Forslag til Rådets forordning (EF) om den fælles markedsordning for vin (98/C 271/02) KOM(98) 370 endelig udg. - 98/0126 (CNS)

(Forelagt af Kommissionen den 16. juli 1998)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 42 og 43,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) En forudsætning for, at fællesmarkedet for landbrugsprodukter kan fungere og udvikle sig efter hensigten, er en fælles landbrugspolitik, der navnlig omfatter fælles markedsordninger for landbrugsprodukter, hvis udformning afhænger af produktets art;

(2) formålet med den fælles landbrugspolitik er at nå målene i traktatens artikel 39 og i vinsektoren, navnlig at stabilisere markederne og sikre den pågældende landbrugsbefolkning en rimelig levestandard; disse mål kan nås ved, at ressourcerne tilpasses behovet, især ved at vinproduktionskapaciteten reguleres, og der føres en kvalitetsfremmende politik;

(3) de nugældende regler for den fælles markedsordning for vin blev fastsat ved Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2087/97 (2); på baggrund af erfaringen bør den afløses for at bringe orden i den aktuelle situation inden for vinsektoren, især den mindre hyppige forekomst af strukturoverskud, men den fortsat eksisterende mulighed for overskud over en flerårig periode som følge af sektorens naturlige potentiale for voldsomme produktionssvingninger fra den ene høst til den næste;

(4) gennemførelsen af aftalerne under Uruguay-runden i 1995 har medført både et mere åbent EF-marked, hvor de traditionelle interventionsforanstaltninger har mistet meget af deres potentielle virkning, og indskrænkede muligheder for at yde støtte til eksport, hvilket betyder, at EF-producenterne bliver nødt til at forbedre deres konkurrenceevne; størstedelen af eksporten finder allerede sted uden støtte;

(5) det største markedsproblem, som dele af EF's vinsektor for øjeblikket står overfor, er dens begrænsede evne til hurtigt nok at tilpasse sig konkurrencemæssige ændringer både på det indre marked og i forhold til tredjelande; med den aktuelle fælles markedsordning har der ikke kunnet findes løsninger for vindyrkningsområder, hvor produktionen tydeligvis ikke kan afsættes til lønnende priser; for områder med ekspanderende markeder har der ikke været tilstrækkelig fleksibilitet til, at udviklingen har kunnet finde sted;

(6) i 1994 forelagde Kommissionen et forslag til reform af den fælles markedsordning for vin, som imidlertid ikke blev vedtaget; markedssituationen har ændret sig, siden forslaget blev fremsat;

(7) derfor bør den fælles markedsordning for vin reformeres, så den bliver fleksibel nok til nemt at kunne tilpasses nye udviklingstendenser med følgende brede mål: at bevare den forbedrede ligevægt mellem udbud og efterspørgsel på EF's marked, så producenterne kan udnytte ekspanderende markeder; at gøre sektoren mere konkurrencedygtig på længere sigt; at fjerne muligheden for intervention som kunstig afsætningsmulighed for overskudsproduktionen; fortsat at bevare alle traditionelle afsætningsmuligheder for alkohol til konsum og vinstokprodukter; at give plads for regional diversitet; og at formalisere producent- og brancheorganisationernes (eller tilsvarende organisationers) potentielle rolle;

(8) forordning (EØF) nr. 822/87 er imidlertid blevet suppleret af Rådets forordning (EØF) nr. 346/79 (3), (EØF) nr. 351/79 (4), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1029/91 (5), (EØF) nr. 460/79 (6), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3805/85 (7), (EØF) nr. 456/80 (8), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1597/83 (9), (EØF) nr. 457/80 (10), (EØF) nr. 458/80 (11), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 596/91 (12), (EØF) nr. 1873/84 (13), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2612/97 (14), (EØF) nr. 895/85 (15), ændret ved forordning (EØF) nr. 3768/85 (16), (EØF) nr. 823/87 (17), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1426/96 (18), (EØF) nr. 1442/88 (19), senest ændret ved forordning (EF) nr. 191/98 (20), (EØF) nr. 3877/88 (21), (EØF) nr. 4252/88 (22), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1419/97 (23), (EØF) nr. 2046/89 (24), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2468/96 (25), EØF nr. 2048/89 (26), (EØF) nr. 2389/89 (27), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2088/97 (28), (EØF) nr. 2390/89 (29), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2611/97 (30), (EØF) nr. 2391/89 (31), (EØF) nr. 2392/89 (32), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1427/96 (33), (EØF) nr. 3677/89 (34), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2796/94 (35), (EØF) nr. 3895/91 (36), (EØF) nr. 2332/92 (37), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1419/97, og (EØF) nr. 2333/92 (38), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1429/96 (39); disse forordninger er blevet væsentlig ændret flere gange; de bør af klarhedshensyn derfor konsolideres, især fordi de skal ændres yderligere;

(9) ifølge forordning (EØF) nr. 822/87 skulle Rådet fastsætte gennemførelsesbestemmelserne hertil; dette skabte en kompleks struktur af retsforskrifter; de pågældende rådsforordninger indeholder en stor mængde tekniske detaljer, som hyppigt har måttet ændres; nærværende forordning bør derfor generelt indeholde alle de nødvendige regler for dens anvendelse; Rådet bør tildele Kommissionen alle de nødvendige gennemførelsesbeføjelser i henhold til traktatens artikel 155;

(10) reglerne for den fælles markedsordning for vin er yderst komplekse; i nogle tilfælde tages der ikke tilstrækkeligt hensyn til regional diversitet; derfor bør reglerne så vidt muligt forenkles, ligesom der bør udvikles og gennemføres en EF-politik så tæt på producenterne som muligt;

(11) for at udnytte og underbygge den forbedrede markedsligevægt og for bedre at afpasse udbuddet efter efterspørgslen efter de forskellige produkttyper bør der fastsættes en række foranstaltninger til forvaltning af vinproduktionskapaciteten, som omfatter plantningsrestriktioner på mellemlang sigt, præmier for endelig nedlæggelse af vinarealer og støtte til omlægning af vinarealer;

(12) strukturforanstaltninger, der ikke direkte har med vinproduktion at gøre, bør falde ind under Rådets forordning (EF) nr. . . . ./. . (40) (om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL)); salgsfremmende foranstaltninger bidrager i høj grad til sektorens konkurrenceevne, og der bør især ydes støtte til fremme af EF-vin på markederne i tredjelande; for at sikre sammenhæng med EF's generelle salgsfremmende politik bør foranstaltninger, der er knyttet til vinsektoren, falde ind under Rådets forordning (EF) nr. . . . ./. . (41) (den horisontale støtteforordning);

(13) den forbedrede markedsligevægt er blevet opnået relativt langsomt og vanskeligt; de nugældende plantningsrestriktioner har vist sig at være en væsentlig forudsætning for det gode resultat; erfaringen har vist, at det ikke ser ud til at være muligt at anvende nogen andre foranstaltninger til at udnytte og underbygge den forbedrede markedsligevægt; det ser derfor ud til at være nødvendigt at gribe ind i producenternes udøvelse af deres ejendomsret på denne måde i almenhedens interesse;

(14) derfor bør de nuværende plantningsrestriktioner fortsat gælde i en periode, som er begrænset på mellemlang sigt, således at alle strukturforanstaltningerne kan få virkning, og plantningsforbuddet bør gælde indtil den 31. juli 2010, medmindre andet er fastsat i denne forordning;

(15) tilladelsen til nyplantning i forbindelse med moderpodestammer, jordfordeling og ekspropriation, vindyrkningsforsøg, produktion, der ikke markedsføres, og podningsgartneri har vist sig ikke at forstyrre vinmarkedet urimeligt og bør derfor fortsat gælde under behørig kontrol;

(16) tilladelsen til nyplantning med henblik på produktion af kvalitetsvin fra bestemte dyrkningsområder (kvbd) og bordvin med en geografisk betegnelse har vist sig at være et nyttigt led i kvalitetspolitikken, som bedre skal afpasse udbuddet efter efterspørgslen; når først reserveordningen med plantningsrettigheder fungerer fuldt ud, skulle denne ordning dog opfylde denne målsætning; derfor bør tilladelsen gælde under behørig kontrol i en overgangsperiode indtil den 31. juli 2003, hvor reserveordningen skulle være fuldt funktionsdygtig;

(17) tilladelsen til genbeplantning er nødvendig af hensyn til den normale fornyelse af udtjente vinarealer; den nugældende ordning bør derfor bevares med den fornødne kontrol; for at opnå større fleksibilitet bør der ifølge ordningen og med den fornødne kontrol være mulighed for at erhverve og udnytte genbeplantningsrettigheder, før den tilknyttede rydning finder sted; genbeplantningsrettigheder, der er erhvervet i henhold til tidligere EF-bestemmelser eller nationale bestemmelser, bør overholdes; endvidere bør det være muligt at overføre genbeplantningsrettigheder til en anden bedrift under streng kontrol, hvis overførslen enten ikke forstyrrer markedet ubehørigt eller sker som led i kvalitetspolitikken eller i forbindelse med overdragelse af en del af bedriften;

(18) for at forbedre forvaltningen af vinproduktionskapaciteten og fremme effektiv udnyttelse af plantningsrettigheder og dermed yderligere afbøde virkningen af plantningsrestriktionerne bør der oprettes en ordning med nationale eller regionale reserver;

(19) medlemsstaterne bør i vidt omfang kunne disponere over reserverne med den fornødne kontrol, så de bedre kan afpasse udnyttelsen af reserverettighederne efter de lokale behov; de bør i den forbindelse kunne opkøbe plantningsrettigheder til reserven og sælge rettigheder fra reserven;

(20) særlige fordele til unge vinproducenter kan ikke blot lette deres etablering, men også den strukturelle tilpasning af deres bedrifter efter deres første etablering; de bør derfor tildeles rettigheder fra reserverne uden modydelse;

(21) for at sikre, at ressourcerne anvendes mest effektivt, og for bedre at afpasse udbuddet efter efterspørgslen, bør plantningsrettighederne anvendes af indehaverne inden for en rimelig frist og ellers tilføres reserverne; rettigheder, der er blevet tilført reserverne, bør af samme årsager uddeles inden for en rimelig frist;

(22) på baggrund af den forbedrede markedsligevægt og det ekspanderende verdensmarked er det rimeligt at øge plantningsrettighederne, som bør tilføres reserverne, hvis produktionen i forbindelse med disse rettigheder afpasses efter efterspørgslen; forøgelsen bør reduceres i det omfang, der på anden måde er blevet tildelt nyplantningsrettigheder og ulovligt tilplantede arealer er blevet legaliseret;

(23) der er blevet beplantet arealer i strid med plantningsrestriktionerne; det har vist sig at være vanskeligt at håndhæve de sanktioner, der skal sikre, at produkter fra sådanne områder ikke forstyrrer vinmarkedet; derfor bør arealer, der er ulovligt beplantet, ryddes; dette krav bør gælde al ulovlig beplantning foretaget efter datoen for nærværende forslags offentliggørelse, idet producenterne fra denne dato anses for at være bekendt med forslaget om at indføre et sådant krav;

(24) uden at gældende nationale foranstaltninger i øvrigt tilsidesættes, er det af hensyn til retssikkerheden ikke muligt på EF-plan at håndhæve kravet om rydning af arealer, der er beplantet i strid med restriktionerne, før forslaget til nærværende forordning blev offentliggjort; for at få bedre kontrol med vinproduktionskapaciteten bør medlemsstaterne derfor i en bestemt periode kunne legalisere sådanne arealer; legaliseringen kan differentieres, alt efter om der er tale om arealer, der er ulovligt genbeplantet eller ulovligt nybeplantet, da det er sidstnævnte, som med størst sandsynlighed vil medføre en produktionsstigning;

(25) medlemsstaterne bør kunne tage hensyn til lokale forhold og derfor kunne håndhæve strengere regler over for nyplantning og genbeplantning, hvis det er nødvendigt;

(26) der findes områder, hvis produktion ikke er afpasset efter efterspørgslen; for at opnå en bedre regulering inden for sektoren som helhed bør der i disse områder ydes støtte til endelig nedlæggelse af vinarealer; der bør ydes præmie med henblik herpå; det bør overlades til medlemsstaterne at forvalte en sådan præmie inden for rammerne af EF-bestemmelser og med den fornødne kontrol, så præmien kan komme de berørte regioner til gode; de bør derfor kunne udpege de pågældende regioner og fastsætte præmiens størrelse ud fra objektive kriterier og inden for et samlet loft;

(27) produktionen i de medlemsstater, hvis vinproduktion er under 25 000 hl om året, har ikke større indflydelse på markedsligevægten; disse medlemsstater bør derfor fritages for plantningsrestriktionerne, men samtidig bør de heller ikke have adgang til præmien for endelig nedlæggelse af vinarealer;

(28) der er andre områder, hvor produktionen ikke er afpasset efter efterspørgslen, men hvor den vil kunne afpasses bedre ved omstrukturering af vinarealerne gennem sortsomlægning, flytning af vinarealer eller forbedring af driftsmetoder; der bør derfor ydes støtte til dette formål under den fornødne kontrol;

(29) for at omlægningen kan finde sted på kontrolleret måde, bør den planlægges; planerne bør udarbejdes på et niveau så tæt på producenterne som muligt for at sikre, at der tages hensyn til regional diversitet, og de bør således udarbejdes af medlemsstater, regioner, brancheorganisationer eller producentsammenslutninger; medlemsstaterne bør dog være ansvarlige for, at planerne er i overensstemmelse med EF-bestemmelserne;

(30) omstruktureringen har to vigtige finansielle konsekvenser for producenterne, nemlig indkomsttab i omlægningsperioden og materielle omlægningsomkostninger; støtten bør derfor dække begge disse konsekvenser;

(31) med henblik på en bedre forvaltning af vinproduktionskapaciteten bør medlemsstaterne udarbejde en oversigt over denne kapacitet; for at tilskynde medlemsstaterne til at udarbejde oversigten, bør kun de medlemsstater, der har udarbejdet en sådan, have adgang til at legalisere ulovligt beplantede arealer, øge plantningsrettighederne og yde omlægningsstøtte;

(32) klassificeringen af vinstoksorter bør finde sted så tæt på producenterne som muligt, derfor bør medlemsstaterne overtage denne opgave fra EF;

(33) Rådets forordning (EØF) nr. 2392/86 (42), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1596/96 (43), om EF-fortegnelsen over vindyrkningsarealer bør fortsat gælde, for at de medlemsstater, som stadig er ved at udarbejde den, kan færdiggøre arbejdet; det bør imidlertid fastsættes, at den siden skal ændres eller ophæves;

(34) for at bevare markedsligevægten bør der ydes støtte til privat oplagring af bordvin og visse typer af druemost; foranstaltningen bør være så fleksibel og følsom over for markedssvingningerne som muligt; med henblik herpå bør den derfor kunne bringes til ophør med kort varsel;

(35) for at fjerne muligheden for intervention som kunstig afsætningsmulighed for overskudsproduktionen samtidig med, at alle traditionelle afsætningsmuligheder for konsumalkohol og vinstokprodukter bevares, bør destillationsordningen ændres; der bør derfor være følgende former for destillation: obligatorisk destillation af biprodukter fra vinfremstillingen, obligatorisk destillation af vin fra druer, der ikke er klassificeret udelukkende som druer til persning, destillation til forsyning af markedet for konsumalkohol samt krisedestillation; andre former for destillation bør opgives; disse foranstaltninger bør være så fleksible som muligt for at efterkomme markedets behov og tilgodese specifikke regionale forhold;

(36) da vin fremstillet ved fuldstændig udpresning er af dårlig kvalitet, bør denne fremgangsmåde forbydes, og det bør for at hindre den fastsættes, at der skal foretages obligatorisk destillation af presserester af vindruer og vinbærme, og/eller at der er pligt til at destillere biprodukterne fra vinfremstillingen eller i visse tilfælde trække dem tilbage under kontrol;

(37) produktionen af vin, som er fremstillet af druer, der ikke er klassificeret udelukkende som druer til persning, bør i første omgang rettes mod traditionelle anvendelsesformål i spiritussektoren og andre traditionelle afsætningsmuligheder; vin, der er produceret ud over de normale mængder til sådanne anvendelsesformål, bør underkastes obligatorisk destillation;

(38) markedet for konsumalkohol er en vigtig traditionel afsætningsmulighed for vin og vinstokprodukter; der bør derfor ydes EF-støtte til destillation af bordvin og vin, som er egnet til fremstilling af bordvin, for at forsyne dette marked, og denne støtte bør udbetales som primær støtte til destillation og som sekundær støtte til oplagring af destillatet;

(39) i ekstraordinære tilfælde af markedsforstyrrelser og alvorlige kvalitetsproblemer bør der foretages krisedestillation; Kommissionen bør afgøre, hvor stor støtten skal være og i hvilken form, for at tage højde for særlige forhold; foranstaltningen bør være frivillig for producenterne;

(40) afsætningen af den alkohol, som hidrører fra destillation, bør gennemføres, så der bliver mulighed for større åbenhed og kontrol og de traditionelle markeder for alkohol ikke bliver forstyrret;

(41) en forhøjelse af det naturlige alkoholindhold udtrykt i volumen vil for tiden ikke kunne ske på samme økonomiske betingelser for alle EF-producenter, fordi det ifølge denne forordning er tilladt at anvende forskellige ønologiske fremgangsmåder; for at fjerne sådan forskelsbehandling bør der tilskyndes til anvendelse af vinstokprodukter til forhøjelse af alkoholindholdet, hvilket også udvider disse produkters afsætningsmuligheder og bidrager til, at der undgås overskud af vin; med henblik herpå bør priserne på de forskellige produkter til forhøjelse af alkoholindholdet bringes på linje med hinanden; dette kan opnås ved hjælp af en støtteordning til fordel for koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost, der anvendes til forhøjelse af alkoholindholdet, og som kommer fra bestemte områder;

(42) for at opnå en mere stabil ligevægt mellem produktion og forbrug er det stadig nødvendigt at øge forbruget af vinstokprodukter; det synes berettiget at gribe ind på et stadium, der ligger forud for selve produktionsstadiet for bordvin, hvilket kan ske ved at fremme anvendelsen af most til andre formål end vinfremstilling ved hjælp af støtte for at sikre, at de traditionelle afsætningsmuligheder for EF's vinprodukter kan bevares; foranstaltningen bør anvendes således, at fordrejning af konkurrencevilkårene undgås, samtidig med at der tages hensyn til traditionelle produktionsmetoder;

(43) producenter, som ikke har opfyldt deres forpligtelser i forbindelse med obligatorisk destillation, bør udelukkes fra at kunne drage fordel af andre interventionsforanstaltninger;

(44) der bør også kunne træffes foranstaltninger i tilfælde af høje priser på EF's marked;

(45) i betragtning af de særlige forhold, der gør sig gældende på markedet for vin, vil oprettelsen af producentorganisationer, hvis medlemmer er forpligtet til at overholde visse regler, især med hensyn til afsætning, kunne bidrage til at realisere den fælles markedsordnings mål; der bør derfor træffes foranstaltninger til at anerkende oprettelsen af sådanne organisationer og deres drift; sammenslutningen bør ske på frivilligt grundlag og motiveres af den fordel, der kan opnås på grund af omfanget og effektiviteten af de tjenester, producentorganisationerne kan yde deres medlemmer;

(46) for yderligere at styrke producentorganisationer og sammenslutninger heraf og for at gøre markedet så stabilt som muligt, bør medlemsstaterne på bestemte betingelser kunne pålægge alle de producenter i et område, der ikke er medlem, at følge de regler, som organisationen eller sammenslutningen i det pågældende område har fastsat for sine medlemmer, især reglerne for produktion, afsætning og miljøbeskyttelse; nogle af de udgifter, der er forbundet med reglernes udvidede anvendelse, bør, når de er dokumenteret, kunne pålægges de pågældende producenter, da de drager fordel af virkningerne;

(47) brancheorganisationer (eller tilsvarende organisationer), der er dannet på initiativ af individuelle eller allerede sammensluttede erhvervsdrivende, og som repræsenterer en betydelig del af erhvervskategorierne inden for vinsektoren, kan bidrage til en bedre hensyntagen til de faktiske forhold på markedet og fremme en udvikling i den økonomiske adfærd, der tilsigter en forbedring af kendskabet til og tilrettelæggelsen af produktionen samt præsentationen og afsætningen af produkterne; da disse organisationers virke generelt kan bidrage til, at målene i traktatens artikel 39 og navnlig i denne forordning nås, bør medlemsstaterne, når de forskellige former for indsats er fastlagt, have mulighed for at give særlig anerkendelse til de organisationer, der godtgør, at de er repræsentative, og som gennemfører aktioner for at nå ovennævnte mål;

(48) bestemmelserne om udvidet anvendelse af de regler, producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf har fastsat, og den delvise dækning af de udgifter, som denne udvidede anvendelse medfører, bør også gælde for brancheorganisationer (eller tilsvarende organisationer), da der sigtes mod samme mål;

(49) som led i kvalitetspolitikken bør der på EF-plan fastsættes tilladte ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder, som bør være de eneste, det er tilladt at anvende til fremstilling af produkter, som er omfattet af denne forordning; af samme årsager bør kun druesorter til persning anvendes til fremstilling af konsumvin; af samme årsager bør der fastsættes produktspecifikationer for produkter, der skal afsættes til konsum;

(50) visse fremgangsmåder og behandlingsmetoder som tilsætning med henblik på forhøjelse af alkoholindholdet samt tilsætning af syre og afsyring bør fastsættes i denne forordning; det samme gælder for visse produktspecifikationer; de øvrige fremgangsmåder, behandlingsmetoder og specifikationer bør fastsættes i gennemførelsesbestemmelser, for at de let kan ændres på baggrund af erfaringen og den teknologiske udvikling;

(51) der bør fastsættes godkendte analysemetoder for produkter fra vinsektoren;

(52) beskrivelsen, betegnelsen og præsentationen af produkter, der er omfattet af denne forordning, kan have stor indflydelse på afsætningen af dem; der bør derfor fastsættes regler herfor, hvori der tages hensyn til forbrugernes og producenternes legitime interesser samt til fremme af ordnede forhold på det indre marked og produktion af kvalitetsprodukter;

(53) bestemmelserne om disse emner er spredt over et stort antal forordninger og er uklare og usammenhængende; for at opnå klarhed, forenkling og sammenhæng bør bestemmelserne derfor fastsættes i gennemførelsesbestemmelser efter nogle grundprincipper, der bør indbefatte obligatorisk anvendelse af visse udtryk til identifikation af produktet og frivillig anvendelse af andre enten i henhold til EF-bestemmelser eller på grundlag af bevis for deres rigtighed;

(54) retten til at anvende geografiske betegnelser og andre traditionelle betegnelser er af stor værdi; der bør derfor være regler for en sådan ret og for beskyttelse af de pågældende betegnelser; for at fremme loyal konkurrence og for at undgå at vildlede forbrugerne kan denne beskyttelse komme til at berøre produkter, som ikke er omfattet af nærværende forordning, herunder varer uden for traktatens bilag II;

(55) af hensyn til forbrugernes interesser og ønsket om at opnå tilsvarende behandling af kvbd i tredjelande bør der ved gensidige forpligtelser åbnes mulighed for, at importerede vine, der er bestemt til direkte konsum, og som kendetegnes ved en geografisk betegnelse, kan drage fordel af disse beskyttelses- og kontrolordninger, når de afsættes i EF;

(56) for at tage hensyn til de forpligtelser, der følger af især artikel 23 og 24 i aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder, som udgør en integrerende del af overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, godkendt ved Rådets beslutning 94/800/EF (44), bør de berørte parter på visse betingelser kunne forhindre ulovlig anvendelse af geografiske betegnelser, som er beskyttet af et tredjelandsmedlem af WTO;

(57) udvikles der en politik til fremme af kvalitetsproduktion inden for landbruget og især inden for vinavlen, kan den kun bidrage til at forbedre markedsforholdene og dermed øge afsætningsmulighederne; indførelse af yderligere fælles regler for produktion og kontrol af kvbd falder inden for rammerne af denne politik og kan medvirke til at nå disse mål;

(58) for at bevare en mindstekvalitet for kvbd, for at undgå en ukontrolleret udvidelse af produktionen af sådanne vine og for at harmonisere medlemsstaternes bestemmelser med henblik på at opnå loyal konkurrence i EF bør der fastsættes fælles rammebestemmelser for produktion og kontrol af kvbd, som medlemsstaternes særbestemmelser skal være i overensstemmelse med;

(59) med udgangspunkt i de traditionelle produktionsvilkår bør arten og rækkevidden af de faktorer, som bidrager til at karakterisere de enkelte kvbd, opregnes og defineres; der bør dog gøres en fælles indsats for at harmonisere kvalitetskravene; det drejer sig om følgende faktorer: afgrænsning af produktionsområdet, vinstoksorter, dyrkningsmetoder, vinfremstillingsmetoder, naturligt minimumsalkoholindhold, hektarudbytte samt analyse og vurdering af organoleptiske kendetegn; der bør fastsættes særlige regler for kvalitetshedvin fra bestemte dyrkningsområder (khvbd) og mousserende kvalitetsvin fra bestemte dyrkningsområder (mkvbd) på grund af disse produkters særlige karakter;

(60) erfaringen har vist, at det er nødvendigt at fastsætte præcise regler for omklassificering af kvbd som bordvin og at anføre de tilfælde, hvor producenten har mulighed for at undlade at anmode om, at et produkt, der i hans høst- eller produktionsanmeldelse er opført som et produkt egnet til fremstilling af kvbd, klassificeres som kvbd;

(61) for at sikre, at kvbd bevarer deres kvalitetskendetegn, bør medlemsstaterne bemyndiges til at anvende yderligere eller strengere regler for produktion og omsætning af kvbd, idet der skal tages hensyn til rimelig sædvane;

(62) oprettelsen af et enhedsmarked for vin inden for EF forudsætter, at der indføres ensartede regler for handelen over EF's ydre grænser; ud over foranstaltningerne for det indre marked skulle en handelsordning med importafgifter og eksportrestitutioner i princippet stabilisere EF-markedet; handelsordningen bør baseres på de forpligtelser, der er indgået ved de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden;

(63) for at kunne kontrollere omfanget af samhandelen med tredjelande med vin bør der indføres en ordning med import- og eksportlicenser for visse produkter, herunder en ordning med sikkerhedsstillelse for, at de transaktioner, som licenserne udstedes for, gennemføres;

(64) for at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af import af bestemte landbrugsprodukter bør importen af et eller flere af disse produkter pålægges en tillægsimporttold, hvis visse betingelser er opfyldt;

(65) Kommissionen bør på visse betingelser have beføjelse til at åbne og forvalte toldkontingenter, der følger af internationale aftaler, som er indgået i henhold til traktaten, eller af andre retsforskrifter vedtaget af Rådet;

(66) bestemmelser om ydelse af restitution ved eksport til tredjelande, som er baseret på forskellen mellem priserne i EF og priserne på verdensmarkedet og er omfattet af den aftale om landbrug, der er indgået i WTO, bør gøre det muligt at sikre EF's deltagelse i den international handel med vin; der bør fastsættes mængde- og værdigrænser for sådanne restitutioner;

(67) det bør sikres, at værdigrænserne overholdes ved restitutionernes fastsættelse og ved den betalingskontrol, der gennemføres i henhold til bestemmelserne om Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget; kontrollen kan lettes ved obligatorisk forudfastsættelse af restitutionerne, uden at dette i øvrigt udelukker muligheden for, at der i tilfælde af differentierede restitutioner foretages en ændring af den forudfastsatte destination inden for et geografisk område, der er omfattet af en enkelt restitutionssats; hvis destinationen ændres, bør den restitution, der gælder for den virkelige destination, udbetales, idet restitutionsbeløbet dog ikke bør være større end det, der gælder for den forudfastsatte destination;

(68) for at sikre at mængdekravet overholdes, er det nødvendigt, at der indføres en pålidelig og effektiv overvågningsordning; derfor bør enhver restitutionsydelse gøres betinget af eksportlicens; inden for de tilladte grænser bør restitutionerne ydes afhængig af den særlige situation for det berørte produkt; der bør kun tillades undtagelser fra denne regel for fødevarehjælp, hvor der ikke gælder nogen begrænsning; overvågningen af de mængder, som eksporteres med restitution i de produktionsår, der er nævnt i WTO-aftalen om landbrug, bør ske på grundlag af eksportlicenser, der udstedes for hvert enkelt produktionsår;

(69) som supplement til ovennævnte ordning bør der, i det omfang det er nødvendigt for, at den kan fungere efter hensigten, fastsættes bestemmelser om regulering af eller, når markedssituationen kræver det, forbud mod anvendelse af proceduren for aktiv forædling;

(70) ordningen med told og afgifter gør det muligt at give afkald på alle andre beskyttelsesforanstaltninger ved EF's ydre grænser; i særlige tilfælde kan den ordning, der er indført for det indre marked og for told og afgifter, dog vise sig utilstrækkelig; for at EF-markedet i sådanne tilfælde ikke skal være ubeskyttet over for eventuelle forstyrrelser som følge deraf, bør EF have mulighed for omgående at træffe alle de nødvendige foranstaltninger; disse foranstaltninger bør være i overensstemmelse med de forpligtelser, der følger af de relevante WTO-aftaler;

(71) produkter, der importeres fra tredjelande, bør være underkastet regler om produktspecifikationer, som sikrer en vis overensstemmelse med EF-vine; de bør også overholde oprindelseslandets regler og under visse omstændigheder ledsages af en analyserapport;

(72) for alle de produkter, som er omfattet af denne forordning, og som omsættes inden for EF, bør der udstedes et ledsagedokument;

(73) oprettelsen af et enhedsmarked kan bringes i fare ved ydelse af visse former for støtte; derfor bør de bestemmelser i traktaten, som gør det muligt at vurdere støtte, der ydes af medlemsstaterne, og at forbyde støtte, som er uforenelig med fællesmarkedet, finde anvendelse under den fælles markedsordning for vin; bestemmelserne om præmie for endelig nedlæggelse af vinarealer bør ikke i sig selv udelukke, at der ydes statsstøtte til samme formål;

(74) da reglerne for vinsektoren nødvendigvis er komplekse, bør medlemsstaternes myndigheder være ansvarlige for at sikre, at de overholdes; Kommissionen bør gennem egne inspektører selv kunne kontrollere og sikre, at de overholdes;

(75) efterhånden som fællesmarkedet for vin udvikler sig, bør medlemsstaterne og Kommissionen forsyne hinanden med de oplysninger, der er nødvendige for at anvende nærværende forordning; med henblik herpå bør producenter af druer til vinfremstilling, most og vin udarbejde en høstanmeldelse, fordi dette er nødvendig information; medlemsstaterne bør kunne anmode producenterne om yderligere oplysninger; Kommissionen bør om nødvendigt kunne vurdere oplysningerne med bistand udefra;

(76) for at lette gennemførelsen af de foreslåede foranstaltninger bør der fastsættes en procedure for tilrettelæggelse af et nært samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i en forvaltningskomité;

(77) medlemsstaternes udgifter på grund af de forpligtelser, der følger af anvendelsen af nærværende forordning, bør finansieres af EF i henhold til Rådets forordning (EF) nr. . . . ./. . (45) (om finansiering af den fælles landbrugspolitik);

(78) den fælles markedsordning for vin bør på samme tid tilgodese målene i traktatens artikel 39 og artikel 110;

(79) den fælles markedsordning for vin bør også anvendes under hensyn til de aftaler, der er indgået i henhold til traktatens artikel 228, stk. 2, især de aftaler, som udgør en del af overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, navnlig aftalen om tekniske handelshindringer;

(80) overgangen fra ordningerne i forordning (EØF) nr. 822/87 og de øvrige vinforordninger til ordningerne i nærværende forordning kan volde problemer, som ikke er behandlet i nærværende forordning; hvis sådanne problemer opstår, bør Kommissionen kunne vedtage de nødvendige overgangsforanstaltninger; Kommissionen bør også bemyndiges til at løse særlige praktiske problemer -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

AFSNIT I ANVENDELSESOMRÅDE

Artikel 1

1. Den fælles markedsordning for vin omfatter regler for vinproduktionskapaciteten, markedsmekanismer, producent- og brancheorganisationer, ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder og produktspecifikationer, beskrivelse, betegnelse, præsentation og beskyttelse, kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder (kvbd) og handel med tredjelande.

2. Den fælles markedsordning gælder for følgende produkter:

>TABELPOSITION>

3. Bilag I indeholder definitioner på produktbetegnelser, der er anvendt i denne forordning, bilag II definitioner på alkoholindhold og bilag III definitioner på vinavlszoner. Gennemførelsesbestemmelserne til disse bilag kan vedtages efter proceduren i artikel 75.

4. Vinproduktionsåret for de produkter, der er omfattet af denne forordning (i det følgende benævnt »produktionsåret«), begynder den 1. august hvert år og slutter den 31. juli det følgende år.

AFSNIT II VINPRODUKTIONSKAPACITET

KAPITEL I PLANTNING AF VINSTOKKE

Artikel 2

1. Det er forbudt at plante vinstoksorter, der er klassificeret som druesorter til persning, indtil den 31. juli 2010, medmindre det sker i medfør af:

a) en nyplantningsrettighed

b) en genbeplantningsrettighed, eller

c) en plantningsrettighed fra en reserve.

2. Hvad angår arealer, der er blevet beplantet med vinstokke før den 1. august 1998 i strid med EF-plantningsbestemmelser eller nationale plantningsbestemmelser, legaliserer en medlemsstat disse arealer før den 31. juli 2002, hvis den for hele sit område har udarbejdet den oversigt over vinproduktionskapaciteten, som er nævnt i artikel 16:

a) ved med tilbagevirkende kraft at tildele plantningsrettigheder for det pågældende område, hvis vinproducenten tidligere har ryddet andre vinstokke på et tilsvarende areal, eller

b) ved at tillade anvendelse af genbeplantningsrettigheder, som en vinproducent har erhvervet inden for en periode, som skal fastsættes, efter beplantningen af det pågældende areal.

Druer fra sådanne arealer, som ikke er blevet legaliseret i medfør af litra a), må ikke anvendes til fremstilling af bordvin. Produkter, der er fremstillet af sådanne druer, må kun afsættes til destillation. Disse produkter må dog ikke anvendes til fremstilling at alkohol med et virkeligt alkoholindhold på højst 80 % vol eller derunder.

3. Vinstokke, der er plantet den 1. august 1998 eller senere i strid med EF-plantningsbestemmelser eller nationale plantningsbestemmelser, skal ryddes. Udgifterne til rydningen afholdes af den pågældende producent. Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre anvendelsen af dette stykke.

4. Når en medlemsstat har tilført de nye plantningsrettigheder, der er nævnt i artikel 6, til én eller flere reserver, medfører en efterfølgende legalisering af et areal i henhold til stk. 2, andet afsnit, at en tilsvarende plantningsrettighed fradrages reserven eller reserverne for den pågældende region. Er der ikke tilstrækkelige plantningsrettigheder i reserven eller reserverne, kan legalisering ikke finde sted.

Artikel 3

1. Medlemsstaterne kan tildele producenterne nyplantningsrettigheder for arealer:

a) bestemt til dyrkning af moderpodestammer

b) bestemt til nyplantning i forbindelse med jordfordeling eller ekspropriation, der af hensyn til almenvellet er vedtaget i medfør af gældende national lovgivning

c) bestemt til vindyrkningsforsøg

d) hvis vinstokprodukter ikke skal afsættes, eller

e) bestemt til podningsgartneri, hvis druerne fra disse vinstokke enten ikke høstes eller destrueres, hvis de høstes.

2. Medlemsstaterne kan også tildele nyplantningsrettigheder, der skal anvendes senest den 31. juli 2003, for arealer til produktion af kvbd eller bordvin med en geografisk betegnelse, hvis det er blevet anerkendt, at produktionen af den pågældende vin på grund af dens kvalitet ligger langt under efterspørgslen.

3. Producenten, som har fået tildelt nyplantningsrettighederne, skal bruge dem på de arealer og til de formål, som tildelingen gælder.

4. Nyplantningsrettigheder skal udnyttes inden udgangen af det andet produktionsår efter det produktionsår, hvor de blev tildelt. Nyplantningsrettigheder, der i denne periode ikke udnyttes på den måde, tilføres en reserve, jf. artikel 5, stk. 2, litra a).

5. Når en medlemsstat har tilført de nyplantningsrettigheder, der omhandles i artikel 6, til én eller flere reserver, medfører efterfølgende tildeling af en nyplantningsrettighed, at en tilsvarende plantningsrettighed fradrages reserven eller reserverne for den pågældende region. Er der ikke tilstrækkelige plantningsrettigheder i reserven eller reserverne, kan der ikke tildeles nyplantningsrettigheder.

Artikel 4

1. Genbeplantningsrettigheder er:

a) genbeplantningsrettigheder, der er tildelt i henhold til stk. 2, eller

b) tilsvarende rettigheder, der er erhvervet i henhold til tidligere EF-bestemmelser eller nationale bestemmelser.

2. Medlemsstaterne tildeler genbeplantningsrettigheder til producenter, som forpligter sig til at rydde et areal med vinstokke. Genbeplantningsrettighederne gælder for et areal, der i renkultur svarer til det areal, som skal ryddes.

3. Genbeplantningsrettighederne udøves på den bedrift, for hvilken de er blevet tildelt. Medlemsstaterne kan endvidere fastsætte, at genbeplantningsrettighederne kun må udøves på de af bedriftens arealer, der er blevet ryddet.

4. Som undtagelse fra stk. 3 kan genbeplantningsrettigheder helt eller delvis overføres til en anden bedrift, hvis en del af den pågældende bedrift overgår til den anden bedrift. I så fald kan retten udøves inden for sidstnævnte bedrift på et areal, der ikke er større end det overførte areal.

Genbeplantningsrettigheder kan helt eller delvist overgå til en anden bedrift, når arealerne på den anden bedrift er bestemt til produktion af kvbd eller bordvin med en geografisk betegnelse, dyrkning af moderpodestammer eller til podningsgartneri (hvis druerne fra disse vinstokke enten ikke høstes eller destrueres, hvis de høstes). I så fald må retten kun udøves for de arealer og til de formål, som tildelingen gælder.

5. Genbeplantningsrettigheder, der er erhvervet i henhold til EF-bestemmelser, skal udnyttes inden udgangen af det femte produktionsår efter udgangen af det produktionsår, hvor rydningen fandt sted. Genbeplantningsrettigheder, der ikke er udnyttet inden for denne periode, tilføres en reserve i henhold til artikel 5, stk. 2, litra a).

6. Ved overførsel af genbeplantningsrettigheder til en anden bedrift sørger medlemsstaterne for, at beliggenheden, hvor de udnyttes, og de anvendte sorter og dyrkningsmetoder garanterer, at den efterfølgende produktion er tilpasset efterspørgslen på markedet, og at de pågældende udbytter ikke ligger over gennemsnittet i den region, hvor genbeplantningen finder sted.

Artikel 5

1. For at forbedre forvaltningen af vinproduktionskapaciteten på nationalt eller regionalt plan opretter medlemsstaterne en national reserve eller efter omstændighederne regionale reserver af plantningsrettigheder.

2. Følgende rettigheder tilføres reserven eller reserverne:

a) nyplantningsrettigheder, genbeplantningsrettigheder og plantningsrettigheder fra reserven, der ikke er udnyttet af indehaveren inden udløbet af de tidsfrister, der er fastsat i henholdsvis artikel 3, stk. 4, artikel 4, stk. 5, og nærværende artikels stk. 6

b) genbeplantningsrettigheder, der er tilført reserven af producenter med sådanne rettigheder, eventuelt mod udbetaling af et beløb fra medlemsstaten, hvor beløbets størrelse og de nærmere regler for udbetalingen bestemmes af medlemsstaten under hensyntagen til parternes legitime interesser

c) nye plantningsrettigheder som nævnt i artikel 6.

3. Medlemsstaterne kan tildele rettigheder fra reserven:

a) uden modydelse til producenter, som er under 40 år, som har de nødvendige faglige kvalifikationer, som for første gang etablerer sig på en vinproducerende bedrift, og som er bedriftens driftsleder

b) mod betaling til medlemsstaten, til producenter, som har til hensigt at udnytte rettighederne til at beplante arealer, hvis produktion der er et sikkert marked for. Medlemsstaterne opstiller kriterier for fastsættelsen af betalingen, hvis størrelse kan variere afhængigt af det endelige produkt fra de pågældende vinarealer.

4. Medlemsstaterne sørger for, at den beliggenhed, hvor genbeplantningsrettigheder fra en reserve udnyttes, og de anvendte sorter og dyrkningsmetoder garanterer, at den efterfølgende produktion er tilpasset efterspørgslen på markedet, og at de pågældende udbytter ikke ligger over gennemsnittet i den region, hvor genbeplantningen finder sted.

5. Genbeplantningsrettigheder, der er tilført en reserve, skal tildeles en producent senest ved udgangen af det femte produktionsår efter det produktionsår, hvor de blev tilført reserven. Genbeplantningsrettigheder, der ikke er blevet tildelt, går tabt.

6. Plantningsrettigheder fra en reserve skal udnyttes inden udgangen af det andet produktionsår efter det produktionsår, hvor de blev tildelt. Plantningsrettigheder fra en reserve, der i denne periode ikke udnyttes på den måde, tilbageføres til en reserve, jf. stk. 2.

7. Opretter en medlemsstat regionale reserver, kan den fastsætte regler for overførsel af planlægningsrettigheder mellem de regionale reserver. Der kan anvendes en reduktionskoefficient på overførslerne.

Artikel 6

1. De nye plantningsrettigheder beregnes på tidspunktet for tilførslen til reserven eller reserverne som:

a) et areal svarende til 1 % af det samlede vinareal i den pågældende medlemsstat (i det samlede areal medregnes ikke arealer, der er blevet beplantet i strid med EF-plantningsbestemmelserne eller nationale plantningsbestemmelser, uanset om de er legaliseret i medfør af artikel 2, stk. 2, første afsnit)

b) minus det samlede vinareal i den pågældende medlemsstat, som er blevet beplantet inden den 1. august 1998 i strid med EF-bestemmelser eller nationale bestemmelser om nyplantning, uanset om de er blevet legaliseret i medfør af artikel 2, stk. 2, første afsnit, og minus de arealer, for hvilke der er blevet tildelt nyplantningsrettigheder.

2. De nye plantningsrettigheder må kun tilføres en reserve eller reserver, hvis medlemsstaten har udarbejdet den oversigt over vinproduktionskapaciteten, som er nævnt i artikel 16, for hele sit område.

3. De nye plantningsrettigheder kan kun tilføres reserven eller reserverne én gang.

Artikel 7

1. I dette kapitel anvendes følgende definitioner:

a) »rydning«: fuldstændig fjernelse af alle vinstokke på et vinareal

b) »plantning«: endelig anbringelse af podede eller upodede unge vinstokke eller dele af unge vinstokke med henblik på drueproduktion eller anlæggelse af et vinareal med moderpodestammer.

2. Gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel fastsættes efter proceduren i artikel 75, herunder bestemmelserne om den anerkendelse, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, og anvendelsen af reduktionskoefficienten, som omhandles i artikel 5, stk. 7.

KAPITEL II OPHØRSPRÆMIER

Artikel 8

1. Der kan udbetales præmie for endelig nedlæggelse af vindyrkning på et bestemt areal.

Præmien kan udbetales i henhold til dette kapitels bestemmelser til producenter med dyrkede vinarealer, hvor der produceres druer til persning. Det pågældende areal skal være på mindst ti ar.

2. Medlemsstaterne kan udpege de områder, hvor der eventuelt kan udbetales præmie. De kan også fastsætte betingelser for udpegning af områder, herunder betingelser, som skal sikre ligevægt mellem produktion og økologi i de pågældende områder.

3. Ved udbetaling af præmien fortaber producenten genbeplantningsrettigheder for det areal, som præmien udbetales for.

4. Medlemsstaterne fastsætter præmien pr. hektar under hensyntagen til:

a) bedriftens landbrugsudbytte eller produktionskapacitet

b) produktionsmetoden

c) det pågældende areal sammenholdt med bedriftens areal

d) den vintype, der produceres

e) anden produktion på bedriften.

5. Præmien skal ligge under et loft, som vil blive fastsat.

Artikel 9

Følgende er ikke præmieberettigede:

a) dyrkede vinarealer, for hvilke der i de fem foregående produktionsår er konstateret overtrædelser af EF-plantningsbestemmelserne eller de nationale plantningsbestemmelser

b) vinarealer, der ikke længere passes

c) vinarealer, der er blevet beplantet i de fem foregående produktionsår

d) vinarealer, for hvilke der er udbetalt omstruktureringsstøtte i de fem foregående produktionsår.

Artikel 10

Gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel vedtages efter proceduren i artikel 75. Disse bestemmelser omfatter navnlig:

a) datoerne for forelæggelsen af ansøgninger om rydning og for gennemførelsen heraf

b) betingelserne for udbetaling

c) maksimumspræmien, jf. artikel 8, stk. 5

d) miljøhensyn.

KAPITEL III OMSTRUKTURERING

Artikel 11

1. Der indføres en ordning for omstrukturering af vinarealer.

2. Ordningens mål er at tilpasse produktionen til efterspørgslen og at fremme:

a) bevarelse og udvikling af bæredygtige vinavlssystemer

b) metoder til udnyttelse af landbrugsjorden, som er forenelige med beskyttelse og forbedring af miljøet, landskabet og dets særpræg, naturressourcerne, jordbunden og den genetiske diversitet

c) en miljøvenlig ekstensivering af vinavlen

d) anvendelse af miljøplanlægning i vinavlen.

3. Ordningen skal omfatte:

a) sortsomlægning

b) flytning af vinarealer

c) forbedring af driftsmetoder i tilknytning til ordningens mål.

Ordningen omfatter ikke den normale fornyelse af udtjente vinarealer.

4. Ordningen kan kun anvendes i de områder af en medlemsstat, for hvilke medlemsstaten har udarbejdet den oversigt over vinproduktionskapaciteten, som omhandles i artikel 16.

Artikel 12

1. Der kan udarbejdes forslag til omstruktureringsplaner af:

a) medlemsstaterne

b) regioner i medlemsstaterne

c) producentorganisationer

d) brancheorganisationer.

2. Hvis planen ikke er udarbejdet af medlemsstaten selv, er den ansvarlig for at godkende eller afvise den.

3. Planerne skal være i overensstemmelse med dette kapitel og gennemførelsesbestemmelserne hertil.

Artikel 13

1. Der udbetales kun omstruktureringsstøtte, hvis der er udarbejdet planer, som eventuelt skal være godkendt. Støtten ydes som:

a) kompensation til producenterne for indkomsttab i forbindelse med gennemførelse af planen

b) bidrag til de materielle omstruktureringsomkostninger.

2. Producenternes kompensation for indkomsttab kan bestå i:

a) tilladelse til dyrkning af både gamle og nye vinstokke i en bestemt periode, som ikke må overstige tre år; uanset bestemmelserne i kapitel I i nærværende afsnit

b) finansiel kompensation fra EF.

3. EF's tilskud til de materielle omstruktureringsomkostninger kan højst udgøre 50 % af disse omkostninger. I regioner, der er klassificeret som mål 1-områder efter Rådets forordning (EF) nr. . . . ./. . (46) (om generelle bestemmelser om strukturfondene), kan EF's tilskud dog højst udgøre 75 %. Medlemsstaterne må i ingen af tilfældene give omkostningstilskud.

Artikel 14

1. Kommissionen udbetaler hvert år indledende bevillinger til medlemsstaterne baseret på objektive kriterier, hvor der tages hensyn til særlige forhold og behov og den indsats, der skal gøres under hensyntagen til ordningens mål.

2. De indledende bevillinger skal tilpasses på grundlag af de reelle udgifter og medlemsstaternes reviderede overslag over udgifter, idet der tages hensyn til ordningens mål og de disponible midler.

Artikel 15

Gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel vedtages efter proceduren i artikel 75. Disse bestemmelser kan navnlig omfatte:

a) mindstestørrelse for de pågældende vinarealer

b) bestemmelser om anvendelsen af genbeplantningsrettigheder, som er etableret i henhold til planerne

c) bestemmelser, der forebygger en forøgelse af produktionen i henhold til dette kapitel

d) maksimumsstøtten pr. hektar.

KAPITEL IV OPLYSNINGER OG ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 16

Oversigten over vinproduktionskapaciteten skal indeholde oplysninger om følgende:

a) den pågældende medlemsstats vinarealer

b) de pågældende sorter

c) de plantnings- og genbeplantningsrettigheder, der er tildelt producenter eller tilført reserver

d) de nationale bestemmelser, der er vedtaget i henhold til nærværende afsnit.

Artikel 17

1. Kommissionen kan vurdere:

a) produktionen af de forskellige vinprodukter

b) den industrielle anvendelse af disse produkter

c) udviklingen i forbruget af vin og andre produkter fra vinsektoren, der kan konsumeres i uforandret stand

d) forvaltningen af markedet og behovet for regulering af udbuddet.

2. Kommissionen kan til vurderingen indhente bistand udefra.

Artikel 18

1. Producenterne af druer til vinfremstilling samt most- og vinproducenterne anmelder hvert år, hvor store mængder der er produceret fra den seneste høst.

2. Most- og vinproducenterne samt de handlende, bortset fra detailhandlere, anmelder hvert år, hvor store deres lagre af most og vin er, uanset om de stammer fra indeværende eller tidligere års høst. Most og vin, der er importeret fra tredjelande, anføres separat.

Artikel 19

1. Medlemsstaterne klassificerer vinstoksorterne. Alle vinstoksorter i klassificeringen skal tilhøre arten Vitis vinifera eller være en krydsning af denne art med andre arter af Vitis-slægten.

2. I klassificeringen anfører medlemsstaterne de vinstoksorter, der er egnede til produktion af hver af de kvbd, der produceres på deres område. Disse sorter skal være af arten Vitis vinifera.

3. Medmindre andet er fastsat i mere restriktive EF-bestemmelser, er det kun de vinstoksorter, der er anført i klassificeringen, som må plantes, genplantes eller podes i EF.

4. Arealer med vinstoksorter, der ikke er anført i klassificeringen, skal ryddes, medmindre produktionen fra disse arealer udelukkende er beregnet til vinproducentens families eget brug. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at kontrollere denne undtagelse.

5. Hvis en sort udgår af klassificeringen, skal den ryddes senest efter 15 år.

Artikel 20

Bestemmelserne om EF-fortegnelsen over vindyrkningsarealer er fastsat i forordning (EØF) nr. 2392/86.

Artikel 21

Kapitel I og II i nærværende afsnit finder kun anvendelse i de medlemsstater, hvor vinproduktionen overstiger 25 000 hl pr. produktionsår. Denne produktion beregnes på grundlag af den gennemsnitlige produktion i de fem sidste produktionsår.

Artikel 22

Medlemsstaterne kan vedtage strengere nationale regler vedrørende nyplantning af eller genbeplantning med vinstokke.

Medlemsstaterne kan foreskrive, at de i dette afsnit omhandlede ansøgninger og oplysninger skal suppleres med andre angivelser, der måtte være nødvendige for at overvåge udviklingen i vinproduktionskapaciteten.

Artikel 23

1. Gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel vedtages efter proceduren i artikel 75. Bestemmelserne kan navnlig omhandle:

a) hvilket format, oplysningerne til den fortegnelse, der omhandles i artikel 16, skal have, og hvor detaljerede de skal være

b) forvaltningen af klassificeringen af vinstoksorterne.

2. Der kan efter proceduren i artikel 75 fastsættes bestemmelser om udstedelse af et ledsagedokument for vegetativt formeringsmateriale af vinstokke og gennemførelsesbestemmelser hertil, herunder kontrolbestemmelser.

3. Forordning (EØF) nr. 2392/86 kan ændres eller ophæves efter proceduren i artikel 75.

4. Efter proceduren i artikel 75 afgøres det, om en medlemsstat har udarbejdet den oversigt, der omhandles i artikel 16, og om beslutningen herom skal ophæves under visse omstændigheder, f. eks. hvis medlemsstaten har undladt at foretage den fornødne ajourføring af oversigten.

AFSNIT III MARKEDSMEKANISMER

KAPITEL I STØTTE TIL PRIVAT OPLAGRING

Artikel 24

1. Der ydes støtte til privat oplagring af:

a) bordvin

b) druemost, koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost.

2. Støtten ydes på betingelse af, at der i perioden fra den 16. december til den 15. februar det følgende år indgås en langfristet oplagringskontrakt med interventionsorganerne på endnu ikke fastsatte betingelser.

3. Der indgås langfristede oplagringskontrakter for en periode, der udløber:

a) tidligst den 1. september efter indgåelsen af kontrakten for bordvin og tidligst den 1. august efter indgåelsen af kontrakten for druemost, koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost

b) senest den 30. november efter indgåelsen af kontrakten.

Artikel 25

1. Indgåelsen af oplagringskontrakter afhænger af visse betingelser, især med hensyn til de pågældende produkters kvalitet.

2. For bordvin skal oplagringskontrakterne indeholde klausuler, hvorefter støtten kan indstilles for samtlige eller en del af de oplagrede mængder og producenternes tilsvarende forpligtelser ophører, hvis markedspriserne for den pågældende type bordvin overstiger et niveau, som skal fastsættes.

3. Støtten til privat oplagring må kun dække de tekniske omkostninger ved oplagringen og renterne, der begge fastsættes efter en standardsats.

4. For koncentreret druemost kan beløbet justeres med en koefficient svarende til koncentrationsgraden.

Artikel 26

1. Gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel vedtages efter proceduren i artikel 75. Bestemmelserne kan navnlig omfatte:

a) fastsættelse af det beløb, den sats og den koefficient, der omhandles i artikel 25

b) at langfristede oplagringskontrakter for bordvin kun kan indgås for nærmere fastsatte typer bordvin

c) at druemost, der er omfattet af en langfristet oplagringskontrakt, helt eller delvis kan forarbejdes til koncentreret druemost eller til rektificeret koncentreret druemost i kontraktens gyldighedsperiode

d) regler om anvendelse af bestemmelserne for indstilling af støtten som omhandlet i artikel 25, stk. 2

e) at der ikke kan indgås langfristede oplagringskontrakter for druemost og koncentreret druemost bestemt til fremstilling af druesaft

f) kontrakternes effektive gyldighedsperiode.

2. Efter proceduren i artikel 75 kan det fastsættes:

a) at ordningen, for privat oplagring ikke skal anvendes, hvis markedssituationen viser, at den ikke er berettiget

b) at muligheden for at indgå yderligere langfristede oplagringskontrakter ophæves, hvis markedssituationen og den takt, som der allerede er indgået kontrakter i, taler herfor.

KAPITEL II DESTILLATION

Artikel 27

1. Fuldstændig udpresning af persede eller upersede druer og udpresning af vinbærme er forbudt. Fornyet gæring af presserester fra vindruer til andre formål end destillation er forbudt.

2. Filtrering og centrifugering af vinbærme betragtes ikke som udpresning, hvis:

a) de fremstillede produkter er af sund og sædvanlig handelskvalitet, og

b) den således behandlede vinbærme ikke derved tørres.

3. Fysiske eller juridiske personer eller sammenslutninger af sådanne, der har fremstillet vin, skal levere samtlige biprodukter fra vinfremstillingen til destillation. Der kan gøres hel eller delvis undtagelse for producenter, der kan bevise, at de har indgået langtidskontrakter om oplagring med virksomheder, der fremstiller aromatiseret vin.

4. Alkoholindholdet i biprodukterne skal mindst være på 10 % af alkoholindholdet udtrykt i volumen i den producerede vin, hvis vinen er fremstillet direkte af druer. Det skal være på mindst 5 %, hvis vinen er fremstillet af druemost, druemost i gæring eller ung ikke-færdiggæret vin.

Hvis denne procentsats ikke nås, skal den destillationspligtige levere en mængde vin af sin egen produktion, som sikrer, at procentsatserne overholdes.

5. Den i stk. 3 omhandlede leveringsforpligtelse kan i stedet opfyldes ved levering til en godkendt producent af vineddike.

6. Fysiske og juridiske personer eller sammenslutninger af sådanne, som ligger inde med biprodukter fra enhver anden forarbejdning af druer end vinfremstilling, skal levere disse til destillation.

7. Medlemsstaterne kan fastsætte, at den i stk. 3, 4 og 5 nævnte destillationsforpligtelse for alle deres producenter eller for nogle af disse erstattes af en ordning med kontrolleret tilbagetrækning af biprodukter eller af en anden ordning, der sikrer, at biprodukterne ikke vil blive anvendt i vinsektoren. Sådanne ordninger skal gennemføres på grundlag af objektive kriterier. Anvendes en sådan ordning, meddeler den pågældende medlemsstat Kommissionen de foranstaltninger, den har vedtaget.

8. Opkøbsprisen for presserester fra vindruer, for vinbærme og for vin, der leveres til destillation, er på 0,995 ECU/% vol/hl.

9. Den pris, destillationsvirksomheden betaler, må ikke være lavere end opkøbsprisen.

10. Destillationsvirksomheden kan:

a) opnå støtte for det produkt, der skal destilleres, på betingelse af, at destillatet har et alkoholindhold på mindst 52 % vol, eller

b) levere destillatet til interventionsorganet på betingelse af, at det har et alkoholindhold på mindst 92 % vol.

11. Det kan besluttes, at der i stedet for levering til interventionsorganet kan leveres til en erhvervsdrivende, der har deltaget i en licitation vedrørende salg med henblik på afsætning af destillater.

12. Stk. 1 11 finder ikke anvendelse på druesaft og koncentreret druesaft, eller på druemost og koncentreret druemost, der er bestemt til fremstilling af druesaft.

Artikel 28

1. Hvis vin fremstillet af druesorter, der i klassificeringen for samme administrative enhed er opført både som druesorter til persning og som druesorter til andre formål, mængdemæssigt overstiger den sædvanligvis fremstillede mængde, og den overskydende mængde ikke udføres i det pågældende produktionsår, skal denne mængde destilleres inden en dato, der nærmere skal fastsættes. Medmindre der træffes undtagelsesbestemmelser, må sådan vin kun afsættes til destillation.

2. Ved fastlæggelsen af den sædvanligvis fremstillede mængde vin tages der især hensyn til:

a) den mængde, der er fremstillet i løbet af en endnu ikke fastsat referenceperiode

b) den mængde vin, der er forbeholdt traditionelle anvendelsesformål.

3. Opkøbsprisen for vin, der leveres til destillation efter denne artikel, er på 1,34 ECU/% vol/hl.

4. Den pris, destillationsvirksomheden betaler, må ikke være lavere end opkøbsprisen.

5. Destillationsvirksomheden kan:

a) opnå støtte for det produkt, der skal destilleres på betingelse af, at destillatet har et alkoholindhold på mindst 52 % vol, eller

b) levere destillatet til interventionsorganet på betingelse af, at det har et alkoholindhold på mindst 92 % vol.

6. Det kan besluttes, at der i stedet for levering til interventionsorganet kan leveres til en erhvervsdrivende, der har deltaget i en licitation vedrørende salg med henblik på afsætning af destillater.

7. Denne artikel anvendes uanset artikel 1, stk. 2.

Artikel 29

1. EF kan yde støtte til destillation af bordvin og vin egnet til fremstilling af bordvin for at sikre de sædvanlige vinforsyninger til sektoren for konsumalkohol.

2. Støtten ydes i form af en primær støtte og en sekundær støtte til destillationsvirksomhederne.

3. Den primære støtte betales på grundlag af den mængde bordvin eller vin egnet til fremstilling af bordvin, der destilleres.

4. Størrelsen af den primære støtte skal afspejle:

a) nødvendigheden af, at destillationsvirksomhedernes gennemsnitlige betaling til vinproducenterne skal være på 2,488 ECU/% vol/hl

b) behovet for at sikre forsyningerne til de traditionelle anvendelser i sektoren for konsumalkohol til konkurrencedygtige priser.

5. Den primære støtte ydes på grundlag af en ordning med kontrakter, der indgås mellem destillationsvirksomheder og vinproducenter.

6. Den sekundære støtte har form af en betaling for oplagring af det fremstillede destillat. Formålet hermed er, at gøre det lettere af få den primære støtteordning til at fungere hensigtsmæssigt.

Artikel 30

1. Der kan indføres krisedestillation i tilfælde af ekstraordinære markedsforstyrrelser som følge af stor overskudsproduktion og/eller kvalitetsproblemer.

2. Foranstaltningen skal have til formål:

a) at fjerne særlige overskydende mængder

b) at sikre kontinuerlige forsyninger fra høst til høst.

3. Foranstaltningen skal være frivillig for producenterne.

4. Foranstaltningen kan begrænses til bestemte vinkategorier eller til bestemte produktionsområder.

Artikel 31

Alkohol, som interventionsorganet har overtaget, afsættes på offentlige auktioner eller ved licitation. Den må ikke afsættes i sektoren for alkohol til konsum.

Hvis forsyningerne til den del af nævnte sektor, hvor anvendelsen af vinalkohol er obligatorisk, ikke kan sikres gennem anvendelsen af artikel 29, kan det dog vedtages, at sådan alkohol kan afsættes til denne sektor.

Artikel 32

1. For vin, hvis alkoholindhold producenterne har øget ved tilsætning af saccharose eller most, hvortil der er ydet støtte efter artikel 34, nedsættes den opkøbspris, der er fastsat for hver enkelt destillation, bortset fra den i artikel 27 omhandlede, for hvert vindyrkningsområde med ét og samme standardbeløb beregnet på grundlag af størrelsen af den i artikel 34 omhandlede støtte, og den for det pågældende vindyrkningsområde foreskrevne forøgelse af alkoholindholdet.

2. På anmodning af den berørte producent foretages nedsættelsen kun for de mængder, hvis alkoholindhold er blevet forøget som anført i stk. 1.

Artikel 33

1. Gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel vedtages efter proceduren i artikel 75. De kan blandt andet vedrøre:

a) de i dette kapitel omhandlede undtagelser

b) for så vidt angår artikel 27 og 28, betingelserne for gennemførelsen af destillation, bestemmelsen af alkoholindholdet i den fremstillede vin, betingelserne for levering af produkter til interventionsorganet, og opkøbspriserne for de destillater, som interventionsorganerne kan overtage, eller kriterierne for fastsættelsen af disse priser

c) minimumskravene med hensyn til presserester og vinbærme

d) de betingelser, på hvilke den i artikel 27, stk. 7, omhandlede kontrollerede tilbagetrækning kan finde sted

e) de sædvanligvis fremstillede mængder vin som omhandlet i artikel 28, stk. 2

f) de nærmere regler for anvendelsen af den foranstaltning, der er omhandlet i artikel 30, herunder de produkter, den omfatter, og anvendelsen af destillaterne, navnlig for at undgå forstyrrelser af markedet for alkohol og spiritus.

2. Efter proceduren i artikel 75 vedtages de støttebeløb, der er omhandlet i artikel 27 og 28, og som vil gøre det muligt at afsætte de fremstillede produkter, de støttebeløb, der er omhandlet i artikel 29, og bestemmelserne om de omstændigheder, der kan udløse den i artikel 30 omhandlede foranstaltning, og som størrelsen af og formen for EF's finansielle bidrag til nævnte foranstaltning.

KAPITEL III ANVENDELSESSTØTTE

Artikel 34

1. Der ydes støtte for anvendelse af:

a) koncentreret druemost

b) rektificeret koncentreret druemost

produceret i EF, når disse produkter anvendes med henblik på at forhøje alkoholindholdet som omhandlet i bilag IV, afsnit C, og bilag V, afsnit F.

2. Ydelsen af støtten kan forbeholdes produkter fra vinavlszone C III, hvis det uden denne foranstaltning ikke er muligt at opretholde samhandelsmønstret for most og for vin til sammenstikning.

3. Støttebeløbet fastsættes i ecu pr. % vol potentielt alkoholindhold pr. hektoliter koncentreret druemost eller rektificeret koncentreret druemost under hensyntagen til forskellen mellem omkostningerne ved tilsætning af nævnte produkter og omkostningerne ved tilsætning af saccharose.

Artikel 35

1. Der ydes støtte for anvendelse af:

a) druemost og koncentreret druemost, som er produceret i EF med henblik på forarbejdning til druesaft eller fremstilling af andre produkter af sådan druesaft

b) druemost og koncentreret druemost, som er produceret i vinavlszone C III med henblik på fremstilling i Det Forenede Kongerige og Irland af produkter henhørende under KN-kode 2206 00, for hvilke disse medlemsstater i medfør af bestemmelser vedtaget efter artikel 51, kan give tilladelse til anvendelse af en sammensat betegnelse, hvori udtrykket »vin« forekommer

c) koncentreret druemost, som er produceret i EF, og som er hovedbestanddel i en række produkter, der markedsføres i Det Forenede Kongerige og i Irland med tydelige anvisninger til forbrugeren med henblik på at fremstille en vinlignende hjemmelavet drikkevare.

2. Som undtagelse fra stk. 1, litra b), kan det, hvis den geografiske begrænsning i forbindelse med produktion af druemost og koncentreret druemost giver anledning til konkurrencefordrejning, besluttes at udvide støttens anvendelsesområde til også at omfatte druemost og koncentreret druemost, som er produceret i andre områder i EF end i vinavlszone C III.

3. Støtten kan kun ydes for anvendelse af produkter fremstillet af sorter, der er klassificeret udelukkende som vinstoksorter med druer til persning eller som både vinstoksorter med druer til persning og vinstoksorter til andre formål, og kan ligeledes ydes for druer af EF-oprindelse af nævnte sorter.

4. Støtten fastsættes således, at forsyningsomkostningerne for druemost og koncentreret druemost af EF-oprindelse er af en sådan størrelse, at de traditionelle afsætningsmarkeder herfor kan opretholdes.

5. Af den i stk. 1, litra a), omhandlede støtte tilbageholdes en endnu ikke fastsat del til gennemførelse af salgskampagner til fremme af forbruget af druesaft. Med henblik på gennemførelsen af sådanne kampagner kan støtten fastsættes til et højere beløb end det, der følger af stk. 4.

Artikel 36

Gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel vedtages efter proceduren i artikel 75. De kan blandt andet vedrøre:

a) betingelserne for ydelse af den støtte, der er omhandlet i artikel 34, stk. 1

b) de fornødne foranstaltninger til at sikre kontrol med anvendelsen af de produkter, der er nævnt i artikel 35, stk. 1

c) størrelsen af den støtte, der er omhandlet i artikel 34 og 35, som fastsættes inden begyndelsen af hvert produktionsår

d) den i artikel 35, stk. 2, omhandlede beslutning.

KAPITEL IV ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 37

Producenter, der er undergivet de i artikel 27 og 28 omhandlede forpligtelser, kan komme i betragtning til de i dette afsnit fastsatte interventionsforanstaltninger, hvis de i en endnu ikke fastlagt referenceperiode har opfyldt ovennævnte forpligtelser. Denne periode og gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 75.

Artikel 38

1. Konstateres der for en vintype excessivt for høje priser på EF-markedet, og skønnes det, at denne situation vil vare ved og medføre markedsforstyrrelser, kan Kommissionen træffe de fornødne foranstaltninger.

2. I det omfang det er nødvendigt for at støtte markedet for bordvin, kan der for de i artikel 1, stk. 2, litra b), nævnte produkter, bortset fra bordvin, træffes interventionsforanstaltninger efter proceduren i artikel 75.

AFSNIT IV PRODUCENTORGANISATIONER OG BRANCHEORGANISATIONER

KAPITEL I PRODUCENTORGANISATIONER

Artikel 39

1. I denne forordning forstås ved »producentorganisation« en juridisk person:

a) som er oprettet på initiativ af producenter af produkter, der er omfattet af denne forordning

b) som navnlig har til formål:

i) at sikre, at produktionen planlægges og tilpasses til efterspørgslen, navnlig hvad angår kvalitet og mængde

ii) at fremme koncentrationen af udbuddet og markedsføringen af medlemmernes produktion

iii) at reducere produktionsomkostningerne og regulere producentpriserne

iv) at fremme dyrkningsformer, produktionsmetoder og affaldshåndteringer, der er miljøvenlige, navnlig hvad angår beskyttelse af kvaliteten af vand, jord og landskaber og bevarelse og/eller fremme af biologisk mangfoldighed

c) hvis vedtægter bl. a. forpligter de tilsluttede producenter til:

i) at anvende de regler, producentorganisationen har vedtaget for rapportering om produktionen, for produktion, for afsætning og for miljøbeskyttelse

ii) for så vidt angår produktion af et af de i litra a) omhandlede produkter på en given bedrift kun at være medlem af én af de i litra a) omhandlede producentorganisationer

iii) at afsætte hele deres produktion af de pågældende produkter gennem producentorganisationen. Hvis producentorganisationen tillader det, kan de producenter, der er medlemmer, dog på vilkår, som fastsættes af organisationen:

- direkte fra deres bedrift sælge indtil 25 % af deres produktion til forbrugere til disses personlige brug, og yderligere

- selv eller gennem en anden producentorganisation, der er udpeget af deres egen producentorganisation, afsætte produkter, som udgør en beskeden mængde i forhold til den mængde, der kan afsættes gennem deres egen producentorganisation

- gennem en anden producentorganisation, der er udpeget af deres egen producentorganisation, afsætte produkter, som på grund af deres kendetegn ikke normalt hører med til deres egen organisations forretningsmæssige aktiviteter

iv) at give producentorganisationen de oplysninger, den ønsker til statistiske formål, bl. a. vedrørende dyrkningsareal, høst, udbytte og direkte salg

d) hvis vedtægter har bestemmelser:

i) om proceduren for fastlæggelse, vedtagelse og ændring af regler, der er omhandlet i litra c), nr. i)

ii) om, at medlemsstaterne skal erlægge de nødvendige finansielle bidrag til finansiering af producentorganisationen

iii) til sikring af, at de tilsluttede producenter på demokratisk vis kan udøve kontrol med deres organisation og dens beslutninger

iv) om sanktioner, såvel for overtrædelse af de vedtægtsbestemte forpligtelser, bl. a. manglende betaling af finansielle bidrag, som for overtrædelse af producentorganisationens regler

v) om optagelse af nye medlemmer, herunder en minimumsperiode for medlemskab

vi) om de regnskabsmæssige og budgetmæssige regler, der er nødvendige, for at organisationen kan fungere

e) som er anerkendt af den pågældende medlemsstat efter stk. 2.

2. Medlemsstaterne anerkender producentsammenslutninger, der anmoder herom, som producentorganisationer efter denne forordning, hvis:

a) de opfylder betingelserne i stk. 1 og i så henseende bl. a. godtgør, at de repræsenterer et mindste antal producenter og en mindste mængde af den markedsegnede produktion, som fastlægges efter proceduren i artikel 75

b) de frembyder tilstrækkelig garanti med hensyn til gennemførelsen, varigheden og effektiviteten af deres indsats

c) de reelt gør det muligt for deres medlemmer at opnå den fornødne tekniske bistand til anvendelse af miljøvenlige dyrkningsmetoder

d) de reelt dels stiller sådanne tekniske faciliteter til rådighed for deres medlemmer, som er nødvendige til oplagring, emballering og afsætning af produkterne, dels sikrer en passende handels-, regnskabs- og budgetmæssig forvaltning af de opgaver, de påtager sig.

Artikel 40

1. Medlemsstaterne skal:

a) træffe beslutning om anerkendelse af en producentorganisation senest tre måneder efter, at der er indgivet ansøgning med den fornødne dokumentation

b) regelmæssigt kontrollere, om producentorganisationerne overholder betingelserne for anerkendelse, og, hvis dette ikke er tilfældet, anvende sanktioner over for disse organisationer og om nødvendigt træffe beslutning om tilbagekaldelse af anerkendelsen

c) inden to måneder give Kommissionen meddelelse om enhver beslutning om meddelelse, nægtelse eller tilbagekaldelse af anerkendelse.

2. Kommissionen sikrer ved kontrol, at artikel 39, stk. 1, litra b), i nærværende artikel overholdes, og den anmoder på grundlag af kontrollen eventuelt medlemsstaterne om at tilbagekalde meddelte anerkendelser.

Artikel 41

1. Hvis en producentorganisation eller en sammenslutning af producentorganisationer, der har vedtaget samme regler, og som udøver sin virksomhed i et bestemt økonomisk område, anses for at være repræsentativ for produktionen og producenterne af et givet produkt i dette område, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra organisationen eller sammenslutningen forpligte de producenter, der er etableret i området, og som ikke er medlem af en af de ovennævnte organisationer, til at følge de regler, der er nævnt i artikel 39, stk. 1, litra c) nr. i).

2. I denne artikel forstås ved »økonomisk område« et geografisk område, der omfatter dyrkningsområder, som grænser op til eller ligger nær ved hinanden, og som har ensartede produktions- og afsætningsvilkår.

3. En producentorganisation eller en sammenslutning af producentorganisationer anses for at være repræsentativ efter stk. 1, hvis den omfatter mindst to tredjedele af producenterne i det økonomiske område, hvor den virker, og mindst to tredjedele af produktionen i dette område.

4. Regler, der gøres bindende for alle producenter i et bestemt økonomisk område:

a) må ikke skade andre producenter i medlemsstaten eller i EF

b) gælder ikke, medmindre det udtrykkeligt er fastsat, for produkter, som leveres til forarbejdning ifølge en kontrakt, der er underskrevet inden produktionsårets begyndelse, undtagen hvad angår reglerne om rapportering om produktionen

c) må ikke stride mod EF-bestemmelserne og de nationale bestemmelser.

5. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de regler, de har gjort bindende for alle producenter i et bestemt økonomisk område. Disse regler offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven.

6. Kommissionen beslutter, at en medlemsstat skal ophæve den udvidelse af reglernes anvendelsesområde, den har vedtaget:

a) hvis den konstaterer, at en sådan udvidelse medfører, at konkurrencen udelukkes inden for en væsentlig del af det indre marked, eller at den frie samhandel skades, eller at målene i traktatens artikel 39 bringes i fare

b) hvis den konstaterer, at traktatens artikel 85, stk. 1, finder anvendelse på den aftale, vedtagelse eller samordnede praksis, for hvilken udvidelsen er vedtaget; Kommissionens beslutning vedrørende en sådan aftale, vedtagelse eller samordnet praksis får først virkning fra tidspunktet for konstateringen

c) hvis den ved en efterfølgende kontrol konstaterer, at bestemmelserne i nærværende artikel ikke er blevet overholdt.

7. Anvendes stk. 1, kan den pågældende medlemsstat på grundlag af forelagt dokumentation beslutte, at de producenter, der ikke er medlemmer, skal betale organisationen henholdsvis sammenslutningen et bidrag svarende til den del af de finansielle bidrag, medlemmerne betaler, som anvendes til at dække:

a) administrationsomkostningerne i forbindelse med anvendelsen af de regler, der er omhandlet i stk. 1, eller

b) de udgifter til forskning, markedsundersøgelser og salgsfremmende foranstaltninger, som organisationen eller sammenslutningen gennemfører, og som alle producenterne i området drager fordel af.

8. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen en liste over økonomiske områder som omhandlet i stk. 2. Senest en måned efter meddelelsen godkender Kommissionen listen, eller den træffer efter samråd med den pågældende medlemsstat beslutning om de ændringer, medlemsstaten skal foretage heri. Den godkendte liste offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven.

KAPITEL II BRANCHEORGANISATIONER

Artikel 42

1. I denne forordning forstås ved »anerkendt brancheorganisation«, i det følgende benævnt »brancheorganisation«, en juridisk person:

a) der er en sammenslutning af repræsentanter for erhvervsaktiviteter inden for produktion og/eller afsætning og/eller forarbejdning af produkter, der er omfattet af denne forordning.

b) der er oprettet på initiativ af alle eller en del af de organisationer eller sammenslutninger, den består af

c) der i en eller flere regioner i EF udøver en række af nedenstående aktiviteter under hensyntagen til forbrugernes interesser:

i) medvirken til et bedre kendskab til og en større åbenhed omkring produktionen og markedet

ii) medvirken til en bedre koordinering af markedsføringen af produkterne, bl. a. gennem forskning eller markedsundersøgelser

iii) udarbejdelse af standardkontrakter, der er i overensstemmelse med EF-bestemmelserne

iv) bedre udnyttelse af produktionsmulighederne

v) informationer og forskning, der er nødvendig for produktionsomlægning til produkter, som er bedre tilpasset markedets behov og forbrugernes smag og ønsker, navnlig hvad angår produktkvalitet og miljøbeskyttelse

vi) forskning i metoder, der gør det muligt at begrænse anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler og andre rå- og hjælpestoffer, samtidig med at produktkvaliteten sikres, og jorden og vandet beskyttes

vii) udvikling af metoder og redskaber til forbedring af produktkvaliteten i alle produktions-, fremstillings- og afsætningsled

viii) bedre udnyttelse og beskyttelse af økologisk landbrug, oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser

ix) fremme af integreret produktion og andre miljøvenlige produktionsmetoder

d) der på de i stk. 2 fastsatte betingelser er blevet anerkendt af den pågældende medlemsstat.

2. Hvis strukturerne i en medlemsstat berettiger dertil, kan medlemsstaterne anerkende organisationer, der anmoder herom, og som er etableret på deres område, som brancheorganisationer, hvis:

a) de udøver deres aktiviteter i en eller flere regioner i det pågældende område

b) de repræsenterer en betydelig andel af produktionen og/eller afsætningen og/eller forarbejdningen af de af denne forordning omfattede produkter i den eller de pågældende regioner, og de, hvis de dækker flere regioner, kan fremlægge bevis for en mindste repræsentativitet for hver af de produktionsgrene, de repræsenterer, i hver af de pågældende regioner

c) de udøver flere af de i stk. 1, litra c), nævnte aktiviteter

d) de ikke selv foretager produktion, forarbejdning eller afsætning af produkter omfattet af denne forordning

e) de ikke lægger hindringer i vejen for, at den fælles markedsordning kan fungere efter hensigten, og ikke udøver nogen af de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 43, stk. 1.

3. Inden anerkendelsen meddeler medlemsstaterne Kommissionen, hvilke brancheorganisationer der har ansøgt om anerkendelse, og giver alle relevante oplysninger om, hvor repræsentative de er, og hvilke aktiviteter de udøver, samt alle øvrige oplysninger, der er nødvendige for en vurdering. Kommissionen kan gøre indsigelse mod anerkendelsen inden to måneder fra det tidspunkt, hvor den får meddelelsen.

4. Medlemsstaterne skal:

a) træffe beslutning om anerkendelse senest tre måneder efter, at der er indgivet ansøgning med den fornødne dokumentation

b) regelmæssigt kontrollere, om brancheorganisationerne overholder betingelserne for anerkendelse og, hvis dette ikke er tilfældet, anvende de gældende sanktioner over for disse organisationer og om nødvendigt træffe beslutning om tilbagekaldelse af anerkendelsen

c) tilbagekalde anerkendelsen:

i) hvis betingelserne for anerkendelse efter denne forordning ikke længere er opfyldt

ii) hvis brancheorganisationen overtræder et eller flere af forbuddene i artikel 43, stk. 1, uden at dette i øvrigt berører eventuelle andre sanktioner efter national lovgivning

d) inden to måneder give Kommissionen meddelelse om enhver beslutning om meddelelse, nægtelse eller tilbagekaldelse af anerkendelse.

5. Der kan kun anerkendes én producentorganisation for produktionen af kvbd i en given region.

6. Kommissionen sikrer ved kontrol, at stk. 2 og 4, litra b), overholdes, og kan på grundlag af kontrollen anmode medlemsstaterne om at tilbagekalde meddelte anerkendelser.

7. Anerkendelsen indebærer tilladelse til at udøve de i stk. 1, litra c), anførte aktiviteter på de i denne forordning fastsatte betingelser.

8. Kommissionen offentliggør i De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven, en liste over de anerkendte brancheorganisationer med angivelse af det økonomiske område eller området for deres virksomhed samt deres aktiviteter efter artikel 44. Også tilbagekaldelser af anerkendelser offentliggøres.

Artikel 43

1. Uanset artikel 1 i Rådets forordning nr. 26 (47) anvendes traktatens artikel 85, stk. 1, ikke på aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der vedtages af anerkendte brancheorganisationer med henblik på gennemførelse af de i artikel 42, stk. 1, litra c), opregnede aktiviteter, som:

a) ikke omfatter prisfastsættelse (jf. dog foranstaltninger, som brancheorganisationerne træffer i henhold til særlige EF-bestemmelser)

b) medfører nogen form for afskærmning af EF-markederne

c) medfører forskelsbehandling og fjerner konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende produkter, eller

d) medfører konkurrenceforvridning, som ikke er absolut nødvendig for at brancheorganisationens aktiviteter kan opfylde de tilstræbte mål i den fælles landbrugspolitik.

2. En kommissionsbeslutning, der erklærer, at traktatens artikel 85, stk. 1, anvendes på den pågældende aftale, vedtagelse eller samordnede praksis, kan først få virkning fra datoen for beslutningens meddelelse til den pågældende brancheorganisation.

Artikel 44

1. Hvis en brancheorganisation, der udøver sin virksomhed i én eller flere bestemte regioner i en medlemsstat, anses for at være repræsentativ for produktionen og/eller afsætningen og/eller forarbejdningen af et bestemt produkt, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra organisationen i en begrænset periode forpligte de i regionen/regionerne etablerede erhvervsdrivende, det være sig individuelle erhvervsdrivende eller sammenslutninger, som ikke er medlemmer af organisationen, til at følge bestemte aftaler, vedtagelser eller en bestemt samordnet praksis, som er vedtaget inden for organisationen.

2. En brancheorganisation anses for at være repræsentativ efter stk. 1, når den omfatter mindst to tredjedele af produktionen og/eller afsætningen og/eller forarbejdningen af det eller de pågældende produkter i den eller de pågældende regioner i en medlemsstat. Dækker en ansøgning om at udvide reglernes anvendelsesområde flere regioner, skal brancheorganisationen fremlægge bevis for en mindste repræsentativitet for hver af de produktionsgrene, den repræsenterer, i hver af de pågældende regioner.

3. De regler, hvis anvendelsesområde skal vedrøre et af følgende emneområder:

a) rapportering om produktionen og markedet

b) strengere regler for produktionen end dem, der i givet fald er fastsat i EF-bestemmelserne og de nationale bestemmelser

c) udarbejdelse af standardkontrakter, som er forenelige med EF-bestemmelserne

d) regler for afsætning

e) regler for miljøbeskyttelse

f) foranstaltninger til salgsfremme og bedre udnyttelse af produktionen

g) foranstaltninger vedrørende beskyttelse af økologisk landbrug, oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser.

Reglerne skal have været gældende i mindst ét produktionsår, de må kun være bindende i højst tre produktionsår, og de må ikke skade erhvervsdrivende, hverken i medlemsstaten eller i EF som helhed.

Artikel 45

1. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de regler, de har gjort bindende for alle erhvervsdrivende i én eller flere regioner. Reglerne offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven.

2. Inden offentliggørelsen underretter Kommissionen den i artikel 74 omhandlede komité om enhver meddelelse om udvidelse af brancheaftaler.

3. Kommissionen beslutter i de i artikel 41, stk. 6, omhandlede tilfælde, at medlemsstaten skal tilbagekalde den udvidelse af reglerne, den har vedtaget.

4. Udvides reglernes anvendelsesområde for et eller flere produkter, og er en eller flere af de i artikel 44, stk. 3, første afsnit, omhandlede aktiviteter, der udøves af en anerkendt brancheorganisation, af generel økonomisk interesse for erhvervsdrivende, hvis virksomhed har forbindelse med det eller de pågældende produkter, kan den medlemsstat, der har meddelt anerkendelsen, beslutte, at individuelle erhvervsdrivende eller sammenslutninger, som ikke er medlemmer af organisationen, men som drager fordel af disse aktiviteter, skal betale organisationen et bidrag svarende til hele eller en del af det bidrag, medlemmerne betaler, hvis de pågældende bidrag tjener til dækning af udgifter, som er en direkte følge af udøvelsen af de pågældende aktiviteter.

AFSNIT V ØNOLOGISKE FREMGANGSMÅDER OG BEHANDLINGSMETODER OG PRODUKTSPECIFIKATIONER; BESKRIVELSE, BETEGNELSE, PRÆSENTATION OG BESKYTTELSE

KAPITEL I ØNOLOGISKE FREMGANGSMÅDER OG BEHANDLINGSMETODER OG PRODUKTSPECIFIKATIONER

Artikel 46

1. Der tillades for EF visse ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder for fremstilling af de produkter, der er omfattet af denne forordning, bortset fra druesaft og koncentreret druesaft og druemost og koncentreret druemost bestemt til fremstilling af druesaft.

2. De ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder skal udelukkende tjene til at sikre korrekt vinfremstilling, korrekt opbevaring og korrekt forarbejdning af produktet.

3. De tilladte ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder må hverken omfatte tilsætning af vand, medmindre dette er nødvendigt af særlige tekniske grunde, eller tilsætning af alkohol, undtagen druemost, hvis gæring er standset ved tilsætning af alkohol, hedvin, mousserende vin, perlevin og vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation.

4. Medlemsstaterne kan med hensyn til de ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder og produktspecifikationer indføre strengere bestemmelser for at sikre, at kvbd og bordvin, der har en geografisk betegnelse og er fremstillet på deres eget område, mousserende vin og hedvin bevarer de kendetegn, der i særlig grad kendetegner disse produkter. De skal meddele sådanne bestemmelser til Kommissionen, som giver de øvrige medlemsstater underretning herom.

5. Medmindre der træffes anden bestemmelse, må kun druer af sorter, der er opført som druesorter til persning i den klassificering, der udarbejdes efter artikel 19, samt deraf afledte produkter, i EF anvendes til fremstilling af:

a) druemost, hvis gæring er standset ved tilsætning af alkohol

b) koncentreret druemost

c) rektificeret koncentreret druemost

d) vin egnet til fremstilling af bordvin

e) bordvin

f) kvbd

g) hedvin

h) druemost i gæring, af let tørrede druer.

Artikel 47

1. De tilladte ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder for tilsætning, syring, afsyring og sødning og reglerne om indhold af svovldioxid og maksimumsindhold af flygtig syre er fastsat i bilag IV, afsnit A G.

2. De tilladte ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder og reglerne vedrørende fremstilling af mousserende vin er fastsat i bilag IV, afsnit H. Disse regler gælder ikke for mousserende vin til diætetisk anvendelse.

3. De tilladte ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder og reglerne vedrørende fremstilling af hedvin er fastsat i bilag IV, afsnit I.

Artikel 48

1. Af produkter henhørende under KN-kode 2204 10, 2204 21 og 2204 29 må der i EF til direkte konsum kun udbydes eller leveres hedvin, mousserende vin, mousserende vin tilsat kulsyre, perlevin, perlevin tilsat kulsyre, kvbd, samt i givet fald uanset artikel 49, stk. 1, lovligt importeret vin og bordvin.

2. Bortset fra vin på flaske, hvor det kan godtgøres, at påfyldningen er sket før den 1. september 1971, må vin, bortset fra kvbd, som hidrører fra de i artikel 46, stk. 5, nævnte vinstoksorter, men som ikke svarer til definitionerne i punkt 12 18 i bilag I, kun anvendes til vinavlerens eget forbrug, til produktion af vineddike eller til destillation.

3. I år med ugunstige vejrforhold kan det besluttes, at produkter fra vinavlzone A og B, som ikke har det for den pågældende vinavlzone fastsatte naturlige minimumsalkoholindhold udtrykt i volumen, i EF må anvendes til fremstilling af mousserende vin og mousserende vin tilsat kulsyre, hvis vinen har et virkeligt alkoholindhold udtrykt i volumen på mindst 8,5 % vol, eller til fremstilling af perlevin tilsat kulsyre. I så fald foretages tilsætning inden for de grænser der er omhandlet i bilag IV, afsnit D, punkt 5.

4. Druemost, hvis gæring er standset ved tilsætning af alkohol, må kun anvendes til fremstilling af produkter, der ikke henhører under KN-kode 2204 10, 2204 21 og 2204 29, uden at dette dog indskrænker anvendelsen af mere restriktive bestemmelser, som medlemsstaterne måtte fastsætte for fremstilling på deres område af sådanne produkter.

5. Druesaft og koncentreret druesaft må ikke anvendes til fremstilling af vin eller som tilsætning til vin. Der føres kontrol med anvendelsen af disse produkter. Hensættelse til alkoholisk gæring af disse produkter er forbudt på EF's område.

6. Bestemmelserne i stk. 4 og 5 finder ikke anvendelse på produkter, der i Det Forenede Kongerige og Irland er bestemt til fremstilling af produkter henhørende under KN-kode 2206 00, for hvilke medlemsstaterne efter artikel 51 kan tillade anvendelse af en sammensat betegnelse, hvori udtrykket »vin« forekommer.

7. Vin, der er egnet til fremstilling af bordvin, men som ikke har det for bordvin krævede minimumsalkoholindhold udtrykt i volumen, må kun afsættes til fremstilling af mousserende vin, til eddikefremstilling, destillation og anden industriel anvendelse. Tilsætning til sådan vin samt sammenstikning heraf med bordvin med henblik på at hæve det virkelige alkoholindhold udtrykt i volumen til det for bordvin krævede niveau, må kun finde sted hos vinproducenten eller for dennes regning.

8. Af vinbærme og presserester fra vindruer må der hverken fremstilles vin eller andre drikkevarer, som er bestemt til direkte konsum, bortset fra alkohol, brændevin eller piquettevin.

9. Piquettevin må, for så vidt som fremstilling heraf er tilladt i den pågældende medlemsstat, kun anvendes til destillation eller til vinavlerens eget forbrug.

10. Vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation, må kun anvendes til destillation. Importeret vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation, må dog anvendes til fremstilling af brændevin.

11. Druemost i gæring, af let tørrede druer, må kun bringes i omsætning med henblik på fremstilling af hedvin og kun i de vindyrkningsområder, hvor dette var traditionel praksis pr. 1. januar 1985.

Artikel 49

Følgende produkter må ikke udbydes eller leveres til direkte konsum:

a) produkter, der henhører under KN-kode 2204 10, 2204 21, 2204 29 og 2204 30 10, og som har været genstand for ønologisk behandling, der ikke er tilladt efter EF-bestemmelserne eller, i mangel deraf, efter national lovgivning

b) produkter, der omhandles i artikel 1, stk. 2, litra a), b) og c), og som ikke er af sund og sædvanlig handelskvalitet

c) produkter, der omhandles i artikel 1, stk. 2, og som ikke svarer til definitionerne i bilag I.

Artikel 50

1. Gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel og bilag IV vedtages efter proceduren i artikel 75. De kan blandt andet vedrøre:

a) for så vidt angår bilag IV, afsnit A, overgangsforanstaltninger for vin produceret inden den 1. september 1986 og ændringer af listen over sådanne vine i punkt 2

b) beslutninger, undtagelser, fravigelser, betingelser og lister som omhandlet i dette kapitel og i bilag IV

c) anvendelsen af bilag IV, afsnit C G, på produkter høstet i områder i EF, der ikke falder ind under de vinavlszoner, der er fastlagt i bilag III

d) for så vidt angår bilag IV, afsnit I, de lister, der omhandles i punkt 2, litra b), og punkt 6, de fravigelser, der omhandles i punkt 4, litra b), og den anmeldelses- og registreringsprocedure, der er omhandlet i punkt 6.

2. Efter proceduren i artikel 75 vedtages følgende regler:

a) de tilladte ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder, bortset fra dem der er fastlagt i bilag IV, afsnit C I, for produktion og opbevaring af produkter som omhandlet i artikel 46, stk. 1

b) bestemmelserne om blanding og sammenstikning af druemost og vin; hvis der må foretages blanding af hvidvin og rødvin, må andelen af hvidvin i færdigvaren ikke overstige 10 %

c) de nærmere bestemmelser om renheden og identiteten af de stoffer, der anvendes i forbindelse med ønologiske fremgangsmåder

d) de administrative bestemmelser om anvendelsen af de tilladte ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder; det kan heri fastsættes, at bestemte ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder kun må anvendes under tilsyn af en af medlemsstaten autoriseret person, som besidder tilstrækkelig viden til at sikre produktets kvalitet, hygiejne og sundhed

e) betingelserne for oplagring, omsætning og anvendelse af produkter som omhandlet i artikel 49 og listerne over produkter, der er undtaget fra kravene i nævnte artikel, samt fastlæggelsen af de kriterier, der i enkelttilfælde gør det muligt at undgå en urimelig hård behandling, de betingelser, på hvilke medlemsstaterne kan tillade oplagring, omsætning og anvendelse af produkter, som ikke opfylder de i denne forordning fastsatte bestemmelser, bortset fra de i artikel 49, litra a), omhandlede, eller ikke opfylder bestemmelser fastsat efter denne forordning

f) betingelserne for anvendelse af ikke-tilladte ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder i forsøgsøjemed.

3. Efter proceduren i artikel 75 vedtages analysemetoderne til bestemmelse af sammensætningen af de produkter, der er omfattet af denne forordning, og reglerne for konstatering af, om disse produkter har undergået en behandling, der er i strid med de tilladte ønologiske fremgangsmåder.

Efter samme procedure vedtages om nødvendigt grænseværdier for stoffer, hvis tilstedeværelse viser, at bestemte ønologiske fremgangsmåder er blevet anvendt, samt sammenligningstabeller for analyseresultater.

Er de i første afsnit nævnte EF-analysemetoder eller regler ikke fastsat for påvisning og bestemmelse af indholdet af de eftersøgte stoffer i det pågældende produkt, gælder dog:

a) de analysemetoder, der er godkendt af generalforsamlingen for Det Internationale Vinkontor (OIV), og som dette kontor har offentliggjort

b) hvis der ikke findes en passende analysemetode blandt dem, der er nævnt under litra a), en analysemetode, der er i overensstemmelse med de standarder, der er anbefalet af Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO), eller

c) hvis ingen af de i litra a) og b) nævnte metoder er til rådighed og som følge af de pågældende metoders nøjagtighed, repeterbarhed og reproducerbarhed;

i) en analysemetode, der er tilladt i den pågældende medlemsstat, eller

ii) om nødvendigt, enhver anden egnet analysemetode.

Automatiserede analysemetoder, der anvendes i stedet for en EF-analysemetode, anses for ligestillede med de i første afsnit omhandlede EF-analysemetoder på betingelse af, at det efter proceduren i artikel 75 fastslås, at de opnåede resultater med hensyn til nøjagtighed, repeterbarhed og reproducerbarhed mindst svarer til de resultater, der opnås ved anvendelse af den tilsvarende EF-analysemetode.

KAPITEL II BESKRIVELSE, BETEGNELSE, PRÆSENTATION OG BESKYTTELSE

Artikel 51

1. Der fastsættes regler for beskrivelse, betegnelse og præsentation af de produkter, der er omfattet af denne forordning. Disse regler skal navnlig tage hensyn til følgende mål:

a) at forbrugernes legitime interesser beskyttes

b) at producenternes legitime interesser beskyttes

c) at det indre marked kan fungere efter hensigten

d) at tilskynde til produktion af kvalitetsprodukter.

2. Reglerne skal navnlig omfatte bestemmelser:

a) som foreskriver anvendelse af bestemte udtryk

b) som tillader brug af bestemte udtryk på visse betingelser

c) som tillader brug af bestemte udtryk, hvis vedkommende kan føre bevis for deres korrekthed

d) som regulerer anvendelsen af geografiske betegnelser og traditionelle udtryk for kvbd og visse bordvine

e) som regulerer beskyttelsen af og kontrolordninger for bestemte udtryk, herunder dem, der anvendes for kvbd; en sådan beskyttelse kan gælde for flere produkter end dem, der er anført i artikel 1, stk. 2.

3. Importerede vine til direkte konsum, der er beskrevet ved hjælp af en geografisk betegnelse, kan, for så vidt angår markedsføringen i EF, omfattes af den beskyttelse og de kontrolordninger, der er nævnt i artikel 2, litra e), under forudsætning af at der er tale om gensidighed.

4. Stk. 3 gennemføres ved hjælp af aftaler, der forhandles og indgås med de pågældende tredjelande efter proceduren i traktatens artikel 113.

Artikel 52

1. Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger til, at det på de betingelser, der er fastsat i artikel 23 og 24 i aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder, bliver muligt for interesserede parter at forhindre, at en geografisk betegnelse til identifikation af et af de i artikel 1, stk. 2, litra b), nævnte produkter anvendes i EF for et produkt, som ikke har oprindelse på det sted, den geografiske betegnelse henviser til, også selv om produktets sande oprindelse angives, eller den geografiske betegnelse benyttes i oversættelse eller ledsages af udtryk som »art«, »type«, »stil«, »efterligning« eller lignende.

2. I denne artikel forstås ved »geografisk betegnelse« en betegnelse, der tjener til at identificere et produkt som havende oprindelse i et tredjeland, der er medlem af Verdenshandelsorganisationen, eller i en region eller et område i det pågældende tredjeland, i de tilfælde, hvor produktets kvalitet, omdømme eller andre bestemte kendetegn hovedsageligt er knyttet til denne geografiske oprindelse.

3. Stk. 1 og 2 finder anvendelse uanset andre særbestemmelser i EF-bestemmelserne om betegnelse og præsentation af de produkter, der er omfattet af denne forordning.

Artikel 53

Gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel vedtages efter proceduren i artikel 75.

AFSNIT VI KVBD FRA BESTEMTE REGIONER

Artikel 54

1. Ved »kvalitetsvin fra bestemte dyrkningsområder« (i denne forordning benævnt »kvbd«) forstås vin, der opfylder bestemmelserne i dette afsnit.

2. Kategorien kvbd omfatter følgende underkategorier af kvalitetsvin:

a) »kvalitetshedvin fra bestemte dyrkningsområder«, i det følgende benævnt »khvbd«, der er i overensstemmelse med definitionen af hedvin

b) »mousserende kvalitetsvin fra bestemte dyrkningsområder«, i det følgende benævnt »mkvbd«, der er i overensstemmelse med definitionen af mousserende vin, herunder mousserende kvalitetsvin af aromatisk type

c) »kvalitetsperlevin fra bestemte dyrkningsområder«, i det følgende benævnt »kpvbd«, der er i overensstemmelse med definitionen af perlevin

d) andre end de under litra a), b) og c) nævnte former for kvalitetsvin fra bestemte dyrkningsområder.

3. Produkter egnet til fremstilling af kvbd defineres som:

a) vinstoksorter

b) friske druer

c) druemost

d) druemost i gæring

e) ung ikke-færdiggæret vin

f) vin.

4. Ved »mousserende kvalitetsvin« forstås mousserende vin (bortset fra mkvbd), der er i overensstemmelse med bilag V, afsnit K.

5. Medlemsstaterne sender Kommissionen listen over de kvbd, de har anerkendt, med nærmere oplysninger for hver kvbd om de nationale bestemmelser, der gælder for produktion og fremstilling af sådanne kvbd.

6. Kommissionen offentliggør listen i De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven.

Artikel 55

1. Bestemmelserne for produktion af kvbd skal, som supplement til eventuelle nationale regler vedtaget i medfør af artikel 57, stk. 1, litra a), under hensyntagen til de traditionelle produktionsbetingelser i det omfang, disse ikke har uheldige virkninger for tilskyndelsen til kvalitetsproduktion eller virkeliggørelsen af enhedsmarkedet, være baseret på følgende elementer:

a) afgrænsning af dyrkningsområdet

b) vin