Nr. C 65/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 3. 89 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets direktiv om ændring, navnlig med hensyn til ansvarsforsikring for motorkøre­
tøjer, af Rådets første direktiv 73/239/EØF og Rådets andet direktiv 88/357/EØF om samord­
ning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset 
fra livsforsikring, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af 
den frie udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 73/239/EØF 
KOM(88) 791 endelig udg. — SYN 179 
(Forelagt af Kommissionen den 3. januar 1989) 
(89/C 65/06) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, 
stk. 2, og artikel 66, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Med henblik på at udvikle det indre forsikringsmarked 
har Rådets andet direktiv 88/357/EØF af 22. juni 1988 
om samordning af love og administrative bestemmelser 
vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra 
livsforsikring, om fastsættelse af bestemmelser, der kan 
lette den faktiske gennemførelse af den frie udveksling 
af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 
73/239/EØF (*), i det følgende benævnt »andet 
direktiv«, gjort det lettere for forsikringsvirksomheder 
med hjemsted i Fællesskabet at præstere tjenesteydelser i 
medlemsstaterne, og hermed gjort det muligt for forsik­
ringstagerne at rette henvendelse, ikke blot til forsik­
ringsselskaber, der er etableret i deres hjemland, men 
også til forsikringsselskaber, der har hjemsted i Fælles­
skabet, og som er etableret i andre medlemsstater; 
anvendelsesområdet for andet direktivs bestemmelser om 
fri udveksling af tjenesteydelser omfatter ikke visse risici, 
for på grund af disse bestemmelsers art og samfunds­
mæssige følger gør de særlige regler, som er udstedt af 
medlemsstaternes myndigheder, det uhensigtsmæssigt at 
C) EFT nr. L 172 af 4. 7. 1988, s. 1. anvende dem på de pågældende risici; ikke desto mindre 
skulle disse undtagelser tages op til revision, når andet 
direktiv havde været i kraft i en vis periode; 
en af undtagelserne vedrørte ansvarsforsikring for 
motorkøretøjer, bortset fra fragtførers ansvar; 
i forbindelse med vedtagelsen af andet direktiv gav 
Kommissionen tilsagn om snarest muligt at forelægge 
Rådet et forslag om fri udveksling af tjenesteydelser 
inden for ansvarsforsikring for motorkøretøjer (bortset 
fra fragtførers ansvar); 
uden at andet direktivs bestemmelser om lovpligtige 
forsikringer herved indskrænkes, bør der gives mulighed 
for behandling af store risici, som omhandlet i artikel 5 i 
andet direktiv, inden for den nævnte forsikringsklasse, 
der omfatter ansvarsforsikring for motorkøretøjer; 
behandling af store risici bør også være mulig i forbin­
delse med forsikring af alle skader på motordrevne og 
ikke-motordrevne landkøretøjer; 
for at sikre, at systemet med det grønne kort samt afta­
lerne mellem de nationale forsikringsbureauer fortsat 
fungerer tilfredsstillende, bør det fastsættes, at forsik­
ringsvirksomheder, der tegner ansvarsforsikring for 
motorkøretøjer i en medlemsstat efter reglerne om 
udveksling af tjenesteydelser, skal tilslutte sig forsikrings-
bureauet i den pågældende medlemsstat og medvirke ved 
finansieringen deraf; 
15. 3. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 65/7 
det bør ligeledes fastsættes, at forsikringsvirksomheder, 
der tegner ansvarsforsikring for motorkøretøjer i en 
medlemsstat efter reglerne om udveksling af tjeneste­
ydelser, skal tilslutte sig og medvirke ved finansieringen 
af den garantifond, der er oprettet i den pågældende 
medlemsstat med henblik på erstatning til skadelidte i de 
tilfælde, hvor uheldet er forårsaget af et uforsikret eller 
ukendt køretøj; 
for at sikre at skadelidte tredjemand ikke lider tab eller 
forfordeles, når forsikringsvirksomheden har tegnet 
ansvarsforsikring for motorkøretøjer efter reglerne om 
udveksling af tjenesteydelser i stedet for efter reglerne 
om fri etableringsret, skal medlemsstaterne kræve, at 
forsikringsvirksomheder, der agter at præstere tjeneste­
ydelser inden for denne forsikringsklasse, udpeger en 
skadesreguleringsrepræsentant med ansvar for behand­
ling og regulering af krav fra skadelidte tredjemand — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
I dette direktiv forstås ved: 
a) »første direktiv« direktiv 73/239/EØF (') 
b) »andet direktiv« direktiv 88/357/EØF 
c) »køretøj« et køretøj som defineret i artikel 1, stk. 1, i 
direktiv 72/166/EØF O 
d) »bureau« et nationalt forsikringsbureau som defineret 
i artikel 1, stk. 3, i direktiv 72/166/EØF 
e) »garantifond« det organ, der er omhandlet i artikel 1, 
stk. 4, i direktiv 84/5/EØF (3) 
Artikel 2 
I artikel 5, litra d), iii), første afsnit, i første direktiv 
ændres sætningen »risici under forsikringsklasse 8, 9, 13 
og 16 i punkt A i bilaget« til »risici under forsikrings­
klasse 3, 8, 9, 10, 13 og 16 i punkt A i bilaget«. 
Artikel 3 
Artikel 12, stk. 2, andet afsnit, andet og tredje led, i 
andet direktiv ophæves. 
Artikel 4 
Artikel 22, stk. 1, i andet direktiv affattes således: 
O EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 3. 
O EFT nr. L 103 af 2. 5. 1972, s. 1. 
O EFT nr. L 8 af 11. 1. 1984, s. 17. »1. Ethvert etableret forretningssted skal for så 
vidt angår forsikrings aktiviteter, der udøves i henhold 
til reglerne om udveksling af tjenesteydelser, meddele 
sin tilsynsmyndighed omfanget af opkrævede 
præmier, inden fradrag af reassurancepræmier, for 
hver medlemsstat og for hver gruppe af klasser. 
Grupperne af klasser defineres således: 
— ulykker og sygdom (1 og 2) 
— forsikring af motorkøretøjer (3, 7 og 10) 
— brand og andre skader på ejendom (8 og 9) 
— luftfarts-, sø- og transportforsikring (4, 5, 6, 7, 11 
og 12) 
— almindelig ansvarsforsikring (13) 
— kredit og kaution (14 og 15) 
— øvrige klasser (16, 17 og 18). 
Tilsynsmyndighederne i medlemsstaterne videregiver 
disse oplysninger til tilsynsmyndighederne i de 
medlemsstater, hvor der præsteres tjenesteydelser.« 
Artikel 5 
Følgende artikel 12a indsættes i afsnit III i andet 
direktiv: 
»Artikel 12a 
1. Denne artikel finder anvendelse, når en virk­
somhed fra et etableret forretningssted i en medlems­
stat dækker en risiko, der består i en anden medlems­
stat, og som henhører under forsikringsklasse 10 i 
punkt IA i bilaget til første direktiv. 
2. Den medlemsstat, hvor der præsteres tjeneste­
ydelser, pålægger virksomheden at blive medlem af 
forsikringsbureauet og garantifonden i den pågæl­
dende medlemsstat og at medvirke ved finansieringen 
deraf. 
Med hensyn til risici, der dækkes i henhold til 
reglerne om udveksling af tjenesteydelser, skal virk­
somheden dog ikke til bureauet eller fonden i den 
medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser, 
betale eller bidrage med andet end et beløb, der 
beregnes på samme grundlag som for virksomheder, 
der dækker risici under forsikringsklasse 10 fra et 
etableret forretningssted i den pågældende medlems­
stat, dvs. i forhold til virksomhedens præmieindtægter 
inden for den pågældende forsikringsklasse i 
medlemsstaten eller det antal risici inden for forsik-
ringsklassen, der dækkes i denne medlemsstat. 
3. Den medlemsstat, hvor der præsteres tjeneste­
ydelser, pålægger virksomheden at sikre, at personer, 
der har lidt skade som følge af begivenheder på dets 
territorium, ikke forfordeles, fordi virksomheden 
dækker en risiko i forsikringsklasse 10 i henhold til 
reglerne om udveksling af tjenesteydelser i stedet for 
ud fra et etableret forretningssted i den pågældende 
medlemsstat. 
Nr. C 65/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 3. 89 
Den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser, 
kan navnlig pålægge virksomheden at udpege en 
repræsentant, der er bosat eller etableret på dets 
område, og som skal være ansvarlig for behandlingen 
af erstatningskrav og have tilstrækkelige beføjelser til 
at forpligte virksomheden over for tredjemand og til 
at repræsentere den over for den pågældende 
medlemsstats domstole. 
De aktiviteter, repræsentanten, der kan være en af 
virksomhedens ansatte, udøver på virksomhedens 
vegne, må kun vedrøre behandling og regulering af 
sådanne erstatningskrav. 
Uanset bestemmelserne i artikel 3 kan det forhold, at 
der udpeges en repræsentant, ikke i sig selv betragtes 
som oprettelse af en afdeling eller et agentur som 
omhandlet i artikel 6, stk. 2, litra d), i første direktiv, og repræsentanten betragtes ikke som et etableret 
forretningssted som omhandlet i artikel 2, litra c), i 
andet direktiv.« 
Artikel 6 
Medlemsstaterne ændrer deres nationale bestemmelser i 
overensstemmelse med dette direktiv inden ... måneder 
fra dets meddelelse (') og underretter straks Kommis­
sionen herom. 
De i henhold til stk. 1 ændrede bestemmelser skal finde 
anvendelse inden ... måneder fra meddelelsen af dette 
direktiv. 
Artikel 7 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
(') Dette direktiv blev meddelt medlemsstaterne den ...