FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 49/96 fastlagt af Rådet den 8. juli 1996 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/ /EF af . . . om ændring af Rådets direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af TV-radiospredningsvirksomhed (96/C 264/09)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Rådets direktiv 89/552/EØF (4) udgør retsgrundlaget for tv-spredningsvirksomhed i det indre marked;

(2) i henhold til artikel 26 i direktiv 89/552/EØF skal Kommissionen senest ved udløbet af det femte år efter datoen for direktivets vedtagelse forelægge Europa-Parlamentet, Rådet samt Det Økonomiske og Sociale Udvalg en beretning om direktivets gennemførelse og eventuelt fremsætte yderligere forslag for at tilpasse det til udviklingen på tv-spredningsområdet;

(3) anvendelsen af direktiv 89/552/EØF og beretningen om dets gennemførelse har vist, at der er behov for at tydeliggøre visse definitioner og præcisere visse af medlemsstaternes forpligtelser i henhold til direktivet;

(4) Kommissionen understreger i sin meddelelse af 19. juli 1994 »Europa på vej mod informationssamfundet - En handlingsplan«, at det er vigtigt, at der foreligger en lovgivningsmæssig ramme for indholdet af de audiovisuelle tjenester, som kan bidrage til at sikre den frie udveksling af disse tjenesteydelser i Fællesskabet, og som kan danne baggrund for den vækst inden for sektoren, som de nye teknologier giver mulighed for, samtidig med at der tages hensyn til de audiovisuelle programmers særlige art, specielt deres kulturelle og sociologiske indvirkning, uanset hvordan de transmitteres;

(5) Rådet gav på sin samling den 28. september 1994 denne plan en positiv modtagelse og understregede, at det er nødvendigt at forbedre den europæiske audiovisuelle industris konkurrenceevne;

(6) enhver lovmæssig ramme for nye audiovisuelle tjenester skal være i overensstemmelse med hovedsigtet med dette direktiv, som er at skabe et retsgrundlag for den frie udveksling af tjenesteydelser;

(7) stats- og regeringscheferne opfordrede på Det Europæiske Råds møde i Essen den 9. og 10. december 1994 Kommissionen til at forelægge et forslag til ændring af direktiv 89/552/EØF inden deres næste møde;

(8) anvendelsen af direktiv 89/552/EØF har vist, at det er nødvendigt nærmere at definere begrebet jurisdiktion, for så vidt angår anvendelsen af dette begreb på den audiovisuelle sektor; på baggrund af De Europæiske Fællesskabers Domstols retspraksis bør etableringskriteriet udgøre det væsentligste kriterium i forbindelse med bestemmelsen af en medlemsstats jurisdiktion;

(9) ifølge de kriterier, der er fastslået af Domstolen i dens dom af 25. juli 1991 i sag C 221/89 »Factortame« (5), omfatter etableringskriteriet den faktiske udøvelse af en økonomisk aktivitet ved hjælp af en fast indretning i et ikke nærmere angivet tidsrum;

(10) etableringsstedet for et tv-spredningsforetagende kan fastslås på grundlag af en række praktiske kriterier, som f.eks. det sted, hvor tjenesteyderens hovedkontor er beliggende, det sted, hvor beslutningerne vedrørende programlægningspolitikken normalt træffes, det sted, hvor det program, der skal udsendes til offentligheden, redigeres og samles i sin endelige form, og det sted, hvor en betydelig del af det personale, der er nødvendigt for at udøve tv-spredningsvirksomheden, befinder sig;

(11) formålet med at fastsætte en række materielle kriterier er ved en udtømmende procedure at bestemme, at én og kun én medlemsstat er kompetent for et tv-spredningsforetagende i forbindelse med fortsat tilvejebringelse af de tjenesteydelser, som direktivet vedrører; under hensyn til Domstolens retspraksis og for at undgå tilfælde, hvor der er et kompetencetomrum, er det dog hensigtsmæssigt at nævne etableringskriteriet i den betydning, hvori det anvendes i artikel 52 ff. i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, som det endelige kriterium for bestemmelsen af en medlemsstats kompetence;

(12) ifølge Domstolens faste retspraksis (6) bevarer en medlemsstat retten til at træffe foranstaltninger mod et tv-spredningsforetagende, der er etableret i en anden medlemsstat, men hvis aktivitet udelukkende eller hovedsagelig er rettet mod førstnævnte medlemsstats territorium, såfremt etableringen har fundet sted med det formål at unddrage sig den lovgivning, som foretagendet ville være underlagt, hvis det var etableret på førstnævnte medlemsstats territorium;

(13) i artikel F, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union fastslås det, at Unionen respekterer de grundlæggende rettigheder, således som de garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, som generelle principper for fællesskabsretten; alle foranstaltninger med det formål at begrænse modtagelsen og/eller at suspendere retransmissionen af fjernsynsudsendelser, som træffes i medfør af artikel 2a i direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv, skal være i overensstemmelse med disse principper;

(14) det er nødvendigt at sikre den effektive gennemførelse af direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv inden for hele Fællesskabet for at opretholde en fri og fair konkurrence mellem foretagender inden for samme sektor;

(15) enhver direkte berørt tredjepart, herunder statsborgere i andre medlemsstater, skal i henhold til national ret kunne gøre sine rettigheder gældende over for den kompetente ret eller de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvis jurisdiktion et tv-spredningsforetagende, der eventuelt ikke overholder de nationale bestemmelser, der følger af gennemførelsen af direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv, hører under;

(16) medlemsstaterne har mulighed for at træffe alle de foranstaltninger, de finder passende, over for udsendelser fra tredjelande, der ikke opfylder de betingelser, der er fastsat i artikel 2 i direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv, forudsat at fællesskabsretten og Fællesskabets internationale forpligtelser overholdes;

(17) for at fjerne de hindringer, der skyldes forskelle mellem de nationale lovgivninger vedrørende fremme af europæiske programmer, indeholder direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv en række bestemmelser, der tager sigte på at harmonisere disse lovgivninger; sådanne bestemmelser, som generelt liberaliserer handelen, skal omfatte bestemmelser, der harmoniserer konkurrencebetingelserne;

(18) Fællesskabet skal endvidere i henhold til artikel 128, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, tage hensyn til de kulturelle aspekter i sin indsats i henhold til andre bestemmelser i denne traktat;

(19) i grønbogen »Strategiske muligheder for at styrke programindustrien i forlængelse af Den Europæiske Unions audiovisuelle politik«, som blev vedtaget af Kommissionen den 7. april 1994, påpeges det bl.a., at det er nødvendigt at fremsætte forslag til foranstaltninger til fremme af europæiske produktioner med henblik på at befordre sektorens udvikling; MEDIA II-programmet, som tager sigte på at støtte uddannelse, udvikling og distribution i den audiovisuelle sektor, har også til formål at gøre det muligt at udvikle produktionen af europæiske produktioner;

(20) tv-spredningsforetagender, programfremstillere, producenter, ophavsmænd og andre sagkyndige bør tilskyndes til at udforme mere detaljerede koncepter og strategier med henblik på at udvikle europæisk audiovisuel fiktion beregnet for et internationalt publikum;

(21) hertil kommer, at det er nødvendigt at skabe de rette betingelser for en forbedring af programindustriens konkurrenceevne; konklusionen på den meddelelse om gennemførelsen af artikel 4 og 5 i direktiv 89/552/EØF, som Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, i samme direktiv vedtog den 3. marts 1994, er, at foranstaltninger til fremme af europæiske produktioner kan bidrage til denne forbedring;

(22) andelen af europæiske produktioner skal opnås under hensyntagen til de økonomiske muligheder; en ordning til gradvis opnåelse af dette mål er derfor nødvendig;

(23) spørgsmålet om fastsættelse af særlige frister for de forskellige former for fjernsynsudsendelse af spillefilm skal først og fremmest afgøres i aftalerne mellem de berørte parter eller de pågældende branchefolk; foreligger der ikke nogen aftale, bør der imidlertid udarbejdes en tidsplan for udsendelse af spillefilm;

(24) reklame for humanmedicinske lægemidler hører under direktiv 92/28/EØF (7);

(25) den daglige sendetid, der tildeles tv-spredningsforetagendet til meddelelser vedrørende egne programmer og heraf direkte afledte supplerende produkter eller public service-meddelelser og vederlagsfrie indslag om velgørenhed, skal ikke medregnes i den maksimale sendetid pr. dag eller pr. time, der kan tildeles reklame og teleshopping;

(26) for at undgå konkurrenceforvridning er denne undtagelse begrænset til meddelelser vedrørende produkter, der opfylder den dobbelte betingelse på én gang at være supplerende og direkte afledt af de pågeldende programmer; udtrykket supplerende betegner produkter, der specielt har til formål at give seerne mulighed for at få det fulde udbytte af disse programmer, eventuelt på interaktivt grundlag;

(27) med henblik på udviklingen af teleshopping, som er en vigtig økonomisk aktivitet for samtlige aktører og et virkeligt afsætningsmarked for varer og tjenesteydelser inden for Fællesskabet, er det af afgørende betydning at ændre reglerne om transmissionstid og at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau gennem fastsættelse af passende normer for udsendelsernes form og indhold;

(28) det er vigtigt, at de kompetente nationale myndigheder ved overvågningen af gennemførelsen af de relevante bestemmelser, for så vidt angår kanaler, der ikke udelukkende sender teleshopping, er i stand til at skelne mellem på den ene side sendetiden for teleshoppingsindslag, reklameindslag og andre former for reklame, og på den anden side sendetiden for teleshoppingblokke; det er i den forbindelse nødvendigt og tilstrækkeligt, at hver enkelt blok klart markeres med optiske og akustiske midler, i det mindste ved begyndelsen og slutningen af blokken;

(29) kanaler, der udelukkende sender teleshopping eller selvpromoverende programmer uden konventionelle programelementer som nyheder, sport, film, dokumentarfilm og drama, er kun omfattet af direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv for så vidt angår spørgsmål, der har relevans for disse direktiver, og der er derfor ikke noget til hinder for, at de omfattes af andre fællesskabsbestemmelser;

(30) det er nødvendigt at præcisere, at selvpromoverende aktiviteter er en særlig form for reklame, hvorved tv-spredningsforetagendet fremmer sine egne produkter, tjenesteydelser, programmer eller kanaler; trailers, der består af uddrag af programmer, skal imidlertid betragtes som programmer; selvpromoverende aktiviteter er et nyt og relativt ukendt fænomen, og bestemmelserne herom kan derfor i særlig grad skulle tages op til revision i forbindelse med fremtidige ændringer af dette direktiv;

(31) det er nødvendigt at præcisere reglerne vedrørende beskyttelse af mindreåriges fysiske, psykiske og moralske udvikling; fastsættelsen af en klar sondring mellem programmer, som er undergivet et absolut forbud, og programmer, som kan tillades under forudsætning af, at der træffes passende tekniske foranstaltninger, burde kunne imødekomme medlemsstaternes og Fællesskabets bekymringer for varetagelsen af offentlighedens interesser;

(32) ingen af bestemmelserne i dette direktiv, som vedrører beskyttelsen af mindreårige og den offentlige orden, gør det påkrævet, at de pågældende foranstaltninger nødvendigvis gennemføres ved forudgående kontrol med fjernsynsudsendelser;

(33) en undersøgelse foretaget af Kommissionen i samarbejde med de kompetente myndigheder i medlemsstaterne af eventuelle fordele og ulemper ved gennemførelse af yderligere foranstaltninger med henblik på at lette forældres eller værgers kontrol med, hvilke programmer mindreårige må se, kan bl.a. omfatte:

- krav om, at nye tv-apparater er forsynet med en teknisk anordning, der gør det muligt for forældre eller værger at bortfiltrere visse programmer

- etablering af passende klassificeringssystemer

- fremme af en familievenlig programlægningspolitik

- andre opdragende eller bevidstgørende foranstaltninger

- passende feasibility-undersøgelser

- hensyntagen til erfaringer, der er gjort på dette område i og uden for Europa, og til synspunkter, som berørte parter som f.eks. tv-spredningsforetagender, producenter, pædagoger, medieeksperter og relevante organisationer giver udtryk for

med henblik på, om nødvendigt inden udløbet af den i artikel 26 fastsatte frist, at forelægge relevante forslag til lovgivningsmæssige og andre foranstaltninger;

(34) direktiv 89/552/EØF bør ændres, således at fysiske eller juridiske personer, hvis virksomhed omfatter fremstilling eller salg af receptpligtige lægemidler og receptpligtig medicinsk behandling, får mulighed for at sponsorere fjernsynsprogrammer, forudsat at sponsoreringen ikke er en omgåelse af forbuddet mod fjernsynsreklame for receptpligtige lægemidler og receptpligtig medicinsk behandling;

(35) fremgangsmåden i direktiv 89/552/EØF og dette direktiv er valgt for at opnå den grundlæggende harmonisering, der er nødvendig og tilstrækkelig til at sikre fri bevægelighed for fjernsynsudsendelser i Fællesskabet; medlemsstaterne kan, for så vidt angår de tv-spredningsforetagender, som hører under deres jurisdiktion, anvende mere detaljerede eller strengere bestemmelser på de områder, der er omfattet af dette direktiv, herunder bl.a. bestemmelser om gennemførelse af sprogpolitiske målsætninger og beskyttelse af offentlighedens interesser med hensyn til fjernsynets rolle som formidler af information, uddannelse, kultur og underholdning og behovet for at beskytte pluralismen i informationsindustrien og medierne og beskyttelse af konkurrencen med det formål at undgå misbrug af en dominerende stilling og/eller skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling; sådanne bestemmelser skal være forenelige med fællesskabsretten;

(36) artikel B i traktaten om Den Europæiske Union fastslår, at Unionen bl.a. har som mål at opretholde gældende fællesskabsret fuldt ud -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Direktiv 89/552/EØF ændres således:

1) I artikel 1 foretages følgende ændringer:

a) Følgende nye litra b) indsættes:

»b) »tv-spredningsforetagende«: den fysiske eller juridiske person, som har det redaktionelle ansvar for programlægningen af tv-programmer i den i litra a) omhandlede forstand, og som udsender dem eller får dem udsendt af en tredjepart«.

b) Det tidligere litra b) bliver litra c) med følgende ordlyd:

»c) »fjernsynsreklame«: enhver meddelelse i en hvilken som helst form, som udsendes enten mod vederlag eller lignende ydelse eller med selvpromoverende formål af en offentlig eller privat virksomhed i forbindelse med handel, forretning, håndværk, industri eller liberale erhverv for at fremme afsætning mod betaling af varer eller tjenesteydelser, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser«.

c) De tidligere litra c) og d) bliver litra d) og e).

d) Følgende litra tilføjes:

»f) »teleshopping«: udsendelse af direkte tilbud til offentligheden med henblik på levering mod betaling af varer eller tjenesteydelser, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser.«

2) Artikel 2 affattes således:

»Artikel 2

1. Hver medlemsstat skal sikre, at alle fjernsynsudsendelser, der udsendes af tv-spredningsforetagender, som hører under dens jurisdiktion, overholder lovgivningen om udsendelser bestemt for offentligheden i denne medlemsstat.

2. I dette direktiv forstås ved tv-spredningsforetagender under en medlemsstats jurisdiktion:

- foretagender, der er etableret i den pågældende medlemsstat i henhold til stk. 3

- foretagender, der er omfattet af stk. 4.

3. I henhold til dette direktiv anses et tv-spredningsforetagende for at være etableret i en medlemsstat i følgende tilfælde:

a) tv-spredningsforetagendet har sit hovedkontor i den pågældende medlemsstat, og de redaktionelle beslutninger om programlægningen træffes i medlemsstaten

b) hvis et tv-spredningsforetagende har sit hovedkontor på én medlemsstats område, men de redaktionelle beslutninger om programlægningen træffes i en anden medlemsstat, anses det for at være etableret i den medlemsstat, hvor en betydelig del af det personale, der er beskæftiget med tv-spredningsvirksomhed, arbejder; hvis en betydelig del af det personale, der er beskæftiget med tv-spredningsvirksomhed, arbejder i begge medlemsstater, anses tv-spredningsforetagendet for at være etableret i den medlemsstat, hvor det har sit hovedkontor; hvis en betydelig del af det personale, der er beskæftiget med tv-spredningsvirksomhed, ikke arbejder i nogen af disse medlemsstater, anses tv-spredningsforetagendet for at være etableret i den medlemsstat, hvor det først begyndte sin tv-spredningsvirksomhed i overensstemmelse med lovgivningen i denne medlemsstat, forudsat at det har en stabil og effektiv økonomisk forbindelse med denne medlemsstat

c) hvis et tv-spredningsforetagende har sit hovedkontor i en medlemsstat, men beslutningerne om programlægningen træffes i et tredjeland, eller omvendt, anses det for at være etableret i den pågældende medlemsstat, forudsat at en betydelig del af det personale, der er beskæftiget med tv-spredningsvirksomhed, arbejder i denne medlemsstat.

4. Tv-spredningsforetagender, som ikke er omfattet af stk. 3, anses for at henhøre under en medlemsstats jurisdiktion i følgende tilfælde:

a) de benytter en frekvens, der er tildelt af denne medlemsstat

b) de benytter ikke en frekvens, der er tildelt af en medlemsstat, men de benytter en satellitkapacitet, der henhører under denne medlemsstat

c) de benytter hverken en frekvens, der er tildelt af en medlemsstat, eller en satellitkapacitet, der henhører under en medlemsstat, men de benytter en satellit-uplink beliggende i denne medlemsstat.

5. Hvis spørgsmålet om, hvilken medlemsstat der har jurisdiktion, ikke kan afgøres i henhold til stk. 3 og 4, er den kompetente medlemsstat den stat, hvor tv-spredningsforetagendet er etableret i henhold til artikel 52 ff. i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

6. Dette direktiv finder ikke anvendelse på udsendelser, der udelukkende er bestemt til modtagelse i tredjelande, og som ikke direkte eller indirekte modtages af offentligheden i en eller flere medlemsstater.«

3) Følgende artikel indsættes:

»Artikel 2a

1. Medlemsstaterne skal sikre modtagefrihed og må ikke hindre retransmissioner på deres område af fjernsynsudsendelser fra andre medlemsstater af grunde, der falder inden for områder, der er samordnet ved dette direktiv.

2. Medlemsstaterne kan midlertidigt fravige stk. 1, hvis følgende betingelser er opfyldt:

a) en fjernsynsudsendelse fra en anden medlemsstat udgør en åbenlys, væsentlig og alvorlig overtrædelse af artikel 22, stk. 1 eller 2, og/eller artikel 22a

b) tv-spredningsforetagendet har i løbet af de foregående tolv måneder allerede overtrådt den eller de bestemmelser, der er omhandlet i litra a), mindst to gange

c) den berørte medlemsstat har skriftligt underrettet tv-spredningsforetagendet og Kommissionen om de påståede overtrædelser og om de foranstaltninger, den agter at træffe, hvis der igen sker en overtrædelse

d) konsultationer med transmissionsmedlemsstaten og Kommissionen har ikke ført til en mindelig ordning inden 15 dage efter underretningen i litra c), og den påståede overtrædelse fortsætter.

Kommissionen træffer senest to måneder efter underretningen om de foranstaltninger, der er truffet af medlemsstaten, afgørelse om, om de trufne foranstaltninger er forenelige med fællesskabsretten. Såfremt Kommissionen afgør, at foranstaltningerne ikke er forenelige med fællesskabsretten, skal medlemsstaten straks bringe de pågældende foranstaltninger til ophør.

3. Stk. 2 er ikke til hinder for, at der anvendes procedurer, forholdsregler eller sanktioner over for de pågældende overtrædelser i den medlemsstat, under hvis jurisdiktion det pågældende tv-spredningsforetagende hører.«

4) Artikel 3 affattes således:

»Artikel 3

1. Medlemsstaterne kan kræve, at tv-spredningsforetagender, som hører under deres jurisdiktion, overholder strengere eller mere detaljerede bestemmelser på de områder, der er omfattet af dette direktiv.

2. Medlemsstaterne sørger med passende midler og inden for rammerne af deres lovgivning for, at tv-spredningsforetagender, der hører under deres jurisdiktion, effektivt overholder bestemmelserne i dette direktiv.

3. Foranstaltningerne skal omfatte hensigtsmæssige procedurer, som giver tredjemand, der er direkte berørt, herunder statsborgere fra andre medlemsstater, mulighed for at henvende sig til den kompetente ret eller andre kompetente myndigheder for at få direktivet håndhævet i overensstemmelse med de nationale bestemmelser.«

5) I artikel 4, stk. 1, ændres »og tekst-tv« til », tekst-tv-tjenester og teleshopping«.

6) I artikel 5 ændres »og tekst-tv« til », tekst-tv-tjenester og teleshopping«.

7) I artikel 6 foretages følgende ændringer:

a) Stk. 1, litra a), affattes således:

»a) programmer fremstillet i medlemsstaterne«.

b) I stk. 1 tilføjes følgende afsnit:

»Anvendelsen af bestemmelserne i litra b) og c) er betinget af, at programmer med oprindelse i medlemsstaterne ikke udsættes for diskriminerende foranstaltninger i de pågældende tredjelande.«

c) Stk. 3 affattes således:

»3. De i stk. 1, litra c), omhandlede programmer er programmer, der enten udelukkende eller i koproduktion med producenter, der er etableret i en eller flere medlemsstater, er fremstillet af producenter, der er etableret i et eller flere europæiske tredjelande, med hvilke Fællesskabet har indgået aftaler omfattende den audiovisuelle sektor, såfremt de hovedsagelig er fremstillet under medvirken af ophavsmænd og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere stater i Europa.«

d) Stk. 4 bliver stk. 5, og følgende stykke indsættes:

»4. Programmer, der ikke er europæiske programmer i den i stk. 1 anførte betydning, men som er fremstillet som led i bilaterale koproduktionsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande, betragtes som europæiske programmer, såfremt størstedelen af de samlede produktionsudgifter er afholdt af koproducenterne i Fællesskabet, og såfremt produktionen ikke kontrolleres af en eller flere producenter, der er etableret uden for medlemsstaterne.«

e) I det nye stk. 5 ændres »stk. 1« til »stk. 1 og 4«.

8) Artikel 7 affattes således:

»Artikel 7

1. Medmindre der er indgået anden aftale mellem rettighedshaverne og tv-spredningsforetagenderne, må sidstnævnte først udsende spillefilm atten måneder efter, at de første gang blev vist i biografer i en af medlemsstaterne.

2. Den i stk. 1 omhandlede periode nedsættes til tolv måneder:

a) for »pay-per-view«-tjenester og andre betalings-tv-kanaler

b) for spillefilm, der er korproduceret af tv-spredningsforetagendet.«

9) Artikel 8 udgår.

10) Artikel 9 affattes således:

»Artikel 9

Dette kapitel finder ikke anvendelse på fjernsynsudsendelser, der er bestemt for et lokalt publikum, og som ikke indgår i et nationalt net.«

11) Titlen på kapitel IV affattes således:

»Fjernsynsreklamer, sponsorvirksomhed og teleshopping«.

12) Artikel 10 affattes således:

»Artikel 10

1. Fjernsynsreklamer og teleshopping skal klart kunne identificeres som sådanne og skal holdes klart adskilt fra det øvrige program med optiske og/eller akustiske midler.

2. Isolerede reklame- og teleshoppingindslag må kun undtagelsesvis forekomme.

3. Ved reklamer og teleshopping må der ikke benyttes subliminale teknikker.

4. Skjult reklame og teleshopping er forbudt.«

13) Artikel 11 affattes således:

»Artikel 11

1. Fjernsynsreklamer og teleshoppingindslag skal placeres mellem udsendelserne. Hvis betingelserne i stk. 2 til 5 er opfyldt, kan reklamer og teleshoppingindslag ligeledes placeres inde i udsendelserne, når det sker på en sådan måde, at udsendelsernes integritet og værdi ikke berøres på grund af naturlige ophold i programmet og dettes længde og art, og der ikke gribes ind i rettighedshavernes rettigheder.

2. I udsendelser, der består af uafhængige dele, eller i sportsudsendelser og aktualitetsudsendelser og underholdningsudsendelser med en lignende struktur med pauser må reklamer og teleshoppingindslag kun placeres mellem de enkelte dele eller i pauserne.

3. Transmissioner af audiovisuelle værker som f.eks. spillefilm og tv-film (med undtagelse af serier, føljetoner, lette underholdningsudsendelser og dokumentarfilm) kan, hvis deres programsatte varighed overstiger 45 minutter, afbrydes én gang for hver periode på 45 minutter. Endnu en afbrydelse er tilladt, hvis deres programsatte varighed er mindst 20 minutter længere end to eller flere samlede perioder på 45 minutter.

4. Hvis andre udsendelser end dem, der er omfattet af stk. 2, afbrydes af reklamer eller teleshoppingindslag, skal der gå mindst 20 minutter mellem de enkelte afbrydelser af udsendelsen.

5. Der må ikke placeres reklamer og teleshopping i transmissioner af gudstjenester. Nyhedsudsendelser, aktualitetsudsendelser, dokumentarfilm, religiøse udsendelser og børneudsendelser, hvis programsatte varighed er under 30 minutter, må ikke afbrydes af reklame eller af teleshopping. Er deres programsatte varighed mindst 30 minutter, gælder bestemmelserne i ovenstående stykker.«

14) I artikel 12 affattes indledningen således:

»Fjernsynsreklamer og teleshopping må ikke:«.

15) Artikel 13 affattes således:

»Artikel 13

Alle former for fjernsynsreklamer og teleshopping vedrørende cigaretter og andre tobaksvarer er forbudt.«

16) I artikel 14 bliver den nuværende tekst stk. 1, og følgende stykke tilføjes:

»2. Teleshopping vedrørende lægemidler, der er omfattet af en markedsføringstilladelse som omhandlet i Rådets direktiv 65/65/EØF af 26. januar 1965 om tilnærmelse af lovgivningen om lægemidler (*), og teleshopping vedrørende medicinsk behandling er forbudt.

(*) EFT nr. 22 af 9. 2. 1965, s. 369/65, specialudgave 1965-1966, s. 17. Direktivet er senest ændret ved direktiv 93/39/EØF (EFT nr. L 214 af 24. 8. 1993, s. 22).«

17) I artikel 15 affattes indledningen således:

»Fjernsynsreklamer og teleshopping vedrørende alkoholholdige drikkevarer skal opfylde følgende kriterier:«.

18) I artikel 16 bliver den nuværende tekst stk. 1, og følgende stykke tilføjes:

»2. Teleshopping skal være i overensstemmelse med kravene i stk. 1 og må ikke tilskynde mindreårige til at indgå kontrakter om salg eller leje af varer og tjenesteydelser.«

19) I artikel 17 foretages følgende ændringer:

a) Stk. 2 affattes således:

»2. Fjernsynsprogrammerne må ikke sponsoreres af foretagender, hvis hovedvirksomhed er fremstilling eller salg af cigaretter og andre tobaksvarer.«

b) Stk. 3 bliver stk. 4, og følgende stykke indsættes:

»3. Såfremt foretagender, hvis virksomhed omfatter fremstilling eller salg af lægemidler og medicinsk behandling, sponsorerer fjernsynsprogrammer, må denne sponsorering kun fremme foretagendets navn eller image, men ikke bestemte lægemidler eller medicinske behandlinger, der er receptpligtige i den medlemsstat, under hvis jurisdiktion tv-spredningsforetagendet hører.«

20) Artikel 18 affattes således:

»Artikel 18

1. Sendetiden for teleshoppingsindslag, reklameindslag og andre former for reklame med undtagelse af teleshoppingblokke som defineret i artikel 18a må ikke udgøre mere end 20 % af den daglige sendetid. Sendetiden for reklameindslag må ikke udgøre mere end 15 % af den daglige sendetid.

2. Mængden af reklameindslag og teleshoppingindslag inden for en given klokketime må ikke overstige 20 %.

3. I denne artikel omfatter fjernsynsreklame ikke:

- meddelelser fra tv-spredningsforetagendet i forbindelse med egne programmer og supplerende produkter, der er direkte afledt af disse programmer

- public service-meddelelser og vederlagsfrie indslag om velgørenhed.«

21) Følgende artikel indsættes:

»Artikel 18a

1. Teleshoppingblokke, som udsendes af en kanal, der ikke udelukkende sender teleshopping, skal have en uafbrudt varighed på mindst 15 minutter.

2. Der må højst udsendes 8 blokke pr. dag. Deres samlede varighed må ikke overstige tre timer pr. dag. Teleshoppingblokke skal utvetydigt angives som sådanne med optiske og akustiske midler.«

22) Artikel 19 affattes således:

»Artikel 19

Kapitel I, II, IV, V, VI, VIa og VII finder med de nødvendige tilpasninger anvendelse på kanaler, der udelukkende sender teleshopping. Reklameindslag på sådanne kanaler er tilladt inden for de daglige begrænsninger, der er fastsat i artikel 18, stk. 1. Artikel 18, stk. 2, finder ikke anvendelse.«

23) Følgende artikel indsættes:

»Artikel 19a

Kapitel I, II, IV, V, VI, VIa og VII finder med de nødvendige ændringer anvendelse på kanaler, der udelukkende sender selvpromoverende programmer. Andre former for reklamer på sådanne kanaler er tilladt inden for de begrænsninger, der er fastsat i artikel 18, stk. 1 og 2. Navnlig denne bestemmelse skal tages op til revision i overensstemmelse med artikel 26.«

24) Artikel 20 affattes således:

»Artikel 20

Medlemsstaterne kan under overholdelse af fællesskabsretten fastsætte andre betingelser end de i artikel 11, stk. 2-5, og artikel 18 og 18a fastsatte, for så vidt angår udsendelser, der udelukkende er bestemt til det nationale område, og som hverken direkte eller indirekte kan modtages af offentligheden i en eller flere andre medlemsstater, jf. dog artikel 3.«

25) Artikel 21 udgår.

26) Titlen på kapitel V affattes således:

»Beskyttelse af mindreårige og offentlig orden«.

27) Artikel 22 affattes således:

»Artikel 22

1. Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger for at sikre, at tv-spredningsforetagender, som hører under deres jurisdiktion, ikke udsender programmer, som i alvorlig grad kan skade mindreåriges fysiske, mentale eller moralske udvikling, herunder navnlig programmer, som indeholder pornografi eller umotiveret vold.

2. De i stk. 1 omhandlede foranstaltninger anvendes også på andre programmer, som kan skade mindreåriges fysiske, mentale eller moralske udvikling, medmindre det ved valget af sendetidspunkt eller ved tekniske foranstaltninger sikres, at mindreårige i udsendelsesområdet normalt ikke ser eller hører udsendelserne.

3. Når sådanne programmer udsendes i ukodet form, skal medlemsstaterne sikre, at der forud for dem gives en akutisk advarsel, eller at de under hele deres varighed er markeret med et visuelt symbol.«

28) Følgende artikel indsættes:

»Artikel 22a

Medlemsstaterne skal sørge for, at udsendelserne ikke på nogen måde tilskynder til had på grund af race, køn, religion eller nationalitet.«

29) Følgende artikel indsættes:

»Artikel 22b

1. I forbindelse med den i artikel 26 omhandlede beretning lægger Kommissionen særlig vægt på overholdelsen af bestemmelserne i dette kapitel.

2. Kommissionen skal i samarbejde med de kompetente myndigheder i medlemsstaterne undersøge eventuelle fordele og ulemper ved yderligere foranstaltninger med henblik på at lette forældres eller værgers kontrol med, hvilke programmer mindreårige må se.«

30) Artikel 23, stk. 1, affattes således:

»1. Med forbehold af medlemsstaternes øvrige civile, administrative og strafferetlige bestemmelser skal alle fysiske og juridiske personer, uanset nationalitet, hvis legitime interesser, herunder navnlig ære og rygte, er blevet krænket ved en ukorrekt påstand i et tv-program, have ret til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger. Medlemsstaterne skal sikre, at den faktiske udøvelse af retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger ikke hindres af anvendelsen af urimelige regler eller betingelser. Berigtigelsen skal bringes inden for en rimelig tid efter anmodningen samt på et tidspunkt og i en form, der står i rimeligt forhold til den udsendelse, anmodningen vedrører.«

31) Efter artikel 23 indsættes følgende kapitel:

»KAPITEL VIa

Kontaktudvalg

Artikel 23a

1. Der nedsættes et kontaktudvalg i Kommissionens regi. Udvalget består af repræsentanter for de kompetente myndigheder i medlemsstaterne. Formandskabet varetages af en repræsentant for Kommissionen, og udvalget mødes enten på formandens initiativ eller på anmodning af en medlemsstats delegation.

2. Udvalget har til opgave:

a) at lette den praktiske gennemførelse af dette direktiv gennem regelmæssige drøftelser om praktiske problemer i forbindelse med dets anvendelse, navnlig anvendelsen af artikel 2, og om andre spørgsmål, hvor en udveksling af synspunkter skønnes gavnlig

b) at drøfte, hvilke emner der skal indgå i de rapporter, som medlemsstaterne skal aflægge i henhold til artikel 4, stk. 3, rapporternes metodologi, mandatet i forbindelse med den uafhængige undersøgelse, der er omhandlet i artikel 25a, vurderingen af tilbuddene vedrørende udførelsen af undersøgelsen og selve undersøgelsen

c) at drøfte resultatet af Kommissionens regelmæssige konsultationer med repræsentanter for tv-spredningsforetagender, producenter, forbrugere, fabrikanter, tjenesteydere og fagforeninger

d) at lette udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen om situationen og udviklingen i lovgivningen om tv-spredningstjenester under hensyntagen til Fællesskabets politik på det audiovisuelle område, og om enhver relevant udvikling på det tekniske område

e) at undersoge enhver udvikling inden for sektoren, som det måtte forekomme nyttigt at drøfte.«

32) Følgende artikel indsættes:

»Artikel 25a

En yderligere vurdering som omhandlet i artikel 4, stk. 4, skal foretages inden den . . . (*). Vurderingen skal tage hensyn til en uafhængig undersøgelse af virkningen af foranstaltningerne både på fællesskabsplan og nationalt plan.

(*) 5 år efter vedtagelsen af dette direktiv.«

33) Artikel 26 affattes således:

»Artikel 26

Senest den . . . (*) og derefter hvert andet år skal Kommissionen forelægge Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg en beretning om gennemførelsen af dette direktiv som ændret, og eventuelt fremsætte yderligere forslag for at tilpasse det til udviklingen på tv-spredningsområdet, specielt på baggrund af den seneste teknologiske udvikling.

(*) Ved udløbet at det tredje år efter vedtagelsen af dette direktiv.«

Artikel 2

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den . . . (8). De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 3

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 4

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den . . .

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT nr. C 185 af 19. 7. 1995, s. 4.

(2) EFT nr. C 301 af 13. 11. 1995, s. 35.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 14. 2. 1996 (EFT nr. C 65 af 4. 3. 1996, s. 113), Rådets fælles holdning af 8. juli 1996 (endnu ikke offentliggjort i Tidende) og Rådets afgørelse af . . . (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(4) EFT nr. L 298 af 17. 10. 1989, s. 23.

(5) Sag C 221/89, The Queen mod Secretary of State for Transport, ex parte Factortame, Sml. 1991, s. I-3905, præmis 20.

(6) Jf. bl.a. sag 33/74 (Van Binsbergen mod Bestuur van de Bedrijfsvereniging), Sml. 1974, s. 1299, og sag C 23/93 (TV 10 SA mod Commissariaat voor de Media), Sml. 1994, s. I-4795.

(7) EFT nr. L 113 af 13. 4. 1992, s. 13.

(8) Atten måneder efter datoen for direktivets vedtagelse.

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Kommissionen forelagde den 31. maj 1995 et forslag til direktiv om ændring af direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed.

2. Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse henholdsvis den 14. februar 1996 og den 13. september 1995.

3. Kommissionen forelagde den 10. maj 1996 et ændret forslag for at tage hensyn til Europa-Parlamentets udtalelse.

4. Rådet fastlagde den 8. juli 1996 sin fælles holdning i henhold til traktatens artikel 189 B. Rådets og/eller Kommissionens erklæringer, der er optaget i mødeprotekollen, findes i bilaget til denne begrundelse.

II. SIGTET MED FORSLAGET

Sigtet med dette forslag er i overensstemmelse med artikel 26 i ovennævnte direktiv 89/552/EØF at ændre dette direktiv på visse punkter for at ajourføre det og forbedre den måde, det virker på, således at der foreligger en stabil lovgivningsmæssig ramme, der kan fremme udviklingen af den audiovisuelle sektor i Den Europæiske Union.

1. Generelle bemærkninger

1.1. Rådet støtter i sin fælles holdning det hovedsigte, som Kommissionen har foreslået i sit direktivforslag. I den fælles holdning indføres der en ordning, som muliggør en bred anvendelse af direktivet fra 1989, idet der heri indsættes bestemmelser, der giver en øget juridisk sikkerhed i det europæiske audiovisuelle område, og den er et dynamisk instrument, hvormed der tages hensyn til den teknologiske udvikling på tv-spredningsområdet.

1.2. Under drøftelserne i Rådet den 11. juni 1996 blev der foretaget visse ændringer i Kommissionens ændrede forslag. Kommissionen foretrak den løsning, den havde foreslået for visse bestemmelser, men den tilsluttede sig Rådets fælles holdning for at fremme beslutningsprocessen og således gøre det muligt for Europa-Parlamentet at drøfte den fælles holdning under andenbehandlingen.

1.3. Den fælles holdning indeholder visse vigtige ændringer i forhold til Kommissionens oprindelige forslag, navnlig:

a) Kriterier for fastlæggelse af jurisdiktionen (artikel 2, der nu findes i artikel 1, nr. 2, i den fælles holdning)

I den fælles holdning indføres der i overensstemmelse med Kommissionens ændrede forslag en udtømmende ordning, som gør det muligt at tildele en medlemsstat jurisdiktionen for et tv-spredningsforetagende. Artikel 2, stk. 5, giver den største juridiske sikkerhed for at afgøre spørgsmålet om, hvilken medlemsstat der har jurisdiktion.

b) Fremme af europæiske produktioner (artikel 4 og 5)

Rådet besluttede at fastholde den ordning for fremme af europæiske produktioner, der blev indført ved direktiv 89/552/EØF, idet det finder, at denne ordning giver medlemsstaterne den ønskede fleksibilitet, samtidig med at det sikres, at de europæiske produktioner fremmes i den audiovisuelle sektor. Rådet nedsatte i øvrigt et kontaktudvalg, som meget nøje skal følge gennemførelsen af direktivet, navnlig ved at drøfte de spørgsmål, der er knyttet til artikel 4 og 5 (Jf. artikel 1, nr. 31, i den fælles holdning).

Bestemmelsen i artikel 4, stk. 4, og i artikel 1, nr. 32, i den fælles holdning gør det muligt for Europa-Parlamentet og Rådet at foretage en yderligere vurdering af disse spørgsmål på grundlag af en rapport fra Kommissionen og under hensyn til en uafhængig undersøgelse af virkningen af foranstaltningerne både på fællesskabsplan og nationalt plan.

c) Beskyttelse af mindreårige i forbindelse med teleshopping (artikel 16, der nu findes i artikel 1, nr. 18, i den fælles holdning)

I den fælles holdning styrkes beskyttelsen af mindreårige i forbindelse med teleshopping, idet det fastsættes, at teleshopping ikke må tilskynde mindreårige til at indgå kontrakter om salg eller leje af varer og tjenesteydelser.

d) Den maksimale sendetid for reklameindslag (artikel 18, stk. 3, der nu findes i artikel 1, nr. 20, i den fælles holdning)

I den fælles holdning omfatter den maksimale daglige sendetid for reklameindslag ikke meddelelser fra tv-spredningsforetagendet i forbindelse med egne programmer og supplerende produkter, der er direkte afledt af disse programmer samt public service-meddelelser og indslag om velgørenhed.

e) Teleshoppingblokke (artikel 18a, der nu findes i artikel 1, nr. 21, i den fælles holdning)

I den fælles holdning fastsættes det, at der højst må udsendes 8 blokke pr. dag.

f) Kanaler, der udelukkende sender teleshopping (artikel 19, der nu findes i artikel 1, nr. 22, i den fælles holdning)

Ordningen for kanaler, der udelukkende sender teleshopping, er blevet gjort klarere.

g) Kanaler, der udelukkende sender selvpromoverende programmer (artikel 1, litra c), og artikel 19a, der nu findes i henholdsvis artikel 1, nr. 1, litra b), og nr. 23, i den fælles holdning)

Selvpromoverende programmer er blevet assimileret med fjernsynsreklame, og ordningen for kanaler, der udelukkende sender selvpromoverende programmer, er blevet gjort klarere.

h) Beskyttelse af mindreårige (artikel 22b, der nu findes i artikel 1, nr. 29, i den fælles holdning)

Midlerne til beskyttelse af mindreårige mod programmer, der eventuelt vil kunne skade, er blevet styrket, og der er givet mandat til Kommissionen til i samarbejde med medlemsstaterne at undersøge, hvilke yderligere midler, navnlig teknologiske, der vil kunne beskytte mindreårige.

i) Ret til berigtigelse (artikel 23, stk. 1, der nu findes i artikel 1, nr. 30, i den fælles holdning)

Bestemmelserne for udøvelse af retten til berigtigelse er blevet gjort bedre.

2. Europa-Parlamentets ændringsforslag

2.1. De ændringsforslag, som Kommissionen har godkendt

Kommissionen har i sit ændrede forslag godkendt 30 af Europa-Parlamentets ændringsforslag, heraf fem i deres helhed og 25 delvist eller omformuleret.

2.2. De ændringsforslag, som Rådet har godkendt

Rådet accepterede 34 af Europa-Parlamentets ændringsforslag, i deres helhed, delvist eller omformuleret. Disse ændringsforslag er følgende:

nr. 1, 2, 6, 7, 10, 11, 12, 15, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 28, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 44, 45, 46, 51, 57, 58, 74, 75, 76 og 88.

Det overtog størsteparten af de ændringsforslag fra Europa-Parlamentet, som Kommissionen har accepteret, samt et antal ændringsforslag, som Kommissionen har forkastet.

2.3. De ændringsforslag, som Rådet ikke har godkendt

- Ændringsforslag nr. 3, 18, 77

Nye tjenester

Rådet fandt det ikke hensigtsmæssigt at udvide direktivets anvendelsesområde til også at omfatte visse nye audiovisuelle tjenester. Rådet bør have en indgående drøftelse om disse tjenester, og Rådet ønsker, at der indledes en debat på fællesskabsplan herom på grundlag af den grønbog, som Kommissionen snarest vil forelægge.

Det accepterede heller ikke den foreslåede definition på »fjernsynsprogram«, som Kommissionen har accepteret.

- Ændringsforslag nr. 4 og 5

Den Europæiske Garantifond og eventuelt direktiv om ejendomsforhold for massemedier

Rådet fandt det ikke hensigtsmæssigt på nuværende tidspunkt i en retsakt at nævne hverken et instrument til garantifonden for audiovisuel produktion, når forslaget til afgørelse herom fortsat er under drøftelse i Rådet, eller et eventuelt direktiv om ejendomsforhold for massemedier, som endnu ikke er forelagt.

- Ændringsforslag nr. 8

Forpligtelsen til at støtte national og lokal produktion

Rådet erindrede om bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, om at »medlemsstaterne kan kræve, at tv-spredningsforetagender, som hører under deres jurisdiktion, overholder strengere eller mere detaljerede bestemmelser på de områder, der er omfattet af dette direktiv.«

Rådet mente dog, at ændringsforslaget, som det er formuleret vil være i modstrid med artikel 4.

- Ændringsforslag nr. 13 og 68

- Reklame- og teleshopping-programmer og -indslag skal overholde bestemmelserne i Rådets direktiver om fjernsalg og vildledende reklame

- Den offentlige tjenestes nødvendighed

Rådet mente, at disse ændringsforslag ikke falder ind under direktivets anvendelsesområde.

- Ændringsforslag nr. 29, 30, 31, 32, 33, 34 og 59

Fremme af europæiske værker

Jf. punkt 1.3, litra b) ovenfor.

- Ændringsforslag nr. 35

Definition af et uafhængigt tv-radiospredningsorgan

Rådet mente, at den definition, som Kommissionen har foreslået og accepteret i sin betragtning 21a) ikke passende dækker situationerne i de forskellige medlemsstater.

- Ændringsforslag nr. 36

Definition af europæisk værk (koproduktioner med tredjelande)

Rådet tilpassede definitionen af europæisk værk for yderligere at fremme koproduktioner med europæiske tredjelande. Koproduktioner fremstilles sammen med europæiske tredjelande, med hvilke Fællesskabet har indgået aftaler omfattende den audiovisuelle sektor.

- Ændringsforslag nr. 43, 47, 48 og 50

Retsregler for reklame, teleshopping-programmer og -kanaler

- Hvad angår ændringsforslag nr. 43 accepterede Rådet ikke at gå ud over den nuværende tekst ved at tilføje de »filosofiske« overbevisninger; Kommissionen har godkendt dette ændringsforslag.

- Hvad angår ændringsforslag nr. 47, 48 og 50 foretrak Rådet at indføre en juridisk ramme for teleshopping, som delvis er tilpasset de regler, der gælder for reklamers indhold og præsentation; det er mere åbent med hensyn til teleshopping for visse produkter (artikel 14) samt mere fleksibelt med hensyn til præsentationen af teleshoppingblokkene (artikel 18a) og teleshoppingkanalerne (artikel 19).

- Ændringsforslag nr. 102, 52, 55 og 62

Beskyttelse af mindreårige

Hvad angår fjernsynsreklame og teleshopping, der er henvendt til mindreårige, mente Rådet, at teksten til den fælles holdning fastsætter en maksimal beskyttelsesgrad for det pågældende publikum, uden at den dog pålægger fjernsynskanalerne forpligtelser som fastsat i ændringsforslag 52.

Hvad angår ændringsforslag nr. 55 og 62 se punkt 1.3, litra h) ovenfor.

- Ændringsforslag nr. 56

Styrkelse af bestemmelserne om at hindre enhver tilskyndelse til had på grund af race, køn, religion eller nationalitet (artikel 22a)

Rådet mener, at den affattelse, som det har valgt, bedre opfylder kravet om at undgå enhver tilskyndelse til had.

BILAG

Fælles holdning med henblik på vedtagelsen af direktivet om ændring af direktiv 89/552/EØF

Erklæringer fra Rådet og/eller Kommissionen

Ad artikel 1, litra a)

Kommissionen erklærer, at hvad angår de nye audiovisuelle tjenester (punkt til punkt), agter den meget snart at forelægge en grønbog, som bl.a. vil omhandle dette spørgsmål.

Ad artikel 2a

Rådet og Kommissionen erklærer, at direktivet ikke berører medlemsstaternes ret til i overensstemmelse med EF-retten at træffe foranstaltninger i situationer, hvor fysiske eller juridiske personer, som er etableret i én medlemsstat, har adgang til tv-spredningsforetagender, som er etableret i andre medlemsstater, hvis udsendelser udelukkende eller hovedsageligt er bestemt til førstnævnte medlemsstat med henblik på at omgå denne stats nationale regler om reklame, som er vedtaget i overensstemmelse med EF-bestemmelserne, især vedrørende forbrugerbeskyttelse.

Ad artikel 6, stk. 1, litra d)

Kommissionen bekræfter, at det nye litra d) efter dens opfattelse ikke giver den yderligere beføjelser til at forhandle direkte med eller gribe ind over for tredjelande.

Ad artikel 15

Rådet og Kommissionen noterer sig, at teleshopping vedrørende alkoholholdige drikkevarer kan medføre et forøget forbrug heraf og dermed give sociale og sundhedsmæssige problemer. Rådet og Kommissionen erkender, at denne risiko kan være særlig høj i de medlemsstater, der for nylig har taget væsentlige skridt til at liberalisere bestemmelserne om salg af alkoholholdige drikkevarer. Rådet og Kommissionen mener derfor, at kriterierne i artikel 15 er særlig vigtige for disse medlemsstater, og der vil blive taget hensyn hertil ved anvendelsen. Desuden vil dette spørgsmål blive behandlet igen i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i dette direktiv.

Ad artikel 16

Kommissionen erklærer, at den vil foretage en undersøgelse af fjernsynsreklamers og teleshoppings indvirkning på mindreårige med henblik på at tage dette spørgsmål op ved næste revision af direktivet.

Ad artikel 23a, stk. 2, litra a)

Kommissionen erklærer, at de opgaver, som overdrages kontaktudvalget i artikel 23a, stk. 2, litra a), især omfatter hensyntagen til de bestræbelser på investering i produktion af europæiske værker, som udfoldes af tv-spredningsforetagender, for hvilke det ville være vanskeligt at opnå størstedelen af udsendelsestiden.

Ved i artikel 23a, stk. 2, litra a), at henvise til de praktiske problemer, der følger af artikel 2, har Rådet givet udtryk for ønske om, at udvalget tilrettelægger drøftelser om det spørgsmål, der er beskrevet i betragtning 12.