Udtalelse om Kommissionens forslag til Raadets direktiv om kontrol med risikoen for stoerre uheld med farlige stoffer (1) (94/C 295/18)

Raadet for Den Europaeiske Union besluttede den 14. marts 1994 under henvisning til EF-Traktatens artikel 130 S, stk. 1, at anmode om Det oekonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om det ovennaevnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU`s Sektion for Miljoe-, Sundheds- og Forbrugerspoergsmaal, som udpegede Giampaolo Pellarini til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. maj 1994.

Det oekonomiske og sociale Udvalg vedtog paa sin 316. plenarforsamling af 1. og 2. juni 1994, moedet den 2. juni 1994, enstemmigt foelgende udtalelse.

1. Generelle bemaerkninger

1.1. OESU stoetter Kommissionens forslag til et nyt direktiv om risikoen for stoerre uheld, som tilpasser og ajourfoerer anvisningerne og forpligtelserne i det foregaaende direktiv 82/501/EOEF (2) og de senere delvise aendringer heraf (87/216/EOEF, 88/610/EOEF og 91/692/EOEF).

1.2. »Seveso«-direktivet af 1982 var den foerste konkrete anvisning paa faellesskabsforanstaltninger. Men efter mere end 10 aars anvendelse er der behov for forskellige aendringer baade for at goere foranstaltningerne til forebyggelse af stoerre uheld mere effektive, skrappe og anvendelige og for at opnaa en hoejere grad af harmonisering, saa det sikres, at faellesskabslovgivingen gennemfoeres paa en mere korrekt maade.

1.3. OESU konstaterer, at direktiv 82/510/EOEF er blevet gennemfoert paa forskellig maade og paa forskellige tidspunkter i medlemsstaterne, hvilket ikke maa gentage sig, da dette giver anledning til uheldige konkurrenceforvridninger og forskelle med hensyn til beskyttelsen af sundhed og miljoe.

1.4. Trods de foreslaaede foranstaltninger er der i direktivets anvendelsesperiode i EF konstateret mere end 130 stoerre uheld, som i nogle tilfaelde har haft alvorlige foelger for miljoeet, arbejdstagernes og befolkningens sikkerhed og sundhed og endvidere for oekonomien i de beroerte omraader.

1.5. OESU paapeger, at forebyggende foranstaltninger ogsaa paa dette saerlige omraade er bedst egnede til at bevare og beskytte miljoekvaliteten og at vaerne om arbejdstagernes og borgernes sundhed samt sikre oekonomien. Dette stemmer overens med valget af artikel 130 S som retsgrundlag og med grundtanken i det nye program inden for miljoe og baeredygtig udvikling, som ligeledes laegger vaegt paa medvirken fra alle samfundsniveauer paa grundlag af faelles ansvar.

1.6. OESU mener, at de paataenkte aendringer og nye foranstaltninger boer vaere praecise og maalrettede, saa man undgaar bureaukratiske procedurer eller formaliteter, som kan komplicere problemerne og oege omkostningerne, uden at man naar ret meget laengere med at begraense skader, som skyldes stoerre uheld.

2. Generelle bemaerkninger til direktivet

2.1. Definitioner

2.1.1. OESU er meget tilfreds med de klare og praecise definitioner i forslaget og bilagene, som er helt i overensstemmelse med de oensker, som OESU tilkendegav i punkt 1.20 i sin udtalelse af 26. marts 1980 (3).

2.1.2. Henvisningen til direktiverne 67/548/EOEF, 88/379/EOEF og 78/631/EOEF i forbindelse med klassificeringen i bilag I giver et klart grundlag, som gaar videre end tilpasningen til de tekniske fremskridt i henhold til de gaeldende procedurer.

2.2. Anvendelsesomraade: generelt

2.2.1. OESU godkender de foreslaaede aendringer, som tydeliggoer og indkredser de omfattede aktiviteter.

2.2.2. Forskellen mellem oplagring og produktion i bilag II og III i direktiv 82/501/EOEF er med rette fjernet. Mange lageranlaeg er tilknyttet selve produktionen, hvilket har givet fortolkningsproblemer for mange fabrikanter og myndighederne.

2.2.3. Det er ligeledes fornuftigt at ophaeve afstanden paa 500 meter, inden for hvilken virksomhederne i henhold til artikel 5, stk. 4, i direktiv 82/501/EOEF, under alle omstaendigheder skal sammenlaegge maengden af tilstedevaerende farlige stoffer, uanset om der er mulighed for stoerre uheld.

2.2.4. Det er som foreslaaet udmaerket at fritage for eller begraense kravet om oplysninger i sikkerhedsrapporten, naar det over for den ansvarlige myndighed godtgoeres, at de paagaeldende stoffer ikke udgoer en fare for stoerre uheld (artikel 9, stk. 6).

2.2.5. Det er rimeligt, at der henvises til kriterierne i direktiv 67/548/EOEF, som er medtaget i bilag 1, del 2, hvori der fastlaegges en praecis klassifikation af farlige stoffer for baade virksomheder og myndigheder.

2.2.5.1. OESU er dog af den opfattelse, at antallet af farlige stoffer i bilag I, del 1 og 2, boer kontrolleres endnu en gang, da det i nogle tilfaelde forekommer meget stort.

2.3. Anvendelsesomraade: specifikt

2.3.1. OESU godkender, at de aktiviteter, direktivet daekker, risikoinddeles i to kategorier paa grundlag af maengden af farlige stoffer, saaledes som defineret i bilag I.

2.3.2. OESU finder det ogsaa rigtigt, at de planlagte forebyggelsesforanstaltninger, som skal vedtages, bliver meddelt den ansvarlige myndighed.

2.3.3. OESU paapeger, at fabrikanterne allerede nu i henhold til direktiv 82/501/EOEF med senere aendringer og til eksisterende lovgivning samt regler for fornuftig praksis og almindelig sund fornuft er forpligtet til at forudse forskellige former for mulige risici og traeffe egnede sikkerheds- og forebyggelsesforanstaltninger, og at de er ansvarlige for skader, der maatte skyldes forsoemmelighed eller utilstraekkelige forholdsregler.

2.3.4. OESU konstaterer, at det nye i de foreslaaede aendringer isaer ligger i harmoniseringen af kvalitet og i mindre grad i maengden af oplysninger, som skal indsamles og videreformidles til de ansvarlige myndigheder.

2.3.5. OESU mener, at en saadan harmonisering er noedvendig, hvis den ansvarlige myndighed skal kunne traeffe korrekte beslutninger i forbindelse med fysisk planlaegning og eksterne beredskabsplaner, navnlig med en mulig »dominoeffekt« i tankerne.

2.4. Friholdte aktiviteter

2.4.1. OESU beklager endnu en gang, at visse aktiviteter ikke er omfattet (se punkt 2.5 i udtalelsen af 1980).

2.4.2. Som den foreliggende tekst er udformet, er en raekke aktiviteter uden klar begrundelse blevet holdt udenfor, og OESU vil derfor nedenfor fremsaette forslag om aendringer hertil.

2.5. Fysisk planlaegning

2.5.1. OESU udtrykker sin tilfredshed med, at der i forbindelse med fysisk planlaegning (artikel 12, stk. 1) goeres opmaerksom paa, at det paa laengere sigt vil vaere noedvendigt at holde virksomheder, som omfattes af direktivet, adskilt fra boligomraader, stoerre offentlige omraader og saerligt vigtige eller saarbare naturomraader. De offentlige myndigheder boer paatage sig et ansvar for at nedbringe risici, naar de traeffer beslutninger om nyt industri- og boligbyggeri.

2.5.2. OESU mener dog, at tekniske foranstaltninger, der traeffes inden for en virksomhed, og som har samme effekt som fysisk adskillelse af virksomheden fra boligomraader, stoerre offentlige omraader osv., maa betragtes som et acceptabelt alternativ til fysisk adskillelse. Denne bestemmelse har isaer betydning for eksisterende virksomheder.

2.6. Information af arbejdstagere og interne beredskabsplaner

2.6.1. OESU godkender bestemmelserne i artikel 6, stk. 2, vedroerende ledelsessystemet, men er bekymret over, at bestemmelserne vedroerende information, uddannelse og udstyr til arbejdstagerne paa stedet i artikel 4 i direktiv 82/501/EOEF er forsvundet ud af dette forslag til direktiv.

2.6.2. OESU anmoder om, at ogsaa disse bestemmelser tages med, da der ikke er tale om en overlapning med forpligtelserne i direktiv 89/391/EOEF med hensyn til sikkerhed og sundhed paa arbejdspladsen (1), og det af foelgende grunde:

a) Direktiv 89/391/EOEF forpligter arbejdsgiverne til at informere arbejdstagere og/eller deres repraesentanter samt arbejdsgivere for arbejdstagere i eksterne virksomheder (artikel 10) og til at traeffe saerlige foranstaltninger i tilfaelde af risiko for alvorlig og umiddelbar fare (artikel 8, stk. 3).

b) Der kraeves allerede i dag - udover uddannelse og udstyr - information i alle tilfaelde af samtlige arbejdstagere (og ikke eventuelt kun af disses repraesentanter, saaledes som anfoert i direktiv 89/391/EOEF).

c) Information, uddannelse og udstyr har specielt til formaal loebende at forebygge risici og drejer sig ikke kun om, hvorledes man skal forholde sig, naar alvorlige og overhaengende faresituationer opstaar.

d) Faellesskabet har udover direktiv 89/391/EOEF udstedt specifikke direktiver for forskellige specielle aktiviteter (f. eks. kraeftfremkaldende stoffer (90/394/EOEF), videoterminaler (90/270/EOEF), tunge byrder (90/269/EOEF) og biologiske agenser (90/679/EOEF).

2.6.3. OESU goer opmaerksom paa, at mange stoerre uheld sker i ferier, i perioder forud for ferier, om natten og i frokostpauser. Dette skyldes sandsynligvis en »psykologisk« betinget opmaerksomhedssvaekkelse, baade subjektivt og objektivt, over for de forebyggende og sikkerhedsmaessige foranstaltninger paa tidspunkter med nedsat aktivitet, eller naar kun skifteholdsarbejdere er i arbejde.

2.6.4. Det er derfor ikke nok at udarbejde og ivaerksaette sikkerheds- og forebyggelsesforanstaltninger. Der er ogsaa behov for et ledelsessystem og ledelsesprocedurer, saa det noeje kontrolleres, at de gennemfoeres.

2.6.5. OESU finder bestemmelserne om interne beredskabsplaner tilfredsstillende. Det undrer sig dog over, hvorfor det ikke skal vaere obligatorisk over for den ansvarlige myndighed at angive, hvorledes og hvor ofte de simulerede noedplansoevelser, som finder sted i naesten alle virksomheder, afholdes. OESU foreslaar, at dette skal oplyses, da det er omkostningsfrit og vil give den ansvarlige myndighed og offentligheden en stoerre garanti.

2.7. Information af befolkningen og eksterne beredskabsplaner

2.7.1. OESU kan kun glaede sig over den oegede information af befolkningen, da det altid har understreget betydningen af en aktiv inddragelse af risikotruede personer baade paa selve virksomhederne og i disses omgivelser.

2.7.2. OESU finder, at der i forslaget er en rimelig balance mellem aaben information i sikkerhedsoejemed og garanti for en beskyttelse af fabrikationshemmeligheder.

2.7.3. OESU anmoder dog Kommissionen om, at den med henblik paa en standardisering af oplysningerne og for at undgaa stridsspoergsmaal med hensyn til maengden og arten af de fortrolige data undersoeger, hvorvidt der i alle medlemsstater kunne traeffes beslutning om at indfoere et »oplysningsblad« for alle borgere.

2.8. Taerskelmaengder for de forskellige stoffer (bilag I)

2.8.1. OESU er stort set enig i de kriterier, der ligger til grund for fastlaeggelse af taerskelvaerdierne.

2.8.2. OESU goer dog opmaerksom paa, at kun 10 carcinogener (foruden dioxin) har en taerskelmaengde paa 0,001 tons. Alle andre stoffer har taerskelmaengder, der er 5 000 gange stoerre (selv om de udover at vaere carcinogene er meget giftige) og 50 000 gange stoerre (selv om de er giftige).

2.8.3. OESU mener imidlertid, at det vil vaere hensigtsmaessigt i slutningen af del 1 i bilag I at tilfoeje endnu en kategori af stoffer, som baade er carcinogene og meget giftige eller giftige.

3. Saerlige bemaerkninger

3.1. Direktivets titel

3.1.1. Paa baggrund af de ovenfor fremfoerte bemaerkninger mener OESU, at ordet »forebyggelse« skal indfoejes i begyndelsen af titlen.

3.2. Betragtning

3.2.1. Der foreslaas tilfoejet en betragtning med foelgende ordlyd:

»det er oenskeligt at opnaa en bedre overensstemmelse mellem de forskellige krav i dette forslag til direktiv og kravene i direktiv nr. 89/391/EOEF vedroerende forebyggelse af erhvervsmaessige risici og beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed paa arbejdspladsen. Medlemsstaterne boer derfor soerge for, at de arbejdstagerrepraesentanter, som har saerlige opgaver med beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, faar mulighed for gennem information og hoering at bidrage til gennemfoerelsen af beskyttelsesforanstaltninger og foranstaltninger, der kan forbedre risikostyringen i forbindelse med de stoerre uheld, som er omfattet af dette direktiv.«

3.3. Artikel 4

3.3.1. OESU beklager, at direktivet ikke skal gaelde for militaere anlaeg, og forstaar ikke de fritagelser, som er naevnt i litra c), d) og e).

3.3.2. Den form for transport, hvortil der refereres i litra c), vil kun kunne fritages den tid, overfoerslen fra et lager til et andet rent faktisk varer. Dermed undgaar man fiktive oplagringer af farlige stoffer paa banegaarde, i havne og garageanlaeg, eller med andre ord paa hoejrisikosteder, hvor informations- og sikkerhedsforanstaltningerne er meget begraensede eller slet ikke findes.

3.3.3. Transport i roerledninger, som omtales i litra d), vil kraeve passende faellesskabsbestemmelser.

3.3.4. Sidste saetningsled i litra e) »heri indgaar ogsaa forarbejdning af de udvundne materialer med henblik paa salg« boer slettes, da denne saetning, som ikke forekommer i direktiv 82/501/EOEF, er overordentlig tvetydig og kunne give anledning til uenighed om uacceptable fritagelser for aktiviteter som raffinering eller »krakning« (i forbindelse med boringer).

3.4. Artikel 5

3.4.1. OESU mener, at der af sikkerhedsmaessige grunde boer foretages en praecisering af kravet om information, uddannelse og udstyr for alle arbejdstagere i forhold til direktiv 89/391/EOEF. Det foreslaar derfor, at der i slutningen af stk. 1 (efter »miljoe«) tilfoejes foelgende: »og har informeret, forberedt og udstyret alle, der er beskaeftiget paa arbejdsstedet, med henblik paa at betrygge deres sikkerhed«. Denne formulering svarer til formuleringen i artikel 4 i direktiv 82/501/EOEF.

3.4.2. Det boer ogsaa praeciseres, at de paataenkte sikkerhedsforanstaltninger skal baseres paa den bedst mulige disponible sikkerhedsteknik, naar der er tale om stoerre uheld.

3.5. Artikel 6

3.5.1. OESU mener, at et ledelsessystem inden for sikkerhed, med hertil hoerende procedurer, ogsaa boer omfatte naermere oplysninger om, hvorledes og hvor ofte arbejdstagerne informeres og deltager i beredskabsoevelser. Foelgende foreslaas derfor tilfoejet i stk. 1:

- i litra c) tilfoejes »herunder farer som foelge af fejltagelser«,

- efter litra d) tilfoejes: »de former for information, uddannelse og udstyr, som gives arbejdstagere og andre personer, som i arbejdsoejemed faerdes paa virksomhedens omraade«,

- efter litra f) tilfoejes: »oplysninger om beredskabsoevelsernes form og hyppighed«.

3.5.2. OESU er overtydet om, at man er noedt til at kraeve passende forebyggelses- og sikkerhedsforanstaltninger af fabrikanterne; dog maa unoedvendige overlapninger, som medfoerer omkostninger og besvaer, undgaas. De op-lysninger, der tales om i stk. 3, er blot en opsummering af, hvad der er indeholdt i det »dokument«, som virksomhedsejerne skal udarbejde i henhold til stk. 1. OESU foreslaar derfor, at dokumentet vedlaegges anmeldelsen, saaledes at fabrikanten ikke risikerer at faa problemer med at udarbejde det korrekt.

3.6. Artikel 8

3.6.1. OESU bifalder den nye bestemmelse om identifikation af grupper af virksomheder, hvis indbyrdes naerhed kan oege sandsynligheden for stoerre uheld.

3.6.2. Denne opgave laegges af direktivet med foeje over paa den ansvarlige myndighed. OESU ville derimod ikke kunne gaa med til, at fabrikanterne i faellesskab skulle goeres ansvarlige for en saadan identifikation, da de ikke har nogen mulighed for at faa oplysninger fra andre fabrikanter i naerheden, som i oevrigt ogsaa i visse tilfaelde kan vaere direkte eller indirekte markedskonkurrenter.

3.6.3. OESU mener nok, at det ud fra et sikkerhedsmaessigt synspunkt kunne vaere berettiget at forlange udveksling af oplysninger mellem nabofabrikanter, saaledes som anfoert i artikel 8, stk. 2, litra b); men OESU goer dog opmaerksom paa, at tekniske hemmeligheder kan give anledning til problemer, og det anmoder derfor Kommissionen om at finde en formulering, saa dette undgaas.

3.6.4. OESU mener, at de kriterier og betingelser, som medlemsstaterne i henhold til artikel 8, stk.3, skal fastlaegge, paa forhaand boer offentliggoeres, saaledes at ikke kun Kommissionen men ogsaa fabrikanter og offentlighed bliver gjort bekendt med dem, i lighed med hvad der i anden sammenhaeng er fastsat i artikel 9, stk. 7.

3.7. Artikel 9

3.7.1. OESU mener, at de virksomheder, som er omfattet af denne artikel, kun i teorien udgoer en risiko for stoerre uheld. Hvis disse virksomheder traeffer meget omfattende og avancerede forebyggelses- og sikkerhedsforanstaltninger, vil sandsynligheden for ulykker endog vaere ringere end i de virksomheder, som ikke er omfattet af artikel 9.

3.7.2. OESU mener, at denne tanke boer uddybes naermere, blandt andet for at sikre befolkningen korrekt information og for at beloenne de fabrikanter, som traeffer mere vidtgaaende foranstaltninger end det minimum, der forlanges i henhold til direktivet eller reglerne for god praksis.

3.7.3. Affattelsen af artikel 9, stk. 1, kan godkendes, omend det ville vaere hensigtsmaessigt med en henvisning til beredskabsplaner i litra d).

3.7.4. OESU godkender de forskellige tidsfrister i stk. 3 med hensyn til afgivelsen af sikkerhedsrapporten. Imidlertid vil de frister, som fastsaettes i andet led bevirke, at sikkerhedsrapporten foerst ville blive fremsendt den 1. januar 1998. OESU anser det for muligt at halvere denne tid fra 2 til 1 aar, eftersom hovedparten af de beroerte virksomheder allerede er omfattet af direktiv 82/501/EOEF.

3.7.5. OESU godkender, at der med regelmaessige mellemrum foretages en gennemgang af sikkerhedsrapporten og foreslaar, at tidsrummet, som i stk. 5, 1 led, er fastsat til fem aar, afkortes til tre aar.

3.7.6. OESU er af den opfattelse, at artikel 9, stk. 5, 2 led, boer affattes saaledes: »- paa et hvilket som helst tidspunkt, hvis den ansvarlige myndighed udtrykkeligt og med rimelig begrundelse anmoder derom«. Denne tilfoejelse er noedvendig for at forhindre nidkaere myndigheder i at anmode om en gennemgang uden rimelig begrundelse og for at lette mulige indvendinger mod saadanne anmodninger.

3.7.7. OESU bifalder isaer, at der i artikel 9, stk. 6, aabnes mulighed for en begraensning af oplysningerne i sikkerhedsrapporten, hvis det godtgoeres, at de tilstedevaerende stoffer ikke kan medfoere risiko for stoerre uheld. Denne mulighed kan kun opfattes som en utvetydig og rigtig tilskyndelse til at beloenne fabrikanter, som gennemfoerer omfattende sikkerhedsforanstaltninger og dermed begraenser risikoen for ulykker.

3.7.8. For at undgaa at skabe forvirring, der kan faa uheldige konsekvenser, anbefaler OESU, at artikel 9, stk. 5, 3. led, praeciseres gennem foelgende tilfoejelse i slutningen af leddet:

»... hvis ny teknisk viden om sikkerhed og om risikovurdering af relevans for den paagaeldende virksomhed, som i betydelig grad kunne paavirke forebyggelse og kontrol med stoerre uheld, goer dette formaalstjenligt.«

3.8. Artikel 11

3.8.1. Udarbejdelse af og noeje kendskab til effektive, interne og eksterne, beredskabsplaner er afgoerende forudsaetninger for forebyggelse af stoerre uheld og dermed for en begraensning af konsekvenserne for mennesker, miljoe og oekonomi i de paagaeldende omraader.

3.8.2. OESU konstaterer, at artikel 11 kun gaelder virksomheder, som omfattes af artikel 9, og dermed ikke alle virksomheder omfattet af direktivet. OESU mener, at der boer vaere interne beredskabsplaner for alle virksomheder, hvad der ikke ville paafoere fabrikanterne ekstra omkostninger, men ville betyde mindre erstatninger i tilfaelde af uheld, fordi effektive beredskabsplaner naturligvis vil begraense skadesomfanget. Det samme behoever ikke vaere tilfaeldet med hensyn til eksterne beredskabsplaner, hvis man forestiller sig, at kun de stoerre uheld, som kan finde sted i de virksomheder, som er omfattet af bestemmelserne i artikel 9, kan faa eksterne foelger.

3.8.3. OESU foreslaar derfor, at foerste led i artikel 11, stk. 1, finder anvendelse paa alle virksomheder, som er omfattet af direktivet, mens andet og tredje led kun finder anvendelse paa de virksomheder, som er omfattet af artikel 9.

3.8.4. OESU tillaegger det stor betydning, at arbejdstagerne og offentligheden inddrages i udarbejdelsen af de eksterne beredskabsplaner; dermed opnaas stoerre indsigt samt mulighed for at begraense omfanget af eventuelle skader.

3.8.5. Sektionen bifalder stk. 6, men mener dog, at offentligheden ogsaa boer informeres for derigennem at beloenne de fabrikanter, som har ivaerksat omfattende forebyggende og sikkerhedsmaessige foranstaltninger til imoedegaaelse af faren for stoerre uheld.

3.9. Artikel 12

3.9.1. OESU tilslutter sig fuldt og helt princippet om, at forebyggelse af stoerre uheld og en begraensning af deres foelger skal indgaa som aspekter i arealanvendelsespolitikken, ligesom virksomheder, som er omfattet af direktivet, paa laengere sigt skal adskilles fra boligomraader og saerligt vigtige eller saarbare naturomraader.

3.10. Artikel 13

3.10.1. OESU mener, at information af befolkningen og gennemsigtighed er de afgoerende faktorer, da oplysning i sig selv virker forebyggende. Informerede personer vil i tilfaelde af uheld ikke blive grebet af panik og handle taabeligt eller maaske foretage sig noget, der medfoerer yderligere farer eller skader.

3.10.2. OESU foreslaar, at der udarbejdes et let forstaaeligt og standardiseret »borgeroplysningsblad« paa faellesskabsplan indeholdende oplysningerne i bilag IV.

3.11. Artikel 16

I betragtning af ledelsens anerkendte ansvar for planlaegning og tilrettelaeggelse af alle aktiviteter inden for virksomheden mener OESU, at ordene »planlaegge, tilret-telaegge«, der henviser til de ansvarlige myndigheder, kan give anledning til forvirring. Det anmoder derfor Kommissionen om at revidere affattelsen af artiklen.

3.12. Artikel 17

3.12.1. OESU finder, at de foreslaaede bestemmelser er praecise, men samtidig stiller store krav, og at man derfor maa vurdere dem noeje for at finde ud af, om ikke de samme resultater kunne opnaas med andre lige saa effektive foranstaltninger, der ikke rammer virksomhederne saa voldsomt.

3.12.2. OESU paapeger, at et driftsforbud rammer fabrikanterne samt - indirekte - arbejdstagerne og oekonomien og derfor kun boer komme paa tale i tilfaelde af overhaengende fare.

3.12.3. OESU foreslaar derfor, at der altid foretages en forudgaaende hoering af fabrikanten, og at der skal vaere mulighed for at ivaerksaette alternative foranstaltninger i de tilfaelde, som er omhandlet i de to led i artikel 17, stk. 1. Specielt hvad angaar det foerste led (anmeldelsen ikke indgivet inden for den paabudte frist), kan forsinkelsen have en raekke forskellige aarsager, som ikke indebaerer overhaengende fare. Det boer foerst og fremmest vaere fabrikantens individuelle adfaerd, der straffes, og ikke den paagaeldende virksomhed. Ogsaa hvad angaar det andet led (en ekstern beredskabsplan mangler), forekommer det besynderligt at straffe virksomheden for tredjemands forseelse (den ansvarlige myndighed), naar fabrikanten har opfyldt sin forpligtelse.

3.12.4. OESU mener derfor, at ordet »anmode« i det sidste punktum i artikel 17, stk. 1, boer erstattes med »opnaa«. Dermed fjernes enhver tvivl om ejerens ret til kompensation.

3.13. Artikel 18

3.13.1. OESU godkender tilsynsordningen, men mener, at det vil vaere passende, at de tilsynsfoerende ogsaa hoerer arbejdstagerrepraesentanterne.

3.14. Artikel 23

Foelgende tilfoejes i slutningen af artikel 23:

»I overgangsperioden, fra ophaevelsen af direktiv 82/501/EOEF og indtil der bliver pligt til at aflevere en ny sikkerhedsrapport, beredskabsplan osv. for eksisterende virksomheder skal de eksisterende sikkerhedsrapporter, beredskabsplaner, osv. fortsat have gyldighed.«

4. Direktivets bilag

4.1. OESU bekraefter atter, at det godkender bilag I og opdelingen i to kategorier (efter taerskelmaengder i kolonne 2 og 3).

4.2. OESU goer dog opmaerksom paa, at det med den foreliggende affattelse, hvor stofferne baade optraeder i del 1 (navngivne stoffer) og i del 2 (kategorier), er taerskelmaengderne i del 1, som er gaeldende.

4.3. OESU kan kun godkende dette, hvis de i del 1 anfoerte maengder er mindre end i del 2, ud fra den generelle regel, at der skal udvises den stoerst mulige forsigtighed.

4.4. OESU mener, at individuelle undtagelser fra klassificeringen kun kan komme paa tale for stoffer, for hvilke det med specifikke og fastslaaede teknisk-videnskabelige begrundelser kan godtgoeres, at risikoen for et stoerre uheld er ringe, selv om de generelt henhoerer under kategorierne i del 2.

4.5. OESU mener, at der ogsaa boer fastlaegges taerskelmaengder for stoffer, som baade er carcinogene (eller mutagene) og meget giftige (eller giftige). Som bekendt var det samlede dioxinudslip ved Seveso-katastrofen paa 0,0004-0,0005 ton, og det er derfor svaert at begribe, hvorfor der i direktivet for stoffer, som baade er carcinogene og meget giftige (giftige), er fastlagt taerskelvaerdier paa 5(50) ton.

4.6. OESU foreslaar, at del 1 i bilag 1 aendres, idet der tilfoejes foelgende stoffer,saaledes at man aendrer maengderne i kolonne 2 og 3, ud fra risikoforoegelsen:

- carcinogener med R45 (1. og 2. klasse) og samtidig meget giftige (T+) eller giftige (T),

- carcinogener (3. klasse) eller mutagener med R40 og baade meget giftige (T+) eller giftige (T).

4.7. Endvidere foreslaas de angivne maengder for flaskegas (herunder propan og butan) gennemgaaet noejere igen. Der er dels tale om meget let antaendelige stoffer (jf. del 2, punkt 8), dels forekommer lagerbeholdere til disse meget almindeligt inden for industriel og teknisk produktion. En vaesentlig nedsaettelse af den hidtil gaeldende graensevaerdi kunne faa alvorlige konsekvenser. Det burde paa grundlag af ulykkes- og skadesstatistikker undersoeges, om en nedsaettelse af graensevaerdien vil vaere noedvendig og rimelig.

4.8. Hvad angaar bilag 2, punkt 5, litra b), mener OESU, at en eventuel aendring af navnet paa den ansvarlige person blot kraever en simpel meddelelse, uden at man behoever at aendre sikkerhedsrapporten (jf. artikel 9).

Bryssel, den 2. juni 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det OEkonomiske og sociale Udvalg

(1) EFT nr. C 106 af 14. 4. 1994, s. 4.

(2) EFT nr. L 230 af 5. 8. 1982, s. 1.

(3) EFT nr. C 182 af 21. 7. 1980, s. 25.

(4) EFT nr. L 183 af 29. 6. 1989, s. 1.