direktiv, og derefter hver gang der foretages ændringer, underrette Kommissionen om, hvordan den i stk. 1 omhandlede information stilles til rådighed; Kommissionen offentliggør med regelmæssige mellemrum en henvisning til den information, den således er blevet underrettet om, i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 5

Målsætninger for leveringstider og tjenestens kvalitet

1. De nationale myndighedsorganer sikrer, at der fastsættes og offentliggøres målsætninger for leveringstider og indikatorer for tjenestens kvalitet baseret på listen i bilag II. Definitioner og målemetoder samt oplysning om, hvordan de nationale teleselskaber opfylder disse målsætninger, skal offentliggøres hvert år. Det nationale myndighedsorgan skal mindst hvert tredje år tage definitioner, målemetoder og målsætninger op til revision.

Offentliggørelsen skal ske som fastsat i artikel 4.

2. Kommissionen skal efter proceduren i artikel 30 i fornødent omfang anmode Det Europæiske Institut for Telestandarder (ETSI) om at udarbejde europæiske standarder for fælles definitioner og fælles målemetoder.

Artikel 6

Vilkår for tjenesters ophør

1. De nationale myndighedsorganer sikrer, at udbuddet af en given tjeneste eller facilitet opretholdes i et rimeligt tidsrum, og at en tjeneste først kan bringes til ophør eller ændres i en grad, som påvirker brugen væsentligt, efter at de berørte brugere er blevet hørt, og først efter udløbet af en passende offentlig bekendtgørelsesfrist, der fastsættes af det nationale myndighedsorgan.

2. Uden at dette berører de øvrige klagemuligheder, som er hjemlet i national lovgivning, sikrer medlemsstaterne, at brugere, der i henhold til national ret handler sammen med organisationer, som repræsenterer bruger- og/eller forbrugerinteresser, kan indbringe de tilfælde for det nationale myndighedsorgan, hvor de berørte brugere ikke er indforstået med den ophørsdato, som teleselskabet påtænker.

Artikel 7

Brugerkontrakter

1. De nationale myndighedsorganer sikrer, at brugerne har en kontrakt, hvori det er specificeret, hvilken tjeneste teleselskabet skal stille til rådighed. De nationale myndighedsorganer kræver, at der findes kompensations- og/eller tilbagebetalingsordninger for det tilfælde, at tjenestens kvalitetsniveau ikke overholdes ifølge kontrakten.

2. Teleselskaberne skal besvare en anmodning om tilslutning til det faste offentlige telefonnet uden forsinkelse og skal over for brugeren opgive en forventet dato for levering af tjenesteydelsen.

3. De nationale myndighedsorganer skal kunne kræve teleselskabernes kontraktvilkår og vilkårene for deres eventuelle kompensations- og/eller tilbagebetalingsordninger ændret. Brugerkontrakter med teleselskaberne skal indeholde en kort redegørelse for, hvordan procedurer for bilæggelse af tvister iværksættes.

4. Medlemsstaterne sikrer, at brugere har ret til at anlægge sag mod et teleselskab.

Artikel 8

Fravigelse af offentliggjorte betingelser

Hvis et teleselskab anser det for urimeligt at imødekomme en konkret anmodning om tilslutning til det faste offentlige telefonnet på de offentliggjorte tarif- og leveringsbetingelser, skal det indhente de nationale myndighedsorganers samtykke til, at nævnte betingelser fraviges i det pågældende tilfælde.

Artikel 9

Avancerede faciliteter

1. De nationale myndighedsorganer sikrer, at de i bilag III, punkt 1, beskrevne faciliteter stilles til rådighed i den udstrækning, dette er teknisk gennemførligt og økonomisk bæredygtigt, i overensstemmelse med de i artikel 24 omhandlede tekniske standarder.

2. De nationale myndighedsorganer skal anspore og tilskynde til, at de i bilag III, punkt 2, beskrevne tjenester og faciliteter stilles til rådighed i overensstemmelse med de i artikel 24 omhandlede tekniske standarder, når efterspørgslen hos brugerne tilsiger dette, ved hjælp af forretningsmæssige ordninger mellem teleselskaberne og eventuelt andre, som stiller en given tjeneste eller facilitet til rådighed, på en sådan måde, at traktatens konkurrenceregler overholdes.

3. De nationale myndighedsorganer sikrer, at der fastlægges frister for indførelse af de i bilag III, punkt 1, beskrevne faciliteter, samt at der herved tages hensyn til, hvor udviklet nettet er, hvor stor efterspørgslen er, og hvor langt standardiseringsarbejdet er fremme, og de sikrer, at fristerne offentliggøres som fastsat i artikel 4. De nationale myndighedsorganer skal tilskynde til, at frister for de i bilag III, punkt 2, beskrevne tjenester og faciliteter fastsættes og offentliggøres på samme måde.

Artikel 10

Særlige nettilslutninger

1. De nationale myndighedsorganer sikrer, at teleselskaberne imødekommer rimelige anmodninger fra andre brugere end

a) operatører af offentlige mobiltelefonitjenester

b) teleselskaber, når disse udbyder taletelefonitjenester

om adgang til det faste offentlige telefonnet via andre nettermineringspunkter end dem, der er omhandlet i bilag I.

Anser et teleselskab det i et konkret tilfælde for urimeligt at imødekomme en anmodning om en særlig nettilslutning, skal den indhente det nationale myndighedsorgans samtykke til, at tilslutningen underlægges restriktioner eller afslås. De berørte brugere skal have mulighed for at indbringe sagen for det nationale myndighedsorgan, inden der træffes afgørelse.

Hvis en anmodning om en særlig nettilslutning afslås, skal ansøgeren hurtigst muligt underrettes om begrundelsen for afslaget, medmindre den omstændighed, at sådanne oplysninger videregives, kan påvirke en retssag, der verserer for en national domstol eller andre procedurer, som er indledt i henhold til nationale ordninger med henblik på gennemførelse af fællesskabsretlige licensvilkår.

2. De tekniske og forretningsmæssige ordninger for særlige nettilslutninger aftales mellem de berørte parter, dog således at det nationale myndighedsorgan kan gribe ind som fastsat i stk. 1, 3 og 4. Aftalen kan omfatte refusion til teleselskabet for omkostninger i forbindelse med bl.a. etableringen af den ønskede nettilslutning; herved skal de principper om omkostningsægthed, der er fastlagt i bilag 2 til direktiv 90/387/EØF, respekteres fuldt ud.

3. De nationale myndighedsorganer kan når som helst gribe ind på eget initiativ og skal gribe ind, hvis en af parterne anmoder herom, for at fastsætte vilkår, der er ikke-diskriminerende, retfærdige og rimelige for begge parter, og som indebærer den største fordel for alle brugere.

4. De nationale myndighedsorganer har ligeledes ret til i alle brugeres interesse at sikre, at aftalerne omfatter betingelser, som opfylder kriterierne i stk. 3, at de indgås og gennemføres hurtigt og effektivt, samt at de omfatter bestemmelser om, hvordan relevante standarder skal opfyldes, hvordan de væsentlige krav skal tilgodeses og/eller hvordan kvaliteten skal opretholdes for den samlede forbindelse gennem nettet.

5. De betingelser, som de nationale myndighedsorganer fastlægger i henhold til stk. 4, offentliggøres som fastsat i artikel 4.

6. De nationale myndighedsorganer sikrer, at teleselskaberne overholder princippet om ikke-diskriminering, når de anvender det faste offentlige telefonnet til at stille tjenester til rådighed, som andre tjenesteudbydere også stiller eller kan stille til rådighed.

7. Kommissionen anmoder efter proceduren i artikel 30 ETSI om at udarbejde standarder for nye typer nettilslutning, hvor dette er relevant. En henvisning til sådanne standarder offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, jf. artikel 5, stk. 1, i direktiv 90/387/EØF.

8. Nærmere oplysninger om enkelthederne i aftaler vedrørende særlige nettilslutninger skal efter anmodning stilles til rådighed for det nationale myndighedsorgan.

Artikel 11

Sammenkobling af net

1. De nationale myndighedsorganer sikrer, at rimelige anmodninger om netsammenkobling med det faste offentlige telefonnet fra nedenstående selskaber imødekommes, blandt andet for at sikre tilrådighedsstillelse af taletelefonitjeneste i hele Fællesskabet:

a) teleselskaber, der stiller faste offentlige telefonnet til rådighed i andre medlemsstater, og som er anmeldt i overensstemmelse med artikel 26, stk. 3

b) operatører af offentlige mobiltelefonitjenester i samme medlemsstat.

Ingen anmodning om sammenkobling må afslås af et teleselskab, uden at vedkommende nationale myndighedsorgan på forhånd har erklæret sig indforstået hermed.

De berørte parter kan også træffe aftale om sammenkobling med det faste offentlige telefonnet fra operatører af offentlige mobiltelefonitjenester i andre medlemsstater, når disse operatører er anmeldt i overensstemmelse med artikel 26, stk. 3. Ingen anmodning om sådan sammenkobling må afslås af et teleselskab, uden at vedkommende nationale myndighedsorgan på forhånd har erklæret sig indforstået hermed.

2. De tekniske og forretningsmæssige ordninger for netsammenkobling skal aftales mellem de berørte parter, dog således at det nationale myndighedsorgan kan gribe ind som fastsat i artikel 10, stk. 3 og 4.

3. De nationale myndighedsorganer sørger for, at teleselskaberne overholder princippet om ikke-diskriminering, når de indgår sammenkoblingsaftaler med andre.

4. Indeholder sammenkoblingsaftalerne særlige kompensationsbestemmelser for teleselskabet i tilfælde, hvor parterne er underlagt forskellige driftsvilkår, f.eks. med hensyn til priskontrol eller pligt til at stille tjenesten til rådighed overalt, skal disse kompensationsbestemmelser være omkostningsægte, ikke-diskriminerende og fuldt begrundede, og de må kun anvendes efter godkendelse fra det nationale myndighedsorgan, som skal handle i overensstemmelse med fællesskabsretten.

5. Nærmere oplysninger om enkelthederne i sammenkoblingsaftaler skal efter anmodning stilles til rådighed for det nationale myndighedsorgan.

Artikel 12

Takstprincipper og disses gennemsigtighed

1. De nationale myndighedsorganer sikrer, at taksterne for brug af det faste offentlige telefonnet og taletelefonitjenesten opfylder de grundlæggende principper om gennemsigtighed og omkostningsægthed, i overensstemmelse med bilag 2 til direktiv 90/387/EØF, samt at de opfylder bestemmelserne i denne artikel.

2. Uden at princippet om omkostningsægthed berøres heraf, kan de nationale myndighedsorganer pålægge teleselskaberne takstforpligtelser med henblik på at opfylde målsætningen om adgang for alle til telefonitjenesten, herunder hensynet til den fysiske planlægning.

3. Taksterne for adgang til og brug af det faste offentlige telefonnet skal være uafhængige af det formål, brugeren anvender det til, medmindre anvendelsesformålet kræver en anden tjeneste eller facilitet.

4. Taksterne for faciliteter, der ligger ud over tilslutning til det offentlige telefonnet og tilrådighedsstillelse af taletelefonitjeneste, skal i overensstemmelse med fællesskabsretten fastsættes særskilt i et sådant omfang, at brugeren ikke er tvunget til at betale for faciliteter, der ikke er nødvendige for den tjeneste, der er anmodet om.

5. Taksterne skal normalt indeholde følgende elementer, og hvert af disse bør identificeres særskilt ved opkrævningen:

- en oprettelsesafgift for tilslutning til det faste offentlige telefonnet og oprettelse af abonnement på taletelefoni

- en abonnementsafgift, der afhænger af, hvilken type tjeneste og hvilke faciliteter brugeren har valgt

- samtaleafgifter, i hvis beregning der bl.a. kan tages hensyn til trafikstærke og trafiksvage perioder.

Anvendes der andre takstelementer, skal disse være gennemsigtige og baseret på objektive kriterier.

6. Takster skal offentliggøres som fastsat i artikel 4.

7. Takstændringer må først gennemføres efter udløbet af en passende offentlig bekendtgørelsesfrist, der fastsættes af det nationale myndighedsorgan.

Artikel 13

Principper for omkostningsregnskaber

1. Medlemsstaterne sikrer, at de teleselskaber, der er indberettet i overensstemmelse med artikel 26, stk. 2, senest pr. 31. december 1996 anvender et omkostningsregnskabssystem, der gør det muligt at gennemføre artikel 12, samt at et uafhængigt organ kontrollerer, at omkostningsregnskabssystemet overholdes. Der offentliggøres hvert år en erklæring om overholdelsen af systemet.

2. De nationale myndighedsorganer sikrer, at en beskrivelse af omkostningsregnskabssystemet, hvoraf hovedkategorierne for kontering af omkostninger og reglerne for fordeling af omkostningerne til taletelefonitjenesterne fremgår, stilles til rådighed efter anmodning. De nationale myndighedsorganer meddeler efter anmodning Kommissionen oplysninger om de omkostningsregnskabssystemer, som teleselskaberne anvender.

3. Uden at det berører sidste afsnit i dette stykke, skal det i stk. 1 omhandlede system overholde følgende principper:

a) Omkostningerne ved taletelefonitjenesten skal navnlig baseres på teleselskabernes direkte omkostninger til oprettelse, drift og vedligeholdelse af taletelefonitjenesten samt til markedsføring og fakturering af denne.

b) Fællesomkostninger, dvs. omkostninger, der hverken kan henføres direkte til taletelefoni eller til andre aktiviteter, skal fordeles således:

i) fællesomkostninger fordeles så vidt muligt på grundlag af en direkte analyse af omkostningernes oprindelse

ii) er en direkte analyse ikke mulig, skal fællesomkostningerne fordeles på grundlag af en indirekte tilknytning mellem disse og en anden omkostningskategori eller gruppe af omkostningskategorier, for hvilken en direkte tilskrivning eller fordeling er mulig. En sådan indirekte tilknytning baseres på indbyrdes sammenlignelige omkostningsstrukturer

iii) kan der hverken findes noget direkte eller indirekte grundlag for omkostningsfordelingen, fordeles omkostningerne efter en generel fordelingsnøgle, der beregnes på grundlag af forholdet mellem samtlige udgifter, som direkte eller indirekte tilskrives eller fordeles på henholdsvis taletelefoni og andre tjenester.

Der må kun anvendes andre omkostningsregnskabssystemer, hvis de er egnede med henblik på gennemførelse af artikel 12 og som sådan er blevet godkendt af det nationale myndighedsorgan til brug for teleselskaberne, idet dog Kommissionen skal underrettes herom, inden de tages i brug.

4. Detaljerede regnskabsoplysninger skal efter anmodning stilles til rådighed for det nationale myndighedsorgan, der skal behandle dem som fortrolige.

5. Medlemsstaterne sikrer, at regnskaberne for de teleselskaber, der er indberettet i overensstemmelse med artikel 26, udfærdiges, offentliggøres og underkastes uafhængig revision. Revisionen skal gennemføres i overensstemmelse med de relevante regler i medlemsstaternes lovgivning.

Artikel 14

Rabatordninger, lavforbrugsordninger, samt andre

særlige takstbestemmelser

1. De nationale myndighedsorganer kan godkende, at der under deres tilsyn kan tilbydes brugerne mængderabatordninger.

2. De nationale myndighedsorganer kan tillade særlige takster for tjenester, der er ønskelige af samfundshensyn, såsom alarmtjenester, eller for brugere med lavt forbrug samt for særlige befolkningsgrupper.

3. De nationale myndighedsorganer sikrer, at takststrukturen giver mulighed for lavere takster for samtaler inden for Fællesskabet i trafiksvage perioder herunder eventuelt nat- og weekendtakster.

4. De nationale myndighedsorganer sikrer, at eventuelle særlige takster for taletelefonitjenester, der stilles til rådighed som led i særlige projekter af begrænset varighed, på forhånd meddeles det nationale myndighedsorgan.

Artikel 15

Specificeret fakturering

De nationale myndighedsorganer sikrer, at der under hensyntagen til nettets udviklingsgrad og efterspørgslen fastlægges og offentliggøres målsætninger for adgang til specificeret fakturering som en facilitet, der stilles til rådighed for brugerne efter anmodning.

Det skal under overholdelse af den specifikationsgrad, der er tilladt efter gældende lovgivning vedrørende beskyttelse af personoplysninger og privatlivets fred, af specificerede regninger fremgå, hvordan forbruget er sammensat.

Samtaler, der er gratis for abonnenten, herunder opkald til hjælpetjenester, skal ikke figurere på abonnentens specificerede regning.

Inden for disse rammer kan der tilbydes brugerne forskellige specificeringsgrader til rimelige priser.

Artikel 16

Abonnentfortegnelser

De nationale myndighedsorganer sikrer under overholdelse af gældende lovgivning om beskyttelse af personoplysninger og privatlivets fred:

a) at brugerne har adgang til trykte eller elektroniske fortegnelser over taletelefonitjenestens abonnenter, og at disse fortegnelser ajourføres regelmæssigt

b) at det står brugerne frit for, om de vil lade sig optage i de offentligt tilgængelige abonnentfortegnelser

c) at teleselskaberne efter anmodning stiller information i offentlige abonnentfortegnelser for taletelefonitjenesten til rådighed, og at dette sker på offentliggjorte vilkår, som er retfærdige, rimelige og ikke-diskriminerende.

Artikel 17

Offentlige betalingstelefoner

De nationale myndighedsorganer sikrer, at der står offentlige betalingstelefoner til rådighed på en sådan måde, at brugernes rimelige behov er dækket både med hensyn til antal og geografisk dækning, og at det er muligt at foretage alarmopkald fra sådanne telefoner. Opkald til det i beslutning 91/396/EØF omhandlede fælleseuropæiske alarmnummer skal være vederlagsfri.

Artikel 18

Forudbetalte telekort

1. Kommissionen sikrer, at ETSI og/eller CEN/CENELEC udarbejder standarder for et harmoniseret forudbetalt telekort til brug i betalingstelefoner i samtlige medlemsstater og standarder for netgrænseflader i forbindelse dermed, således at forudbetalte telekort fra én medlemsstat kan bruges i de øvrige medlemsstater. En henvisning til disse standarder og standarderne for hertil knyttet udstyr offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

2. De nationale myndighedsorganer tilskynder til, at der efterhånden indføres offentlige betalingstelefoner, der opfylder de i stk. 1 omhandlede standarder.

Artikel 19

Særlige ordninger for handicappede og personer med særlige behov

De nationale myndighedsorganer kan fastlægge særlige ordninger for at hjælpe handicappede brugere og personer med særlige behov i forbindelse med brugen af taletelefoni.

Artikel 20

Specifikationer for nettilslutninger, herunder for stikket

1. Kommissionen anmoder i fornødent omfang efter proceduren i artikel 30 ETSI om at udarbejde standarder for nye typer harmoniserede nettilslutninger i overensstemmelse med de i punkt 2 i bilag 2 til direktiv 90/387/EØF indeholdte referencerammer. En henvisning til disse standarder offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

2. Hvis taletelefoni stilles til rådighed for brugerne via S/T-referencepunktet i et ISDN-net, sikrer de nationale myndighedsorganer, at indførelsen af et nyt nettermineringspunkt opfylder de relevante fysiske grænsefladespecifikationer, herunder specifikationerne for stikket, hvortil der er henvist i den liste over standarder, der er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 21

Nummereringsaspekter

1. Medlemsstaterne sikrer, at det nationale myndighedsorgan kontrollerer de nationale telefonnummereringsplaner, således at der opnås rimelige konkurrencevilkår. Særlig skal procedurerne for tildeling af enkeltnumre og af nummerserier være gennemsigtige, retfærdige og hurtige, og tildelingen skal ske på en objektiv, gennemsigtig og ikke-diskriminerende måde.

2. De nationale myndighedsorganer sikrer, at hovedelementerne i den nationale nummereringsplan samt alle senere tilføjelser til eller ændringer i dem offentliggøres uden andre begrænsninger end dem, der er dikteret af hensynet til statens sikkerhed.

3. De nationale myndighedsorganer tilskynder til en passende anvendelse af eventuelle europæiske nummereringsplaner med henblik på tilvejebringelse af de i bilag III, punkt 2, nævnte faciliteter.

Artikel 22

Brugs- og adgangsvilkår samt væsentlige krav

1. Medlemsstaterne sikrer, at der ikke tillades vilkår, der medfører en begrænsning i adgangen til og udnyttelsen af det faste offentlige telefonnet eller den faste offentlige taletelefonitjeneste, medmindre dette er begrundet i de forhold, der er anført i stk. 3, 4 og 5, samt at sådanne vilkår kun pålægges med de nationale myndighedsorganers tilladelse.

2. De nationale myndighedsorganer fastlægger sådanne procedurer, at der hurtigst muligt kan træffes afgørelse fra sag til sag om, hvorvidt et teleselskab i tilfælde, hvor det mener, at en bruger ikke opfylder brugsvilkårene, skal have tilladelse til at træffe foranstaltninger såsom at afslå en anmodning om tilslutning til det faste offentlige telefonnet, at afbryde taletelefonitjenesten, eller at indskrænke dens disponibilitet. Disse procedurer kan også give det nationale myndighedsorgan mulighed for på forhånd at tillade bestemte foranstaltninger i tilfælde af nærmere angivne overtrædelser af brugsvilkårene.

Det nationale myndighedsorgan sikrer, at disse procedurer bygger på en gennemsigtig beslutningsproces, hvor begge parters rettigheder tilgodeses. Afgørelse træffes først, når begge parter har haft mulighed for at fremføre deres synspunkter. Afgørelsen skal behørigt begrundes og meddeles parterne senest en uge efter dens vedtagelse.

En sammenfattende fremstilling af procedurerne offentliggøres som fastsat i artikel 4.

Denne bestemmelse berører ikke parternes ret til at indbringe sagen for domstolene.

3. Pålægges der brugerne brugsrestriktioner under henvisning til særlige eller eksklusive rettigheder vedrørende taletelefoni, skal dette ske i form af forskrifter, og restriktionerne skal offentliggøres i overensstemmelse med artikel 4.

4. Vilkårene for tilslutning af terminaludstyr til det faste offentlige telefonnet skal være i overensstemmelse med direktiv 91/263/EØF og offentliggøres i overensstemmelse med artikel 4 i nærværende direktiv.

Med forbehold af direktiv 91/263/EØF, sikrer de nationale myndighedsorganer i tilfælde, hvor en brugers terminaludstyr ikke eller ikke længere opfylder godkendelsesvilkårene, hvor udstyret fungerer forkert på en sådan måde, at det forstyrrer nettets integritet, eller hvor der er fysisk fare for personer, at følgende procedure følges:

- tjenesten kan af teleselskabet afbrydes, indtil terminalen er frakoblet nettermineringspunktet

- teleselskabet underretter øjeblikkeligt brugeren om afbrydelsen og meddeler årsagen hertil

- tjenesten skal stilles til rådighed igen, så snart brugeren har koblet terminaludstyret fra nettermineringspunktet.

5. Hvis adgangen til eller brugen af det faste offentlige telefonnet er underlagt restriktioner under henvisning til væsentlige krav, skal de nationale myndighedsorganer sikre, at det af de relevante nationale bestemmelser fremgår, hvilke af de under litra a)-d) nævnte væsentlige krav der ligger til grund for restriktionerne.

Restriktioner, der pålægges under henvisning til væsentlige krav, offentliggøres som fastsat i artikel 4.

Pålægges der restriktioner på grundlag af væsentlige krav, skal det ske ved bindende forskrifter.

Med forbehold af artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 3, i direktiv 90/387/EØF, gælder de væsentlige krav, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, i samme direktiv, for det faste offentlige telefonnet og den offentlige taletelefonitjeneste på følgende måde:

a) Der må ikke med begrundelse i kravet om netdriftssikkerhed indføres restriktioner for brugen af det faste offentlige telefonnet, undtagen i nødsituationer, idet et teleselskab for at beskytte netdriftssikkerheden i så tilfælde kan:

- afbryde tjenesten

- indskrænke tjenestefunktionerne

- nægte nye brugere adgang til nettet og tjenesterne.

Ved nødsituation forstås i denne sammenhæng et netsammenbrud, der har karakter af katastrofe, eller et tilfælde af force majeure, såsom ekstreme vejrforhold, oversvømmelse, lynnedslag, brand, strejke eller lockout, krig, militære operationer samt indre uroligheder. I nødsituationer skal teleselskabet gøre alt, hvad det kan for at sikre, at tjenesten opretholdes for alle brugere.

De nationale myndighedsorganer sikrer, at teleselskaberne har truffet sådanne forholdsregler, at brugerne og de nationale myndighedsorganer øjeblikkeligt får meddelelse om nødsituationens begyndelses- og sluttidspunkt og om den midlertidige tjenesteindskrænknings art og omfang.

b) De nationale myndighedsorganer sikrer, at restriktioner i adgangen til og brugen af det faste offentlige telefonnet under henvisning til kravet om sikring af nettets integritet for at beskytte bl.a. netudstyr, programmel eller lagrede data, ikke gøres mere omfattende end nødvendigt for nettets normale funktion. Restriktioner skal bygge på offentliggjorte, objektive kriterier og skal gennemføres uden diskrimination.

c) Når terminaludstyr er godkendt og taget i brug i overensstemmelse med direktiv 91/263/EØF, må der ikke pålægges yderligere restriktioner under henvisning til kravet om driftskompatibilitet mellem tjenester.

Hvis de nationale myndighedsorganer i kontrakter vedrørende sammenkobling af offentlige net eller særlige nettilslutninger indfører krav med hensyn til driftskompatibilitet mellem tjenester, skal disse krav offentliggøres som fastsat i artikel 4.

d) Medlemsstaterne kan kun underlægge brugen af det faste offentlige telefonnet restriktioner under henvisning til kravet om databeskyttelse, i det omfang, det er nødvendigt for at sikre, at de relevante databeskyttelsesforskrifter overholdes, herunder bestemmelser om beskyttelse af personoplysninger; beskyttelse af fortrolig information, der transmitteres eller lagres, og beskyttelse af privatlivets fred, alt under overholdelse af fællesskabsretten.

6. De nationale myndighedsorganer sikrer, at brugere i fornødent omfang underrettes i forvejen af teleselskaberne om tidsrum, hvor adgangen til eller brugen af det faste offentlige telefonnet kan blive begrænset eller umuliggjort som følge af planlagt vedligeholdelsesarbejde.

Artikel 23

Manglende betaling

Medlemsstaterne godkender nærmere bestemte foranstaltninger i forbindelse med manglende betaling af regninger og mulige følger heraf med hensyn til afbrydelse eller ophør af tjenester, idet disse foranstaltninger offentliggøres som fastsat i artikel 4. Det skal ved foranstaltningerne sikres, at det, så vidt det er teknisk muligt, kun er den berørte tjeneste, der afbrydes, og at brugeren på forhånd modtager passende meddelelse herom.

Artikel 24

Tekniske standarder

1. De nationale myndighedsorganer tilskynder til, at tjenester stilles til rådighed i overensstemmelse med følgende standarder:

- standarder, som er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, jf. artikel 5, stk. 1, i direktiv 90/387/EØF

eller, hvor sådanne ikke findes,

- europæiske standarder, som er vedtaget af ETSI eller CEN/CENELEC

eller, hvor sådanne ikke findes,

- internationale standarder eller anbefalinger, som er vedtaget af Den Internationale Telekommunikationsunion (ITU), Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO) eller Den Internationale Elektrotekniske Kommission (IEC)

eller, hvor sådanne ikke findes,

- nationale standarder eller specifikationer

uden at dette berører henvisningen til europæiske standarder, der kan gøres obligatorisk, ifølge artikel 5, stk. 3, i direktiv 90/387/EØF.

2. De nationale myndighedsorganer sikrer, at teleselskaberne efter anmodning underretter brugerne om standarder og specifikationer, herunder alle europæiske og/eller internationale standarder, som gennemføres ved nationale standarder, og som danner grundlag for tilrådighedsstillelse af de tjenester og faciliteter, der er omhandlet i dette direktiv.

Artikel 25

Bestemmelser om konvergens på fællesskabsplan

1. Kommissionen undersøger på grundlag af de rapporter, som de nationale myndighedsorganer indsender i henhold til artikel 26, stk. 5, og den information, der offentliggøres i henhold til artikel 4, hvorledes arbejdet med opfyldelse af ensartede målsætninger og indførelse af fælles tjenester og faciliteter inden for Fællesskabet forløber.

2. Viser det sig, at opfyldelsen af de i artikel 5, 9 og 15 nævnte krav er utilstrækkelige til at sikre udbuddet til brugerne af tjenester og tillægstjenester, der er harmoniseret på fællesskabsplan, kan der fastsættes harmoniserede mål og frister for opfylden heraf efter proceduren i artikel 30.

Kommissionen skal tage fuldt ud hensyn til nettets udviklingsgrad og efterspørgslen på hver enkelt medlemsstats marked.

3. Kan der ikke indgås forretningsmæssige aftaler mellem teleselskaberne, navnlig med hensyn til de faciliteter, der forudsætter samarbejde inden for Fællesskabet, jf. artikel 9, stk. 2, kan det efter proceduren i artikel 30 fastlægges, hvilke vilkår det er nødvendigt at opnå, for at brugerne kan få stillet harmoniserede faciliteter til rådighed.

Kommissionen skal tage passende hensyn til nettets udviklingsgrad, de forskellige arkitekturer og efterspørgslen på markedet i Fællesskabet.

Artikel 26

Meddelelser og rapporter

1. Senest den 31. december 1995 meddeler medlemsstaterne Kommissionen, hvilken myndighed de har udpeget som nationalt myndighedsorgan.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen navnene på de teleselskaber, på hvilke dette direktiv finder anvendelse, med særligt henblik på at sikre, at der stilles net og tjenester til rådighed i overensstemmelse med artikel 3.

3. De nationale myndighedsorganer meddeler Kommissionen navnene på de teleselskaber på deres område, der har tilladelse til at koble deres faste net direkte sammen med net, der tilhører teleselskaber i andre medlemstater, for at stille taletelefonitjenester til rådighed.

De nationale myndighedsorganer meddeler Kommissionen navnene på de operatører af offentlige mobiltelefonitjenester på deres område, der har tilladelse til at koble sig direkte sammen med faste net, der tilhører teleselskaber i andre medlemsstater, for at stille taletelefonitjenester til rådighed.

4. Kommissionen offentliggør de i stk. 2 og 3 omhandlede navne i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

5. De nationale myndighedsorganer aflægger årligt rapport til Kommissionen med oplysning om, hvor store fremskridt der er gjort med hensyn til realisering af de målsætninger, der er fastsat af de nationale myndighedsorganer i henhold til artikel 5, 9 og 15.

Den årlige rapport fremsendes til Kommissionen inden fem måneder efter årets udløb.

6. De nationale myndighedsorganer opbevarer detaljerede oplysninger om de enkelte sager, der er indbragt for dem vedrørende afslag på anmodninger om adgang til og anvendelse af det faste offentlige telefonnet eller faste offentlige taletelefonitjenester, herunder hvilke foranstaltninger der er truffet og hvorfor, og meddeler efter anmodning disse oplysninger til Kommissionen, bortset fra tilfælde der er omfattet af artikel 23. Meddelelse af oplysninger til Kommissionen kan udskydes, såfremt den omstændighed, at sådanne oplysninger meddeles, kan påvirke en retssag, der verserer for en national domstol, eller procedurer, som er indledt efter nationale ordninger med henblik på gennemførelse af forskriftsmæssig kontrol i overensstemmelse med fællesskabsretten.

Artikel 27

Forligsprocedure og national bilæggelse af tvister

Uden at det berører

a) de foranstaltninger, som Kommissionen eller en medlemsstat måtte træffe på grundlag af traktaten

b) de rettigheder, som gældende national ret hjemler den person, der påberåber sig den i nr. 3 og 4 omhandlede procedure, det berørte teleselskab, eller andre, medmindre der indgås en aftale til løsning af uoverensstemmelsen mellem disse

c) de bestemmelser i dette direktiv, der tillader de nationale myndighedsorganer at fastsætte vilkårene i aftaler mellem teleselskaber og brugere

skal følgende procedurer stå til rådighed for brugeren:

1) Medlemsstaterne sikrer, at alle parter, herunder brugere, tjenesteudbydere, forbrugere eller andre teleselskaber, der har en tvist med et teleselskab vedrørende en påstået overtrædelse af dette direktivs bestemmelser, har ret til at indbringe sagen for det nationale myndighedsorgan eller en anden uafhængig instans. Der skal på nationalt plan indføres lettilgængelige og principielt lidet bekostelige procedurer med henblik på en retfærdig, hurtig og gennemsigtig løsning af sådanne tvister. Disse procedurer skal også følges i tilfælde, hvor brugere har en tvist med et teleselskab om deres telefonregninger.

2) En bruger eller et teleselskab kan i tilfælde, hvor en tvist involverer teleselskaber i mere end én medlemsstat, påberåbe sig den i nr. 3 og 4 omhandlede forligsprocedure ved skriftlig meddelelse til det nationale myndighedsorgan og til Kommissionen.

Medlemsstaterne kan også tillade deres nationale myndighedsorganer at påberåbe sig forligsproceduren.

3) Sagen kan henvises til formanden for ONP-Udvalget, hvis de nationale myndighedsorganer eller Kommissionen efter en meddelelse som omhandlet i nr. 2 finder, at der bør foretages en nærmere undersøgelse.

4) I det i nr. 3 omhandlede tilfælde iværksætter formanden for ONP-Udvalget den nedenfor beskrevne procedure, når han finder det godtgjort, at alle rimelige skridt er taget på nationalt plan:

a) Formanden for ONP-Udvalget indkalder hurtigst muligt en arbejdsgruppe bestående af mindst to medlemmer af ONP-Udvalget, en repræsentant for de berørte nationale myndighedsorganer, samt formanden for ONP-Udvalget eller en anden af ham udpeget embedsmand fra Kommissionen.

Arbejdsgruppen, hvori Kommissionens repræsentant har formandskabet, træder normalt sammen senest ti dage efter indkaldelsen. Formanden kan efter forslag fra et hvilket som helst medlem af arbejdsgruppen beslutte at opfordre indtil to andre personer til at bistå gruppen som eksperter.

b) Arbejdsgruppen giver den part, der anmoder om anvendelse af proceduren, de berørte medlemsstaters nationale myndighedsorganer og de involverede teleselskaber lejlighed til at fremsætte deres synspunkter mundtligt eller skriftligt.

c) Arbejdsgruppen bestræber sig på at bilægge uoverensstemmelsen mellem de involverede parter inden for en frist på tre måneder fra den dato, hvor den i nr. 2 omhandlede meddelelse er modtaget. Formanden for ONP-Udvalget underretter dette om resultatet af proceduren, med henblik på udvalgets stillingtagen.

5) Den part, der anmoder om anvendelse af proceduren, afholder selv sine omkostninger i forbindelse med denne.

Artikel 28

Udsættelse

1. Er en medlemsstat ikke i stand til, eller forudser den, at den ikke vil være i stand til at opfylde kravene i artikel 12 og 13, giver den Kommissionen meddelelse om årsagerne hertil.

2. Udsættelse med opfyldelse af forpligtelserne i artikel 12 og 13 kan kun accepteres i tilfælde, hvis den pågældende medlemsstat kan godtgøre, at opfyldelse af kravet ville resultere i en urimelig byrde for medlemsstatens teleselskaber.

3. Medlemsstaten meddeler Kommissionen, inden for hvilken frist kravene kan opfyldes, og hvilke foranstaltninger, der påtænkes for at overholde denne frist.

4. Når Kommissionen modtager en meddelelse efter stk. 1, underretter den medlemsstaten om, hvorvidt den skønner, at dennes særlige situation gør det berettiget, at der på grundlag af kriterierne i stk. 2 gives den udsættelse med gennemførelsen af artikel 12 og 13, og hvor længe en sådan udsættelse er berettiget.

Artikel 29

Teknisk tilpasning

Ændringer, der er nødvendige for at tilpasse bilag I, punkt 2, samt bilag II og III til den tekniske udvikling eller til ændringer i efterspørgslen, vedtages efter proceduren i artikel 30.

Artikel 30

Udvalgsprocedure

1. Kommissionen bistås af det ONP-Udvalg, der er oprettet ved artikel 9, stk. 1, i direktiv 90/387/EØF.

2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning.

Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen.

Kommissionen tager det størst mulige hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse.

Artikel 31

Revision

Kommissionen undersøger og aflægger rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om, hvorledes dette direktiv fungerer, første gang senest den 31. december 1998. Rapporten skal bl.a. bygge på medlemsstaternes oplysninger til Kommissionen og ONP-Udvalget. I fornødent omfang kan der i rapporten fremsættes forslag til yderligere foranstaltninger med henblik på fuldstændig gennemførelse af direktivets målsætning.

Artikel 32

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1995. De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse foranstaltninger, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 33

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 34

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT nr. L 192 af 24. 7. 1990, s. 1.

(2) EFT nr. L 192 af 24. 7. 1990, s. 10.

(3) EFT nr. L 268 af 19. 10. 1994, s. 15.

(4) EFT nr. L 95 af 21. 4. 1993, s. 29.

(5) EFT nr. C 233 af 6. 9. 1991, s. 2.

(6) EFT nr. C 318 af 4. 12. 1992, s. 2.

(7) EFT nr. L 165 af 19. 6. 1992, s. 27.

(8) EFT nr. L 181 af 15. 7. 1994, s. 40.

(9) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8.

(10) EFT nr. L 100 af 19. 4. 1994, s. 30.

(11) EFT nr. L 230 af 24. 8. 1990, s. 25.

(12) EFT nr. L 217 af 6. 8. 1991, s. 31.

(13) EFT nr. L 128 af 23. 5. 1991, s. 1.

(14) EFT nr. L 220 af 30. 8. 1993, s. 1.

BILAG I

OVERSKRIFTER FOR INFORMATION, DER SKAL OFFENTLIGGØRES I HENHOLD TIL ARTIKEL 4

1. NAVN OG ADRESSE PÅ TELESELSKABER

Der angives navn og adresse (hovedsæde) på de(t) teleselskab(er), der stiller faste offentlige telefonnet og/eller faste offentlige taletelefonitjenester til rådighed.

2. UDBUDDET AF TELETJENESTER

2.1. Typer af tilslutninger til det faste offentlige telefonnet

Der angives tekniske grænsefladespecifikationer for almindelige nettermineringspunkter, samt, hvor det er relevant, en henvisning til nationale og/eller internationale standarder og anbefalinger i overensstemmelse med artikel 24:

- for analoge og/eller digitale net:

a) grænseflade for enkelttilslutninger

b) grænseflade for gruppetilslutninger

c) grænseflade for direkte gennemvalg (direct dialling in - DDI)

d) andre almindeligt forekommende grænseflader

- for ISDN:

a) grænsefladespecifikationer for basistilslutning og primærtilslutning i S/T-referencepunkterne, samt signaleringsprotokollen

b) information om, hvilke bærertjenester der kan fremføre taletelefonitjenester

c) andre almindeligt forekommende grænseflader

- og eventuelle andre almindeligt forekommende grænsefalder.

Ud over de ovenfor anførte informationer, der skal offentliggøres regelmæssigt som anført i artikel 4, skal teleselskaberne uden forsinkelse underrette leverandører af terminaludstyr, hvis det konstateres, at bestemte netkarakteristika forhindrer godkendt terminaludstyr i at fungere korrekt.

2.2. Udbuddet af telefonitjenester

Der gives en beskrivelse i grundtræk af den taletelefonitjeneste, der tilbydes, herunder hvad oprettelsesafgiften og abonnementsafgiften omfatter (f.eks. telefonistekspederede tjenester, abonnentfortegnelser, vedligeholdelse).

Det anføres, hvilke ekstra faciliteter og hvilke funktioner i taletelefonitjenesten der faktureres særskilt fra basistjenesten, og hvor det er relevant henvises til de tekniske standarder eller specifikationer, de opfylder, jf. artikel 24.

2.3. Takster

Herunder takster for tilslutning, brug og vedligeholdelse samt nærmere oplysninger om eventuelle rabatordninger.

2.4. Kompensations-/tilbagebetalingspolitik

Herunder nærmere oplysninger om eventuelle kompensations- eller tilbagebetalingsordninger.

2.5. Typer af vedligeholdelsesservice, der tilbydes

2.6. Fremgangsmåde ved bestilling

Herunder oplysning om, hvor i teleselskabet man kan henvende sig.

2.7. Standardkontraktvilkår

Herunder oplysning om en eventuel minimumskontraktperiode.

3. GODKENDELSESKRAV

Dette omfatter en klar beskrivelse af alle godkendelsesvilkår, som har betydning for brugerne, herunder tjenesteudbydere. Som minimum offentliggøres

- oplysning om godkendelsesvilkårenes art, herunder om der kræves anmeldelse og/eller tilladelse på et individuelt grundlag, eller om godkendelsen er af generel art, således at der ikke kræves individuel registrering og/eller tilladelse

- oplysning om godkendelsers eller tilladelsers varighed

- en liste over alle dokumenter, der indeholder relevante oplysninger om, hvilke godkendelsesvilkår medlemsstaten pålægger.

4. TILSLUTNINGSVILKÅR FOR TERMINALUDSTYR

Dette omfatter en fuldstændig oversigt over det nationale myndighedsorgans krav til terminaludstyr på linje med bestemmelserne i direktiv 91/263/EØF, herunder i relevant omfang vilkårene for kobling hos kunden og nettermineringspunktets placering.

5. ADGANGS- OG BRUGSRESTRIKTIONER

Dette omfatter enhver form for brugsrestriktioner, der er pålagt i overensstemmelse med kravene i artikel 23.

6. PARAMETRE FOR TJENESTENS PERFORMANS OG KVALITET

Definitioner, målemetoder, målsætninger og opfyldelse af disse i overensstemmelse med kravene i artikel 5.

7. MÅLSÆTNINGER FOR INDFØRELSEN AF NYE TJENESTER, FUNKTIONER, FACILITETER OG TAKSTER

Målsætninger skal offentliggøres som fastsat i artikel 9 og 15.

8. VILKÅR FOR SÆRLIG NETADGANG

Dette omfatter de vilkår for særlig netadgang, der fastsættes af nationale myndighedsorganer i henhold til artikel 10, stk. 5.

9. ADGANG TIL BESKRIVELSEN AF OMKOSTNINGSREGNSKABSSYSTEMET

Den adresse, hvorfra en beskrivelse af omkostningsregnskabssystemet kan rekvireres, jf. artikel 13.

10. HOVEDELEMENTERNE I DEN NATIONALE NUMMERERINGSPLAN

- Som fastsat i artikel 21.

11. VILKÅR FOR ANVENDELSE AF INFORMATION I ABONNENTFORTEGNELSER

- Som fastsat i artikel 16, litra c).

12. FORLIGSPROCEDURE OG BILÆGGELSE AF TVISTER

Dette omfatter retningslinjer for, hvilke ankeordninger brugerne har adgang til med hensyn til forlig og bilæggelse af tvister med teleselskaberne i overensstemmelse med fremgangsmåden i artikel 27. Det omfatter også en sammenfattende fremstilling af de procedurer for bilæggelse af tvister, der er omhandlet i artikel 22, stk. 2.

13. FREMGANGSMÅDE I TILFÆLDE AF MANGLENDE BETALING

- Som fastsat i artikel 23.

BILAG II

LEVERINGSTIDER OG INDIKATORER FOR TJENESTENS KVALITET, JF. ARTIKEL 5

I nedenstående liste specificeres, på hvilke områder der skal offentliggøres indikatorer for kvaliteten af anmeldte operatørers tjeneste i medfør af artikel 26, stk. 2:

- leveringstid inden tilslutning til nettet

- fejlhyppighed pr. tilslutning

- ventetid inden rettelse af fejl

- hyppigheden af fejlbehandlede opkaldsforsøg

- klartoneventetid

- varighed af kaldsopsætning

- statistik over transmissionskvalitet

- responstid for telefonistekspederede tjenester

- hvor stor en del af de offentlige betalingstelefoner til mønter eller kort, der faktisk fungerer

- debiteringsnøjagtighed.

BILAG III

TILRÅDIGHEDSSTILLELSE AF AVANCEREDE FACILITETER, JF. ARTIKEL 9

1. LISTE OVER DE FACILITETER, DER ER OMHANDLET I ARTIKEL 9, STK. 1

a) Adgang til DTMF - dual tone multi frequency

Dette vil sige, at det offentlige telefonnet skal være indrettet således, at DTMF-telefoner kan bruges til signalering til centralen ved hjælp af toner som defineret i ITU-T-anbefaling Q.23, og at der skal kunne anvendes samme toner for end-to-end signalering gennem nettet, både inden for den enkelte medlemsstat og mellem medlemsstaterne indbyrdes.

b) Direkte indvalg (eller andre faciliteter med tilsvarende funktionalitet)

Dette vil sige, at brugere tilsluttet en PBX eller et tilsvarende privat system skal kunne modtage opkald direkte fra det offentlige telefonnet uden indgriben fra PBX-operatørens side.

c) Viderestilling af samtale

Dette vil sige, at indkommende opkald ved fravær/ved optaget/ permanent skal kunne videredirigeres til et andet nummer i den samme eller en anden medlemsstat.

Implementeringen af denne facilitet skal ske i overensstemmelse med lovgivningen vedrørende databeskyttelse og beskyttelse af privatlivets fred.

d) Identifikation af kaldende nummer

Dette vil sige, at den part, der modtager opkaldet, kan se den kaldende parts nummer, inden samtalen etableres.

Implementeringen af denne facilitet skal ske i overensstemmelse med lovgivingen vedrørende databeskyttelse og beskyttelse af privatlivets fred.

2. LISTE OVER DE I ARTIKEL 9, STK. 2, OMHANDLEDE TJENESTER OG FACILITETER

a) Adgang til grønne numre/frikaldsfaciliteter i hele Fællesskabet

Herved forstås tjenester, herunder opkaldstjenester, (kendt under forskellige betegnelser såsom grønne numre, frikaldsnumre, 0800-numre), hvor den kaldende ikke betaler for samtalen, eller hvor han kun betaler en del af de samlede omkostninger.

b) Kiosk-debitering i hele Fællesskabet

Herved forstås muligheden for, at afgiften for brug af en tjeneste, der benyttes via et teleselskabs net, opkræves sammen med afgiften på selve samtalen.

c) Samtaleomstilling i hele Fællesskabet

Det vil sige, at en samtale skal kunne videredirigeres til en tredjepart i den samme eller en anden medlemsstat.

d) Automatisk modtager-betaler ordning i hele Fællesskabet

Dette vedrører opkald, der både udgår fra og modtages i Fællesskabet.

Dette vil sige, at den part, der modtager opkaldet, på den kaldende parts anmodning - inden opkoblingen af samtalen - accepterer debitering af samtaleafgiften.

e) Identifikation af kaldende nummer i hele Fællesskabet

Dette vil sige, at den part, der modtager opkaldet, kan se den kaldende parts nummer, inden samtalen etableres.

Implementeringen af denne facilitet skal ske i overensstemmelse med lovgivningen vedrørende databeskyttelse og beskyttelse af privatlivets fred.

f) Adgang til telefonistekspedition i andre medlemsstater.

Dette vil sige, at brugere i én medlemsstat har adgang til telefonistekspedition/hjælpetjenester i en anden medlemsstat.

g) Adgang til nummeroplysningen i andre medlemsstater.

Dette vil sige, at brugere i én medlemsstat kan kalde nummeroplysningen i en anden medlemsstat.