Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om "Europa i spidsen for det globale informationssamfund: Rullende handlingsplan"« (97/C 296/04)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 29. november 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Giampaolo Pellarini til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 4. juni 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 347. plenarforsamling af 9. og 10. juli 1997, mødet den 9. juli 1997, med 119 stemmer for og 1 imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg er blevet anmodet om at afgive udtalelse om en meddelelse fra Kommissionen, i hvilken der gøres status over den strategi, som Den Europæiske Union har fulgt siden juli 1994 () med det formål at sikre, at informationssamfundet (IS) bliver en realitet i Europa.

1.2. Ovennævnte meddelelse er en opfølgning af en meddelelse fra juli 1996 om prioriteringsområderne (), i hvilken der blev bebudet en ny, opdateret, rullende handlingsplan for den anden fase af EU's strategi for etableringen af informationssamfundet.

1.3. Den rullende handlingsplan er resultatet af »en lang reflektionsproces vedrørende informationssamfundet, der har ført til, at der er udpeget fire nye prioriteringsområder« (se kap. II):

- Forbedring af erhvervsvilkårene på et liberaliseret telekommunikationsmarked, herunder nye tiltag til fordel for SMV.

- Investering i fremtiden med vægt på skolen og ungdommen.

- Mennesket i centrum og fremme af samhørigheden og beskæftigelsen.

- Understregning af betydningen af globalt samarbejde og fastlæggelse af globale regler for markedsadgang, intellektuel ejendomsret, privatlivets fred og beskyttelse mod skadeligt og ulovligt on-line indhold, osv.

1.4. Formålet med handlingsplanen er »at fremlægge en liste over alle de vigtige foranstaltninger, navnlig lovgivningsmæssige tiltag, der er nødvendige for at fremme informationssamfundet i Europa« (se kap. III). Bilaget til meddelelsen indeholder derfor en samlet oversigt over alle de vigtigste EU-foranstaltninger vedrørende informationssamfundet.

1.5. Deraf følger, at meddelelsen:

- fungerer som et navigationsredskab for medlemsstaterne og de europæiske institutioner;

- tjener som rettesnor for erhvervslivet mht. investeringsbeslutninger;

- stiller omfattende oplysninger til rådighed for alle dele af samfundet, hvorved der åbnes mulighed for reaktioner og forslag;

- udgør et nyttigt redskab i Kommissionens interne forvaltning.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Kommissionens meddelelse udgør uden tvivl et yderst interessant og strategisk vigtigt redskab, for informationssamfundet bærer nøglen til de fremtidige økonomiske og sociale muligheder for såvel medlemsstaterne som for Den Europæiske Union selv.

2.2. Som allerede sagt ved flere lejligheder () bekræfter ØSU, at det ser etableringen af informationssamfundet som en udfordring på flere fronter, hvorfor det også sætter pris på det initiativ, der er taget til at revidere handlingsprogrammet.

2.3. Medlemsstaterne bør sammen med Den Europæiske Union i rollen som politisk og økonomisk aktør søge at indkredse og opbygge en »europæisk model« af informationssamfundet.

2.4. En sådan model bør ikke kun tage sigte på at nå det højst mulige teknologiske niveau og ej heller kun handle om de vigtige lovgivningsmæssige, økonomiske, finansielle og kommercielle aspekter.

2.4.1. Den europæiske model af informationssamfundet bør kunne sikre de bedst mulige konkurrencevilkår og den størst mulige integration i verdensmarkedet, men bør ligeledes i samme udstrækning tage hensyn til de samfundsmæssige følgevirkninger, herunder konsekvenserne for beskæftigelsen, samhørigheden, lige vilkår og det kulturelle område.

2.5. Som Kommissionen selv udtrykte det i sin grønbog om »Liv og arbejde i informationssamfundet« (), står den menneskelige dimension øverst på dagsordenen. Hvis dette udsagn ikke skal fremstå som en tom hensigtserklæring, bør IS-strategien og beslutningerne om den praktiske udformning af informationssamfundet helt konkret også leve op til de reelle krav, der stilles af virksomheder, privatpersoner, arbejdsmarkedets parter og kulturelle aktører.

2.6. Den række aktioner, der er opført i den rullende handlingsplan, der både omfatter visse afsluttede vigtige foranstaltninger, de igangværende foranstaltninger og oversigten over de kommende foranstaltninger, giver helt klart et velstruktureret svar på disse krav.

2.7. På grund af de mange interesser, der står på spil i denne sag, og navnlig fordi IS-udfordringen har afgørende betydning for den økonomiske og sociale udvikling og for selve Den Europæiske Unions politiske rolle, har institutionerne pligt til at være så kritiske som muligt i deres vurdering af strategier og programmer.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Den rullende handlingsplan, der ifølge Kommissionen skal opfattes som »resultatet af en lang reflektionsproces vedrørende informationssamfundet« (se kap. II, 5. afsnit), frembyder ikke alene en lejlighed til at se på, hvor langt man er nået med de forskellige programmer og foranstaltninger vedrørende informationssamfundet, men også til at foretage en samlet politisk vurdering.

3.2. ØSU ønsker med denne udtalelse at tilkendegive sin holdning til den hidtil fulgte strategi, at opstille visse prioriteringer, og at gentage enkelte bemærkninger, som det har fremsat i sine seneste udtalelser om informationssamfundet, men som ikke er blevet taget til følge.

3.3. Ved en nærmere gennemgang af programmerne i den rullende handlingsplan springer en række større problemer i øjnene.

3.4. For det første er der spørgsmålet om de forestående frister, navnlig på telekommunikationsområdet, og om den kurs, EU følger i etableringen af informationssamfundet.

3.5. En gennemgang af alle de igangværende og udestående foranstaltninger afslører, at der er fare for, at man ikke vil være parat med det nødvendige, minimale lovgrundlag inden liberaliseringsfristen for telekommunikationsområdet den 1. januar 1998.

3.6. Det skal i den forbindelse bemærkes, at ØSU for nylig har udtrykt forundring over »at Kommissionen holder så ufravigeligt fast ved sin tidsplan, når den nu erkender, at et klart og stabilt lovgrundlag er afgørende vigtigt for udviklingen af informationssamfundet« ().

3.7. En grundig gennemgang af de enkelte foranstaltninger, for hvilke beslutningsprocessen endnu ikke er tilendebragt eller ligefrem endnu ikke indledt (se oversigt i bilag 1), viser, at man fortsat mangler at vedtage en række vigtige direktiver og beslutninger (), uden hvilke mulighederne i liberaliseringsprocessen på telekommunikationsområdet og etableringen af informationssamfundet kun delvist vil kunne realiseres, og man risikerer at forstærke de økonomiske og sociale skævheder.

3.8. Dette betyder naturligvis ikke, at der skal sættes spørgsmålstegn ved liberaliseringsfristen, men blot at EU-organerne skal gøre deres yderste for inden den 1. januar 1998 at udarbejde en så klar lovgivning som muligt, således at liberaliseringen kan blive til gavn for såvel borgerne som virksomhederne.

3.9. Også medlemsstaterne bør bestræbe sig på hurtigt at harmonisere deres respektive bestemmelser på telekommunikationsområdet, herunder navnlig på AV-området.

4. De vigtigste problemer

4.1. Det første spørgsmål er af såvel almen som politisk karakter: Genève-aftalerne om liberaliseringen af den basale telefonitjeneste og informationsteknologiaftalen (), der står for at blive vedtaget, åbner op for nogle helt nye fremtidsperspektiver, der utvivlsomt indeholder mange nye muligheder. Informations- og kommunikationsteknologierne (IKT) er blevet kaldt »det 21. århundredes olieeventyr«, og tallene taler deres tydelige sprog: i 1995 blev der solgt 50 millioner computere og færre end 35 millioner biler.

4.2. For at kunne spore de reelle fordele ved liberaliseringen vil man imidlertid skulle vente mindst 4-5 år. Selv om aftalen formelt træder i kraft den 1. januar 1998, vil en stor del af signatarlandene først iværksætte de mere radikale ændringer i løbet af de efterfølgende fem år.

4.3. Liberaliseringen vil først og fremmest komme de store koncerner og de teknologisk og industrielt mest udviklede lande til gode. Det vides ikke, hvordan konkurrencesituationen reelt vil komme til at se ud. Her 10 år efter liberaliseringen sidder British Telecom i Storbritannien fortsat på mere end 80 % af markedet for telefonitjenester via det faste net, medens det tilsvarende marked i andre medlemslande, som fx Italien, fortsat kontrolleres 100 % af et enkelt selskab.

4.4. Der er risiko for, at de væsentlige problemer løses til fordel for dem, der kan øve størst politisk pres. Den i mange lande tiltagende sammenblanding af ejerskab af telekommunikations- og medieselskaber er et fænomen, som bør begrænses ved at skærpe kontrollen og håndhæve EU's konkurrenceregler.

4.5. Som påpeget mange gange tidligere () er det absolut nødvendigt at få fastlagt retten til at eje medier, såvel i telesektoren som i andre dele af mediesektoren (foranstaltning nr. 106 og 111 i meddelelsen) og få undersøgt følgerne af den indbyrdes tilnærmelse (Grønbog - foranstaltning 114), hvis man vil forhindre, at liberaliseringen på paradoksal vis fører til virksomhedskoncentration og begrænser pluralismen.

4.6. Med liberaliseringen vil der desuden opstå et langt større udbud af tjenesteydelser. Spørgsmålet om, hvordan omkostningerne kan fordeles mellem hhv. netværksejerne og udbyderne, programleverandørerne og brugerne, må derfor løses på en retfærdig og økonomisk forsvarlig måde.

4.7. Et andet spørgsmål, man endnu ikke har besvaret fuldt ud, vedrører universaltjenesten (forsyningspligten). Her drejer det sig ikke alene om at definere og afgrænse begrebet universaltjeneste (hvilket man allerede har gjort), men om at fastslå, hvem der betaler hvad. Samtidig skal det sikres, at der efter liberaliseringen vil gælde de samme vilkår for de nye som for de etablerede udbydere.

4.8. Dertil kommer spørgsmålet om, hvordan man vil sikre og hvem der skal betale for netadgang af social karakter, som fx på hospitaler, på universiteter og i skoler, og hvordan man vil sikre dækning i urentable områder.

4.8.1. Det vil være ønskeligt at få afklaret dette vigtige spørgsmål inden 1998 ved at få fastlagt, hvilke principper der skal gælde for finansieringen af de sociale omkostninger, der kan tilskrives universaltjenesten.

4.8.2. Hvis man udskyder dette spørgsmål til efter liberaliseringen, vil det kunne skabe endnu større problemer.

4.9. I de kommende måneder skal man derfor færdiggøre tre foranstaltninger, der er absolut nødvendige for en effektiv liberalisering. Det drejer sig om direktiverne i punkt 203, 204 og 205 om samtrafik og universaltjeneste, for hvilke beslutningsprocessen endnu ikke er afsluttet.

4.10. Et andet vanskeligt problem, som kræver en hurtig løsning, er lovbeskyttelse af krypterede tjenester (foranstaltning 113), der har afgørende betydning for beskyttelsen af privatlivets fred, som borgerne har krav på. Også på dette område er det ønskeligt, at EU udvikler innovative og originale teknologier.

4.11. Der hersker fortsat stor usikkerhed omkring konkurrenceevnen i tv-sektoren, især hvad angår bredskærme og avancerede tv-tjenester (foranstaltning 109 og 201). Der er fare for forsinkelser, som vil kunne få alvorlige følger for den europæiske industri.

5. Den offentlige forvaltnings strategiske betydning

5.1. Et andet alvorligt problem ligger i de betydelige forsinkelser og modviljen i den offentlige forvaltning.

5.2. Kommissionen sætter selv den »organisationsmæssige inerti« (se kap. II, 4. afsnit) øverst på sin liste over de væsentligste hindringer for informationssamfundet.

5.3. Denne situation er til skade for almenvellet, da mange grundlæggende tjenester for såvel borgere som virksomheder varetages af den offentlige forvaltning. Dette er en af de største hæmsko for udviklingen af informationssamfundet. Det er derfor vigtigt, at indførelsen af informationssamfundet i den offentlige forvaltning klassificeres som et af de prioriterede mål, hvortil EU og medlemsstaterne skal afsætte midler.

5.4. Ud over investeringerne i teknologisk tilpasning af den offentlige forvaltning er også spørgsmålet om de menneskelige ressourcer i den offentlige tjenesteydelsessektor af stor betydning. Der er derfor behov for at styrke og udbygge uddannelses- og videreuddannelsesprogrammerne for de offentligt ansatte.

6. På vej mod en europæisk model af informationssamfundet

6.1. ØSU bekræfter den holdning, som det allerede har tilkendegivet i sin udtalelse om grønbogen »Liv og arbejde i informationssamfundet: Mennesket i centrum« (), nemlig at informationssamfundet bør gennemføres i EU gennem en konsekvent udvikling af en »europæisk model«. ØSU ser udviklingen af den europæiske model som en omfattende strategi, der skal udvikles gennem såvel planen i sin helhed som de enkelte foranstaltninger.

6.2. ØSU forestiller sig, at den europæiske model ikke alene skal bestå i teknologiske og industrielle løsninger, men også tilgodese krav om livskvalitet, samhørighed, demokratiske principper, lige muligheder og kulturel mangfoldighed.

6.3. Udformningen og udmøntningen af den europæiske model af informationssamfundet er så meget mere nødvendig, som indførelsen af informationssamfundet sker i vidt forskellige tempi i de enkelte medlemsstater - og denne tendens er endnu mere udpræget i de lande, der har ansøgt om EU-medlemskab, som fx de central- og østeuropæiske lande. Forude venter der derfor en stor opgave ikke alene med at etablere nye, manglende faciliteter, men også med at skabe kompatibilitet og sammenhæng i de eksisterende.

6.4. EU bør undgå den bagvedliggende risiko for at skabe et informationssamfund, der er liberaliseret, men meget uhomogent såvel vertikalt, dvs. samfundsklasserne imellem, som horisontalt, dvs. de geografiske områder og landene imellem.

6.5. I forbindelse med indførelsen af en europæisk model af informationssamfundet bør Kommissionen opfordres til at behandle i det mindste følgende tre spørgsmål: 1) beskyttelse af mindreårige, 2) uddannelse og informering - ikke kun af unge, men også af voksne og 3) samhørighed.

6.6. Strategien for beskyttelse af mindreårige og bekæmpelse af ulovligt og skadeligt indhold på Internet bør styrkes gennem hurtige, praktisk gennemførlige beslutninger og virkningsfulde aktioner. Kommissionen har allerede gjort et fremragende arbejde i form af en meddelelse og en grønbog (), som for øjeblikket er genstand for en bred høring.

6.6.1. I juli 1997 afholdtes den internationale konference om disse vanskelige emner, som var foreslået af Tyskland (og accepteret af Rådet af industriministre den 8. oktober 1996), og FN's særorganisationer var inviteret til at deltage. Selv om det ikke fremgår klart, bemærker ØSU, at dette er målsætningen for foranstaltning 131.6.7. Hvad angår uddannelse, virker følgende udsagn (andet afsnit af kapitel II i meddelelsen om den rullende handlingsplan) mildest talt ufuldstændigt og diskutabelt: »Informationssamfundet er også et generationsfænomen«. Kun ved at iværksætte særlige foranstaltninger, der er koncentreret om de yngre generationer, kan man skabe de bedst mulige vilkår for, at befolkningen som helhed får adgang til og accepterer informationssamfundet.

6.7.1. At det er ufuldstændigt, understreges af, at der i samme afsnit i forbindelse med initiativet »Uddannelse i informationssamfundet« tales om »livslang uddannelse«.

6.7.2. Det er med andre ord ikke nok kun at tænke på de unge, for også de voksne skal tilgodeses med oplysnings- og uddannelsesinitiativer, der tager sigte på en bevidst og hensigtsmæssig udnyttelse af informationssamfundets muligheder.

6.7.3. Endelig skal såvel underviserne som alle aktørerne i kommunikationssektoren vises særlig opmærksomhed for derved at sikre, at de vedtagne aktioner får en vedvarende multiplikatoreffekt.

6.8. Den økonomiske og sociale samhørighed vil kunne blive styrket af informationssamfundet, men vil samtidig blive udsat for nye, store farer.

6.8.1. Allerede på nuværende tidspunkt er kombinationen af det høje omkostningsniveau og de høje kvalifikationskrav ikke befordrende for en bred adgang; tværtimod risikerer det at udelukke store samfundsgrupper fra at udnytte de indholdsmæssigt og teknologisk mest avancerede tjenesteydelser. Man kan frygte, at den fortsatte udvikling af informationssamfundet vil betyde en yderligere marginalisering af de arbejdsløse, de ældre og lavindkomstgrupperne.

6.8.2. Særlig vigtig og prisværdig i denne sammenhæng er foranstaltning nr. 112 i meddelelsen om »Samhørigheden og informationssamfundet« (), der handler om strukturfondenes potentielle rolle i denne sektor. ØSU er blevet anmodet om at afgive en udtalelse om denne meddelelse.

7. Konklusioner

7.1. ØSU er opmærksom på, at udviklingen af informationssamfundet er en lang og vanskelig proces, der hele tiden vil frembyde nye perspektiver og store muligheder for økonomisk og social udvikling. Denne proces vil indebære valg, som ikke kan træffes enkeltvis, men som skal ses i en større sammenhæng og træffes under hensyntagen til de juridiske, organisationsmæssige, økonomiske, sociale og kulturelle konsekvenser.

7.2. ØSU bekræfter, som det allerede flere gange tidligere har tilkendegivet, at det er nødvendigt at udvikle en »europæisk model« af informationssamfundet, der lægger lige så stor vægt på integration i og konkurrenceevne på verdensmarkedet som på de sociale og kulturelle aspekter.

7.2.1. Den europæiske model af informationssamfundet skal ikke alene imødekomme de berettigede krav om teknologisk udvikling og økonomisk rentabilitet, men ligeledes kravene om demokrati, pluralisme, samhørighed og bedre livskvalitet.

7.3. ØSU ser positivt på den vedvarende indsats, der ydes af Kommissionen og alle de EU-organer, der er involveret i den rullende handlingsplan, og, skønt ØSU er betænkelig ved den stramme tidsplan, håber det, at der inden fristen den 1. januar 1998 fastlægges en lovramme, der kan regulere liberaliseringen og garantere fri konkurrence og pluralisme.

7.3.1. ØSU vil nøje følge Kommissionens bestræbelser på at gennemføre den lovgivning, der kræves for at nå frem til en grad af liberalisering, der vil kunne betyde en kraftig stimulering af IKT-markedet, men som også vil kunne imødekomme borgernes og virksomhedernes krav.

7.3.2. ØSU opfordrer Kommissionen til især at gennemføre alle de foranstaltninger i den rullende handlingsplan, der sigter mod korrekt forvaltning af universaltjenesten, meddelelse af licenser og beskyttelse af privatlivets fred.

7.4. ØSU er bekymret over, at store, dårligere stillede samfundsgrupper, så som de arbejdsløse, de ældre og lavindkomstfamilierne, risikerer ikke at få adgang til disse muligheder.

7.4.1. EU og medlemsstaterne bør bestræbe sig på at undgå, at der skabes et informationssamfund, der er meget liberaliseret, men også meget uhomogent, såvel vertikalt, dvs. samfundsgrupperne imellem, som horisontalt, dvs. stærke regioner over for svagere regioner.

7.5. Der bør lægges stor vægt på den offentlige forvaltnings rolle i indførelsen af informationssamfundet. Til den ende bør man forny og styrke programmerne for teknologisk modernisering af den offentlige sektor, og der bør iværksættes et omfattende uddannelsesprogram for offentligt ansatte.

7.6. ØSU henleder Kommissionens opmærksomhed på, at der er behov for oplysning og uddannelse ikke alene af de unge, men også af de voksne, hvis man vil sikre alle lige muligheder for at udnytte det potentiale, der ligger i informationssamfundet

7.7. Der bør ligeledes lægges stor vægt på beskyttelsen af mindreårige, både for så vidt angår indholdet af de audiovisuelle tjenester som anvendelsen af Internet. ØSU ønsker at blive holdt informeret om alle tiltag, der har til formål at løse dette vanskelige problem, og ser især gerne, at resultatet af den internationale konference, der har været afholdt i Tyskland, bliver et effektivt redskab, der kan hjælpe forældre til at kontrollere og vejlede de mindreårige i brugen af de elektroniske medier.

Bruxelles, den 9. juli 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

BILAG

>TABELPOSITION>

() »Europa på vej mod informationssamfundet - En handlingsplan« (KOM(94) 347 af 19. 8. 1994).

() »Informationssamfundet: Fra Korfu til Dublin - De nye prioriteringsområder« (KOM(96) 395 endelig udg.).

() Udtalelse om Kommissionens meddelelser om »Informationssamfundet: Fra Korfu til Dublin - De nye prioriteringsområder« og »Informationssamfundets betydning for EU's politikker - Næste skridt«. Ordfører: Roger Ramaekers, EFT C 66 af 3. 3. 1997, s. 70.

() KOM(96) 389 endelig udg.

() Udtalelse om Kommissionens meddelelser om »Informationssamfundet: Fra Korfu til Dublin - De nye prioriteringsområder« og »Informationssamfundets betydning for EU's politikker - Næste skridt«. Ordfører: Roger Ramaekers, EFT C 66 af 3. 3. 1997, s. 70, pkt. 3.2.

() Det drejer sig især om foranstaltningerne nr. 109, 110, 111, 112, 113, 120, 200, 201, 202, 203, 204, 205, 207, 208, 209, 210 og 211 i Kommissionens meddelelse.

() Europa-Kommissionen har godkendt bestemmelserne i en aftale, som vil blive forelagt Ministerrådet: EU afskaffer tolden på halvledere i tre stadier indtil 1999, og USA afskaffer tolden på en EU-eksport til en værdi af 2,3 mia. ecu i juli i år. EU's halvlederindustri kan således blive fuldgyldig part i den aftale, der er indgået mellem amerikanske og japanske halvledervirksomheder.

() EFT C 66 af 3. 3. 1997, s. 70, pkt. 3.3, hvor der også nævnes andre af ØSU's tidligere meningstilkendegivelser.

() Udtalelse: »Liv og arbejde i informationssamfundet: Mennesket i centrum«. Ordfører: Roger Burnel, EFT C 206 af 7. 7. 1997.

() Kommissionens meddelelse om »Ulovligt og skadeligt indhold på Internet« (KOM(96) 487 endelig udg.) og »Grønbog om beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed i forbindelse med audiovisuelle tjenester og informationstjenester« (KOM(96) 483 endelig udg.).

() Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Samhørigheden og informationssamfundet (KOM(97) 7 endelig udg.). Ordfører for ØSU's udtalelse: Dame Jocelyn Barrow.