12. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 131/45 
Udtalelse  om arbejdsløsheden  i Det europæiske  Fællesskab 
Udvalgets  udtalelse  har ingen  tekst  som  grundlag. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin 137.  plenarforsamling  den 25. februar  1976  på forslag 
fra sit præsidium  at afgive  en udtalelse  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 137.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 25. og 26. februar  1976,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udval-
gets formand  den  3. februar  1976  samt  til beslut-
ning  truffet  af Udvalgets  præsidium  på mødet  den 
27. januar  1976  og bekræftet  af Udvalget  på 
plenarforsamlingen  den  25.  februar  1976  om  at 
udpege  hr.  Basnett  til som  hovedordfører  at 
udarbejde  en udtalelse  om arbejdsløsheden  i EF, 
under  henvisning  til artikel  18, 20, stk.  4, og 46 i 
Udvalgets  forretningsorden, 
under  henvisning  til drøftelserne  på den  137. 
plenarforsamling  den  25.  og 26.  februar  1976, 
mødet  den  26. februar  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
med 40 stemmer  for,  3 imod,  mens  14 undlod  at 
stemme, 
1. Indledning 
1.1. Den  vedvarende,  omfattende  arbejdsløs-
hed i Det  europæiske  Fællesskab  betyder  menne-
skelige  lidelser,  et uacceptabelt  spild  af menneske-
lige ressourcer  og  en mulig  trussel  mod  den 
sociale  stabilitet. 1.2. For  tiden  er der  i Fællesskabet  over  5,3 
millioner  helt  uden  beskæftigelse,  og tallet  er 
fortsat  steget  i de seneste  måneder. 
1.3. Trods  de seneste  tegn  på produktionsop-
gang  kan  der  ikke  være  tvivl  om,  at hvis  politik-
ken ikke  ændres,  vil der i de fleste  af Fællesska-
bets lande  blive  endnu  større  arbejdsløshed  i 
1976  og ind i 1977.  Dette  skyldes  den tid, der går 
mellem  økonomisk  genrejsning  og virkningen  på 
beskæftigelsen  og de strukturelle  forandringer, 
som medfører  arbejdsløshed. 
1.4. Borgerne  i samtlige  medlemsstater  spørger 
med rette,  hvad  deres  regeringer  agter  at gøre  for 
at mindske  arbejdsløsheden  hurtigt  og kraftigt. 
De er begyndt  at spørge,  hvorledes  Fællesskabet 
selv vil bidrage  til at afbøde  en situation  som  er 
international  i sit omfang  og i sine  årsager,  og 
derfor  må  bekæmpes  med  internationale  foran-
staltninger. 
2. De enkelte  medlemsstaters  foranstaltninger 
2.1. Udvalget  mener,  at Rådet  bør  henstille  til 
medlemsstaternes  regeringer  at  betragte 
arbejdsløshedsbekæmpelse  som  en  økonomisk 
målsætning,  som  kræver  øjeblikkelig  opmærk-
somhed. 
Nr. C 131/46 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 12. 6. 76 
2.2. De  enkelte  regeringer  bør  anmodes  om at 
fastlægge  mål  for,  hvor  meget  arbejdsløsheden 
skal nedbringes  i løbet  af et nærmere  fastsat 
tidsrum;  det  skal  konkret  angives,  hvorledes 
målet  skal  nås,  og der  skal  her  tages  hensyn  til 
alle de økonomiske,  erhvervsmæssige  og sam-
fundsmæssige  faktorer  som  har  betydning  for 
målsætningens  opfyldelse.  Dette  bør  ske  uophol-
deligt. 
2.3. Formålet  bør  være  både  at beskytte  den 
eksisterende  beskæftigelse  og  at skabe  nye 
arbejdspladser.  Dette  bør  ske  gennem  foranstalt-
ninger  som  f.eks.: 
— forudgående  meddelelse  om afskedigelser; 
— midlertidig  erhvervsstøtte  for  at  bevare 
arbejdsstyrken  indtil  nedgangsperioden  er for-
bi; 
— yderligere  støtte  til skabelse  af nye  arbejds-
pladser  i de områder,  hvor  behovet  er størst. 
2.4. Aktivitetsudvidelse  inden  for  byggeriet 
påvirker  hurtigt  beskæftigelsen  og  byggeriets 
importbehov  er ringe. 
2.5. Regeringerne  bør  tilskyndes  til at tilveje-
bringe  finansielle  midler 
— til at sætte  virksomhederne  i stand  til at 
opbygge  lagre; 
— til at fremme  investeringerne  i de erhverv  og 
på de områder,  som  regeringerne  har direkte 
kontrol  over; 
— til investering  i nye offentlige  arbejder. 
2.6. Finanssektoren  bør  i sin  udlånspolitik 
prioritere  fornyelsen  af den  industrielle  grund-
struktur  i medlemsstaterne. 
3. Institutionelle  foranstaltninger  på fællesskabs-
plan 
3.1. Udvalget  erkender  Fællesskabets  begræns-
ninger  med  hensyn  til egne  finansielle  ressourcer 
og muligheder  for direkte  foranstaltninger. 3.2. Ved  at tilskynde  regeringerne  til at inve-
stere  mere  i uddannelse  og regionaludvikling  har 
Socialfonden  og  Regionalfonden  utvivlsomt 
bidraget  til at hindre  arbejdsløsheden  i at stige 
hurtigere  end  den  ellers  ville  have  gjort.  I forhold 
til behovet  er de forhåndenværende  ressourcer 
imidlertid  beskedne,  og på kort  sigt  forekommer 
det ikke  sandsynligt,  at de kan  få stor  indvirkning 
på ledigheden. 
3.3. Rådet  bør  derfor  sørge  for,  at ressourcer-
ne øges  i takt  med  flere  af medlemsstaternes 
åbenlyse  behov  for strukturelle  tilpasninger. 
3.4. Den  europæiske  Investeringsbank  kunne 
også  i højere  grad  bringes  i anvendelse  til fremme 
af infrastrukturelle  og industrielle  investeringer. 
4. Samarbejde  mellem  medlemsstaterne 
4.1. For  at den  primære  målsætning,  oprettel-
sen af flest  mulige  arbejdspladser  i Fællesskabet, 
kan opfyldes,  bør  Rådet  oftere  sammenkalde 
repræsentanterne  for medlemsstaternes  regeringer 
(Udvalget  for økonomisk  Politik).  Rådet  bør sikre 
en mere  effektiv  koordinering  af medlemsstater-
nes politik  til gavn  for beskæftigelsessituationen 
og en indbyrdes  overensstemmelse  mellem  mål-
sætningerne  for økonomisk  vækst  og betalingsba-
lancepolitik  i medlemsstaterne. 
4.2. Udvalget  forventer,  at udviklingen  i den 
internationale  handel  bliver  afgørende  for,  i hvil-
ket omfang  ledigheden  kan  mindskes.  Det  er 
derfor  efter  Udvalgets  opfattelse  navnlig  de fæl-
lesskabslande  som  har  de største  betalingsbalan-
ceoverskud,  det påhviler  at vise  vejen  gennem  en 
større  efterspørgsel  efter  investeringer  eller  i 
andre  sektorer. 
4.3. Der  er tegn  på, at inflationsraten  i næsten 
alle medlemsstaterne  nu er faldende.  Der  fore-
kommer  i vidt  omfang  uudnyttet  eller  ikke  fuldt 
udnyttet  produktionskapacitet  i Fællesskabet,  og 
en ekspansion,  som  den  her anførte,  kunne  ned-
sætte  enhedsomkostningerne  i mange  industrier 
og virksomheder. 
4.4. En  begrænsning  af ledigheden  ville  betyde 
besparelser  med  hensyn  til arbejdsløsheds-  og 
12. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 131/47 
anden  social  bistand.  Dette  er baggrunden  for den 
opfattelse,  at ekspansion  og flere  arbejdspladser 
kan forenes  med  inflationsbekæmpelsen. 
4.5. Udvalget  erkender  imidlertid,  at tilstræk-
keligt  omfattende  nationale  foranstaltninger  til 
fordel  for investeringer  og beskæftigelse  kan  med-
føre visse  beskedne  prisstigninger  — i det mindste 
hvis ledigheden  skal  begrænses  på kort  sigt. 
Risikoen  kan  imidlertid  mindskes  ved  en samord-
ning  af de nationale  foranstaltninger. 
4.6. Denne  risiko  bør  sammenholdes  med  den 
langt  større  fare  for,  at der  i det  økonomiske 
opsving  vil opstå  flaskehalse,  som  øger  inflations-
raten,  hvis  der ikke  nu træffes  foranstaltninger  til 
at styrke  uddannelsen,  opbygningen  af lagre  og 
produktionskapaciteten.  En sådan  situation  ville 
yderligere  true  Fællesskabets  økonomiske  vækst 
på længere  sigt. 
5. Konklusion 
5.1. Udvalget  understreger,  at denne  udtalelse 
og de  forslag,  den  indeholder,  i hovedsagen vedrører  det  korte  sigt.  Udvalget  erkender,  at 
mere  langsigtede  foranstaltninger  på det struktu-
relle  plan  er nødvendige. 
5.2. Det  er Udvalgets  opfattelse,  at en fælles-
skabsaktion,  som  den  her foreslåede,  kan  begræn-
se ledigheden  i år, hvis  regeringerne  går  sammen 
om et koordineret  program  nu.  Samtlige  regerin-
ger i Fællesskabet  må sætte  sig for at finde  frem 
til midler,  der  kan  hindre,  at der  igen  opstår  en 
krise  som  den,  Europa  i øjeblikket  gennemgår. 
Det er Udvalgets  oprigtige  håb,  at dette  initiativ 
vil føre  til et mere  omfattende  samarbejde,  og at 
befolkningerne  i Fællesskabet  meget  snart  vil 
kunne  glæde  sig over  resultaterne  — specielt  de 
millioner,  der for øjeblikket  står  uden  et arbejde. 
5.3. Endelig  er Udvalget  af den  opfattelse,  at 
de foranstaltninger,  som  træffes  af myndigheder-
ne på nationalt  og EF-plan,  kun  kan  føre  til det 
ønskede  mål,  hvis  de  bakkes  kraftigt  op  af 
virksomhederne  (store  såvel  som  små),  arbejdsta-
gerne  og de selvstændige  erhvervsdrivende  samt 
af disses  organisationer.  Udvalget  anmoder  derfor 
indtrængende  de pågældende  om i det omfang  det 
overhovedet  er muligt  at yde  deres  bidrag  til, at 
myndighedernes  foranstaltninger  fører  til det 
bedst  mulige  resultat. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  26. februar  1976. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
BILAG 
til Det økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  behandlingen  af udtalelsen: 
Punkt  2.3 
Punktet  affattes  således: 
»Formålet  bør  være  både  at opretholde  det  nuværende  beskæftigelsesniveau  og at skabe 
nye arbejdspladser.« 
Resten  af punktet  udgår  således. 
Nr. C 131/48 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 12. 6. 76 
Punkter  2.4,  2.5 og 2.6 
Det foreslås,  at disse  tre punkter  udgår. 
Disse  to ændringsforslag  bragtes  under  afstemning  under  ét og resultatet  blev: 
16 stemte  for,  39 stemte  imod,  og 5 undlod  at stemme. 
Punkt  4.3 
Første  sætning  i dette  punkt  slettes  og følgende  tilføjes  som  afslutning  på den  følgende 
sætning: 
»... virksomheder,  dersom  de ikke  påføres  andre  omkostninger.« 
Afstemningsresultat 
19 stemte  for,  40 stemte  imod,  og 3 undlod  at stemme. 
Punkt  4.4 
Sidste  sætning  ændres  således: 
»... inflationsbekæmpelsen  og i øvrigt  bør  være  forenelige  hermed.« 
Afstemningsresultat 
18 stemte  for,  39 stemte  imod,  og 4 undlod  at stemme. 
Punkter  4.5 og 4.6 
Affattes  under  ét således: 
»Rimelige  nationale  investerings-  og beskæftigelsesfremmende  foranstaltninger  for at 
reducere  arbejdsløsheden  vil  kunne  mindske  risikoen  for  flaskehalse,  som  er med  til at øge 
inflationstakten  på et tidspunkt,  hvor  man  står  over  for et økonomisk  opsving,  og dette  vil 
i endnu  højere  grad  være  tilfældet,  hvis  man  allerede  nu træffer  foranstaltninger  til at øge 
midlerne  til sikring  af erhvervsuddannelse  og skabelse  af ny produktionskapacitet.« 
Afstemningsresultat 
16 stemte  for,  35 stemte  imod,  og 6 undlod  at stemme.