Nr. C 318/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 12. 88 
Udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed 
for arbejdstagernes brug af maskiner, apparater og installationer (andet særdirektiv i henhold 
til artikel 13 i direktiv ...) (!) 
(88/C 318/11) 
Rådet besluttede den 23. marts 1988, under henvisning til EØF-traktatens artikel 118 A, at 
anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for social-, familie-, uddannelses- og 
kulturspørgsmål, som udpegede Paul Flum til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
15. september 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg (ØSU) vedtog på sin 258. plenarforsamling (mødet den 
28. september 1988), med 8 stemmer imod og 3 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. I udtalelsen af 28. april 1988 anså Det økonomi­
ske og sociale Udvalg Kommissionens forslag til Rådets 
direktiv om iværksættelse af foranstaltninger til forbed­
ring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed på ar­
bejdspladsen (»rammedirektiv«) for et væsentligt initia­
tiv til realisering af EØF-traktatens artikel 118 A, hvor­
efter arbejdstagernes sikkerhed og sundhed på arbejds­
pladsen skal beskyttes og vilkårene på dette område i 
medlemslandene harmoniseres på et stadigt stigende 
niveau. ØSU vurderede rammedirektivet som et vigtigt 
instrument, der inden for rammerne af gennemførelsen 
af det indre marked kan udgøre et væsentligt socialt 
element ved at give en human udformning af arbejdsmil­
jøet samme værdi som den økonomiske harmonisering; 
samtidig ser ØSU heri en yderligere mulighed for mel­
lem- og langfristet nedsættelse af Fællesskabets udgifter 
til sociale ydelser. 
1.2. ØSU udtrykker tilfredshed med, at Kommissio­
nen nu ønsker at konkretisere rammedirektivet og der­
for har forelagt forslaget til Rådets direktiv om mini­
mumsforskrifter for sikkerhed og sundhed for arbejds­
tagernes brug af maskiner, apparater og installationer 
(»gennemførelsesdirektiv om maskiner«). ØSU anser 
dette direktivforslag for et nødvendigt supplement til 
»forslaget til Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse 
af medlemsstaternes lovgivning om maskiner [Dok. 
KOM(87) 564 endelig udg.]« (»generelt direktiv om 
maskiner«). Det er imidlertid påkrævet, at der tilveje­
bringes juridisk konsekvens mellem det generelle direk­
tiv om maskiner, som bygger på EØF-traktatens artikel 
100 A, og det gennemførelsesdirektiv om maskiner, som 
nu skal vedtages, og som bygger på artikel 118 A. Dette 
gælder i første række de juridiske forbindelser mellem 
gennemførelsesdirektivets bilag II, som kun udgør en 
uforpligtende checkliste, og det generelle maskindirek­
tivs bilag I, der indeholder bindende grundlæggende 
(M EFT nr. C 114 af 30. 4. 1988, s. 3. sikkerhedsmæssige krav. Også konkretiseringen af 
gennemførelsesdirektivet om maskiner ude i virksomhe­
derne gør det nødvendigt med ensartede bestemmelser. 
1.3. ØSU erkender, at direktivforslaget om brug af 
maskiner, apparater og installationer indeholder vigtige 
principper af betydning for arbejdstagernes sikkerhed 
og sundhed, men anser det for påkrævet, at der nedfæl­
des yderligere beskyttelsesbestemmelser. 
1.4. En dækkende ordning med sikkerhedskrav til 
maskiner i EF gør det tillige nødvendigt, at der i henhold 
til EØF-traktatens artikel 100 A udstedes et direktiv om 
markedsføring, ibrugtagning og anvendelse af »gamle 
maskiner« — i modsætning til nyfremstillede maskiner. 
Dette er nødvendigt for at forhindre, at der ved siden 
af markedet for nyfremstillede maskiner udvikler sig et 
andet marked for gamle maskiner, da dette risikerer at 
føre til konkurrencefordrejninger som følge af manglen­
de sikkerhedsforskrifter. Et sådant direktiv skal også 
indeholde samme sikkerhedskrav til gamle maskiner, 
som importeres fra tredjelande. 
1.5. Maskindirektivet om markedsføring og anven­
delse skal træde i kraft samtidig. 
1.6. Der henvises ydermere til Det økonomiske og 
sociale Udvalgs udtalelse af 28. april 1988 om »forslaget 
til Rådets direktiv om iværksættelse af foranstaltninger 
til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed 
på arbejdspladsen« (Dok. CES nr. 454/88). 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Ad artikel 1 
Det bør tydeliggøres, at direktivets anvendelsesområde 
ikke blot omfatter arbejdspladser i virksomheden og/ 
eller institutionen, men alle arbejdspladser såsom mon­
terings- eller reparationsarbejdspladser uden for institu­
tionen. 
12. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 318/27 
I forbindelse med artikel 1, stk. 2, bør det tydeliggøres, 
om strengere nationale forskrifter, f.eks. påbud om 
supplerende udstyr, udgør en handelshindring. Dette 
spørgsmål har relation til forholdet mellem EØF-trakta-
tens artikel 100 A og artikel 118 A. 
2.2. Ad artikel 2 
I definitionen på arbejdsudstyr bør henvisningen til »en 
fare for arbejdstagernes sikkerhed og sundhed« udgå 
for at forhindre, at dette kan benyttes som påskud for 
ikke at overholde direktivet. 
Definitionen på arbejdstager bør lyde således: 
»Alle beskæftigede, herunder offentligt ansatte, 
samt praktikanter og lærlinge« (Se rammedirektivet, 
ØSU's udtalelse) (!).« 
Desuden bør der indsættes en definition på begrebet 
»arbejdsplads« med følgende ordlyd: 
»Ethvert sted, som arbejdstageren på grund af sit 
arbejde skal opholde sig på eller begive sig til, 
og som arbejdsgiveren direkte elle indirekte har 
rådighedsret over« (Se rammedirektivet, ØSU's ud­
talelse) (2).« 
Sidst i artikel 2 bør ordene »arbejdsudstyr — maskiner, 
apparater og installationer« udgå. Disse ord, som åben­
bart virker som overskrift for artikel 3 til 6, forekommer 
heller ikke rimelige set på beggrund af disse forskrifters 
indhold. 
2.3. Ad artikel 4 
2.3.1. I stk. 1 fastlægges der for alt benyttet og 
eksisterende arbejdsudstyr en overgangsfrist på 5 år for 
gennemførelse af bilag I. Der foretages ingen differentie­
ring alt efter sundhedsrisikoen for arbejdstagerne i 
denne overgangsperiode. Det turde være indlysende, at 
f.eks. alvorlige sundhedsrisici, som dette arbejdsudstyr 
medfører, ikke må omfattes af denne femårsfrist. I 
denne forbindelse skal der tages hensyn til, at alvorlige 
ulykkes- og sundhedsrisici, som skyldes maskiner, appa­
rater og installationer i mange tilfælde kan forebygges 
uden store udgifter. Det ville være i strid med både 
hensigterne med artikel 118 A i EØF-traktaten og med 
rammedirektivet om arbejdstagerbeskyttelse, dersom 
man i denne femårige overgangsperiode accepterede 
f.eks. risici, som kan føre til dødelige ulykker eller 
sygdomme. Som eksempler kan nævnes risici, som skyl­
des elektricitet, brand, eksplosion, stråling og farlige 
stoffer. Derfor skal ændring af allerede benyttet ar­
bejdsudstyr inden den femårige overgangsperiodes 
(*) EFT nr. C 175 af 4. 7. 1988, s. 22. 
(2) EFT nr. C 175 af 4. 7. 1988, s. 22. udløb være obligatorisk, hvis dette er nødvendigt for 
at beskytte arbejdstagernes sundhed. Selv om direktiv­
forslaget indeholder minimumsforskrifter, må dette 
ikke benyttes som undskyldning for ikke at indføje 
denne »åbningsbestemmelse«. Indsættes der ikke en 
sådan åbningsbestemmelse, kan der opstå retlige uover­
ensstemmelser mellem gennemførelsesdirektivet om 
maskiner, på den ene side, og EF's øvrige arbejdstager-
beskyttelsesdirektiver, på den anden, som f.eks. Rådets 
direktiv af 27. november 1980 om beskyttelse af arbejds­
tagerne mod risikoen ved kemiske, fysiske og biologiske 
agenser på arbejdspladsen (80/1107/EØF). 
2.3.2. I stk. 2 fastsættes det, at kun bilag I finder 
anvendelse på arbejdsudstyr, som markedsføres på ny 
efter dette direktivs ikrafttræden. For disse arbjedsmid-
ler bør der i visse tilfaælde formuleres strengere beskyt­
telsesbestemmelser end dem, der gælder for arbejdsud­
styr i virksomheden; det kan f.eks. foreskrives, at der 
skal forelægges en sikkerhedsattest. Denne problematik 
bør imidlertid løses i et direktiv om gamle maskiner i 
overensstemmelse med EØF-traktatens artikel 100 A 
(jf. punkt 1.5). 
2.3.3. Stk. 3 er dårligt formuleret, hvilket muligvis 
kan tilskrives den tyske oversættelse. Det bør tydeliggø­
res, at arbejdsgiveren har pligt til at få undersøgt, hvilke 
risici der eksisterer for arbejdstagernes sikkerhed og 
sundhed, herunder også risici, som skyldes miljøet og 
arbejdets tilrettelæggelse samt eventuelle andre forhold 
i virksomheden. Desuden bør arbejdsgiveren have pligt 
til i alle tilfælde at anskaffe det tekniske arbejdsudstyr, 
som indebærer mindst risiko for arbejdstagernes sikker­
hed og sundhed. I dette stykke bør der også indsættes 
en bestemmelse om, at arbejdsgiverne skal garantere 
arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. 
2.3.4. I stk. 4 bør det fastsættes, at arbejdsgiverne 
har pligt til at træffe de nødvendige foranstaltninger. 
Med formuleringen »arbejdsgiveren skal forvisse sig 
om« fastslås det ikke tilstrækkeligt klart, at arbejdsgive­
ren er ansvarlig for arbejdstagernes sikkerhed og 
sundhed. 
I stk. 4 bør det desuden pålægges arbejdsgiveren allerede 
i planlægningsfasen at tage hensyn til beskyttelse af 
arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, således at over­
vejelser herom tages i betragtning, når arbedsudstyret 
udformes. Dette har særlig betydning ved planlægning 
og udformning af arbejdsudstyr, som fremstilles inden 
for selve virksomheden. 
2.3.5. I stk. 5 bør det fastsættes, at bilag II ikke 
blot har vejledende betydning, men indeholder retligt 
bindende minimumsnormer for arbejdstagerne. I øvrigt 
omtales bilag II nærmere i det følgende. 
Nr. C 318/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 12. 88 
2.3.6. I artikel 4 bør det desuden fastsættes, at der 
helt eller delvist kan nedlægges forbud mod bestemte 
anvendelser af arbejdsudstyr inden for virksomheden. 
2.4. Ad artikel 5 
2.4.1. Hensynet til arbejdstagerbeskyttelse gør det 
ikke hensigtmæssigt, at arbejdstagerne i alle tilfælde 
skal råde over fuldstændige brugsanvisninger, medmin­
dre dette har betydning for sikkerheden og sundheden. 
Målet må snarere være, at man via skriftlige eller 
mundtlige anvisninger fra arbejdsgiveren garanterer, at 
sikkerhedsforskrifterne overholdes, og eventuel derud­
over sørger for at værne om arbejdstagernes sundhed 
og sikkerhed. Derfor bør arbejdsgiveren have pligt til 
at udforme forskrifter eller anvisninger inden for virk­
somheden, som omfatter samtliger sider af beskyttelsen 
af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. Brugsan­
visningerne bør indgå i disse arbejdsbeskyttelsesfor-
skrifter inden for virksomheden. 
2.4.2. Det bør fastsættes i stk. 2, at arbejdsgiveren, 
når det gælder allerede eksisterende arbejdsudstyr, også 
udforme forskrifter eller anvisninger til brug i virksom­
heden. Begrænsningen «så vidt muligt» bør udgå, da 
der ikke foreligger nogen rimelig grund til, at pligten 
til at oplyse om sundhedsrisici ved hjælp af forskrifter 
eller af instrukser inden for virksomheden bør bort­
falde. 
2.4.3. I sti. 3 bør det udtrykkeligt fastsættes, at ar-
bejdsbeskyttelsesforskrifterne, hhv. instrukserne, inden 
for virksomheden omfatter samtlige faktorer, som er 
specifikke for virksomheden, f.eks. risikofaktorer, som 
skyldes arbejdsmiljøet, arbejdets tilrettelæggelse og 
andre specifikke forhold i virksomheden. 
2.4.4. De sikkerhedsmæssige forskrifter — og de 
mundtlige instrukser, når sådanne er tilstrækkelige — 
bør foreligge eller meddeles på de berørte arbejdstageres 
modersmål, når de risici, det drejer sig om, gør dette 
nødvendigt. 
2.4.5. Det bør i artikel 5 fastslås, at arbejdsbeskyttel-
sesforskrifterne eller tilsvarende instrukser også skal 
være gældende for arbejdstagere fra andre virksom­
heder. 
2.5. Ad artikel 6 
Der er i artikel 6, stk. 1, tale om en indskrænkning af 
arbejdstagernes ret til at blive hørt, da der kun henvises 
til bilag I og II. Denne ret, og også de påtænkee konsul­
tationer mellem arbejdsgivere og arbejdstagere, må ud­
vides til at omfatte alle sikkerhedsmæssige og sundheds­
mæssige aspekter, altså også aspekter, som ikke ei 
medtaget i bilagene. Det bør i andet led i stk. 1 klart fastslås, at det i 
forbindelse med arbejdsudstyr, som markedsføres på 
ny, drejer sig om brugte maskiner, som ibrugtages på 
arbejdspladsen. 
Stk. 2 bør ændres således, at arbejdstagerne eller deres 
repræsentanter først kan tilkalde de kompetente myn­
digheder, når de forinden har givet arbejdsgiveren mu­
lighed for at udbedre manglerne. 
2.6. Tilføjelse af anvendelsesforskrifter 
I en ny artikel, som kan indføjes mellem artikel 5 og 6, 
bør man medtage følgende særlige aspekter af anvendel­
sen af arbejdsudstyr i virksomhederne: 
— krav til personer (arbejdstageruddannelse, vejled­
ning og kontrol, arbejdstagernes beføjelser), 
— forkriftsmæssig anvendelse (arbejdsudstyr må kun 
anvendes i overensstemmelse med forskrifterne og 
under overholdelse af brugsanvisninger og øvrige 
sikkerhedstekniske krav), 
— anvendelse af beskyttelsesudstyr og udstyr med be-
skyttelsesfunktion (arbejdsudstyr må kun betjenes, 
når det nødvendige beskyttelsesudstyr, udstyr med 
beskyttelsesfunktion samt aflåsnings- og koblings-
anordninger anvendes og fungerer. Disse anordnin­
ger skal benyttes og må ikke sættes ud at funktion), 
— tilpasninger, fjernelse af forstyrrelser i arbejdsforlø­
bet og vedligeholdelse (arbejdet påbegyndes først, 
når farlige bevægelser er ophørt, og når der ikke 
kan forekomme utilsigtede fejlagtige og uventede 
igangsætninger og igangsætning af farlige bevægel­
ser som følge af oplagret energi; egnede organisato­
riske og personalemæssige foranstaltninger træffes 
i undtagelsestilfælde), 
— aktivering af advarselssystemer (forebyggelse af risi­
ci som følge af uventede og farlige bevægelser; be­
stemmelser vedrørende advarselssignaler). 
2.7. Ad artikel 7 
Artikel 7 bør indeholde en bestemmelse om medinddra­
gelse af Det rådgivende Udvalg for sikkerhed, hygiejne 
of sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen, Det økono­
miske og sociale Udvalg og Europa-Parlamentet. Dette 
er nødvendigt, fordi tilpasningen af bilagene er det 
samme som en juridisk ændring af dette direktiv. Der 
henvises i den forbindelse til ØSU's udtalelse af 28. april 
1988 om artikel 14 i rammedirektivet. 
2.8. Ad artikel 8 
I artikel 8, stk. 3, bør det anføres, at ikke kun Det 
rådgivende Udvalg for sikkerhed, hygiejne og sundheds­
beskyttelse på arbejdspladsen, men også Det økonomi-
12. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 318/29 
ske og sociale Udvalg samt Europa-Parlamentet skal 
underrettes. 
2.9. Ad bilag 1 (Gamle maskiner) 
2.9.1. Bilag I beskæftiger sig kun med maskiner. ØSU 
forventer derfor, at det snarest vil blive udvidet. 
2.9.2. Selv for så vidt angår maskiner, kan bilag I 
ikke garantere arbejdstagernes sikkerhed og sundhed i 
tilstrækkelig grad. På den ene side drejer bilaget sig 
udelukkende om ulykkesrisici og forbigår sygdoms­
fremkaldende faktorer (f.eks. vibrationer, stråling, støj 
og farlige stoffer); på den anden side beskæftiger bilaget 
sig i utilstrækkelig grad med ulykkesrisici, f.eks. eksplo­
sionsfarer. 
2.10. Ad bilag II (Nye maskiner) 
Bilag II til dette direktiv, som gælder for nye maskiner, 
indeholder kun en ikke-bindende referenceliste (se 
Bryssel, den 28. september 1988. punkt 4, afsnit 4, i direktivforslagets begrundelse). 
Kommissionen har forklaret, at der hermed skulle være 
skabt mulighed for en bedre beskyttelse af arbejdstager­
ne end den, som for nye maskiners vedkommende følger 
af bilag I i det generelle direktiv om maskiner. Det må 
hilses velkommen, at Kommissionen har denne målsæt­
ning. Men den kan ikke realiseres ved hjælp af en ikke-
bindende referenceliste. Derfor bør referencelisten i 
bilag II til gennemførelsesdirektivet om maskiner ud­
trykkeligt tillægges den funktion, at der så vidt muligt 
på grundlag af de anførte kriterier tilstræbes en bedre 
beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed 
end den, som følger af bilag I til det generelle direktiv 
om maskiner. 
Af hensyn til den indbyrdes juridiske sammenhæng 
mellem de to direktiver om maskiner bør det klart 
fastslås, at bilag I i det generelle direktiv om maskiner 
til enhver tid finder anvendelse på nye maskiner sam­
men med gennemførelsesdirektivet. Dette fremgår i øv­
rigt også af artikel 8 i det generelle direktiv om maski­
ner, hvori det hedder, at bestemmelserne også gælder 
for personer, som fremstiller en maskine til eget brug. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg