Nr. C 126/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 89 
II 
(Forberedende retsakter) 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om fundamentale arbejdsmarkedsmæssige og 
sociale rettigheder i EF 
(89/C 126/04) 
Ved brev af 9. november 1988 har Kommissionens formand Jacques Delors og kommissions­
medlem Manuel Marin på Kommissionens vegne opfordret Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg til at udveksle synspunkter og anstille overvejelser over, hvordan en »EF-pagt om de 
fundamentale sociale rettigheder« eventuelt kan udformes. 
Den 24. november 1988 besluttede ØSU's plenarforsamling i henhold til forretningsordenens 
artikel 17 at nedsætte et underudvalg til at forberede arbejdet med spørgsmålet. Den 8. februar 
1989 udarbejdede dette underudvalg et forslag til udtalelse (ved Francois Staedelin som 
ordfører og Nikolaos Vassilaras som medordfører). 
ØSU vedtog på sin 263. plenarforsamling, mødet den 22. februar 1989, med 135 stemmer for, 
22 imod og 8 hverken for eller imod, følgende udtalelse: 
I. Grundlag for et socialt og arbejdsmarkedsmæssigt 
fællesskab i Europa 
1. I betragtning af, at en gennemførelse af Fællesak­
tens målsætninger vil skabe en økonomisk, arbejdsmar­
kedsmæssig og social enhed, som også hviler på udvik­
lingen af arbejdsmarkedsforholdene, gentager Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg sin støtte til gennem­
førelsen af et frit indre EF-marked, hvis formål ikke blot 
er at styrke erhvervslivet, herunder handels-, håndværks-
og tjenestesektorerne, men som også i fællesskab skal 
skabe forudsætninger for en forbedring af alle medbor­
geres velfærd og for en nedbringelse af den omfattende 
arbejdsløshed samt sikre udviklingen af forbruger- og 
miljøbeskyttelsen. 
EF-borgerens fundamentale arbejdsmarkedsmæssige og 
sociale rettigheder kan kun gøres til virkelighed i et frit, 
demokratisk og fredselskende samfund, hvis medlemmer 
socialt og arbejdsmarkedsmæssigt hver især vurderes ens 
uden skelen til køn, race, sprog, nationalitet, religion, 
politisk anskuelse eller andre forhold. Formålet skal være 
at sikre betingelserne for medborgerens frie udfoldelse 
som menneske og faktiske deltagelse i samfundets poli­
tiske, økonomiske, arbejdsmæssige og kulturelle organi­
sation. 
Der findes i denne del af verden en kulturel og demo­
kratisk tradition, en frihedstradition, ja en livsstil, som 
ikke kan opgives til fordel for andre visioner. 
ØSU glæder sig derfor over, at Kommissionen har bedt 
denne forsamling udtale sig om, hvilke fundamentale 
arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder der skal 
sikres i et sådant Europa uden indre grænser. At give et dækkende og præcist svar på dette spørgsmål 
ville imidlertid svare til at udarbejde en europæisk forfat­
ning eller basislovgivning. Et sådant arbejde kan ikke 
gøres på et par uger, hvor tiltrækkende opgaven end 
måtte være. 
2. Eftersom den udtalelse, ØSU er blevet anmodet om 
at forelægge, ifølge brevet fra Kommissionens formand 
Jacques Delors og kommissionsmedlem Manuel Marin 
skal bestå i en »klar melding om Fællesskabets fremtid 
og om de grundlæggende værdier, det ønsker at 
fremme«, har ØSU derfor fundet, at de forelagte spørg­
smål bør begrænses til tre områder: 
a) de grundlæggende princippers sikring gennem 
arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder 
indbygget i Fællesskabets retssystem 
b) det indre enhedsmarkeds sociale og arbejdsmarkeds­
mæssige dimension 
c) dialogen mellem arbejdsmarkedets parter på EF-plan. 
3. Bredt forstået og set i et helhedsperspektiv sammen 
med målene for den sociale og arbejdsmarkedsmæssige 
politik berører de fundamentale arbejdsmarkedsmæssige 
og sociale rettigheder ikke blot: 
— alle befolkningens lag, herunder navnlig de mest 
sårbare grupper (handicappede, migranter, minori­
teter (også etniske), marginaliserede grupper, de 
ældre osv.) 
— alle sociale og erhvervsmæssige grupper (lønmodta­
gere, ledende funktionærer, selvstændige, liberalt 
erhvervsdrivende, tjenestemænd, håndværkere, 
pensionister osv.) 
23. 5. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 126/5 
— alle erhvervstyper (landbruget, industrien, handelen, 
servicesektoren, kooperativsektoren osv.) 
— de forskellige virksomhedsformer, de små og mellem­
store virksomheder, kooperativer og andelsforeta­
gender 
men også områder som forbrug, miljø og foreningslivet. 
4. De fundamentale arbejdsmarkedsmæssige og 
sociale rettigheder er en del af de rettigheder, der må 
anerkendes i forbindelse med begrebet »Borgernes 
Europa«, og som generelt falder sammen med de 
værdier, der er fælles for det europæiske samfund. De 
omfatter alle mulige aspekter af borgernes liv (ret til 
arbejde; ret til tilstrækkelige eksistensvilkår; ret til en 
rimelig pension; ret til uddannelse; forbrugernes ret til 
information, vejledning og beskyttelse; familiemæssige 
rettigheder; kulturelle rettigheder; beskyttelse af sundhed 
og miljø; adgang til at bo, arbejde, forene sig, iværksætte 
og udøve en lønnet eller selvstændig aktivitet og studere 
i alle Fællesskabets lande, således som disse rettigheder 
allerede har været hævdet af ØSU) ('). 
5. Men som Kommissionens anmodning om udtalelse 
er formuleret og af hensyn til den fastsatte frist, har 
ØSU valgt i denne forbindelse især at beskæftige sig med 
den del af de fundamentale arbejdsmarkedsmæssige og 
sociale rettigheder, som har fået en ganske særlig betyd­
ning på grund af Fællesaktens ikrafttræden og som følge 
af de behov, der knytter sig til det indre markeds 
gennemførelse. ØSU forbeholder sig ret til at udtale sig 
om de andre områder på et senere tidspunkt. 
II. 1992: At skabe garantier for de fundamentale 
arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder 
1. Da økonomisk og social, erhvervs- og arbejdsmar­
kedspolitik uløseligt hænger sammen og kræver samord­
ning, har ØSU's støtte til gennemførelsen af det indre 
marked altid været ledsaget af et krav om, at der 
samtidig med de industri-, handels-, landbrugs-, finans-
og skattepolitiske foranstaltninger også træffes foran­
staltninger med sigte på arbejdsmarkedet. 
2. ØSU har ligeledes benyttet enhver lejlighed til at 
fastslå, at gennemførelsen af det fælles indre marked 
ikke må ske på bekostning af de fundamentale arbejds­
markedsmæssige og sociale rettigheder, og at Fælles­
skabets grundlæggende principper omfatter en forplig­
telse til at forøge alle borgernes velfærd og udvirke, at 
erhvervslivet, arbejdsmarkedet og de sociale vilkår i 
højere grad hænger sammen i Europa (2). 
(') Se udtalelsen om den sociale situation i 1987 (EFT nr. C 208 
af 8. 8. 1988). 
(2) Se navnlig ØSU's udtalelse om gennemførelsen af Fælles­
akten (EFT nr. C 180 af 8. 7. 1987); de årlige udtalelser om 
den økonomiske og den sociale situation; udalelse og infor-
mationsrapport om de sociale aspekter af det indre marked 
(EFT nr. C 356 af 31. 12. 1987 og CES 225/87 fin). 3. Det indre marked kan ikke blot betragtes som en 
frihandelszone, idet den europæiske integration, som det 
skal fremme, er uden mål og mening, hvis den ikke 
sikrer og forbedrer leve- og arbejdsvilkårene for alle 
grupper af befolkningen. 
4. Dette synspunkt er på det seneste blevet bekræftet i 
konklusionerne fra Det Europæiske Råds møder i 
Hannover og på Rhodos, hvor det hedder: 
— ». . . at det store indre marked i kraft af fjernelsen af 
hindringerne for vækst frembyder de bedste mulig­
heder for at fremme beskæftigelsen og øge Fælles­
skabets generelle velstand til fordel for alle dets 
borgere. «(Hannover). 
— »Virkeliggørelsen af det indre marked kan ikke 
betragtes som et mål i sig selv, men har et videre 
sigte, der består i at sikre størst mulig velfærd for alle 
i overenstemmelse med den tradition for socialt frem­
skridt, der er en del af Europas historie.« 
— »Denne tradition for socialt fremskridt bør være en 
garanti for, at alle borgere, uanset erhverv, reelt kan 
komme til at nyde godt af de direkte fordele, der 
forventes at blive følgen af enhedsmarkedets virkning 
som en økonomisk vækstfaktor, og det mest effektive 
middel til bekæmpelse af arbejdsløsheden.« (Rhodos). 
5. Som ØSU understregede i en resolution vedtaget 
den 23. november 1988 skal »gennemførelsen at det 
indre enhedsmarked, som er forudsætningen for, at 
Europa kan indtage sin rette plads i verden, være grund­
laget for opretholdelsen og udviklingen af en livs- og 
samfundsstil, som for Europas borgere skal sikre: 
— at der i efterstræbelsen af social retfærdighed hersker 
frie forhold med plads for det private initiativ og for 
udviklingen af kollektive forpligtelser 
— at der er mulighed for en fremadskridende og stabil 
forbedring af beskæftigelsen, levefoden og livskvali­
teten 
— at der hersker sikkerhed og tryghed, byggende på 
hævdelsen af et Europa, som er forsikret om sin 
økonomiske og sociale samhørighed« (3). 
6. ØSU fastslår, at arbejdsmarkedsparterne og rege­
ringerne på forskellige internationale niveauer har 
kunnet blive enige om beskrivelsen af fundamentale 
sociale rettigheder, f.eks. i FN, ILO, Europarådet og 
OECD. Desto mere magtpåliggende er det i et område 
med fælles markedsvilkår at få fastlagt en række rettig­
heder i de nationale lovgivninger, således at der skabes 
(}) CES 1267/88. 
Nr. C 126/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 89 
en sammenhængende og indbyrdes afhængig helhed, som 
indgår i medlemslandenes fælles arvegods; 
7. Det er således ikke et spørgsmål om at finde på nye 
regler, men først og fremmest om at efterleve regler, der 
allerede er indført og accepteret på andre niveauer, og 
dernæst at definere dem nærmere gennem rettigheder, 
der dels tager højde for de nye behov, der opstår med 
gennemførelsen af det indre marked, dels medvirker til, 
at dette kan fungere på harmonisk måde. Anvendelses­
området bør afstikkes på en sådan måde, at garantien for 
de fundamentale sociale rettigheder gælder alle økono­
miske og sociale grupper af befolkningerne og alle 
grupper af arbejdstagere i EF. 
8. ØSU mener ikke, at al politik på det arbejdsmar­
kedsmæssige og sociale område bør finde udtryk i en 
fælleseuropæisk lovgivning, men finder det nødvendigt at 
fastlægge fundamentale arbejdsmarkedsmæssige og 
sociale rettigheder på det eksisterende erfaringsgrundlag 
med respekt for de forskelligartede forhold i de enkelte 
lande. 
9. For samtidig at sikre økonomiske og sociale frem­
skridt på EF-plan er det nødvendigt at fastlægge en 
række »grundlæggende sociale garantier« (') for at styrke 
EF's indsats med sigte på udbygning og korrekt gennem­
førelse af borgernes rettigheder (2) og for at undgå, at 
divergerende forhold kan danne grobund for konkurren­
ceforvridning. 
10. Den konkrete gennemførelse af de grundprin­
cipper og grundlæggende rettigheder, som anerkendes på 
EF-plan, skal fortsat i princippet henhøre under 
medlemsstaternes, erhvervenes, virksomhedernes og de 
offentlige arbejdspladsers egen kompetence og fastlægges 
gennem national lovgivning og/eller kollektiv forhand­
ling. 
11. ØSU lægger stor vægt på, at den sociale dialog 
udvikles på alle niveauer med henblik på opstilling af 
rammeaftaler og med respekt for arbejdsmarkedets 
parters autonomi. 
12. Enhver kategori af arbejdstagere — uanset 
arbejdsforholdets art eller særpræg — må have ret til at 
føre kollektiv forhandling med sin arbejdsgiver, det være 
sig på virksomhedsplan, inden for en gruppe af virksom­
heder, på brancheplan, på sektorielt, regionalt eller på 
nationalt plan. 
13. En stort set ensartet model findes i alle EF's 
medlemslande hvilende på: 
(*) Dok. 6736/87 (Presse 85) — Erklæring fra Rådet (social­
ministrene) af 26. maj 1987. 
O EFT nr. C 208 af 8. 8. 1988, punkt 3.4. 1. Statens og de kollektive forhandlingers respektive 
roller med hensyn til anerkendelsen af de fundamen­
tale arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder, 
hvorved der etableres en kerne af normer, som ikke 
kan fraviges. 
2. Statens og de kollektive forhandlingers respektive 
roller i beskyttelsen af lønmodtagerne på arbejds­
pladsen, navnlig gennem basisnormer vedrørende 
arbejdsvilkår og -tid, til beskyttelse af lønningerne og 
til beskyttelse af sikkerhed og sundhed. Endvidere 
statens rolle i beskyttelsen af forbrugernes rettigheder 
og af miljøet, 
3. Anerkendelsen af 
— arbejdsgivernes og arbejdstagernes ret til frit at 
organisere sig 
— den kollektive forhandling som en grundlæggende 
faktor i reguleringen af forholdene på arbejdsmar­
kedet 
— muligheden for repræsentation af lønmodtagerne i 
virksomheden, det være sig gennem valgte organer 
eller gennem fagforeningsrepræsentanter. 
III. Virkeliggørelse af en europæisk social model 
1. De grundlæggende princippers sikring gennem 
arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheders indar­
bejdelse i Fællesskabets retssystem 
Da nærværende udtalelse skal foreligge i begyndelsen af 
1989, er det ØSU's opfattelse, at den mest gavnlige 
fremgangsmåde vil bestå i at opstille en katalog over, 
hvilke grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale 
rettigheder og principper der bør garanteres af alle 
EF-stater. For at undgå langvarige og frugtesløse diskus­
sioner med risiko for at trække sagen i langdrag og 
undergrave den sociale konsensus, henstiller ØSU til 
EF-institutionerne at lægge sig fast på den nødvendige 
procedure, for at indholdet og rækkevidden af disse 
grundlæggende principper og rettigheder fortolkes i 
overensstemmelse med de normer, der allerede er aner­
kendt gennem andre internationale socialretlige instru­
menter (3). 
ØSU fremhæver på ny den betydning, det tillægger 
arbejdsmarkedsparternes autonomi og medlemsstaternes 
ret til at lovgive på det arbejdsmarkedsmæssige og 
sociale område. 
Det drejer sig ikke om at indføre et nyt instrument, men 
om at indføje de grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige 
og sociale garantier i EF's retsregler, med de særlige 
overnationale forhold, som knytter sig dertil. Det er 
baggrunden for, at der i følgende opregning for hvert 
garanteret princip og for hver garanteret rettighed 
(J) Listen over de vigtigste instrumenter og titlerne på de doku­
menter, som omtales på de følgende sider, findes i bilaget. I 
kapitel III, litra A og B, nævnes forskellige internationale 
instrumenter, som ikke alle er vedtaget af alle medlemssta­
terne endnu, med henblik på for hver rettighed at kunne 
henvise til alierede eksisterende internationale instrumenter. 
23. 5. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 126/7 
angives en reference til allerede eksisterende internatio­
nale konventioner. 
A. Almindeligt gældende normer 
— retten til social beskyttelse for alle befolknings­
grupper (ILO: konvention 102, 118, 121, 128, 
130 og 157; Europarådet: socialpagten, artikel 12 
og 13, europæisk kodeks for social sikring og 
tilhørende protokol; europæisk konvention om 
social sikring; tillægsprotokol til socialpagten, 
artikel 4; FN: international pagt om økonomiske, 
sociale og kulturelle rettigheder, artikel 9) 
— alle befolkningsgruppers ret til bistand samt 
beskyttelse af sikkerhed og sundhed (ILO: 
konvention 81, 115, 120, 129, 139, 148, 155 og 
161; Europarådet: socialpagten, artikel 3 og 11; 
den europæiske kodeks for social sikring, artikel 
31 til 38 og den tilhørende protokol, tillægsproto­
kollen til socialpagten, artikel 3 og 4; FN: inter­
national pagt om økonomiske, sociale og kultu­
relle rettigheder, artikel 12) 
— retten til uddannelse (Europarådet: tillægspro­
tokol I til konventionen om sikring af menneske­
rettighederne og de grundlæggende frihedsrettig­
heder, artikel 2; FN: international pagt om 
økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, 
artikel 6, 13, 14 og 15) 
— retten til beskyttelse af privatlivets fred og af den 
personlige integritet, navnlig med hensyn til 
brugen af datasystemer og -banker (Europarådet: 
konvention om beskyttelse af personer i forbin­
delse med automatiseret behandling af data af 
personlig karakter) 
— beskyttelse af den personlige ejendomsret og fast­
læggelse af de hermed forbundne samfundsmæs­
sige forpligtelser (Europarådet: tillægsprotokol til 
konventionen om sikring af menneskerettighe­
derne og de grundlæggende frihedsrettigheder, 
artikel 1) 
— retten til lige muligheder og ligebehandling samt 
afskaffelse af alle former for forskelsbehandling 
(ILO: konvension 100, 111 og 156; Europarådet: 
socialpagten, artikel 1, stk. 2, og artikel 4, stk. 3, 
tillægsprotokollen, artikel 1; FN: international 
pagt om økonomiske, sociale og kulturelle rettig­
heder, artikel 2, stk. 2, og artikel 3 og 7) 
— barnets, moderens og familiens ret til juridisk og 
økonomisk beskyttelse (ILO: konvention 103, 
FN: international pagt om økonomiske, sociale 
og kulturelle rettigheder, artikel 10; Europarådet: 
socialpagten, artikel 16 og 17) — pensionisters rettigheder (Europarådet: tillægspro­
tokol til socialpagten, artikel 4) 
— arbejdstagerens, producentens og forbrugerens 
foreningsfrihed med henblik på skabelse af 
andels- og kooperatiwirksomhed baseret på soli­
daritetsprincipper, (ILO: henstilling 127, FN: 
resolution 2 459 (af 20. december 1968) om 
andels- og kooperativbevægelsens rolle i den 
økonomiske og sociale udvikling) 
— forbrugerens ret til beskyttelse af sundheden, til 
objektiv økonomisk information af god kvalitet 
og til frit valg af varer og tjenesteydelser (FN: 
ledende principper for beskyttelse af forbrugerne 
— 1985) 
— retten til miljøbeskyttelse (ILO: konvention 148 
og henstilling 156), Europarådet: socialpagten, 
artikel 11) 
— retten til bevarelse af den kulturelle arv (Europa­
rådet: den europæiske kulturkonvention og 
konventionen om sikring af den arkitektoniske 
arv i Europa). 
B. Normer for forholdene på arbejdsmarkedet og for 
arbejdsvilkårene 
(også for håndværkere, ledende funktionærer og selv­
stændige i det omfang, disse er berørt) 
— retten til foreningsfrihed, herunder retten til 
kollektiv aktion (ILO: konvention 87 og 135; 
Europarådet: socialpagten, artikel 5 og artikel 6, 
stk. 4; konvention til sikring af menneskerettighe­
derne og de grundlæggende frihedsrettigheder, 
artikel 11; FN: international pagt om økono­
miske, sociale og kulturelle rettigheder, artikel 8) 
— retten til at organisere sig og føre kollektive 
forhandlinger (ILO: konvention 98, 151 og 154; 
Europarådet: socialpagten, artikel 6, stk. 2) 
— forbud mod og afskaffelse af tvangsarbejde (ILO: 
konvention 29 og 105; FN: international pagt om 
økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, 
artikel 6: Europarådet: konvention om sikring af 
menneskerettighederne og de grundlæggende 
frihedsrettigheder, artikel 4) 
— retten til frit erhvervsvalg og fri erhvervsudøvelse 
samt til en frit forhandlet arbejdskontrakt 
— retten til at deltage i fastlæggelsen af arbejdsvilkår 
(ILO: henstilling 94, 113 og 129; Europarådet, 
tillægsprotokollen til socialpagten, artikel 3) 
Nr. C 126/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 89 
— retten til en frit forhandlet løn (ILO: konvention 
94 og 95; Europarådet: socialpagten, artikel 4; 
FN: international pagt om økonomiske, sociale 
og kulturelle rettigheder, artikel 7) 
— retten til grundlæggende erhvervsuddannelse, 
efteruddannelse og omskoling (ILO: konvention 
140, 142 og 159; Europarådet: socialpagten, 
artikel 7, 9, 10 og 15; tillægsprotokollen til so­
cialpagten, artikel 1; FN: international pagt om 
økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, 
artikel 6) 
— retten til beskyttelse af børns arbejde (ILO: 
konvention 138; Europarådet: socialpagten, 
artikel 7) 
— retten til information og høring af arbejdstagerne 
på de beslutningstagende niveauer, navnlig i 
forbindelse med teknologisk innovation samt 
ændringer, som øver indflydelse på strukturen, 
produktionens tilrettelæggelse og på beskæfti­
gelsen (ILO: konvention 154 og henstilling 113; 
Europarådet: socialpagten, artikel 6, stk. 1 og 2; 
tillægsprotokollen til socialpagten, artikel 2) 
— arbejdstagernes ret til beskyttelse i tilfælde af indi­
viduel eller kollektiv afskedigelse (ILO: konven­
tion 158; Europarådet: socialpagten, artikel 4, stk. 
4) 
— retten til tilsvarende garantier, i særdeleshed med 
hensyn til muligheden for at blive omfattet af 
kollektive overenskomster eller af brancheaftaler 
samt muligheden for at bidrage til og oppebære 
ret til ydelser fra socialsikringsordninger i tilfælde 
af deltidsbeskæftigelse, midlertidig beskæftigelse 
og andre former for beskæftigelse. (FN: interna­
tional pagt om økonomiske, sociale og kulturelle 
rettigheder, artikel 2, stk. 2; ILO: konvention 29, 
87, 98, 100, 105 og 111; Europarådet: social­
pagten, artikel 5 og 6) 
— retten til årlig ferie (ILO: konvention 132; 
Europarådet: socialpagten, artikel 2, stk. 3; FN: 
international pagt om økonomiske, sociale og 
kulturelle rettigheder, artikel 7) 
— retten til ugentlig hviletid (ILO: konvention 14 og 
106; Europarådet: socialpagten, artikel 2, stk. 5. 
— retten til beskyttelse af sikkerhed og sundhed på 
arbejdspladsen (ILO: konvention 102, 121, 155 
og 161; Europarådet: socialpagten, artikel 3; 
europæisk kodeks for social sikring: artikel 31 til 
38; tillægsprotokollen til socialpagten, artikel 3 og 
4; FN: international pagt om økonomiske, sociale 
og kulturelle rettigheder, artikel 7) — retten til beskyttelse i sygdomstilfælde (ILO: 
konvention 102, 118, 121, 130 og 157; Europa­
rådet: socialpagten, artikel 12 og 13, europæisk 
kodeks for social sikring og tilhørende protokol, 
europæisk konvention om social sikring, tillægs­
protokollen til socialpagten, artikel 4) 
— retten til gratis arbejdsanvisning (ILO: konvention 
88 og 96; Europarådet: socialpagten, artikel 1, 
stk. 3). 
2. Det indre markeds sociale og arbejdsmarkedsmæssige 
dimension 
På den anden side må spørgsmålet om retlige garantier 
ses i sammenhæng med gennemførelsen af det frie indre 
marked og med dettes arbejdsmarkedsmæssige og sociale 
dimension. Således må følgende to indbyrdes afhængige 
målsætninger forenes: 
a) at respektere de nationale forskelle i lovgivningen om 
arbejdsforhold og social sikkerhed samt forskellene i 
de nationale systemer for regulering af arbejdsmar­
kedet, for så vidt de opfylder den europæiske norm 
b) at fastlægge fælles regler. 
Hensigten er gennem udvikling af EF-retlige instru­
menter, der respekterer principperne om fleksibilitet, 
samråd og decentraliserings at vedtage sådanne regler for 
arbejdsmæssige og sociale garantier, som er nødvendige 
for en afbalanceret gennemførelse af det indre marked, 
sålides at man kan undgå de skævheder, der ligger i 
illoyal konkurrence og, i perspektivet om styrkelse af den 
økonomiske og sociale samhørighed i EF, muliggøre en 
fremadskridende tilnærmelse af arbejdsbetingelserne 
såvel som af de direkte og indirekte sociale omkost­
ninger i de erhvervssektorer, der berøres af det indre 
markeds gennemførelse. I denne forbindelse henvises til 
forslagene og bemærkningerne i udtalelsen og informa-
tionsrapporten om det indre markeds sociale aspekter ('). 
Fællesaktens artikel 118A forpligter desuden EF-instan-
serne til at lovigve på arbejdsmiljøområdet, herunder 
sikkerheden og sundheden på arbejdspladsen. ØSU fast­
slår, at disse spørgsmål således fremover er omfattet af 
Fællesskabets kompetence. Man henstiller derfor til 
Kommissionen hurtigt at udarbejde og til Rådet at 
vedtage de nødvendige gennemførelsesinstrumenter, 
C) EFT nr. C 356 af 31. 12. 1987 og CES 225/87 fin. 
23. 5. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 126/9 
hvorunder det ikke må glemmes, at der ikke kun drejer 
sig om at harmonisere eksisterende forhold, men også 
om at forudse fremskridt. 
Det er navnlig hastende og afgørende for en heldig 
gennemførelse af det indre marked, at der tilvejebringes 
retlige instrumenter vedrørende: 
— afskedigelser og misbruget af atypisk arbejde hen 
over grænserne (') 
— retten til information og konsultation i tilfælde af 
virksomhedsomstrukturering eller -fusion 
— anvendelse af gældende arbejdsmarkedslovgivning og 
overenskomster i forbindelse med tildeling af opgaver 
for det offentlige. 
3. Det europæiske hjemmemarkeds forbrugerpolitiske 
dimension 
Analogt med den sociale og arbejdsmarkedsmæssige 
dimension har det store indre marked en forbrugerpoli­
tisk dimension. I samme grad som ØSU i flere udtalelser 
har støttet Kommissionens fremgangsmåde for gennem­
førelse af et fælles indre marked for fødevarer og 
forbrugsgoder, går ØSU ind for, at der gennem 
EF-regler skabes sikkerhed for forbrugerens beskyttelse, 
produktsikkerheden og -kvaliteten, beskyttelsen mod 
falskneri og forbrugeroplysningen i videste forstand, 
herunder forbrugerrådgivningen. 
4. Den arbejdsmarkedsmæssige og sociale dialog på 
EF-plan 
Den fælles sociale dialogs funktion i et samfund, der 
industrielt og økonomisk er i stadig og hurtig foran­
dring, er at formulere de to førnævnte målsætninger: 
hensynet til nationale forskelle og udformning af fælles 
regler. ØSU understreger, hvor stor betydning det 
tillægger den fælles sociale dialog, som bør udvikles på 
sektorielt plan, herunder også for den offentlige sektor, 
og beder Kommissionen om at fortsætte sit arbejde med 
henblik på gennemførelse af bestemmelserne i Traktatens 
artikel 118B, navnlig for at finde frem til rammeaftaler 
og europæiske kollektive aftaler, hvor det er muligt. 
Alle samfundslivets grupper, også forbrugerne og delta­
gerne i andels- og kooperativbevægelsen, må garanteres 
passende muligheder for forhandling og mere generelt 
for udøvelse af deres funktioner, og det må ske på en 
sådan måde, at repræsentanterne for de vigtigste erhvers-
og arbejdsmarkedsgrupper medinddrages på egnet 
niveau. IV. Bemærkninger om realiseringen af de fundamentale 
arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder 
ØSU finder der vigtigt, at de instrumenter, som skal 
sikre de europæiske borgere de grundlæggende sociale 
garantier, ikke juridisk bliver betegnet med en termino­
logi henhørende under den klassiske internationale 
socialret såsom charter, traktat, konvention eller pagt. 
Noget sådant ville være at placere den fælles sociale 
politik som noget sekundært i forhold til gennemførelsen 
af det indre marked (2). 
Efter ØSU's opfattelse skal man anvende de i Traktaten 
foreskrevne instrumenter og procedurer til via lovgiv­
ningen i medlemslandene at garantere de fundamentale 
arbejdsmarkedsmæssige rettigheder samt til at indføre de 
sociale foranstaltinger, et velfungerende indre marked 
kræver. Dette skridt skal tages i tæt samarbejde med 
repræsentanter for arbejdsmarkedets parter. Vedtagelsen 
af det instrument, som skal sikre beskyttelse af de grund­
læggende sociale rettigheder, bør ske inden udgangen af 
1989, og iværksættelsen af de sociale foranstaltinger, 
som er nødvendige for, at det indre marked kan fungere 
korrekt, bør finde sted efter en fast køreplan, hvor der 
tages hensyn til den skridtvise gennemførelse af det indre 
marked. 
Bestemmelser i overensstemmelse med nærværende ud­
talelse bør ikke gribe negativt ind i bestemmelser under 
intern ret, kollektive aftaler eller traktater, som er i kraft 
eller vil træde i kraft, og som kan være mere gunstige for 
de beskyttede personer. 
ØSU ønsker ikke at foregribe beslutninger om, hvordan 
fundamentale arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettig­
heder skal fastlægges og iværksættes, men som hovedre-
præsentationsorgan for de forskellige erhvervs- og 
arbejdsmarkedsinteresser bør ØSU have til opgave at 
foretage en årlig vurdering af opfølgningen af de foran­
staltninger, som træffes på dette område. 
Bruxelles, den 22. februar 1989. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg 
(l) Jf. ØSU's initiativudtalelse om »grænsependlere i EF« (EFT 
nr. C 95 af 11.4. 1988). (2) Hvilket ville være i modstrid med »konklusionerne« fra soci­
alministerrådet af 22. juni 1984 om det sociale fællesskab, 
hvor det erklæres: »Fællesskabet kan ikke styrke sit økono­
miske sammenhold stillet over for den internationale 
konkurrence, medmindre det samtidig styrker sit sociale 
sammenhold. Social- og arbejdsmarkedspolitikken en bør 
derfor udvikles på fællesskabsplan på linje med den økono­
miske og monetære politik samt industripolitikken.« (EFT 
nr. C 175 af 4. 7. 1984). 
Nr. C 126/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 89 
BILAG I 
Oversigt over de vigtigste internationale socialretlige akter, som er vedtaget af De Forenede Nationer, ILO 
og Europarådet 
FN 
— International pagt om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder. Vedtaget den 16. december 1966 
og trådt i kraft den 3. januar 1976. 
— Konvention om afskaffelse af alle former for forskelsbehandling af kvinder. Vedtaget den 18. december 
1979 og trådt i kraft den 3. september 1981. 
— Konvention om afskaffelse af alle former for racediskrimination. Vedtaget den 21. december 1965 og 
trådt i kraft den 4. januar 1969. 
ILO 
Konventioner 
14 — Ugentlig hviletid (industrien) (1921) 
26 — Fastsættelse af minimumslønninger (1928) 
29 — Tvangsarbejde (1930) 
44 — Støtte til arbejdsløse (1936) 
81 — Labour Inspection (1947) 
87 — Fagforeningsfrihed og beskyttelse af retten til at organisere sig (1948) 
88 — Beskæftigelse (1948) 
89 — Natarbejde (kvinder) (1948) 
90 — Natarbejde for unge (i industrien) (1948) 
94 — Labour Clauses (Public Contracts) (1949) 
95 — Lønbeskyttelse (1949) 
98 — Retten til at organisere sig og føre kollektive forhandlinger (1949) 
100 — Lige løn (1951) 
102 — Social tryghed (minimumsnormer) (1952) 
103 — Beskyttelse af moderskabet (revideret) (1952) 
105 — Afskaffelse af tvangsarbejde (1957) 
106 — Ugentlig hviletid (handel og kontor) (1957) 
111 — Forskelsbehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (1958) 
115 — Strålingsbeskyttelse (1960) 
118 — Ligebehandling med hensyn til social sikring (1962) 
120 — Sunde forhold i handels- og kontorsektoren (1964) 
121 — Erstatning for tilskadekomst under arbejdet og erhvervssygdomme (1964) 
122 — Beskæftigelsespolitik (1964) 
129 — Arbejdsinspektion i landbruget (1969) 
130 — Lægehjælp og dagpenge under sygdom (1969) 
132 — Betalt ferie (revideret) (1970) 
23. 5. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 126/11 
135 — Arbejdstagernes repræsentanter (1971) 
138 — Minimumsalder (1973) 
139 — Erhvervsbetinget kræft (1974) 
140 — Betalt uddannelsestid (1974) 
142 — Positiv udnyttelse af de menneskelige ressourcer (1975) 
143 — Vandrende arbejdstagere (1975) 
144 — Trepartskonsultation (1976) 
148 — Arbejdsmiljø (luftforurening, støj, vibrationer) (1977) 
151 — Arbejdsforhold i den offentlige sektor (1978) 
154 — Kollektive forhandlinger (1981) 
155 — Arbejdstagernes sikkerhed og sundhed (1981) 
156 — Arbejdstagere med familienansvar (1981) 
157 — Opretholdelse af sygesikringsrettigheder (1982) 
158 — Afskedigelse (1982) 
159 — Handicappedes revalidering og beskæftigelse (1983) 
161 — Bedriftssundhedstjeneste (1985) 
Henstillinger 
94 — Samarbejde i virksomheden (1952) 
113 — Samråd på industrielt og nationalt plan (1960) 
129 — Kommunikation i virksomheden (1967) 
156 — Beskyttelse af arbejdstagerne mod erhvervsbetingede risici for luftforurening, støj og vibrationer på 
arbejdspladsen. 
Europarådet 
— Konvention om Sikring af Menneskerettighederne og de Grundlæggende Frihedsrettigheder, under­
skrevet den 4. november 1950 og trådt i kraft den 3. september 1953. 
— Den Europæiske Socialpagt. Vedtaget den 18. oktober 1961 og trådt i kraft den 26. februar 1965. 
— Europæisk kulturkonvention, underskrevet den 19. december 1954 og trådt i kraft den 5. maj 1955. 
— Europæisk Kodeks for Social Sikring og tilhørende protokol. Vedtaget den 16. april 1964 og trådt i 
kraft den 17. marts 1968. 
— Europæisk Konvention om Social Sikring og supplerende aftale om anvendelsen af Europæisk Konven­
tion om Social Sikring. Vedtaget den 14. december 1972 og trådt i kraft den 1. marts 1977. 
— Konvention om Beskyttelse af Individet i Forbindelse med Automatisk Behandling af Personlige Oplys­
ninger. Vedtaget den 28. januar 1981 og trådt i kraft den 1. oktober 1985. 
— Europæisk Konvention om Vandrende Arbejdstageres Retsstatus. Vedtaget den 24. oktober 1977 og 
trådt i kraft den 1. mai 1983. 
— Konvention om Bevarelse af den Arkitektoniske Arv i Europa. Vedtaget den 3. oktober 1985 og trådt i 
kraft den 1. december 1987. 
— Tillægsprotokol til Den Europæiske Socialpagt. Vedtaget den 5. maj 1988. Endnu ikke trådt i kraft. 
Nr. C 126/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 89 
BILAG II 
Følgende ændringsforslag, som blev støttet af en fjerdedel eller mere af de afgivne stemmer, blev nedstemt 
under debatten: 
Afsnit III, punkt 1 
I overskriften udgår ordene »indbygget i Fællesskabets retssystem« 
Afstemningsresultat 
For: 38 
Imod: 91 
Hverken for eller imod: 17. 
Tredje afsnit, tredje linje 
I stedet for »EF's« læses »medlemsstaternes«. 
Begrundelse 
Det drejer sig i de foregående afsnit om omsætning af normer fra internationale aftaler og andre doku­
menter til national lovgivning. I det umiddelbart foregående afsnit omtales endnu engang medlemsstaternes 
lovgivningsmæssige autonomi. Ordet »JEF« kunne vække det forkerte indtryk, at de på internationalt plan 
fastlagte normer først skulle formuleres i en form for EF-pagt. 
Afstemningsresultat 
For: 37 
Imod: 96 
Hverken for eller imod: 6 
23. 5. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 126/13 
BILAG III 
Resultatet af afstemningen om udtalelsen som helhed 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen: 
dame/herre 
ALEXOPOULOS 
AMATO 
ARENA 
ÅRETS 
ATAIDE FERREIRA 
BAZIANAS 
BELTRAMI 
BENTO GONgALVES 
BERETTA 
BLESER 
BODDY 
BOS 
BREDIMA SAVOPOULOU 
BREYIANNIS 
BRIGANTI 
BROICHER 
BURNEL 
LOBO BRANDÅO R. CAL 
CALVET CHAMBON 
CARROLL 
CAVAZZUTI 
CEBALLO HERRERO 
CEYRAC 
CHRISTIE 
CLAVEL 
COLLAS 
ALVES CONDE 
CORTOIS 
VAN DAM 
DASSIS 
DELHOMENIE 
DELLA CROCE 
DE TAVERNIER 
DONCK 
DOS SANTOS 
DRAGO 
DRILLEAUD 
DROULIN 
VAN EECKERT 
ELSTNER 
EULEN 
FLUM 
FORGAS 
FRANDI 
FREEMAN 
FRESI 
GAYETOT 
GERMOZZI 
GEUENICH 
GLESENER 
GOMEZ MARTlNEZ 
GREDAL 
GREEN 
HAAS 
HAGEN 
HILKENS 
HORSKEN 
HOUTHUYS 
HOVGAARD JAKOBSEN 
JASCHICK 
JENKINS 
KAARIS KAZAZIS 
KIRCHFELD 
KITSIOS 
KROGER 
LAKA MARTIN 
LANDABURU 
LAPPAS 
LARSEN 
LAUR 
LIVERANI 
LOW 
LUCHETTI 
LUSTENHOUWER 
MADDOCKS 
MAINETTI 
MANTOVANI 
MARGALEF MASIÅ 
MARGOT 
MARVIER 
MATTEOLI 
MEYER-HORN 
MORALES 
MORSELLI 
MUHR 
MULLER 
MUNIZ GUARDADO 
MURPHY 
NIELSEN B. 
NIELSEN P. 
NIERHAUS 
NIEUWENHUIZE 
NOORDWAL 
NUGEYRE 
ORSI 
PARDON 
PELLETIER 
PETERSEN 
PETROPOULOS 
POLYZOS 
PROENCA 
PROUMENS 
QUEVEDO ROJO 
RAFTOPOULOS 
RAMAEKERS 
RANGONI-MACHIAVELLI 
RIBIERE 
ROLÅO GONGALVES 
ROMOLI 
ROSEINGRAVE 
SA'iU 
SALMON 
SANTILLÅN CABEZA 
SCHADE POULSEN 
SCHMITZ 
SCHOEPGES 
SERRA CARRACCIOLO 
SILVA 
SMITH A. R. 
SMITH L. J. 
SOLARI 
SPIJKERS 
STAEDELIN 
Nr. C 126/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 89 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen: (fortsat) 
TIEMANN VERCELLINO 
TUKKER VIDAL 
VALLEJO CALDERON VLASSOPOULOS 
VANDENBROUCKE YVERNEAU 
VASSILARAS ZUFIAUR NARVAIZA 
VELASCO MANCEBO 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen: 
dame/herre 
APARICIO BRAVO MORELAND 
BERNASCONI NETO da SILVA 
BLACK de NORMANN 
CAMPBELL POETON 
DECAILLON RIERA MARSÅ 
DODD ROBINSON 
FLATHER SPEIRS 
GARDNER STORIE-PUGH 
GIACOMELLI TELLES 
HANCOCK TIXIER 
MACHADO VON TSCHUSI WHITWORTH 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod: 
dame/herre 
ASPINALL ' MOURGUES 
BAGLIANO PRONK 
CORELL AYORA ROUZIER 
ETTY STRAUSS