Forslaget er baseret på princippet om flagstatens ansvar og indeholder krav om, at flagmedlemsstaterne skal undersøge, om fartøjerne opfylder visse kriterier, før de gives tilladelse til at fiske uden for EU-farvande. Det indeholder strenge bestemmelser om overvågning af flåderne, som skal gøre det muligt at forhindre EU-fartøjerne i at fiske, hvis de ikke overholder reglerne.

Forslaget omfatter nye regler for direkte udstedelse af tilladelser (også kaldet "private aftaler") med henblik på at forhindre misbrug af omflagning, opstille regler for chartring af EU-fartøjer og etablere en database over fiskeritilladelser med både en sikret del og en offentligt tilgængelig del.

Formålet med dette forslag er at ændre de gældende regler i forordningen om fiskeritilladelser for at forbedre havforvaltningen, realisere målene i den nye fælles fiskeripolitik og skabe overensstemmelse med kontrolforordningen og forordningen om ulovligt, urapporteret og ureguleret (IUU)-fiskeri. Det er også hensigten med forslaget at skabe lige vilkår for de forskellige flåder, således at EU's fiskerflåde, der fisker uden for EU-farvande, er omfattet af de samme regler som tredjelandsfartøjer, der fisker i EU-farvande.

Rådets holdning afviger fra Kommissionens forslag for så vidt angår forslagets anvendelsesområde, de anvendte definitioner og procedurerne for udstedelse af fiskeritilladelser. Rådets holdning udgør en yderligere skærpelse af bestemmelserne om ligebehandling, idet de sikrer, at EU-fartøjer behandles ens, uanset om de fisker i eller uden for EU-farvande, og at tredjelandsfartøjer, der fisker i EU-farvande, skal opfylde de samme betingelser som EU-fartøjer. Der sikres således lige vilkår over hele linjen.

Disse ændringer bidrager efter Kommissionens mening til at opnå større sammenhæng i forslaget, forenkle og strømline forslagets procedurer, mindske den administrative byrde og i videst muligt omfang bringe forslaget i overensstemmelse med de gældende regler, der er fastsat af RFFO'erne og i de internationale fiskeriaftaler, herunder de nordlige aftaler og partnerskabsaftalerne om bæredygtigt fiskeri.

Kommissionens forslag blev derfor ændret, således at det indeholder følgende foranstaltninger som afspejlet i den politiske aftale:

Tilføjelse af en ny afdeling II med titlen "Fiskeri i henhold til aftaler om udveksling eller fælles forvaltning". Denne afdeling blev tilføjet for at præcisere forslagets anvendelsesområde og sikre, at alle tredjelandsfiskerfartøjer, der fisker i EU-farvande, er omfattet af forordningen.

Artikel 5, stk. 1, litra d), om kriterier for udstedelse af fiskeritilladelser: Ifølge dette kriterium må operatøren og fiskerfartøjet i 12-månedersperioden forud for ansøgningen om fiskeritilladelse ikke være blevet idømt sanktioner for en alvorlig overtrædelse. Dette kriterium, som skulle gælde for EU-fartøjer, der har til hensigt at fiske uden for EU-farvande, blev foreslået som en forudsætning for at kunne få udstedt en fiskeritilladelse. Rådet fandt dog, at nævnte kriterium udgør et dobbelt sanktionssystem, og udtrykte stor modstand mod det. Europa-Parlamentet støttede det imidlertid. Som en del af det samlede kompromis går Kommissionen med til at lade dette kriterium udgå af teksten, forudsat at der kan opnås enighed om et retsgrundlag, som giver Kommissionen mulighed for at gribe ind for at forhindre et fartøj i at fiske, jf. artikel 7.

Artikel 7, stk. 6, om overvågning af fiskeriet: Denne bestemmelse havde til formål at give Kommissionen mulighed for som en sidste udvej at gribe ind for at forhindre et fartøj i at fiske i tilfælde, hvor flagmedlemsstaten undlader at træffe foranstaltninger ("claw-back"-klausulen). Rådet kan ikke acceptere Kommissionens oprindelige forslag, fordi det opfattes som indblanding i flagmedlemsstaternes kompetencer. Europa-Parlamentet støtter et solidt retsgrundlag, som giver Kommissionen mulighed for at gribe ind for at forhindre et fartøj i at fiske, hvis det pågældende fartøj ikke overholder reglerne.

Som en del af det samlede kompromis har Kommissionen accepteret, at dens mulighed for at gribe ind for at forhindre et fartøj i at fiske er begrænset til områder, hvor Unionen er bundet af en international fiskeriaftale vis-à-vis en RFFO eller tredjelande i henhold til en partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri.

Artikel 6, stk. 2, om omflagning: Ifølge denne bestemmelse må EU-fartøjer ikke fiske i farvande henhørende under et tredjeland, der er identificeret som et ikkesamarbejdende tredjeland, jf. artikel 31 og 33 i IUU-forordningen. Artikel 31 vedrører Kommissionens "identifikation" af tredjelande, og artikel 33 vedrører Rådets "opstilling af en liste". Rådets holdning er, at det er Rådet, der (ved sin afgørelse) opfører et land på listen som et ikkesamarbejdende land, og at Kommissionens identifikation derfor ikke bør have nogen virkning i forbindelse med dette forslag.

Som en del af det samlede kompromis har Kommissionen accepteret, at fartøjet får en frist på seks uger til at forlade det pågældende tredjelands farvande, når et tredjeland er blevet identificeret som et ikkesamarbejdende tredjeland i henhold til IUU-forordningens artikel 31.

Artikel 13-15 om omfordeling af uudnyttede fiskerimuligheder: I henhold til de gældende regler omfordeler Kommissionen uudnyttede fiskerimuligheder (den pågældende artikel i Rådets forordning (EF) nr. 1006/2008 tilføjes) ved hjælp af en kommissionsafgørelse. I forslaget om forvaltning af de eksterne fiskerflåder tillægges Kommissionen gennemførelsesbeføjelser med henblik på at foretage denne omfordeling. Rådet insisterer på at foretage omfordelingen med henvisning til artikel 43, stk. 3, i TEUF.

Som en del af det samlede kompromis accepterer Kommissionen dette retsgrundlag for omfordeling af uudnyttede fiskerimuligheder.

Artikel 26a om omladning: Europa-Parlamentet var meget tilbageholdende med at acceptere Rådets definition af "fiskeri" i artikel 3, litra g), med den begrundelse, at denne definition ikke er så dækkende som definitionen i den fælles fiskeripolitiks grundforordning. Europa-Parlamentet ønsker navnlig at inkludere "landing" og "omladning" i definitionen, men dette ville indebære betydelige administrative byrder med hensyn til udstedelse af tilladelser til nævnte aktiviteter. Som et kompromis accepterede Rådet at udvide anvendelsesområdet for artikel 26a til at omfatte omladning på det åbne hav og direkte tilladelser, herunder afgivelse af forhåndsmeddelelse til flagmedlemsstaten og medlemsstaternes årlige rapportering til Kommissionen. Kommissionen har accepteret dette kompromis, da det vil gøre det lettere for den at indhente oplysninger om omladninger.

Artikel 39, stk. 2, vedrørende offentligt tilgængelige oplysninger i databasen: Der er på grundlag af Kommissionens forslag og Rådets generelle holdning enighed om at offentliggøre oplysninger om et fartøjs navn og flag, hvilken type tilladelse der er udstedt, og i hvilket tidsrum og område der må fiskes. Europa-Parlamentets holdning gik ud på, at disse oplysninger skulle omfatte: 1) CFR- og IMO-nummer, 2) selskabsejerens og den reelle ejers navn, by og bopælsland og 3) oplysninger om, hvilken type fiskertilladelse der er udstedt, og hvilke fiskerimuligheder der er tildelt.

Hverken Rådet eller Kommissionen kan støtte Europa-Parlamentets krav, som det er fremsat, fordi det rejser tvivl om respekt for privatliv, beskyttelse af personoplysninger og forretningsmæssige interesser. Lovgiverne forhandlede sig frem til et kompromis, som indebærer, at oplysningerne om selskabsejeren og den reelle ejer vil blive opbevaret på den sikre del af databasen. Desuden vil følgende oplysninger blive offentliggjort: 1) CFR- og IMO-nummer, 2) oplysninger om, hvilken type tilladelse, der er udstedt, herunder om målart eller målartsgruppe og 3) oplysninger om, i hvilket tidsrum og område der må fiskes. Kommissionen har accepteret dette kompromis, eftersom det vil øge gennemsigtigheden i fuld overensstemmelse med databeskyttelsesreglerne.

Den holdning, som Rådet vedtog ved førstebehandlingen den 17. oktober 2017, styrker de vigtigste elementer i Kommissionens forslag og resulterer i en afbalanceret tekst, hvori der tages hensyn til de vigtigste elementer i Europa-Parlamentets, Kommissionens og Rådets forslag.

4.Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets juridiske tjenester og juristlingvister fik beføjelse til at foretage alle relevante tilpasninger af teksten. Dokumentet repræsenterer således den politiske aftale, som medlovgiverne indgik den 20. juni 2017.