B4-0801/98

Beslutning om aendring af de naermere vilkaar for udoevelsen af de gennemfoerelsesbefoejelser, der tillaegges Kommissionen - »komitologi« (Raadets afgoerelse af 13. juli 1987)

Europa-Parlamentet,

* der henviser til Amsterdam-traktaten, undertegnet den 2. oktober 1997, og erklaering nr. 31 om Raadets afgoerelse af 13. juli 1987 ((EFT C 340 af 10.11.1997, s. 137.)),

* der henviser til Raadets afgoerelse nr. 87/373/EOEF af 13. juli 1987 om fastsaettelse af de naermere vilkaar for udoevelsen af de gennemfoerelsesbefoejelser, der tillaegges Kommissionen ((EFT L 197 af 18.07.1987, s. 33.))

* der henviser til sin beslutning af 19. november 1997 om Amsterdam-traktaten (CONF 4007/97 - C4-0538/97 ((EFT C 371 af 08.12.1997, s. 99.)),

* der henviser til sine beslutninger af 17. maj 1995 ((EFT C 151 af 19.06.1995, s. 56.)), 13. marts 1996 ((EFT C 96 af 01.04.1996, s. 77.)), 16. januar 1997 ((EFT C 33 af 03.02.1997, s. 66.)), 13. marts 1997 ((EFT C 115 af 14.04.1997, s. 165.)) og 11. juni 1997 ((EFT C 200 af 30.06.1997, s. 70.)) om regeringskonferencen og til sin beslutning af 26. juni 1997 om Det Europaeiske Raads moede den 16. og 17. juni 1997 i Amsterdam ((EFT C 222 af 21.07.1997, s. 17.)),

* der henviser til beslutning af 16. december 1993 om komitologi-problemer i tilknytning til traktaten om Den Europaeiske Unions ikrafttraeden ((EFT C 20 af 24.01.1994, s. 176.)),

* der henviser til modus vivendi-aftalen af 20. december 1994 mellem Europa-Parlamentet, Raadet og Kommissionen vedroerende gennemfoerelsesforanstaltningerne til retsakter vedtaget efter fremgangsmaaden i EF-traktatens artikel 189 B ((EFT C 102 af 04.04.1996, s. 1.)),

* der henviser til Plumb-Delors-aftalen fra 1988 om de naermere bestemmelser om informering af Europa-Parlamentet og Klepsch-Millan-adfaerdskodeksen af 12. juli 1993 om Kommissionens ivaerksaettelse af strukturpolitikkerne ((EFT C 255 af 20.09.1993, s. 19.)),

* der henviser til hoeringerne med parlamentsudvalgene, Kommissionen, medlemsstaternes og Raadets repraesentanter den 17. marts og 28. april 1998,

* der henviser til de mangfoldige kontakter samt formelle og uformelle moeder med Kommissionen i de sidste seks maaneder,

A. der er overbevist om, at de aendringer af den faelles beslutningsprocedure, som er indfoert i Amsterdam-traktatens artikel 251 (tidligere artikel 189 B), saerlig ophaevelsen af tredjebehandlingen, der gjorde det muligt for Raadet paa ny at saette sin »faelles holdning« under afstemning i plenarforsamlingen, utvetydigt klarlaegger ligestillingen mellem Europa-Parlamentet og Raadet i forbindelse med vedtagelse af EU-retsakter efter den faelles beslutningsprocedure,

B. der henviser til, at Amsterdam-traktaten har udvidet anvendelsesomraadet for den faelles beslutningsprocedure i traktatens artikel 251 (tidligere artikel 189 B), og at dette ogsaa uanset den manglende aendring af traktatens artikel 202 (tidligere artikel 145, der kun naevner retsakter, der vedtages af Raadet, og ikke retsakter, der vedtages af Parlamentet og Raadet i faellesskab) indebaerer, at kompetencen til at overdrage gennemfoerelsesbefoejelser til Kommissionen og kontrollen med dens gennemfoerelsesvirksomhed skal deles ligeligt mellem lovgivningsmyndighedens to grene (Europa-Parlamentet og Raadet),

C. der henviser til, at det nuvaerende system med »udvalg«, som blev fastlagt i afgoerelsen af 13. juli 1987, kan foraarsage en gradvis udvanding af den faelles beslutningsprocedure ved at begraense anvendelsesomraadet til retsakter med meget generelt indhold, goere EU's beslutningsproces stadig mere uigennemskuelig og vanskeliggoere udoevelsen af en hvilken som helst demokratisk kontrol,

D. der henviser til, at artikel 205 og 206 direkte giver Kommissionen befoejelse til at gennemfoere budgettet, og at Parlamentet tildeles befoejelse til gennem dechargeproceduren at rejse kritik af Kommissionens ansvarlighed under udoevelsen af denne gennemfoerelsesbefoejelse,

E. der henviser til, at kravet om at forenkle »udvalgenes« nuvaerende funktionsmaade ogsaa opfylder gennemskuelighedsprincippet, som nu er indfoejet i traktatens artikel 255 (tidligere artikel 191 A), paa grundlag af hvilken lovgivningsmyndigheden (Europa-Parlamentet og Raadet) inden for den faelles beslutningsprocedure skal droefte de generelle principper, som finder anvendelse paa retten til adgang til EU-institutionernes dokumenter,

F. der henviser til, at aspekter vedroerende komitologi skaber problemer vedroerende definition og klassificering af retsakter; der med beklagelse konstaterer, at dette spoergsmaal ikke altid er blevet behandlet rimeligt, og at erklaering nr. 16 om hierarkiet af Faellesskabets retsakter, der er vedfoejet traktaten om Den Europaeiske Union, ikke har haft nogen praktisk betydning,

G. der understreger, at der ved gennemfoerelsesbestemmelser bl.a. ogsaa skal forstaas alle bestemmelser, som ikke indebaerer vaesentlige aendringer af, tilfoejelser til eller ajourfoeringer af basisbestemmelserne (herunder bilag), og at sidstnaevnte ikke kan aendres, selv naar Raadet tiltager sig en gennemfoerelsesbefoejelse,

H. der er overbevist om, at alle »udvalg«, der eksisterede forud for afgoerelsen af 13. juli 1987, boer overfoeres til de nye procedurer,

I. der henviser til, at inddragelsen af forvaltningsudvalg i gennemfoerelsen af udenrigspoli

tiske programmer, der hviler paa et retsgrundlag, komplicerer procedurerne unoedigt, goer det vanskeligere at definere Kommissionens ansvar og besvaerliggoer den parlamentariske kontrol med de udenrigspolitiske programmer i alvorlig grad,

J. der er overbevist om, at det med henblik paa at undgaa de principielle droeftelser og konflikter mellem EU-institutionerne, som tidligere fandt sted, og som forsinkede lovgivningsprocessen betydeligt, er noedvendigt at naa frem til en formel aftale mellem Kommissionen, Raadet og Europa-Parlamentet med hensyn til fastlaeggelse af og kontrol med gennemfoerelsesbestemmelserne,

1. finder, at man i forbindelse med aendringen af det nuvaerende system vedroerende de naermere vilkaar for udoevelsen af de gennemfoerelsesbefoejelser, der tillaegges Kommissionen, boer prioritere:

a) sikring af fuld respekt for lovgivningsproceduren med henblik paa at undgaa, at en retsakt af lovgivningsmaessig art (herunder revision og ajourfoering af retsakter vedtaget inden for den faelles beslutningsprocedure og ligeledes aendring af bilag, saafremt disse har almen gyldighed) vedtages som gennemfoerelsesbestemmelser uden for den regulaere faelles beslutningsprocedure; fuld respekt for lovgivningsproceduren bliver mere og mere vaesentlig i takt med, at anvendelsesomraadet for den faelles beslutningsprocedure bliver udvidet;

b) sikring af den institutionelle balance i forlaengelse af aendringen af den faelles beslutningsprocedure, saaledes at man sikrer effektiv ligestilling mellem Raadet og Parlamentet, saavel med hensyn til fastlaeggelsen af overdragelse af gennemfoerelsesbefoejelser til Kommissionen som med hensyn til lovgivningsmyndighedens (Raadet og Europa-Parlamentet) udoevelse af kontrolbefoejelsen i forbindelse med en gennemfoerelsesbestemmelse;

c) afstikning af Kommissionens grad af autonomi i forbindelse med gennemfoerelsen af bestemmelserne, ved at der under fastlaeggelsen af gennemfoerelsesbestemmelserne inden for lovgivningens rammer overdrages den en specifik befoejelse, og det samtidig sikres, at lovgivningsmyndigheden (Europa-Parlamentet og Raadet) ikke griber ind i gennemfoerelsesbestemmelserne;

2. mener dog paa grundlag af ovennaevnte retningslinjer, at den nye afgoerelse og den deraf foelgende interinstitutionelle aftale boer foreskrive:

a) sondring mellem den materielle lovgivning og gennemfoerelsesbestemmel

serne gennem en bedre definition i basisretsakten af befoejelsesoverdragelsen med hensyn til udoevelsen af gennemfoerelsesbefoejelserne, idet det er underforstaaet, at for Europa-Parlamentets vedkommende kan retsakter, som indebaerer vaesentlige aendringer af, tilfoejelser til eller ajourfoeringer af lovbestemmelserne, ikke betragtes som gennemfoerelsesbestemmelser;

b) sikring af en effektiv kontrol med gennemfoerelsesbestemmelserne i Europa-Parlamentet, hvilket vil sige muligheden for, at det inden for en fastsat frist kan gribe ind over for Kommissionens forslag til gennemfoerelsesbestemmelse for eventuelt at anfaegte dens lovlighed eller rettere sagt kraenkelsen af befoejelsesoverdragelsen eller indholdet, dvs. ukorrekt udoevelse af befoejelsesoverdragelsen; i saa tilfaelde, og hvis der foreligger et repraesentativt afstemningsresultat fra Parlamentet, boer Kommissionen traekke forslaget til gennemfoerelsesbestemmelse tilbage eller aendre det eller forelaegge et nyt forslag til retsakt i overensstemmelse med traktatbestemmelserne; Kommissionen boer goere det samme, hvis Raadet eller dets udvalg protesterer imod en gennemfoerelsesforanstaltning;

c) forenkling af udvalgene og de dertil knyttede procedurer, navnlig fjernelse af forskriftsudvalgene og forpligtelse til, at institutionerne systematisk og i traad med de nye bestemmelser harmoniserer alle eksisterende procedurer af gennemfoerelsesmaessig art (foer og efter afgoerelsen fra 1987); i alle tilfaelde er ethvert forslag om reduktion af antallet af udvalg enten gennem fjernelse af varianter eller tilfoejelse af emner pr. type udvalg ikke tilstraekkeligt, uden at lovgivningsmyndigheden (Raadet og Europa-Parlamentet) har mulighed for at bestride lovligheden af forslaget til gennemfoerelsesbestemmelse;

d) gennemfoerelsesprocedurens gennemskuelighed, der omfatter:

* vedtagelse af en intern forretningsorden, der gaelder for alle udvalg (navnlig for saa vidt angaar deres sammensaetning, bestemmelserne om uforenelighed af deres medlemmers embedsmaessige og politiske funktioner, kontrol med deres driftsomkostninger samt offentligheden i forbindelse med deres arbejde og deres afgoerelser og navnlig i forbindelse med budgettet fastlaeggelse af noeje tidsfrister for beslutningstagningen),

* overholdelse af Europa-Parlamentets ret til at blive informeret uafhaengig af dets rolle i forbindelse med fastlaeggelse af basisretsakten, navnlig med hensyn til budgettet, hvor der boer indfoeres ordninger, der er tilpasset udoevelsen af Parlamentets befoejelse til at give decharge;

e) udelukkelse af enhver begraensning af Kommissionens befoejelser i sager vedroerende forpligtelse af bevillinger som foelge af beslutninger af generel eller individuel raekkevidde, der alene traeffes paa Raadets ansvar, med henblik paa at Kommissionen kan udoeve sit ansvar for budgetgennemfoerelsen under kontrol af Parlamentet, der er dechargemyndighed; inddragelse af udvalg, hvori Raadet maatte have det sidste ord, udelukkes saaledes i forbindelse med alle afgoerelser, der beroerer budgetgennemfoerelsen;

3. vil overveje det formaalstjenlige i at anbringe komitologimidlerne i 1999-budgettets reserve, hvis aendringen af Raadets afgoerelse ikke paa tilfredsstillende maade tager hensyn til Parlamentets holdninger;

4. forbeholder sig paa grundlag af ovennaevnte principper retten til at tilkendegive sin egen vurdering af Kommissionens forslag og kraever, at artikel 202 (tidligere artikel 145) omskrives i forbindelse med den naeste traktatrevision, for at der kan blive taget hoejde for de aendringer i artikel 251 (tidligere artikel 189 B), der er indfoert med Amsterdam-traktaten, og for saaledes at faa fjernet en uklarhed, der fremover vil kunne give anledning til strid;

5. paalaegger sin formand at forhandle med Raadet og Kommissionen om en interinstitutionel aftale, som i stoerst mulig grad modsvarer disse retningslinjer, og paalaegger formanden for Udvalget om Institutionelle Spoergsmaal og dets ordfoerer at deltage i forhandlingerne;

6. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet og Kommissionen samt til medlemssta

ternes regeringer og parlamenter.