Nr. C 206/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 8. 84 
Udtalelse om udkast til Kommissionens forordning (EØF) om anvendelse af traktatens 
artikel 85, stk. 3, på kategorier af aftaler vedrørende forskning og udvikling 
(84/C 206/11) 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende nr. C 16 af 21. januar 1984, side 3. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalgets præsidium besluttede den 22. november 1983 under henvisning til forret­
ningsordenens artikel 20, stk. 3, at afgive udtalelse om det nævnte emne. 
Procedure 
Afdelingen for industri, handel, håndværk og tjenesteydelser fik pålagt at forberede 
arbejdet og vedtog sin udtalelse den 4. april 1984 med Bernard Mourgues som ordfø­
rer. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på den 217. plenarforsamling, mødet den 
23. maj 1984, med 91 stemmer for og 1 imod, mens 5 stemte hverken for eller imod, 
følgende udtalelse: 
1.1. ØSU har stedse godkendt Kommissionens og 
Rådets forsøg på at øge EF-virksomheders innovati­
ons- og forskningsindsats ('). Afdelingen stiller sig 
derfor positivt til det foreliggende forordningsud-
kast. 
Ud over bemærkningerne vedrørende formen (jf. 
punkt 1.2) fremsættes en mere grundlæggende kritik 
af de påtænkte grænser for fritagelse (punkt 2.1 
til 6). 
1.2. Hér skal fremsættes en generel kommentar om 
manglende klarhed i teksten, anvendelse af udtryk, 
som ikke dækker over det samme på de forskellige 
sprog, brug af hele sætninger fra andre forordninger, 
uden at man dog benytter nøjagtig samme ordlyd 
osv. Udvalget benytter lejligheden til at pege på 
betydningen af korrekt formulering af forordninger, 
som tager direkte sigte på virksomhederne i EF. 
1.3. Omfanget af den fremførte kritik får Udvalget 
til at henstillle til Kommissionen at ændre forord-
ningsudkastet. 
(') Jf. bl.a. udtalelse om den 12. årsberetning om konkur­
rencepolitikken, punkt 3.3, udtalelse om finansiering 
af innovation i EF, punkt 1.2 og 1.3, og udtalelse om 
anvendelse af F& U-resultaterne. (EFT nr. C 341 af 
19. 12. 1983, EFT nr. C 358 af 31. 12. 1983, og EFT nr. 
C 23 af 30. 1. 1984). 1.4. Den primære baggrund for forordningsudka-
stet er behovet for at styrke virksomhedernes kon­
kurrenceevne, hvilket er i EF's interesse. 
Forskning og udvikling (F & U) har afgørende 
betydning for fremtidens produktionsvirksomhed. 
F & U skal sætte skub i den tekniske og økonomiske 
udvikling og nedbringe omkostningerne. 
De positive F & U-virkninger, som opnås i EF, 
navnlig på innovationsområdet, vil: 
— sikre, at EF's industri overlever og udvikler sig, 
ved at forbedre dens muligheder for eksport til 
tredjelande og sætte den i stand til at konkur­
rere med importvarer fra tredjelande. 
— højne levestandarden i EF. 
Grænserne for ikke-gennemførlighed af traktatens 
artikel 85, stk. 1 
2.1 Det er absolut påkrævet, at EF's industri er 
konkurrencedygtig; F& U skal derfor i højere grad 
føre til fremstilling af nye produkter, udvikling af 
konstruktionsmetoder (f.eks. computerstyret kon­
struktion, CAD) og produktionsmetoder samt 
udnyttelse af ny teknologi. Forordningsudkastet 
6. 8. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 206/35 
indeholder to foranstaltninger, som i visse tilfælde 
kan lægge hindringer i vejen for målsætningens 
opfyldelse: 
— dels aftaler, som udvider samarbejdet mellem 
virksomheder med en samlet omsætning på over 
500 mio ECU til også at omfatte produktion; 
— dels aftaler, hvori deltager mindst én af de tre 
virksomheder, der er eller kan blive førende i 
den sektor, som F & U-programmet vedrører. 
Man kan dog slippe uden om disse forpligtelser på 
betingelserne i artikel 5 og 6 i forordningsudkastet; 
betingelserne er, at aftalerne anmeldes til Kommis­
sionen, og at denne ikke gør indsigelse. 
2.2. Udvalget mener ikke, at begrænsningerne gør 
det muligt at garantere ufordrejet konkurrence inden 
for F & U. Dels er grænsen på 500 mio ECU kunstig 
og formentlig vanskelig at kontrollere, og dels er 
definitionen på de virksomheder, som er eller kan 
blive førende inden for et givent aktivitetsområde, et 
begreb, der kan udvides i det uendelige via en kraf­
tig opsplitning af produktionssektorerne, hvilket vil 
afstedkomme fortolkningsstridigheder. Desuden 
påpeger Udvalget, at der i sidste udgave af forslaget 
til forordning om anvendelse af traktatens artikel 85, 
stk. 3, på kategorier af patentlicensaftaler ikke læn­
gere er tale om en grænse på 100 mio ECU. 
2.3. På denne baggrund foreslår Udvalget en alter­
nativ løsning bestående i, at artikel 1, stk. 3 a) og b) 
ændres, således at der indsættes mere restriktive 
bestemmelser om, at F & U-aftaler mellem én eller 
flere EF-virksomheder og tredjelandevirksomheder 
skal anmeldes; F & U-aftaler mellem EF-virksomhe­
der og europæiske filialer af tredjelandevirksomhe­
der skal dog ikke anmeldes. Anmeldelsen skal gøre 
det muligt at beskytte de positive resultater af 
F & U-aftaler, således at disse ikke falder tredjelan­
dekonkurrenter i hænderne, inden de produkter, 
som er en følge af forskningen, er blevet markedsfø­
rings klare. 
2.4. Modforslaget falder ganske vist ikke inden for 
den kompetence, som generaldirektorat IV »Kon­
kurrence* besidder. Forslaget kan ligeledes volde 
problemer i forholdet til internationale handelsafta­ler, men tager til gengæld højde for EF's nuværende 
bekymringer og skulle gøre det lettere at beskytte det 
økonomiske område, som EF udgør, samt kunne til­
vejebringe de retsinstrumenter, som er en forudsæt­
ning for etablering af den fælles industripolitik (jf. 
punkt 7.2). 
Vilkårene for F & U-samarbejdsaftaler 
3.1. Dispensation fra traktatens artikel 85, stk. 1, 
kan kun opnås, dersom virksomhederne har indgået 
en aftale, som er i overensstemmelse med forord­
ningsudkastet, og dersom der udtrykkeligt henvises 
til dette. I aftalen skal der endvidere fastsættes fælles 
F & U-målsætninger, ligesom aftalen skal være i 
overensstemmelse med ånden i forordningsudka-
stets 8. betragtning. 
3.2. Indgiver tredjemand klage over konkurrence­
fordrejning, forelægges aftalen for Kommissionen 
eller de kompetente retsmyndigheder. Oplysninger 
og F & U-målsætninger skal under alle omstændig­
heder hemmeligholdes. 
3.3. Specielt med hensyn til aftalernes gyldigheds­
periode forekommer det ønskeligt at ændre arti­
kel 2.1, litra d) og e), i forordningsudkastet, så de to 
forpligtelser ikke kommer til at stride mod hinan­
den. De to år, som omtales i litra d), er næppe 
tilstrækkelige. 
3.4. Mere generelt sætter Udvalget spørgsmålstegn 
ved, om forpligtelserne i artikel 2 er udtømmende og 
afspejler de faktiske forhold; havde det mon ikke 
været bedre at nævne forbuddene fremfor forpligtel­
serne? 
Aftaler, som kræves anmeldt 
4.1. Den alternative løsning, som Udvalget foreslår 
i pkt. 2.3, gør det nødvendigt at ændre artikel 5. 
Reglerne vedrørende anmeldelsen og den ledsa­
gende meddelelse kan imidlertid følge den proce­
dure, som er nedfældet i forordningsudkastet. 
4.2. Ifølge artikel 5, stk. 4 og 5, kan Kommissionen 
gøre indsigelse mod fritagelse på eget initiativ, eller 
såfremt en medlemsstat indsender en behørigt 
begrundet anmodning. Udvalget finder imidlertid, at 
Nr. C 206/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 8. 84 
det ene og alene må være op til Kommissionen at 
trække indsigelsen tilbage, og at samrådet med den 
pågældende medlemsstat skal være frivilligt og rent 
vejledende. 
4.3. Med hensyn til artikel 6 konstaterer Udvalget, 
at anmeldelsesproceduren er den samme for alle 
typer F & U-aftaler, bl.a. for at lette kontrollen med 
de fordele, som ydes via EF's budget, f.eks. i form af 
støtte og lån til nedsat rente. 
Retssikkerheden med hensyn til udnyttelsen af 
F & U-aftalernes resultater 
5.1. Skønner de virksomheder, som har indgået 
aftalen, at resultaterne af F & U-programmet er til­
fredsstillende og kan udnyttes, indgiver disse en 
licens- eller patentansøgning, som skal sikre dem de 
fornødne garantier, i det mindste inden for EF. ØSU 
er i øjeblikket i færd med at udarbejde en udtalelse 
om »Udkast til Kommissionens forordning (EØF) 
om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på 
kategorier af patentlicensaftaler«. 
5.2. Det foreslås derfor, at der sidst i hver F & U-
aftale (jf. »Vilkårene for F & U-samarbejdsaftaler«) 
indsættes et kapitel om licens- og patentansøgnin­
ger, så resultaterne af den fælles indsats ikke ukon­
trolleret videregives til tredjemand. Dette nye kapi­
tel i aftalen skal naturligvis være i overensstemmelse 
med bestemmelserne om dispensation fra traktatens 
artikel 85, stk. 1. 
Inddragelse af fritagelsen 
6.1. I artikel 7, som omhandler inddragelse af frita­
gelsen, bør man blot fastslå, at Kommissionen kan 
inddrage fritagelsen under henvisning til, at forud­
sætningerne i traktatens artikel 85, stk. 3, ikke er 
opfyldt. De nærmere bestemmelser i litra a), b) og c) 
er overflødige. 
6.2. Litra a) findes allerede i traktaten; litra b) er 
ubegrundet og så upræcis, at den nok ikke kan 
Bruxelles, den 23. maj 1984. accepteres som retsbestemmelse; litra c) indeholder 
en bestemmelse, som Kommissionen anvender i 
samtlige forordninger. Betingelserne bør svare til 
forordningens formål. Kommissionen bør være flek­
sibel, da der ellers ikke kan gennemføres en nyttig 
konkurrencepolitik netop nu, hvor EF's virksomhe­
der, som er konfronteret med konkurrence fra tredje­
lande og står over for udfordringen fra de nye tek­
nologier, har brug for passende incitamenter og en 
fast lovgivningsmæssig ramme. 
Øvrige bestemmelser 
7.1. Udvalget udtrykker tilfredshed med erklærin­
gen fra Kommissionens repræsentant om, at »Med­
delelsen om aftaler, beslutninger og samordnet 
praksis med hensyn til samarbejde mellem virksom­
heder« (•), forbliver i kraft. Der bør dog drages 
omsorg for, at forordningen og meddelelsen er for­
enelige. Udvalget noterer sig endvidere bekræftelsen 
om, at F & U-aftalerne udvides til også at omfatte 
resultaterne af forskningen inden for landbrug, 
landbrugslevnedsmiddelindustri og bioteknologi. 
7.2. Udvalget bemærker, at det stadig stigende 
antal dispensationer fra traktatens artikel 85, stk. 1, 
giver Kommissionen de fornødne retsmidler til, i 
mangel af en egentlig EF-strategi (2), i nogen grad at 
fremme en fælles industripolitik. 
7.3. Forordnungsudkastet er og skal vedblive at 
være i overensstemmelse med Rom-traktatens ånd; 
da det imidlertid er hensigten at lade ordningen 
gælde i 12 år (artikel 10), risikerer undtagelsesbe­
stemmelsen i traktatens artikel 85, stk. 3, at blive 
ophøjet til en regel, således at der opstår en risiko 
for, at hovedbestemmelserne i artikel 85, stk. 1, bli­
ver gjort til undtagelser. Er der politisk opbakning 
bag denne nye holdning, vil det nok være bedre at 
ændre traktaten. 
(') EFTnr.C75af29.7. 1968. 
(2) Udtalelse om den 12. konkurrenceberetning, pkt. 6.2. 
Francis CEYRAC 
Formandfor 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
6. 8. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 206/37 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Forkastede ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag til afdelingens udtalelse, som var indgivet i overensstemmelse med for­
retningsordenen, blev forkastet af Udvalget under debatten: 
Side 4 og 5 
Punkt. 2.3 og 2.4 erstattes med følgende: 
»Udvalget mener, at F&U-aftaler bør være fritaget i medfør af traktatens art. 85, stk. 3, uden 
nogen form for begrænsning. Konkurrenceproblemet gør sig kun gældende, når forskningen 
fører til praktiske resultater med henblik på fremstilling og markedsføring af produkter. 
Under alle omstændigheder bør fælles produktions- og markedsføringsaftaler, der er baseret på 
de opnåede forskningsresultater, være fritaget for anvendelsen af art. 85, stk. 1, i medfør af en 
gruppefritagelse på grundlag af traktatens art. 85, stk. 3«. 
Begrundelse 
For så vidt som anmeldelse af F&U-aftaler skønnes nødvendigt, jf. udtalelsens punkt. 2.3 og 2.4 
— hvilket jeg bestrider — er det juridisk set ikke muligt at begrænse anmeldelsen til F&U-aftaler 
mellem en eller flere EF-virksomheder og virksomheder i tredjelande. Sådanne aftaler er i øvrigt 
egnede til at fremme forskningen i EF, som halter bagud i forhold til USA og Japan. Hvis man 
ønsker at nå op på siden af Japan og USA, er det i visse tilfælde ønskeligt at drage fordel af deres 
know-how ved at samarbejde med dem i forskningen. 
Desuden er der intet hold i påstanden om, at anmeldelsen vil hindre tredjelandevirksomhederne i 
at drage fordel af disse aftaler, fordi de selv er kontraherende parter. 
Hvad angår forslaget om at lade punkt. 2.3 og 2.4, erstatte at omstående tekst, begrunder 
ændringsforslaget i vid udstrækning sig selv. 
Resultatet af afstemningen 
23 stemte for, 48 stemte imod, 10 stemte hverken for eller imod. 
Punkt. 4.1 til 4.3 erstattes med følgende: 
»Aftaler, som kræves anmeldt 
4.1. Såfremt F&U-aftalerne fører til fælles aftaler om resultatanvendelse med henblik på frem­
stilling og markedsføring af nye produkter, bør der være krav om anmeldelse af sidstnævnte afta­
ler, hvis en sådan fremstilling og markedsføring kommer til at tegne sig for en væsentlig del af 
markedet for de produkter, som disse nye produkter konkurrerer med«. 
Begrundelse 
Jf. ændringsforslaget til udtalelsens side 4 og 5. 
Resultatet af afstemningen 
21 stemte for, 62 stemte imod, 9 stemte hverken for eller imod.