30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 329/15 
som suspenderet produktionsreserve. Forslaget om at 
nedsætte kvotesuspensionssatsen fra 5,5% til 4,5 % bør 
følgelig lades ude af betragtning. 
2.3. De mest forskelligartede naturgivne påvirknin­
ger (f.eks. klimatiske faktorer, uforudsete ændringer i 
kvægbestanden) gør det umuligt at foretage en nøjagtig 
styring af mælkeproduktionen og dermed sikre en 
streng overholdelse af garantimængderne på de enkelte 
1. Indledning 
1.1. Dette forslag til Rådets forordning skal erstatte 
forordning (EØF) nr. 355/77, hvor denne omhandler 
fiskeri og akvakultur. Dette er blevet nødvendigt som 
følge af ændringerne i forordningerne om strukturfon­
dene. 
1.2. For første gang behandles fiskeri og akvakultur 
uafhængigt af landbrugssektoren. 
1.3. Man undgår risikoen for et tomrum mellem den 
nye forordning og forordning (EØF) nr. 355/77, idet 
der er fastsat overgangsbestemmelser, der gælder indtil 
den 30. juni 1991. 
1.4. En vigtig ændring består i, at støtte til forarbejd­
ningsindustrien i medlemsstaterne vil blive baseret på 
detaljerede planer, som de pågældende medlemsstater 
udarbejder og forelægger Kommissionen, samt i, at den bedrifter. Ved overskridelse af garantimængden bør 
man derfor ikke helt eller delvis undlade at yde godtgø­
relse, især i betragtning af at producenter med en for 
stor produktion pålægges fradrag, som for øjeblikket 
er større end omkostningerne ved at afsætte merpro­
duktionen. 
2.4. ØSU opfordrer Kommissionen til at bruge yder­
ligere muligheder i forslag, som kan forene anvendelsen 
af garantimængdeordningen med større fleksibilitet. 
daglige ledelse varetages af en myndighed, der udpeges 
i hver medlemsstat, og som ikke behøver være ministe­
riel. 
1.5. Udviklingen i betalingerne (i millioner ECU) er 
efter Kommissionens beregninger som følger: 
Fqste priser 
33,9 
37,0 
40,1 
43,2 Inflationskorrigeret 
33,9 
38,4 
43,1 
48,2 
1.5.1. Den årlige inflationsrate er anslået til 3,69%. Bryssel, den 18. oktober 1989. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslaget til Rådets forordning (EØF) om forbedring af vilkårene for forarbejd­
ning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter 
(89/C 329/07) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 5. juni 1989 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for landbrug og fiskeri, som udpegede 
Colin A. Hancock til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 5. oktober 1989. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 270. plenarforsamling den 18. oktober 1989 
enstemmigt følgende udtalelse. 
Nr. C 329/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
1.6. Denne forordning omfatter alle produkter, der 
er fremstillet af saltvandsfisk, ferskvandsfisk eller akva­
kulturprodukter. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Det er prisværdigt, at der nu findes en særlig 
forordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter; 
dette er udtryk for, at disse produkter er forbundet 
med helt andre problemer end landbrugsprodukter, og 
forordningens generelle målsætning bifaldes. Hvis man 
sammenligner med forordning (EØF) nr. 355/77, må 
man dog konstatere, at de generelle mål ikke er udtrykt 
tilstrækkeligt klart, og at teksten uden at uddybe det 
henviser for hyppigt til anden EF-lovgivning. Det kan 
derfor være svært for potentielle brugere at forstå 
forordningens indhold. 
2.1.1. I forslaget til forordning fremhæves det ikke 
tilstrækkeligt tydeligt, at det supplerer fællesskabsfor­
anstaltningerne »til forbedring og tilpasning af fiskeri-
og akvakulturstrukturerne« (Rådets forordning (EØF) 
nr. 4028/86). Det vækker bekymring, at det ikke frem­
går klart, at de investeringer, der skal fremmes i mar-
kedsføringssektoren, også skulle bidrage til en for­
bedring af situationen inden for fiskeri- og akvakultur­
sektoren. 
2.2. Man må også frygte, at den traditionelle underfi­
nansiering af denne sektor fortsætter, og at der ikke 
tages passende højde for inflationen. Det er afgjort 
urealistisk at udstede en forordning, når der tydeligevis 
ikke er nok midler til rådighed til at imødekomme alle 
ansøgninger om støtte til egnede projekter. 
2.2.1. Det må betvivles, om forordningen er i fuld 
overensstemmelse med Traktatens artikel 39, eftersom 
fiskeri og akvakultur tit foregår i landlige og tilbage­
stående områder; det er ønskeligt, at forarbejdingen 
sker på det sted, hvor råvarerne kommer fra, men som 
bestemmelserne er udformet, ville der ikke altid blive 
ydet den samme støtte hertil. Det er også usikkert, om 
forordningen på passende vis genspejler strukturfonde­
nes reviderede målsætninger. Dette kommenteres nær­
mere i forbindelse med artikel 14. 
2.3. Eftersom forordning (EØF) nr. 4028/86 vedrører 
investeringer i forbindelse med fiskerflåden, havnefacili­
teterne og salgsfremmende foranstaltninger, medens 
den foreliggende forordning vedrører forarbejdningsin­
dustrien, kan der i visse situationer opstå tvivl om, 
hvilken af de to forordninger, der skal finde anvendelse 
på et givet projekt. Det er vigtigt, at man så vidt muligt 
undgår sådanne situationer ved at udarbejde egnede 
gennemførelsesbestemmelser og sørge for en bedre sam­
menkædning af de to forordninger. 
2.4. I visse sydlige medlemsstater findes der 
forarbejdningsanlæg, som det vil kræve betydelige in­vesteringer at bringe i overensstemmelse med gældende 
bestemmelser om hygiejne samt om sundhed og sikker­
hed på arbejdspladsen. Nu, hvor der findes særskilte 
forordninger for henholdsvis landbrug og fiskeri, er det 
endvidere et problem, at nogle anlæg forarbejder begge 
produkttyper. Man skal derfor udvise fleksibilitet, når 
man behandler investeringsforslag til fabriksanlæg i 
denne kategori. 
2.5. Investeringer til fremme af forarbejdningen af 
akvakulturfisk kan vise sig ineffektive, hvis man ikke 
betragter industriens problemer under ét. Markedet er 
allerede overforsynet med visse arter, f.eks. laks og 
priserne falder. Da produktionen af 1 kg fiskekød ved 
akvakultur kræver 3-5 kg anden fisk som foder (i form 
af fiskemel eller fiskeolie), er foderprisen en kritisk 
faktor. Medmindre problemerne omkring regulering af 
fiskefangster til industriel brug løses ved hjælp af meget 
strenge bestemmelser på fællesskabsplan, så der er pas­
sende mængder til rådighed, vil stimulering af akvakul­
turen udelukkende føre til øget efterspørgsel og stignin­
ger i foderpriserne og dermed true mange akvakultur­
projekters levedygtighed samt de forarbejdsningsfacili-
teter, som disse er afhængige af. 
2.5.1. I betragtning af at yngel, reproduktion og 
opdræt af fisk og andre fødevarer fra havet ved hjælp 
af akvakultur i fersk- og brakvand er en aktivitet i 
ekspansion, ville det være ulogisk, hvis ikke forordnin­
gen hjemlede de produktionsfaciliteter, der benytter 
råvarer fra disse kilder, de samme støttemuligheder som 
dem, der bruger varer fra saltvandsanlæg. Da hele denne 
sektor er så kompleks og præget af en lang række 
forskelligartede problemer, kunne det være hensigts­
mæssigt, om Kommissionen iværksatte en undersøgelse 
af forholdene. 
2.6. Det fremgår af punkt 5.4 i begrundelsen, at et 
af formålene er, at forarbejdningsindustrien skal opsuge 
den arbejdskraft, som frigøres fra selve fiskeriet gennem 
den uundgåelige rationalisering af flåden. Det er tænke­
ligt, at Kommissionen har undervurderet problemerne 
i forbindelse med omskoling og tilpasning af personer, 
som har tilbragt hele deres arbejdsliv på havet, og 
det foreslås derfor, at man snarest undersøger dette 
problem. ØSU henviser til sin udtalelse om »de sociale 
aspekter af havfiskeriet«. 
2.7. Den foreslåede forordning vil gøre det muligt at 
opføre nye forarbejdningsanlæg i områder med over­
skydende sildeforsyninger, således som ØSU efterlyste 
det i sin udtalelse om »Situationen på markedet for 
sild «, og dette hilses velkomment, forudsat at der afsæt­
tes tilstrækkelige midler til, at sådanne projekter kan 
tilgodeses. 
2.8. I henvisningerne berøres Den europæiske Inves­
teringsbanks (EIB) rolle. Da midlerne i medfør af denne 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 329/17 
forordning efter al sandsynlighed vil være utilstrækkeli­
ge til at dække de relevante behov, foreslås det, at man 
undersøger mulighederne for at indføre en slags Nyt 
Fællesskabsinstrument (NIC — New Community In­
strument), der kan finde anvendelse på denne sektor. 
Dette skulle være selvfinansierende, men give mulighed 
for optagelse af lavtforrentede lån på grundlag af EIB's 
stærke låneposition. 
2.9. Det er skuffende, at der ikke ofres opmærksom­
hed på miljøforureningen, især udledninger i vandet, 
hygiejne i al almindelighed og kontrol med spredning 
af sygdomme gennem vandet, når man anstiller betragt­
ninger over moderniseringen af produktionsanlæg. 
2.10. Når støtteansøgninger behandles, er det vigtigt, 
at både medlemsstaterne og Kommissionen tager behø­
rigt hensyn til gældende regler om arbejdsvilkår i al 
almindelighed, så EF-normerne overholdes på passende 
vis. ØSU henviser på ny til sin udtalelse om » de sociale 
aspekter af havfiskeriet«. 
3. Særlige bemærkninger 
3.1. Artikel 1 
3.1.1. Det skal påpeges, at forordning (EØF) nr. 
2052/88 ikke omhandler fiskerisektoren, og man bør 
derfor enten præcisere teksten tilsvarende eller ændre 
den nævnte forordning. 
3.1.2. Stk. 1, litra b), bør klart udtrykke, at der kun 
refereres til områder, der er omfattet af mål 1, og ikke 
til de områder, der er defineret i 4028/86. Dette kunne 
bryde sammenhængen, idet de to foranstaltninger ikke 
længere supplerer hinanden. 
3.1.3. Stk. 1, litra f). Man bør lægge større vægt på 
forbedring af hygiejnen og dermed forbrugerbeskyttel­
sen. I teksten bør man erstatte » eller til« med » og til«. 
Forbedring af hygiejnestandarder bør være én af de 
højst prioriterede foranstaltninger, da den styrker for­
brugernes tillid og samtidig ikke er konkurrenceforvri­
dende. 
3.1.4. Blandt kriterierne i stk. 1, litra g), bør også 
nævnes tilskyndelse til eksport af produkter, der er 
fremstillet af nye eller underudnyttede arter. 
3.1.5. Stk. 1, litra j), er meget upræcis og bør omfor­
muleres, så Kommissionens hensigter fremgår tydeligt. 3.1.6. Der bør tilføjes et litra k) med et nyt mål om 
forbedring af arbejdsvilkårene. 
3.2. Artikel 3 
3.2.1. I artikel 3, stk. 1, forlanges »en beskrivelse af 
de tidligere ... forhold «. Det ville være bedre at forlange 
» en beskrivelse af baggrunden over en perioden på x 
år«. 
3.2.2. I artikel 3, stk. 5, henvises til de oplysninger, 
der kræves i sektorplanerne, jf. bilaget. Det skønnes at 
være vanskeligt at få nogle af de krævede oplysninger, 
og det bør derfor nævnes, at der kun er tale om et 
modelforslag, og ikke en bindende model. Ikke desto 
mindre bør der være et mindstekrav med hensyn til de 
oplysninger, der skal gives for hvert projekt, også hvis 
dette indgår i en sektorplan eller en global plan. Man 
bør forbinde dette med kriterier, som fastsættes af 
Kommissionen. 
3.3. Artikel 4 
3.3.1. Artikel 4, litra a), bør ændres, så det tydeligt 
fremgår, at det væsentlige er det land, midlerne stammer 
fra, og ikke om midlerne er statslige, institutionelle eller 
private, når blot medlemsstatens regering har opfyldt 
sin bidragsforpligtelse. 
3.4. Artikel 5 
3.4.1. Fristen for forelæggelse af den første sektor­
plan, nemlig den 31. marts 1990, kan tænkes at være 
for kort. 
3.5. Artikel 6 
3.5.1. Hvis de operationelle programmer, der er 
nævnt i 1. led, er sammenfaldende med dem, der er 
defineret i artikel 5, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 2052/ 
88, dvs. et sammenhængende hele af flerårige aktioner, 
til hvis gennemførelse der kan benyttes interventioner 
fra en eller flere fonde og et eller flere af de øvrige 
eksisterende finansielle instrumenter, kan det befrygtes, 
at procedurerne bliver mere besværlige end de nuværen­
de, og at de måske ligefrem kan hindre de enkelte 
virksomheder i at træffe rationelle planlægningsbeslut-
ninger. 
3.5.2. Der er også en potentiel risiko for, at ordnin­
gen med globaltilskud kan komplicere gennemførelses­
foranstaltningerne. 
3.5.3. Hvem skal bære de ekstra omkostninger, der 
opstår ved anvendelsen af »en formidler udpeget af 
medlemsstaten i forståelse med Kommissionen« [for­
ordning (EØF) nr. 2052/88, artikel 5, stk. 2, litra c)] ? 
Nr. C 329/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
3.6. Artikel 7 
3.6.1. Med de midler, der er til rådighed, vil målene 
givetvis ikke kunne opfyldes. 
3.6.2. Eftersom denne situation næppe ændres, og 
der ikke er mulighed for at overføre midler fra andre 
dele af programmet, skal kriterierne for projekter, der 
finansieres i medfør af denne artikel, defineres meget 
klart, så kun projekter, der fører til hurtige og konkrete 
forbedringer inden for sektoren, kommer i betragtning. 
Fremme af pilotprojekter, der indbefatter produktion 
af krebs- og bløddyr ved hjælp af akvakultur samt 
forarbejdning af denne produktion, ville klart opfylde 
sådanne kriterier. 
3.7. Artikel 8 
3.7.1. Det er tvivlsomt, om det er juridiske holdbart 
at anvende artikel 8 i forordning (EØF) nr. 4253/88, da 
denne kun vedrører landbrugssektoren. Det kan også 
være nødvendigt at tilpasse denne forordning. 
3.8. Artikel 9 
3.8.1. Det understreges, at det tydeligt bør fremgå, 
at listen over mulige investeringer kun er eksemplifice­
rende og ikke udtømmende, da man ellers risikerer at 
udelukke fuldt ud kvalificerede projekter, og artiklen 
bør ændres i overensstemmelse hermed. Endvidere bør 
det præciceres, at forordningen kun omfatter operatio­
ner til lands, herunder anvendelsen af akvakulturpro­
dukter. 
3.9. Artikel 10 
3.9.1. Artikel 10, stk. 1, bør ændres, så der tages 
højde for bemærkningerne til artikel 9. Af samme grund 
bør 1. led i artikel 10, stk. 2, slettes. 
3.9.2. Ordene » vedvarende økonomiske virkninger « 
i 2. led bør slettes, da deres betydning i denne forbindel­
se er dækket fuldt ud af 3. led. 
3.9.3. I artikel 10, stk. 2, 3. led kræves det, at projek­
terne skal »give tilstrækkelig garanti for teknisk og 
økonomisk levedygtighed «; denne formulering er uklar 
og bør præciseres. 
3.9.4. Det bør fortsat være et absolut krav, at EF-
fiskelagre har fortrinsret som råvare i produktionsan­
læg, men i betragtning af fiskelagersituationen i Fælles­
skabet er det måske urealistisk at kræve i 4. led, at 
størstedelen af råvareforsynngen skal have oprindelse i 
Fællesskabet. Man bør derfor tilføje »så vidt muligt«. 
Man bør også definere, hvad der menes med » størstede­len af råvareforsyningen«. Det bør fremgå klart, at 
» oprindelse i Fællesskabet« omfatter alle fangster fra 
fartøjer, der sejler under et medlemslands flag, uanset 
hvor fangsten foregår. 
3.9.5. Selv om det erkendes, at stramme, finansielle 
begrænsninger gør sig gældende, er det beklageligt, at 
detailhandelssektoren ikke er støtteberettiget, jf. 6. led. 
Denne udelukkelse vil forhåbentlig ikke også omfatte 
støtte til forbedring af producentens markedsføringsak­
tiviteter. Der tænkes her især på små producentsgrupper 
og andelsforetagender i de dårligt stillede områder og 
yderregioner. 
3.9.6. I praksis vil forelæggelsen af støtteansøgninger 
sandsynligvis kun finde sted en eller to gange årligt. 
Kravet om, at arbejdet på et projekt ikke må påbegyn­
des inden den dato, hvor Kommissionen modtager støt­
teansøgningen, kan i visse tilfælde medføre flere måne­
ders forsinkelse. Dette vil uden tvivl skabe en barriere 
for foretagsomheden og for effektive og rentable inve­
steringer i en sektor, hvor de er hårdt tiltrængt. 
3.9.6.1. Under alle omstændigheder er systemet ulo­
gisk; at Kommissionen har modtaget støtteansøgnin­
gen, er ikke nogen garanti for, at støtten ydes. Hele 
systemet bør tages op til fornyet overvejelse, og det er 
især vigtigt at præcisere, at udførelsen af det nø­
dvendige, forberedende arbejde for et projekt så som 
udarbejdelse af planer, indhentning af plangodkendel­
ser og udførelse af fysiske arbejder, som kræves af 
planlægningsmyndighederne, ikke bevirker, at projektet 
ikke kan komme i betragtning. 
3.9.7. Det bør fremgå klart, at artikel 10, stk. 3, 
udelukkende er eksemplificerende, og at listen ikke er 
udtømmende. 
3.10. Artikel 11 
3.10.1. Målsætningerne er tilfredsstillende; dog bør 
det i 5. led absolut hedde »fri og loyal international 
konkurrence«. I upartiskhedens interesse bør man i 
sidste led indføje » sammenslutninger af små og mellem­
store virksomheder«. 
3.10.2. Man bør yderligere give prioritet til virksom­
hedernes tilpasning til relativt varige eller permanente 
ændringer i markedsforholdene. 
3.10.3. 5. led bør udvides til også at omfatte halvkon­
serves. 
3.10.4. I 7. led, som vedrører kvalitet og hygiejne, 
bør man for præcisionens skyld give en specifik henvis­
ning til EF-lovgivningen om hygiejne i forbindelse med 
fisk samt krebs- og bløddyr. 
3.10.5. Man bør endvidere give prioritet til miljøfor­
anstaltninger, især behandling og rensning af spilde-
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 329/19 
vand, som er forbundet med omkostningskrævende in­
stallationer. 
3.10.6. Det understreges, at kun generelt anerkendte 
teknologier bør kunne komme i betragtning. 
3.11. Artikel 14 
3.11.1. Det er bestemt ikke fair, at maksimumsgræn­
sen for støtte er fastsat til 50% i stedet for de 75%, 
der opereres med i de grundlæggende strukturfondsfor­
ordninger, blot fordi der er taget mere hensyn til de 
manglende midler end til sektorens behov. 
3.11.2. Det bør præciseres, at rentegodtgørelse er et 
af de instrumenter, der kan tages i anvendelse i medfør 
af denne artikel. Der bør gives hjemmel for ydelse 
af tilskud til nedbringelse af gamle lån i stedet for 
rentegodtgørelse i de tilfælde, hvor det er mere hensigts­
mæssigt. 
3.11.3. Der rejser sig det spørgsmål, om målsætnin­
gerne i de reviderede strukturfondsforordninger tilgode­
ses i bestemmelserne i artikel 14, stk. 1, litra a) og stk. 
4, litra a), eftersom områder under mål nr. 2 og nr. 5b 
udelukkes fra at opnå den højeste støttesats på trods 
af, at fiskeri og akvakultur samt hertil knyttede mar­
kedsførings- og produktionsfaciliteter er yderst betydn-
ngsfulde i både ø-områder og områder i industriel tilba­
gegang. 
3.11.4. Der synes at have indsneget sig en fejl i bilaget 
til forordning (EØF) nr. 2052/88, idet man blandt de 
Bryssel, den 18. oktober 1989. regioner, der er omfattet af mål nr. 1, anfører Ceuta, 
Melilla og De Kanariske Øer, selv om ingen af disse 
territorier falder ind under Fællesskabets fiskeripolitik. 
3.11.5. I samme bilag optræder visse regioner, som 
med rette omfattes af mål nr. 1, når det gælder land­
brug. Når det drejer sig om fiskeri, er de derimod højt 
udviklede, og at give de pågældende regioner adgang 
til den højeste støttesats kan kun virke konkurrencefor­
vridende. Det er først og fremmest af denne grund, 
at visse sammenslutninger af fiskevareproducenter i 
Fællesskabet er imod forordningen i dens nuværende 
udformning. 
4. Konkluderende bemærkninger 
4.1. Det er yderst vanskeligt at forelægge Rådet kva­
lificerede udtalelser, når: 
a) teksten samt ændringer til den oprindelige tekst ikke 
fremsendes i behørig tid; 
b) så mange af detaljerne i forbindelse med forordnin­
gens anvendelse først vil blive fastlagt på et senere 
tidspunkt ved hjælp af gennemførelsesbestem­
melser. 
4.2. Forordningen ville måske have givet mindre an­
ledning til detaljeret kritik, hvis man før udarbejdelsen 
havde rådført sig med de berørte parter. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg