Rapporten giver et overblik over overførsler af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald i Fællesskabet, de seneste tendenser og udfordringer inden for import, eksport og transit af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald, rapporterede afslag og mislykkede overførsler samt foreslåede foranstaltninger.

Kommissionen har udarbejdet denne rapport på grundlag af disse nationale rapporter og under hensyntagen til det rådgivende udvalgs udtalelse. Denne rapport indeholder en opfølgning af Kommissionens anden rapport for perioden 2012-2014.

Alle medlemsstater har indsendt deres tredje nationale rapport for perioden 2015-2017, mens det for Kroatien var den anden rapport.

I direktivet opstilles en fællesskabsordning for overvågning af og kontrol med grænseoverskridende overførsel af radioaktivt affald og brugt nukleart brændsel, så befolkningen sikres en fyldestgørende beskyttelse. Direktivet sikrer, at de berørte medlemsstater informeres om overførsler af radioaktivt affald og brugt nukleart brændsel til eller via deres område og forpligter dem til enten at give deres samtykke til eller begrundede afslag på overførslerne.

Rapporten ledsages af arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene SWD(2019) 437, herunder detaljerede data og oplysninger, som ligger til grund for konklusionerne.

1.1.Kontekst

Alle EU-medlemsstaterne producerer radioaktivt affald, der genereres fra forskellige anlæg (f.eks. atomkraftværker og forskningsreaktorer) og aktiviteter såsom anvendelser af radioisotoper inden for medicin, industri, landbrug, forskning og uddannelse. Radioaktivt affald er defineret som luftformigt, flydende eller fast radioaktivt materiale, som oprindelseslandet, bestemmelseslandet eller en fysisk eller juridisk person, hvis afgørelse accepteres af disse lande, ikke finder yderligere anvendelse for, og som i sin egenskab af radioaktivt affald kontrolleres af en tilsynsmyndighed efter oprindelses- og bestemmelseslandenes love og bestemmelser.

Driften af kernekraft- og forskningsreaktorer genererer også brugt nukleart brændsel, dvs. nukleart brændsel, som er blevet bestrålet i en reaktorkerne og permanent fjernet. Det kan enten bevares som en ressource, der skal oparbejdes, eller kan kasseres som radioaktivt affald med henblik på endelig deponering uden yderligere anvendelse.

Frembragt brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald oplagres forud for en eventuel bearbejdning, oparbejdning og deponering. Flytning af dette materiale, også benævnt overførsel, finder sted i de fleste medlemsstater, uanset omfanget af deres atomprogrammer. Brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald transporteres primært ad vej, med jernbane eller ad søvejen og i begrænsede tilfælde pr. fly fra de anlæg, hvor disse materialer er blevet frembragt og håndteret.

Import, eksport og transit af radioaktivt affald og brugt nukleart brændsel gennem medlemsstat(er) er fast praksis i EU.

2.Den retlige ramme og dens gennemførelse

Sikker og ansvarlig håndtering af radioaktivt affald og brugt nukleart brændsel, herunder sikker overførsel af disse materialer i og uden for medlemsstaternes områder, er et lovkrav, der udspringer af både international ret og EU-retten.

På internationalt plan er den vigtigste reference på dette område den fælles konvention om sikker håndtering af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald (i det følgende benævnt "den fælles konvention"). Den fælles konvention pålægger bl.a. de kontraherende parter sikkerhedsmæssige forpligtelser i forbindelse med grænseoverskridende flytning (import, eksport og transit) af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald. I henhold til konventionen skal kontraherende parter, som foretager en grænseoverskridende flytning, træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at flytningen sker i overensstemmelse med konventionens og andre bindende internationale instrumenters bestemmelser. Alle 28 EU-medlemsstater er kontraherende parter i denne fælles konvention, hvilket vidner om deres vilje til at sikre et højt sikkerhedsniveau inden for brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald – fra frembringelse til deponering.

På EU-plan har direktivet det overordnede mål at styrke beskyttelsen mod de farer, som er forbundet med udsættelse for ioniserende stråling, gennem overvågning af og kontrol med overførsel af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald. I Rådets direktiv 2013/59/Euratom om grundlæggende sikkerhedsnormer defineres desuden harmoniserede frigivelseskriterier og generelle niveauer for frigivelse af materiale fra myndighedskontrol, mens anvendelsesområdet for de grundlæggende sikkerhedsnormer omfatter menneskelige aktiviteter, der involverer tilstedeværelsen af naturlige strålekilder, herunder forarbejdning af naturligt forekommende radioaktive materialer (NORM). Virkningerne af Rådets direktiv 2013/59/Euratom for gennemførelsen af overvågningen af og kontrollen med overførsler bør følges af Kommissionen i den næste rapporteringsperiode.

Inden for anvendelsesområdet af denne omfattende EU-ramme for nuklear sikkerhed og strålingsbeskyttelse tager direktivet specifikt sigte på myndighedernes tilladelse og proceduremæssige aspekter af grænseoverskridende overførsel af radioaktivt affald og brugt nukleart brændsel fra civile faciliteter og aktiviteter. Direktivet finder anvendelse i følgende tilfælde:

·Oprindelseslandet, bestemmelseslandet eller et transitland for brugt nukleart brændsel eller radioaktivt affald er en EU-medlemsstat.

·Mængden og koncentrationen af det overførte brugte brændsel eller radioaktive affald ("forsendelsen") overskrider niveauerne i Rådets direktiv 2013/59/Euratom.

2.1.Generelle principper for overvågning af og kontrol med overførsel

Hver medlemsstat er fuldt ud ansvarlig for at fastlægge politikken for håndtering af radioaktivt affald og brugt nukleart brændsel inden for dens jurisdiktion. Denne politik kan omfatte eksport af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald eller import af sådanne materialer (f.eks. til oparbejdning) på dens område.

Direktivet pålægger medlemsstaterne at anvende et standarddokument til overvågning af og kontrol med overførsel af radioaktivt affald og brugt brændsel. Når sådanne materialer skal overføres til tredjelande, skal medlemsstaterne også anvende kriterierne for overførsel, jf. direktivets artikel 16, stk. 2, og den relevante henstilling fra Kommissionen.

Kan en overførsel ikke fuldføres, eller er betingelserne for en overførsel ikke opfyldt i overensstemmelse med dette direktiv, sikrer de kompetente myndigheder i oprindelsesmedlemsstaten, at indehaveren af det radioaktive affald eller det brugte brændsel tager dette tilbage, medmindre der kan findes en anden sikker løsning. De kompetente myndigheder sikrer, at den person, der er ansvarlig for overførslen, træffer korrigerende sikkerhedsforanstaltninger, når det er nødvendigt. I så fald er indehaveren ansvarlig for de omkostninger, der opstår i tilfælde, hvor overførslen ikke kan fuldføres.

Ethvert afslag på tilladelse til overførsel af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald i) bør begrundes ud fra de kriterier, der er fastsat i direktivet, ii) bør ikke være vilkårligt, og iii) bør begrundes ud fra relevante nationale bestemmelser, fællesskabsbestemmelser eller internationale bestemmelser. Medlemsstaternes afgørelser om samtykke eller afslag skal være i overensstemmelse med de bestemmelser, der er fastsat i den fælles konvention og i direktivet, som forbyder eksport af radioaktivt affald eller brugt nukleart brændsel til et bestemmelsessted syd for 60° sydlig bredde, til lande i Afrika, Vestindien og Stillehavet eller til et tredjeland, som ikke har ressourcerne til at håndtere det radioaktive affald eller det brugte brændsel sikkert.

Ud over rapporteringen til Kommissionen hvert tredje år skal medlemsstaterne:

·hvert år underrette Kommissionen og det rådgivende udvalg om ikke-godkendte overførsler til et tredjeland, som ikke har den administrative eller tekniske kapacitet eller den forvaltningsmæssige struktur til at håndtere det brugte brændsel og/eller det radioaktive affald sikkert