EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 15.11.2022 COM(2022) 641 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET 2022-rapport om opfyldelsen af energieffektivitetsmålene for 2020



2022-rapport om opfyldelsen af energieffektivitetsmålene for 2020 1.Indledning og oversigt Direktiv 2012/27/EU om energieffektivitet ("energieffektivitetsdirektivet") og direktiv 2010/31/EU om bygningers energimæssige ydeevne ("bygningsdirektivet"), som begge er ændret ved henholdsvis direktiv (EU) 2018/2002 og direktiv (EU) 2018/844, udgør en central del af Den Europæiske Unions (EU's) klima- og energilovgivning, idet de fastsætter EU's mål for energieffektivitet og danner grundlag for foranstaltninger til at realisere det fulde energieffektivitetspotentiale i EU's økonomi. Energieffektivitetsdirektivet kræver, at alle EU's medlemsstater gennemfører politiske foranstaltninger til forbedring af energieffektiviteten i de forskellige faser af energikæden, fra produktion til endeligt forbrug. Disse bestræbelser er afgørende for at nå EU's energieffektivitetsmål og er et væsentligt bidrag til dekarboniseringen af EU's økonomi senest i 2050. EU's energieffektivitetsmål for 2020 (artikel 3 i energieffektivitetsdirektivet) svarer til en reduktion på 20 % i EU's primære og endelige energiforbrug senest i 2020 i forhold til det forventede energiforbrug i PRIMES-scenariet fra 2007 for 2020. Dette mål resulterer i et primærenergiforbrug på 1 312 Mtoe og et endeligt energiforbrug på 959 Mtoe. Bygningsdirektivet indeholder en bred vifte af politikker og støtteforanstaltninger, der har til formål at øge den nuværende lave renoveringsprocent for den eksisterende bygningsmasse. Navnlig kræver artikel 2a i bygningsdirektivet, at medlemsstaterne fastlægger omfattende langsigtede renoveringsstrategier for at mobilisere investeringer til dekarbonisering af den nationale bygningsmasse senest i 2050 (med vejledende milepæle for 2030, 2040 og 2050) og støtte omstillingen til en yderst effektiv og dekarboniseret bygningsmasse senest i 2050. I henhold til artikel 5 skal medlemsstaterne fastsætte omkostningsoptimale niveauer for mindstekrav til energimæssig ydeevne for nye og eksisterende bygninger, der gennemgår større renoveringsarbejder. I artikel 9 hedder det, at alle nye bygninger skal være næsten energineutrale bygninger senest den 31. december 2020 (og efter den 31. december 2018 for alle nye offentlige bygninger). I henhold til artikel 27 i forordning (EU) 2018/1999 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen (forvaltningsforordningen) skal medlemsstaterne senest den 30. april 2022 aflægge rapport til Kommissionen om de oplysninger, der er fastsat i del 2 i bilag IX til denne forordning. For så vidt angår energieffektivitetsdirektivet omfatter dette fremskridt hen imod artikel 3 om energieffektivitetsmålene, artikel 5 om offentlige organers bygninger som forbillede, artikel 7 om energispareforpligtelser og artikel 8 om energisyn. For så vidt angår bygningsdirektivet kræves der desuden indberetning i henhold til artikel 9 om nye og renoverede næsten energineutrale bygninger. Desuden kræves det i artikel 21 i forordning (EU) 2018/1999, at statusrapporterne om de integrerede nationale energi- og klimaplaner skal indeholde de vejledende milepæle i den langsigtede renoveringsstrategi og angive, hvordan de bidrager til at nå EU's energieffektivitetsmål, samt de relevante politikker og foranstaltninger, der præsenteres i de langsigtede renoveringsstrategier. Der kræves oplysninger om omkostningsoptimale niveauer for mindstekrav til energimæssig ydeevne som følge af nationale beregninger i overensstemmelse med bilag I, afsnit B, til forordning (EU) 2018/1999 og antallet af og etagearealet i nye og renoverede næsten energineutrale bygninger i overensstemmelse med bilag IX til forordning (EU) 2018/1999. Denne rapport analyserer de oplysninger, som medlemsstaterne har fremlagt i deres rapporter, og supplerer dem med Eurostat-data. Desuden analyseres vurderingen af de nationale langsigtede renoveringsstrategier og rapporterne om omkostningsoptimale niveauer, som medlemsstaterne har indsendt til Kommissionen. Med hensyn til indberetningspligten for 2022 indsendte alle 27 medlemsstater deres rapporter. Rapporten fra Ungarn indeholder imidlertid ingen oplysninger om energieffektivitet, og rapporterne fra Rumænien og Kroatien anses for at være meget ufuldstændige. 2.Fremskridt hen imod energieffektivitetsmålene for 2020 — artikel 3 i energieffektivitetsdirektivet I perioden fra 2005 til 2020 har EU's energiforbrug fulgt en generel nedadgående tendens, jf. figur 1. Dette fald i energiforbruget blev ledsaget af et generelt fald i energiintensiteten og energiforbruget pr. indbygger. I 2020 blev EU's mål for primærenergiforbrug og endeligt energiforbrug overgået, idet de nåede op på henholdsvis 1 236 Mtoe og 907 Mtoe. Det skal bemærkes, at værdierne for primærenergiforbrug og endeligt energiforbrug for 2020 i høj grad blev påvirket af covid-19-krisen og de nedlukningsforanstaltninger, som de nationale myndigheder indførte, og som i betydelig grad begrænsede den samlede aktivitet og dermed reducerede energiefterspørgslen. Ikke desto mindre viste 2019-værdierne (dvs. før virkningerne af covid-19-pandemien i EU) allerede en faldende tendens i energiforbruget, selv om værdierne for primærenergiforbrug og endeligt energiforbrug for 2019 lå over 2020-målet, henholdsvis 1 354 Mtoe og 986 Mtoe. Figur 1: Udviklingen i det endelige energiforbrug og primærenergiforbruget i EU27 (linjen repræsenterer forløbet mellem forbruget i 2005 og 2020, og prikkerne repræsenterer målene for primærenergiforbrug og endeligt energiforbrug for 2020) Kilde: Det Fælles Forskningscenter (JRC) på baggrund af Eurostat-data, datasæt fra april 2022. Figur 2 viser de drivkræfter, der gjorde det muligt at opfylde målet for primærenergiforbrug for 2020 gennem en additiv opdeling ("additive decomposition") af ændringerne i EU27 for 2014-2020. Efter en periode med lille stigning i energiforbruget i 2014-2017 begyndte primærenergiintensiteten at kompensere for den økonomiske vækst i 2018. Forbruget faldt imidlertid kun til under 2013-tallene i 2020 — på grund af den kombinerede virkning af faldet i økonomien (6 %) som følge af pandemikrisen og den fortsatte forbedring af primærenergiintensiteten (3 %), hvilket afspejler virkningerne af EU's energi- og klimapolitik og -lovgivning. Figur 2: Forskellige virkningers bidrag til variationen i primærenergiforbruget i EU27 i 2014-2020 Kilde: JRC på baggrund af Eurostat-data, datasæt fra april 2022. Pandemikrisen medførte et fald i primærenergiforbruget og det endelige energiforbrug i alle medlemsstater i 2020. Faldet i primærenergiforbruget varierede fra 15 % (Malta) til 1 % (Litauen). Figur 3 viser forskellige virkningers bidrag til variationen i primærenergiforbruget i EU27 og medlemsstaterne fra 2019 til 2020. I denne periode var den ekstraordinære nedgang i økonomien en afgørende faktor for reduktionen af energiforbruget i alle medlemsstater på nær to, nemlig Irland og Litauen. Forbedringer i den endelige energiintensitet bidrog også til at reducere primærenergiforbruget med ca. 2 % i EU-27 samlet set og i de fleste medlemsstater. I Irland og Malta bidrog forbedringer i den endelige energiintensitet til et fald i energiforbruget på 15 %. Der var dog undtagelser for denne reduktion i Bulgarien, Tjekkiet, Kroatien, Rumænien, Ungarn og Sverige, hvor forbruget steg med op til 3 %. En varmere vinter i 2020 end i 2019 reducerede også efterspørgslen en smule.

Figur 3: Forskellige virkningers bidrag til variationen i primærenergiforbruget i EU27 og de enkelte medlemsstater i 2019-2020 Kilde: JRC på baggrund af Eurostat-data, datasæt fra april 2022. For så vidt angår endeligt energiforbrug, vurderes tendenserne på baggrund af den enkelte sektor. Samlet set faldt det endelige energiforbrug med 8,0 % mellem 2019 og 2020 efter en støt stigning i 2014-2018. I 2020 havde alle medlemsstater et fald i deres endelige energiforbrug i transportsektoren og et stabilt (ændring inden for ± 1 %) eller nedadgående endeligt energiforbrug i servicesektoren. Som det fremgår af tabel 1, varierede det endelige energiforbrugsmønster for industrien og husholdningerne imellem de forskellige medlemsstater. Tabel 1: Udviklingen i forbruget i nøglesektorer på nationalt plan i 2019-2020 MS Endelig energi Samlet set Industri Transport Husholdninger Tjenester BE ↘ ↘ ↘ → ↘ BG ↘ ↘ ↘ ↗ ↘ CZ ↘ → ↘ ↗ ↘ DK ↘ ↗ ↘ ↘ ↘ DE ↘ ↘ ↘ → ↘ EE ↘ ↘ ↘ → → IE ↘ ↘ ↘ ↗ → EL ↘ ↘ ↘ → ↘ ES ↘ ↘ ↘ → ↘ FR ↘ ↘ ↘ ↘ ↘ HR ↘ → ↘ ↗ ↘ IT ↘ ↘ ↘ ↘ ↘ CY ↘ ↗ ↘ → ↘ LV ↘ ↗ ↘ ↘ ↘ LT ↘ ↘ ↘ → ↘ LU ↘ ↘ ↘ ↗ ↘ HU ↘ → ↘ ↗ ↘ MT ↘ ↗ ↘ ↗ ↘ NL ↘ → ↘ ↘ ↘ AT ↘ ↘ ↘ → ↘ PL ↘ ↘ ↘ → ↘ PT ↘ ↘ ↘ ↗ ↘ RO ↘ → ↘ ↗ ↘ SI ↘ ↘ ↘ ↗ ↘ SK ↘ ↘ ↘ ↗ ↘ FI ↘ ↘ ↘ ↘ ↘ SE ↘ ↗ ↘ ↘ → EU ↘ ↘ ↘ → ↘ Kilde: JRC på baggrund af Eurostat-data, datasæt fra april 2022. For boligsektoren førte den ekstraordinære situation under pandemikrisen til en lille stigning i det endelige energiforbrug på grund af nedlukninger og telearbejde. Figur 4 viser, at de kombinerede vejr- og formuevirkninger opvejede de samlede positive befolknings- og intensitetsvirkninger på EU-plan i boligsektoren. Varmere vinterforhold i 2020 (sammenlignet med 2019) begrænsede forbruget i alle medlemsstater undtagen Bulgarien, Tjekkiet, Irland, Kroatien, Ungarn, Slovenien, Slovakiet, Polen, Grækenland, Østrig og Rumænien. De formuevirkninger, der er forbundet med væksten i etageareal pr. indbygger og disponibel indkomst, havde en modsat effekt i halvdelen af medlemsstaterne og øgede forbruget i Belgien, Tjekkiet, Frankrig, Irland, Litauen, Letland, Luxembourg, Nederlandene, Østrig, Polen, Slovenien, Slovakiet, Finland og Sverige. En øget intensitet øgede forbruget i alle medlemsstater undtagen Tjekkiet, Letland, Østrig, Polen og Slovakiet. Figur 4: Forskellige virkningers bidrag til variationen i endeligt energiforbrug i boliger i 2019-2020 Kilde: Eurostat, JRC og Odyssee-Mure, 2022. Stigningen i det endelige energiforbrug i boligsektoren blev i betydelig grad opvejet af et fald i det endelige energiforbrug i transportsektoren. I transportsektoren skyldtes faldet i det endelige energiforbrug aktivitetsrelaterede virkninger, hovedsagelig grundet transportrestriktioner som følge af pandemien, der reducerede mængden af passagertransport betydeligt.

Som det fremgår af figur 5, førte virkningen fra beskæftigelse og antallet af arbejdstimer inden for industri- og servicesektoren til faldet i det endelige energiforbrug for EU i 2020. Virkningen fra beskæftigelse var den vigtigste drivkraft bag faldet i medlemsstaternes energiforbrug. Derimod bidrog intensitetsfaktoren til en stigning i det endelige energiforbrug i produktionssektorerne. Disse resultater kan forklares med de ekstraordinære omstændigheder under covid-19-pandemien. Selv om medlemsstaterne håndterede covid-19-krisen på relativt forskellige måder, er det stadig muligt, at nedlukningerne førte til en drastisk nedsættelse af arbejdstiden samt en stigning i arbejdsløsheden, om end kun midlertidigt. Resultaterne af de strukturelle virkninger viser et skift fra delsektorer med højere energiintensitet til delsektorer med lavere intensitet i otte medlemsstater: Bulgarien, Tjekkiet, Estland, Frankrig, Italien, Cypern, Luxembourg og Slovakiet. Endelig sænkede intensitetsvirkningen det endelige energiforbrug for ni medlemsstater: Belgien, Danmark, Estland, Grækenland, Luxembourg, Nederlandene, Polen, Rumænien og Finland. I modsætning hertil oplevede de øvrige medlemsstater en stigning i endeligt energiforbrug pr. værditilvækstenhed udtrykt i penge. Figur 5: Forskellige virkningers bidrag til variationen i produktionssektorernes endelige energiforbrug i 2019-2020 Kilde: Eurostat, JRC, datasæt fra april 2022. 3.Fremskridt hen imod energieffektivitetsmålene for 2030 Ved analysen af fremskridtene hen imod 2030-målene lå EU's endelige energiforbrug og primærenergiforbrug i 2020 på henholdsvis 7,2 % og 9,6 % over 2030-målniveauerne. Målniveauet for 2030 repræsenterer en reduktion på 32,5 % sammenlignet med referencescenariet fra 2007. I 2020 syntes den nedadgående tendens i retning af 2030-målene at være tilstrækkelig for både primærenergiforbruget og det endelige energiforbrug, hovedsagelig på grund af den særlige situation som følge af covid-19-pandemien. Der er behov for en langt større indsats for at opnå en strukturel reduktion af energiforbruget og undgå boomerangeffekter efter udfasningen af covid-19-pandemiens virkninger for de nationale økonomier. Som det fremgår af figur 6, foreslog Kommissionen et EU-mål for 2030 om en reduktion på 9 % sammenlignet med referencescenariet for 2020 som led i sit forslag fra juli 2021 om en omarbejdning af energieffektivitetsdirektivet. Dette svarer til en reduktion på 36 % for det endelige energiforbrug og 39 % for primærenergiforbruget sammenlignet med referencescenariet for 2007, hvilket igen svarer til 1 023 Mtoe for primærenergiforbruget og 787 Mtoe for det endelige energiforbrug. Dette mål blev yderligere hævet til 13 % ved REPowerEU-planen, der blev vedtaget i maj 2022, og som vil svare til et maksimalt energiforbrug i EU på 980 Mtoe for primærenergiforbruget og 750 Mtoe for det endelige energiforbrug. Figur 6: Reduktion af primærenergiforbruget og det endelige energiforbrug sammenlignet med prognoserne i REF 2007-scenariet Kilde: Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Energi, 2022. 4.Opfyldelse af energieffektivitetsmålene for 2020 pr. medlemsstat Tabel 2 giver et overblik over målene for primærenergiforbruget og det endelige energiforbrug. 24 ud af de 27 medlemsstater nåede deres mål for primærenergiforbruget for 2020, mens 21 nåede deres mål for det endelige energiforbrug for 2020. Omfanget af den manglende opfyldelse var generelt lavt. Kun Bulgarien og Belgien nåede ikke deres mål for primærenergiforbruget eller det endelige energiforbrug. Når man ser bort fra Litauen, som lå 19 % under målet for det endelige energiforbrug, er den manglende opfyldelse i gennemsnit 0,9 % under målet for primærenergiforbruget og 6,7 % under målet for det endelige energiforbrug. Tabel 2: Opfyldelse af mål for primærenergiforbruget og det endelige energiforbrug pr. medlemsstat MS Primærenergiforbrug Mål for primærenergiforbrug % opnået af målet for primærenergiforbrug Endeligt energiforbrug Mål for endeligt energiforbrug % opnået af målet for endeligt energiforbrug BE 43,9 43,7 99,6 % 33,3 32,5 97,6 % BG 17,2 16,9 98,1 % 9,5 8,6 90,6 % CZ 37,5 44,3 118,2 % 24,5 25,3 103,4 % DK 15,3 17,5 114,3 % 13,1 15,2 115,4 % DE 262,3 276,6 105,4 % 201,7 194,3 96,4 % EE 4,3 5,5 127,5 % 2,8 2,9 105,4 % IE 13,4 13,9 103,5 % 11,2 11,7 104,7 % EL 19,2 24,7 128,4 % 14,5 18,4 127,3 % ES 105,0 123,4 117,5 % 73,8 86,3 117,0 % FR 208,4 226,40 108,6 % 130,1 137,9 106,0 % HR 7,8 10,7 137,9 % 6,5 7,0 107,6 % IT 132,3 158,0 119,4 % 102,7 124,0 120,7 % CY 2,2 2,2 101,6 % 1,6 1,9 121,8 % LV 4,3 5,4 126,0 % 3,9 4,5 115,9 % LT 6,2 6,5 104,4 % 5,3 4,3 81,0 % LU 3,9 4,5 113,9 % 3,8 4,2 111,2 % HU 23,9 26,6 111,4 % 18,0 18,2 101,1 % MT 0,7 0,8 111,1 % 0,5 0,6 116,4 % NL 58,4 60,7 103,9 % 45,5 52,2 114,7 % AT 29,7 31,5 106,1 % 26,1 25,1 96,2 % PL 96,9 96,4 99,5 % 71,1 71,6 100,6 % PT 19,5 22,5 115,1 % 15,0 17,4 115,8 % RO 30,9 43,0 139,1 % 23,5 30,3 128,9 % SI 6,1 7,1 115,8 % 4,4 5,1 116,6 % SK 15,2 16,4 108,0 % 10,4 10,4 100,2 % FI 29,9 35,9 120,0 % 23,3 26,7 114,5 % SE 41,7 43,4 104,1 % 30,9 30,3 97,8 % Kilde: JRC på baggrund af medlemsstaternes rapportering, Eurostat, datasæt april 2022.

5.Offentlige organers bygninger som forbillede — artikel 5 i EED I henhold til energieffektivitetsdirektivets artikel 5, stk. 1, skal medlemsstaterne sikre årlige renoveringer fra den 1. januar 2014 på 3 % af det samlede etageareal i opvarmede og/eller nedkølede bygninger, der ejes og benyttes af deres statslige forvaltning, og som ikke overholder mindstekravene til energimæssig ydeevne. Målet er, at medlemsstaterne som minimum skal opfylde de mindstekrav til energimæssig ydeevne, der er fastsat i artikel 4 i bygningsdirektivet. Alternativt kan medlemsstaterne vælge en alternativ tilgang (i henhold til energieffektivitetsdirektivets artikel 5, stk. 6) og senest i 2020 opnå energibesparelser, der svarer til eller er større end dem, der kræves i henhold til artikel 5, stk. 1, for den samme bygningsmasse. Tabel 3 og 4 giver en oversigt over de seneste fremskridt, som medlemsstaterne har gjort i forbindelse med artikel 5, stk. 1, for henholdsvis standardtilgangen og den alternative tilgang. Tabel 3: Status for gennemførelsen af artikel 5 i energieffektivitetsdirektivet i de medlemsstater, der har valgt standardtilgangen Medlemsstat Statslige bygninger med et etageareal > 250 m² pr. 1. januar 2021 Årligt krav jf. artikel 5 Fremskridt jf. artikel 5 i 2020 Alle [m²] Manglende overholdelse af mindstekravene til energimæssig ydeevne

[m²] Forpligtelse til renovering af etageareal [m²] Renoveret etageareal

[m²] Årlig forpligtelse opfyldt i 2020 med hensyn til etageareal [%] Samlede besparelser i 2014-2020 Samlet renoveret etageareal i perioden 2014-2020 Samlet forpligtelse opfyldt i 2014-2020 med hensyn til etageareal [%] BG 2 571 112 1 761 062 54 903 91 796 167,2 % Ikke relevant 480 595 59,3 % EE 1 386 400 853 951 26 600 9 471 35,6 % Ikke relevant 209 041 105,4 % EL 212 725 200 725 6 030 0 0,0 % 0,25 12 000 27,7 % ES 11 273 677 9 198 323 279 902 304 763 108,9 % Ikke relevant 1 930 977 95,7 % HU Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant IT 16 485 850 13 401 778 404 023 89 180 22,1 % Ikke relevant 3 107 612 99,6 % LT Ikke relevant 1 996 799 62 541 2 720 4,3 % Ikke relevant 504 249 113,8 % LU 126 253 61 050 1 832 0 0,0 % Ikke relevant 23 013 148,9 % LV 1 862 320 1 862 320 53 550 98 102 183,2 % Ikke relevant 409 659 91,9 % PT 4 478 805 849 415 24 967 3 107 12,4 % Ikke relevant 28 034 27,2 % RO Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant SI 957 014 890 992 24 822 2 528 10,2 % 0,33 59 717 Ikke relevant Kilde: JRC på baggrund af medlemsstaternes rapportering, Eurostat, datasæt april 2022. Tabel 4: Status for gennemførelsen af artikel 5 i energieffektivitetsdirektivet i de medlemsstater, der har valgt den alternative tilgang Medlemsstat Statslige bygninger med et etageareal > 250 m² pr. 1. januar 2021 Årligt krav jf. artikel 5 Fremskridt jf. artikel 5 i 2020 I alt

[m²] Manglende overholdelse af mindstekravene til energimæssig ydeevne

[m²] Årlig energispareforpligtelse

[ktoe] Opnåede besparelser

[ktoe] Årlig forpligtelse opnået i 2020 i form af energibesparelser [%] Samlede besparelser i 2014-2020 Samlet renoveret etageareal i perioden 2014-2020 Samlet forpligtelse opfyldt i 2014-2020 med hensyn til etageareal [%] AT Ikke relevant 750 000 0,15 0,89 593,3 % 4,90 Ikke relevant 478,9 % BE Ikke relevant Ikke relevant 0,11 1,13 1054,8 % 8,42 Ikke relevant 1119,2 % CY Ikke relevant Ikke relevant 0,11 0,17 153,3 % 1,78 Ikke relevant 97,8 % CZ 2 405 077 1 599 209 0,49 0,60 121,4 % 7,60 Ikke relevant 219,6 % DE 2 900 000 (2019) Ikke relevant 0,61 (2019) 5,58 (2019) 909 % (2019) 83,996 (2014-2019) Ikke relevant 2 128 % (2014-2019) DK Ikke relevant 988 782 0,38 0,80 210,5 % 4,20 Ikke relevant 157,9 % FI Ikke relevant 2 195 943 0,09 0,14 156,4 % 1,55 Ikke relevant 206,1 % FR Ikke relevant 22 200 000 35,55 98,02 275,7 % 764,40 Ikke relevant 307,2 % HR Ikke relevant Ikke relevant 0,12 0,00 0,0 % 4,07 Ikke relevant 497,9 % IE Ikke relevant 335 954 0,16 0,77 478,8 % 4,24 Ikke relevant 378,2 % MT 167 166 49 715 Ikke relevant 0,02 Ikke relevant 0,04 Ikke relevant Ikke relevant NL Ikke relevant Ikke relevant 4,18 1,87 44,7 % 185,90 Ikke relevant 635,4 % PL Ikke relevant Ikke relevant 0,37 0,58 155,3 % 3,22 Ikke relevant 123,2 % SE Ikke relevant 86 871 0,24 -3,71 0,0 % 1,57 Ikke relevant 83,7 % SK Ikke relevant 1 339 616,22 4,49 10,63 236,9 % 43,22 Ikke relevant 160,6 % Kilde: JRC på baggrund af medlemsstaternes rapporter, 2022 6.Energispareforpligtelser — energieffektivitetsdirektivets artikel 7 Artikel 7 i energieffektivitetsdirektivet henviser til medlemsstaternes forpligtelse til bl.a. at angive den kumulative mængde energibesparelser, der er opnået i 2019 og 2020, med henblik på at vurdere, om deres energispareforpligtelse for perioden 2014-2020 er blevet opfyldt. Som det fremgår af tabel 5, beløb de kumulative energibesparelser i 2014-2020 i 24 medlemsstater sig til 197,4 Mtoe — dvs. 103 % af summen af forpligtelserne til det kumulative energisparemål i slutanvendelserne for 2014-2020 (191,7 Mtoe) for disse 24 medlemsstater. Dette svarer til 97,5 % af summen af forpligtelserne til det kumulative energisparemål i slutanvendelserne for perioden 2014-2020 (202,5 Mtoe) for de 27 medlemsstater. Afhængigt af de endelige tal for de resterende tre medlemsstater kunne det samlede kumulative energisparemål for de 27 medlemsstater som helhed være nået . Ud af de 24 medlemsstater, der indsendte data om deres endelige resultater, opfyldte 14 medlemsstater deres energispareforpligtelse. Syv medlemsstater — Østrig, Cypern, Danmark, Estland, Finland, Irland og Nederlandene — overgik deres energispareforpligtelse med mere end 20 %, og Østrig, Danmark og Finland overgik den med mere end 50 %. Seks medlemsstater — Frankrig, Letland, Litauen, Malta, Slovakiet og Sverige — overgik deres energispareforpligtelse med 5 til 18 %. Belgien opfyldte sin energispareforpligtelse med en margen på ca. 1 %. Ti medlemsstater har ikke opfyldt deres energispareforpligtelse, idet fire medlemsstater, Bulgarien, Italien, Slovenien og Spanien, manglede mindre end 10 % for at opfylde deres energispareforpligtelse. Tyskland lå ca. 12 % under sin energispareforpligtelse. Fire medlemsstater — Tjekkiet, Grækenland, Polen og Portugal — manglede mellem 25 og 30 % for at opfylde deres energispareforpligtelse. Luxembourg lå ca. 48 % under sin energispareforpligtelse. Tabel 5: Kumulative energibesparelser for perioden 2014-2020 indberettet af medlemsstaterne — sammenlignet med den mængde kumulative energibesparelser, der kræves for perioden 2014-2020 i henhold til energieffektivitetsdirektivets artikel 7 (i ktoe) INDBERETTEDE kumulative energibesparelser for perioden 2014-2020 KRÆVEDE kumulative energibesparelser for perioden 2014-2020 % opfyldelse Østrig 10 309 5 200 198 % Belgien 6 815 6 759 101 % Bulgarien 1 785 1 942 92 % Kroatien 1 296 Cypern 325 242 134 % Tjekkiet 3 459 4 882 71 % Danmark 5 821 3 841 151 % Estland 790 610 130 % Finland 7 831 4 213 186 % Frankrig 35 757 31 384 114 % Tyskland 36 812 41 989 88 % Grækenland 2 450 3 333 73 % Ungarn 4 001 Irland 2 627 2 164 121 % Italien 23 239 25 502 91 % Letland 898 851 106 % Litauen 1 115 1 004 111 % Luxembourg 267 515 52 % Malta 78 67 116 % Nederlandene 16 043 11 512 139 % Polen 10 473 14 818 71 % Portugal 1 885 2 532 74 % Rumænien 5 511 Slovakiet 2 550 2 284 112 % Slovenien 913 945 97 % Spanien 15 207 15 979 95 % Sverige 9 940 9 114 109 % I ALT 197 389 * 202 489 97,5 % * * I alt for 24 medlemsstater Kilde: oplysninger indberettet af medlemsstaterne og om nødvendigt suppleret med Kommissionens beregninger og skøn. Det er vigtigt at understrege, at systemet med energispareforpligtelser bidrager med ca. 33 % af de energibesparelser, der opnås ved hver type gennemført politisk foranstaltning, mens finansieringsordningerne bidrager med ca. 14 %. Energi- og CO2-afgifter tegner sig for 17 % af de samlede opnåede energibesparelser (se figur 7 nedenfor).

Figur 7: Andel af indberettede kumulative energibesparelser efter type politisk foranstaltning (venstre) og fordeling af antallet af politiske foranstaltninger pr. type politisk foranstaltning (til højre) på EU-plan Kilde: Europa-Kommissionens (Generaldirektoratet for Energi) beregninger baseret på de data, som medlemsstaterne indsendte i 2022, om de politiske foranstaltninger, der er indberettet i henhold til energieffektivitetsdirektivets artikel 7, stk. 1, for 2014-2020, og de kumulative energibesparelser, der er indberettet for 2014-2020 (data foreligger for 24 medlemsstater). Hvad angår de sektorer, som de gennemførte politiske foranstaltninger i henhold til artikel 7 i energieffektivitetsdirektivet er rettet mod, skyldes den største andel af de energibesparelser, som medlemsstaterne har indberettet, tværgående foranstaltninger, som ikke kan tilskrives en enkelt sektor, jf. figur 9. De fleste af de politiske foranstaltninger, der er indberettet i henhold til energieffektivitetsdirektivets artikel 7, stk. 1, er rettet mod servicesektoren og industrien (som dækker de fleste virksomheder, undtagen transportvirksomheder) og den offentlige sektor (undtagen boliger, der ejes af offentlige organer, som indgår i sektoren for private husholdninger). Figur 8: Andel af indberettede kumulative energibesparelser efter sektor på EU-plan (data for 24 medlemsstater) Kilde: Europa-Kommissionens (Generaldirektoratet for Energi) beregninger baseret på de data, som medlemsstaterne indsendte i 2022, om de kumulative energibesparelser, der blev indberettet for 2014-2020 (data foreligger for 24 medlemsstater). Tabel 6 indeholder en liste over de tre vigtigste foranstaltninger pr. medlemsstat, som viser, hvilke politiske foranstaltninger der har medført de største andele af kumulative energibesparelser for hver medlemsstat. I deres rapportering fremlagde medlemsstaterne ajourførte lister over de politiske foranstaltninger, som de indberettede i henhold til energieffektivitetsdirektivets artikel 7, stk. 1, for perioden 2014-2020. Der blev indberettet i alt 498 foranstaltninger , hvoraf 40 blev indberettet for første gang. Det er værd at bemærke, at der ikke blev rapporteret om nye systemer med energispareforpligtelser, selv om nogle er planlagt for perioden 2021-2030. Tabel 6: Oversigt over de tre vigtigste foranstaltninger pr. medlemsstat (baseret på de kumulative energibesparelser i 2014-2020 indberettet for hver politisk foranstaltning) Medlemsstat* De tre vigtigste politiske foranstaltninger pr. medlemsstat (i faldende rækkefølge af kumulative besparelser) Kumulative energibesparelser 2014-2020 % af medlemsstatens kumulative besparelser Østrig Energibeskatning 3 809 37 % Ordning for energispareforpligtelser for energileverandører 3 068 30 % Provinsstøtte til boligbyggeri, energistøtte og miljøstøtte samt renoveringsværdibeviser til den private sektor 1 440 14 % Belgien Flandern: Energipolitiske aftaler med virksomheder 2 950 43 % Flandern: Offentlige serviceforpligtelser med henblik på rationel energiudnyttelse, der pålægges netoperatører (REG) 1 184 17 % Vallonien: Brancheaftaler 2 (AdB) 1116 16 % Bulgarien Ordninger for energispareforpligtelser som en undtagelse fra energieffektivitetsdirektivets artikel 7, stk. 8 — tidligere ordning for forpligtelser i perioden 2011-2013 780 44 % Ordninger for energispareforpligtelser 451 25 % Nationalt program for energieffektivitet i flerfamilieboliger (2016-2020) 271 15 % Cypern Afgifter på brændstof til transport 278 85 % Mindstekrav til bygningers energimæssige ydeevne forud for gennemførelsen af direktiv 2010/31/EU. 19 6 % Tilskudsordningen "Spar energi — renovering af husholdninger". 13 4 % Tjekkiet Strategisk ramme for bæredygtig udvikling — forbedring af de teknologiske processer 1371 40 % Nyt grønt spareprogram 2014-2020 (MoE) 320 9 % Operationelt program for iværksætteri og innovation 2007-2013 (MIT) 298 9 % Danmark Ordning for energispareforpligtelser 5 821 100 % Estland Punktafgifter og moms på dieselolie og let brændselsolie 169 21 % Gebyr for vedvarende energi 94 12 % Punktafgifter og moms på benzin 86 11 % Finland Aftaler om energieffektivitet 2 868 37 % Beskatning af brændstof til transport/biltrafik 1 761 22 % Varmepumper til enkeltstående huse og rækkehuse 923 12 % Frankrig Ordning med hvide attester (CEE) 35 757 100 % Tyskland Energi- og elafgift 12 205 33 % Bekendtgørelse om energibesparelser (eksisterende bygninger) 7 543 20 % KfW's støtteprogrammer for energieffektivt byggeri og renovering 4 140 11 % Grækenland Ordninger for energispareforpligtelser 578 24 % Olievarespecifik forbrugsafgift 536 22 % Udskiftning af gamle private personbiler 463 19 % Irland System med energispareforpligtelser 1 185 45 % Bygningsreglement af 2005/2008 — Andre bygninger end boliger 402 15 % Registreringsafgift for motorkøretøjer/motorafgift tilpasset emissioner 240 9 % Italien Skattenedsættelser 10 394 45 % Hvide certifikater 8392 36 % 4.0-planen for virksomheder 1 830 8 % Letland Energiafgifter 359 40 % Gennemførelse af foranstaltninger, der er identificeret som følge af energisyn af store virksomheder og større elforbrugere 168 19 % Projektkonkurrencer vedrørende finansielle instrumenter og klimaændringer 116 13 % Litauen Beskatning af brændstof til transport 473 42 % Program for renovering (modernisering) af ejendomme med flere lejligheder 251 22 % Aftaler med energiselskaber 162 15 % Luxembourg Ordning for energispareforpligtelse 267 100 % Malta Finansieringsordninger og -instrumenter og skattemæssige incitamenter 45 58 % Forordninger og frivillige aftaler 25 32 % Fremskridt i tariferingsordningen for husstande og mekanismen for miljøbesparelser. 4 5 % Nederlandene Politikker rettet mod husholdninger 6 794 42 % Energiinvesteringstilskud 5 238 33 % Langfristede aftaler med storindustri (MEE), undtagen raffinaderier 2 892 18 % Polen Ordning med hvide certifikater 9 159 87 % Fond for termomodernisering 662 6 % Brændstofafgift 355 3 % Portugal Foranstaltninger i den nationale energieffektivitetshandlingsplan indberettes ikke særskilt 864 46 % SGCIE — Styringssystem for intensivt energiforbrug 362 19 % Støtteprogram til brugen af offentlig transport 210 11 % Slovakiet Frivillig energispareaftale, kontraktligt forhold til Den Slovakiske Republiks økonomiministerium, egne indtægter 653 25 % Forbedring af bygningers termiske og tekniske egenskaber (EHB), lejlighedsejendomme, egne ressourcer 524 20 % Anvendelse af lovgivningsmæssige foranstaltninger, obligatoriske energisyn i industrivirksomheder, herunder ledelsen 164 6 % Slovenien Ordning for energispareforpligtelser: energileverandørernes forpligtelse til at fremlægge dokumentation for energibesparende aktiviteter 512 56 % Energieffektivitetsforanstaltninger finansieret via det tillæg til energiprisen, der betales af alle slutbrugere af energi (finansieret gennem den slovenske miljøfond — Eko sklad) 401 44 % Spanien Lov nr. 15/2012 om beskatningsforanstaltninger til fremme af energimæssig bæredygtighed 2 947 19 % Programmer gennemført af de selvstyrende regioner (MENAE) 2 534 17 % Program til fremme af industriens konkurrenceevne 1 613 11 % Sverige Energi- og CO2-afgifter 9940 100 % * Kroatien, Ungarn og Rumænien er ikke medtaget i denne tabel, fordi de ikke har indberettet de kumulative besparelser, de har foretaget i 2014-2020. Kilde: oplysninger indberettet af medlemsstaterne og om nødvendigt suppleret med Kommissionens beregninger og skøn.

7.Energisyn og energiledelsessystemer — energieffektivitetsdirektivets artikel 8 I henhold til energieffektivitetsdirektivets artikel 8 skal virksomheder, der ikke er små eller mellemstore virksomheder, foretage energisyn eller indføre et energiledelsessystem mindst en gang hvert fjerde år. I deres 2022-rapportering skulle medlemsstaterne angive det samlede anslåede antal store virksomheder på deres område, som energieffektivitetsdirektivets artikel 8, stk. 4, finder anvendelse på, og antallet af energisyn, der er udført i disse virksomheder. Figur 9 giver en oversigt over de 2020-meddelelser, der er indgivet af 23 medlemsstater. Figur 9: Energisyn udført i store virksomheder i 2020 Kilde: oplysninger indberettet af medlemsstaterne. Det indberettede antal store virksomheder adskiller sig fra antallet af energisyn i store virksomheder, fordi sådanne energisyn ikke kræves hvert år, men kun en gang hvert fjerde år som minimum. I betragtning af omstændighederne under covid-19-pandemien udsatte flere virksomheder desuden deres energisyn. 8.Langsigtede renoveringsstrategier I henhold til artikel 2a i bygningsdirektivet skal medlemsstaterne forelægge deres langsigtede renoveringsstrategier senest marts 2020. Kommissionen har analyseret de nationale strategier med henblik på at udveksle bedste praksis mellem medlemsstaterne. De nationale strategier og Kommissionens vurdering var et vigtigt bidrag til de nationale genopretnings- og resiliensplaner, hvor energieffektiv renovering af bygninger indtog en fremtrædende plads. Langt de fleste af 2020-strategierne omfatter et godt overblik over politikker rettet mod offentlige bygninger og en langsigtet køreplan hen imod 2050-målet om dekarbonisering af bygningsmassen. De fleste af disse køreplaner omfatter specifikke mellemliggende milepæle for 2030 og 2050 og i mindre grad for 2040. Som det fremgår af meddelelsen om en renoveringsbølge, fortjener politikker og foranstaltninger til bekæmpelse af energifattigdom og bygninger med den dårligste ydeevne særlig opmærksomhed. Et flertal af medlemsstaterne har anerkendt spørgsmålets betydning og har generelt fremlagt en række tiltag og foranstaltninger til bekæmpelse af energifattigdom. Der er valgt forskellige tilgange til at identificere de bygninger med den dårligste ydeevne, der skal målrettes mod (f.eks. energiklasse, alder og energiforbrug). Alle langsigtede renoveringsstrategier fra 2020 indeholder et særligt afsnit med forventede energibesparelser, bredere fordele i forbindelse med sundhed og indendørs luftkvalitet og positive økonomiske virkninger. Halvdelen af medlemsstaterne kvantificerede imidlertid ikke disse potentielle fordele. Strategierne opfylder generelt kravene i bygningsdirektivet, men Kommissionens analyse fremhæver, at ikke alle langsigtede renoveringsstrategier er tilstrækkeligt ambitiøse i forhold til dekarboniseringsmålene for 2050. I Kommissionens analyse af den langsigtede renoveringsstrategi fra 2020 anerkendes det, at siden den første runde af langsigtede renoveringsstrategier (første indsendelse i 2014 efterfulgt af ajourføringer i 2017) er kvaliteten af strategierne blevet bedre, men der understreges et behov for en mere ensartet tilgang, der understøttes af retningslinjer og harmoniserede skabeloner. Forskellene i medlemsstaternes tilgange til fastsættelse af nationale milepæle gør det vanskeligt at vurdere ambitionerne på EU-plan. De fleste medlemsstater fremlagde absolutte værdier for CO2-emissioner i bygninger i 2030, 2040 og 2050, herunder en referenceemissionsværdi anvendt til at anslå den relative reduktion. Uoverensstemmelser mellem medlemsstaterne tyder imidlertid på, at en direkte sammenligning af deres ambitioner om reduktion af drivhusgasemissioner kan være vildledende. Tabel 7 opsummerer de vejledende milepæle for renovering af bygningsmassen for 2030, 2040 og 2050 som indberettet af medlemsstaterne i de langsigtede renoveringsstrategier fra 2020. Tabel 7: Renoveringsprocenter indberettet i nationale langsigtede renoveringsstrategier Medlem Stat Afsluttet renovering Planlagt renovering 2020 2030 2040 2050 Østrig 1,5 % pr. år 1,5 % pr. år 1,5 % pr. år 1,5 % pr. år Belgien — Bruxelles under 1 % pr. år 100 % energineutrale offentlige bygninger 80 % kumulativt for boliger Belgien — Flandern 3,5 % pr. år for boliger 105 000 boliger 3 % pr. år for boliger 32 % kumulativt for 973 500 boliger 3 % pr. år for boliger 64 % kumulativt for 1 923 500 boliger 3 % pr. år for boliger 96,5 % kumulativt for 2 873 500 boliger Belgien — Vallonien 12 % kumulativt for beboelsesejendomme (194 571 bygninger) 63 400 000 m2 kumulativt erhvervsbyggeri 51 % kumulativt for beboelsesejendomme (830 158 bygninger) 114 000 000 m2 kumulativt erhvervsbyggeri 99 % kumulativt for beboelsesejendomme (1 605 485 bygninger) (25 % gennemgribende renoveringer 399 103) 114 000 000 m2 kumulativt erhvervsbyggeri Bulgarien 8 % (22 203 509 m2) kumulativt etageareal 26 % (71 774 177 m2) kumulativt etageareal 46 % (127 597 192 m2) kumulativt etageareal Cypern 1 % kumulativt for bygninger 1 % pr. år 10 % kumulativt (43 000) 1 % pr. år 1 % pr. år Tjekkiet 45 % kumulativt for bygninger med over 25 % overfladisk renovering 1,4 % pr år for enfamiliehuse, 0,79 % pr. år for flerfamiliehuse 2 % pr. år for offentlige bygninger 55 % kumulativt 1,4 % pr år for enfamiliehuse, 0,79 % pr. år for flerfamiliehuse 2 % pr. år for offentlige bygninger 60 % kumulativt 1,4 % pr år for enfamiliehuse, 0,79 % pr. år for flerfamiliehuse 2 % pr. år for offentlige bygninger 70 % kumulativt Tyskland 1,3 % til 2 % pr. år for enfamiliehuse og 1,5 % til 2 % pr. år for flerfamiliehuse for perioden 2020-2030 Danmark 80 % renoveret (55-60 % overfladiske, 20-25 % mellemstore, 5 % gennemgribende) Estland 500 000 m2 kumulativt etageareal 22 % kumulativt (11 880 000 m2) 64 % kumulativt (34 560 000 m2) 100 % kumulativt (54 000 000 m2/ 141 000 bygninger) Grækenland 23 % boliger 9 % ikke-boliger 36-42 % boliger, 14-16 % ikke-boliger 45-49 % boliger, 19-20 % ikke-boliger Spanien 56 017 kumulativt for boliger 1 256 017 kumulativt for boliger (300 000 boliger/år) 4 756 017 kumulativt for boliger 7 156 017 kumulativt for boliger Finland 29 % kumulativt for bygninger 54 % kumulativt 98 % kumulativt 100 % kumulativt Frankrig 1,5 % til 3 % pr. år i perioden 2020-2050 Kroatien 0,7 % pr. år 5 % kumulativt for bygninger 3 % pr. år 3,5 % pr. år (4 % pr. år for bygninger med kulturel værdi) 60 % kumulativt for næsten energineutrale bygninger 4 % pr. år 100 % kumulativt for næsten energineutrale bygninger Ungarn 1 % pr. år 3 % pr. år for boliger 5 % pr. år for offentlige bygninger 20 % kumulativt for næsten energineutrale bygninger 3 % pr. år for boliger 5 % pr. år for offentlige bygninger 60 % kumulativt for næsten energineutrale bygninger 3 % pr. år for boliger 5 % pr. år for offentlige bygninger 90 % kumulativt for næsten energineutrale bygninger Irland 500 000 boliger kumulativt 100 % for offentlige bygninger 33 % erhvervsbygninger 1 000 000 boliger kumulativt 66 % for erhvervsbygninger 1 500 000 boliger kumulativt 100 % for erhvervsbygninger Italien 0,86 % pr. år 1,9 % pr. år for boliger 2,8 % pr. år for ikke-boliger 2,7 % pr. år for boliger 2,6 % pr. år for ikke-boliger 2,7 % pr. år for boliger 2,6 % pr. år for ikke-boliger Litauen 8 % kumulativt for bygninger 17 % kumulativt (99 281 enheder) 43 % kumulativt (225 421 enheder) 74 % kumulativt (436 008 enheder) Luxembourg 10-14 % kumulativt for beboelsesejendomme 3 % pr. år for boliger (4 500 boliger/år) 3 % pr. år for boliger (4 500 boliger/år) 3 % pr. år for boliger (4 500 boliger/år) Letland 3 % (678 460 m2) kumulativt for offentlige bygninger 8 100 enheder af flerfamiliehuse (30 %) og 7 500 enheder af enfamiliehuse 500 000 m2 offentlige bygninger 16 200 enheder af flerfamiliehuse (60 %) kumulativt 3 % pr. år for offentlige bygninger Alle næsten energineutrale bygninger Malta 0,5 % pr. år (0,7 % pr. år 2025) 5-6 % pr. år for boliger (0,6 % gennemgribende renovering) fra 2025 5-6 % pr. år for boliger (0,6 % gennemgribende renovering) 5-6 % pr. år for boliger (0,6 % gennemgribende renovering) Nederlandene 1 500 000 boliger Polen 3,6 % pr. år 236 000 kumulative bygninger 4,1 % pr. år 507 000 kumulative bygninger 3,7 % pr. år 751 000 kumulative bygninger Portugal 69 % kumulativt for bygninger (363 680 501 m2) 99 % kumulativt for bygninger (635 637 685 m2) 100 % kumulativt for bygninger (747 953 071 m2) Rumænien 0,5 % pr. år 6 % kumulativt for etageareal (32 352 000 m2) fra 0,5 % til 3,39 % pr. år i 2030 19 % kumulativt for gulvareal 3,79 % pr. år 57 % kumulativt for gulvareal 4,33 % pr. år 100 % kumulativt for gulvareal Sverige 2,5 % — 5 % pr. år for 2016-2019 10 % pr. år efter 2019 Slovenien 1 795 000 m2 kumulativt for offentlige bygninger 29 733 000 m2 kumulativt 28 850 600 m2 kumulativt for enfamiliehuse 12 778 700 m2 kumulativt for flerfamiliehuse 32 549 000 m2 kumulativt for enfamiliehuse (74 %) 13 924 700 m2 kumulativt for flerfamiliehuse (91 %) Slovakiet 100 % kumulativt for flerfamiliehuse 100 % kumulativt for enfamiliehuse Kilde: JRC 2022 på baggrund af oplysninger fra medlemsstaterne. Som det fremgår af tabel 7, er indikatorerne for renoveringsmål ikke standardiseret i hele EU. 14 medlemsstater fremlagde absolutte værdier for antallet af planlagte renoveringer af bygninger/boliger eller for renoveret etageareal (i kvadratmeter). I modsætning hertil angav 13 medlemsstater renoveringsmålene i form af en årlig renoveringsprocent. Tre medlemsstater fremlagde kun den kumulative andel af renoverede bygninger. 19 medlemsstater dækkede både boligsektoren og sektoren for bygninger til andre formål end beboelse, men nogle medlemsstater fokuserede på boligsektoren eller på specifikke segmenter inden for sektoren for bygninger til andre formål end beboelse (f.eks. erhvervsejendomme eller offentlige bygninger).

Den årlige renoveringsprocent, der er planlagt for de næste årtier, varierer fra helt ned til 1 % og op til 6 %. Nogle medlemsstater (Estland, Kroatien, Letland, Portugal, Rumænien og Finland) sigter mod at renovere hele deres bygningsmasse inden 2050, mens andre medlemsstater (Bulgarien, Grækenland, Cypern og Østrig) planlægger at renovere mindre end halvdelen af deres bygningsmasse inden 2050. Det er også vigtigt at huske på, at virkningen af energirenoveringer er stærkt afhængig af omfanget af renoveringen, og at dette ofte ikke er sammenligneligt eller ikke er specificeret i de nationale strategier. Ikke desto mindre er de foreliggende oplysninger tilstrækkelige til at konkludere, at de fleste medlemsstater sigter mod at øge deres årlige renoveringsprocent for bygningsmassen med gennemsnitligt 1,5 % til 3 %. Kommissionens analyse viser, at ikke alle langsigtede renoveringsstrategier er tilstrækkeligt ambitiøse hen imod dekarboniseringsmålene for 2050, og at der vil være behov for en større indsats, flere ressourcer og bæredygtige løsninger for at forberede sig på klimaændringer og bidrage til klimaneutralitet i overensstemmelse med den europæiske grønne pagt . 9.Næsten energineutrale bygninger I overensstemmelse med artikel 9 i bygningsdirektivet blev næsten energineutrale bygninger den nye bygningsstandard i medlemsstaterne senest den 31. december 2020 (og efter den 31. december 2018 for alle nye offentlige bygninger). Kravene til energimæssig ydeevne for næsten energineutrale bygninger er gradvist steget i løbet af det seneste årti og yder et vigtigt bidrag til dekarboniseringen af EU's bygningsmasse. Medlemsstaterne har fastlagt nationale definitioner af næsten energineutrale bygninger og fremlagt numeriske indikatorer for primærenergiforbrug udtrykt i kWh/(m2 om året), som i gennemsnit forekommer mindre ambitiøse end de benchmarks, der er fremlagt i Kommissionens henstilling fra 2016, og bemærker, at en direkte sammenligning af nationale definitioner ikke altid er mulig, fordi medlemsstaternes tilgange varierer på grund af forskelle i deres specifikke klima, marked, energimiks, byggetraditioner og andre lokale forhold. Den gennemsnitlige andel af vedvarende energi anslås til mellem 20 % og 50 % af bygningernes samlede energibehov og forventes at stige på grund af behovet for at fremskynde udfasningen af fossile brændstoffer i overensstemmelse med renoveringsbølgen og REPowerEU. Mere end halvdelen af medlemsstaterne har en energiklasse, der svarer til niveauet for næsten energineutrale bygninger. Nogle medlemsstater skelner i niveauet for energimæssig ydeevne mellem næsten energineutrale boliger og næsten energineutrale bygninger til andre formål end beboelse, mens andre skelner mellem nye og eksisterende næsten energineutrale bygninger. Tabel 8: Antal af og etageareal i nye og renoverede næsten energineutrale bygninger Antal af og etageareal i nye næsten energineutrale bygninger Antal af og etageareal i renoverede næsten energineutrale bygninger Antal Etageareal (m2) Antal Etageareal (m2) 2019 2020 2019 2020 2019 2020 2019 2020 I ALT 330 704 585 340 77 316 865,46 141 013 006 165 130 203 394 62 180 459 73 600 197 Kilde: JRC 2022 på baggrund af oplysninger fra medlemsstaterne. De indberettede data udgør et fragmenteret billede af udbredelsen af næsten energineutrale bygninger i forskellige medlemsstater. Nogle få medlemsstater synes at være frontløbere og melder om meget høje tal for både nye og renoverede næsten energineutrale bygninger. 10.Omkostningsoptimale niveauer for mindstekrav til bygningers energimæssige ydeevne Gennemførelsen af den omkostningsoptimale metode, der kræves i henhold til artikel 5 i bygningsdirektivet, markerer en ny tilgang til fastsættelsen af mindstekrav til energimæssig ydeevne for nye og eksisterende bygninger. Siden 2013 og hvert femte år derefter har medlemsstaterne skullet foretage beregninger om optimale omkostninger og ajourføre deres nationale krav i overensstemmelse hermed. Baseret på Det Fælles Forskningscenters vurdering af medlemsstaternes omkostningsoptimale indberetninger er det gennemsnitlige omkostningsoptimale niveau for nye bygninger ca. 80 kWh/(m2 om året) for beboelsesejendomme og 140 kWh/(m2 om året) for bygninger til andre formål end beboelse. For eksisterende bygninger, der gennemgår større renoveringsarbejder, er det gennemsnitlige omkostningsoptimale niveau ca. 130 kWh/(m2 om året) for beboelsesejendomme og 180 kWh/(m2 om året) for bygninger til andre formål end beboelse. En sammenligning af de omkostningsoptimale niveauer for 2013 og 2018 viser en reduktion af efterspørgslen efter primærenergi for næsten alle bygningstyper i medlemsstaterne, idet gennemsnitsværdierne er reduceret med henholdsvis 21 % og 11 % for nye beboelses- og kontorbygninger og med henholdsvis 14 % og 12 % for eksisterende beboelses- og kontorbygninger. Medlemsstaterne har anvendt den omkostningsoptimale metode til at fastsætte mindstekrav til nye og eksisterende bygningers energimæssige ydeevne, herunder for næsten energineutrale bygninger. Uanset forskellene mellem medlemsstaterne med hensyn til bygningstyper, markeder, klima og løsninger for vedvarende energi er de omkostningsoptimale mindstekrav til energimæssig ydeevne normalt dårligere end kravene til næsten energineutrale bygninger (i nogle medlemsstater er kravene om omkostningsoptimale og næsten energineutrale bygninger de samme). 11.Konklusion