BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Kommissionen foreslår, at der indledes forhandlinger om en ny protokol til gennemførelse af fiskeripartnerskabsaftalen med Kongeriget Marokko, der tilgodeser EU-fiskerflådens behov og er i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Den gældende fiskeripartnerskabsaftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko trådte i kraft den 28. februar 2007. Aftalen blev gennemført ved to på hinanden følgende protokoller, der gør det muligt for EU-fartøjer, som fisker efter pelagiske og demersale arter, at få adgang til Marokkos fiskeriområder indtil den 14. december 2011, hvor den anden gennemførelsesprotokol ophørte, eftersom Europa-Parlamentet ikke godkendte dens indgåelse. Europa-Parlamentet satte spørgsmålstegn ved den foreslåede retsakts bæredygtighed, nytteværdi for pengene og internationale lovlighed. En tredje protokol, som tog hensyn til Parlamentets betænkeligheder, blev indgået i 2014 og udløber den 14. juli 2018.

Marokkanske fiskeriområder, som ligger tæt på EU og er rige på fiskeressourcer, udgør et vigtigt fangstområde for både Spaniens og Portugals traditionelle, ikkeindustrielle fiskeri og for industrielle fiskerflåder fra fjernere beliggende medlemsstater. Disse fiskeriområder omfatter farvande under marokkansk højhedsområde og jurisdiktion, herunder farvande ud for Vestsahara, hvor Marokko udøver de facto-administration (specifikke rapporteringsmekanismer er indført i den gældende protokol for at påvise dens socioøkonomiske fordele for lokalbefolkningen).

Fiskeripartnerskabsaftalen med Marokko giver overordnet set fartøjer fra 11 medlemsstater ret til at udøve fiskeri inden for seks forskellige kategorier, der omfatter små pelagiske, demersale og stærkt vandrende arter. De marokkanske fiskeriområder udgør den nordlige grænse af udbredelsesområdet for bestand "C" af små pelagiske arter, som strækker sig over Mauretaniens, Senegals og Guinea-Bissaus farvande, der alle indgår i netværket af bilaterale partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri.

Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri hjælper med at fremme den fælles fiskeripolitiks mål internationalt ved at sikre, at EU's fiskeri uden for EU-farvande er baseret på de samme principper og standarder som dem, der gælder ifølge EU-lovgivningen. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri styrker derudover Den Europæiske Unions stilling i internationale og regionale fiskeriorganisationer, navnlig i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT). Endelig er partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri baseret på den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning og bidrager til bedre overholdelse af internationale foranstaltninger, herunder bekæmpelse af ulovlig, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU).

Der vil blive lagt særlig vægt på gennemførelsen af den finansielle godtgørelse til Marokko for at støtte en bæredygtig forvaltning af fiskeriet, navnlig på baggrund af henstillingerne i Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 11 fra 2015 om partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

Forhandlingerne om en ny fiskeriprotokol med Kongeriget Marokko er i overensstemmelse med EU's politik over for nabolandene og med Unionens mål vedrørende respekt for de demokratiske principper og menneskerettighederne.

Forhandlingerne vil gennem hele processen blive ført i samråd med alle Kommissionens berørte tjenestegrene og EU-Udenrigstjenesten samt med støtte fra den kompetente EU-delegation.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•Retsgrundlag

Retsgrundlaget for afgørelsen er artikel 218 i afsnit V om internationale aftaler i femte del om Unionens optræden udadtil i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), hvori proceduren for forhandling og indgåelse af aftaler mellem EU og tredjelande fastsættes.

•Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)