I.Indledning

Siden 1. januar 2016, hvor Solvens II-direktivet blev bragt i anvendelse, har det været en fornuftig og solid tilsynsmæssig ramme for forsikringsselskaber i EU. Direktivet fremmer på baggrund af hver enkelt virksomheds risikoprofil sammenligneligheden, gennemsigtigheden og konkurrenceevnen.

Afsnit III i Solvens II omhandler tilsyn med forsikrings- og genforsikringsselskaber i en koncern. Direktivet anvender en innovativ tilsynsmodel, som giver den koncerntilsynsførende en nøglerolle, samtidig med at solo-tilsynsmyndighedens vigtige rolle erkendes og bevares.

Solvens II indeholder også bestemmelser om direktivet om arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser (IORP'er). Navnlig er livsforsikringsselskabers arbejdsmarkedsrelaterede pensionsvirksomhed, på visse betingelser, undtaget fra fuld anvendelse af solvenskapitalkravet i Solvens II i en overgangsperiode. Via en ændring af Solvens II forlængede direktivet om arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser denne periode fra udgangen af 2019 til udgangen af 2022.

I henhold til Solvens II skal Kommissionen forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om bestemmelserne om koncerntilsyn i afsnit III og om overgangsperioden for arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser, der drives af livsforsikringsselskaber. For nemheds skyld indfrier denne rapport begge disse (ubeslægtede) krav i ét dokument.

II.Anvendelse af afsnit III i Solvens II om tilsyn med forsikrings- og genforsikringsselskaber i en koncern

Ifølge artikel 242, stk. 1, i Solvens II skal Kommissionen forelægge en rapport om udførelsen af afsnit III i Solvens II (koncerntilsyn):

"Kommissionen foretager senest den 31. december 2017 en bedømmelse af anvendelsen af afsnit III, navnlig i forhold til samarbejdet mellem tilsynsmyndighederne i tilsynskollegiet og disses funktionsdygtighed samt tilsynspraksisserne i forbindelse med fastsættelse af kapitaltillæg, og forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en rapport, eventuelt ledsaget af forslag til ændringer af dette direktiv."

Kommissionen anmodede den 1. juni 2017 Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA) om bidrag til rapporten. En stor del af EIOPA's bidrag (men ikke alt), som blev indgivet den 24. januar 2018, blev føjet til denne rapport.

a)Generelle problemer med hensyn til koncerntilsyn

Hovedemnerne i kapitel I i afsnit III i Solvens II er definitionen af en koncern og anvendelsesområdet for koncerntilsyn. EIOPA indberettede visse problemer med hensyn til definitionen af en koncern i artikel 212, stk. 1:

·vanskeligheder i forbindelse med vurderingen af, hvorvidt et selskab igennem "en centraliseret samordning" udøver en faktisk bestemmende indflydelse på afgørelserne, herunder de finansielle afgørelser, i de øvrige selskaber, der er en del af koncernen

·med hensyn til tredjelandskoncerner, der opererer i flere forskellige EØS-lande, vanskeligheder med at identificere situationer, der udløser koncerntilsyn og udpegelse af en koncerntilsynsførende og

·med hensyn til forsikringskoncerner, som udøver større virksomhed uden for EØS, begrænsede beføjelser for nationale tilsynsmyndigheder til at pålægge yderligere kapitalkrav, når der identificeres en væsentlig risiko fra andre koncerner uden for EØS, og til at begrænse transaktioner inden for koncernen.

EIOPA indberettede, at der er kommet flere forskellige ikke-EØS-strukturer til EU med tilknyttede investeringsfonde, der investerer i forsikringsselskaber i hele EØS. Disse strukturer kan ikke betegnes som koncerner ifølge definitionen i Solvens II. EIOPA opfordrede derfor til at oprette såkaldte "protokollegier", der skal udveksle oplysninger, som kan bruges til vurderingen af potentielle risici i forbindelse med aktiviteter og usikkerhed med hensyn til strategien hos det endelige moderselskab, der har hovedsæde i et land uden for EØS.

Et andet potentielt problem er den manglende overensstemmelse mellem selskaberne i koncernen og anvendelsesområdet for koncerntilsyn med hensyn til tredjelandsforsikringsselskaber, forsikringsholdingselskabet, det blandede finansielle holdingselskab eller det blandede forsikringsholdingselskab. Selv om disse enheder kan være en del af koncernen, angives det i artikel 214, at "udøvelse af koncerntilsyn i overensstemmelse med artikel 213 [på ingen måde indebærer], at tilsynsmyndighederne har pligt til at udøve en tilsynsfunktion", undtagen med hensyn til kravet til egnethed og hæderlighed i artikel 257. Den potentielle mangel på tilsyn med holdingselskabet kunne blive problematisk, hvis værdiansættelsen af kapitalinteresser anses som utilstrækkelig. Ved afgrænsning af anvendelsesområdet for tilsynet med koncernsolvens påkræves det ydermere ifølge artikel 218, at disse beføjelser udøves i forbindelse med de forsikrings- og genforsikringsselskaber, der angives i artikel 213, stk. 2, litra a) og b), men ifølge artikel 214 har den koncerntilsynsførende mulighed for at indskrænke anvendelsesområdet for koncerntilsynet fra sag til sag.

b)Samarbejde mellem tilsynsmyndighederne i tilsynskollegiet og dettes funktionsdygtighed

Solvens II styrker samarbejdet mellem tilsynsmyndighederne og fastsætter rettighederne og pligterne for de koncerntilsynsførende og andre tilsynsførende i et tilsynskollegium. Hvert tilsynskollegium består af den koncerntilsynsførende, tilsynsmyndighederne i alle de medlemsstater, hvor datterselskaberne har deres hovedsæde, og EIOPA. Ifølge EIOPA's oplysninger var der i 2016 92 kollegier, hvilket gav de nationale tilsynsførende mulighed for jævnligt at udveksle oplysninger og diskutere og håndtere forskelle i medlemmernes tilgange.

Den overordnede vurdering lyder, at kollegier fungerer godt, og at de største potentielle forskelle omhandler skønsbeføjelser såsom tilsyn med de forsikringsmæssige hensættelser, der beregnes af forsikringsselskaberne. For at fremme samarbejdet giver rammen mulighed for at gennemføre fælles undersøgelser på stedet, som EIOPA ifølge artikel 21 i forordning (EU) nr. 1094/2010 (EIOPA-forordningen) har lov til at deltage i. Denne form for kontrol er ved at blive mere almindelig, og den påviser et godt samarbejde mellem nationale tilsynsmyndigheder med hensyn til planlægning og gennemførelse af fælles kontrolundersøgelser på stedet. EIOPA's rapport påpeger et problem med hensyn til det sprog, der anvendes under kontrollerne: I nogle tilfælde er selskabets ledelse ifølge lokal lov kun forpligtet til at besvare spørgsmål og indgive oplysninger på det lokale sprog.