[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 7.6.2006

KOM(2006) 275 endeligBind I

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET

En fremtidig havpolitik for EU: en europæisk vision for havene

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET

En fremtidig havpolitik for EU: en europæisk vision for havene

Kommissionen gjorde i sine strategiske mål for 2005-2009 opmærksom på, at der er "et særlig stort behov for en altomfattende maritim politik, som tager sigte på at udvikle en blomstrende havøkonomi og udnytte den havbaserede aktivitets fulde potentiale på en miljømæssigt bæredygtig måde". På grundlag af meddelelsen af 2. marts 2005 besluttede Kommissionen, at en grønbog om en fremtidig EU-havpolitik, som Kommissionen skulle vedtage i første halvdel af 2006, skulle være det første skridt på vej mod oprettelsen af en altomfattende havpolitik.

I overensstemmelse med disse beslutninger har Kommissionen vedtaget en grønbog. Grønbogen udgør en del af EU-politikken for bæredygtig udvikling, og den skal ses i sammenhæng med denne. Den skal i den maritime sektor stimulere væksten og beskæftigelsen i tråd med Lissabon-agendaen på en bæredygtig måde, således at havmiljøet beskyttes. Dermed anerkendes det, at havene spiller en vigtig rolle med hensyn til at øge livskvaliteten for det stadigt stigende antal EU-borgere, som lever, arbejder og holder ferie i kystområderne.

Forbindelsen mellem disse elementer er havene, der omgiver vores kontinent og fjernområder, og som har flere funktioner. Ud over at have en værdi i sig selv udgør de også ressourcegrundlaget for alle maritime aktiviteter. Grønbogen er blevet til på grundlag af det mandat, som taskforcen for maritime anliggender under ledelse af en styringsgruppe bestående af kommissærer fik, og som gik ud på at undersøge Europas økonomiske aktiviteter, der er knyttet til eller har indflydelse på havene, og politikkerne på disse områder for at finde bedre måder, så Europas borgere kan få flere og samtidig bæredygtige fordel af havene.

Grønbogen forventes at stimulere en bred åben debat blandt de interesserede parter på alle forvaltningsniveauer. Kommissionen vil opmuntre til en sådan debat og hjælpe med at tilrettelægge den.

Offentliggørelse af grønbogen

I en generel indledning redegøres der for den aktuelle situation og begrundelsen for offentliggørelsen af grønbogen. Indtil nu har EU's politik for søtransport, industri, kystområder, offshore-energi, fiskeri, havmiljøet, socioøkonomisk samhørighed og andre områder udviklet sig uafhængigt af hinanden, fordi ingen systematisk så på forbindelserne mellem dem set ud fra et havpolitisk synspunkt. Der var ikke nogen, der undersøgte, hvordan disse politikker kunne kombineres, så de kunne supplere hinanden. Tiden er derfor kommet til at samle alle disse elementer og skabe en ny vision for, hvordan vi kan omgås havene.

Formålet med grønbogen er derfor at lancere en debat om en fremtidig EU-havpolitik, hvor havene anskues fra en helhedsorienteret synsvinkel.

I indledningen anerkendes det, at havpolitikken bør være forankret i Lissabon-strategien, samtidig med at den følger principperne for en økosystembaseret forvaltning, og det understreges, at der kun kræves foranstaltninger fra EU's side, hvis de giver nationale og lokale tiltag en merværdi.

Kapitel 2: Bevarelse af Europas førerposition inden for bæredygtig udvikling på havområdet

Andet kapitel omhandler havøkonomiens økonomiske betydning, dens vækstudsigter og grundlaget for dens konkurrenceevne. Der ses på, hvilke aktiver, den har til rådighed i form af selve havmiljøet, viden om havene, virksomhedernes kreativitet og ekspertise hos dem, der er beskæftiget i de forskellige sektorer, og der spørges om, hvordan de offentlige myndigheder kan være med til at maksimere disse aktiver. Der ses derefter på det indbyrdes forhold mellem de økonomiske sektorer og de gældende regler på området.

I kapitlet anføres det, at havøkonomien i en stadig mere globaliseret verden fortsat må satse på innovative produkter som vækstgrundlag. I tråd hermed henvises der til gældende EU-programmer, der skal fremme forskning og innovation, og der fremsættes ideer til en mere integreret strategi, som inddrager medlemsstaternes foranstaltninger.

Det fremhæves, at den tematiske havstrategi spiller en væsentlig rolle for at sikre bæredygtighed på miljøområdet, og at søfartssikkerhedslovgivningen også har stor betydning.

Det analyseres, hvad der kan gøres for at vende den aktuelle nedgang i antallet af europæere, der søger beskæftigelse inden for havrelaterede erhverv, og for at forbedre jobkvaliteten.

Det hilses også velkommen, at den private sektor er ved at udvikle en mere integreret strategi (klyngedannelse), og det foreslås, hvordan der kan udarbejdes rammebestemmelser for havøkonomien. Der opfordres til at drøfte, hvordan der kan foretages forenklinger på grundlag af erhvervslivets indberetninger af tilfælde, hvor lovgivning, der er udarbejdet for at opfylde en politiks behov og mål, har utilsigtede og modsat virkende følger for andre mål på det havpolitiske område. Der gøres også opmærksom på de vanskeligheder, der er forbundet med eventuelle EU-foranstaltninger for så vidt angår fartøjsregistre og udarbejdelsen af et frivilligt EU-register.

Der gøres endvidere opmærksom på, at det er nødvendigt at tage højde for de nye udfordringer, som havøkonomien står over for, og der redegøres for virkningerne af de globale klimaændringer og for lovende fremskridt på energiområdet ligesom for det store potentiale, som ligger i blå bioteknologi.

Kapitel 3: Forbedring af livskvaliteten i kystområderne

Dette kapitel beskæftiger sig med den særlige rolle, som kystområderne spiller for havøkonomien. Det fremhæver, hvilken betydning et sundt havmiljø har for et stadigt stigende antal menneskers livskvalitet. Der redegøres for de forskellige faktorer, som truer kysterne og dem, der bor der, hvordan der kan tages fat på dem og vende dem til muligheder. Der gøres opmærksom på den vigtige rolle, som havturismen spiller for de lokale økonomier, og det foreslås, hvordan dens fortsatte trivsel bedst kan sikres. Endelig vurderes det, hvorledes man bedst forvalter de komplekse vekselvirkninger mellem havbaserede aktiviteter og landbaserede aktiviteter, så de kan supplere hinanden indbyrdes.

Kapitel 4: Redskaber til forvaltning af vores forhold til havene

I dette kapitel undersøges en række vigtige værktøjer med henblik på at styrke en bæredygtig forvaltning af havene.

Der ses nærmere på, hvilke datatyper der er behov for, både hvad angår havene i sig selv og menneskers aktiviteter i tilknytning hertil. Der peges på et behov for at oprette et omfattende EU-netværk om havrelaterede data samt yderligere at integrere og udvikle de eksisterende netværk med henblik på at identificere fartøjers bevægelser i EU's kystnære farvande.

Der opfordres til at regulere de økonomiske aktiviteter i kystfarvandene med systemer til fysisk planlægning, der bygger på den økosystembaserede forvaltning, som allerede blev foreslået i den tematiske havstrategi. Endelig drøftes den vigtige rolle, som EU’s finansielle støtte kan spille for kystregionerne, først og fremmest via strukturfondene (EFRU og ESF) og Samhørighedsfonden.

Kapitel 5: Forvaltningspraksis

I EU

Takket være en ny indsigt i havene sættes der nu spørgsmålstegn ved den traditionelle, sektoropdelte og geografisk begrænsede indfaldsvinkel, og den taler til fordel for mere integrerede politikker, der hviler på subsidiaritetsprincippet. Den teknologiske udvikling, herunder fremskridt inden for kontrol og overvågning af havene, har gjort det muligt at integrere datatjenester i et hidtil uset omfang. Stordriftsfordele på baggrund af den teknologiske udvikling høstes bedst med integrerede politikker. Håndhævelsen af love til søs tilrettelægges bedst via en samordnet anvendelse af de begrænsede og omkostningskrævende ressourcer, der står til rådighed i medlemsstaterne. I dette kapitel redegøres der nærmere for følgerne af at udvikle en integreret havpolitik, og der fastsættes nogle overordnede principper for opstillingen af denne. Der stilles også forslag angående opgavefordelingen mellem EU og medlemsstaterne med hensyn til gennemførelsen af den fysiske planlægning.

I den maritime forvaltningspraksis bør der drages fordel af erfaringerne fra regionalpolitikken, hvad angår samordning af sektorpolitikker, samarbejde om eksempler på god praksis og partnerskab blandt interessenter.

I dette kapitel peges der også på den ringe grad af integration mellem mange medlemsstaters forskellige offshore-aktiviteter i kystfarvande. Der gives udtryk for, at det ville være til fordel at øge samordningen og samarbejdet mellem funktioner og blandt medlemsstater.

Det foreslås også at udvide EU's fælles havområde med yderligere aktiviteter (herunder kystskibsfart mellem medlemsstater) og at oprette en EU-kystvagt. Væksten i forskellige illegale aktiviteter, herunder menneskesmugling og terrorisme, nævnes som en faktor, der gør behovet for bedre samordning af eksisterende nationale ressourcer og fælles indkøb af nye ressourcer mere presserende. Det fremhæves, at medlemsstaternes søværn deltager stadig oftere i civile aktiviteter.

På den internationale scene

I dette kapitel argumenteres der for, at havpolitikken må forsynes med en ekstern dimension, idet verdenshavene hænger indbyrdes sammen, og ofte fastlægges reglerne på globalt plan. En stor del af havpolitikken går i sagens natur på tværs af Europas grænser, og områder som klimaændringer, havmiljøet og beskyttelse af biodiversitet, shipping og fiskeri reguleres bedst med internationale aftaler. Så når EU udvikler nye ideer inden for havpolitikken, vil der være behov for at dele dem med det internationale samfund. Når der konstateres et behov for nye, internationale regler, vil EU have behov for at lægge mere vægt bag indførelsen af disse ved at deltage i udformningen. Hvis det imidlertid ikke er muligt at skabe resultater internationalt, må EU påtage sig ansvaret og overveje handlemulighederne i henhold til traktaten. Når nogle tredjelande mangler kapacitet eller effektiv forvaltningspraksis med henblik på at anvende internationalt fastsatte regler, har EU behov for at anvende sine udenrigspolitiske instrumenter til at tilskynde til forbedringer. Endelig fremgår det klart af dette kapitel, at selv om EU's havpolitik har behov for en overordnet ramme, må der i gennemførelsen tages hensyn til de faktiske og forskelligartede forhold i Europas geografiske situation.

Kapitel 6: Europas maritime arv bringes til hæder og værdighed, og Europas maritime identitet stadfæstes

I dette kapitel undersøges det, hvorledes aktiviteter vedrørende maritim kulturarv kan fremmes og kobles sammen med andre maritime sektorer, og hvordan uddannelse kan bidrage til at udvikle en fælles vision af havenes rolle i vores tilværelse. Dette kan også føre til et mere favorabelt billede af søfartserhvervene og bidrage til at øge effektiviteten i de maritime sektorer.

Kapitel 7: Vejen frem - høringsprocessen

I dette kapitel fremhæves det, at Kommissionen har forpligtet sig til at lytte til interesserede parter i høringsperioden frem til udgangen af juni 2007. Inden udgangen af 2007 vil Kommissionen forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en meddelelse med en sammenfatning af resultaterne af høringsprocessen og forslag til de foranstaltninger, der skal træffes efterfølgende.