1.Indledning

Denne rapport indeholder en langsigtet prognose for fremtidige ind- og udgående pengestrømme for de næste fem år (2019-2023), som det er fastsat i finansforordningens artikel 247, stk. 1, litra c). I analysen tages der hensyn til de principper og betingelser, der er fastlagt i udkastet til udtrædelsesaftalen mellem EU og Det Forenede Kongerige. Analysen indeholder ikke en vurdering af, hvordan en manglende indgåelse eller ratificering af udtrædelsesaftalen vil indvirke på den langsigtede prognose.

Prognosen omfatter elementerne i den nuværende og den kommende finansielle ramme. Den er baseret på forpligtelsesbevillingerne for 2019 og 2020, således som de er opført i budgetforslaget for 2019 og den ledsagende finansielle programmering for 2020. For perioden 2021-2023 er der taget hensyn til forpligtelserne i Kommissionens forslag til den næste flerårige finansielle ramme (FFR).

Desuden afspejles følgende nye oplysninger, som er fremlagt efter forslaget til FFR af 2. maj 2018: medlemsstaternes ajourførte prognoser for gennemførelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020 (ESI-fondene), der blev fremlagt den 31. juli 2018, ændringerne til budgettet for 2018 (dvs. forslag til ændringsbudget nr. 5 og resultaterne af den samlede overførsel) samt ændringsskrivelse nr. 1 til budgetforslaget for 2019. Der er også taget hensyn til de initiativer, der blev bebudet den 12. september 2018 for yderligere at styrke Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning og Den Europæiske Unions Asylagentur.

2.Resultater af prognosen

2.1. Betalinger

2.1.1.Betalinger indtil udgangen af den nuværende FFR (2019-2020)

Ifølge prognosen forventes betalingerne for 2019 at svare til de niveauer, der foreslås i budgetforslaget for 2019 (herunder ændringsskrivelse nr. 1). Betalingerne for 2020 er blevet vurderet under hensyntagen til gennemførelsen i 2014-2017 og første halvdel af 2018, de oplysninger, der var tilgængelige på tidspunktet for udarbejdelsen af budgetforslaget for 2019, samt medlemsstaternes ajourførte prognoser for gennemførelsen af ESI-fondene for 2014-2020. Det forventes, at alle udgiftsprogrammer vil nå op på fulde omdrejninger i det sidste år af den nuværende FFR. Hovedparten af programmerne inden for samhørighedspolitikken for 2007-2013 forventes at være afsluttet ved udgangen af 2019.

2.1.2.Betalinger inden for rammerne af den næste FFR (2021-2023)

De forventede betalinger i 2021-2022 sikrer forenelighed med loftet over egne indtægter på 1,20 % af EU's BNI. Selv om Kommissionen har foreslået at forhøje loftet over egne indtægter for at tage hensyn til BNI-grundlaget for de 27 medlemsstater, kan det nuværende niveau som følge af den langvarige ratificeringsproces i forbindelse med den nye afgørelse om egne indtægter stadig være gældende.

Ved begyndelsen af den næste programmeringsperiode (2021-2022) dækker halvdelen af alle betalinger (51 %) de uindfriede forpligtelser fra de tidligere finansielle rammer. Yderligere 35 % af betalingerne dækker ikkeopdelte bevillinger, i de tilfælde hvor betalingerne følger umiddelbart efter forpligtelserne (dvs. den første søjle i den fælles landbrugspolitik, udgifter under udgiftsområde 7 "Europæisk offentlig forvaltning", tilskud til decentrale agenturer). De resterende 14 % er resultatet af indførelsen af den nye generation af udgiftsprogrammer.

Fra og med 2023 vil mere end halvdelen af de uindfriede forpligtelser fra perioden før 2021 være udbetalt, og andelen af betalinger vedrørende forpligtelser fra perioden før 2021 vil derfor mindskes. Sideløbende hermed forventes gennemførelsen af programmerne for 2021-2027 at nå op på fulde omdrejninger med en væsentlig stigning i betalingsniveauet i 2023 i forhold til de to første år (68 % af de samlede betalinger i forhold til 45 % i 2021).

2.1.3.Frigørelser

De samlede frigørelser for 2019-2023 udgør ifølge prognosen 6,4 mia. EUR. Omkring to tredjedele af frigørelserne er knyttet til programmerne for perioden 2014-2020 (4,3 mia. EUR), mens frigørelserne vedrørende de uindfriede forpligtelser fra perioden før 2014 gradvis aftager, hvilket ligeledes gælder for betalingerne vedrørende disse uindfriede forpligtelser. Der forventes ingen frigørelser vedrørende forpligtelsesbevillingerne i forslaget til FFR for 2021-2027.

Niveauerne for frigørelser afhænger af udgiftsområdet, da prognosen er opstillet under hensyntagen til allerede foretagne frigørelser samt frigørelser, der blev udpeget ved udarbejdelsen af budgetforslaget for 2019. I princippet forventes der frigørelser i hele programmeringsperioden. Da der for de fleste programmer og tiltag ikke findes regler om automatisk frigørelse, ville en fordeling af frigørelserne pr. år være meget omtrentlig. For at kunne anslå omfanget af frigørelser udelukkende frem til 2023 er frigørelserne vedrørende de uindfriede forpligtelser ved udgangen af 2018 blevet fordelt i forhold til de dertil knyttede årlige betalinger. Eventuelle frigørelser vedrørende forpligtelserne for 2019 og 2020 vil primært finde sted efter 2023 i overensstemmelse med den generelle afslutning af programmerne.

Der udarbejdes en særlig prognose for ESI-fondene for 2014-2020, som tager hensyn til erfaringerne med afslutningen af programmerne for 2007-2013 samt den forventede tidsplan for frigørelser. Frigørelserne vil sandsynligvis blive spredt ud over perioden 2024-2026, da det faktiske år for frigørelse afhænger af den enkelte medlemsstats specifikke afslutningsdatoer, og i betragtning af den gældende n+3-regel om frigørelser. De har derfor ingen indvirkning på denne rapports prognoseperiode.

2.1.4.Udviklingen i de uindfriede forpligtelser

De uindfriede forpligtelser forventes ved begyndelsen af rapporteringsperioden at ligge på ca. 276 mia. EUR og at nå op på 295 mia. EUR ved udgangen af den nuværende finansielle ramme. Ved udgangen af 2023 forventes de uindfriede forpligtelser at være på ca. 314 mia. EUR, hvilket indebærer en stigning på 14 % i nominel værdi i løbet af de fem år, som analysen omfatter. Den årlige udvikling i omfanget af uindfriede forpligtelser er imidlertid ikke jævn, da udviklingen i de uindfriede forpligtelser afhænger af forholdet mellem den årlige betaling og de årlige forpligtelser. Dette forhold er 90 % i 2019 og stiger til 99 % i 2023. I 2023 ligger betalingerne tæt på forpligtelserne, hvilket hovedsagelig skyldes kombinationen af målet for den første automatiske frigørelse for de nye programmer under forordningen om fælles bestemmelser og n+3-målet for frigørelse vedrørende den sidste tranche af ESI-fondene for 2014-2020 samt afslutningen af disse programmer. Som følge heraf vil væksten i omfanget af uindfriede forpligtelser i 2023 være begrænset til under 1 % i sammenligning med det foregående år.

2.2. Indtægter