Udtalelse om Kommissionens forslag til Raadets direktiv om vandomraaders oekologiske kvalitet (94/C 397/23)

Raadet for De Europaeiske Faellesskaber besluttede den 8. september 1994 under henvisning til EF-traktatens artikel 130 S, stk. 1, at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennaevnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for Miljoe-, Sundheds- og Forbrugerspoergsmaal, som udpegede Kenneth J. Gardner til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 29. november 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 321. plenarforsamling den 21. december 1994, enstemmigt foelgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. OESU glaeder sig over forslaget om at forbedre vandomraaders oekologiske kvalitet. Anvendelsen af naerhedsprincippet er i denne sammenhaeng baade hensigtsmaessig og praktisk. Men det er noedvendigt, at Raadet overvejer nedenstaaende kommentarer, inden direktivet vedtages endeligt, isaer da det er et rammedirektiv, der indeholder parametre, der skal gaelde i fremtiden.

2. Generelle bemaerkninger

2.1. OESU mener, at det er vaesentligt, at der omgaaende vedtages ajourfoerte direktiver, isaer om grundvandet, og at de snarest finder anvendelse.

2.2. Foelgende er eksempler paa saadanne direktiver, som vil indebaere en betydelig forbedring af overfladevandets kvalitet:

- Direktivet om rensning af byspildevand,

- Direktivet om nitrater fra landbruget,

- Direktivet om udledning af farlige stoffer,

- Direktivet om integreret forebyggelse og bekaempelse af forurening boer vedtages saa snart som muligt, saaledes at der kan opnaas stoerre forbedringer.

2.3. Disse direktiver indeholder de grundlaeggende krav til forureningsbegraensningen.

2.4. Da disse direktiver dog ogsaa har andre formaal end forureningsbekaempelse, stoettes det foreliggende forslag om at sikre supplerende foranstaltninger. De vil bidrage til at opnaa, at flest mulige vandomraader opnaar en god oekologisk kvalitet.

2.5. OESU glaeder sig over, at naerhedsprincippet anvendes saaledes i dette tilfaelde, at medlemsstaterne fastsaetter maalene, midlerne og fristerne, for saa vidt de er i overensstemmelse med dette direktivs rammer.

Det forhold, at medlemsstaterne ikke foelger samme tidsplan for gennemfoerelsen af direktivet, vil imidlertid nok undertiden kunne foere til konkurrenceforvridning. Selv om det drejer sig om et forbigaaende faenomen, boer Kommissionen omhyggeligt foelge udviklingen.

2.6. Definitionen paa oekologisk vandkvalitet udtrykkes kvalitativt, hvilket godkendes. Sammen med punkt 2.5. burde den kunne danne grundlag for omkostningseffektive afgoerelser, der er tilpasset de enkelte vandomraader.

2.7. En gennemsigtig mekanisme, der kan sikre konsekvent kontrol, analytiske procedurer og klassifikation, er af afgoerende betydning for, at de foreslaaede foranstaltninger kan gennemfoeres med held.

2.8. Da direktivet er et rammedirektiv, der overlader det til den enkelte medlemsstat at fastlaegge egne graensevaerdier og frister for gennemfoerelsen af alle kravene i direktivet, vil det uundgaaeligt vare en aarraekke, foer maalene naas. Med ethvert nyt teknologisk fremskridt vil der opstaa en ny situation. Derfor boer Kommissionen bemyndiges til at give Raadet meddelelse om enhver medlemsstat, der ikke gaar frem i et fornuftigt tempo, og til at sende rapporter herom til Europa-Parlamentet og OESU.

2.9. De stoerste problemer i forbindelse med forslaget vedroerer de potentielle omkostninger, fordi der ikke foreligger nogen costbenefitanalyser. Kommissionen forventer ikke, at de ekstra investeringer og administrative udgifter, som forslaget indebaerer, vil overstige henholdsvis 2-3 mia. og 350 mio. ECU. Af foreloebige beregninger fra nogle medlemsstater fremgaar det, at disse skoen kan vise sig at vaere alt for lave. I oevrigt er costbenefitanalyser vigtige i hvert enkelt tilfaelde for at retfaerdiggoere de betydelige udgifter, som dette forslag medfoerer, og som skal resultere i en betragtelig reduktion af risiciene.

3. Specifikke bemaerkninger

3.1.

Artikel 1

3.1.1. Dette rammedirektivs formaal kan accepteres, forudsat at de enkelte underordnede direktiver foreligger i den naermeste fremtid, saaledes som Kommissionen har ladet forstaa.

3.1.2. Foelgende tilfoejes til direktivets artikel 1, stk. 1:

»...god oekologisk kvalitet; foranstaltningerne skal vaere baseret paa betingelserne i de operationelle maal (artikel 5) og de integrerede programmer (artikel 6), som fastlaegges i medlemsstaterne.«

3.2.

Artikel 2

3.2.1. Definitionerne i denne artikel er saa snaevert forbundet med bilagene, at OESU mener, at artikel 15 om aendring af bilagene maa fortolkes meget omhyggeligt. Naar foreslaaede aendringer omhandler principper og ikke blot tekniske detaljer eller tilpasninger, boer der foretages en bred hoering i overensstemmelse med punkt 3.15.

3.2.2.

Artikel 2, stk. 6

»Bedste tilgaengelige teknologi« boer aendres til »Bedste tilgaengelige teknikker«, der er det korrekte udtryk.

3.3.

Artikel 3

3.3.1.

Artikel 3, stk. 2

OESU konstaterer, at Raadet tidligere har besluttet, at medlemsstaterne boer aflaegge rapport hvert tredje aar. Af praktiske og oekonomiske grunde ville hvert femte aar dog vaere langt mere realistisk, og forslaget boer aendres i overensstemmelse hermed.

3.3.2.

Artikel 3, stk. 4

Den betydningsfulde opgave, der paahviler Det Europaeiske Miljoeagentur, maa defineres klarere. Miljoeagenturet boer fremskaffe sammenlignelige data om miljoekvaliteten i hele EU med henblik paa at sikre, at fremskridtene i de forskellige medlemsstater forloeber saa parallelt som muligt.

3.4.

Artikel 4, stk. 1

Den administrative indsats, der er noedvendig for en kvalitativ og kvantitativ vurdering af baade punktvise forureningskilder og diffus forurening, forekommer ikke at staa i noget rimeligt forhold til fordelene. En indsats boer kun kraeves, i det omfang det er noedvendigt for artikel 3.

3.5.

Artikel 5

3.5.1.

Artikel 5, stk. 1

I betragtning af forsinkelserne i forbindelse med fastlaeggelsen af kravene i dette direktiv mener OESU, at datoen den 31. december 1998 som sidste frist muligvis er for ambitioes.

3.5.2.

Artikel 5, stk. 4

Der boer tilfoejes endnu en bestemmelse om, at de operationelle maal, der er naevnt i denne artikel, boer vurderes i forhold til baade omkostningseffektiviteten og forslagets oevrige kriterier.

3.6.

Artikel 6

Jf. artikel 1, stk. 1, boer foerste punktum affattes saaledes:

»...integrerede programmer med sigte paa at bevare og/eller forbedre kvaliteten af ...«.

3.7.

Artikel 7, stk. 1

Hoeringsperioden paa 2 maaneder boer aendres til 6 maaneder.

3.8.

Artikel 8

Anvendelsen af finansielle instrumenter boer ikke begraenses til »sektorer, der er udpeget af Kommissionen«. I det femte miljoehandlingsprogram anbefales anvendelsen af frivillige aftaler parallelt med finansielle instrumenter. Denne holdning boer afspejles i forslaget med foelgende ordlyd:

3.8.1.

Artikel 8, stk. 2

»I stedet for at anvende stk. 1 kan medlemsstaterne benytte finansielle instrumenter og/eller frivillige aftaler til at goere det lettere for fysiske personer og offentlige og private foretagender at overholde direktivets bestemmelser.«

3.9.

Artikel 9, stk. 1

Det maa understreges, at denne bestemmelse boer anvendes, uden at eksisterende internationale aftaler som f.eks. aftalerne om Nordsoeen eller Rhinen tilsidesaettes.

3.10.

Artikel 9, stk. 2

Denne bestemmelse ville i virkeligheden udnaevne Kommissionen til maegler mellem medlemsstaterne. OESU naerer alvorlig tvivl om, hvorvidt en saadan procedure er hensigtsmaessig, og det skal under alle omstaendigheder undersoeges, om den er i overensstemmelse med EU-traktaten.

3.11.

Artikel 10

De administrative byrder (og omkostninger), der er forbundet med udpegelsen af alle disse smaa, ubetydelige vandomraader, forekommer ikke at staa i noget rimeligt forhold til fordelene. Det boer overlades medlemsstaterne at afgoere, i hvilke tilfaelde en saadan udpegelse loenner sig.

3.12.

Artikel 11

Blot at bevare den aktuelle miljoetilstand i vanskelige vandomraader, saasom havne, og kun forhindre yderligere forringelse er ikke acceptabelt. Det har heller ikke nogen mening at forsoege at rense vand (i f.eks. havne) til drikkevandskvalitet. Medlemsstaterne boer snarere anmodes om at forbedre kvaliteten af saadanne vandomraader til et niveau, som berettiger udgifterne.

3.13.

Artikel 14

OESU henviser til kommentarerne i punkt 3.3.1 ovenfor, hvor der anbefales en femaars cyklus.

3.14.

Artikel 15

3.14.1. Artiklen boer affattes saaledes:

»...og tilpasse dem i overensstemmelse med den tekniske og videnskabelige udvikling og til at foretage aendringer i betingelserne for deres anvendelse.«

3.14.2. OESU er af den opfattelse, at der kun kan traeffes afgoerelser om tekniske detaljer efter udvalgsproceduren i artikel 16. AEndringer af kvalitativ eller betydelig kvantitativ betydning kraever anvendelse af proceduren i EU-traktatens artikel 130 S.

3.15.

Artikel 16

OESU erkender noedvendigheden af et kompetent teknisk udvalg til at bistaa Kommissionen, naar der skal foretages tekniske tilpasninger. Alle beroerte parter maa dog til enhver tid inddrages og hoeres. Paa andre omraader goeres dette, idet der udnaevnes raadgivende udvalg repraesenterende de interesser, der skal hoeres af medlemsstatsrepraesentanternes officielle udvalg [f.eks. Kommissionens afgoerelse nr. 82/128/EOEF af 12. februar 1982 ()]. Kommissionen kunne anvende denne procedure, eller den maa finde andre maader at inddrage de relevante interessegrupper paa.

3.16.

Artikel 17

Vedtages direktivet ikke i 1995, maa alle frister revideres.

3.17.

Artikel 18

OESU forventer, at de nugaeldende normer fortsat vil gaelde fuldt ud, naar de to fiskedirektiver (om henholdsvis fisk og skaldyr) ophaeves.

3.18.

Bilag I - Punkt 4

Punktet boer indledes saaledes: »Diversiteten af organismer (plankton ...) herunder protozoer, der spiller en vigtig rolle i analysen af vands oekologiske kvalitet.«

3.19.

Bilag II

Listen over repraesentative elementer beskriver vandomraader, der ikke er udsat for menneskelige forstyrrelser. Disse bestemmelser i bilaget kan derfor kun accepteres, hvis det goeres helt klart, at der er tale om idealer eller maalsaetninger, som ikke er lovmaessigt bindende bestemmelser. De kan isaer ikke anvendes som elementer til gennemfoerelse af direktivets artikel 1, stk. 1.

Derfor kraever indholdet en grundig revision. Hvis f.eks. de repraesentative elementer kun skal opfattes som idealer eller maalsaetninger, er det vanskeligt at forstaa, hvorfor henvisningen i punkt 9 til flodbreder og kyster er begraenset til ikke-bymaessige omraader.

I overensstemmelse med disse bemaerkninger boer indledningen til bilag II affattes saaledes:

Overskrift: »God oekologisk vandkvalitet - Retningslinjer«

Indledning:

»Naar medlemsstaterne fastlaegger de operationelle maal (artikel 5) og de integrerede programmer (artikel 6) for at efterkomme dette direktiv, skal de - baseret paa forsigtighedsprincippet - tage hensyn til foelgende kriterier, der er relevante for de enkelte vandomraader.«

3.20.

Bilag VI

Dette bilag kraever som helhed en stor administrativ indsats. De enkelte punkter boer efterproeves med hensyn til deres omkostningseffektivitet, og de punkter, der ikke bestaar denne proeve, boer udgaa.

Bruxelles, den 21. december 1994.

Carlos FERRER

Formand for

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. 58 af 2. 3. 1982.