ir ir 
ir ir 
ir * KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 04 03.1997 
KOM(97) 85 endelig udg 
MEMORANDUM FRA KOMMISSIONEN 
om arbejdstagernes erhvervede rettigheder 
i tilfælde af virksomhedsoverførsel 

MEMORANDUM FRA KOMMISSIONEN 
om arbejdstagernes erhvervede rettigheder 
i tilfælde af virksomhedsoverførsel 
RETNINGSLINJER FOR ANVENDELSE AF RÅDETS DIREKTIV 77/187/EØF 
AF 14. FEBRUAR 1977 PÅ BAGGRUND AF RETSPRAKSIS 
I DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DOMSTOL 
INDLEDNING 
1 - ANVENDELSESOMRÅDE. 
1.1. Hvilke lande? 
1.2. Hvilke virksomheder? 
1.3 Hvilke arbejdstagere? 
1.4. Hvilke transaktioner? 
1.4.1. Grundlæggende begreb 
1.4.2. Udskiftning af arbejdsgiver 
1.4.3. Successive overførsler 
1.4.4. Overførsler i forbindelse med insolvensprocedurer 
2. - KONSEKVENSER AF EN OVERFØRSEL. 
2.1. Overførsel af rettigheder og pligter til erhververen 
2.2. Overførsel af virksomhed og gældende kollektiv overenskomst 
2.3. Overførsel af virksomhed og ændring af arbejdsvilkårene 
2.4. Ingen mulighed for at give afkald på de rettigheder, der er fastsat i direktivej; 
2.5. Ingen anvendelse af direktivet over for ordninger, der findes ud over de 
lovbestemte sociale sikringsordninger 
2.6. Beskyttelse mod afskedigelse 
2.7. Beskyttelse af personalerepræsentantens funktioner 
3. - INFORMATION OG KONSULTATIONER 
4. - KONKLUSIONER 
A 
BILAG. 
I- 20 SPØRGSMÅL OG SVAR MED HENBLIK PÅ EN VELLYKKET 
VIRKSOMHEDSOVERFØRSEL 
H- DOMME AFSAGT AF EF-DOMSTOLEN OG EFTA-DOMSTOLEN 
VEDRØRENDE VIRKSOMHEDSOVERFØRSLER 
HI - VERSERENDE SAGER FOR EF-DOMSTOLEN OG EFTA-DOMSTOLEN 
VEDRØRENDE VIRKSOMHEDSOVERFØRSLER 
IV - NATIONALE BESTEMMELSER TIL GENNEMFØRELSE AF DIREKTIV 
77/187/EØF AF 14. FEBRUAR 1997 
RETNINGSLINJER FOR ANVENDELSE AF 
RÅDETS DIREKTIV 77/187/EØF AF 14. FEBRUAR 1977 
INDLEDNING 
Rådets direktiv 77/187/EØF af 14. februar 1977 om tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af 
virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter1 (i det følgende benævnt "direktivet" eller 
"overførselsdirektivet" sigter ifølge betragtningerne mod "beskyttelse af arbejdstagerne 
i tilfælde af ny indehaver især for at sikre varetagelsen af deres rettigheder". I den 
anledning har direktivet fastsat, at overdragerens rettigheder og forpligtelser i henhold til 
en arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold overgår som følge af denne overførsel til 
erhververen. Det er ligeledes fastsat, at de berørte arbejdstagere er beskyttet mod 
afskedigelse fra overdrageren eller erhververen, men bestemmelsen er ikke til hinder 
for "afskedigelser af økonomiske, tekniske eller organisatoriske årsager, der 
medfører beskæftigelsesmæssige ændringer". Desuden skal overdrageren og 
erhververen i henhold til direktivets artikel 6, underrette og konsultere repræsentanterne 
for de arbejdstagere, som berøres af overførslen. Hovedformålet med direktivet er altså 
at sørge for, at omstruktureringer af virksomheder i Det Europæiske Fællesskab ikke far 
negative konsekvenser for berørte arbejdstagere i en virksomhed. 
Generelt kan det ikke nægtes, at på lovgivningsområdet fungerer beskyttelsen som fastsat 
i direktivet effektivt. Direktivet har vist sig at være et uvurderligt instrument til 
beskyttelse af arbejdstagere i tilfælde af omorganisering af virksomheden, i og med at det 
sikrer en fredelig og konsensuel økonomisk og teknologisk omstrukturering og fastsætter 
minimumskrav for at fremme en loyal konkurrence for så vidt angår disse ændringer. 
Kommissionen har i punkt 11.3.2 i det sociale handlingsprogram på mellemlangt sigt 
(1995-1997) anført, at det vil udarbejde et memorandum om arbejdstagernes erhvervede 
rettigheder i tilfælde af virksomhedsoverførsel med henblik på at øge informationen og 
vejledningen om anvendelse af fællesskabsretten under hensyntagen til de mange sager, 
der er blevet indbragt for Domstolen for De Europæiske Fællesskaber. 
O-MÅL 
Kommissionen ser gerne, at dette memorandum bliver betragtet som et brugbart 
instrument til bedre at kunne forstå fællesskabsretten på et særdeles kompliceret område, 
som det ikke altid er let at fortolke. At gøre det lettere at forstå direktiv 77/187 i lyset 
af kriterierne fra EF-Domstolen for kredse, som ikke nødvendigvis er eksperter på 
området, er hovedformålet med memorandummet. 
Hensigten med nærværende memorandum er altså at informere de europæiske borgere om 
den fortolkning af Rådets direktiv 77/187/EØF, som Domstolen har givet. Meningen er 
EFTnr. L 61 af 5.3.1997, s. 27 
at gøre fællesskabsreglerne mere gennemskuelige og derved gøre det lettere at anvende 
dem korrekt i Den Europæiske Union og give arbejdstagerrepræsentanter og 
virksomhedsejere en vejledning vedrørende deres rettigheder og pligter i forbindelse med 
vi rksomhedsoverførsel. 
1 - ANVENDELSESOMRÅDE 
1.1. Hvilke lande? 
Direktivet gælder, "når den virksomhed, bedrift eller del af bedrift, som skal overføres, 
er beliggende inden for det område, hvor traktaten finder anvendelse" (artikel 1, stk. 2), 
eller i et af medlemslandene i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Norge, 
Island, Lichtenstein). 
1.2. Hvilke virksomheder? 
Direktivet finder anvendelse på overførsel af alle former for virksomheder, bedrifter eller 
dele af bedrifter, såvel offentlige som private, til en anden virksomhedsindehaver. 
Det forhold, at den aktivitet, der udøves af en virksomhed, ikke har til formål at indvinde 
økonomisk udbytte, bevirker ikke, at virksomheden ikke er omfattet af direktivets 
anvendel sesområde2. 
Kun overførsler, der vedrører søgående skibe, er undtaget fra direktivet. 
1.3. Hvilke arbejdstagere? 
De personer, som direktivet sigter mod at beskytte, er dem, som har en arbejdskontrakt 
eller et arbejdsforhold som defineret i arbejdsretten i medlemsstaterne, og som bestod på 
tidspunktet for overførslen. 
Domstolen mener, at det tilkommer den nationale ret at fastslå, hvorvidt de berørte 
personer er at betragte som arbejdstagere, og følgelig skal en eventuel arbejdskontrakt 
eller et eventuelt arbejdsforhold, der bestod på tidspunktet for overførslen, være etableret 
i henhold til reglerne i national ret3. 
Direktivet omhandler ikke overførsel af rettigheder og forpligtelser for personer, som har 
været ansat af overdrageren på tidspunktet for overførslen, men som ikke af egen fri vilje 
fortsætter med at være beskæftiget som arbejdstager hos erhververen4. 
1.4. Hvilke transaktioner? 
Domstolen 8. juni 1994, Kommissionen mod UK, punkt 45, Sml. 94, 5-2435 
Domstolen 11. juli 1985, sag 105/84, A/S Danmols Inventar, Sml. 1985, 2639 og 
2654 
Domstolen 7. februar 1985, sag 19/83, Wendelboe, Sml. 457. 
1.4.1. Grundlæggende begreb. 
For det første skal der gøres opmærksom på, at Domstolen for De Europæiske 
Fællesskaber har ment, at direktivet gælder for enhver overførsel som følge af en 
aftale, en forvaltningsakt eller en retsafgørelse5. 
Domstolen har også erklæret, at et væsentligt kriterium for at tillade anerkendelse 
af en overførsel var at fastslå, om erhververen havde overtaget en eksisterende 
virksomhed, hvis aktiviteter kunne fortsættes, eller som i det mindste kunne 
fortsættes med tilsvarende aktiviteter. Heraf følger, at et afgørende kriterium for 
at kunne fastslå, om en overførsel hører under dette direktiv, er om den 
pågældende enhed har bevaret sin økonomiske identitet6. Vurderingen af, om der 
foreligger overførsel af en virksomhed i ovennævnte forstand, henhører under den 
nationale rets kompetence. Ved afgørelsen skal der tages hensyn til de specifikke 
fortol kni ngsm om enter: 
- hvilken type virksomhed eller bedrift 
- hvorvidt der er sket overtagelse af fysiske aktiver, som for eksempel bygninger 
og løsøre 
- værdien af immaterielle elementer på tidspunktet for overdragelsen 
- hvorvidt den nye indehaver overtager af størstedelen af arbejdsstyrken 
- hvorvidt kundekredsen overtages 
- i hvor høj grad de økonomiske aktiviteter før og efter overdragelsen er de 
samme 
- hvor længe virksomhedens drift eventuelt har været indstillet. 
Domstolen har understreget, at alle disse omstændigheder kun kan indgå som 
enkelte elementer i den samlede bedømmelse, der skal foretages, og at de derfor 
ikke kan vurderes isoleret7. For Domstolen forudsætter ovennævnte retspraksis, at 
"overførslen vedrører en økonomisk enhed, der er organiseret på stabil måde, og 
hvis aktiviteter ikke er begrænset til udførelse af en nærmere bestemt entreprise". 
For at en virksomhedsoverførsel kan være omfattet af direktivet, skal der 
"samtidig overføres en organiseret helhed af elementer, der gør det muligt på 
stabil måde at fortsætte den overdragende virksomheds aktiviteter eller nogle af 
disse"8. 
1.4.2. Udskiftning af arbejdsgiver. 
Domstolen har afsagt kendelse om, at direktivet finder anvendelse i alle de 
tilfælde, hvor der sker en udskiftning af den fysiske eller juridiske person, som 
Domstolen 7. februar 1985, sag 135/83, Abels, Sml. 469. 
Domstolen 14. april 1994, sag C-392/92, Schmidt. 
Domstolen 18. marts 1986, sag 24/85, Spijkers. 
Domstolen 19. september 1995, sag C-48/94, Rygaard. 
er ansvarlig for virksomhedens drift9. Når den økonomiske enhed fortsætter sine 
aktiviteter, er det, at der sker en udskiftning af den fysiske eller juridiske person, 
som er ansvarlig for virksomhedens drift, tilstrækkelig til at direktivet finder 
anvendelse, og det har ingen betydning, om der er sket en overførsel af 
ejendomsretten til virksomheden 10. 
Overdragelsen af ejendomsretten til hovedparten af aktierne i et selskab eller 
ændring af aktiemajoriteten indebærer ikke en virksomhedsoverførsel, eftersom 
arbejdsgiveren som juridisk person er den samme. 
1.4.3. Successive overførsler. 
- Ejerens overtagelse af driften af en bortforpagtet virksomhed som følge af 
forpagterens misligholdelse af forpagtningsaftalen: 
Direktivet er gældende, eftersom det har til formål at sikre, at arbejdstagernes 
rettigheder opretholdes i videst muligt omfang, når virksomheden skifter 
indehaver, idet de kan forblive i virksomheden under den nye indehaver på de 
vilkår, der var aftalt med overdrageren11. 
- Ved en uoverdragelig forpagtnings ophør bortforpagter ejeren virksomheden til 
en ny forpagter, som uden afbrydelse fortsætter driften med det personale, som var 
blevet opsagt, da den første forpagtning ophørte: 
Direktivet finder anvendelse, når forpagteren ved en uoverdragelig 
forpagtningskontrakts ophør mister sin status som indehaver af virksomheden, og 
en tredjemand erhverver den i medfør af en ny forpagtningskontrakt indgået med 
ejeren. Den omstændighed, at overførslen finder sted i to omgange, udelukker 
ikke, at direktivet kan finde anvendelse, såfremt den pågældende økonomiske 
enhed bevarer sin identitet, hvilket navnlig er tilfældet, når den nye forpagter uden 
afbrydelse fortsætter driften af virksomheden med det personale, som var ansat i 
virksomheden før overførslen12. 
1.4.4. Overførsler i forbindelse med insolvensprocedurer. 
Ifølge Domstolen pålægger direktivet ikke medlemsstaterne en pligt til at udvide 
de bestemmelser, som direktivet fastsætter, til at omfatte overførsler, der sker 
inden for rammerne af en konkursbehandling, der har til formål at realisere 
overdragerens aktiver, men dette berører ikke medlemsstaternes frihed til på egen 
hånd at anvende direktivets principper på en sådan overførsel13. 
9 
10 
12 Domstolen 15. juni 1988, sag 101/87, Bork International 
Domstolen 10. februar 1988, sag 324/86, Daddy's Dance Hall 
Domstolen 17. februar 1987, sag 287/86, Ny Mølle Kro. 
Domstolen 10. februar 1988, sag 324/86, Daddy's Dance Hall. 
Domstolen 7. februar 1985, sag 135/83, Abels; Domstolen 7. februar 1985, sag 
Domstolen har også udtalt, at direktivet ikke finder anvendelse på overførsel af 
en virksomhed, der sker inden for rammerne af en kreditorforfølgningsprocedure 
som den i italiensk lovgivning omhandlede tvungne administrative likvidation. 
Derimod finder det anvendelse, når det inden for rammerne af en i lovgivningen 
fastlagt ordning som ordningen om særlig administration af større kriseramte 
virksomheder er vedtaget at fortsætte en virksomheds drift, så længe vedtagelsen 
herom er i kraft14. 
Direktivet finder ligeledes anvendelse på overførsel af en virksomhed, en bedrift, 
eller en del af en bedrift til en anden indehaver, foretaget inden for rammerne af 
en procedure såsom "surséance van betaling" (en af retten meddelt 
betalingshenstand), der findes i nederlandsk ret, eftersom en sådan procedure kan 
give mulighed for at fortsætte virksomhedens drift. 
Den omstændighed, at overdragelsen af en virksomhed, en bedrift eller en del af 
en bedrift er sket efter det overdragende selskabs betalingsstandsning, er ikke i sig 
selv tilstrækkelig til at udelukke de nævnte transaktioner fra direktivets 
anvendelsesområde15. Direktivet finder ligeledes anvendelse på en virksomhed, for 
hvilken der er truffet afgørelse om, at der foreligger en virksomhedskrise, 
eftersom en sådan procedure har til formål at fortsætte virksomhedens drift med 
henblik på en senere overtagelse16. 
2. - KONSEKVENSER AF EN OVERFØRSEL. 
2.1. Overførsel af rettigheder og forpligteiser til erhververen 
I henhold til direktivets artikel 3, stk. 1, overgår overdragerens rettigheder og forpligtelser 
i henhold til en arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold, som bestod på tidspunktet for 
overførslen, som følge af denne overførsel til erhververen. Medlemsstaterne kan dog 
bestemme, at overdrageren også efter overførslen og sammen med erhververen er 
ansvarlig for de forpligtelser, som følger af en arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold. 
Således hæfter erhververen for alle overdragerens forpligtelser i henhold til en 
arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold, herunder også forpligtelser, der er opstået inden 
tidspunktet for overførslen. For Domstolen er der intet forbehold af de rettigheder og 
forpligtelser for overdrageren, som i henhold til en arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold 
er opstået før tidspunktet for overførslen. Ansvaret for at opfylde de krav, som følger af 
arbejdstagernes rettigheder, der bestod på tidspunktet for overførslen, påhviler 
erhververen17. Direktivet har til formål at sikre, at arbejdstagernes rettigheder opretholdes, 
179/83, FNV; Domstolen 7. februar 1985, sag 186/83, Botzen; Domstolen 25. juli 
1991, sag 362/89, d'Urso. 
Domstolen 25. juli 1991, sag 362/89, d'Urso. 
Domstolen 11. juli 1985, sag 105/84, Mikkelsen. 
Domstolen 7. december 1995, sag 472/93, Spano. 
Domstolen 7. februar 1985, sag 135/83, Abels. 
7 
når virksomheden skifter indehaver, på de vilkår, der er aftalt med overdrageren. Formålet 
er derimod ikke at videreføre arbejdskontrakten, såfremt en arbejdstager ikke ønsker at 
arbejde for erhververen18. 
2.2. Overførsel af virksomhed og gældende kollektiv overenskomst 
I henhold til direktivets artikel 3, stk. 2, skal erhververen opretholde samme løn- og 
arbejdsvilkår, som gjaldt for overdrageren ifølge en kollektiv overenskomst, indtil den 
kollektive overenskomst opsiges eller udløber, eller en anden kollektiv overenskomst 
træder i kraft eller far virkning. 
Ifølge Domstolen skal direktivets artikel 3, stk. 2, fortolkes således, at erhververen skal 
opretholde de løn- og arbejdsvilkår, som er gældende ifølge en kollektiv overenskomst, 
for så vidt angår de arbejdstagere, som allerede var ansat i virksomheden på 
overførselstidspunktet, men ikke for så vidt angår de arbejdstagere, som er blevet ansat 
efter dette tidspunkt19. 
Erhververen skal opretholde samme vilkår, som gjaldt for overdrageren ifølge en kollektiv 
overenskomst, indtil den kollektive overenskomst opsiges eller udløber, eller en anden 
kollektiv overenskomst træder i kraft eller far virkning. I henhold til direktivets artikel 
3, stk. 2, kan medlemsstaterne begrænse denne periode, såfremt den er på mindst ét år20. 
2.3. Overførsel af virksomhed og ændring af arbejdsvilkårene. 
Såfremt arbejdskontrakten eller arbejdsforholdet ophæves, fordi overførslen i henhold til 
direktivet medfører en væsentlig ændring af arbejdsvilkårene til skade for arbejdstageren, 
anses arbejdsgiveren for at være ansvarlig for arbejdskontraktens eller arbejdsforholdets 
ophævelse (artikel 4, stk. 2). 
Arbejdstagernes rettigheder i henhold til arbejdskontrakten eller arbejdsforholdet kan ikke 
ændres, selv når den samlede lønsum er uændret. For så vidt som det i henhold til 
national ret er tilladt at ændre arbejdsforholdet til ugunst for arbejdstagerne, er en sådan 
ændring ikke udelukket, blot fordi virksomheden i mellemtiden har været genstand for 
en overførsel. Rettigheder og forpligtelser i forhold til erhververen kan således ændres i 
samme omfang, som det kunne have været ændret i forhold til overdrageren, dog således 
at overførslen i sig selv under ingen omstændigheder giver nogen begrundelse for at 
foretage ændringer21. 
2.4. Ingen mulighed for at give afkald på de rettigheder, der er fastsat i 
direktivet. 
21 Domstolen 5. maj 1988, sag 144 og 145/87, Berg og Busschers. 
Domstolen 17. december 1987, sag 287/86, Ny Mølle Kro. 
Domstolen 11. december 1992, sag 209/91, Rask og Christensen. 
Domstolen 11. december 1992, sag 209/91, Rask og Christensen 
Ifølge Domstolen er den beskyttelse, som direktivets bindende forskrifter omhandler, af 
ordre public. Det siges helt klart, at en arbejdstager ikke kan give afkald på de 
rettigheder, direktivet giver ham, og at disse rettigheder ikke kan indskrænkes, heller ikke 
med arbejdstagerens samtykke, selv om de ulemper, dette afkald påfører ham, opvejes af 
sådanne fordele, at han efter en samlet bedømmelse ikke stilles ringere22. 
Som Domstolen har præciseret det, gælder bestemmelserne i direktivet for alle og således 
også for arbejdstagernes faglige repræsentanter, der ikke kan fravige disse bestemmelser 
ved overenskomst med overdrageren eller erhververen. 
Ifølge Domstolen kan de ikke fraviges til ugunst for arbejdstagerne. Dvs., at det for 
opnåelsen af de rettigheder, direktivet giver arbejdstagerne, er uden betydning, om 
overdrageren, erhververen, repræsentanter for arbejdstagerne eller arbejdstagerne selv har 
givet deres samtykke, for de sidstnævntes vedkommende alene med forbehold af deres 
adgang til på grundlag af en efter et frit valg truffet beslutning ikke at fortsætte 
arbejdsforholdet hos den nye indehaver af virksomheden efter overførslen23. Det 
tilkommer medlemsstaterne at bestemme, hvad der skal ske med arbejdskontrakten eller 
arbejdsforholdet i en sådan situation. De kan navnlig bestemme, at arbejdskontrakten eller 
arbejdsforholdet i dette tilfælde anses for at være blevet opsagt enten af arbejdstageren 
eller af arbejdsgiveren. De kan også bestemme, at arbejdskontrakten eller arbejdsforholdet 
vedbliver at bestå med erhververen24. 
2.5. Ingen anvendelse af direktivet over for ordninger, der findes ud over de 
lovbestemte sociale sikringsordninger. 
Overførslen af rettigheder og forpligtelser i henhold til en arbejdskontrakt eller et 
arbejdsforhold gælder ikke for arbejdstagerens ret til ydelser i forbindelse med alderdom 
og invaliditet eller til efterladte i henhold til supplerende faglige eller tværfaglige 
forsikringsordninger, der findes ud over medlemsstaternes lovbestemte sociale 
sikringsordninger (artikel 3, stk. 3, første afsnit). 
Der sker altså ikke overførsel af overdragerens forpligtelser, der er baseret på ordninger, 
der ikke er lovfæstede. Men for at undgå at der opstår ugunstige virkninger for 
arbejdstagerne i den forbindelse, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger 
for at beskytte arbejdstagernes interesser og de personers interesser, som allerede har 
forladt overdragerens bedrift på tidspunktet for overførslen (artikel 3, stk. 3, andet afsnit). 
2.6. Beskyttelse mod afskedigelse. 
Overførsel af en virksomhed, bedrift eller del af en bedrift giver ikke i sig selv 
overdrageren eller erhververen nogen begrundelse for at foretage afskedigelser (artikel 4, 
stk. 1), men denne bestemmelse er ikke til hinder for, at der kan ske afskedigelser af 
22 
24 Domstolen 10. februar 1988, sag 324/86, Daddy's Dance Hall. 
Domstolen 25. juli 1991, sag 362/89, d'Urso. 
Domstolen 16. december 1992, sag 132/91, Katsikas, Sml. 1992, I 6577. 
økonomiske, tekniske eller organisatoriske årsager, der medfører beskæftigelsesmæssige 
ændringer. 
Direktivet begrænser sig altså til kun at forbyde afskedigelse alene på grund af 
overførslen. 
Domstolen har udtalt, at den beskyttelse mod afskedigelse, der er fastsat i direktivet, 
gælder i enhver situation, hvor de arbejdstagere, der er berørt af en virksomheds 
overførsel, på en eller anden måde i henhold til national ret er beskyttet mod afskedigelse, 
således at de ikke kan miste denne beskyttelse, der heller ikke kan begrænses, alene på 
grund af virksomhedens overførsel25. 
Til gengæld er direktivets rækkevidde i tilfælde af afskedigelse begrænset af den ret, som 
medlemsstaterne har til at bestemme, at beskyttelsen ikke skal gælde "visse afgrænsede 
kategorier af arbejdstagere, der ikke er dækket af medlemsstaternes lovgivning eller 
praksis vedrørende beskyttelse mod afskedigelse"26. 
2.7. Beskyttelse af personalerepræsentantens funktioner. 
Artikel 5 i direktivet sigter mod at sikre de berørte arbejdstageres repræsentations forsatte 
funktion og deres beskyttelse. I forbindelse med repræsentationens fortsatte funktion 
(artikel 5, stk. 1) må der tages hensyn til, at hvis den overførte bedrift har bevaret sin 
selvstændighed, dvs. hvis den fortsætter som en særskilt driftsenhed og ikke opsluges af 
en mere kompleks struktur, har repræsentanterne eller repræsentationen for de overførte 
arbejdstagere fortsat den retsstilling og funktion, som er fastsat i medlemsstaternes interne 
ret. Men den status og funktion, som repræsentanterne eller repræsentationen for de af 
overførslen berørte arbejdstagere har, gælder ikke, hvis de nødvendige betingelser for 
nyudpegning af repræsentanter for arbejdstagerne er til stede i henhold til national 
lovgivning. 
Repræsentanterne for de af overførslen berørte arbejdstagere, hvis mandat udløber på 
grund af overførslen er "stadig omfattet af de beskyttelsesforanstaltninger, som er fastsat 
i medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som anvendes i 
henhold til gældende praksis" (artikel 5, stk. 2). 
3. - INFORMATION OG KONSULTATIONER 
Overdrageren og erhververen skal underrette repræsentanterne for deres respektive 
arbejdstagere, som berøres af en overførsel, om følgende forhold (artikel 6, stk. 1): 
- grunden til overførslen 
- overførslens juridiske, økonomiske og sociale følger for arbejdstagerne 
- påtænkte foranstaltninger for arbejdstagerne. 
25 
26 Domstolen 15. april 1986, sag 237/84, Kommissionen/Belgien. 
Artikel 4, stk. 1, andet afsnit, i Rådets direktiv 77/187/EØF af 14.2.1977. 
10 
Disse oplysninger skal gives i rimelig tid inden overførslens gennemførelse, og under alle 
omstændigheder inden disse arbejdstageres beskæftigelses- og arbejdsvilkår berøres 
direkte af overførslen. 
Forpligtelsen til at informere er generel, hvorimod konsultationen har en begrænset 
rækkevidde. Denne forpligtelse eksisterer, såfremt overdrageren eller erhververen 
overvejer foranstaltninger for deres respektive arbejdstagere (artikel 6, stk. 2). Dette ville 
være tilfældet, hvis der påtænkes en indskrænkning af arbejdsstyrken. Konsultationen 
foregår " med henblik på at opnå en aftale". Domstolen har fortolket en tilsvarende 
bestemmelse i direktiv 75/129/EØF (kollektive afskedigelser) sådan, at der ikke skabes 
en forpligtelse til at opnå resultater . Denne konsultation skal foregå "i rimelig tid" med 
repræsentanterne for arbejdstagerne. 
Ifølge Domstolen tilsigtes der ikke med direktivet en harmonisering af alle de nationale 
ordninger med hensyn til arbejdstagerrepræsentation i virksomheden. Imidlertid kan en 
sådan begrænset harmonisering ikke fratage bestemmelserne i artikel 6 i direktivet deres 
effektive virkning. Dette kan navnlig ikke være til hinder for, at medlemsstaterne er 
forpligtet til at træffe alle de fornødne foranstaltninger til, at der udpeges 
arbejdstagerrepræsentantcr med henblik på den i pågældende artikel foreskrevne 
information og konsultation. Under de omstændigheder overlader direktivet det til 
medlemsstaterne at vælge de praktiske bestemmelser om, hvordan arbejdstager-
repræsentanterne skal udpeges . 
Endvidere kan medlemsstaterne begrænse ovennævnte forpligtelser til virksomheder, eller 
bedrifter, der for så vidt angår antallet af arbejdstagere opfylder betingelserne for valg 
eller udpegelse af en kollegial instans, der repræsenterer arbejdstagerne (artikel 6, stk. 4). 
De kan endvidere træffe bestemmelse om, at berørte arbejdstagere, i de tilfælde hvor der 
i en virksomhed eller bedrift ikke findes repræsentanter for arbejdstagerne, på forhånd 
skal underrettes om en nært forestående overførsel (artikel 6, stk. 5). 
Det skal understreges, at medlemsstaterne for det tilfælde, at arbejdsgiveren undlader at 
informere og konsultere arbejdstagerrepræsentanterne, skal fastsætte sanktioner, som skal 
være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende 
virkning . 
4. KONKLUSIONER 
Direktivet om overførsel af virksomheder har givet anledning til adskillige sager for 
Domstolen for De Europæiske Fællesskaber. I alt er der blevet afsagt 25 domme, hvoraf 
de fleste falder inden for rammerne af referencer for præjudicielle afgørelser (jf. bilag II). 
I øjeblikket verserer der stadig flere sager for Domstolen (jf. bilag III). 
Domstolen 12. februar 1985, sag 284/83, Sml. s. 553. 
Domstolen 8. juni 1994, sag 382/92, Kommissionen mod UK. 
Domstolen 8. juni 1994, sag 382/92, Kommissionen mod UK. 
I sine domme har Domstolen navnlig skabt større klarhed over begrebet overførsel; det 
er blevet præciseret, at det ikke er nødvendigt med en kontraktmæssig forbindelse mellem 
overdrageren og erhververen, for at direktivet finder anvendelse; konkursbehandling falder 
ikke ind under direktivets anvendelsesområde, men det gør betalingsstandsning; 
betydningen af ordet "arbejdstager" er blevet afklaret; og det er fastslået, at arbejdstagerne 
og deres repræsentanter ikke kan give afkald på de rettigheder, direktivet giver dem, og 
som det er gennemført i national lovgivning. 
12 
BILAG I 
20 SPØRGSMÅL OG SVAR MED HENBLIK PÅ EN VELLYKKET 
VIRKSOMHEDSOVERFØRSEL 
EN VEJLEDNING FOR REPRÆSENTANTER FOR ARBEJDSTAGERE OG 
VIRKSOMHEDSLEDERE OM DERES RETTIGHEDER OG DERES 
FORPLIGTELSER I FORBINDELSE MED VIRKSOMHEDSOVERFØRSEL 
1) Finder direktivet også anvendelse, når der er tale om overførsel af virksomheder, der 
vedrører en virksomhed, som er beliggende i en stat, som ikke er medlem af Den 
Europæiske Union? 
- Direktivet finder anvendelse, for så vidt som den virksomhed, der skal overføres, er 
beliggende inden for unionstraktatens territoriale anvendelsesområde eller i en af 
medlemslandene i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Norge, Island, 
Liechtenstein). 
2) For at direktivet kan finde anvendelse, er det så nødvendigt, at virksomheden udøver 
sin aktivitet med profit for øje? 
- Fordi en virksomhed ikke arbejder med profit for øje, er den ikke udelukket fra 
direktivets anvendelsesområde. 
3) Hvilke transaktioner er udelukket fra direktivets anvendelsesområde? 
- Direktivet udelukker udtrykkeligt transaktioner vedrørende søgående skibe. Ikke desto 
mindre anvender Tyskland, Spanien, Frankrig, Italien og Portugal direktivets principper 
på søgående skibe. 
4) Hvilke personer er omfattet af direktivet? 
Enhver person, som har en arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold på tidspunktet for 
overførslen. 
Offentligt ansatte, for så vidt som de ikke er underlagt gældende arbejdsret i 
medlemsstaterne, er ikke omfattet af direktivet. 
5) Hvem afgør, om der er en arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold på tidspunktet for 
overførslen? 
Dette spørgsmål afgøres af retten i den enkelte medlemsstat ud fra bestemmelserne i 
national lovgivning. 
13 
6) Finder direktivet anvendelse på arbejdstagere, som har forladt virksomheden på 
tidspunktet for overforsien? 
Nej. Direktivet gælder kun for de arbejdstagere, der arbejdede i virksomheden på 
tidspunktet for overførslen. 
7) Hvem er efter en overførsel ansvarlig for de gældende forpligtelser, overdrageren 
eller erhververen? 
- Erhververen er ansvarlig for samtlige overdragerens forpligtelser, herunder forpligtelser, 
der er indgået inden tidspunktet for overførslen. 
Undtagen i det tilfælde, hvor den nationale lovgivning har fastsat solidarisk ansvar for 
overdrageren og erhververen efter overførslen, er konsekvensen af overførslen, at 
overdrageren frigøres for sine forpligtelser. 
Dette fælles ansvar er blevet indført i Tyskland, Spanien, Frankrig, Grækenland, Italien, 
Nederlandene og Portugal. 
8) Hvilken kollektiv overenskomst er gældende i tilfælde af, at en virksomhed overføres, 
overdragerens eller erhververens? 
- Direktivet pålægger erhververen at opretholde samme arbejdsvilkår, som gjaldt for 
overdrageren ifølge en kollektiv overenskomst, indtil den kollektive overenskomst opsiges 
eller udløber, eller en anden kollektiv overenskomst træder i kraft eller far virkning. 
Men medlemsstaterne kan begrænse denne periode, såfremt den er på mindst ét år. 
9) Kan arbejdsvilkårene ændres efter en virksomhedsoverførsel? 
- De rettigheder, som arbejdstagerne har ifølge deres arbejdskontrakt eller arbejdsforhold 
kan ikke ændres på grund af en overførsel. 
Rettigheder og forpligtelser i forhold til erhververen kan dog ændres i samme omfang, 
som de kunne have været ændret i forhold til overdrageren, dog således at overførslen i 
sig selv under ingen omstændigheder giver nogen begrundelse for at foretage ændringer. 
10) Kan man give afkald på de rettigheder, man har i henhold til direktivet? 
- Nej. En arbejdstager kan ikke give afkald på de rettigheder, direktivet giver ham, og 
disse rettigheder kan ikke indskrænkes, heller ikke med arbejdstagerens samtykke, selv 
om de ulemper, dette afkald påfører ham, opvejes af tilsvarende fordele. 
11) Gælder den beskyttelse, der gives med direktivet, også for andre ordninger end 
de lovbestemte sociale sikringsordninger? 
- Nej. Overførslen af rettigheder og forpligtelser i henhold til en arbejdskontrakt eller et 
arbejdsforhold gælder ikke for arbejdstagerens ret til ydelser i forbindelse med alderdom 
og invaliditet eller til efterladte i henhold til supplerende faglige eller tværfaglige 
14 
forsikringsordninger, der findes ud over medlemsstaternes lovbestemte sociale 
sikringsordninger. Men medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foranstaltninger for 
at beskytte arbejdstagernes interesser og de personers interesser, som allerede har forladt 
overdragerens bedrift på tidspunktet for overførslen. 
12) Kan der ske afskedigelser af økonomiske, tekniske eller organisatoriske årsager i 
forbindelse med en overførsel? 
- Ja. Direktivet begrænser sig til at forbyde afskedigelser, som kun er begrundet i selve 
overførslen. 
13) Hvilke rettigheder har repræsentanterne for de arbejdstagere, der berøres af en 
overførsel, når deres mandat udløber på grund af overførslen? 
- De er stadig omfattet af de beskyttelsesforanstaltninger, som er fastsat i 
medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, eller som anvendes 
i henhold til gældende praksis. 
14) Hvilke forpligtelser har overdrageren og erhververen til at informere 
repræsentanterne for deres respektive arbejdstagere? 
- De skal informere om følgende forhold. 
- grunden til overførslen 
- overførslens juridiske, økonomiske og sociale følger for arbejdstagerne 
- påtænkte foranstaltninger for arbejdstagerne. 
15) Er det obligatorisk at konsultere arbejdstagerrepræsentanterne i tilfælde af 
virksomhedsoverførsel? 
- Denne forpligtelse er der, hvis overdrageren eller erhververen overvejer foranstaltninger 
for deres respektive arbejdstagere. Det vil være tilfældet, hvis der påtænkes en 
indskrænkning af arbejdsstyrken. 
16) Hvornår skal der ske information og konsultation? 
- Information og konsultation skal nødvendigvis foregå "i rimelig tid" med 
arbejdstagerrepræsentanterne og under alle omstændigheder inden arbejdstagernes 
beskæftigelses- og arbejdsvilkår berøres direkte af overførslen. 
17) Er der undtagelser fra principperne om information og konsultation med 
arbejdstagerrepræsentanterne? 
Ja. Medlemsstaterne kan begrænse kravet om information og konsultation til 
virksomheder eller bedrifter, der for så vidt angår antallet af arbejdstagere opfylder 
betingelserne for valg eller udpegelse af en instans, der repræsenterer arbejdstagerne. 
15 
18) Pålægger direktivet medlemsstaterne at indføre en ordning om 
arbejdstagerrepræsentation, selv når der ikke findes en sådan repræsentation i 
virksomheden i medfør af national ret? 
Ja. Medlemsstaterne er forpligtede til at træffe alle fornødne foranstaltninger til, at der 
bliver udpeget arbejdstagerrepræsentanter med henblik på den i artikel 6 i direktivet 
omhandlede information og konsultation. Medlemsstaterne fastsætter selv bestemmelser 
for, hvordan arbejdstagerrepræsentanterne skal udpeges. 
19) Er forpligtelsen til at informere og konsultere arbejdstagerrepræsentanterne 
bindende? 
- Medlemsstaterne skal fastsætte effektive sanktioner for det tilfælde, at arbejdsgiveren 
undlader at informere og konsultere arbejdstagerrepræsentanterne. 
20) Er den beskyttelse, der kræves i henhold til direktivet, en maksimumsbeskyttelse? 
- Nej. Direktivet begrænser ikke medlemsstaternes mulighed for at anvende eller indføre 
administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som er gunstigere for arbejdstagerne. 
16 
BILAG II 
DOMME AFSAGT AF EF-DOMSTOLEN OG EFTA-DOMSTOLEN 
VEDRØRENDE VIRKSOMHEDSOVERFØRSLER -
RÅDETS DIREKTIV 77/187/EØF AF 14. FEBRUAR 1977 
Wendelboe, sag 19/83 af 7. februar 1985, s. 457 
Abels, sag 135/83 af 7. februar 1985, Sml. 1985, s. 479 
Industriebond FNV, sag 179/83 af 7. februar 1985, Sml. 1985, s. 511 og 517 
Botzen, sag 186/83 af 7. februar 1985, Sml. 1985, s. 520 og 523 
A/S Danmols Inventar, sag 105/84 af 11. juli 1985, Sml. 1985, s. 2639 og 2654 
Den Italienske Republik, sag 235/84 af 10. juli 1986, Sml. 1986, s. 2291 og 23Q4 
Kongeriget Belgien, sag 237/84 af 15. april 1986, Sml. 1986, s.1247 og 1257 
Spijkers, sag 24/85 af 18. marts 1986, Sml. 1986, s. 1119 og 1130 
Zaera, sag 126/86 af 11. juni 1987, Sml. 1987, s.3697 
Ny Mølle Kro, sag 287/86 af 17. december 1987, Sml. 1987, s. 5465 
Daddy's Dance Hall, sag 324/86 af 10. februar 1988, Sml. 1988, s.739 
Bork, sag 101/87 af 15. juni 1988, Sml. 1988, s. 3057 
Berg & Busschers, Sag 144 og 145/87 af 5. maj 1988, Sml. 1988, s. 2559 
Antonissen, sag 292/89 af 8. november 1990, Sml. 1991 
D'Urso, sag 362/89 af 25. juli 1991, Domstolen 91, I -4105 
Redmond Stichting, sag 29/91 af 19. maj 1992, Domstolen 92, I - 3189 
Anne Watsen, sag 209/91, af 12. november 1992, Domstolen 92, I -5755 
Schmidt, sag 392/92, af 14. april 1994. Domstolen 94, 1-1311 
Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, sag 382/92, af 8. juni 1994, Domstolen 94, 
I - 2435 
Rygaard, sag 48/94, af 19. september 1995. 
Luigi Spano, sag 472/93, af 7. december 1995. 
Merckx og Neuhuys, sag 171/94 og sag 172/94, af 7. marts 1996. 
Eilert Eidesund mod Stavanger Catering A.S, sag E-2/95. EFTA-dom stol ens afgørelse 
af 25. september 1996. 
Torgier Langeland mod Norske Falnicorn AS., sag E-3/95. EFTA-dom stol ens afgørelse 
af 25. september 1996. 
Annette Henke mod Gemeinde Schierke og Verwaltungsgemeinschat "Brocken" -Sag 
C-298/94 (15.10.1996). 
Claude Rotsart de Hertains mod S.A. J. Benoit under likvidation og SA I.G.C. Housing 
Service-Sag C-305/94 (14.11.1996). 
17 
BILAG in 
VERSERENDE SAGER FOR EF-DOMSTOLEN OG EFTA-DOMSTOLEN 
VEDRØRENDE RÅDETS DIREKTIV 77/187/EØF AF 14. FEBRUAR 1977 
-Sag C-319/94.S.A. Jules Dethier Equipment mod Jules Dassy, Sprl Sovam under 
likvidation. 
-Sag C-13/95. Ayse Suzen mod SA Zehnacker Gebåndereinigung Gmbh. 
-Sag C-229/95 Simone Moll mod Berhane Mesghena. 
-Sag C-336/95 Pedro Burdalo mod Fondo de Garantia Salarial. 
-Sag E-2/96 J. Ulstein & P.Otto Røiseng mod A. Møller. 
-Sag E - 3/96 Tor A. Ask mod ABB AS og ÅKER AS. 
-Sag C-121/96 Sultan Bulut mod Deutsche Bundespost. 
-Sag C-127/96 Prudencia Gomez Perez mod Contrtas y Limpiensas S.L. og F. Hernandez 
vidai S.A. 
-Sag C-173/96 Francisco Hidalgo mod Asociaciôn de Servicios ASER og Sociedad 
Cooperativa Minerva. 
-Sag C-204/96 E.f. Liebelt GmbH mod Marianne Seidel. 
-Sag C - 229/96 F. Santner mod Hoechts A.g. 
-Sag C-247/96 H. Ziemann mod Fa Ziemann Sicherheit GmbH og Fa H. Bohn 
Sicherheitsdienst. 
-Sag C 277/96 H. J.Dick mod EB - Schulungs GmbH i.L. 
18 
BILAG IV 
NATIONALE BESTEMMELSER TIL GENNEMFØRELSE AF DIREKTIV 
77/187/EØF AF 14. FEBRUAR 1997 
De nationale bestemmelser meddelt af medlemsstaterne vedrørende Rådets direktiv 
77/187/EØF af 14. februar 1977 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om 
varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, 
bedrifter eller dele af bedrifter er følgende: 
Tyskland : Gesetz vom 25/08/69, Bundesgesetzblat (Teile I, II, III) I, Nr.83 vom 
27/08/69 S. 1317 
Gesetz vom 15/01/72, Bundesgesetzblatt (Teile I, II, III) I Nr. 48 vom 
20/08/80 S. 1308 
Østrig: Arbeitsvertragsrechts-Anpassungsgesetz -Avrag, BGB1 Nr 459/1993 
Belgien: Arrêté Royal du 19/04/78, Moniteur Belge du 25/08/78 
Arrêté Royal du 31/10/78, Moniteur Belge du 31/10/78 
Convention collective n*32 bis du 7 juin 1985 modifiée par la Convention 
n*32ter du 2 décembre 1986. 
Danmark: LOV AF 21/03/79, Lovtidende à NR. 11 AF 21/03/79 S.326 
Spanien: Ley N. 8/80 de 10/03/80, (Boletin Oficial del Estado de 14/03/80). 
Decreto N. 2065/74 de 30/05/74, (Boletin Oficial del Estado de 30/07/80). 
Finland: Act. on contracts of Employment 320/70 as amended by Act.235/93 Act 
on Co-determination in Companies 725/78 as amended by Act 236/93 
Frankrig: Code du Travail (Art. 122-12, 122-12.1, 132-8,412-16, 412-18) Circulaire 
n'27/75 du 02/07/75 
Arrêté Ministériel du 27/03/62 
Accord Convention Collective National Retraite Prévoyance Cadres du 
14/03/47 
Loi n'82-915; Journal Officiel du 29/10/82 
Loi n*83-528, Journal Officiel du 29/06/83 
Storhertugdømmet Luxembourg: Règlement Grand-Ducal du 19/06/70, Memorial A n"35 
du 30/06/70. 
Loi du 24/06/70, Memorial A n*35 du 30/06/70 
Règlement Grand Ducal du 27/06/70, Memorial A n'35 du 30/06/70. 
Loi du 12/11/71. Loi du 18/03/81, Memorial A n' 16 du 26/03/81. 
19 
Grækenland: Décret Presidential n.572 du 01/12/88, FEK AN. 269 du 06/12/88 P.4099 
Irland : EC. Safeguarding of Employees on transfer of Undertaking, Statutory 
Instruments n*306 of 10/10/1980 
Italien : Code Civile (Art.2112) 
Legge N'675 del 12/08/77, Gazetta Ufficiale le n. 243 del 07/09/77 P. 
6257 
Legge N.215 del 26/05/78, Gazetta Ufficiale N. 145 del 07/05/78 P.38.03 
Legge N.428 del 29 dicembre 1990, Gazetta Ufficiale n*10 du 12/01/1991 
Nederlandene: Wet van 15/07/79, Staatsblad nr 1979/448 van 31/08/79. 
Ministeride Verordening van 30/01/81, Staatsblad nr. 1981/18 van 
15/02/81. 
Wet van 15/05/81, Staatsblad nr. 1981/400 van 07/07/81. 
Wet van 22/05/81, Staatsblad Nr 1981/416 van 14/07/81. 
Portugal : Decreto - Lei N 49/408 du 24/11/69 
Decreto-Lei N"519C/79 du 29/12/79 
Lei n"46/79 du 12/09/79 
Lei n'68/79 du 09/10/79 
Det Forenede Kongerige: Regulations 1981, Statutory Instruments n* 1794 of 14/12/81. 
Trade Union Reform and Employment Rights Act. 1993 
Terms and conditions of employment. Regulations 1995 - N"2587. 
Sverige: Act. 1982/80 on Security of Employment, section 4,7 and 25-27 
Act. 1976/58 on Co-Determination at Work, section 6, 10-22 and 28 
Annual Leave Act. 1977/480, section 31 
Act. 1974/358 on the Position of a Trade-Union Representative at the 
Work Place 
Act. 1967/531 on Safeguarding Pension Comittments. 
20 

ISSN 0254-1459 
KOM(97) 85 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 04 05 06 08 
Katalognummer : CB-CO-97-077-DA-C 
ISBN 92-78-16348-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
£ i