KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(94) 319 endelig udg. 
Bruxelles, den 14.09.1994 
KOMMISSIONENS MEDDELELSE TIL RÅDET 
TIL EUROPA-PARLAMENTET, DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
OG REGIONSUDVALGET 
EN PaiTlKTL FORBEDRING 
AF INDUSTRIENS KONKURRENCEEVNE 
IDENEUROBtlSKEUNDN 
RESUME OG KONKLUSIONER 
1. En konkurrencedygtig, effektiv og innovativ industri i Den Europæiske Union er en forud­
sætning for genskabelse af væksten og konsolidering af det økonomiske opsving. 
Unionen skal fortsat være et attraktivt område for produktionsaktiviteter og investeringer. 
Kommissionen har i sin hvidbog "Vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse", som ifølge 
Det Europæiske Råd bør være udgangspunkt for Den Europæiske Unions og dens med­
lemsstaters indsats på dette område, anbefalet en strategi for den industrielle udvikling, 
som er baseret på en forbedring af den samlede konkurrenceevne. 
Formålet med denne strategi er at styrke Unionens position på fremtidens markeder, som 
kan bidrage til at skabe øget beskæftigelse og værditilvækst. 
2. Europæisk industri har forbedret sin konkurrenceevne i betydelig grad i de seneste år både 
i handelsmæssig henseende og med hensyn til forskningsindsats og virksomhedernes fi­
nansielle struktur. 
Samtidig med at europæisk industri er i gang med en omstrukturerings- og fornyelses­
proces uden sidestykke, står den dog over for flere vanskelige udfordringer: 
en stadigt hårdere international konkurrence; 
omfattende ændringer i industriens konkurrencevilkår, bl.a. som følge af indførelsen af 
informationssamfundet og usikkerhed med hensyn til den fremtidige konkurrence­
mæssige kontekst; 
nødvendige industrielle tilpasninger i de tilbagestående regioner; 
utilstrækkelig udvikling af de store europæiske net (telekommunikation, energi, trans­
port m.m.) til at kunne få det fulde udbytte af det indre marked, som ganske vist er 
mere integreret, men som fortsat er præget af store skævheder, og som endnu ikke 
fungerer tilfredsstillende; 
teknologiske nyskabelser (informatik, bioteknologi, nye materialer), som tilsammen in­
debærer en kraftigere stigning i immaterielle investeringer (uddannelse, forskning, pa­
tenter m.m.) end i materielle investeringer. 
3. I henhold til traktaten om Den Europæiske Union skal Fællesskabet og medlemsstaterne 
sørge for, at de nødvendige betingelser for udviklingen af fællesskabsindustriens konkur­
renceevne er til stede. Det er Kommissionens opfattelse, at denne målsætning bør forfølges 
med stor energi og ihærdighed for at øge beskæftigelsen og trække nye arbejdspladser til 
Europa. 
Det er ganske vist først og fremmest virksomhedernes ansvar at sikre deres konkurrence­
evne på markedet, men de offentlige myndigheder bør dog iværksætte en række sammen­
hængende foranstaltninger, som kan fa en positiv indvirkning på industriens effektivitet. 
4. Til dette formål forelægger Kommissionen en "politik til forbedring af industriens konkur­
renceevne i Den Europæiske Union" baseret på de principper for en "industripolitik i et 
åbent og konkurrencebaseret miljø", som blev vedtaget i 1990, og som bygger på fire pri­
oriterede aktionsområder: fremme àf immaterielle investeringer, udvikling af det indu­
strielle samarbejde, styrkelse af konkurrencen og modernisering af de offentlige myndighe­
ders engagement i erhvervslivet. 
1 -
Kommissionen peger på en række foranstaltninger, der er i tråd med disse aktionsområder, 
og har til hensigt omgående at begynde iværksættelsen af de foranstaltninger, der hører di­
rekte under dens kompetenceområde. Kommissionen har allerede formuleret nogle af sine 
forslag i den meddelelse om en handlingsplan for indførelsen af informationssamfundet i 
Europa, som er udarbejdet som en opfølgning af "Bangemann-gruppens" rapport fra maj 
1994, "Europa og det globale informationssamfund". 
Kommissionen opfordrer alle berørte parter til at samordne deres indsats for at sikre hurti­
ge resultater af alle de nødvendige initiativer, der tager udgangspunkt i følgende retnings­
linjer og konkrete foranstaltninger: 
Fremme af immaterielle investeringer 
Kommissionen vil 
lægge øget vægt på immaterielle investeringer i alle de politikker, som vedrører inve­
steringsstøtte, og placere forbedring af erhvervsuddannelsen og fremme af de menne­
skelige ressourcer blandt de vigtigste målsætninger under skyldig hensyntagen til sub­
sidiaritetsprincippet; 
i tråd med Fællesskabets fjerde rammeprogram for forskning og udvikling (1994-98) 
sikre, at der i forskningspolitikken i højere grad tages hensyn til markedets behov, bl.a. 
ved at sikre en bedre samordning med erhvervslivet; 
udvikle en integreret strategi for udnyttelsen af industriel ejendomsret. 
Udvikling af det industrielle samarbejde 
Kommissionen vil 
afdække hindringerne for det industrielle samarbejde både inden for Den Europæiske 
Union og med lande uden for Unionen, træffe de nødvendige foranstaltninger til at lette 
dette samarbejde og sørge for, at virksomhederne far bedre adgang til informationer og 
bistand, som kan understøtte deres egne initiativer; 
støtte oprettelsen af "Industrial Round Tables", der kan pege på områder, hvor euro­
pæiske industrier har sammenfaldende interesser med sine partnere, så dette kan ud­
nyttes; 
foreslå udvikling af støttemekanismer, undersøge løsninger som delvise investerings-
garantier og den fornødne tekniske ekspertise til at bistå ved transaktioner, der er af 
fællesskabsinteresse; 
forelægge særlige forslag vedrørende det industrielle samarbejde med visse af Unio­
nens partnere, som f.eks. de central- og østeuropæiske lande, de latinamerikanske og 
landene i Middelhavsområdet, hvormed Unionen har et historisk begrundet samarbej­
de, samt visse asiatiske lande; 
sørge for, at de instrumenter, den råder over, anvendes sammenhængende og koordine­
ret til gavn for det industrielle samarbejde. 
Skærpelse af konkurrencen 
Kommissionen vil / 
styrke den politik, der tager sigte på at nedbringe statsstøtten under skyldig hensynta­
gen til de regionale skævheder, og snarest undersøge mulige ændringer af kontrolpro­
cedurerne for statsstøtte. Der sigtes også mod at forenkle kontrolprocedurer for mindre 
betydningsfulde sager; 
2-
revidere kriterierne for godkendelse af støtten og forenkle reglerne ved at omarbejde 
visse retsakter og gøre det lettere for konkurrerende tredjeparter at komme til orde; 
- forbedre sammenhængen mellem de regler, der gælder for statsstøtte, og vilkårene for 
fællesskabsfinansieringer; 
- fortsætte bestræbelserne på at finde en løsning på de problemer, som efter Uruguay 
runden fortsat kræver afklaring; 
prioritere bekæmpelsen af bedrageri, især med hensyn til produktoprindelse; 
fremlægge forslag med henblik på fastsættelse af internationale konkurrenceregler; 
oprette en databank om alle de forhold, der hindrer markederne i at fungere korrekt, og 
indføre en "Industrial Assessment Mechanism", der skal give mulighed for at afdække 
de industrielle problemer, som europæiske virksomheder støder på på tredjemarkeder­
ne; 
fortsat forbedre strukturen af de fælles toldtariffer med sigte på at tage bedre hensyn 
til producenters og brugeres industrielle interesser; 
indlede en undersøgelse af mulighederne for at anvende de handelspolitiske instrumen­
ter på tjenesteydelser og af koordineringen af de eksportfremmende foranstaltninger; 
fortsætte sin aktive indsats for at få afskaffet alle former for konkurrencefordrejninger 
både inden for Unionen og internationalt. 
Modernisering af de offentlige myndigheders engagement i erhvervslivet 
Kommissionen vil 
støtte arbejdet i den gruppe om lovgivningsmæssig og administrativ forenkling, som er 
oprettet efter anmodning fra Det Europæiske Råd, og fortsætte sin indsats for syste­
matisk at forenkle procedurerne ved at gøre dem mere gennemsigtige; 
undersøge de muligheder, der ligger i traktaten, for at fjerne forskelle af lovgivnings­
mæssig eller administrativ karakter, som indebærer problemer for erhvervslivet; 
udnytte de muligheder, der ligger i fællesskabsinstrumenterne, specielt strukturfondene 
for at støtte udviklingen af konkurrencedygtige industriaktiviteter i Unionen, byggende 
på de forskellige regioners særlige forudsætninger; 
støtte det administrative samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen for at 
løse de vanskeligheder, virksomhederne udsættes for, så de kan drage fordel af deres 
rettigheder på et indre marked, der fungerer efter hensigten; 
undersøge, hvordan man kan forbedre beslutningsstrukturerne ved at bygge på de ek­
sisterende erfaringer i Unionen og hos dens partnere. 
Kommissionen vil i overensstemmelse med traktaten tage de fornødne initiativer til at 
fremme samordningen af medlemsstaternes og Unionens foranstaltninger med henblik på at 
styrke industriens konkurrenceevne. 
3-
Prioriterede aktioner med henblik på en politik for konkurrenceevnen 
i Den Europæiske Union 
1. Fremme af immaterielle investeringer 
Målsætninger Konkrete forslag 
> tilpasning af erhvervsuddan- • fremme af immaterielle investeringer i forbindelse med 
nelsen til behovene generelle investeringsstøtteforanstaltninger: under-
w x. ,, , r , ., søgelse af mulighederne for at tage hensyn til de im-> øget inddragelse af arbejds- . „ , . . , . , . , , , x _^ • j ....• materielle aktiver, specielt i skattemæssig henseende markedets parter i udviklingen r ô 
af nye former for tilrettelæg- • styrkelse af forskningsindsatsen: 
g J • gennem fortsat øget hensyntagen til markedets behov 
V udvikling af nye markeder og indenfor FTU-politikken 
nye uddannelses-og produkti- , r . • . r . n , ., , • gennem modernisering af strategierne for at give onsformer baseret pa begrebet r . . «.?,. . , ;.. - . f © forskningen mere effektive virkninger til gavn for in­
dustrien 
> udnyttelse af den økonomiske , , , ,, „ , .. . . . . 
, . • ved at gøre det lettere at oprette europæiske virksom-
ekspertise , , , .. 
v hedskonsortier 
> bedre muligheder for at fore- , . , ,, ,.. . . ' 
.,,,,., • højnelse af kvalitetsniveauet 
gribe den teknologiske og mar­
kedsmæssige udvikling • bedre integrering aferhvervsuddannelsesforanstalt-
, ..,. , , ,. ninger i de øvrige politikker 
> videreudvikling og udnyttelse af 
F&U-aktiviteterne • tilvejebringelse af lovgivningsmæssige rammer, som 
. . . . , , ., er gunstige for forskningen 
y en bæredygtig industriel udvik- * 
ling • udvikling af rene teknologier og økonomiske incita­
menter 
• indførelse af nye former for tilrettelæggelse af 
arbejdet og forbedring af beskatningsreglerne, spe­
cielt for små og mellemstore virksomheder 
• styrkelse af dialogen mellem arbejdsmarkedets parter 
• rationel udnyttelse af statistikker 
4-
Prioriterede aktioner med henblik på en politik for konkurrenceevnen 
i Den Europæiske Union 
2. Udbygning af det industrielle samarbejde 
Målsætninger Konkrete forslag 
> styrkelse af Den Europæiske 
Unions industri på de geografi­
ske markeder, der er i stærk 
vækst 
y ogct hensyntagen til de indu­
strielle forhold i Den Europæi­
ske Unions partnerlande 
y fremme af private samarbejds-\ 
initiativer med fællesskabsinte­
resse 
y overførsel af erfaringer og 
knowhow mellem virksomhe­
der, specielt til gavn for små og 
mellemstore virksomheder a. Horisontalt: 
• afdækning og afskaffelse af hindringer af juridisk og 
fiskal karakter for det industrielle samarbejde 
• udvikling af de fornødne samarbejdsredskaber for in­
dustrien med udgangspunkt i erfaringerne med BC-
nettet 
• støtte til udvikling af transnationale initiativer på 
vækst markeder med anvendelse af strukturfondene 
• "Industrial Round Tables" 
• inddragelse af gruppen af generaldirektører på det in­
dustripolitiske område med sigte på at lette det indu­
strielle samarbejde og søge informationer og samar­
bejdspartnere 
• Udvikling af sammenhængende retsgrundlag til effek­
tiv fælles fremme af europæiske investeringer i tredje­
lande 
h. De central- og østeuropæiske lande: 
• delvis investeringsgaranti 
• støtte til standardisering og certificering 
• udvikling af ekspertise indenfor internationalfinans-
teknik og "offset"-aktiviteter 
• støtte til udvikling af energipotentialet 
c. De latinamerikanske lande og Middelhavslandene: 
• styrkelse af det teknologiske samarbejde 
• deltagelse i Fællesskabets fjerde rammeprogram for 
forskning og udvikling og i forskningsaktiviteterne 
omkring "informationssamfundet" 
• oprettelse afvirksomhedsnet 
d. Asiatiske lande: 
• samarbejdsprogrammer 
• samarbejdsforanstaltninger på det videnskabelige og 
teknologiske område 
• foranstaltninger vedrørende uddannelse og formidling 
af teknik og metoder 
Prioriterede aktioner med henblik på en politik for konkurrenceevnen 
i Den Europæiske Union 
3. Tilvejebringelse af retfærdige konkurrencevilkår 
Målsætninger Konkrete forslag 
På det eksterne plan: 
y tage hensyn til væksten af stra­
tegiske alliancer 
y afdækning af hindringerne for 
vækst i eksport og investeringer 
> afskaffelse af diskriminatoriske 
bilaterale aftaler 
> undersøgelse af muligheden for 
at fastsætte multilaterale regler, 
der skal begrænse de former for 
konkurrencefordrejninger, der 
kan tilskrives virksomhederne 
selv 
y bedre udnyttelse af det handel­
smæssige potentiale i de regio­
ner, hvormed Den Europæiske 
Union opretholder historisk og 
kulturelt begrundede forbindel­
ser 
På det interne plan: 
y en sammenhængende strategi 
for at gøre markederne mere 
konkurrencebaserede og åbne 
y styrkelse af den interne disci­
plin i Unionen 
> bedre sammenhæng mellem 
konkurrencepolitikken og de 
øvrige politikker De eksterne markeder: 
• fortsættelse af bestræbelser på at løse problemer, som ikke 
var færdigforhandlede ved Uruguayrundens afslutning 
effektiv bekæmpelse af bedrageri 
udvikling og overholdelse af internationale konkurrence­
regler 
hensyntagen til Den Europæiske Unions industrielle 
interesser som både eksportør og importør 
indførelse af en "Industrial Assessment Mechanism" 
fortsat forbedre strukturen af de fælles toldtariffer med 
sigte på at tage bedre hensyn til producenters og brugeres 
industrielle interesser. 
databank over de forhold, der hindrer markederne i at 
fungere korrekt 
forbedre de handelspolitiske instrumenter med sigte på 
slørre operationali tel og effektivitet 
overvejelse af spørgsmålet om anvendelse af handel­
spolitiske og protektionistiske instrumenter på tjeneste­
ydelser 
koordinering af eksport- og investeringsfremmende 
foranstaltninger med de øvrige politikker 
Det indre marked: 
fortsættelse af indskrænkningen af offentlig støtte under 
skyldig hensyntagen til regionale skævheder 
snarest muligt undersøge mulige ændringer i kontrol­
procedurer for statsstøtte 
sammenhæng mellem strukturpolitikkerne og kontrollen 
med statsstøtte 
sammenhæng mellem reglerne om statsstøtte og vilkårene 
for fællesskabsfinansieringer i tilknytning til andre poli­
tikker 
styrkelse af det indre marked (gas, elektricitet, tele­
kommunikation) 
revision ajkriterierne for godkendelse af støtte 
styrke sammenhængen mellem strukturpolitikkerne og 
kontrollen med statsstøtte 
styrke sammenhængen om reglerne om statsstøtte og 
vilkårene for fællesskabsfinansieringer i tilknytning til 
andre områder end strukturpolitikker 
styrkelse af det indre marked (gas, elektricitet, tele­
kommunikation 
Prioriterede aktioner med henblik på en politik for konkurrenceevnen 
i Den Europæiske Union 
4. Modernisering af det offentliges engagement 
Målsætninger Konkrete forslag 
y sikre, at det indre marked fun- * fortsættelse af liberaliseringsprocessen (f.eks. ved at 
gerer efter hensigten undersøge muligheden for at anvende traktatens arti-
y styrkelse af det administrative s ' 
samarbejde mellem medlems- • omdefinering af målsætningerne for det offentliges 
staterne og Kommissionen service 
y forenkling af de offentlige me- • anvende strukturfondene i forbindelse med de 
kanismer, der influerer på in- industrielle ændringer og med henblik på udvikling af 
dustriens konkurrenceevne "clusters " af konkurrencedygtige aktiviteter 
y fortsat liberalisering og forenk- * udvikling af partnerskab mellem store virksomheder 
ling på det administrative om- og små og mellemstore virksomheder 
råde 
* enklere og mere gennemsigtige procedurer (deltagelse 
y modernisering af den offentlige /' arbejdet i gruppen om administrativ og lov-
forvaltning givningsmæssig forenkling) 
y bedre samordning med er- • fremskyndelse af oprettelsen af transeuropæiske 
hvervslivets beslutningstagere telenet mellem offentlige forvaltninger 
omkring spørgsmål, der berører , - ., . .'. . ' ,., tr . , 
• . •anvende fællesskabsinstrumenterne til at fremme indu-
industnens resultater , . „ ... . ,. rr n . . 
stnelle samarbejdsprojekter af fælles interesse 
y tættere samarbejde mellem de . . IY-LJ t s L J L I * 
... . J , , • undersøgelse af, hvordan man kan forbedre beslut-
admimstrative strukturer med . i. 
_ , , ,. . - , ningsstrukturerne 
ansvar for henholdsvis forsk­
ning og industri 
> begrænsning af de omkostnin­
ger, der kan tilskrives lovgiv­
ning og administration 
7-
INDHOLDSFORTEGNELSE 
RESUMÉ OG KONKLUSIONER . 1 
INDLEDNING 9 
A. Målet 9 
B. Grundlaget .....10 
C. De nye udfordringer 11 
D. Bestræbelser på at skabe nye arbejdspladser 13 
1. INDUSTRIENS KONKURRENCEEVNE I DEN EUROPÆISKE UNION 15 
A. Styrkelse af Den Europæiske Unions konkurrenceevne i verdensøkonomien 15 
7. Europæisk industris konkurrencemæssige situation 16 
2. Viden og menneskelige ressourcer IH 
3. Udviklingen af transeuropæiske net og bedre organisering af produktionen 19 
4. Industriel konkurrenceevne og økonomisk og social samhørighed 20 
5. Videnskabelig og teknologisk erfaring... 21 
B. Øget vægt på de vækstbærende markeder 22 
1. Den Europæiske Unions industrielle potentiale på de vækstbærende markeder 22 
a) Den Europæiske Unions styrke og svagheder på de globale markeder 22 
b) Vækstmarkederne: nogle eksempler. 23 
2. Udnyttelse af Den Europæiske Unions industritradition ....25 
a) Konkurrencevilkårene på de fuldt udviklede markeder 2S 
b) Udnyttelse af den traditionelle industristruktur 26 
II. PRIORITEREDE AKTIONSOMRÅDER 27 
A. Fremme af de immaterielle investeringer ....27 
B. Udvikling af det industrielle samarbejde 30 
C. Sikring af retfærdige konkurrencevilkår 34 
D. Modernisering af de offentlige myndigheders engagement 39 
-8 
INDLEDNING 
A. Målet 
Her på tærsklen til det 21. århundrede er den europæiske industri i gang med en omstrukturerings-
og fornyelsesproces uden sidestykke for at forbedre sin konkurrenceevne på verdensmarkedet. 
Samtidig står industrien over for flere vanskelige udfordringer: 
skærpet international konkurrence; 
en økonomisk recession, som har vist sig at være mere langvarig, end det kunne forudses, og 
som er kendetegnet ved, at det forventede opsving i væksten ikke automatisk vil medføre en 
forøgelse af beskæftigelsen; 
- teknologiske nyskabelser (informatik, bioteknologi, nye materialer), som tilsammen indebærer 
en kraftigere stigning i immaterielle investeringer (forskning, patenter, uddannelse, software 
osv.) end i materielle investeringer; 
utilstrækkelig udvikling af de store europæiske net, hvilket betyder, at man ikke får det fulde 
udbytte af de enorme fremskridt på telekommunikations- og informationsområdet og af mulig­
hederne på områder som transport og energiforsyning i et stort marked, som ganske vist er me­
re integreret, men som fortsat er præget af store skævheder, og som endnu ikke fungerer til­
fredsstillende; 
nødvendigheden af at fremme den industrielle tilpasning i de tilbagestående regioner. 
Med internationaliseringen af økonomien og den voksende indbyrdes afhængighed mellem de for­
skellige erhvervssektorer betyder kravet om innovation, kombineret med kravet om nedbringelse af 
arbejdsløsheden, at der må sættes spørgsmålstegn ved de traditionelle former for organisering af 
arbejde, produktion og innovation samt ved virksomhedernes og det offentliges ledelsesformer og 
engagement. 
Den meddelelse, som Kommissionen vedtog i 1990 om "Industripolitik i et åbent og konkurrence­
baseret miljø", og hvis konklusioner blev godkendt af Rådet i deres fulde ordlyd, indeholder de 
grundlæggende principper for en fælles industripolitik. 
Traktaten om Den Europæiske Union bekræfter disse principper i afsnittet "Industri". 
I hvidbogen om "Vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse" præciseres det, bl.a. i afsnittet 
"Styrkelse af den internationale konkurrenceevne", efter hvilke retningslinjer disse principper vil 
kunne sættes i værk. 
Formålet med og værdien af nærværende meddelelse består i på grundlag af disse overvejelser at 
pege på og foreslå foranstaltninger, der kan bidrage til rent konkret at styrke industriens konkur­
renceevne i Den Europæiske Union med udgangspunkt i: 
de nye udfordringer, den står overfor; 
nødvendigheden af at skabe nye arbejdspladser i Europa; 
den kendsgerning, at konkurrenceevnen er ikke et mål i sig selv, men et afgørende middel til at 
forbedre befolkningernes levevilkår. 
9-
B. Grundlaget 
Kommissionens meddelelse fra 1990 om "Industripolitik i et åbent og konkurrencebaseret miljø", 
har banet vejen for en ny industripolitisk strategi: 
en klar fordeling af ansvarsområderne mellem erhvervslivet, som naturligt nok kommer i første 
række, de offentlige myndigheder, hvis vigtigste opgave er at skabe et gunstigt og dynamisk 
klima for den industrielle udvikling; 
opgivelse af de defensive og protektionistiske sektorstrategier, man tidligere fulgte i alt for stor 
udstrækning. 
Denne meddelelse har skabt mulighed for at: 
opnå enighed om en politik, som er afpasset efter, at markederne er blevet globale og industri­
problemerne internationale, 
sondre mellem den europæiske problemstilling og de forskellige nationale strategier, som tidli­
gere i alt for høj grad gav anledning til unødvendige konflikter, 
skabe en mere tidssvarende industripolitik, baseret på den fornødne komplementaritet mellem 
de forskellige politikker, som er af betydning for industrien: international handel, konkurrence, 
det indre marked, miljøbeskyttelse, forskning og udvikling, transeuropæiske net, økonomisk og 
social samhørighed og små og mellemstore virksomheder. 
Tilstedeværelsen af et stabilt og forudsigeligt makroøkonomisk klima vil naturligvis fortsat være en 
forudsætning for en styrkelse af industriens konkurrenceevne. 
Disse grundprincipper er blevet anvendt med succes i forskellige industritiltag fra Kommissionens 
side siden 1990, specielt i forbindelse med følgende: 
bilindustrien, hvor man har søgt at finde en balance for at styrke den europæiske konkurrence­
evne inden for den omstillingsfrist, der er fastsat i forbindelse med aftalen med Japan; 
skibsindustrien, hvor samtlige interesserede parter mødes i et bredt forum for at finde de løs­
ninger, der skal sikre virksomhedernes fremtid; 
bioteknologierne, hvor man for at sikre deres udvikling fremover forsøger at gøre vilkårene i 
Den Europæiske Union lige så attraktive som i de konkurrerende lande, men under skyldig hen­
syntagen til nødvendigheden af at beskytte befolkningens sundhed og miljøet. 
Kommissionen følger fortsat denne horisontale strategi, bl.a. inden for de to store nye områder, 
som er: 
informationssamfundet, som vil få afgørende indflydelse på hele erhvervslivet i Den Europæi­
ske Union, og 
samarbejdet med østlandene, som naturligvis ikke udelukker en styrkelse af samarbejdet med 
de øvrige partnerlande, specielt de lande, hvormed Unionen opretholder tætte forbindelser af 
historiske og kulturelle grunde. 
Flere af de målsætninger om fremme af industriens konkurrenceevne, som blev fremhævet i medde­
lelsen fra 1990, er i vidt omfang opfyldt: 
• oprettelse af et område uden indre grænser i 1993 er nok det største fremskridt, Den Europæi­
ske Union har gjort for at bidrage til europæisk industris konkurrenceevne; 
• GATT-forhandlingerne er nu afsluttet med et tilfredsstillende resultat; 
• der er bevilget store beløb til omlægninger i industrien i forbindelse med samhørighedspolitik­
ken; 
10 
* den folles forskningspolitik er nu i højere grad tilpasset markedets og erhvervslivets, specielt 
de små og mellemstore virksomheders, behov, hvilket prioriteringen inden for Fællesskabets 
fjerde rammeprogram for forskning og udvikling ( 1994-98) er et bevis på; 
* der er langt større opbakning bag etableringen af de transeuropæiske net; 
* der er skabt det fornødne grundlag for en politik for menneskelige ressourcer. 
Enigheden om principperne i meddelelsen fra 1990 betød, at man i traktaten om Den Europæiske 
Union kunne indarbejde de retlige instrumenter, som var en forudsætning for industripolitikkens 
iværksættelse, defineret i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet som en generel og fælles 
forpligtelse for Fællesskabet og medlemsstaterne til at "sikre styrkelse af fællesskabsindu­
striens konkurrenceevne" (traktatens artikel 3) og "sørge for, at de nødvendige betingelser for 
udviklingen af fællesskabsindustriens konkurrenceevne er til stede" (traktatens artikel 130, stk. 
1). 
Det er først og fremmest medlemsstaternes og de decentrale forvaltningers opgave at fremme indu­
striens konkurrenceevne i overensstemmelse med princippet om åbne og konkurrencebaserede 
markeder. 
I artikel 130, stk. 2, præciseres det dog, at medlemsstaterne med henblik på opfyldelsen af disse 
målsætninger "rådfører sig med hinanden i kontakt med Kommissionen og samordner om nød­
vendigt deres aktioner". Det er så Kommissionens opgave at "tage de initiativer, den finder hen­
sigtsmæssigefor at fremme denne samordning". 
Ved at støtte de nationale bestræbelser bidrager fællesskabsindsatsen generelt til opfyldelsen af 
denne målsætning om forbedring af konkurrenceevnen gennem horisontale foranstaltninger i for­
bindelse med en række fælles politikker (forskning, økonomisk og social samhørighed, erhvervsud­
dannelse, transeuropæiske net, handel med tredjelande), som i de fleste tilfælde gennemføres med 
kvalificeret flertal, samt i forbindelse med konkurrencepolitikken. 
Rådet kan ligeledes, ved enstemmig vedtagelse af et forslag fra Kommissionen, i henhold til trakta­
tens artikel 130, "træffe beslutning om specifikke foranstaltninger til støtte for medlemsstaternes 
aktioner med henblik på virkeliggørelse af målene i stk 1" 
Det vil sige, at politikken vedrørende industriens konkurrenceevne i traktaten om Den Europæiske 
Union har et sammenhængende retsgrundlag, nemlig afsnit XIII om industrien, afsnit XV (artikel 
130 F fr) om forskning og teknologisk udvikling, afsnit VIII (artikel 123) om socialpolitikken og 
industrielle ændringer, afsnit XIV om den økonomiske og sociale samhørighed (artikel 130 A og B) 
og afsnit XII om transeuropæiske net. 
C. De nye udfordringer 
Der skal ved iværksættelsen af industripolitikken i dag tages hensyn til en lang række nye faktorer: 
* Den vedvarende høje arbejdsløshed: Udviklingen i den økonomiske situation, hvor perioden 
med kraftig vækst i slutningen af 80'erne er blevet afløst af en af de alvorligste økonomiske 
kriser siden 30'erne, har affødt en omfattende arbejdsløshed, som undergraver samhørigheden. 
Desuden hæmmer den høje arbejdsløshed de forskellige aktørers mulighed for at gennemføre 
eller acceptere de ændringer, der er nødvendige for at styrke industriens konkurrenceevne på 
hele Den Europæiske Unions område. 
* i Ændringerne i den internationale kontekst, som er præget af geopolitiske omvæltninger, 
stærke krav om mobilitet på alle områder, afslutningen af Uruguay-Runden og planerne om 
oprettelse af en international handelsorganisation. Der er nu tydelige tegn på, at den verdens-
11-
omspændende recession fra begyndelsen af 90'crne er ved at være overvundet. Øget vækst, det 
hurtige fald i renten og don gradvise forøgelse af udbuddet af beskæftigelse bekræfter denne 
udvikling. 
Udviklingen af nye teknologier, specielt teknologier i tilknytning til informationssamfundet, 
som har medført, at økonomisk vækst ikke længere hænger sammen med forbruget af råvarer. 
Det har betydet, at værditilvæksten nu først og fremmest er afhængig af beherskelsen af det 
"immaterielle", hvilket bl.a. afspejles i servicesektorens voksende betydning og hastige integre­
ring i industriaktiviteterne, hvad der af nogle betegnes som "intelligensrevolutionen". Substitu­
tionen mellem kapital og arbejde, som er muliggjort af udviklingen af nye produktionsteknolo­
gier, har samtidigt kappet forbindelsen mellem vækst og beskæftigelse: økonomisk vækst med­
fører ikke længere automatisk øget beskæftigelse. 
En bæredygtig udvikling, der tager hensyn til miljøet, forudsætter, som Kommissionen også 
understregede det i sin meddelelse om "Industriens konkurrenceevne og miljøbeskyttelsen", at 
man respekterer den indbyrdes sammenhæng mellem miljøkvalitet og vækst1 For industriens 
vedkommende kan iværksættelsen af en global miljøpolitik bidrage til at forbedre ressourcefor­
valtningen og skabe øget tillid hos befolkningen til industrien, samtidig med at der åbnes for 
nye afsætningsmuligheder. Det bliver endnu vigtigere i og med, at afkortningen af visse pro­
dukters levetid og de globale konsekvenser af deres anvendelse kan så tvivl om, hvorvidt de kan 
gøres rentable, eller hvorvidt de kan bidrage til væksten. Det er derfor nødvendigt, at der i den 
industrielle udvikling i højere grad tages hensyn til samfundets behov. 
Skærpelsen af konkurrencen har medført, at de europæiske virksomheder konstant forsøger 
at opnå produktivitetsforøgelser. Virksomhederne i Den Europæiske Union er også konfronte­
ret med nogle konkurrerende industristrategier, som gør deres konkurrenceevne stadigt mere 
sårbar på grund af økonomiernes øgede indbyrdes afhængighed. Det gør det endnu vigtigere at 
være opmærksom på problemerne omkring flytning af produktionen og forholdet mellem de 
større virksomheder og deres underleverandører, som i mange tilfælde er små og mellemstore 
virksomheder. Virksomhedsstrategierne og virksomhedernes beslutninger med hensyn til den 
internationale fordeling af deres produktion vil fremover være mere afgørende for udviklingen i 
samhandelen end de traditionelle handelspolitiske foranstaltninger (den indbyrdes handel mel­
lem virksomheder skulle udgøre over 50% af handelen mellem verdens tre største handelspart­
nere, Den Europæiske Union, USA og Japan). 
Desuden udgør de omfattende valutaudsving i de seneste år, som har medført variationer på 
mellem 50 og 100% i vekselkurserne for valutaerne i EU-landene, USA og Japan, et kraftigt 
incitament for virksomhederne til at placere produktionen nærmere markederne 2. 
Det er først og fremmest op til virksomhederne at reagere på disse ændringer, som også kræver 
en tilpasning og ajourføring af de politikker, der har betydning for konkurrenceevnen. Som det 
er understreget i hvidbogen, afhænger de langsigtede vilkår for konkurrenceevnen især af etab­
leringen af stabile makroøkonomiske rammer, som muliggør varig vækst og jobskabelse. I et 
sådant miljø kan erhvervsliv og forbrugere disponere på forudsigelig vis, hvilket tjener til at re-
Traktaten om Den Europæiske Union har også skabt bedre sammenhæng mellem miljøbeskyttelsen og de 
øvrige politikker med en understregning af, at "kravene med hensyn til miljøbeskyttelse skal integreres i 
udformningen og gennemførelsen af Fællesskabets politikker på andre områder", og at der "ved 
udarbejdelsen af Fællesskabets politik på miljøområdet tages hensyn til (...) fordele og ulemper ved 
foranstaltningens gennemførelse eller undladelse af at gennemføre den" og "den økonomiske og sociale 
udvikling i Fællesskabet som helhed", hvilket er af afgørende betydning for politikken for industriens 
konkurrenceevne. 
Se tabel 1, annex II 
12 
ducere det økonomiske omkostningsniveau. Forbedret koordinering af de økonomiske politik­
ker vil endvidere styrke valutakursstabiliteten. Disse politikker skal samtidig tage hensyn til de 
afgørende målsætninger om øget beskæftigelse, fremskyndelse af de industrielle ændringer og 
de nye problemstillinger som f.eks. spørgsmålet om flytning af industriaktiviteterne. Det viser, 
hvor vigtigt det er for europæisk industris konkurrenceevne, at der indføres en fælles valuta 
efter den tidsplan, som er fastsat i traktaten. 
* Den nye dimension i det indre marked, hvor spørgsmålet omeffektiv realisering har afløst 
selve gennemførelsen. 
Det drejer sig ikke længere blot om at indføre en lovgivning i Den Europæiske Union, som af­
skaffer handelshindringerne, men om at få et "marked" i udtrykkets egentlige betydning til at 
fungere efter hensigten. Det forudsætter en liberalisering dels af de finansielle tjenesteydelser, 
dels af en række sektorer for at give reel adgang til markederne, skabe øget smidighed på ar­
bejdsmarkedet, udligne de fiskale forskelle, som medfører en opdeling af markederne, og få 
medlemsstaterne til åbent og tillidsfuldt at acceptere gensidig anerkendelse afstandarder. 
Det indre marked har desuden faet en ny dimension gennem etableringen af de store transeuro­
pæiske net, specielt telekommunikations- og energitransportinfrastrukturerne, hvor nedsættelse 
af tarifferne og liberalisering er afgørende faktorer for forbedringen af industriens konkurren­
ceevne. 
I denne forbindelse kommer de offentlige myndigheder til at spille en afgørende rolle på grund 
af deres ansvar for de lovgivningsmæssige aspekter og i deres dobbelte egenskab af investorer 
og kunder på visse områder. Anbefalingerne i rapporten "Europa og det globale informations­
samfund", som er udarbejdet af en gruppe på højt niveau under forsæde af M. Bangemann på 
anmodning af Det Europæiske Råd, er et særdeles tydeligt bevis herpå. 
* Øget privatisering, forsøg på at finde mere effektive reguleringsformer samt de offentlige 
forvaltningers nye rolle: Størsteparten af medlemsstaterne3 har i et ønske om at forbedre den 
økonomiske effektivitet anlagt strategier med henblik på privatisering af industriaktiviteter, 
nedbringelse af de omkostninger, som reguleringen indebærer for industrien, og modernisering 
af de offentlige tjenester. Alle forholdsregler som kan bidrage til at forbedre den samlede pro­
duktivitet i Den Europæiske Unions økonomi, bør støttes under skyldig hensyntagen til erfarin­
gerne og de særlige forhold i de enkelte medlemsstater. 
D. Bestræbelser på at skabe nye arbejdspladser 
Øget beskæftigelse og konsolidering af det økonomiske opsving i Den Europæiske Union for­
udsætter en effektiv og nyskabende industri, der opererer på et hensigtsmæssigt lovgivnings­
grundlag, og en udvikling, der i højere grad indebærer oprettelse af nye arbejdspladser. Det 
må sikres, at Den Europæiske Union fortsat vil være et attraktivt produktionsområde for in­
vesteringer, herunder også investeringer fra tredjelande4. 
Med vedtagelsen af hvidbogen som grundlag for Den Europæiske Unions og medlemsstaternes ind­
sats på dette område støttede Det Europæiske Råd en strategi for den industrielle udvikling, baseret 
på den opfattelse, at det er den samlede konkurrenceevne, der er den afgørende faktor for vækst og 
beskæftigelse; formålet er at styrke Den Europæiske Unions tilstedeværelse på fremtidens marke-
3 Jf. f.eks. den britiske hvidbog "Competitiveness - Helping business to win" HMSO - maj 1994. 
4 Se i denne forbindelse den tyske forbundsregerings rapport om fremtiden for industriområdet Tyskland, 
og hvordan det kan bevares - BMWi nr. 338. 
13-
der, specielt i relation til telekommunikation, information, bioteknologi, miljøbeskyttelse, nye ma­
terialer og energi. 
Det er i realiteten på de områder, der mere varigt involverer brug af nye teknologier, at beskæfti­
gelsesudsigterne er mest lovende, specielt i de små og mellemstore virksomheder, især hvis den in­
dustrielle udvikling ledsages af en tilsvarende udvikling af de fornødne tjenesteydelser. "Det integre­
rede program for små og mellemstore virksomheder", som Kommissionen for nylig har foreslået, 
vidner om, at man i høj grad skal være opmærksom på disse virksomheders bidrag til industriens 
samlede konkurrenceevne. Også på disse områder spiller de offentlige myndigheder en vigtig rolle, 
ikke kun fordi medlemsstaterne og Den Europæiske Union både er investorer og kunder, men også 
fordi markedet - og specielt den potentielle efterspørgsel - afhænger af deres indsats med hensyn til 
at fremme pilotprojekter og styre udviklingen på infrastrukturområdet i relation til sundhed, trans­
port og miljøbeskyttelse. På fællesskabsplan vil det være nødvendigt at revidere nogle af de fælles 
politikker, hvilket også fremgår af overvejelserne om informationssamfundet. Det gælder områder 
som: 
forskning, hvor der på et tidligt tidspunkt i forskningsprocessen skal tages mere hensyn til in­
dustriens behov, hvilket der allerede er taget højde for ved udarbejdelsen af Fællesskabets 
fjerde rammeprogram for forskning og udvikling; 
erhvervsuddannelse og helt generelt uddannelse inden for nye teknologier; 
den fælles handelspolitik med det formål af skabe retfærdige internationale konkurrencevilkår. 
Derfor er første del af den foreliggende meddelelse viet en mikroøkonomisk evaluering af indu­
striens konkurrencepotentiale i Den Europæiske Union sat i relation til en globaliseret økonomi 
for de vækstbærende markeder, som kan bidrage væsentligt til at øge beskæftigelsen5. 
I meddelelsens anden del redegøres der med udgangspunkt i denne analyse for de fire hovedakser i 
en politik til styrkelse af industriens konkurrenceevne under skyldig hensyntagen til virkningerne af 
den teknologiske udvikling: 
1. fremme af immaterielle investeringer, 
2. udbygning af det industrielle samarbejde, 
3. tilvejebringelse af forudsætningerne for en* retfærdig konkurrence både internt i Den 
Europæiske Union og internationalt, 
4. modernisering af det offentliges engagement. 
Bilag 3 indeholder en ajourført analyse af den europæiske industris situation i forhold til meddelelsen 
fra 1990, udarbejdet på grundlag af de seneste disponible informationer og specielt den oversigt over 
fællesskabsindustrien ("Panorama of the EU Industry"), som Kommissionen udarbejder hvert år i 
samarbejde med alle erhvervsorganisationerne. 
-14 
I. INDUSTRIENS KONKURRENCEEVNE i DEN EUROPÆISKE UNION 
Godt en tredjedel af værditilvæksten i Den Europæiske Union hidrører fra industrien, 
og næsten en tredjedel af beskæftigelsen ligger i industrien. En effektiv og nyskabende 
industri er en forudsætning for, at Europa kan styrke den økonomiske vækst og skabe 
øget beskæftigelse. 
Desuden er der en lang række nye aktiviteter i servicesektoren, som er direkte afhæn­
gige af industrien. Innovation og industriinvesteringer er de afgørende vektorer for 
fremskridtet på andre vigtige områder, såsom uddannelse, sundhed og miljøbeskyttel­
se, hvor det offentlige spiller en afgørende rolle. 
Hovedmålsætningen bør derfor være at sikre, at Europa forbliver et attraktivt område 
for industrien. 
Hvis markedsøkonomien skal fungere efter hensigten, må bestræbelserne på at forbed­
re industriens konkurrenceevne først og fremmest baseres på virksomhederne selv. Det 
bliver det offentliges opgave at støtte udviklingen af fremtidens markeder og foregribe 
de fornødne tilpasninger frem for at lade sig overraske af dem. 
Det er således vigtigt at udnytte fordelene ved Den Europæiske Union både til at styrke 
Unionens tilstedeværelse på de vækstbærende markeder og til at sikre de bedst mulige 
vilkår for overgangen til den 21. århundrede på det industrielle område. 
A. Styrkelse af Den Europæiske Unions konkurrenceevne i verdensøkonomien 
Begrebet konkurrenceevne ("competitiveness") er meget komplekst og genstand for 
omfattende debat blandt økonomer6. Det drejer sig ifølge OECD's definition om virk­
somheders, industriers, regioners, nationers eller supranationale regioners evne til 
under fortsat pres fra den internationale konkurrence at sikre produktionsfaktorerne 
en forholdsvis høj indtjening og et forholdsvist højt beskæftigelsesniveau på et bære­
dygtigt grundlag. Mere specifikt vil forbedret konkurrenceevne på langt sigt styrke den 
generelle produktivitetsudvikling. I særdeleshed er højere arbejdsproduktivitet væsent­
lig med henblik på at styrke konkurrenceevnen på markeder, der er åbne for internati­
onal konkurrence, at muliggøre langsigtede forbedringer af individuel livskvalitet og 
skabe nye arbejdspladser. Enedelig vil*et styrket produktivitetsniveau åbne for bedre 
udnyttelse af komparative fordele, som ikke længere vil være begrænset til rådighed 
over naturressourcer, og verdensomspændende konkurrenceevne. 
Se i denne forbindelse analyserne i Kommissionens seneste Økonomiske Årsberetning. 
-15-
/ betragtning af de mange forskellige elementer, der skal tages hensyn til ved vurde­
ringen af konkurrenceevnen, samt valutaudsvingenes store betydning har generelle 
helhedsbetragtninger om konkurrenceevnen begrænset relevans. 
I løbet af det seneste tiår, og specielt siden 1990, er det især følgende enkeltfaktorer, 
der bør fremhæves: 
arbejdskraftens målelige arbejdsproduktivitet i fremstillingssektoren er steget hur­
tigere i USA og Japan end i Den Europæiske Union, 
arbejdskraftomkostningerne er steget langsommere i Den Europæiske Union end i 
USA og Japan, idet der dog er tale om store forskelle mellem medlemsstaterne, 
den europæiske industri er svagere repræsenteret end den amerikanske og den ja­
panske på højteknologimarkederne og på markederne med stort vækstpotentiel 
Udover disse indikatorer, som blot er udtryk for, hvor komplicerede forholdene i vir­
keligheden er, må det konstateres, at konkurrenceevnen er baseret på langt mere for­
skelligartede og kvalitative faktorer, men Den Europæiske Union er gunstigere stillet 
med hensyn til disse faktorer, end man umiddelbart skulle tro. 
1. Europæisk industris konkurrencemæssige situation 
De faktorer, der præger udviklingen i industriens konkurrenceevne i Den Europæiske 
Union, er forholdsvis modsætningsfyldte både med hensyn til markederne og med hensyn 
til stærke og svage sider såvel i de enkelte medlemsstater som i Unionen som helhed. 
Det skyldes, at flere traditionelle og dominerende nationale industrier er i tilbagegang, 
mens der er opstået andre industrier og virksomheder, som tilbyder produkter og tjeneste­
ydelser med i mange tilfælde større værditilvækst. De industrielle ændringer og skærpelsen 
af konkurrencen på verdensplan har affødt en følelse af tvivl og pessimisme, som forstær­
kes yderligere i det omfang, der er tale om svag vækst og usikkerhed om en række referen­
ceværdier. 
Industriens konkurrenceevne i Den Europæiske Union har i de seneste år forbedret sig på 
flere områder. 
Eksporten af varer er igen gået frem og udgjorde i 1993 9% af BNP, for så vidt angår 
eksporten til lande uden for Unionen, og 13% af BNP, for så vidt angår eksporten 
mellem EU-landene. Det kan registreres, at økonomiernes voksende integrering inden 
for Den Europæiske Union har betydet, at samhandelen med resten af verden i stigende 
grad erstattes med handel mellem EU-landene indbyrdes7. 
Den Europæiske Unions handelsbalance, som fra en negativ stilling i 1980 (-2,7% af 
BNP) var blevet rettet op i begyndelsen af 80'erne (0,5% af BNP i 1986), blev igen 
Jfr. tabel, annex 11. 
-16-
negativ i slutningen af 80'crnc (-0,8% af BNP i 1992), men atter bedre i begyndelsen 
af90'crnc8. 
Handelsbalancen mellem Den Europæiske Union og USA9, som udviste et underskud i 
slutningen af 80'erne, har rettet sig ganske mærkbart i begyndelsen af 90'erne. Den 
Europæiske Unions handelsunderskud over for USA er reduceret med 90%, idet det 
faldt fra 21 til 2 mia ECU fra 1991 til 1993. 
Samtidig er Den Europæiske Unions handelsunderskud i forhold til Japan reduceret 
med 17% fra 30 til 25 mia ECU, medens USA's handelsunderskud i forhold til Japan 
er vokset med næsten 45% fra 35,1 til 50,7 mia ECU. 
I 1991 udgjorde Den Europæiske Unions handelsunderskud over for Japan 85% af 
USA's handelsunderskud over for Japan. 11993 var det knap 49%. 
Forsknings- og udviklingsaktiviteterne i de største virksomheder i Den Europæiske 
Union er øget hurtigere end hos deres amerikanske og japanske konkurrenter: I de 50 
virksomheder med de største forskningsinvesteringer hos hver af de tre handelspart­
nere, er forskningsudgifternes andel af omsætningen næsten fordoblet mellem 1984 og 
1992 i de europæiske virksomheder og udgjorde i 1992 4,5%, mens de voksede med 
lidt Under 40% i de japanske virksomheder, som dog fortsat ligger på det højeste ni­
veau (5,8% i 1992) og med under 30% i de amerikanske virksomheder (3,7% i 1992) 
(jf- tabel 18 i bilaget). 
De europæiske virksomheders langsigtede gæld ligger fortsat gennemsnitligt på et væ­
sentligt lavere niveau end deres konkurrenters, og forrentningen er generelt også høje­
re. 
Udviklingen i arbejdskraftomkostningerne pr. enhed i Den Europæiske Union nu er 
gunstigere end hos de største konkurrenter: mellem 1980 og 1993 er de reelle lønom­
kostninger pr. enhed faldet klart mere i Unionen (-9,7%) end i USA (-1,2%) og Japan 
(-8,3%). 
Der er dog fortsat en række svagheder, der gør sig gældende, i nogle tilfælde endog endnu 
stærkere end tidligere: 
Den Europæiske Unions markedsandel i verdenseksporten af forarbejdede varer er 
fortsat større end USA's og Japans, men er alligevel blevet forringet10; 
Den Europæiske Unions specialisering i højteknologiske produkter og dens tilstede­
værelse på de markeder, der er i kraftig vækst, er fortsat ringere end de to store kon­
kurrenters; 
8 OECD's prognoser bekræfter de voldsomme ændringer i verdenshandelen. Europa skulle gå fra 
underskud i begyndelsen i 90'erne til et overskud i 1994, medens det amerikanske underskud 
fortsat skulle vokse, og Japans overskud skulle vokse endnu hurtigere. 
9 Analysen af samhandelen mellem verdens tre største handelspartnere (Den Europæiske Union, 
USA og Japan) viser, at handelen på tværs af Atlanten og på tværs af Stillehavet er langt den 
største (se figur 4 i bilaget). 
10 Den Europæiske Unions andel af eksporten i verdenshandelen er faldet fra 29% i 1980 til 25% i 
1986 og til 24% i 1992. 11992 udgjorde USA 's og Japans eksport henholdsvis 17,3% og 16,6% 
af verdenshandelen (se figur 3 i bilaget). 
- 17-
Den Europæiske Unions handel med højteknologiprodukter har siden 1986 udvist et 
underskud, og dette underskud giver specielt anledning til bekymring på de markeder, 
der berøres mest direkte af indførelsen af informationssamfundet; 
den europæiske industris produktivitet er steget langsommere end den amerikanske og 
den japanske industris; 
de forskning- og udviklingsaktiviteter, der støttes af det offentlige i Den Europæiske 
Union, er langt mere spredte, end det er tilfældet i Japan og USA. Konkurrencen på 
F&U-området kan fremskynde den tekniske udvikling og innovationen i virksomheder­
ne, men det er de offentlige myndigheders opgave at sikre optimal udnyttelse af de be­
grænsede ressourcer, i særdeleshed med henblik på at styrke samarbejde. 
I denne situation er Den Europæiske Union dog i besiddelse af ikke helt ubetydelige akti­
ver. 
2. Viden og menneskelige ressourcer 
Den Europæiske Union skal kunne konkurrere på verdensmarkederne på produkternes 
kvalitet, design, sikkerhed og leveringskapacitet. Disse faktorer er vigtigere for ekspor-
tresultatcrne end produktionsomkostningerne alene. De forudsætter investering i men­
neskelige ressourcer, i intern og ekstern fleksibilitet og i de offentlige myndigheders 
forvaltningsmetoder og engagement. Strukturomlægningerne vil fortsætte i et hurtigt 
tempo, og beskæftigelsen vil muligvis fortsat falde inden for de traditionelle områder, 
mens den kun vil stige langsomt inden for de nye sektorer, der er under udvikling. Den 
Europæiske Union må derfor finde midler til at skabe nye arbejdspladser, samtidig 
med, at man opretholder tilbuddene om uddannelse, rådgivning og hjælp til alle dem, 
der mister deres jobs på grund af strukturomlægningerne. 
Nationernes velstand bygger i stigende grad på udnyttelsen af information og viden, 
takket være de formidable fremskridt inden for informations- og telekommunikations­
teknologierne. Der er en snæver sammenhæng mellem på den ene side teknologiernes 
og produkternes udviklingsperspektiver (telefoner og datamater, fjernsynsapparater, 
interaktive disklæsere og forskellige kombinationer heraf) og udviklingen af pro­
grammer (edb-software, databaser, audiovisuelle programmer osv.) og på den anden 
side de dertil knyttede tjenester og net. Den Europæiske Union har en stærk konkur­
rencemæssig stilling på flere af disse områder og har alle muligheder for at bevare el­
ler erobre betydelige markedsandele her (som eksempel kan nævnes markedet for 
GSM, som er skabt på grundlag af en europæisk standard). 
Den Europæiske Unions vigtigste aktiv med henblik på styrkelse af industriens kon­
kurrenceevne ligger i dens evne til at skabe og udnytte viden takket være arbejds­
kraftens store potentiale og det gode samarbejdsklima på arbejdsmarkedet, der gør det 
muligt at udnytte dette potentiale. Arbejdsmarkedets parters deltagelse i styringen af 
den økonomiske og sociale udvikling er således et væsentligt element i den europæiske 
samfundsmodel. Deres bidrag til moderniseringen af arbejdsmarkedsrelationerne er en 
vigtig faktor for samhørigheden og den positive udvikling i erhvervslivet. 
Konsekvenserne af den hurtige udvikling af informationssamfundet i relation til alle 
aspekter af det økonomiske liv, erhvervslivet og samfundslivet gør menneskers evne til 
at udvikle og forvalte viden til et aktiv, som har fået større betydning end nogensinde. I 
18-
Fællesskabets fjerde rammeprogram for forskning og udvikling indgår der nu foran­
staltninger med henblik på udvikling af forskernes uddannelse og mobilitet, herunder 
også forskere ansat i industrien. 
Det er nødvendigt at udvikle de infrastrukturer og det miljø, der kan danne forudsæt­
ning for at: 
• stimulere iværksætterinitiativer, 
• højne uddannelsesniveauet, 
• styre de industrielle ændringer, 
• absorbere de nye teknologier, 
• fremskynde spredningen af innovative opfindelser, 
• give mulighed for de nødvendige omlægninger for at øge industriens effektivitet og 
forøge fællesskabsproduktionernes værditilvækst. 
3. Udviklingen af transeuropæiske net og bedre organisering af produktionen 
Det forhold, at velfærden i stigende grad er baseret på det immaterielle, gør økonomien 
langt mere flydende og uhåndgribelig. Faktorernes mobilitet og evnen til at kombinere 
dem effektivt har dermed faet større betydning for de internationale konkurrencevilkår 
mellem virksomheder og mellem lande end rådigheden over råvarer. De geografiske 
overvejelser, der ligger til grund for størsteparten af de politikker, der indvirker på in­
dustriens konkurrenceevne, må gradvis vige for overvejelser omkring verdensomspæn­
dende net. 
En hurtig etablering af store integrerede net, der giver mulighed for effektivt at sikre 
fri bevægelighed for personer, varer, tjenesteydelser, information og energi inden for 
Den Europæiske Union og i forhold til omverdenen, er nu blevet en afgørende faktor 
for industriens konkurrenceevne. 
Pipeline-nettet er et godt eksempel på, hvordan integreringen af de store net kan bidra­
ge til konkurrenceevnen. Netop fordi industrien i Den Europæiske Union endnu ikke 
råder over et integreret pipeline-net, opererer den i dag på mindre fordelagtige vilkår 
end den nordamerikanske industri, der har et sådant net. Etableringen af et stort euro­
pæisk pipeline-net, som ville være et sikkert transportmiddel og mindske belastningen 
af vejnettet, vil således bidrage til at forbedre europæisk industris konkurrenceevne. 
Energiprisen påvirker ikke blot de stærkt energiforbrugende industrier, men også hele 
erhvervslivet, bl.a. på grund af energiprisernes indflydelse på transportomkostninger­
ne. Kun et åbent marked, hvor energikunderne frit kan vælge dels den form for energi, 
der passer dem bedst, dels de mest effektive leverandører, kan tilbyde konkurrence­
dygtige priser. Indførelsen af det indre energimarked er derfor mere aktuelt end no­
gensinde. 
Bedre vilkår for tilrettelæggelsen afsåvel produktion som arbejde - med et stort spille­
rum for initiativ og iværksætterånd, holdarbejde og samarbejde - bliver stadigt mere 
afgørende for muligheden for at forøge den samlede produktivitet og værditilvækst. 
Det forudsætter effektiv udnyttelse af alle de muligheder, der ligger i informations- og 
kommunikationsteknologierne, samt langt tættere relationer mellem producenter og 
19 
brugere. Både de private og de offentlige virksomheder er således tvunget til løbende 
at tage deres organisationsformer og strategier op til fornyet vurdering, hvilket har re­
sulteret i BPR-begrebet (Business Process Re-engineering). Alle administrative syste­
mer må tilpasse sig og forbedre deres effektivitet, åbenhed og samordning. 
Derfor - og det er det helt centrale i debatten omkring informationssamfundet - får vil­
kårene for adgang til information, til de net, hvorigennem den transmitteres, og til de 
tjenester, der gør det muligt at udnytte den, voksende betydning for industriens kon­
kurrenceevne. Udbuddet og kvaliteten af telekommunikationsinfrastrukturer og 
-tjenester (herunder også tjenester med høj værditilvækst, databanker osv.) og især 
nedsættelse af omkostningerne ved brugen af disse infrastrukturer og udvikling af nye 
markedsmuligheder er vitale elementer for Unionens fremtidige konkurrenceevne. 
Industrien er fortsat det centrale element i de produktive processer og skal fortsat 
spille en grundlæggende rolle i den europæiske økonomi. Effektiviteten af de produkti­
ve investeringer afhænger i stigende grad af de immaterielle investeringer (F&U, ud­
dannelse, handelsfremmende foranstaltninger, software m.m.), der er knyttet til dem. 
De immaterielle investeringer tegner sig allerede nu for mere end halvdelen af, hvad 
der bruges på materielle investeringer. Denne udvikling burde medføre, at man begyn­
der at betragte alle udgifter, som kan forbedre de eksisterende aktivers kapacitet og 
forrentning i fremtiden, som en investering. Virksomhedsstrategierne og det offentliges 
politik bør tage højde for dette forhold. 
4. Industriel konkurrenceevne og økonomisk og social samhørighed 
De regioner, som er omfattet af samhørighedsfondene, står aktuelt overfor en række 
udfordringer som følge af realiseringen af det indre marked, handelsliberaliseringerne i 
forbindelse med GATT og åbningen af EU økonomierne i forhold til økonomierne i 
Østeuropa. For at reagere på disse udfordringer er det nødvendigt på den ene side at 
integrere målsætningerne for industriel konkurrenceevne i disse regioners økonomiske 
strategier og på den anden side at tage fuldt hensyn til samhørighedspolitikken. 
Den høje koncentration af industriel aktivitet og dysfunktioner som følge af denne ak-
tivitetskoncentration medfører i visse områder et potentiale for økonomiske nedgang 
for Unionen. Denne koncentrationstendens er ikke en fremtidig præmis: fremtidens 
konkurrenceevne afhænger mindre af stordriftsfordele (economies of scale) og store 
serier og mere af evnen til at assimilere informationer og sikre fornøden spredning 
heraf, hvorfor decentral industriel vækst er en mulighed. 
I praksis medfører samspillet mellem industriel konkurrenceevnepolitik og samhørig-
hedsmålsætninger, at konkurrenceevnepolitikken kan levere en indledende analyse af 
fundamentale omdrejningspunkter for fremtidig konkurrenceevne, således som det 
foreslås i nærværende dokument. Dette kan føre nogle regioner til fundamentalt at re­
vurdere deres nuværende indsatser, hvilket allerede finder sted; for eksempel i forbin­
delse med diskussionerne om rammerne for den næste generation af fællesskabsstøtte. 
Strukturfondene kan på deres område eventuelt medvirke til ny jobskabelse ikke alene 
ved udvikling af værdifulde arbejdspladser i mindre udviklede regioner, men også ved 
at fremme vækstmarkeder i denne del af Unionen. 
20-
De store forskelle mellem de tilbagestående regioner11 og de øvrige regioner viser 
imidlertid, at der kan blive tale om en konflikt mellem internationalisering og samhø­
righed. Den Europæiske Union må derfor sørge for, at industriens konkurrenceevne og 
den økonomiske og sociale samhørighed forstærker hinanden. Styrkelsen af den øko­
nomiske og sociale samhørighed kan afføde eksterne virkninger, som gør den private 
sektor mere effektiv gennem forbedring af bl.a. infrastrukturer, sundhed, uddannelse 
og forskning, og som bidrager til at bringe det generelle investeringsniveau tættere på 
det optimale. Der er tale om en stadig mere direkte sammenhæng mellem økonomisk 
og social samhørighed og industrielle og økonomiske resultater: Unionen bør udnytte 
denne sammenhæng. 
Fremover bør konkurrenceevnen i langt højere grad baseres på evnen til at kombinere 
informationer og sikre den fornødne videreformidling af informationer. Der er mulig­
heder for at skabe en decentraliseret industriel vækst, især på regionalt plan. 
5. Videnskabelig og teknologisk erfaring 
Den Europæiske Union bør udnytte sin videnskabelige og teknologiske kapital bedre til 
gavn for industriens konkurrenceevne og markedets behov. Fællesskabets fjerde ram­
meprogram for forskning og udvikling, som er udarbejdet efter omfattende høringer 
med industrien, bidrager hertil. Man bør i højere grad være opmærksom på spredning 
og overførsel af forskningsresultaterne og deres udnyttelse af industrien og revurdere 
den traditioncllcsondring mellem grundforskning, forskning på et præ-konkurrence­
mæssigt niveau og anvendt forskning, som tidligere betød, at den europæiske industri 
ikke altid fik tilstrækkelig fordel af forskningsaktiviteterne. I denne sammenhæng skal 
der også "tages hensyn til vore primære handelspartneres strategier, ligesom vore inter­
nationale forpligtelser skal respekteres (f.eks. GATTs kodeks om støtte). 
- Det anbefales således også i hvidbogen, at alle de instanser, der skal støtte forsknings­
aktiviteterne (medlemsstaterne, industrien), bidrager til at styrke den samlede forsk­
ningsindsats. Den Europæiske Unions FTU-foranstaltninger kan medvirke til sammen 
med de berørte aktører at sætte overvejelser i gang om den forventede udvikling i rela­
tion til de teknologier, der er af fælles europæisk interesse. Der er tale om foranstalt­
ninger, der er adskilte fra EUREKA-initiativet, men som supplerer dette. I Internatio­
nal sammenhæng er tiden nu inde for Den Europæiske Union til at satse mere på kon­
krete projekter. Det er iøvrigt et af de iøjnefaldende træk ved det fjerde rammeprogram 
for forskning og udvikling, som, selv om hovedformålet er at støtte udviklingen af de 
almene teknologier, i stigende grad også tager sigte på at inddrage brugerne. I henhold 
til det afsnit i traktaten om Den Europæiske Union, der omhandler forskning og tekno­
logisk udvikling, har "Fællesskabet som mål at styrke det videnskabelige og teknologi­
ske grundlag for Fællesskabets industri og at fremme udviklingen af dens internationa­
le konkurrenceevne". Denne målsætning bør forfølges rent konkret, bl.a. ved åt til­
skynde til oprettelse af virksomhedskonsortier inden for forskning og udvikling med 
deltagelse af virksomheder fra forskellige medlemsstater. 
11 Jf. den femte periodiske beretning om situationen og den socio-økonomiske udvikling i 
Fællesskabets regioner. 
21 
- Innovationen kan blive langt større, når informationernes gennemsigtighed og den 
skærpede konkurrence giver mulighed for at formidle fremskridtet hurtigt videre til 
forbrugere og beslutningstagere. Innovationen kan også videreudvikles på et stadium, 
som ligger tættere på markedet, gennem bedre beskyttelse af den intellektuelle ejen­
domsret på alle områder både inden for Den Europæiske Union og i resten af verden 
og gennem en aktiv politik til forbedring af indsamling, formidling og konkurrenceba­
seret udnyttelse af information under alle former. 
Specielt i relation til forsvarsindustrien må Den Europæiske Union i takt med udvik­
lingen af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik overveje en bedre koordinering af 
sine forsknings- og standardiseringsaktiviteter, udvikling af fælles programmer og især 
opretholdelse og udnyttelse af sin videnskabelige og teknologiske kapacitet (specielt 
ingeniør-og forskerholdene). 
B. Øget vægt på de vækstbærende markeder 
Virksomheder i vækst findes i alle industrisektorer og på alle markeder. Det, der afgør 
Den Europæiske Unions samlede succes i den internationale konkurrence, er virk­
somhedernes evne. til med udgangspunkt i den priviligerede placering af produktionen 
inden for Den Europæiske Union at skabe sig en stærk stilling på de vækstbærende 
markeder, uanset hvilket produkt der er tale om, og uanset hvor det sælges. Det er 
især vigtigt at følge nøje med i den igangværende udvikling, så de økonomiske beslut­
ningstagerefår mulighed for at tilpasse sig ændringerne på markederne. 
1. Den Europæiske Unions industrielle potentiale på de vækstbærende markeder 
a) Den Europæiske Unions styrke og svagheder på de globale markeder 
Der eksisterer en række skævheder mellem Den Europæiske Unions industrielle kapacitet 
og dens relative placering på visse markeder i stærk vækst: 
i geografisk henseende: øget tilstedeværelse på de perifere markeder og på markederne 
i de lande, som Den Europæiske Union traditionelt samarbejder med, og utilstrækkelig 
tilstedeværelse på de asiatiske markeder, hvilket kan medføre skævheder i samhande­
len; 
i henseende til produkter: de europæiske virksomheder er fortsat stærkest placeret på 
de stabile markeder og på markeder i langsom vækst, men ikke stærkt nok på de om­
råder, hvor efterspørgslen vokser ekstremt hurtigt. 
En analyse af denne situation giver følgende konklusioner: 
der er behov for en øget indsats for at trænge igennem på disse markeder, og 
hvis det skal lykkes, må europæisk industri have opbakning fra Den Europæiske 
Union for at få vore handelspartnere til at åbne deres mariceder noget mere. Iværksæt-
22 
teisen af resultaterne af Uruguay-Runden og en målbevidst indsats for at få afskaffet 
handelshindringerne og fa den kommende internationale handelsorganisation til at 
fungere efter hensigten skulle skabe de nødvendige forudsætninger for en retfærdig 
konkurrence og en "fair trade", så alle stilles lige med hensyn til adgangen til verdens­
markederne under overholdelse af den internationale handelsdisciplin. 
b) Vækstmarkederne: nogle eksempler 
De offentlige myndigheder ved ikke hvilke produkter markedet vil efterspørge frem­
over. De må derfor tilpasse sig markedsudviklingen og sørge for, at markederne fungerer 
på et konkurrencemæssigt grundlag. Fordi de spiller en så vigtig rolle både som kunder og 
som investorer, kan de bidrage markant til en dynamisk udvikling på de pågældende mar­
keder, f.eks. inden for miljøbeskyttelse, sundhed og kommunikation12. 
Markederne for viden og kultur 
Udviklingen af "multimedie-aktiviteter", som udnytter de muligheder, der ligger i digitali­
seringen af information i alle dens former (tekst, billede og lyd), skaber nye markeder med 
et stort beskæftigelsespotentiale. Europæisk industri, specielt telekommunikationsindu­
strien, har demonstreret sin kapacitet med hensyn til udvikling og fremstilling af værktøjer 
for det fremtidige informationssamfund. Den afgørende faktor er i stigende grad udviklin­
gen af tjenester, der giver mulighed for at udnytte denne information og parallelt hermed 
udviklingen af en industri, der er i stand til at producere denne information, det være sig i 
en audiovisuel, videnskabelig, økonomisk eller kunstnerisk form13. Dette spørgsmål var 
det centrale emne for den nylige europæiske konference om den audiovisuelle sektor (30. 
juni-2. juli 1994). 
Markederne for sundhed og bioteknologi 
På sundhedsområdet og mere generelt med hensyn til den industrielle udnyttelse af biotek­
nologien er vækstperspektiverne særdeles lovende. Den Europæiske Union råder her over 
hele den fornødne kapacitet, hvis blot man kan få fjernet de hindringer, som fortsat hæm­
mer udviklingen af disse markeder, og som på visse områder har medført en industriel eller 
teknologisk "flugt" til fordel for konkurrenterne. Denne problemstilling er mere detaljeret 
behandlet i meddelelsen om retningslinjerne for den industrielle politik i den farmaceutiske 
sektor i Den Europæiske Union14. 
12 Vedrørende dette punkt henvises til de tal, der er gengivet i bilaget. 
13 Jf. grønbogen om Den Europæiske Unions politik på det audiovisuelle område (KOM(94) 96/2). 
14 KOM(93) 718. 
-13 
- Miljømarkederne 
Der er almindelig enighed om, at der ligger et stort udviklingspotentiale i de markeder, der 
har tilknytning til miljøbeskyttelsen, og at disse markeders nuværende vægt langtfra af­
spejler de reelle behov. Udviklingspotentialet ligger ikke blot i de nye produkter og tje­
nesteydelser, der tager sigte på at mindske eller kontrollere forureningen, men også i de 
store ressourcer, der anvendes til at forbedre produktionsprocesserne og produkterne og 
opnå en mere effektiv energiudnyttelse, samt i væksten på markederne for "grønne produk­
ter" og miljøteknologier. 
Desuden betyder de skærpede miljøbeskyttelseskrav på en række tredjelandes markeder, at 
brugen af rene teknologier i stigende grad bliver en forudsætning for succes på de interna­
tionale markeder. 
Avancerede produkter 
Udnyttelsen af den knowhow og det renommé, der er knyttet til kvalitetsprodukter og 
avancerede produkter med høj værditilvækst, gør det muligt at drage fordel af mangfoldig­
heden ved lokale produktioner, at bevare erhverv, der forudsætter høje faglige kvalifikati­
oner, og at trænge igennem på de mest lukkede markeder. Det drejer sig ikke blot om den 
europæiske industri for luksusprodukter, men også om de mere traditionelle industrier, 
som skal udvikle de fornødne avancerede teknologier eller tilpasse sig den tekniske udvik­
ling, samt højteknologiindustrier, som f.eks. rumteknologiindustrien og den nukleare indu­
stri. 
For at fastholde de gode resultater, der er opnået på det sociale og arbejdsmarkedsmæssige 
område, og overvinde problemerne omkring forskelle i lønomkostninger må industrierne i 
Den Europæiske Union udnytte deres stærke sider med hensyn til fremstilling af produkter, 
anvendelse af produktionsteknikker og udvikling af globale løsninger, der giver mulighed 
for at nå op på et virkeligt højt kvalitetsniveau. Produktionsstrukturerne må udvikles og 
udbygges, hvor det er nødvendigt, for at nå op over den kritiske grænse, som er nødvendig 
for konkurrenceevnen. 
Desuden må der gennemføres en lovgivning, der effektivt bekæmper varemærkefalsk, på 
linje med den forordning, som Rådet nåede til politisk enighed om den 16. juni 1994, og 
som samtidig skal sikre, at handelen med disse produkter kan foregå på retfærdige vilkår. 
Sideløbende med denne indsats bør der etableres et tættere samarbejde med en række tred­
jelande, hvis knowhow i vidt omfang ligger i udvikling og markedsføring af mindre kom­
plekse produkter, så Den Europæiske Unions samlede position på verdensmarkederne kan 
styrkes yderligere. 
For at fa det fulde udbytte af dette samarbejde bør alle potentielle forbindelser med udvik­
lingslandene styrkes både på det industrielle, det økonomiske, det handelsmæssige og det 
investeringsmæssige område og med hensyn til overførsel af knowhow; det kan bidrage til 
at integrere disse lande i fuldt omfang i verdensøkonomien. I denne forbindelse er ECIP 
(European Community Investment Partners) og den generelle præferenceordning særdeles 
velegnede instrumenter. Kommissionen har for nylig stillet forslag om en ny generel præfe­
renceordning for de kommende ti år, som omfatter en række nye og vigtige elementer, der 
24 
bl.a. skal tilskynde til mere bæredygtige former for udvikling og styrke forbindelserne 
mellem Den Europæiske Unions økonomi og de nyligt industrialiserede landes økonomier. 
2. Udnyttelse af Den Europæiske Unions industritradition 
a) Konkurrencevilkårene på de fuldt udviklede mariæder 
På de fuldt udviklede markeder, hvor Den Europæiske Unions industri i forvejen har 
en stærk position, er man nødt til at følge med den generelle udvikling i retning af øget 
værditilvækst til produkterne og ændringer i produktionsformerne, som gør sig gæl­
dende for hele industrien, men som er særlig vigtig i denne forbindelse på grund af de 
pågældende industriers betydning for fællesskabsøkonomien. Der kan opnås en ny dy­
namisk udvikling på disse markeder, hvis der skabes et gunstigt klima for yderligere 
styrkelse af virksomhedernes egen indsats med hensyn til kvalitet, fantasi, produktivi­
tet og fornyelse af produktions- og markedsføringsstrukturerne. 
I basisindustrierne, specielt jern og stål, aluminium og kemiske produkter, som har 
særlige problemer , (udviklingen i kurserne på verdensmarkederne, skærpede mil­
jøkrav, uligevægt mellem udbud og efterspørgsel og overgangen til markedsøkonomi i 
central- og østeuropæiske lande),er det fortsat råvarerne, energien, transporten og de 
materielle investeringer, som er de vigtigste omkostningsfaktorer. Alle foranstaltninger 
i Den Europæiske Union, der tager sigte på at nedbringe denne type omkostninger, bør 
derfor støttes. Der kan opstå nye samarbejdsmuligheder, hvis man forfølger 
multilaterale mål, således som Den Europæiske Union har gjort det sammen med 
Rusland, USA, Canada, Australien og Norge, hvilket har ført til et "memorandum of 
understanding", som kobler russisk produktionsreduktion (i sammenhæng med en 
estimeret vestlig reduktion af aluminiumsproduktion) til fremtidigt industrielt samar­
bejde. En sådan fremgangsmåde kan uden tvivl også bruges på andre basisprodukter. 
Visse naturressourcer (ikke-metalholdige mineraler, bjergarter m.m.) og sekundære 
ressourcer (affald) findes i rigelige mængder i Den Europæiske Union og kan udvindes 
tilstrækkeligt konkurrencedygtigt, hvorfor det er nødvendigt at tilvejebringe et gunstigt 
klima for en rationel og bæredygtig udnyttelse, idet man må undgå lovgivning og reg­
ler, der skaber unødvendige hindringer. 
Kapitalgodeindustrierne, der spiller en særlig og vigtig rolle, kan medvirke til, at de 
transeuropæiske infrastrukturnet etableres hurtigt. 
Den Europæiske Union skal også tage hensyn til virkningerne af den omfordeling på 
verdensplan af produktionen, der er resultatet dels af den kraftige vækst i visse kon­
kurrerende lande, som enten er nytilkomne på markedet eller allerede har været der 
længe, dels af de pågældende landes komparative fordele, bl.a. med hensyn til lønom­
kostninger, råvarer og energi. I visse tilfælde kan det vise sig fordelagtigt at føre en 
samordnet politik med henblik på en reduktion af kapaciteten for at få gennemført de 
fornødne strukturtilpasninger frem for en strategi, der udelukkende er baseret på de 
frie markedskræfter. Det gælder specielt i de tilfælde, hvor det er vanskeligt at mar­
kedsføre og eksportere produkterne på grund af store omkostninger, som vanskeligt 
25 
lader sig tjene ind igen. Her drejer det sig om at lette mulighederne for markedsføring 
og eksport. Kommissionen har i sin 23. Beretning om Konkurrencepolitikken anbefalet 
nogle retningslinjer vedrørende krisekartellerne. 
b) Udnyttelse af den traditionelle industristruktur 
Mangfoldigheden i den traditionelle industristruktur spiller en vigtig rolle for beskæfti­
gelsen, den fysiske planlægning, balancen i natur og landskab samt nettet af små og 
mellemstore virksomheder og underleverandører. Det skal desuden understreges, at 
udviklingen af landdistrikterne i stigende grad hænger sammen med udviklingen af in­
dustrierhvervet og de dertil knyttede tjenesteydelser, bl.a. fra små og mellemstore 
virksomheder. 
Man må derfor sikre en tilstrækkeligt smidig udvikling, 
* så de pågældende industrier hurtigst muligt kan foretage de nødvendige tilpasnin­
ger, 
* så de fællesskabspolitikker, der kan bidrage til at fremskynde disse tilpasninger, 
kan mobiliseres og udnyttes, 
* så man far afskaffet de konkurrencebegrænsende forhold, som er til skade for in­
dustriens effektivitet som helhed i Den Europæiske Union, 
* så industrierne, og specielt de små og mellemstore virksomheder, får adgang til ef­
fektive infrastrukturer. 
26 
11. PRIORITEREDE AKTIONSOMRÅDER 
Grundidéen i Den Europæiske Unions industripolitik er, med udgangspunkt i en hori­
sontal og dynamisk strategi, at sikre en samordnet og konsekvent iværksættelse af alle 
de politikker, der kan bidrage til at styrke industriens konkurrenceevne. 
Kommissionen vil i overensstemmelse med ånden i artikel 130 i traktaten, som giver 
den mulighed for at tage egnede initiativer, i denne meddelelse redegøre for, på hvilke 
områder der bør ske en intensivering af fællesskabsindsatsen til gavn for europæisk 
industri Formålet er at angive, hvordan politikken tilforbedring af industriens kon­
kurrenceevne kan iværksættes effektivt på grundlag af et begrænset antal målsætnin­
ger og aktioner, som specielt tager sigte på at styrke europæisk industris tilstedeværel­
se på de vækstbærende markeder, som kan bidrage til at øge beskæftigelsen. 
Det drejer sig hovedsagelig om at: 
- fremme de immaterielle investeringer, 
udbygge det industrielle samarbejde, 
sikre retfærdige konkurrencevilkår, og 
modernisere de offentlige myndigheders engagement. 
A. Fremme af de immaterielle investeringer 
Effektiv udnyttelse fra Den Europæiske Unions side af de nye afgørende faktorer for 
industriens konkurrenceevne forudsætter øget satsning på viden, menneskelige res­
sourcer og produkters og tjenesteydelsers kvalitet, støtte til innovation for at skabe 
større modtagelighed over for udviklingen på markederne samt tilpasning af organi­
sationer og strukturer. 
Det kræver, at der i alle de offentlige politikker tages øget hensyn til markedets behov. 
1. Målsætninger 
Øget satsning på menneskelige ressourcer, kvalitet og innovation kræver en indsats både i 
den offentlige og den private sektor, først og fremmest på lokalt plan, men Den Europæi­
ske Union bør medvirke til at koordinere denne indsats og: 
skabe bedre overensstemmelse mellem udbud og efterspørgsel med hensyn til er­
hvervsuddannelse for at kunne imødekomme industriens specifikke behov, 
tilskynde til øget inddragelse af arbejdsmarkedets parter både på internationalt plan og 
på unionsplan i bestræbelserne på at finde nye metoder for tilrettelæggelsen af arbej­
det, 
27 
medvirke til, at der inden for Den Europæiske Union udvikles: 
• nye markeder, såsom markeder for viden og kultur, miljø, sundhed og biotekno­
logi, 
• nye uddannelsesformer, som f.eks. fjernuddannelse, og nye organisationsformer, 
såsom offensiv forvaltning af økonomisk information, 
• nye produktionsformer baseret på begrebet "totalkvalitet", 
drage fordel af Den Europæiske Union i udnyttelsen af det nye begreb "økonomisk in­
telligens"15, som udgør ét af de vigtigste aspekter ved informationssamfundet: Det 
drejer sig om en effektiv udnyttelse lige fra forskningsstadiet og frem til formidlingen 
til virksomhedslederne af alle de informationer, de pågældende har brug for til udar­
bejdelsen og iværksættelsen af sammenhængende strategier og organisationsstrukturer, 
der kan forbedre deres konkurrenceevne; > 
styrke industrivirksomhedernes evne til sammen med de pågældende partnere (brugere 
og offentlige myndigheder) at foregribe udviklingen i teknologier og på markeder 
(efterspørgsel, lovgivningsmæssige og skattemæssige rammevilkår m.m.) og iværk­
sætte hensigtsmæssige strategier, specielt i relation til forskning og teknologi 
(etablering af ETAM (European technology Assessment Mechansim) og Sevillainsti­
tuttet i 4. Rammeprogram); 
sikre udviklingen og udnyttelsen af Den Europæiske Unions forsknings- og udviklings­
aktiviteter via en tværfaglig og tværsektoriel strategi, der tager hensyn til markedets 
behov i dialog med industrien; 
medvirke til en bæredygtig industriel udvikling gennem udnyttelse af de konkurrence­
mæssige fordele i forbindelse med miljøforbedringer og -beskyttelse. 
2. Foranstaltninger 
- fremme af de immaterielle investeringer, specielt uddannelse og oplæring, som bør 
prioriteres højest i forbindelse med den generelle politik for investeringsstøtte (f.eks. 
gennem lempeligere beskatningsregler); 
De nuværende almene og erhvervsfaglige uddannelsessystemer er ikke i stand til at ta­
ge den udfordring op, der ligger i kravet om forbedring af konkurrenceevnen på lang 
sigt, og må derfor ændres i mange forskellige henseender. Der skal lægges øget vægt 
på efter- og videreuddannelse og forbedring af arbejdstagernes kvalifikationer samt på 
forbedring af de grundlæggende færdigheder og færdigheder inden for de nye teknolo­
gier. Kommissionen har til hensigt meget snart i fuld respekt for subsidiaritetsprin­
cippet at undersøge mulighederne for at tage øget hensyn til de immaterielle aktiver, 
specielt i skattemæssig henseende og for at indføre begunstigelser for virksomheder og 
enkeltpersoner, der vil investere i efter- og videreuddannelse. 
intensivering af forskningsindsatsen: 
9 i de enkelte virksomheder, i medlemsstaterne og i Den Europæiske Union; 
15 Jf. den rapport om økonomisk intelligens, der er udarbejdet af "Commissariat jrançais au Plan" 
-1994. 
28 
• gennem øget hensyntagen til markedets behov på grundlag af Fællesskabets fjer­
de rammeprogram for forskning og udvikling og gennem øget inddragelse af bru­
gerne via egnede interaktive organer: Industrial Advisory Panels (som allerede 
findes i forbindelse med det nye FTU-program for informationsteknologier), indu­
strielle fora og åbne forskningslaboratorienet; 
• gennem modernisering af metoder og praksis for at give forskningen mere effek­
tive virkninger for industrien, idet man skal bygge på de bedste internationale ek­
sempler og initiativer, men under skyldig hensyntagen til de vigtige forskelle, der 
gør sig gældende i relation til sociale strukturer, kulturel baggrund og traditioner; 
• gennem støtte til og oprettelse af europæiske virksomhedskonsortier med henblik 
på at skabe øget synergieffekt inden for F&U; 
højnelse af kvaliteten i overensstemmelse med Den Europæiske Unions strategi på 
standardiseringsområdet, men under hensyntagen til de mange forskellige faktorer, der 
indvirker på kvaliteten (Total Quality Management), hvilket er nødvendigt for at ud­
nytte virksomhedernes knowhow i Den Europæiske Union, samtidig med at man und­
går en opdeling af markederne. Kommissionen vil forelægge Rådet en særlig meddelel­
se desangående; 
integrering af erhvervsuddannelsesforanstaltningerne i de politikker i Den Europæi­
ske Union, der tager sigte på at forbedre industriens konkurrenceevne, bl.a. via fælles­
skabsinitiativet ADAPT, og uden at det kommer til at berøre de decentraliserede an­
svarsområder og de nationale politikkers forrang på dette område; 
tilvejebringelse af et lovgivningsmæssigt klima, som er gunstigt for forskningen, 
gennem udvikling af en global strategi vedrørende intellektuel og industriel ejendoms­
ret, bl.a. inden for patenter - herunder også bioteknologiske opfindelser - varemærker, 
designs og modeller, oprindelsesbetegnelser m.m.; 
intensivering og samordning af indsatsen for udvikling af rene teknologier og for­
slag til udvikling af økonomiske incitamenter, der kan bidrage til at fremskynde ud­
bredelsen og brugen af disse teknologier i Den Europæiske Union. I forbindelse med 
miljøbeskyttelse mere generelt synes en global strategi på linje med strategien for ned­
bringelse af C02-emissionerne, der tager hensyn til konkurrencevilkårene på verdens­
plan, at være at foretrække frem for en lang række forskelligartede afgiftssystemer, der 
anvendes på de enkelte produkter; 
indførelse af nye former for tilrettelæggelse af arbejdet og forbedring af det fiskale 
klima, specielt for de små og mellemstore virksomheder, via foranstaltninger på linje 
med dem, Kommissionen har foreslået inden for områderne "beskatningsformer for 
små og mellemstore virksomheder", "virksomhedsoverdragelse" og "forbedring af det 
fiskale klima for små og mellemstore virksomheder"; 
styrkelse af dialogen mellem arbejdsmarkedets parter under hensyntagen til nationale 
erfaringer og praksis; 
en mere rationel udnyttelse af de data, der forvaltes og produceres af informations­
systemerne, så der kan stilles flere og bedre økonomiske informationer til rådighed. 
29 
B. Udvikling af det industrielle samarbejde 
Det industrielle samarbejde indenfor Den Europæiske Union er blevet styrket siden 
1990 på trods af afdæmpningen i den økonomiske aktivitet, hvilket fremgår af det store 
antal strategiske alliancer og koncerndannelser. 
Det industrielle samarbejde er først og fremmest virksomhedernes og virksomhedsle­
dernes eget ansvarsområde, mens det er de offentlige myndigheders opgave at fast­
lægge en dynamisk strategi for tilvejebringelse af gunstige vilkår for samarbejdet og 
etablering af forskellige former for fora, hvor de interesserede parter kan mødes 
("Round Tables"). 
I den forbindelse skal man erindre sig, at Kommissionens hovedmålsætning er at 
fremme samarbejdet mellem de økonomiske beslutningstagere i Den Europæiske 
Union ved at bidrage til udviklingen af private initiativer af europæisk interesse, hvor 
det er berettiget, specielt til fordel for små og mellemstore virksomheder. 
For så vidt angår specielt de østeuropæiske lande, drejer det sig om at finde sammen­
hængende løsninger på problemerne omkring globaliseringen, de pågældende landes 
integrering i det europæiske område og styrkelsen af europæisk industris tilstedevæ­
relse på de geografiske markeder i ekspansion samt afskaffelse af restriktionerne for 
importen fra disse lande under overholdelse af de gældende regler i Unionen. 
1. Målsætninger 
Den Europæiske Union er ganske vist ikke ansvarlig for iværksættelsen af industrielle 
samarbejdstransaktioner, men det er dens opgave at støtte sådanne samarbejdstransaktio-
nerogat: 
bidrage til at styrke europæisk industris tilstedeværelse på de geografiske markeder, 
som er i kraftig vækst, ved at udnytte mulighederne på områder af fælles interesse; 
i højere grad tage hensyn til den industrielle situation i Den Europæiske Unions part­
nerlande, og det gælder specielt de central- og østeuropæiske lande, til målsætningen 
om at tilnærme deres økonomier til Den Europæiske Union med henblik på senere 
medlemskab, til de pågældende landes integrering i verdensøkonomien og til styrkelsen 
af deres indbyrdes økonomiske forbindelser; 
fremme private initiativer, der involverer økonomiske beslutningstagere fra flere med­
lemsstater, specielt når de er konfronteret med F&U-omkostninger, der overstiger de­
res individuelle kapacitet; 
forbedre virksomhedernes konkurrenceevne ved at lette overførsel mellem virksomhe­
der af erfaringer og knowhow til gavn for europæiske virksomheder, specielt de små 
og mellemstore. 
30-
2. Foranstaltninger 
a) Horisontalt: 
afdækning og afskaffelse af hindringer for det industrielle samarbejde på det retlige 
og fiskale plan (f.eks. med hensyn til beskyttelse af intellektuel ejendomsret); 
udvikling af redskaber for det industrielle samarbejde (herunder af retlig art): 
Den Europæiske Union råder ikke over retlige instrumenter, der er egnede til at støtte 
det industrielle samarbejde. EØFG (Europæisk Økonomisk Firmagruppe) er ikke gea­
ret til industrielle samarbejdstransaktioner, og forslaget om statut for Det Europæiske 
Selskab, som kun vedrører store aktieselskaber, er blokeret af politiske grunde. Man 
må undersøge, hvordan den statut for europæiske sammenslutninger, der er under ud­
arbejdelse, kan bidrage til det industrielle samarbejde, eller i givet fald overveje et nyt 
instrument, der giver virksomheder og lokalforvaltninger mulighed for at gennemføre 
industrielle samarbejdstransaktioner på tværs af grænserne, specielt i relation til de 
transeuropæiske net. På denne måde undgår man f.eks. at skulle benytte sig af inter­
nationale traktater som grundlag for gennemførelsen af projekter, som f.eks. tunnellen 
under Kanalen. 
- fortsat støtte til udvikling af industriinitiativer centreret omkring de vækstbærende 
markeder, specielt såfremt sådanne initiativer omfatter små og mellemstore virksom­
heder, ved at gøre det lettere at få dem finansieret gennem hensigtsmæssig og 
samordnet udnyttelse af strukturfondene, f.eks. via støtte til projekter for oprettelse 
af selskaber, der opererer med risikovillig kapital. Denne strategi har givet særdeles 
gode resultater i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabsprogrammer; 
afholdelse af "Industrial Round Tables" i lighed med dem, der har været arrangeret 
sammen med Japan og de baltiske lande og inden for bestemte industrisektorer 
("skibsfartsforummct" og "Round Tables" med de østeuropæiske lande med deltagelse 
af landbrugsfødevareindustrien og forbrugerelektronikindustrien). Formålet er at finde 
frem til områder af fælles interesse for europæiske erhvervsfolk og erhvervsfolk i de 
pågældende tredjelande dels ud fra en tværsektoriel synsvinkel, dels ud fra en geo­
grafisk synsvinkel, og at bidrage til udviklingen af fælles projekter på privat initiativ; 
udnyttelse af ekspertisen i gruppen af generaldirektører for industrien for at finde 
frem til og udvikle projekter for industrielt samarbejde og hjælpe virksomhederne med 
at søge informationer og partnere på tredjelandsmarkederne; 
Fortsat styrke et gunstigt klima for investeringer og industrielt samarbejde ved udvik­
ling af et sammenhængende regelgrundlag til fordel for fælles og effektiv støtte af 
europæiske investeringer i værtslande. Et sådant grundlag kan eventuelt udvikles på 
basis af EU-hoIdningen vedrørende principper til beskyttelse af investeringer i ACP-
lande indenfor rammerne af Lomékonventionen, etableret på basis af bilaterale aftaler 
om investeringsbeskyttelse og aftalt mellem medlemsstaterne og disse lande. 
b) 1 relation til de central- og østeuropæiske lande: 
Kommissionen vil i nær fremtid udarbejde en meddelelse om industriens konkurrenceevne i 
de central- og østeuropæiske lande med henblik på deres integrering i Den Europæiske 
Union. Der vil allerede nu kunne iværksættes følgende foranstaltninger: 
31 
16 - styrke finansieringstekniske aspekter, herunder overveje muligheder for at forbedre 
eksisterende instrumenter og udvikle løsninger, eventuelt en form for delvis investe-
ringsgaranti, med henblik på at stimulere konkrete projekter, der imødekommer et 
klart behov i partnerlandene (de central- og østeuropæiske lande), og som vedrører 
områder, hvor virksomheder i Den Europæiske Union har den fornødne kapacitet 
(energibesparelser, vandbehandling, telekommunikation, transport); 
Et sådant initiativ bør baseres på en analyse af medlemsstaternes garantisystemer, så 
man sikrer, at en fællesskabsindsats indebærer en reel værditilvækst; 
Yderligere bør vægtningen i PHARE-programmet fortsætte skiftet i retning af inve­
steringsstøtte og den private sektor samt assistance direkte til slutbrugere i modtager­
landene. 
Kommissionen kan yderligere overveje at foreslå finansiel assistance på mellemlangt 
sigt med henblik på at udfylde PHARE-subventioner og lån fra Den Europæiske Bank 
for Rekonstruktion og Udvikling og Den Europæiske Investeringsbank, som er ydet 
med henblik på strukturel tilpasning; 
- fortsat støtte til det standardiserings- og certificeringsarbejde i de central- og øst­
europæiske lande, som allerede er sat i gang i forbindelse med PHARE-programmet, 
og som er omhandlet i de europæiske aftaler; formålet er en harmonisering med de in­
dustrielle standarder i Den Europæiske Union og brug af certificeringskriterier og 
-procedurer, som er godkendt på internationalt og europæisk plan. Vedtagelse og 
overholdelse af europæiske og internationale standarder er en absolut forudsætning for 
et positivt resultat af det industrielle samarbejde, som skal gøre det lettere senere at 
integrere disse landes økonomier i Den Europæiske Unions indre marked; 
udvikling af ekspertise inden for området for international finansteknik og "offset"-
aktiviteter16; formålet er at udforske de tekniske muligheder for at styrke samarbejdet 
mellem europæisk industri og de central- og østeuropæiske lande og mobilisere de for­
nødne finansielle ressourcer til anskaffelse af de varige goder, de teknologier og den 
knowhow, der er ch nødvendig forudsætning for omstruktureringen af deres industriel­
le system og indførelsen af moderne markedsøkonomier. Der skulle være interessante 
muligheder på områderne for transport, telekommunikation og energi; 
støtte til foranstaltninger eller initiativer, baseret på Det Europæiske Energicharter, 
med henblik på at give de central- og østeuropæiske lande og det tidligere USSR mu­
lighed for at udvikle deres potentiale på energiområdet og samtidig bidrage til at for­
bedre forsyningssikkerheden i Den Europæiske Union og fremme de europæiske virk­
somheders investeringer. 
Indførelsen af en delvis investeringsgaranti og faglig bistand, der først og fremmest skal 
rådgive virksomheder i Den Europæiske Union, forudsætter en fællesskabsfinansiering 
udover den støtte til økonomiske reformer, som Kommissionen i forvejen forvalter. 
Formålet med udviklingen af denne ekspertise skal være at sikre, at der foreligger informationer 
om de meget avancerede teknikker, søm et en forudsætning for iværksættelsen af industrielle 
samarbejdsprojekter. 
-32 
c. I relation til de latinamerikanske lande og Middelhavslandene: 
Samarbejdet med de lande, med hvilke Unionen har historisk begrundede forbindelser, kan 
føre til iværksættelse af en mere integreret strategi for den industrielle modernisering. En 
sådan strategi bliver stadigt vigtigere på grund af de stigende vækstrater i disse lande, som 
begunstiges af deres politiske tiltag med henblik på at skabe økonomisk stabilitet, åbne 
markederne, opnå en regional integrering og gennemføre privatiseringer. 
Den Europæiske Union har altid været den vigtigste partner for de fleste af disse lande, 
hvor den også optræder som én af de største investorer. De bilaterale og regionale samar­
bejdsaftaler, programmer, instrumenter og institutioner, som er nødvendige for at fremme 
det industrielle samarbejde, findes i forvejen, og de skal styrkes yderligere i takt med den 
regionale økonomiske integrering. 
styrkelse af det teknologiske samarbejde: det er baseret på projekter, bl.a. på de høj­
teknologiske områder, hvor det allerede nu åbner for nye industrielle perspektiver; 
disse landes deltagelse i Fællesskabets fjerde rammeprogram for forskning og udvik­
ling og i initiativerne vedrørende "informationssamfundet": en sådan deltagelse åbner 
mange muligheder for i begge parters interesse at styrke de videnskabelige, teknologi­
ske og industrielle forbindelser med Den Europæiske Union; 
oprettelse afvirksomhedsnet mellem Den Europæiske Union og tredjelande: desuden 
bør der satses på en mere aktiv udnyttelse af de instrumenter, som Kommissionen i 
forvejen råder over, som f.eks. ECIP (European Community Investment Partners). 
Samtidig bør Den Europæiske Investeringsbank opfordres til at være mere aktiv i disse 
lande. Det vil i høj grad bidrage til at forbedre situationen. 
d. I relation til de asiatiske lande: 
Rent historisk var Japan det første land, hvormed Kommissionen indledte en omfattende og 
struktureret industriel dialog og denne dialog om industripolitikken og det industrielle sam­
arbejde har utvivlsomt bidraget til at mindske de handelsmæssige problemer og har resul­
teret i en række industrielle samarbejdsprojekter af fælles interesse, som har givet særdeles 
gode resultater. 
De foranstaltninger, der foreslås for at styrke samarbejdet med de asiatiske lande, er base­
ret på erfaringerne fra samarbejdet med Japan: 
udvikling af samarbejdsprogrammer med de lande, med hvilke Den Europæiske 
Union har sammenfaldende interesser; som eksempel kan nævnes Den Europæiske 
Unions og Japans fælles pilotprogram om "Komponenter og reservedele til forbruge­
relektronik" og samarbejdsprojektet om bilkomponenter og komponenter til datamater 
og kontormaskiner; 
udvikling af videnskabelige og teknologiske samarbejdsprojekter med et kraftigt in­
dustrielt islæt, som kan danne grundlag for industrielt samarbejde på linje med det pi­
lotprogram vedrørende edb-styret produktionsteknik, som Den Europæiske Union og 
Kina gennemfører i fællesskab, eller projektet om uddannelsesteknik, som også gen­
nemføres sammen med Kina; 
udvikling af uddannelsesforanstaltninger og foranstaltninger, der tager sigte på over­
førsel og formidling af de teknikker og den knowhow, som visse tredjelande behersker 
(det gælder f.eks. de forskellige programmer, der gennemføres sammen med Japan). 
33-
C. Sikring af retfærdige konkurrencevilkår 
Traktaten om Den Europæiske Union har som én af sine målsætninger at få åbnet 
markederne for fri konkurrence; derfor har Den Europæiske Union som den første 
internationale organisation udviklet en politik, der tager sigte på at afbøde konkurren­
cefordrejende foranstaltningers indvirkning på samhandelen. Den Europæiske Union 
har en grundlæggende interesse i, at konkurrencevilkårene overholdes effektivt af 
samtlige, handelspartnere. Skærpelsen af konkurrencereglerne internt i Unionen må 
gå hånd i hånd med etablering af tilsvarende konkurrencevilkår på det internationale 
plan. 
Den Europæiske Union må følge en industristrategi, der giver mulighed for den størst 
mulige udnyttelse af fordelene ved GATT-aftalerne og en hurtig behandling af de 
spørgsmål i tilknytning til internationaliseringen af markederne, som har ført til be­
slutningen om oprettelse af en international handelsorganisation. 
Det er specielt vigtigt for industriens konkurrenceevne i Den Europæiske Union, at 
den internationale samhandel åbnes yderligere, og at konkurrencen skærpes på det in­
dre marked, så der sker en gensidig styrkelse af udviklingen på disse to fronter. "Fair 
competition " og "fair trade" er en logisk konsekvens af "free trade". 
1. Målsætninger 
Den nuværende situation med hensyn til konkurrence og åbning af markederne og overhol­
delse af fælles regler og discipliner er fortsat meget langt fra det optimale, på trods af 
ihærdige bestræbelser både fra de enkelte lande og fra internationale organisationer. 
På det eksterne plan 
Den Europæiske Union må anlægge en konsekvent og sammenhængende strategi, der giver 
mulighed for at forene kravene om konkurrenceevne, konkurrencebaserede markeder, mil­
jøbeskyttelse og bæredygtig økonomisk udvikling: 
Industriens internationalisering indebærer, at virksomhederne har produktionsaktivite-
ter i en lang række tredjelande, hvilket skaber nye og komplicerede situationer. I visse 
tilfælde af antidumping kan spørgsmålet om Unionens industrielle interesser f.eks. ikke 
længere udelukkende anskues ud fra en geografisk synsvinkel. 
Den internationale konkurrence får i stigende grad en regional dimension: Den Euro­
pæiske Union, som er verdens største økonomiske "blok", vil meget snart blive udvidet 
med nye medlemsstater, og der er indgået økonomiske aftaler med de østeuropæiske 
lande og Rusland. Desuden har USA, Canada og Mexico dannet deres eget økonomi­
ske fællesskab (NAFTA), og der etableres frihandelssammenslutninger i andre regio­
ner i verden (Sydøstasien og Sydamerika). 
Det er nødvendigt at holde øje med de mange nye strategiske alliancer for at undgå, at 
nye koncerner far en dominerende stilling på verdensplan. Men samtidig skal man 
støtte alle de alliancer, der er af industriel og teknologisk interesse, og som giver mu-
-34 
lighed for at skærpe konkurrencen på verdensmarkederne. Man må således finde en 
balance mellem disse to målsætninger. 
De europæiske virksomheders eksport- og ekspansionspotentiale er langtfra fuldt ud­
nyttet, fordi visse markeder fortsat holdes lukkede. En nøjagtig afdækning af disse 
hindringer for væksten og iværksættelsen af enkeltstående foranstaltninger for at få 
dem afskaffet kan bidrage markant til at forbedre europæisk industris afsætningsmu­
ligheder for de pågældende produkter og på de pågældende markeder. 
- En af de ting, Den Europæiske Union bør satse kraftigt på, er at undgå, at der etable­
res diskriminatoriske bilaterale aftaler som f.eks. den indledende fase af aftalen mellem 
USA og Japan om halvledere. Åbningen af markederne må ikke komme til at virke 
diskriminatorisk. I denne forbindelse må det fremhæves, at manglende overholdelse af 
konkurrencereglerne ville give industrierne i tredjelandene mulighed for at indføre 
konkurrencebegrænsende metoder med den konsekvens, at disse landes import bloke­
res eller bremses. 
Stadigt flere lande er inde i en industrialiseringsproces og bliver i stand til at fremstille 
et stadigt større udvalg af forarbejdede varer. Flere af disse lande har liberaliseret de­
res økonomier, i mange tilfælde i et meget vanskeligt økonomisk klima. Disse landes 
fremtidige velstand afhænger af bedre adgang til markederne i den industrialiserede 
verden. De udgør til gengæld interessante eksportmuligheder for europæisk industri. 
For at sikre, at markedsadgangen og mulighederne for vækst og beskæftigelse udvikles 
på en harmonisk måde for begge parter, er det vigtigt, at det multilaterale handelssy­
stems regler accepteres og overholdes og at beslutninger fra nye aftalekomplekser im­
plementeres hurtigst muligt af de deltagende parter. Det er derfor nødvendigt, at den 
nye internationale handelsorganisation straks fra begyndelsen tager disse spørgsmål op 
i fornødent omfang, og at procedurerne for reglernes iværksættelse er tilstrækkeligt 
fleksible, gennemsigtige og enkle til at give de europæiske virksomheder muligheder 
for at udvikle sig gunstigt. Denne situation må ikke hindre europæisk industris adgang 
til de vækstbærende markeder og ikke give anledning til en fordrejet konkurrence, som 
ville bringe europæisk industri i vanskeligheder på en lang række markeder, hvor den i 
forvejen er veletableret, eller måske oven i købet i vanskeligheder på selve fælles-
skabsmarkedet. 
Den kraftige beskyttelse af markederne i nogle få lande, som i øjeblikket er inde i en 
industrialiseringsproces, tilligemed et meget lavt socialt niveau er til gavn for eksport­
industrierne, men medfører stadigt mere alvorlige konkurrencefordrejninger i takt med 
højnelsen af kvalifikationsniveauet. 
Særlig opmærksomhed bør udvises med hensyn til udviklingen af gensidige aftaler om 
anerkendelse med vore primære handelspartnere, som kan bidrage afgørende til han­
delsliberaliseringen. 
Det betyder, at udover resultaterne af Uruguay-Runden må de lande, som er i gang 
med en industrialiseringsproces, fortsætte åbningen af deres markeder over for alle 
parter med hensyn til afskaffelse af både told og ikke-toldmæssige foranstaltninger; de 
bør indføre regler og discipliner, som kan accepteres af samtlige partnerlande, og de 
må indvilge i at bekæmpe alle former for handelsbegrænsende praksis. 
Disse omstændigheder viser klart, at Den Internationale Handelsorganisation må blive den 
ramme, der skal garantere et stabilt og velafbalanceret multilateralt grundlag for den înter-
35-
nationale samhandel i overensstemmelse med de aftaler, der er resultatet af Uruguay-Run­
den. 
Den Europæiske Unions indsats på dette område bør følgelig have disse målsætninger: 
at fremme åbningen af samhandelen og samtidig tilskynde til sociale fremskridt. 
Unionen må finde midler til at bidrage til den økonomiske og industrielle udvikling i de 
lande, som forfølger denne målsætning. Unionen bør deltage aktivt i de drøftelser om 
sociale spørgsmål, der skal finde sted i Den Internationale Handelsorganisation i sam­
arbejde med ILO, uden at det går ud over udviklingslandenes komparative fordele. 
Ønsket om at styrke det sociale fremskridt må dog ikke blive et påskud for at stille sig 
i vejen for disse landes ret til økonomisk udvikling. Under alle omstændigheder bør 
man for at sikre en effektiv indsats på dette område også opfordre til at ratificere ILO-
konventionerne og give denne organisation bedre muligheder for at udføre sine tilsyns­
funktioner. 
- på multilateralt niveau både inden for OECD og i Den Internationale Handelsor­
ganisation at bringe spørgsmålet op om fastsættelse af regler, der tager sigte på al 
begrænse den konkurrencefordrejning, som er forårsaget af virksomhederne selv, og 
give europæiske virksomheder effektiv adgang til de markeder, som endnu ikke er 
underlagt sådanne bestemmelser; 
inden for Komiteen for Handel og Miljø at medvirke til fastsættelse og effektiv over­
holdelse af miljøkrav, som er i fuld overensstemmelse med GATTs grundlæggende 
principper, specielt princippet om ikke-diskrimination; 
at tilstræbe en langt bedre udnyttelse af potentialet i det geografiske område, hvor­
med Den Europæiske Union opretholder historisk og kulturelt begrundede forbin­
delser, ud fra en konstatering af, at den internationale handel i løbet af de sidste ti år 
er vokset hurtigere inden for de regionale handelszoner end mellem disse: 
* ved at fremme den internationale specialisering mellem Den Europæiske Union, de 
central- og østeuropæiske lande, Rusland og andre CIS-lande, men også landene 
omkring Middelhavet; 
* ved at indlede strategiske overvejelser om disse landes specifikke behov og tilpas­
ningen af industriproduktionen med henblik på at imødekomme disse behov og ik­
ke kun satse på eksport; 
* ved at fremme samhandelen inden for dette enorme område, ikke kun mellem Uni­
onen og de enkelte lande hver for sig, men også ved at støtte en åbning mellem 
landene indbyrdes for at skabe mulighed for omfattende stordriftsbesparelser for 
de lokale produktioner; 
* ved sammen med disse lande efter samme model som bestemmelserne i ALENA-
aftaleme mellem USA, Mexico og Canada at fastsætte strenge fælles oprindelses­
regler, som vil styrke samarbejdet og den økonomiske integration inden for områ­
det, samt klausuler, der tager sigte på at undgå en social og miljømæssig dumping, 
som i givet fald uundgåeligt skaber protektionistiske spændinger, der gør det van­
skeligt at opfylde målsætningen. 
På det interne plan: 
36-
Indførelsen af det indre marked i Den Europæiske Union er nu endelig en realitet. Den 
vigtigste opgave fremover bliver at sikre, at dette marked fungerer effektivt. Det forudsæt­
ter specielt iværksættelse i samtlige medlemsstater af de fornødne bestemmelser i tilknyt­
ning til gennemførelsen af det indre marked, effektiv åbning af offentlige kontrakter, gen­
sidig anerkendelse af standarder, mere gennemsigtige regler for det indre marked samt en 
forenkling af moms-reglerne, specielt definitiv overgang i 1997 til systemet med beskat­
ning på købsstedet, dvs. i salgslandet. 
Klar og konsekvent håndhævelse af de konkurrenceregler, der er indeholdt i traktaten, 
eller som iøvrigt er vedtaget for at tage højde for den nye internationale situation 
(forordningen om virksomhedskoncentrationer), stimulerer erhvervsaktiviteten og 
hæmmer de inflationsskabende tendenser. Det giver også mulighed for at tilpasse in­
dustristrukturerne til det nye konkurrencemiljø, specielt til de teknologiske omvælt­
ninger og til de nye alliancer, der opstår. 
Den Europæiske Union er en økonomisk faktor med en særdeles veludviklet og meget 
struktureret konkurrencepolitik. Gennemførelsen af det indre marked gør denne politik 
endnu vigtigere som et redskab til at forbedre industriens konkurrenceevne. Med af­
skaffelsen af de indre grænser er risikoen for dominerende stillinger og konkurrence­
fordrejning som følge af den fortsat alt for omfattende statsstøtte øget ganske mærk­
bart. 
Udbygning af konkurrencepolitikken er ikke et mål i sig selv. Det skal ske i overens­
stemmelse med målsætningerne for de øvrige fællesskabspolitikker, som anvendelsen 
af forordningen om virksomhedskoncentrationer efterhånden har vist, og kan desuden 
bidrage til at gøre disse endnu mere effektive. De regler, som Den Europæiske Union 
på egen hånd har indført på det konkurrencepolitiske område, kan tjene som et eksem­
pel for tredjelandene, men kan alligevel gøres langt mere effektive og gennemsigtige. 
Kontrollen med statsstøtten er baseret på et sæt regler, som er udviklet over en længere 
årrække og efterhånden er blevet meget komplicerede. Systemet omfatter bl.a. sektor­
mæssige opdelinger, som oprindeligt blev indført af konjunkturmæssige hensyn eller 
på grund af alvorlige strukturproblemer. Det bygger på forholdsvis uensartede krite­
rier, bl.a. kriteriet om "overkapacitet i produktionen", som gradvis er blevet udbygget 
med hensyn til definition og anvendelse, for at man bedre kan tage hensyn til de speci­
fikke karakteristika for det pågældende marked, som f.eks. internationaliseringsni-
veauet og udviklingen i produktionsteknikken. Det understreges således også i hvidbo­
gen, at nogle af de bestående kriterier for godkendelse af statsstøtte tilskynder virk­
somhederne "til at øge kapitalintensiteten i produktionen og foretage en udvidelse af de 
materielle investeringer snarere end de immaterielle med henblik på at forbedre effek­
tiviteten". 
Kommissionen har til hensigt at skærpe kontrollen med statsstøtte yderligere og gøre 
den mere effektiv og neutral. Med henblik på at reflektere anbefalingerne fra hvidbo­
gen vil den hurtigst muligt overveje ændringer i kontrolprocedurerne for statsstøtte. 
Parallelt hermed vil Kommissionen fortsætte bestræbelserne på at forenkle og frem­
skynde procedurerne for behandling af sager, der vedrører støtte af ubetydeligt om­
fang. 
Der kan skabes endnu bedre overensstemmelse mellem fællesskabsmålsætningen om 
styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed og politikken for kontrol med 
37-
statsstøtte. For det første er statsstøttens relative vægt i de mest velstående regioner 
fortsat en hindring for den økonomiske og sociale samhørighed. 
Endelig bør man på tilsvarende måde forsøge at skabe sammenhæng mellem på den 
ene side den fælles konkurrencepolitik i relation til statsstøtte og aftaler mellem virk­
somheder og på den anden side Den Europæiske Unions interventioner i forbindelse 
med de øvrige politikker, der gennemføres i medfør af traktaten, f.eks. på områder 
som forskning og transport. 
2. Foranstaltninger 
I relation til de eksterne markeder: 
- fortsat søge løsninger på de temaer, som ikke kunne færdigbehandles inden afslutnin­
gen af Uruguay-runden (aeronautics, staal, audio-visuelle sektor, finansielle tjensty-
delseretc); 
effektivt bekæmpe bedrageri, især for så vidt angår produktoprindelse (f.eks. højtek­
nologiske produkter og tekstiler) ved anvendelse af moderne opsporingsmetoder 
(navnlig elektronisk opsporing); 
udvikling af internationale konkurrenceregler og mekanismer til at sikre effektiv 
overholdelse af disse regler, hvilket vil give mulighed for at drage konsekvensen af 
udviklingen i retning af øget koncentration af virksomhederne og stærkere gennem­
trængning på verdensplan, samt åbne de markeder, der fortsat er lukkede på grund af 
konkurrencebegrænsende praksis; 
hensyntagen til Den Europæiske Unions industrielle interesser både som eksportør 
og som importør i forbindelse med udviklingen af Unionens præferenceforbindelser 
med handelspartnerne; 
indførelse af en "Industrial Assessment Mechanism " baseret på erfaringerne fra TAM 
(Trade Assessment Mechanism) og konklusionerne fra hvidbogen, idet man skal ud­
nytte Kommissionens eksisterende ressourcer for i samarbejde med de berørte tredje­
lande at afdække karakteren af og årsagerne til utilfredsstillende resultater i industrien 
i Den Europæiske Union på de markeder, hvor denne industri har et stort konkurren­
cemæssigt potentiale; 
- fortsat forbedre strukturen af de fælles toldtariffer på en måde, som bedre reflekterer 
producenters og brugeres industrielle interesser. 
etablering i samarbejde med den europæiske industri af en databank (oversigt) over de 
hindringer, som de europæiske virksomheder støder på på de enkelte markeder; 
- forbedre de handelspolitiske instrumenter med henblik på større effektivitet og ope-
rationalitet under hensyntagen til udviklingen i produktions- og handelsstrukturerne og 
specielt til konsekvenserne af produktionens voksende internationalisering; 
overvejelser over, hvordan handelspolitiske instrumenter og beskyttelsesforanstalt­
ninger kan bidrage til udviklingen af de tjenesteydelser, der har tilknytning til den 
voksende dematerialisering af økonomien, og til at få markederne for disse tjeneste­
ydelser til at fungere hensigtsmæssigt; 
- forbedring af koordineringen af den eksportfremmende indsats, investeringsforan­
staltninger og aktiviteter i relation til de øvrige politikker. 
38-
/ relation til det indre marked: 
- fortsatte bestræbelser på at indskrænke den samlede statsstøtte under skyldig hen­
syntagen til de regionale skævheder, bl.a. ved hjælp af større gennemsigtighed og kla­
rere og enklere regler, hvilket kræver en omarbejdning af visse retsakter, samt bedre 
mulighed for konkurrerende tredjeparter for at komme til orde; 
overveje, hurtigst muligt, ændingsmuligheder vedrørende kontrolprocedurerne for 
støtte; 
revision af kriterierne for godkendelse af støtte med det formål at rette op på den nu­
værende skævhed til fordel for de materielle investeringer og forenkle kontrolordnin­
gerne, hvor det drejer sig om sager af ubetydeligt omfang; 
- fortsættelse af bestræbelserne på at skabe sammenhæng mellem strukturpolitikkerne 
og kontrollen med statsstøtte; 
- styrke sammenhængen mellem reglerne om statsstøtte og retningslinierne for fælles­
skabsfinansiering i forbindelse med ikke-strukturelle politikker; 
udbygning af det indre marked bl.a. med henblik på konkurrencebaseret levering af 
produkter og tjenesteydelser til virksomheder, der som industrielle brugere bør have 
adgang til den bedste kvalitet til den laveste pris for at kunne klare sig i den internatio­
nale konkurrence, specielt på områderne for gas, elektricitet og telekommunikation. 
D. Modernisering af de offentlige myndigheders engagement 
Hvis de offentlige forvaltningsstrukturer både på fællesskabsplan og på nationalt plan 
og vilkårene for deres engagement i erhvervslivet moderniseres i takt med modernise­
ringen af virksomhederne, undgår man, at de obligatoriske afgifter bliver yderligere 
belastende. Denne modernisering er en nødvendig forudsætning for at få forbedret in­
dustriens konkurrenceevne. De tidligere administrative og ledelsesmæssige metoder, 
som ofte var overdrevent besværlige og langsommelige, korresponderer ikke med nuti­
dens økonomiske udvikling. De offentlige myndigheder må hurtigt tilpasse sig de nye 
vilkår. 
De offentlige myndigheder må også effektiviseres for at skabe et attraktivt klima for 
den industrielle aktivitet i Den Europæiske Union og fremme udviklingen på områder 
som sundhed, uddannelse og kommunikation, hvor de har et direkte ansvar som både 
kunder og investorer. 
1. Målsætninger 
Den Europæiske Union har spillet en afgørende rolle for indførelsen af det indre marked, 
der har betydet afskaffelse af store mængder overflødige kontrolforanstaltninger og formu­
larer, som var resultatet af tidligere tiders bureaukrati. Indførelsen af det indre marked er i 
sig selv en enorm fordel, og dette marked "uden grænser" giver virksomhederne mulighed 
for at udnytte stordriftsfordele, nedbringe deres administrative og finansielle omkostninger, 
få lettere adgang på mere retfærdige konkurrencevilkår til både private og offentlige 
39 
kontrakter, og at etablere et bedre indbyrdes samarbejde. Dette integrerede marked bør ud­
nyttes mere dynamisk, og det bør bringes til at fungere endnu bedre, f.eks. med hensyn til 
indirekte beskatning, standardisering og åbning af offentlige kontrakter. Skal det indre 
marked udnyttes fuldt ud, må Den Europæiske Union påbegynde en modernisering af sine 
egne foranstaltninger på en række områder og: 
- gå fra den fase, der blev betegnet som "målsætning 92", og som drejede sig om at få 
skabt det fornødne lovgivningsmæssige grundlag, videre til den rase, hvor der lægges 
større vægt på samarbejdet. Nu drejer det sig om i en tid, som i stigende grad er præ­
get af liberalisering, og hvor man næppe kan nå ret meget længere via harmonisering i 
traditionel forstand, at give virksomhederne mulighed for at udnytte fordelene ved det 
indre marked ved at fortsætte bestræbelserne på at afskaffe de konkurrencefordrejnin­
ger, der er resultatet af lovgivningsmæssige og administrative forskelle. I denne for­
bindelse bor det overvejes, således om Kommissionen har foreslået det i sin meddelelse 
om subsidiaritetsprincippet (SEK(92) 1990 endelig udg.), hvordan man kan bruge 
bestemmelserne i traktatens artikel 101 og 102 mere målrettet for at få afskaffet nogle 
tilbageværende hindringer, som er til skade for konkurrenceevnen; 
støtte det administrative samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen for 
at løse de problemer, som virksomhederne støder på, når de vil udnytte deres rettighe­
der i forbindelse med det indre marked; 
forenkle organiseringen og udøvelsen af de offentlige ansvarsopgaver, som influerer på 
industriens konkurrenceevne, for eksempel ved hjælp af en systematisk analyse af alle 
lovforslags konsekvenser for konkurrenceevnen; 
fortsætte dereguleringen og den administrative forenkling for at få afskaffet de 
unødvendige restriktioner, der hæmmer virksomhedernes konkurrenceevne, innovatio­
nen og beskæftigelsen, specielt med henblik på at gøre det lettere at indføre nye former 
for tilrettelæggelse af arbejdet; 
tilskynde de offentlige forvaltninger at tilpasse sig konsekvenserne af globaliseringen 
af verdensøkonomien, som allerede har konsekvenser, f.eks. i form af informati­
onssamfundet, ved skelnen mellem konkurrenceprægede aktiviteter og aktiviteter, som 
kan henføres til den ikkc-konkurrerende sektor; 
sikre en bedre samordning med de økonomiske beslutningstagere i forbindelse med 
spørgsmål, der vedrører industriens resultater, ved at stille flere og bedre informatio­
ner til rådighed om udviklingen på markederne, den teknologiske udvikling og ændrin­
ger i de grundlæggende vilkår, der kan indvirke på europæisk industris resultater; 
sikre en bedre samordning mellem de administrative strukturer, der beskæftiger sig 
med fremme af forskningen, og de strukturer, der er ansvarlige for udviklingen af in­
dustrien; 
fortsætte bestræbelserne på at nedbringe de omkostninger, der er forbundet med love 
og administrative regler både i medlemsstaterne og på fællesskabsplan ved at vurdere 
omkostningerne ved alle nye forslag meget nøje og forsøge at forenkle dem; 
skabe gunstige vilkår for udviklingen af virksomhederne, innovationen og forsknin­
gen ved at afskaffe hindringer af lovgivningsmæssig og anden art og sikre produkti­
onsfaktorernes frie bevægelighed i Den Europæiske Union. 
Der bliver stadigt flere offentlige beslutningscentre, som influerer på industriaktiviteten, og 
som udøver deres beføjelser uden nogen egentlig helhedvision og konsekvent samordning: 
40-
på internationalt plan er disse beføjelser delt mellem en lang række mere eller mindre 
faste strukturer, som ikke altid er lige effektive; 
på fællesskabsplan er der flere forskellige Ministerråd, der skal tage stilling til indu­
striproblemer (almindelige anliggender, industri, telekommunikation, det indre marked, 
forskning, miljø, transport, energi). Det fremgår iøvrigt udtrykkeligt af traktatens 
artikel 130 H, at der er brug for koordinering, og det blev også understreget af Det 
Europæiske Råd på Korfu, som opfordrede Kommissionen til at tage de nødvendige 
initiativer til at fremme en sådan koordination på forskningsområdet, især i forbindelse 
med spørgsmål om informationssamfundet, som kommer til at høre under ét og samme 
Ministerråd; 
på nationalt og regionalt plan er der forskellige forvaltningsstrukturer i de enkelte 
medlemsstater, og beføjelserne er fordelt på mange forskellige måder (vilkårlig af­
grænsning mellem industri, forskning, telekommunikation, erhvervsliv m.m.). 
USA og Japan har forsogt at lose disse problemer ved at etablere mere horisontale 
samordn i ngsstruk turer, som f.eks. det amerikanske "Konkurrenceråd*, hvori der sidder 
repræsentanter for de vigtigste parter i den industrielle udvikling. De offentlige myndighe­
der i Europa må ligesom Kommissionen vurdere, hvilke konsekvenser de bør drage af 
denne udvikling. 
2. Foranstaltninger 
Fortsættelse af liberaliseringsprocessen 
• gennem en undersøgelse på grundlag af de konkrete problemer, virksomhederne 
støder på, af mulighederne for at anvende artikel 101 og 102 til at afskaffe en 
række forskelle, som er affødt af opretholdelsen af en national lovgivning, som ad­
skiller sig væsentligt fra de øvrige medlemsstaters, 
• med udgangspunkt specielt i erfaringerne fra telekommunikationssektoren i for­
bindelse med Kommissionens forslag til direktiver, som blev vedtaget på grundlag 
af artikel 90 og artikel 100 A med hensyn til harmoniseringsaspekterne og på 
grundlag af artikel 129 med hensyn til de transeuropæiske net, samt med udgangs­
punkt i Rådets resolution af 22. juni 1993 og konklusionerne i "Bangemann-grup­
pens" rapport om "Informationssamfundet", 
• gennem vedtagelse af en dynamisk strategi for skærpelse af konkurrencen på 
energimarkedet i forbindelse med en omdefinering af opgaver af almen økonomisk 
interesse, 
omdefinering af målsætningerne for det offentliges service, så det fremgår tydeligere, 
hvilke opgaver der ikke kan dækkes udelukkende på grundlag af fri konkurrence, og 
etablering af en forvaltningsmæssig ramme, som giver mulighed for en bedre udnyttel­
se af lovgivningsinstrumenterne; 
- anvendelse af Den Europæiske Unions strukturfondefor at ledsage og fremme om­
lægningerne i industrien både på det generelle plan og med henblik på det nye mål nr. 
4 og fællesskabsinitiativerne; 
41-
20 
21 bl.a. via de nye fællesskabsinitiativer11, specielt PME-initiativet18 og ADAPT-ini-
tiativet19, at lette udviklingen af partnerskabsforbindelser mellem større virksomheder 
og små og mellemstore virksomheder og få etableret de netværk og "clusters"20, som 
er en nødvendig forudsætning for at fremme: 
• en tættere samordning mellem de større virksomheder og deres leverandører, 
f.eks. bilfabrikkerne og de fabrikker, der fremstiller det nødvendige udstyr21, 
• små og mellemstore virksomheders adgang til nye teknologier eller teknologier, 
som supplerer dem, de i forvejen råder over, for at lette disse virksomheders ad­
gang til markederne, 
• udnyttelse af den regionale mangfoldighed i Den Europæiske Union ved at 
kombinere de industrielle, teknologiske og geografiske fordele ved denne mang­
foldighed, 
systematisk lempelse af procedurerne og bestræbelser på at gøre dem mere gennem­
sigtige for at give de økonomiske beslutningstagere bedre mulighed for at analysere de 
nationale lovgivningers og fællesskabslovgivningens virkninger for konkurrenceevnen 
og beskæftigelsen, f.eks. på områder som tekniske standarder for maskiner, særlige 
bestemmelser om bioteknologi, lovgivning om forurenende emissioner, sundhed og 
sikkerhed på arbejdspladsen, arbejdstid og adgang til forskellige erhverv. Den gruppe 
vedrørende "Lovgivningsmæssig og administrativ forenkling", som Det Europæiske 
Råd på Korfu lod oprette under Kommissionen, kommer til at spille en central rolle for 
dette arbejde; 
fremskyndelse af indførelsen af de transeuropæiske telenet mellem de offentlige for­
valtninger og støtte til udviklingen af informations- og serviceinfrastrukturer for for­
retningslivet; 
udnyttelse af fællesskabsinstrumenterne (forskning, strukturfonde m.m.), til at støtte 
konkrete projekter for industrielt samarbejde, der kan bruges som modeller, og som 
involverer virksomheder fra flere medlemsstater (specielt gennem samordning af sags­
behandlingen hos de nationale myndigheder i forbindelse med iværksættelsen af fælles­
skabsstøtterammerne). 
17 Fællesskabsinitiativerne skal ses som en tilskyndelse fra Kommissionen til medlemsstaterne om 
med brug af strukturfondene at fortsætte indsatsen på en række områder, som er af særlig 
interesse for Den Europæiske Union. 
18 PME-initiativet har til formål at hjælpe små og mellemstore virksomheder i industrien og 
servicesektoren, specielt virksomheder i tilbagestående regioner, med at tilpasse sig det indre 
marked og opnå den fornødne konkurrenceevne på internationalt plan. 
19 ADAPT-initiativet skal bidrage til at tilpasse arbejdskrajien til omlægningerne i industrien og 
forbedre arbejdsmarkedets funktionsmekanismer med henblik på at skabe fornyet vækst, øge 
beskæftigelsen og forbedre konkurrenceevnen for virksomheder i Den Europæiske Union. 
Udtrykket "cluster" dækker en samling aktører i industrien, som samarbejder, men samtidig 
konkurrerer indbyrdes, og som udgør et dynamisk center af viden, der giver positive eksterne 
virkninger (kilde: European Industrial Competitiveness - Tøger Reve og Lars Mathiesen -
undersøgelse udført for Europa-Kommissionen og UNICE i fællesskab -juni 1994). 
Jf. Kommissionens meddelelse om automobilindustrien i Den Europæiske Union (KOM(94) 49). 
-42 
Endelig har Kommissionen til hensigt at undersøge muligheden for at forenkle de mange 
forskelligartede strukturer, som man i dag opererer med inden for industripolitikken, og 
gøre dem mere sammenhængende, men man vil også evaluere resultaterne af erfaringerne 
med mere omfattende samråds strukturer, som f.eks. de såkaldte "Konkurrenceråd". 
43-
EUROPA-KOMMISSIONEN 
Rue de la Loi 200, B-1049 Bruxelles, Belgien 
Telefon: direkte linie (+32-2)29 central 299 11 11 - Telefax: 
Telex COMEU B 21877 - Telegramadresse COMEUR Bruxelles 29. 
Uk 
BILAG I ANALYSE AF DEN EUROPÆISKE INDUSTRIS SITUATION 3 
1. Vurdering af industriens resultater 3 
2. Medlemsstaternes relative position 4 
3. Erhvervslivets egen vurdering 4 
4. Konkurrenceevne, faktorpriser og flytning af produktionen 5 
5. Konkurrenceevne og differentieringsstrategier 7 
6. Serviceindustriernes betydning ....7 
7. Fremstillingsindustriens resultater 8 
BILAG II. TABEL 13 
BILAG III. FIGUR 19 
2-
BILAG I ANALYSE AF DEN EUROPÆISKE INDUSTRIS SITUATION 
1. Vurdering af industriens resultater 
På trods af de opmuntrende økonomiske udsigter på kort, mellemlang og lang sigt fremhæ­
ver de fleste vurderinger af industriens situation i Den Europæiske Union fortsat den for­
uroligende forringelse af konkurrenceevnen i forhold til de vigtigste konkurrenter og spe­
cielt i forhold til de to andre "stormagter" i verdenshandelen, Japan og USA. 
En umiddelbar sammenligning af resultaterne i Den Europæiske Union i relation til be­
stemte makroøkonomiske faktorer viser ganske vist, at Unionen står mindre gunstigt (jf de 
tabeller og figurer, der er knyttet som bilag til meddelelsen). Men denne pessimistiske 
konstatering bør dog nuanceres noget : 
den er baseret på en analyse af et begrænset antal faktorer, men hele problemstil­
lingen i relation til industriens konkurrenceevne er meget kompleks og langt mere 
omfattende, end det fremgår af en simpel sammenligning af makroøkonomiske vari­
abler, uanset hvor betydningsfulde de måtte være; 
de samlede gennemsnit for Unionen viser ikke forskellene mellem medlemsstaterne, 
og nogle af dem har kunnet registrere bemærkelsesværdigt gode resultater sammen­
holdt med de øvrige OECD-lande; 
der er ikke i fuldt omfang taget hensyn til serviceindustriernes voksende betydning; 
de anslås at repræsentere over 60% af værditilvæksten og beskæftigelsen i den 
samlede produktion i Unionen. På dette område mangler man rent faktisk i mange 
tilfælde statistiske data, men her har Unionen ikke desto mindre nogle væsentlige 
konkurrencemæssige fordele; 
endelig giver denne korte konstatering heller ikke noget indtryk af de afgørende ele­
menter, der ligger til grund for enhver form for konkurrencemæssig position, nemlig 
den mikroøkonomiske dimension, initiativlyst og iværksætterånd og individuelle 
idéer, virksomhedernes forretningsstrategier og dynamikken inden for de enkelte 
brancher og "clusters" af virksomheder. Der er i Unionen mange eksempler på suc­
ceshistorier, som er baseret på sådanne elementer, og opskrifterne på successen skal 
blot videreformidles til tilstrækkeligt mange virksomheder og beslutningstagere i er­
hvervslivet. 
Disse bemærkninger er af afgørende betydning, fordi vurderingerne af industrien i Den 
Europæiske Union skal ses i sammenhæng med en økonomisk krisesituation, hvor det er 
vanskeligt at afgøre, i hvilket omfang et ugunstigt resultat af en sammenligning af en 
række kvantitative faktorer kan tilskrives de dårlige konjunkturer. 
Det er også vigtigt at huske på, at industriens konkurrenceevne først og fremmest er base­
ret på, at der i industristrukturen findes så mange virksomheder som muligt, der er i stand 
til at udvikle sig og samtidig give overskud på alle de markeder, hvor de opererer. Det er 
klart, at jo mere krævende efterspørgslen er, og jo hårdere konkurrencen er, jo mere bety­
der virksomhedernes positive resultater for deres konkurrenceevne. 
Disse forudsætninger er til stede i Unionen, og de positive resultater, som en lang række 
europæiske virksomheder kan udvise, peger i retning af, at de har været i stand til at til­
passe sig det konkurrencebaserede miljø. 
^ 
2. Medlemsstaternes relative position 
Man må gå ud fra, at det endnu ikke er lykkedes fremstillingsindustrien som helhed i Den 
Europæiske Union at overvinde en række strukturbetingede ulemper, men 1993-udgaven af 
World Competitiveness Report tegner dog et mindre dystert billede af Unionens konkur­
rencemæssige stilling. Bedømt hver for sig er der rent faktisk nogle medlemsstater, som 
ligger i førerfeltet i relation til størsteparten af de 370 faktorer (både kvantitative og kvali­
tative), der indgår i denne årlige undersøgelse. 
Det gælder specielt Danmark (på tredjepladsen), Tyskland (på femtepladsen), Nederlan­
dene (på sjettepladsen) og Den Belgisk-Luxembourgske Union (på tiendepladsen)(1). Des­
uden skal man være klar over, at Tysklands femteplads (andenplads i 1992) først og 
fremmest skyldes virkningerne af foreningen med det tidligere DDR. Andre stater 
(Frankrig og Storbritannien) har forbedret deres position i forhold til de foregående år og 
ligger på et absolut niveau, som tåler sammenligning med de bedste. Kun visse lande i den 
sydlige del af Unionen udviser tilsyneladende fortsat visse svagheder i relation til konkur­
renceevnen, som i høj grad skyldes strukturbetingede problemer i forbindelse med omlæg­
ningen af en række basisindustrier med ringe værditilvækst. 
Disse placeringer er vigtige, fordi debatten om konkurrenceevnen i mange tilfælde tilsyne­
ladende kun baseres på en sammenligning af kvantitative faktorer (af makroøkonomisk ka­
rakter), hvorved man ser bort fra såvel virksomhedernes relative resultater som serviceer­
hvervenes og en række andre kvalitative faktorers voksende betydning. 
3. Erhvervslivets egen vurdering(2) 
Ifølge erhvervslivets egen vurdering er der ikke nogen enkelt faktor i Europa, som bærer 
hele ansvaret for den relative forringelse af europæisk industris konkurrencemæssige pla­
cering (der hovedsagelig udtrykkes i relation til handelsresultaterne på de eksterne marke­
der). Tilsvarende findes der heller ikke ét enkelt middel til at afhjælpe problemet. 
Udover de ugunstige elementer, der kan registreres (forringelse af handelsbalancen, kurs­
stigninger, lavere vækstrate, manglende fleksibilitet i relation til den menneskelige faktor 
m.m.), peger erhvervslivet på en række andre faktorer : 
timelønnen er steget hurtigere og var i 1992 forøget med i alt ca. 20%; 
skattebyrden er i gennemsnit 40% i Unionen imod 30% i andre lande; 
produktiviteten i fremstillingsindustrien er væsentligt lavere - 30% i forhold til USA 
og 10% i forhold til Japan (McKinsey) - og det på trods af stort set samme vækstrater 
i de seneste ti år; 
vi er sakket agterud med hensyn til både materielle og immaterielle investeringer i 
virksomhederne (specielt i de små og mellemstore virksomheder), og vi mangler i nogle 
tilfælde den fornødne ekspertise på ledelsesområdet. 
Blandt mulige løsninger på problemerne peger erhvervslivet selv på en række politiske til­
tag med sigte på at forbedre det makroøkonomiske klima og få markederne til at fungere 
mere effektivt. 
Japan og USA lå på henholdsvis første- og andenpladsen i 1993. 
UNICE - Competitiveness Report 1994. 
^ 
4. Konkurrenceevne, faktorpriser og flytning af produktionen 
Generelt gælder det, at industrien i Den Europæiske Union for at genskabe sin konkur-
receevne først og fremmest har fokuseret på omkostningerne og produktiviteten, og det 
har givet mærkbare resultater i de seneste år. 
En analyse af den finansielle situation for et udsnit af de 1380 største europæiske indu­
strivirksomheder3 i perioden fra 1987 til 1992 viser, at omsætningen pr. ansat steg fra 
99 000 ECU til 136 000 ECU4, dvs. ca. 6% om året, mens beskæftigelsen kun voksede 
med 2,5%. En del afstigningen i beskæftigelsen må iøvrigt tilskrives fusioner og virksom­
hedsovertagelser (i forventning om gennemførelsen af det indre marked) i stedet for reelle 
behov. 
Iøvrigt fremgår det af World Competitiveness Report 93, at der blandt de ti OECD-lande, 
der har haft den største stigning i BNP pr. ansat (1983-1991), optræder seks EU-lande 
(Irland med 3,68%, Italien med 2,60%, Portugal med 2,29%, Frankrig med 2,15%, Be­
nelux med 1,92% og Spanien med 1,91%) med vækstrater på tæt ved eller over 2% om 
året. Kun Tyskland har på grund af foreningen med det tidligere DDR haft en negativ 
vækstrate (-2,33%). Med hensyn til værditilvæksten pr. ansat i fremstillingsindustrien vi­
ser samme rapport desuden (med 1989 som udgangspunkt), at fem EU-lande (Benelux, 
Frankrig, Tyskland og Italien) ligger blandt de ti bedst placerede med Japan i spidsen. Ja­
pans resultat er dog 14% bedre end tallet for Benelux (bedst blandt EU-landene). USA 
kommer helt ned på en elvteplads med et resultat på linje med Italiens. Med hensyn til 
kapitalens produktivitet (værditilvækst pr. investeret ECU) ligger USA derimod klart i 
spidsen med 6,63 ECU foran tre EU-lande (Storbritannien med 5,15, Danmark med 5,06 
og Irland med 5,00). Japans resultat er det dårligste blandt samtlige analyserede landes 
(2,7 ECU eller ca. en tredjedel af USA's). 
Disse tal synes at bekræfte, at virksomhederne i Den Europæiske Union klart har centreret 
produktivitetsbestræbelserne om at forsøge at skære ned på arbejdskraftfaktoren og ar­
bejdskraftomkostningerne; årsagerne er velkendte. 
Denne udvikling synes langt fra at være afsluttet. Den startede i de større virksomheder 
og synes nu at sprede sig til de små og mellemstore virksomheder, og det på trods af at 
omkostningsfaktoren i relation til produktionsarbejdskraft (i hvert fald i fremstillingsin­
dustrien) tilsyneladende far relativt mindre betydning for produktionsomkostningerne ved 
de fleste produkter og tjenesteydelser i forhold til andre elementer såsom udgifter til ud­
vikling, industrialisering, kontrol og distribution. 
Dette forsag på at forbedre konkurrenceevnen via omkostningerne er i visse tilfælde led­
saget af strategier for jlytning af industrier til de regioner, som har nogle konkurrence­
mæssige fordele i relation til visse faktoromkostninger, specielt arbejdskraftomkostninger. 
En analyse af fællesskabsvirksomhedernes direkte investeringer i udlandet synes dog at 
vise, at hovedformålet med sådanne strategier er at opnå en bedre placering på vækstmar­
kederne i modsætning til substitutionsstrategierne (produkter beregnet til at blive reekspor­
teret til Europa). Flytninger af fællesskabsproduktion til lande med lave arbejdskraftom­
kostninger er dog langt mindre udbredte, end man i almindelighed tror.5 
Flytningerne er fortsat begrænset dels til nogle få sektorer (som f.eks. tekstil og beklæd­
ning, fodtøj, forbrugerelektronik, elektroniske komponenter), dels til bestemte former for 
f Dable-databasen (GD III). 
4 De tilsvarende tal for 1992 er for USA og Japan henholdsvis 150 000 og 220 000 ECU. 
5 "Investment strategies of EU-companies in non-european countries"; Panorama of the EU 
Industry 1994. 
-5-
^ 
virksomhed (udførelse i underentreprise af intellektuelle arbejdsopgaver uden større inno­
vativt indhold), hvor omkostningerne og fleksibiliteten i relation til arbejdskraftfaktoren 
fortsat har relativt stor betydning. 
Ser man kun på de direkte investeringer i udlandet i 1991 fra de fire* mest aktive med­
lemsstater (Frankrig, Tyskland, Nederlandene og Storbritannien), er fordelingen efter in-
vesteringsland følgende : 
1991 Mia ECU % 
SamJede direkte investeringer i udlandet 57,1 100 
i andre EU-lande 32,5 57 
- i lande uden for EU 24,6 43 
- i lande uden for OECD 5,8 10 
- i asiatiske lande 3,6 6 
De fire landes* samlede nationale investeringer 707?5 
Disse tal viser dels, at de direkte investeringer i udlandet er forholdsvis begrænsede i for­
hold til de samlede nationale investeringer (8%), dels at en meget stor del af disse direkte 
investeringer i udlandet (32,5%) går til andre EU-lande, og endelig at en forholdsvis be­
skeden del går til mindre industrialiserede lande (9,4%). 
Rent sektormæssigt er fællesskabsvirksomhedernes direkte investeringer i udlandet uden 
for EU koncentreret på fremstillingsindustrien og energisektoren (først og fremmest olie). 
Man kender ikke de relative tal for underentrepriseaktiviteter. I fremstillingsindustrien ud­
gør kemiske produkter den vigtigste sektor efterfulgt af elektriske anlæg, levnedsmidler, 
drikkevarer og tobak samt bilindustrien. De samlede investeringer i de sidstnævnte sektorer 
er dog mindre end investeringerne i sektoren for kemiske produkter, som tegner sig for 
næsten halvdelen af de direkte investeringer i udlandet uden for EU (1991-tal for Storbri­
tanniens vedkommende). 
5. Konkurrenceevne og differentieringsstrategier 
På trods af de bestræbelser, der er udfoldet, synes industrien i Den Europæiske Union at 
være mindre aktiv med hensyn til at gennemføre foranstaltninger, der tager sigte på at 
øge produkternes værditilvækst gennem differentiering og udvikling af konkurrence­
mæssigefordele. 
Det er specielt tilfældet for mange små og mellemstore virksomheder, som indgår i de stør­
re virksomheders logistiske industristruktur. 
Problemstillingen omkring produktionsomkostningerne betragtes i mange tilfælde blot som 
et spørgsmål om at forbedre produktiviteten ved at skære ned på arbejdskraftfaktorens an­
del. En mere detaljeret analyse viser dog, at omkostningssituationen snarere kan forbedres 
ved strukturomlægninger ledsaget af øget uddannelse af arbejdsstyrken og forøgelse af 
værditilvæksten end ved en mekanisk indskrænkning af arbejdsstyrken, specielt i produk­
tionsleddet. 
Denne situation gør sig tilsyneladende gældende i relation til alle produktioner, og ikke blot 
dem, der henvender sig til den endelige forbruger, men også i relation til kapitalgoder og 
kvasikapitalgoder og fremstillingsprocesserne i tidligere led samt de tjenesteydelser, de 
består af. 
-6 
M 
Erhvervslivet erkender selv det velbegrundede i denne analyse, når det anbefaler6 foran­
staltninger, der skal tilskynde til udvikling af dynamiske industrielle "clusters" og furbed­
ring af ledelsesmetoderne i virksomhederne. 
6. Serviceindustriernes betydning 
Ved målingen af industriens konkurrencemæssige styrke i Den Europæiske Union (og 
dens konkurrenters), er der normalt ikke taget hensyn til serviceerhvervenes voksende 
betydning. 
Disse erhverv omfatter i bredeste forstand såvel markedsmæssige tjenesteydelser 
(reparation, handel, hotel og restauration, transport, kommunikation, banker, forsikring og 
øvrige tjenesteydelser) og ikke-markedsmæssige tjenesteydelser (sundhedsydelser, under­
visning, forskning, sociale ydelser og offentlige tjenester). De bidrager alle sammen til at 
styrke Unionens konkurrencemæssige fordele. 
En undersøgelse af ganske ny dato7 giver et bedre indtryk af denne dimension på trods af 
problemer med hensyn til metoder, indsamling og analyse af dataene. 
I relation til værditilvækst og beskæftigelse skulle servicesektorerne udgøre henved to 
tredjedele af fællesskabsøkonomien. Tre fjerdedele heraf skulle være markedsmæssige tje­
nesteydelser, hvoraf reparation og engros- og detailhandel udgør størsteparten. Resten 
stammer fra ikke-markedsmæssige tjenesteydelser. 
I forhold til 1980 skulle deres værditilvækst være steget med 8,7% om året, mens den 
samlede værditilvækst i EU gennemsnitligt steg med 7,8% om året. Det har medført, at 
servicesektorernes andel i den samlede værditilvækst er vokset med 5,6 procentpoint. De 
markedsmæssige tjenesteydelsers andel blev lidt større i løbet af 1980'erne på bekostning 
af de ikke-markedsmæssige tjenesteydelser. Denne stigning skyldtes for størstepartens 
vedkommende en stigning i de øvrige markedsmæssige tjenesteydelsers andel. 
Med hensyn til direkte investeringer i udlandet inden for EU tegnede servicesektorerne 
sig for 21,3 mia ECU i 1989. Det var mere end både de interne investeringer fra lande 
uden for EU (16,8 mia ECU) og EU-investeringer i andre lande uden for Unionen (11,9 
mia ECU). Banksektoren repræsenterede ca. 40% af investeringerne inden for EU med 9,6 
mia ECU i perioden fra 1984 til 1989 og bidrog således til stigningen i de direkte uden­
landske investeringer inden for Unionen. Bankkoncerner fra lande uden for EU forøgede 
deres investeringer i Unionen med næsten 7 mia ECU i samme periode ud af i alt 13,2 mia 
ECU for samtlige servicesektorer. 
Tilsvarende tendenser kan registreres med hensyn til beskæftigelsesniveauet. I 1990 ved­
rørte næsten to tredjedele af alle jobs i Unionen aktiviteter i forbindelse med servicesekto­
rerne (ca. 80 mio mennesker i ti medlemsstater). I forhold til situationen i 1980 steg den 
samlede beskæftigelse i disse sektorer med 13,5 mio (+1,9% om året), mens beskæftigelsen 
faldt med 3 og 4 mio i henholdsvis landbruget og fremstillingsindustrien. Servicesektorens 
andel i beskæftigelsen skulle dermed være vokset med 7,8 procentpoint, hvilket er en endnu 
større stigning end stigningen i relation til værditilvæksten. 
Disse tal bekræfter kun R. Reich's analyser8 af den nye segmentering af arbejdsmarkedet. 
De understreger også, hvor absolut nødvendigt det er at udvikle mere effektive instrumen­
ter til dataindsamling og måling på disse områder. 
6 UNICE'S Competitiveness Report 1994. 
7 Panorama of the EU Industry 1994, "The Service Sector in the Changing Economy of the EC", 
NEI. 
-1-
S<? 
7. Fremstillingsindustriens resultater 
En analyse af udviklingen i fremstillingsindustrien viser, at det er sektorerne for forbrugs­
goder, der er gået stærkest frem i løbet af de seneste seks år. Ud af i alt 65 analyserede 
sektorer (jf. omstående tabel) har ca. 40% (28 sektorer) således kunnet registrere en kon­
stant stigning, og af disse har tre fjerdedele (20 sektorer) haft eksporttal, som var større 
end tallene for den indenlandske produktion, det gælder f.eks. levnedsmidler og ikke-alko-
holholdige drikkevarer. Størsteparten af de sektorer, der fremstiller kvasikapitalgoder, er 
blandt de sektorer, der har kunnet registrere middelstærk til kraftig vækst; de bedst place­
rede sektorer har været sektorerne for forarbejdning af gummi og plastmaterialer og se­
kundær forarbejdning af metaller. 
Derimod har sektorerne for investeringsgoder kun haft en svag vækst i samme periode. De 
dårlige resultater i investeringsgodesektorerne ser ud til at fortsætte og må give anledning 
til bekymring hos de offentlige myndigheder, i det omfang det drejer sig om produkter med 
høj værditilvækst, der udgør en væsentlig del af handelen med lande uden for Unionen. 
Størsteparten af de sektorer, der har haft en kraftig vækst, er højt udviklede sektorer, som 
har været præget af voksende efterspørgsel på verdensplan i de seneste år. Omvendt er 
mange af de sektorer, der har kunnet registrere den svageste vækst - i nogle tilfælde nega­
tiv vækst - sektorer, som er direkte berørt af, at forbrugerne har ændret smag (det gælder 
f.eks. pelsværk, alkoholholdige drikkevarer og tobak) eller af, at udenlandske konkurrenter 
har fået større markedsandele (det gælder f.eks. musikinstrumenter, ure, legetøj og 
sportsartikler) på bekostning af producenter fra Den Europæiske Union. 
Sektoranalyse afvæksten i fællesskabsproduktionen og handelsbalancen 
(fremstillingsindustrier) - (1986-1992) 
"The work of Nations" 1991. Se i denne forbindelse undersøgelsen "European Industrial 
Competitiveness - T. Reve og L Mathiesen 1994", som er gennemført afGD 11I/SNF og UNICE i 
fællesskab. 
-8 
S" 
(Udgangspunkt: årlig pro­
centvis vækst) 
Antal sektorer Investerings-
goder Kvasikapital 
-goder Forbrugs­
goder mm 
I vækst 
- hvor stigningen på han­
delsbalancen er større end 
stigningen i fællesskabs­
produktionen 
- hvor stigningen på han­
delsbalancen er mindre 
end stigningen i fælles­
skabsproduktionen 
- hvor stigningen i fælles­
skabsproduktionen er 
ledsaget af en nedgang på 
handelsbalancen. 
I tilbagegang 
hvor nedgangen i fælles­
skabsproduktionen er 
delvist opvejet af en stig­
ning på handelsbalancen 
hvor nedgangen i fælles­
skabsproduktionen er 
ledsaget af en nedgang på 
handelsbalancen. 
Antal analyserede sektorer 20 m. 
II m 
13 IS 34 M 
Kilde: Panorama of the EU Industry 1994. 
I de følgende tabeller (se også bilag 24 og 25) analyseres udviklingen i eksporten og im­
porten for de vigtigste sektorer i fremstillingsindustrien i perioden 1986-1992, opdelt i 
sektorer i kraftig vækst (over 5% om året), sektorer i middel vækst (over 3-5% om året) og 
sektorer i langsom vækst eller tilbagegang. 
Sektorer i kraftig vækst og omfanget af udenrigshandelen 
(Udgangspunkt: 1992) 
Omfattende eksport 
Farmaceutiske produkter 
- Medicinsk/kirurgisk udstyr 
Telekommunikationsudstyr 
Kontor- og edb-udstyr 
Begrænset eksport 
Forarbejdning af plastmaterialer 
- Sekundær forarbejdning af metaller 
Gummi og plastmaterialer 
Hcke-alkoholdige drikkevarer og mi­
neralvand Stigning i 
produktion 
(86-92) 
7,3 
6,2 
5,4 
5,1 
7,1 
5,7 
5,3 
5,0 Omfanget af 
eksporten 
15,4 
31,5 
15,7 
21,6 
9,0 
4,8 
10,0 
2,2 Omfanget af 
importen 
8,9 
33,7 
14,4 
40,3 
7,1 
4,5 
8,1 
0,4 
Kilde: Panorama of the EU Industry 1994. 
Blandt de otte sektorer, der har oplevet en kraftig vækst (over 5%), er der to, farmaceuti­
ske produkter og medicinsk/kirurgisk udstyr, som er stærkt afhængige af den kraftige 
-9-
Çi 
stigning i efterspørgslen efter sundhedsydelser. To andre sektorer, telekommunikationsud­
styr og kontor- og edb-udstyr, har nydt godt af den vedvarende efterspørgsel efter indu­
strielle tjenesteydelser og den udbredte "elektronificering". For tre andre sektorers ved­
kommende, gummi, plastmaterialer og sekundær forarbejdning af metaller, skyldes væk­
sten den voldsomme udvikling i efterspørgslen fra transportsektoren. Endelig må væksten 
for sektoren for ikke-alkoholholdige drikkevarer og mineralvand tilskrives ændringer i for­
brugsvanerne. 
Sektorer i middelstærk vækst og omfanget af udenrigshandelen 
(Udgangspunkt: 1992) Stigning i 
produktion 
(86-92) Omfanget af 
eksporten Omfanget af 
importen 
Omfattende eksport 
Elektrisk belysning 
Elektriske anlæg 
- Elektriske husholdningsartikler 
Kemiske produk. og syntetiske fibre 
Forbrugerelektronik 
Begrænset eksport 
Forarbejdning af frugt og grønsager 
- Reservedele til biler 
Halvfabrikata i træ 
Kakao og sukkervarer 
- Træemballage 
Metalkonstruktioner 
Papir, trykkeri, forlag 
Fedtstoffer 
- Industriel forarbejdning af træ 
- Brød og mel 
- Kød 
Sæbe, rengøringsmidler, toiletartikler 
- Papirmasse, papir og pap 
Smedeprodukter 
Biler og bilkomponenter 
Foder 
Havets produkter 
- Metalvarer 
Forarbejdning af papir og pap 
- Glas 
- Træmøbler 
•> Levnedsmidler, drikkevarer, tobak 4,6 
4,0 
3,8 
3,5 
3,2 
4,9 
4,8 
4,6 
4,5 
4,4 
4,4 
4,3 
4,3 
4,3 
4,3 
4,2 
4,0 
4,0 
3,9 
3,8 
3,7 
3,7 
3,6 
3,5 
3,3 
3,3 
3,0 17,5 
17,7 
16,0 
16,9 
22,4 
8,4 
11,3 
5,6 
6,9 
2,0 
7,3 
6,1 
8,8 
4,4 
2,8 
4,7 
1,9 
8,7 
3,7 
11,5 
8,6 
8,2 
7,7 
7,5 
11,2 
9,1 
6,2 12,7 
19,4 
:::S:1 
>!*3p 
40,1 
17,7 
7,2 
21,2 
2,3 
1,8 
3,7 
11,0 
19,3 
50,6 
0,8 
5,1 
2,3 
34,3 
2,8 
8,8 
2,5 
27,3 
5,3 
6,5 
8,2 
7,2 
4.8 
Kilde: Panorama of the EU Industry 1994. 
Blandt sektorer i middelstærk vækst har den gruppe, som er karakteriseret ved en omfat­
tende eksport, opnået ganske betydelige produktivitetsforøgelser i den pågældende periode 
(mens beskæftigelsen samtidig har stagneret), hvilket har bidraget til at bevare de pågæl­
dende sektorers konkurrenceevne på verdensmarkederne. I gruppen med begrænset eksport 
figurerer en række sektorer, hvor importen også generelt har haft begrænset betydning 
(bortset fra træ og papirmasse, hvor en stor del af råvarerne importeres fra de nordiske 
lande). Med hensyn til beskæftigelsen kan der ikke udledes nogen markant tendens 
(hverken i nedadgående eller opadgående retning), fordi der er tale om meget forskelligar­
tede sektorer. 
-10-
^3 
For sektorerne i svag vækst, som kun eksporterer en begrænset del af produktionen, er ho­
vedårsagen til den relative nedgang den vigende indenlandske efterspørgsel. En meget stor 
del af disse aktiviteter udgøres af sektorer i tilknytning til byggeindustrien, som har været 
hårdt ramt af krisen, samt af en række levnedsmidler, hvor forbrugsvanerne har ændret sig. 
Sektorer i svag vækst og omfanget af udenrigshandelen 
(Udgangspunkt: 1992) Stigning i 
produktion 
(86-92) Omfanget af 
eksporten Omfanget af 
importen 
Omfattende eksport 
Kemiske basisprodukter 
Optiske og fotografiske instrumenter 
- Fodtøj 
instrumenter 
Skibsbygning 
Keramiske produkter 
Fly- og rumindustrien 
Legetøj og sportsartikler 
Jernbanemateriel 
- Maskinindustrien 
- Måle- og præcisionsinstrumenter 
Trikotagevarer 
Maskiner til tekstilindustrien 
Alkoholholdige og spirituøse drikke 
Læder 
Transmissionsudstyr 
Musikinstrumenter 
Værktøjsmaskiner 
- Ure 
Landbrugsmaskiner 
Skind og pelsværk 
Begrænset eksport 
Ikke-metalliske mineraler 
Cement, kalk og gips 
Korn 
Beklædning 
Lervarer 
Mejeriprodukter 
- Cykler og motorcykler 
- Kedler 
Støberivarer 
Tobak 
- Vin 
01 og malt _£^ 2,7 
2,6 
2,6 
2,5 
2,0 
1,6 
1,6 
1,2 
1,2 
0,9 
0,8 
0,3 
-0,2 
-0,2 
-0,2 
-0,3 
-1,4 
-1,6 
-2,9 
-4,0 
-5,3 
2,8 
1,9 
1,8 
1,8 
1,6 
1,6 
1,5 
1,0 
0,6 
0,4 
Og 
mm 18,7 
50,3 
22,3 
34,7 
25,8 
20,4 
39,5 
27,8 
29,3 
31,5 
20,8 
22,1 
61,6 
28,0 
31,8 
25,8 
36,0 
28,1 
73,5 
22,0 
65,1 
8,6 
2,3 
8,0 
14,9 
3,9 
5,9 
12,5 
7,3 
5,2 
3,7 
6,9 
4,5 17,7 
60,4 
23,5 
41,7 
14,4 
9,i 
35,0 
60,1 
8,7 
17,7 
16,7 
38,7 
26,4 
3,4 
35,2 
17,7 
55,7 
18,8 
88,2 
11,5 
59,4 
4,5 
2,4 
0,4 
29,8 
0,7 
1,2 
42,6 
2,2 
3,3 
1,3 
0,6 
0,4 
Kilde: Panorama of the EU Industry 1994. 
-11 
« 
BILAG II. TABEL 
1. Valutakursudsving 
2. Sammenhængen mellem industriproduktionen og beskæftigelsen i Den Europæiske Union 
Den Europæiske Unions konkurrencemæssige situation 
3. De største økonomiske regioners markedsandele 
4. Den samlede handel mellem verdens tre største handelsmagter 
5. Den Europæiske Unions varehandel 
6. Den Europæiske Unions samlede handelsbalance 
7. Varehandelen efter regioner - udtrykt i værdi 
8. Varehandelen efter regioner - gennemsnitlig årlig stigning 
9.&10. De største importører og eksportører inden for verdenshandelen med varer 
11. De nye industrialiserede økonomier i Asien 
12. Direkte investeringer i udlandet 
13. EU's direkte investeringer i udlandet 
Immaterielle investeringer 
14. Udgifter til undervisning og uddannelse 
15. F&U-investcringer efter økonomiske regioner ( 1991 ) 
16. EU's F&U-investeringer efter sektorer (1989) 
17. Stigning i virksomhedernes F&U-investeringer 
18. Størrelsen af virksomhedernes F&U-investeringer 
19. Opfindelser efter oprindelsesregion 
20. Den teknologiske betalingsbalance 
21. Sammenhængen mellem F&U-invcsteringerne og handelsresultaterne ( 1990) 
22. Sammenhængen mellem tcknologiintensiteten og lønniveauet (1990) 
23. Lønniveau efter teknologiintensitet 
EU's position på Vækstmarkederne 
24. Produktionsstigningen i nogle industrisektorer i EU (1986-1992) 
25. Handelsbalancen for nogle industrisektorer i EU ( 1986-92) 
26. Prognoser for produktionsstigningen i fremstillingsindustrien (1992-2010) 
27. Eksporten af forarbejdede produkter fordelt på sektorer ( 1992) 
28. Eksporten af forarbejdede varer geografisk fordelt ( 1992) 
29. Den sektormæssige og geografiske fordeling af EU's eksport af forarbejdede varer (1992) 
30. Udviklingen i industriens sektormæssige fordeling 
12-
Vækstmarkeder : eksempler 
31. Edb- og kommunikationsindustrierne ( 1995) 
32. Det amerikanske informationsmarked (1995) 
33. Miljømarkedet opdelt efter region og marked (2000) 
34. Miljøindustrien: produktion og eksport (2000) 
35. Markedet for luksusvarer - opdelt efter segment og vækstrate 
36. Markedet for luksusvarer - geografisk fordeling 
37. Sundheds- og bioteknologimarkedet 
38. Fordelingen inden for højteknologiindustrierne 
3 9. Markedet for højteknologiprodukter - EU-handel 
40. Markedet for højteknologiprodukter - åbningsgrad 
41. Markedet for højteknologiprodukter - handelsresultater 
-13-
1. Valutakursudsving 
De ganske store udsving i vekselkurserne mellem de europæiske valutaer, heriblandt 
ECU'en, på den ene side og den amerikanske dollar og den japanske yen på den anden side 
betyder, at nedenstående analyser af konkurrenceevnen skal fortolkes med en vis forsigtig­
hed. 
Den amerikanske dollar har således mistet 54% af sin værdi i forhold til ECU'en fra 1985 
til 1993, mens den japanske yen er blevet opskrevet med 29% fra 1990 til 1993. 
1980-84 1985-89 1990-93 
ECU/US$ -43% 
-41% 44% 
-16% -8% 
-29% 
Kilde: Eurostat 
2. Sammenhængen mellem industriproduktionen og beskæftigelsen i Den Europæiske 
Union 
Den generelle tendens i retning af, at industriens andel i BNP bliver mindre til fordel for 
servicesektorens, er dog ikke ensbetydende med, at industrien ikke spiller en afgørende 
rolle i økonomien. Der har over en meget lang periode (1970-1995) været en klar direkte 
sammenhæng mellem stigningen i industriproduktionen og forøgelsen af beskæftigelsen. 
Den Europæiske Unions konkurrencemæssige situation 
3. De største økonomiske regioners markedsandele 
Den Europæiske Unions markedsandele i verdenseksporten af forarbejdede produkter er 
blevet mindre, men er dog fortsat større end USA's og Japans. Den Europæiske Unions 
andel i verdenseksporten er faldet fra 29% i 1980 til 25% i 1986 og 24% i 1992. 
Kilde: OECD 
4. Den samlede handel mellem verdens tre største handelsmagter 
Analysen af samhandelen mellem verdens tre største handelspartnere - Den Europæiske 
Union, USA og Japan - viser, at handelen på tværs af Atlanten og på tværs af Stillehavet 
er langt den største. 
Handelsbalancen mellem Den Europæiske Union og USA udviste et underskud i slutningen 
af 80'eme, men har dog rettet sig ganske mærkbart i begyndelsen af 90'erne. Den Europæi­
ske Unions handelsunderskud over for USA er reduceret med 90%, idet det faldt fra 21 til 
2 mia ECU fra 1991 til 1993. 
Samtidig er Den Europæiske Unions handelsunderskud i forhold til Japan reduceret med 
25% fra 30 til 25 mia ECU, medens USA's handelsunderskud i forhold til Japan er vokset 
med næsten 45% fra 35,1 til 50,7 mia ECU. 
14 O 
I 1991 udgjorde Den Europæiske Unions handelsunderskud over for Japan 85% af USA's 
handelsunderskud over for Japan. I 1993 var det knapt 49%. 
Handelsbalance (mia ECU) 1991 1992 1993 
EU-USA 
EU-Japan 
USA-Japan mm mm mm mm mm «2,0 
-25,0 
-50,7 
Kilde: OECD 
Den Europæiske Unions varehandel 
Økonomiernes voksende integrering inden for Den Europæiske Union har betydet, at sam­
handelen med resten af verden i stigende grad erstattes med handel mellem EU-landene 
indbyrdes. 
Siden slutningen af 60'erne har samhandelen inden for EU haft større vægt - 13% af BNP i 
1994 - end eksporten til lande uden for EU - 9% af BNP i 1994.1 løbet af de seneste år er 
denne forskel blevet endnu større, fordi eksporten til lande uden for EU udgør en stadigt 
mindre del af BNP i Den Europæiske Union. 
I % af BNP 1980 1990 1994 
(overslag) 
Samhandelen inden for EU 
Eksport til lande uden for EU mm SB! mm. 13% 
9% 
Kilde: Eurostat 
Den Europæiske Unions samlede handelsbalance 
Samhandelen med varer udgør fortsat størsteparten af Den Europæiske Unions eksport. 
Siden midten af 80'erne er varehandelens bidrag til handelsbalancen dog faldet og blev 
endog negativ i begyndelsen af 90'erne. På trods af et relativt fald bidrager handelsbalan­
cen for tjenesteydelser fortsat positivt til den samlede handelsbalance. 
Handelsbalance (mia ECU) 1985 1990 1991 
Varer 
Tjenesteydelser 9 
27 0 
Kilde: Eurostat 
Varehandelen efter regioner - udtrykt i værdi 
Den samlede verdenshandel beløb sig til 3 700 mia dollars i 1992. Asien udgør det vigtig­
ste samhandelsområde, efterfulgt af Nordamerika og Den Europæiske Union (handelen 
med lande uden for EU). 
15-
^ 
MiaUS$-1992 Import Eksport Balance 
Asien 
herafJapan 
Nordamerika 
heraf USA 
Latinamerika 
Mellemøsten 
Afrika 
Central- og Østeuropa og SNG 
EU (ekskl handelen inden for EU) 806 
233 
684 
554 
173 
128 
102 
90 
636 885 
340 
583 
448 
151 
125 
95 
92 
569 79 
107 
-101 
-106 
-22 
-3 
-7 
2 
-68 
Kilde: GATT 
8. Varehandelen efter regioner - gennemsnitlig årlig stigning 
Den kraftige stigning i verdenshandelen skyldes dels de strukturændringer i verdensøko­
nomien, som indledtes for flere år siden, dels en række forhold af nyere dato. Blandt 
strukturændringerne kan nævnes de forarbejdede varers voksende andel i verdenshandelen, 
den positive påvirkning ,fra den voldsomme stigning i antallet af internationale inve­
steringer og faldende priser på transport og kommunikation, den anden gruppe faktorer 
omfatter bl.a. Tysklands forening og det deraf følgende opsving i importen, den kraftige 
stigning i importen i de nordamerikanske og latinamerikanske lande og den vedvarende dy­
namiske udvikling på markederne i en række asiatiske lande. 
Udviklingen i samhandelen i de forskellige regioner i 1992 viser klart, at stigningen i ver­
denshandelen skyldes den kraftige forøgelse, udtrykt i mængde, af både import og eksport i 
Nordamerika, Europa og Asien, specielt i de mere dynamiske økonomier i Asien. 
Årlig stigning (1980" 1992) Import Eksport 
Asien 
Nordamerika 
Vesteuropa 
Latinamerika 
Mellemøsten 
Afrika 7,3% 
6,5% 
5,6% 
2,8% 
1,9% 
5,0% 8,9% 
5,9% 
6,4% 
2,5% 
-4,4% 
-1,9% 
Kilde: GATT 
9.&10. De største importører og eksportører inden for verdenshandelen med varer 
Blandt samtlige tredjelande var USA også i 1992 verdens største eksportør af varer, efter­
fulgt af Japan og Canada. 
De lande, hvis markeder har haft de højeste vækstrater, er Hong-Kong, Kina, Sydkorea, 
Taiwan og Malaysia. 
16 
Mia US$ -1992 
Import Eksport Balance Årlig stigning 
(1980-1992) 
Import Eksport 
EU (uden for 
EU) 
USA 
Japan 
Canada 
Hong-Kong 
Sydkorea 
Kina 
Taiwan 
Singapore 
Schweiz 
Mexico 
Østrig 
Sverige 
Australien 
Malaysia 636 
554 
233 
129 
123 
82 
81 
72 
72 
66 
62 
54 
50 
44 
40 569 
448 
340 
134 
120 
77 
85 
82 
64 
66 
46 
44 
56 
43 
41 -68 
-106 
107 
5 
-4 
-5 
4 
10 
-9 
0 
-16 
-10 
6 
-1 
1 5% 
7% 
4% 
6% 
15% 
11% 
12% 
11% 
10% 
5% 
9% 
7% 
3% 
6% 
11% 5% 
6% 
8% 
5% 
16% 
13% 
14% 
13% 
10% 
7% 
8% 
8% 
5% 
6% 
10% 
Kilde: GATT 
11. De nye industrialiserede økonomier i Asien 
Handelen i den asiatiske region udvikler sig hurtigt. De nye industrialiserede økonomier i 
Asien er dog fortsat blandt de mindre vigtige handelspartnere for Europa, som også inve­
sterer klart mindre i de pågældende lande end USA og Japan. 
Mia US$ -1992 Eksport Import Handels­
balance Internat, inve-
steringer 
EU 
USA 
Japan 39 
-55 
79 51 
83 
32 -12 
-28 
47 0,842 
1,298 
1,065 
Kilde: OECD 
12. Direkte investeringer i udlandet 
Verdens tre største handelspartnere tegner sig for langt hovedparten af de internationale 
investeringer. 
Den Europæiske Unions investeringer i udlandet er steget ganske betydeligt i 80'erne fra en 
årlig investeringsstrøm på 10 mia ECU i 1982 til 32 mia ECU i 1991. Investerings­
strømmene accelererede voldsomt efter 1985 og kulminerede med 43 mia ECU i 1989 for 
atter at falde til 32 mia ECU i 1991. 
I løbet af 80'erne udviklede USA's og Japans udenlandske investeringer sig på nogenlunde 
samme måde som Den Europæiske Unions. De amerikanske investeringer i udlandet be­
gyndte med at vokse hurtigt i midten af 80'erne for så atter at dæmpes efter 1988. De ja­
panske investeringer i udlandet oversteg Den Europæiske Unions investeringer i 1989, men 
er siden faldet ganske mærkbart. 
-17 t>° 
Kilde: DRI 
13. EU's direkte investeringer i udlandet 
Mængden af udenlandske investeringer i Den Europæiske Union blev fordoblet mellem 
1987 og 1991, mens de europæiske investeringer i resten af verden forøgedes med 50% i 
samme periode. 
På trods af denne hurtigere stigning i de udenlandske investeringer i Den Europæiske 
Union er saldoen negativ for Unionen, som investerer mere i udlandet, end den selv til­
trækker af investeringer. 
MiaECU Direkte uden­
landske investe-
ringer (ind) Direkte uden­
landske investe-
ringer (ud) Balance 
1987 
1988 
#89 
1990 
1991 108 
134 
169 
170 
195 201 
253 
275 
275 
297 93 
119 
106 
105 
103 
Kilde: DRI 
Immaterielle investeringer 
14. Udgifter til undervisning og uddannelse 
Uddannelse er et oplagt eksempel på et immaterielt investeringsgode, eftersom den er af 
betydning både for den enkeltes og for samfundets fremtid. 
Indsatsen på uddannelsesområdet kan måles via de offentlige udgifter til uddannelse, ud­
trykt i procent af BNI. I løbet af 80'erne var der tale om et mindre relativt fald i de offent­
lige uddannelsesudgifter i verdens tre største handelsmagter, så de nu ligger på et niveau 
svarende til ca. 5% af BNP/BNI. 
Kilde: UNESCO 
-18 
15. F&U-investeringer efter økonomiske regioner (1991) 
Den Europæiske Unions samlede indsats på F&U-området, udtrykt i procent af BNI, sva­
rer lige knapt til gennemsnittet på verdensplan og er klart mindre end den tilsvarende ind­
sats i Japan, USA og de nye industrialiserede økonomier i Asien. 
F&U-investeringer/BNP 1991 
EU 
USA 
Japan 
Industrialiserede lande i Asien 
Hele verden 2,0% 
2,8% 
3,1% 
2,7% 
2,0% 
Kilde: UNESCO 
16. EU's F&U-investeringer efter sektorer (1989) 
Den industrielle F&U er generelt koncentreret i sektorer med stærk efterspørgsel og i de 
højteknologiske sektorer; disse sektorer tegner sig for over 75% af den samlede forskning 
og udvikling. 
F&U/industriproduktionen (EU) 1989 
Fly- og rumindustrien 
Farmaceutiske produkter 
Elektronik 
Kemiske produkter 
Landtransport 
Kapitalgoder 
Andre industrier 
I alt 17,0% 
12,1% 
11,5% 
3,8% 
3,2% 
2,5% 
0,5% 
2,3% 
Kilde: OECD 
17. Stigning i virksomhedernes F&U-investeringer 
I Den Europæiske Union lå den gennemsnitlige årlige stigningstakt for industriel F&U tæt 
på 5% i løbet af 80'erne. I USA, som tegner sig for næsten halvdelen af OECD's F&U-ak-
tiviteter, har udgifterne til F&U næsten stagneret siden 1985.1 Japan steg F&U-udgifterne 
kraftigt indtil 1985 (stigning på over 10%). Også de japanske virksomheder har tilsynela­
dende indskrænket deres F&U-aktiviteter noget siden 1985, men de ligger dog fortsat på et 
højt niveau i forhold til andre landes (ca. 8%). 
Kilde: OECD 
18. Størrelsen af virksomhedernes F&U-investeringer 
Virksomhedernes F&U-indsats i Den Europæiske Union har udviklet sig hurtigere end de­
res amerikanske og japanske konkurrenters. I de 50 virksomheder, som har de største 
F&U-investeringer i hver af de tre regioner, er forskningsudgifternes procentvise andel af 
19 ti 
omsætningen næsten fordoblet fra 1984 til 1992 for de europæiske virksomheders ved­
kommende (4,5% i 1992), mens den steg med lidt under 40% for de japanske virksomhe­
ders vedkommende, som dog fortsat ligger på det højeste niveau (5,8% i 1992), og med 
under 30% for de amerikanske virksomheders vedkommende (3,7%) i 1992). 
F&U i procent af omsætningen 
(50 virksomheder med de største F&U-
investeringer) EU :«$: Japan 
1984 
1988 
1992 2,7% 
4,4% 
4,5% 4,2% 
5,4% 
5,8% 
Kilde: DABLE 
19. Opfindelser efter oprindelsesregion 
Med hensyn til antallet af opfindelser af international betydning har Europa været den 
største producent af ny teknologi i de sidste to tiår. Europæiske virksomheder udtog næ­
sten 40% af alle verdenspatenter mellem 1985 og 1989. 
Der kan dog registreres en vis svækkelse af Den Europæiske Unions stilling på dette om­
råde. Unionens relative andel i verdenspatenteme er faldet fra 43% i perioden 1975-79 til 
40% i perioden 1980-84 og 38% i perioden 1985-89. Det er Japan, der kan registrere den 
kraftigste stigning i antallet af opfindelser. 
I tusinder 1975-79 1980-84 1985-89 
EU 
Nordamerika 
Japan 
Andre 120 
8i 
•Æ 136 
97 
68 
43 147 
105 
95 
42 
Kilde: Panorama of the EU Industry 
Med hensyn til videnskabelig produktion ligger Den Europæiske Union - med 30% af alle 
videnskabelige publikationer i 1993 imod 24% i 1983 - på andenpladsen efter USA (40%). 
De fagområder, hvor Den Europæiske Union er gået mest frem, er klinisk medicin, bio­
medicinsk forskning, biologi, kemi og almen videnskab. 
20. Den teknologiske betalingsbalance 
Samhandelen med teknologi vedrører import af avancerede teknologiske produkter, køb af 
teknologier (patenter, licenser, knowhow, tjenesteydelser med teknisk indhold m.m.) og op­
rettelse eller køb af produktions- og distributionscnheder i forbindelse med direkte investe-
ringstransaktioner i udlandet. 
Den Europæiske Union importerer langt mere teknologi, end den eksporterer, mens USA 
har et stort eksportoverskud på det teknologiske område, og forholdet er nogenlunde fifty-
fifty for Japans vedkommende. 
ImiaUS$-1990 Eksport-
indtægter Import-ud­
gifter Balance 
EU 
USA 
Japan 13,1 
16,5 
2,3 18,4 
3,1 
2,6 13,4 
-0,3 
Kilde: OECD 
-20-
21. Sammenhængen mellem F&U-investeringerne og handelsresultaterne (1990) 
I hvilken grad F&U-investeringerne har indvirkning på en økonomis handelsmæssige resul­
tater afhænger af evnen til at være nyskabende. Paradoksalt nok har Den Europæiske Uni­
ons indsats på forskningsområdet - i modsætning til, hvad der er tilfældet i Japan - haft 
mindre indvirkning på de højteknologiske markeder end på det globale marked. 
I procent af samlede tal for OECD 
1990 Virksom. 
F&U-inve-
stering. Højtekno­
logisk eks-
P°rt Samlet eks­
port 
EU 
USA 
Japan 
Andre 28% 
45% 
21% 
6% 36% 
24% 
19% 
21% 41% 
15% 
13% 
31% 
Kilde: OECD 
22. Sammenhængen mellem teknologiintensiteten og lønniveauet (1990) 
Det er karakteristisk for de højteknologiske industrier, at de normalt opererer med et højt 
lønniveau. Jo større betydning de højteknologiske industrier har for økonomien, jo større 
bliver højtlønsindustriernes andel. 
Andel i værditilvæksten (1990) Højtekno­
logi-indu­
strier Høj tløns-industrier 
Italien 
UK 
Japan 
USA 
Tyskland 14% 
20% 
22% 
20% 
:2» 16% 
25% 
23% 
29% 
29% 
Kilde: OECD 
23. Lønniveau efter teknologiintensitet 
Den positive direkte sammenhæng mellem graden af teknologisk indhold og lønniveauet 
går igen i alle lande, med undtagelse af mellemteknologisektorerne i Japan, Tyskland og 
Storbritannien, hvor lønningerne ligger på linje med eller over lønningerne i højteknologi-
sektorerne. 
21-£4 
Hele fremstillingsindustrien -100 Høj-tekno-
W Mellem-tek­
nologi Lav^tekno^ 
logi 
UK (1988) 
Tyskland (1989) 
USA(1989) 
Japan (1989) 108 
110 
118 
100 108 
116 
112 
115 93 
83 
86 
ÉM. 
Kilde: OECD EU's position på vækstmarkederne 
24. Produktionsstigningen i nogle industrisektorer i EU (1986-1992) 
Gennemsnitlig årlig realstigning (1986-1992) 
Farmaceutiske produkter 7,3% 
Plastforarbejdning 7,1% 
Sekundær metalforarbejdning 5,7% 
Telekommunikationsudstyr 5,4% 
Gummi og plast 5,3% 
Edb- og kontordustyr 5,1% 
Ikke-alkoholiske drikkevarer, mine- 5,0% 
ralvand 
Forarbejdning af frugt og grønsager 4,9% 
Bilkomponenter 4,8% 
Elektrisk belysning 4,6% 
Halvfabrikata af træ 4,6% 
Kakao og sukkervarer 4,5% 
Træemballage 4,4% 
Stålkonstruktioner 4,4% 
Papir, trykkeri og forlag 4,3% 
Olie og fedtstoffer 4,3% 
Savværker og primær træforarbejdning 4,3% 
Brød og mel 4,3% 
Kød 4,2% 
Sæbe, rengøringsmidler, parfume og 4,0% 
toiletartikler 
Papirmasse, papir og pap 4,0% 
Smedearbejde 3,9% 
Biler og reservedele 3,8% 
Elektriske husholdningsartikler 3,8% 
Foderblandinger 3,7% 
Forarbejdning og konservering af fisk 3,7% 
Metalprodukter 3,6% 
Syntetiske fibre 3,5% 
Forarbejdning af papir og pap 3,5% 
Glas 3,3% 
Træmøbler 3,3% 
Forbrugerelektronik 3,2% 
Nærings- og nydelsesmidler 3,0% Ikke-metalliske mineralprodukter 
Kemiske basisprodukter til industrien 
Optiske og fotografiske instrumenter 
Instrumentbygning 
Fodtøj og beklædning 
Skibsbygning 
Kornmaling 
Beklædning 
Lervarer 
Keramiske produkter 
Fly- og rumudstyr 
Mejeriprodukter 
Cykler og motorcykler 
Legetøj og sportsartikler 
Rullende jernbanemateriel 
Kedler og metalbeholdere 
Maskinindustri 
Måle- og præcisionsinstrumenter 
Støberier 
Tobak 
Strikvarer 
Vin 
01 og malt 
Tekstilmaskiner 
Alkohol og spiritus 
Læder og lædervarer 
Transmissionsudstyr 
Musikinstrumenter 
Værktøjsmaskiner 
Ure 
Landbrugsmaskiner 
Skind og pelsvarer 2,8% 
2,7% 
2,6% 
£5% 
2,1% 
2,0% 
1,8% 
1,8% 
1,6% 
1,6% 
1,6% 
1,6% 
1,5% 
1,2% 
1,2% 
1,0% 
0,9% 
0,8% 
0,6% 
0,4% 
0,3% 
0,0% 
0,0% 
-0,2% 
-0,2% 
-0,2% 
-0,3% 
-1,4% 
-1,6% 
-2,9% 
-4,0% 
-5,3% 
Kilde : DEBA 
22-
25. Handelsbalancen for nogle industrisektorer i EU (1986-92) 
Mio ECII (1992) ill JÎL 
Maskinindustri 36 543 0^4% 
Biler og reservedele 8 367 -13,8% 
Nærings- og nydcl- 6 601 15,2% 
scsmidler 
Farmaceutiske produk- 4 889 4,4% 
1er 
Metalprodukter 4 647 -6,8% 
Ikke-metalliske mine- 4 282 -2,4% 
ralproduk. 
Tekstilmaskiner 4 065 7,4% 
Sæbe, rengøringsmid- 3 320 9,3% 
1er, parfume og toile­
tartikeler 
Mejeriprodukter 3 221 5,9% 
Alkohol og spiritus 3 216 8,4% 
Fly- og rumudstyr 3 010 31,5% 
Værktøjsmaskiner 2 414 -3,5% 
Skibsbygning 2 400 15,7% 
Gummi og plast 2 317 -9,1% 
Bilkomponenter 2 181 -15,3% 
Keramiske produkter 2 024 2,4% 
Plastforarbejdning 1 755 -5,7% 
Landbrugsmaskiner 1429 -4,9% 
Kemiske basisproduk- 1322 -18,8% 
ter til indu-strien 
Telekommunikations- 1295 -12,6% 
udstyr 
Elektriske hushold- 1247 8,7% 
ningsartikler 
Rullende jernbanema- 1209 8,4% 
teriel 
Kakao og sukkervarer 1 149 8,9% 
Stålkonstruktioner 1 147 -7,9% 
Transmissionsudstyr 1 138 1,6% 
01 og malt 1061 2,5% 
Kedler og metalbehol» 1022 0,0% 
dcre 
Tobak 941 18,7% 
Kornmaling 874 10,6% 
Træmøbler 777 -13,7% 
Glas 731 -7,9% Vin 629 -1,8% 
Brød og mel 568 5,5% 
Elektrisk belysning 494 -2,0% 
Forarbejdning af papir 483 -4,5% 
og pap 
Måle- og præcisionsin- 468 -6,8% 
strumenter 
Støberier 366 -5,8% 
Ikke-alkoholiske drik- 316 8,0% 
kevarer, mineralvand 
Lervarer 194 -3,1% 
Smedearbejde 140 -5,0% 
Sekundær metalforar- 79 -15,9% 
bejdning 
Skind og pelsvarer 74 -12,3% 
Træemballage 6 -16,7% 
Kød -278 -12,6% 
Syntetiske fibre -348 
Musikinstrumenter -354 7,5% 
Læder og lædervarer -510 16,7% 
Optiske og fotografiske -1 563 13,2% 
instru. 
Halvfabrikata af træ -1589 4,7% 
Ure -1694 10,0% 
Forarbejdning af frugt -2 088 12,1% 
og grønsager 
Olie og fedtstoffer -2 320 -4,3% 
Forarbejdning og kon- -2 325 14,3% 
servering af fisk 
Cykler og motorcykler -2 445 40,6% 
Instrumentbygning -2 949 37,9% 
Legetøj og sportsartik- -4 592 33,6% 
1er 
Savværker og primær -5 466 3,5% 
træforarb. 
Strikvarer -5 472 50,4% 
Papir, trykkeri og for- -9139 6,5% 
lag 
Beklædning -9 739 23,5% 
Fodtøj og beklædning -10863 57,6% 
Papirmasse, papir og -11875 5,3% 
pap 
Edb-og kontorudstyr -14500 -243.5% 
(*) Årlig vækst (1986-1992) 
Kilde : DEBA 
23 (ri-
26. Prognoser for produktionsstigningen i fremstillingsindustrien (1992-2010) 
Ifølge prognoserne for væksten i de vigtigste industrisektorer skulle følgende 
sektorer være vækstmarkeder : 
1 Gennemsnitlig årlig stigning i EU 1992^2010 
Edb- og kontorudstyr 
Gummi og plast 
Elektrisk materiel 
Transportudstyr 
Papirmasse, papir og trykkeri 
Maskinindustri 
Metalprodukter 
Kemiske produkter 
Ikke-metalliske mineraler 
GENNEMSNIT 
Diverse produkter 
Tekstiler og beklædning 
Nærings- og nydelsesmidler 
Malm og metaller 4,2% 
^1% 
3,0% 
3,0% 
2,9% 
2,8% 
2,8% 
2,7% 
2,6% 
2,6% 
2,6% 
1,8% 
1,7% 
-1,9% 
Kilde: DRI 
27. Eksporten af forarbejdede produkter fordelt på sektorer (1992) 
For at analysere, i hvilket omfang industrierne har været i stand til at tilpasse sig 
udviklingen i efterspørgsel sstrukturen, har man opdelt undersektorerne i fremstil­
lingsindustrien i tre grupper efter stigningen i efterspørgslen : 
sektorer med stærk efterspørgsel, hvor den internationale efterspørgsel vokser hurti­
gere end den økonomiske aktivitet generelt (kemiske produkter, farmaceutiske produk­
ter, kontormaskiner og edb-udstyr, præcisionsinstrumenter og optiske instrumenter 
samt elektrisk materiel; 
sektorer med jævn efterspørgsel, hvor efterspørgslen følger den gennemsnitlige rytme 
for den samlede aktivitet (maskiner og udstyr, transportudstyr, nærings- og nydelses­
midler, papir og trykkeri varer, gummi- og plastprodukter); 
sektorer med svag efterspørgsel, hvor den internationale efterspørgsel kun stiger lang­
somt (jernholdige og ikke-jernholdige metaller, ikke-metalliske mineralprodukter, me­
talprodukter, tekstilprodukter, beklædning, lædervarer og fodtøj samt andre forarbej­
dede produkter). 
I de sektorer, hvor efterspørgslen er stærk, er der normalt også tale om et højt teknologisk 
indhold. Omvendt er aktiviteter med svag efterspørgsel præget af et lavt teknologisk ind­
hold, et stort forbrug af naturressourcer og/eller arbejdskraft og et lavt lønniveau. 
Situationen for industrien i Den Europæiske Union er præget af, at en større del 
af eksporten end gennemsnittet for verdens tre største handelsmagter går til mar­
keder med lav efterspørgsel, mens en mindre del end gennemsnittet går til mar­
keder med jævn eller stærk efterspørgsel. 
-24-
Den sektormæssige fordeling af ekspor- Svag efter- Jævn efter- Stærk eller­
ten af forarbejdede varer spørgsel spørgsel spørgsel 
(1992) Gennemsnit - 0 
EU 
USA 
Japan 19 
-27 
-44 -4 
8 
7 41 
11 
29 
Kilde: COMEXT, Kommissionens tjenestegrene 
28. Eksporten af forarbejdede varer geografisk fordelt (1992) 
Man har for at kunne analysere den geografiske fordeling af europæisk fremstil­
lingsindustris eksport opdelt verdensmarkederne i otte forskellige økonomiske 
områder: EFTA, USA og Canada, Japan, de nyligt industrialiserede lande, Kina, 
Latinamerika, AVS-landene og resten af verden. På grundlag af denne opdeling 
kan man se, om Den Europæiske Union i tilstrækkelig grad udnytter de mest dy­
namiske internationale markeder såsom Latinamerika og visse asiatiske lande (de 
nyligt industrialiserede lande og Kina), hvor vækstraterne forventes at blive over 
3% på mellemlang sigt. 
Den indbyrdes geografiske fordeling af de tre store handel smagters eksport måles 
ved at dividere henholdsvis Den Europæiske Unions, USA's og Japans andele 
med gennemsnittet for de tre tilsammen. 
På dette grundlag kan man konstatere, at Den Europæiske Unions eksportaktivite­
ter klart er centreret omkring EFT A-landene og AVS-landene og i langt ringere 
grad rettet mod de nyligt industrialiserede lande, Kina og Latinamerika. USA er 
vendt mod Japan, Latinamerika og Den Europæiske Union. Japans eksport er 
centreret omkring Den Europæiske Union, USA og Canada, de nyligt industriali­
serede lande og Kina. Disse data vidner om, at Japans handel først og fremmest er 
rettet imod Stillehavsområdet. 
Den geografiske fordeling af eksporten 
af forarbejdede varer 
(1992). Gennemsnit - 0 EU USA Japan 
Nyligt industrialiserede lande 
Latinamerika 
Kina 
USA og Canada 
Japan 
Andre 
AVS 
EFTA -46 
-43 
-26 
-16 
-8 
49 
52 
112 -7 
98 
-23 
-8 
95 
-46 
-31 
-80 79 
-49 
68 
34 
-22 
-45 
-79 
Kilde: COMEXT 
29. Den sektormæssige og geografiske fordeling af EU's eksport af forarbejdede varer 
(1992) 
Den sektormæssige og geografiske fordeling af eksporten fra Den Europæiske 
Unions fremstillingsindustri er ikke optimal. 
En analyse af den sektormæssige og geografiske fordeling af eksporten af forar­
bejdede produkter fra Den Europæiske Union viser følgende : 
-25-
- inden for sektorer med stærk efterspørgsel/højt teknologisk indhold retter Den Europæ­
iske Union helt klart sin eksport udelukkende mod AVS-landene og Latinamerika; 
inden for sektorer med jævn efterspørgsel eksporterer Den Europæiske Union kun i 
større omfang til Kina; 
sektorer med svag efterspørgsel er stærkere repræsenteret i Den Europæiske Unions 
samlede eksport end i de to andre store handelsmagters eksport, og det gælder i forhold 
til alle de geografiske områder, bortset fra Kina og Latinamerika. 
Med hensyn til de mest dynamiske geografiske markeder er Den Europæiske 
Union kun svagt repræsenteret inden for sektorer med stærk efterspørgsel i Latin­
amerika, men stærkere repræsenteret inden for sektorer med svag efterspørgsel i 
de nyligt industrialiserede lande inden for sektorer med jævn efterspørgsel i Kina. 
1992 - Gennemsnit = 0 Svag efter­
spørgsel Jævn efter-
spørgsel Stærk efter-
spørgsel 
EFTA 
USA og Canada 
Japan 
Nyligt industrialiserede lande 
Kina 
Latinamerika 
AVS 
Andre 9 
29 
7 
23 
-37 
-12 
0 
15 -5 
-7 
-6 
8 
20 
2 
-5 
-8 -3 
-4 
3 
-21 
-7 
4 
13 
2 
Kilde: COMEXT 
Det skal dog understreges, at Den Europæiske Union er den eneste industrimagt, 
som er markant repræsenteret i eksportmæssig henseende inden for samtlige in­
dustrisektorer. 
30. Udviklingen i industriens sektormæssige fordeling 
Hvis der skal skabes fornyet vækst i fremstillingsindustrien, må industriens pro­
duktionsapparat orienteres mod produkter med stærk efterspørgsel (kontorma­
skiner og edb-udstyr, informationsteknologi, elektrisk og elektronisk materiel, 
kemiske og farmaceutiske produkter). Jo flere virksomheder, der satser på 
vækstmarkederne, des kraftigere og mere vedvarende bliver væksten i fremstil­
lingsindustrien. 
I perioden mellem 1980 og 1990 lykkedes det dog ikke for europæisk industri at 
tilpasse sig lige så hurtigt som USA og Japan for at kunne drage fordel af de nye 
afsætningsmuligheder på vækstmarkederne. Bidraget til værditilvæksten fra de 
europæiske virksomheder, der fremstiller varer i stærk efterspørgsel, voksede 
langsommere end i Japan, og lavvækstsektorernes bidrag faldt også langsommere 
end i USA og Japan. 
Bruttoværditilvækst i fremstillingsin- EU-6 
dustrien (1980-90) mm Japan 
Sektorer med svag efterspørgsel 
Sektorer med jævn efterspørgsel 
Sektorer med stærk efterspørgsel -4% 
-1% 
5% -5% 
1% 
4% •>9% mm 
17% 
Kilde: Nationalregnskaber 
26 
Vækstmarkeder : eksempler 
31. Edb-og kommunikationsindustrierne (1995) 
Verdensmarkedet for informationsbehandling og kommunikation skulle nå op på 
880 mia ECU i 1995. 45% skulle komme fra aktiviteter i tilknytning til informa­
tionsbehandling, dvs. hardware, software og edb-tjenester. De øvrige 55% skulle 
blive dækket af telekommunikationsudstyr og-tjenester. 
Det europæiske marked for informationsbehandling og kommunikation skulle 
komme til at udgøre over en fjerdedel af verdensmarkedet, svarende til 250 mia 
ECU i 1995. 45% skulle stamme fra aktiviteter i tilknytning til informationsbe­
handling (hardware, software og edb-tjenester). De øvrige 55% skulle hidrøre fra 
telekommunikationsudstyr og -tjenester. 
1995 (i mia ECU) Verdens­
markedet ^EUimårfcÉdei: 
Edb-hardware 
Software 
Edb-tjenester 
Telekommunikationsudstyr 
Telekommunikationstjenester 
lait 20% 
8% 
17% 
13% 
42% 
880 18% 
8% 
19% 
10% 
45% 
290 
Kilde: E1TO 94 
32. Det amerikanske informationsmarked (1995) 
Det amerikanske informationsmarked skulle repræsentere 995 mia US$ i 1995. 
Af dette samlede tal skulle 45,3% hidrøre fra aktiviteter i tilknytning til informa­
tionsbehandling (hardware, software og edb-tjenester) og 25,3% fra telekommu­
nikationsudstyr og -tjenester. De resterende 29,2% skulle stamme fra mediemar­
kedet. 
1995 Årligt salg 
mia US$ WmmïtâmÈtâéÊ 
Edb- og elektronisk udstyr 
Tetekommunikationsudstyr 
Fjernforbindelser 
Lokale og interne telefontjenester 
Annoncører 
Radio 
Video 
Kabel-TV 
Sendevirksomhed 
Trykkeri- og forlagsvirksomhed 
Software og informationstjenester 
lait 318 
47 
52 
140 
13 
11 
23 
17 
33 
207 
132 
993 32,0% 
4,7% 
5,2% 
14,1% 
1,3% 
1,1% 
2,3% 
1,7% 
3,3% 
20,8% 
13,3% 
100,0% 
Kilde: Columbia University, CTIS 
-27-7^ 
33. Miljømarkedet opdelt efter region og marked (2000) 
Markedet for miljøbeskyttelsesprodukter har kunnet registrere en kraftig vækst, 
specielt i de industrialiserede lande. Vækstraten skulle ligge på mellem 5 og 6% 
om året i gennemsnit. Verdensmarkedet skulle nå op på 300 mia dollars i år 2000. 
I år 2000 forventes det amerikanske marked at være det største nationale marked, 
repræsenterende 38% af det samlede marked. Det europæiske marked skulle ud­
gøre 26%. 
De vigtigste segmenter i miljøindustrien, defineret efter den endelige anvendelse, 
er vand- og spildevandsbehandling, affaldsbehandling og kontrol med luftkvalite­
ten. 
Opdeling efter regioner Opdeling efter markeder 
Andre 
Japan 
USA 
Europa 23% 
38% 
26% Tjenesteydelser 
Andet udstyr 
Luft 
Affald 
Vand 27% 
11% 
14% 
21% 
28% 
Kilde: OECD 
34. Miljøindustrien: produktion og eksport (2000) 
De største producenter af udstyr og tjenesteydelser på miljøområdet er USA, 
Tyskland og Japan. Produktionen omfatter flere forskellige sektorer, først og 
fremmest sektorerne for industrimaskiner, elektrisk udstyr, kemiske produkter og 
tjenesteydelser. 
2000 Produktion 
(miaUSS) Eksport 
(i % af produktion) 
Europa 
USA 
Japan 181 
III 11 20% 
10% 
6% 
Kilde: OECD 
35. Markedet for luksusvarer - opdelt efter segment og vækstrate 
Luksusvarerne er de varer, der over en længere periode kan opretholde en høj 
pris, dvs. en pris, som er klart højere end prisen på produkter med tilsvarende 
brugsværdi. 
De vigtigste luksusmarkeder er haute couture, biler, beklædning og fodtøj, kos­
metik og parfume, spiritus, vin og champagne, ure, porcelæn, krystal, sølvtøj og 
smykker. I perioden fra 1985 til 1989 havde alle disse markeder årlige vækstrater 
på mellem 4% (porcelæn) og 17% (ure), dvs. klart højere end markedets gennem­
snitlige vækstrate. 
-28-
Opdelt efter seg- Vækstrate (1985^89) 
Haute couture 
Biler 
Modetilbehør, lædervarer 
Kosmetik 
Parfume 
Spiritus 
Ure 
Champagne 
Fodtøj 
Porcelæn 
Smykker 
Vin 
Guldsmedevarcr 
Krystal 
Samtlige luksusvarer 
Hele fremstillingsindustrien 23% 
18% 
14% 
10% 
10% 
9% 
4% 
3% 
3% 
3% 
2% 
1% 
1% 
1% 
100% 8,5% 
6,0% 
9,0% 
7,0% 
11,0% 
7,0% 
17,0% 
10,5% 
6,5% 
4,0% 
13,0% 
5,5% 
4,5% 
7,5% 
8,2% 
5,4% 
Kilde: McKinsey 
36. Markedet for luksusvarer - geografisk fordeling 
I 1989 repræsenterede det samlede marked for luksusvarer 42 mia ECU. Europa 
er det største marked for luksusvarer med en andel af verdensmarkedet på 43% i 
1989. Efterspørgslen efter luksusvarer er dog steget stærkest i USA (13%), efter­
fulgt af Europa og Japan (henholdsvis 10% og 7,5%). 
Geografisk fordeling Markedsandel (1989) Årlig vækst (1985-89) 
EU-4 
USA 
føpan 
Andre 43% 
32% 
17% 
8% 10,0% 
13,0% 
7,5% 
7,9% 
Kilde: McKinsey 
37. Sundheds- og bioteknologimarkedet 
Den Europæiske Union er verdens førende med hensyn til fremstilling og eksport 
af farmaceutiske produkter. Den samlede produktion i Den Europæiske Union re­
præsenterede 64 mia ECU i 1992. Sektoren er også karakteriseret ved et konstant 
handelsoverskud. 
Fremstillingen og forbruget af farmaceutiske produkter er steget kraftigt fra 1983 
til 1992 med gennemsnitligt ca. 7% om året. Eksporten er vokset med 2,6% om 
året, mens importen steg med gennemsnitligt 5,4%, dvs. at der er tale om langt 
højere stigningstakter end for den samlede industriaktivitet. 
Den farmaceutiske sektor vil fortsat være blandt vækstsektorerne i 90'erne, fordi 
der er øget interesse for sundhed, og fordi befolkningens gennemsnitsalder stiger. 
-29 «n 
Farmaceutiske produkter i EU Måleligt Produktion Eksport 
(mia ECU) forbrug 
1985 35 39 6 
1990 55 59 8 
1995 74 79 12 
Kilde: Eurostat/DRI 
38. Fordelingen inden for højteknologiindustrierne 
I 1990 tegnede USA sig for 24% af eksporten af højteknologiprodukter fra 
OECD-området, 13% af eksporten af mellemteknologiprodukter og knap 11% af 
eksporten af lavteknologiprodukter. Omvendt udgjorde Den Europæiske Unions 
eksport 36% af eksporten af højteknologiprodukter fra OECD-området, 44% af 
eksporten af mellemteknologiprodukter og 41% af eksporten af lavteknologipro­
dukter. 
Ved at specialisere sig i mindre avancerede produkter, for hvilke der næppe kan 
forventes øgede afsætningsmuligheder på verdensplan, risikerer europæisk indu­
stri i stigende grad for at skulle konkurrere på priserne. 
Den europæiske produktion er i realiteten allerede udsat for skærpet konkurrence 
fra landene i Sydøstasien med hensyn til arbejdskraftsintensive lav- og mellem­
teknologiprodukter. 
Fordelingsindeks = relativ andel af højtek- 1970 1992 
nologieksporten - Gennemsnit = 0 ; 
EU -14 -18 
USA 59 51 
Japan 24 44 
Kilde: OECD 
39. Markedet for højteknologiprodukter - EU-handel 
Den definition af højteknologiprodukter, der anvendes her, er baseret på en klas­
sificering af de enkelte industrier efter deres forsknings- og udviklingsindsats 
(forholdet mellem F&U-udgifter og omsætning eller produktion). De produkter, 
som er stærkt afhængige af F&U-udgifterne, betragtes som højteknologiproduk­
ter. 
I slutningen af 80'erne udgjorde højteknologiprodukterne ca. en fjerdedel af vær­
dien af de udviklede landes samlede handel med forarbejdede varer. Værdien af 
EU-eksporten af højteknologiprodukter steg fra 27 mia ECU i 1978 til ca. 71 mia 
i 1990, mens EU-importen af sådanne produkter femdobledes siden 1978 og 
nåede op på 93 mia ECU i 1990. 
I perioden 1982-1990 steg EU-eksporten af højteknologiprodukter lidt hurtigere 
(59,5%) end EU's samlede eksport (47,8%), men i samme periode var stigningen 
i EU-importen af højteknologiprodukter (137,8%) tre gange så stor som den til­
svarende stigning i den samlede EU-import (38%»). Det vil med andre ord sige, at 
EU-importen af højteknologiprodukter er steget med gennemsnitligt 11,4% om 
året eller det dobbelte af den tilsvarende EU-eksport (6%). Det har medført en 
gradvis forringelse af EU's handelsbalance for højteknologiprodukter, som har 
30-
vendt sig fra et overskud på 5 mia ECU i 1982 til et underskud på 22 mia ECU i 
1992. 
EU-samhandel - mia ECU HH ort Balance 
1978 
1984 wm !Ê li 19 
60 
93 7 
-22 
Kilde: Eurostat 
40. Markedet for højteknologiprodukter - åbningsgrad 
En analyse af åbningsgraden i de økonomier, for hvilke der foreligger tal, viser, 
at tilbøjeligheden til at importere højteknologiprodukter er omvendt proportional 
med eksportevnen. 
Importens andel af for-
bruget Eksportens anden af 
produktionen 
Tyskland 
UK 
USA 
Japan 33% 
37% 
17% 
7% 15% 
9% 
24% 
19% 
Kilde: OECD 
41. Markedet for højteknologiprodukter - handelsresultater 
Den Europæiske Unions relative handelsresultater på højteknologimarkederne er 
blevet forringet fra 1980 til 1990. Europæisk industris andel i verdenseksporten 
er faldet fra 40% til 36%. 
Handelsresultater (relativ 
andel af eksportmarkedet) 1980 1990 
EU-4 
USk 
Japan 
ÊÊÊÊ&: 40% 
25% 
15% 
20% 36% 
24% 
19% 
21% 
Kilde: OECD 
-31-
"^ 
BILAG III. HCUIK 
1. Valutakursudsving 
2. Sammenhængen mellem industriproduktionen og beskæftigelsen i Den Europæiske Union 
Den Europæiske Unions konkurrencemæssige situation 
3. De største økonomiske regioners markedsandele 
4. Den samlede handel mellem verdens tre største handelsmagter 
5. Den Europæiske Unions varehandel 
6. Den Europæiske Unions samlede handelsbalance 
7. Varehandelen efter regioner - udtrykt i værdi 
8. Varehandelen efter regioner - gennemsnitlig årlig stigning 
9.& 10. De største importører og eksportører inden for verdenshandelen med varer 
11. De nye industrialiserede økonomier i Asien 
12. Direkte investeringer i udlandet 
13. EU's direkte investeringer i udlandet 
Immaterielle investeringer 
14. Udgifter til undervisning og uddannelse 
15. F&U-investeringer efter økonomiske regioner ( 1991 ) 
16. EU's F&U-investeringer efter sektorer (1989) 
17. Stigning i virksomhedernes F&U-investeringer 
18. Størrelsen af virksomhedernes F&U-investeringer 
19. Opfindelser efter oprindclsesregion 
20. Den teknologiske betalingsbalance 
21. Sammenhængen mellem F&U-investeringerne og handelsresultaterne ( 1990) 
22. Sammenhængen mellem teknologiintensiteten og lønniveauet (1990) 
23. Lønniveau efter teknologiintensitet 
EU's position på vækstmarkederne 
24. Produktionsstigningen i nogle industrisektorer i EU (1986-1992) 
25. Handelsbalancen for nogle industrisektorer i EU ( 1986-92) 
26. Prognoser for produktionsstigningen i fremstillingsindustrien (1992-2010) 
27. Eksporten af forarbejdede produkter fordelt på sektorer (1992) 
28. Eksporten af forarbejdede varer geografisk fordelt ( 1992) 
29; Den sektormæssige og geografiske fordeling af EUs eksport 
af forarbejdede varer ( 1992) 
30. Udviklingen i industriens sektormæssige fordeling 
32_ 7^ 
Vækstmarkeder : eksempler 
31. Edb- og kommunikationsindustrierne ( 1995) 
32. Det amerikanske informationsmarked ( 1995) 
33. Miljømarkedet opdelt efter region og marked (2000) 
34. Miljøindustrien: produktion og eksport (2000) 
35. Markedet for luksusvarer - opdelt efter segment og vækstrate 
36. Markedet for luksusvarer - geografisk fordeling 
37. Sundheds-og biotcknologimarkedet 
38. Fordelingen inden for højtcknologiindustricrne 
39. Markedet for højteknologiprodukter - EU-handel 
40. Markedet for højteknologiprodukter - åbningsgrad 
41. Markedet for højteknologiproduktcr - handelsresultater 
33 -7 6 
1. Valutakursudsving 
2. Sammenhængen mellem industriproduktionen og 
beskæftigelsen i Den Europæiske Union 
10% 
5% 
0% 
•5% 
-10% 
1970 1975 1980 1985 1990 2% 
1% 
0% 
-1% 
•2% 
ni Kilde: Eurostat. 
3. De største økonomiske regioners markedsandele 
I % af den samlede handel 
Kilde: OECD. 
-u --*> 
4. Den samlede handel mellem verdens tre største handelsmagter 
5. Den Europæiske Unions varehandel 
15% I % af BNP 
13% 
11% 
9% "•Samhandelen inden for EU 
«Eksport til lande uden for EU 
7% 
1970 1975 
Kilde: Eurostat. 1980 1985 1990 15% 
13% 
11% 
9% 
7% 
oa, 
6. Den Europæiske Unions samlede handelsbalance 
Handelsbalance (mia ECU) 
40 
20 
-20 Varer 
Tjenesteydelser 
1983 ! 1984 1985 1986 ! 1987 1988 1989 1990 \ 1991 
Varer 
Tjenesteydelser •4.7 
19.2 •1.1 
23.4 9.3 
27.1 40.4 
20.7 26.4 
18.9 15.8 
11.4 3.8 
15.9 0.3 
11.8 •27.1 
10.4 
Kilde: Eurostat. 
7. Varehandelen efter regioner - udtrykt i værdi 
Mia US$-1992 
Asien 
-> heraf Japan 
Nordamerika 
-> heraf USA 
Latinamerika 
Mellemøsten 
Afrika 
Central- og Østeuropa og SNG 
EU (ekskl. 
handelen inden for EU) 
Kilde: GATT. 
o4 
8. Varehandelen efter regioner 
Årlig stigning (1980-1992) 
Asien 
Nordamerika 
Vesteuropa 
Latinamerika 
Mellemøsten 
Afrika 
Hele verden 
Kilde: GATT. -4% -2% 0% 2% 4% 6% 8% 10% 
9. De største importører og eksportører inden for verdenshandelen med varer 
EU (uden for EU) 
USA 
Japan 
Canada 
Hong-Kong 
Sydkorea 
Kina 
Taiwan 
Singapore 
Schweiz 
Mexico 
Østrig 
Sverige 
Australien 
Malaysia 
700 600 500 400 300 200 100 Oto 2% 4% 6% 8% 10% 12% 14% 16% 
Mia US$ -1992 Årlig stigning (1980-1992) 
Kilde: GATT. 
Si 
10. De største importører og eksportører inden for verdenshandelen med varer 
EU (uden for EU) 
USA 
Japan 
Canada 
Hong-Kong 
Sydkorea 
Kina 
Taiwan 
Singapore 
Schweiz 
Mexico 
Østrig 
Sverige 
Australien 
Malaysia 
600 500 400 300 200 100 
Mia US$-1992 5 10 15 
Årlig stigning (1980-1992) 20 
Kilde: GATT. 
11. De nye industrialiserede økonomier i Asien 
1500 
1000 
500 
-500 
C) Hong-Kong, Taiwan, South Korea and Singapore. 
(**) Investments coming from the EU, USA and Japan in the new industrial economies of Asia. 
Kilde: OECD. 
^ 
12. Direkte investeringer i udlandet 
13. EU's direkte investeringer i udlandet 
Mia ECU 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 Direkte udenlandske investeringer (ind) 
•Direkte udenlandske investeringer (ud) 
50 100 150 200 250 
Kilde: DRI. 300 350 
^ 
14. Udgifter til undervisning og uddannelse 
7% 
6% I % af BNP/BNI 
1980 «1985 111989 
i 1980 
i 1985 
1989 5.3% 
5.1% 
4.9% 
Kilde: UNESCO. 
15. F&U-investeringer efter økonomiske regioner 
F&U - investeringer/BNP (EU) -1991 
USA 
Japan 
Industrialiserede 
lande i Asien 
Hele verden 
0% 
I EU 
i 
F&U - investeringer/BNP j 2% 1% 
USA 
2.8% 2% 
Japan 
3.1% Industrialiserede 
lande i Asien 
2.7% 3% 
Hele verden j 
i i 
2% | 
Kilde: UNESCO. 
^6 
16. EU's F&U-investeringer efter sektorer (1989) 
F&U/industriproduktionen (EU) 
Fly- og rumindustrien 
Farmaceutiske produkter 
Elektronik 
Kemiske produkter 
Landtransport 
Kapitalgoder 
Andre industrier 
lait 
0% 5% 10% 15% 
Kilde: OECD. 
ro 
17. Stigning i virksomhedernes F&U-investeringer 
Gennemsnitlig årlig stigningstakt 
Kilde: OECD. 
18. Størrelsen af virksomhedernes F&U-investeringer 
6% F&U i procent af omsætningen (50 virksomheder med de største F&U-investeringer) 
5% 
4% 
3% 
2% mmmMmmmm mmmfflfflfflffl80&& 
EU »USA » Japan 
1984 1985 1986 1987 1988 1989 ! 1990 1991 1992 
EU | 2.7% 
USA | 2.9% 
Japan j 4.2% 2.9% 
3% 
4.6% 4% 
3.5% 
5.3% 4.2% 
3.4% 
5.5% 4.4% 
3.3% 
5.4% 4.3% 
3.4% 
5.5% 4.4% 
3.4% 
5.5% 4.3% 
3.6% 
5.7% 4.5% 
3.7% 
5.8% 
Kilde: Dable. 
^S 
19. Opfindelser efter oprindelsesregion 
160 
140 
120 
100 
80 
60 
40 
20 I tusinder 
EU Nordamerika 1975-79 • 1980-84 E31985-89 
Japan Andre 
1975-79 
1980-84 
1985-89 120 
136 
147 82 
97 
105 43 
68 
95 37 
43 
42 
Kilde: Panorama of EU Industry. 
20. Den teknologiske betalingsbalance 
lmiaUS$-1990 
(*) Operations related to elements of industrial property (patent, technical licences, process, know-how, drawings, models) and to services 
with technical content and to intellectual services (engineer studies, technical assistance, R&D services, etc.). 
Kilde: OECD. 
21. Sammenhængen mellem F&U-investeringerne og handelsresultaterne 
I procent af samlede tal for OECD 1990 
EU 
USA 
Japan 
Andre 
0% 10% 20% 
Kilde: OECD. 30% 40% 50% 
Virksom. F&U-investering. 
Højteknologisk eksport 
Samlet eksport EU USA 
28.3% 45.1% 
36.2% ! 23.7% 
~ 41.1% 14.8% Japan 
20.5% 
19.1% 
12.8% Andre 
6.1% 
21% 
31.3% 
22. Sammenhængen mellem teknologiintensiteten og lønniveauet 
Andel i værditilvæksten (1990) 
Højteknologi-industrier • Højtløns-industrier 
Højteknologi-industrier 
Højtløns-industrier 
(*) High technology industries include aerospace, EDP, radio and telecom equipment, electrical machinery, pharmaceutical products and precision 
instruments. 
(**) High wage industries include industries in which wages are 15% above average. 
Kilde: OECD. 
23. Lønniveau efter teknologiintensitet 
Hele fremstillingsindustrien = 100 
120 
110 
100 
90 
80 Høj-teknologi •Mellem-teknologi • Lav-teknologi 
UK (1988) Tyskland (1989) USA (1989) Japan (1989) 
Høj-teknologi 
Mellem-teknologi 
Lav-teknologi 108 
108 
93 110 
116 
83 118 
112 
86 100 
115 
91 
C) Industries are grouped according to the R&D intensity which is defined as the R&D/turnover ratio. 
Kilde: OECD. 
24. Produktionsstigningen i nogle industrisektorer i EU 
Farmaceutiske produkter 
Plastforarbejdning 
Sekundær metalforarbejdning 
Telekommunikatronsudstyr 
Gummi og plast 
Edb- og kontordustyr 
Ikke-alkoholiske drikkevarer, mineralvand 
Forarbejdning af frugt og grønsager 
Bilkomponenter 
Elektrisk belysning 
Halvfabrikata af træ 
Kakao og sukkervarer 
Træemballage 
Stålkonstruktioner 
Papir, trykkeri og forlag 
Olie og fedtstoffer 
Savværker og primær træforarbejdning 
Brød og mel 
Kød 
Sæbe, rengøringsmidler, parfume og toiletartikler 
Papirmasse, papier og pap 
Smedearbejde 
Biler og reservedele 
Elektriske husholdningsartikler 
Foderblandinger 
Forarbejdning og konservering af fisk 
Metalprodukter 
Syntetiske fibre 
Forarbejdning af papir og pap 
das 
Træmøbler 
Forbrugerelektronik 
Nærings- og nydelsesmidler 
Ikke-metalliske mineralprodukter 
Kemiske basisprodukter til industrien 
Optiske og fotografiske instrumenter 
Instrumentbygning 
Fodtøj og beklædning 
Skibsbygning 
Kornmaling 
Beklædning 
Lervarer 
Keramiske produkter 
Fly- og rumudstyr 
Mejeriprodukter 
Cykler og motorcykler 
Legetøj og sportsartikler 
Rullende jernbanemateriel 
Kedler og metalbeholdere 
Maskinindustri 
Måle- og præcisionsinstrumenter 
Støberier 
Tobak 
Strikvarer 
Vin 
01 og malt 
Tekstilmaskiner 
Alkohol og spiritus 
Læder og lædervarer 
Transmissionsudstyr 
Musikinstrumenter 
Værktøjsmaskiner 
Ure 
Landbrugsmaskiner 
Skind og pelsvarer 
i I L 
Kilde: DEBA. -6% -4% -2% 0% 2% 4% 6% 8% 
Gennemsnitlig årlig realstigning 
(1986-1992) 
^trO 
25. Handelsbalancen for nogle industrisektorer i EU (1986-92) 
Maskinindustri 
Biler og reservedele 
Nærings- og nydelsesmidler 
Farmaceutiske produkter 
Metalprodukter 
Ikke-metalliske mineralproduk. 
Tekstilmaskiner 
Sæbe, rengøringsmidler, parfume og toiletartikeler 
Mejeriprodukter 
Alkohol og spiritus 
Fly- og rumudstyr 
Værktøjsmaskiner 
Skibsbygning 
Gummi og plast 
Bilkomponenter 
Keramiske produkter 
Plastforarbejdning 
Landbrugsmaskiner 
Kemiske basisprodukter til indu-strien 
Telekommunikationsudstyr 
Elektriske husholdningsartikler 
Rullende jernbanemateriel 
Kakao og sukkervarer 
Stålkonstruktioner 
Transmissionsudstyr 
Øl og malt 
Kedler og metalbeholdere 
Tobak 
Kornmaling 
Træmøbler 
Glas 
Vin 
Brød og mel 
Elektrisk belysning 
Forarbejdning af papir og pap 
Måle- og præcisionsinstrumenter 
Støberier 
Ikke-alkoholiske drikkevarer, mineralvand 
Lervarer 
Smedearbejde 
Sekundær metalforarbejdning 
Skind og pelsvarer 
Træemballage 
Kød 
Syntetiske fibre 
Musikinstrumenter 
Læder og lædervarer 
Optiske og fotografiske instru. 
Halvfabrikata af træ 
Ure 
Forarbejdning af frugt og grønsager 
Olie og fedtstoffer 
Forarbejdning og konservering af fisk 
Cykler og motorcykler 
Instrumentbygning 
Legetøj og sportsartikler 
Savværker og primær træforarb. 
Strikvarer 
Papir, trykkeri og forlag 
Beklædning 
Fodtøj og beklædning 
Papirmasse, papir og pap 
Edb- og kontorudstyr 
•20 -10 10 20 30 40 
Mio ECU 
Kilde: DEBA. 
yO^"f 
26. Prognoser for produktionsstigningen i fremstillingsindustrien 
Gennemsnitlig årlig stigning i EU 1992-2010 
Edb- og kontorudstyr 
Gummi og plast 
Elektrisk materiel 
Transportudstyr 
Papirmasse, papir og trykkeri 
Maskinindustri 
Metalprodukter 
Kemiske produkter 
Ikke-metalliske mineraler 
GENNEMSNIT 
Diverse produkter 
Tekstiler og beklædning 
Nærings- og nydelsemidler 
Malm og metaller 
-2°/c 
Kilde: DRI. 
c«* 
27. Eksporten af forarbejdede produkter fordelt på sektorer 
Den sektormæssige fordeling af eksporten af forarbejdede varer 
1992-Gennemsnit = 0 
20 
•20 
-40 •Svag efterspørgsel 
•Jævn efterspørgsel 
il Stærk efterspørgsel 
EU USA 
Svag efterspørgsel 
Jævn efterspørgsel 
Stærk efterspørgsel 19.3 
•4.3 
•10.5 -27.4 
8.4 
10.8 
Specialisation index = market share in a given sector compared to average market share of the TRIAD. 
Sektorer med stærk efterspørgsel= kemiske produkter, farmaceutiske produkter, kontormaskiner og edb-udstyr, præcisionsinstrumenter og optiske 
instrumenter samt elektrisk materiel. 
Sektorer med jævn efterspørgsel- maskiner og udstyr, transportudstyr, nærings- og nydelsesmidler, papir og trykkerivarer, gummi- og plastprodukter. 
Sektorer med svag efterspørgsel- jernholdige og ikke-jernholdige metaller, ikke-metalliske mineralprodukter, metalprodukter, tekstilprodukter, 
beklædning, lædervarer og fodtøj samt andre forarbejdede produkter. 
Kilde: COMEXT, Kommissionens tjenestegrene 
^/Nj 
28. Eksporten af forarbejdede varer geografisk fordel 
Den geografiske fordeling af eksporten af forarbejdede varer (1992) - Gennemsnit = 0 
specialisation index = market share in a given sector compared to average market share of the TRIAD. 
^ 
^ Kilde: COMEXT 
29. Den fordeling af EU's eksport af forarbejdede varer 
1992- Gennemsnit = 0 
Svag efterspørgsel 
Jævn efterspørgsel 
Stærk efterspørgsel 
Specialisation index = market share in a given sector compared to average market share of the TRIAD. 
Sektorer med stærk efterspørgsel = kemiske produkter, farmaceutiske produkter, kontormaskiner og edb-udstyr, præcisionsinstrumenter og optiske 
instrumenter samt elektrisk materiel. 
Sektorer med jævn efterspørgsel = maskiner og udstyr, transportudstyr, nærings- og nydelsesmidler, papir og trykkerivarer, gummi- og plastprodukter. 
Sektorer med svag efterspørgsel=jernholdige og ikke-jernholdige metaller, ikke-metalliske mineralprodukter, metalprodukter, tekstilprodukter, beklædning, 
lædervarer og fodtøj samt andre forarbejdede produkter. 
Kilde: COMEXT 
20% 
15% 
10% 
5% 
0% 
-5% 
10% 30. Udviklingen i industriens sektormæssige fordeling 
Bruttoværditilvækst i fremstillingsindustrien (1980-90) 
HEU-6 «USA «Japon 
Sektorer med svag efterspørgsel Sektorer med jævn efterspørgsel Sektorer med stærk efterspørgsel 
EU-6 
USA 
Japon •3.8% 
-5.3% 
-9.4% -1.2% 
1% 
•7.7% 5% 
4.2% 
17.2% 
Sektorer med stærk efterspørgsel = kemiske produkter, farmaceutiske produkter, kontormaskiner og edb-udstyr, præcisionsinstrumenter og optiske 
instrumenter samt elektrisk materiel. 
Sektorer med jævn efterspørgsel = maskiner og udstyr, transportudstyr, nærings- og nydelsesmidler, papir og trykkerivarer, gummi- og plastprodukter. 
Sektorer med svag efterspørgsel = jernholdige og ikke-jernholdige metaller, ikke-metalliske mineralprodukter, metalprodukter, tekstilprodukter, beklædning, 
lædervarer og fodtøj samt andre forarbejdede produkter. 
Kilde: Nationalregnskaber 
s>, 
31. Edb- og kommunikationsindustrierne (1995) 
Verdensmarkedet 
= ECU880Bn 
Edb-
hardware 
Software 
Edb-
tjenester 
Telekom, 
udstyr EU-markedet 
= ECU 290 Bn 
Edb-
hardware 
Telekom, 
tjenester Software 
Edb-
tjenester 
Telekom, 
udstyr Telekom, 
tjenester 
Kilde: EITO 94. 
^ 
^ 
32. Det amerikanske informationsmarked (1995) 
Edb- og elektronisk ud 32.0% 
1995: $995 Billion = 16% of GDP 
Telekommunikationsudst 4.7% 
Fjernforbindelser 5.2% 
Lokale og interne tele 14.1 % 
Annoncører 1.3% 
Radio 1.1% 
Video 2.3% 
Kabe-TV 1.7% 
Sendevirksomhed 3.3% _ 
Trykkeri- og forlagsvi 20.8% 
Kilde: Columbia Univ., CTIS - U.S. Industrial Outlook - BellSouth Corp. - NBI, Inc. Software og 
informatio 13.3% 
^o 
33. Miljømarkedet opdelt efter region og marked (2000) 
Opdeling efter regioner 
Andre 
Japan Opdeling efter markeder 
Tjenes 
Europa teydelser 
Andet udstyr Vand 
USA Affald 
Kilde: OECD 1992. 
\ 
A 
34. Miljøindustrien: produktion og eksport (2000) 
* 
v Europa 
USA 
Japan 
0% 
Kilde: OECD. Produktion (mia US$) - 2000 
40 60 
5% 10% 15% 
Eksport (i % af produktion) - 2000 20% 
___ Europa j USA Japan 
Produktion 68 j 80 30 
Eksport! 20% | 10% | 6% 
35. Markedet for luksusvarer 
Haute couture 
Biler 
Modetilbehør, lædervarer 
Kosmetik 
Parfume 
Spiritus 
Ure 
Champagne 
Fodtøj 
Porcelæn 
Smykker 
Vin 
Guldsmedevarer 
Krystal 
Samtlige luksusvarer 
Hele fremstillingsindustrien Samtlige luksusvarer = 100% 
25% 20% 15% 10% 5% 0% 
Opdelt efter segment (1989) 5% 10% 15% 
Vækstrate (1985-89) 20% 
Kilde: McKinsey. 
36. Markedet for luksusvarer 
Geografisk fordeling 
EU-4 
USA 
Japan 
Andre 
50% 40% 30% 20% 10% 
Markedsandel (1989) 0% 5% 10% 
Årlig vækst (1985-89) 
•S 
!V3 market share B 
i (1989) 
annual growthH 
(1985-89) EU-4 
43% 
10% USA ' Japan 
32% 
13% 17% 
7.5% Andre 
8% 
7.9% 
Kilde: McKinsey. 
37. Sundheds- og bioteknologimarkedet 
100 Farmaceutiske produkter i EU (mia ECU) 
80 
60 
40 
20 ««« Måleligt forbrug 
•Produktion 
Eksport 
0 
Kilde: Eurostat / DRI. 1985 1990 1995 
38. Fordelingen inden for højteknologiindustrierne 
Fordelingsindeks = relativ andel af højteknologieksporten - Gennemsnit = 0 
EU 
USA 
Japan 
-20 20 40 60 
1970 
1992 EU 
-14 
-18 USA 
59 
51 Japan 
24 
44 
C) The definition of high technology products is related to the level of intensity of R&D (ratio R&D expenditures/production). 
High technology industries include aerospace, EDP, radio and telecom equipment, electrical machinery, pharmaceutical products and precision 
instruments. 
Kilde: OECD. 
39. Markedet for højteknologiprodukter - EU handel 
100 
80 
60 
40 
20 EU-samhandel - mia ECU 
1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 
{*) The definition of high technology products is related to the level of intensity of R&D (ratio R&D expenditures/production). 
Kilde: Eurostat. 
A 
40. Markedet for højteknologiprodukter 
åbningsgrad (1990) 
Tyskland 
UK 
USA 
Japan 
0% 10% 20% 30% 40% 
Importens andel 
af forbruget 
Eksportens anden 
af produktionen Tyskland 
32.8% 
14.6% UK 
37% 
9.2% USA 
17.4% 
23.7% Japan 
7.4% 
19.1% 
(*) The definition of high technology products is related to the level of intensity of R&D (ratio R&D expenditures/production). High technology 
markets include aerospace, EDP, radio and telecom equipment, electrical machinery, pharmaceutical products and precision instruments. 
Kilde: OECD. 
41. Markedet for højteknologiprodukter 
handelsresultater 
Handelsresultater (relativ andel af eksportmarkedet) 
(*) The definition of high technology products is related to the level of intensity of R&D (ratio R&D expenditures/production). High technology 
markets include aerospace, EDP, radio and telecom equipment, electrical machinery, pharmaceutical products and precision instruments. 
Kilde: OECD. 
4 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN OM EN POLITIK TIL FORBEDRING 
AF INDUSTRIENS KONKURRENCEEVNE I 
DEN EUROPÆISKE UNION 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
1. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE 
Politik til forbedring af industriens konkurrenceevne i Den Europæiske Union 
2. BUDGETPOST 
Se punkt 7, stk. 2. 
3. RETSGRUNDLAG 
Traktat om Den Europæiske Union, artikel 3 og 130, afsnit XIII (industri), XV 
(forskning og teknologisk udvikling, 130 fog ss), VIII (social- og 
arbejdsmarkedspolitik, artikel 123) og XII (transeuropæiske net). 
4. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 
4.1 Foranstaltningens generelle formål 
Forbedring af industriens konkurrenceevne i Den Europæiske Union 
Sikring af koordinering af høringerne medlemsstaterne imellem og 
lokalmyndighederne 
gennem følgende foranstaltninger•: 
horisontale foranstaltninger ved hjælp af en række fælles politikker 
(forskning, samhørighed, erhvervsuddannelse, net, handel med tredjelande) 
Specifikke foranstaltninger med henblik på at forbedre industriens tilpasning 
til strukturelle ændringer, på at fremme en atmosfære, der fostrer initiativ, 
udvikling og samarbejde mellem virksomhedepie med henblik på bedre 
udnyttelse af det industrielle potentiel i politikkerne for innovation, 
forskning og teknologisk udvikling. 
4.2 Varighed 
De i meddelelsen foreslåede aktioner indgår i den løbende industripolitik. 
•J'JÏ 
4.3. Population, der omfattes af aktionen 
Medlemsstaterne, regionale og lokale myndigheder, virksomheder osv. 
5. KLASSIFIKATION AF UDGIFTERNE/INDTÆGTERNE 
5.1 IOU 
5.2 OB 
5.3 Indtægtstype 
Ingen. 
6. UDGIFTERNES/INDTÆGTERNES ART 
Interventionsmåderne i henhold til forholdene i forbindelse med den enkelte 
foranstaltning under punkt 7.2. 
7. FINANSIELLE VIRKNINGER 
7.1 Nærværende meddelelser og aktionerne heri medfører ikke nye budgetmæssige 
følger. 
7.2 Nærværende meddelelse medfører ikke budgetmæssige følger og indgår i 
finansieringsplanerne for 1993-1999. 
7.3 Vejledende forfaldsplan for bevillingerne 
Ingen. 
7.4 Vejledende forfaldsplan for forpligtelsesbevillinger 
Ingen. 
§. OPLYSNINGER OM COST/EFFECTIVENESS 
$.1 Specifikke og kvantificerbare mål, målgruppe 
Forbedring af industriens kOnMirrenceevne nødvendiggør en øget koordinering dels 
ved hjælp af en række fælles politikker, herunder forskning, samhørighed, 
erhvervsuddannelse, net, handel med tredjelande dels ved hjælp af indbyrdes høring 
medlemsstaterne imellem. Prioriterede indsatsområder, som allerede påvist i 
hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse sigter på at fremme de 
IH/l322/'M-DA<lcl4 
yy>1 
3-
immaterielle investeringer, udviklingen af industriel samarbejde, sikring af 
retfærdig konkurrence og modernisering af offentlig intervention. 
g.2 Begrundelse for foranstaltningen 
Den europæiske industri er i gang med en indsats med henblik på omstrukturering 
og innovation uden sidestykke for at forbedre sin konkurrenceevne på 
verdensmarkedet. Denne indsats skal gøre det muligt at overvinde ændringerne i 
den internationale kontekst (som markeres af geopolitiske omvæltninger, 
afslutningen af Uruguay-runden), og den voksende internationale konkurrence, som 
ofte er forbundet med færre sociale, lovgivnings- eller skattemæssige problemer, 
den økonomiske recession, den hurtige udvikling inden for nye teknologiske 
innovationer som er stadig snævrere forbundet (informatik, bioteknologi, nye 
materialer) der gør, at den immaterielle investering (forskning, diplomer, 
uddannelse, software osv.) vokser hurtigere end den fysiske investering, og de store 
europæiske nets manglende evne til ât drage nytte af den igangværende revolution 
inden for telekommunikation og information. 
Behovet for EF-støtte 
Ingen 
g.3 Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
Regelmæssig overvågning i henhold til forholdene i forbindelse med de enkelte 
foranstaltninger under punkt 7.2. 
Kommissionen skal også, fra 1994, forelægge en årsberetning om 
konkurrenceevnen for Rådet. 
q UDGIFTER TIL ADMINISTRATION 
De i meddelelsen beskrevne aktioner indgår i flere fælles politikker og i henhold til 
de store linjer nævnt under punkt 7.2. De giver ikke anledning til budgetmæssige 
konsekvenser. Det er dog muligt, at udviklingen af visse aktioner, særlig EU's 
voksende rolle i forbindelse med koordinering som defineret i Unionstraktatens 
afsnit XIII, kan medføre, at der er behov for yderligere personale. Det er dog på 
nuværende tidspunkt - før behovene analyseres indgående, eventuelt i samarbejde 
med medlemsstaterne - umuligt at foretage et konkret skøn. 
Ml/132?/*»-DA del 4 
/)-vo 
BSN 0254-1459 
KOM(94) 319 endelig ud g. 
DOKUMENTER 
DA 01 13 10 
Katalognummer : CB-CO-94-417-DA-C 
ISBN 92-77-80654-0 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
Lr2985 Luxembourg