Forslag til RÅDETS FORORDNING om en overvågnings- og kontrolordning for tun

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Fællesskabet deltager i regionale fiskeriorganisationer, der afstikker rammer for det regionale samarbejde om bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne.

Udviklingen i den seneste tid i international ret har bevirket, at de regionale fiskeriorganisationers aktiviteter er hastigt omsiggribende. Indtil for nylig bestod aktiviteterne således hovedsagelig i udveksling af oplysninger, mens organisationerne nu vedtager henstillinger på en lang række områder. Således iværksætter de regionale fiskeriorganisationer f.eks. kontrol- og overvågningsforanstaltninger i form af observations- og/eller kontrolordninger og fangstovervågningsordninger.

Fællesskabet har som følge af sine fiskeinteresser i den østlige del af Stillehavet indledt proceduren for tiltrædelse af Den Interamerikanske Kommission for Tropisk Tunfisk (IATTC) og besluttet at anvende aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner foreløbigt.

Parterne i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner besluttede i juli 1999 at indføre en overvågnings- og kontrolordning for tun, der fanges i det område, aftalen dækker, for at finde ud af, hvilke tun der kan fiskes uden risiko for delfinerne.

For at Fællesskabet kan anvende denne overvågnings- og kontrolordning for tun fuldt ud, bør de bestemmelser i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner, hvorved denne ordning oprettes, gennemføres i fællesskabsretten ved hjælp af en rådsforordning.

Dette forslag falder ligeledes i tråd med Fællesskabets principper for gennemførelse af henstillingerne fra de regionale fiskeriorganisationer og med den praksis, der er fulgt ved de seneste gennemførelsesforslag, som Rådet har vedtaget (dokument vedrørende fangst af Dissostichus som led i konventionen om bevarelse af de marine levende ressourcer i Antarktis (CCAMLR) eller tekniske foranstaltninger for stærkt vandrende arter).

Kommissionen foreslår, at Rådet vedtager denne forordning.

2001/0170 (CNS)

Forslag til RÅDETS FORORDNING om en overvågnings- og kontrolordning for tun

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,

under henvisning til forslag fra Kommissionen [1],

[1] EFT C

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet [2], og

[2] EFT C

ud fra følgende betragtninger:

(1) Fællesskabet har fiskeriinteresser i den østlige del af Stillehavet og har indledt proceduren for tiltrædelse af Den Interamerikanske Kommission for Tropisk Tunfisk, i det følgende benævnt "IATTC". I afventning af tiltrædelsen og i overensstemmelse med Fællesskabets forpligtelse til samarbejde, jf. De Forenede Nationers havretskonvention, har det besluttet at anvende de foranstaltninger, IATTC har vedtaget.

(2) Fællesskabet har ved Rådets afgørelse 1999/337/EF [3] undertegnet aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner, i det følgende benævnt "AIDCP", og har i afventning af dens godkendelse ved Rådets afgørelse 1999/386/EF [4] besluttet at anvende den foreløbigt. Fællesskabet bør derfor anvende bestemmelserne i denne aftale, som IATTC er sekretariat for.

[3] EFT L 132 af 27.5.1999, s. 1.

[4] EFT L 147 af 12.6.1999, s. 23.

(3) Parterne i AIDCP besluttede i juli 1999 at indføre en overvågnings- og kontrolordning for tun, der fanges i det område, aftalen dækker, for at finde frem til, hvilken tun der kan fiskes uden risiko for delfiner.

(4) Denne beslutning er blevet bindende for parterne i AIDCP, og derfor bør Fællesskabet også iværksætte den for Fællesskabets fiskefartøjer.

(5) Ansvaret for overvågning af landing og omladning i havnene af fangster påhviler hver enkelt medlemsstat, som dog ved en administrativ ordning eller aftale kan uddelegere dette ansvar til den medlemsstat, som landingshavnen ligger i.

(6) Da gennemførelsesforanstaltningerne til forordningen enten er forvaltnings-foranstaltninger eller generelle foranstaltninger, jf. artikel 2 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen [5], bør de vedtages efter henholdsvis forvaltningsproceduren i artikel 4 i nævnte afgørelse eller efter forskriftsproceduren i artikel 5 i samme afgørelse -

[5] EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Formål

Ved denne forordning fastsættes de generelle principper og betingelser for Fællesskabets anvendelse af den overvågnings- og kontrolordning for tun, som er vedtaget af parterne i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner, i det følgende benævnt "AIDCP".

Artikel 2

Anvendelsesområde

Bestemmelserne i denne forordning gælder for Fællesskabets fiskerfartøjer, dvs. fiskerfartøjer, der fører medlemsstaternes flag, er registreret i Fællesskabet og som fisker efter tun i de farvande i den østlige del af Stillehavet, der er afgrænset i artikel 3 i AIDCP.

Bestemmelserne i denne forordning gælder også for transportfartøjer, dvs. fartøjer, der transporterer tun omfattet af et overvågningsdokument, som fører medlemsstaternes flag og er registreret i Fællesskabet.

Artikel 3

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

(1) "Tun": arter af underordenen Scombridae, bortset fra arten Scomber

(2) "Delfin": arter af Delphinidae-familien, der optræder i tilknytning til fiskeriet efter gulfinnet tun i det område, der er omhandlet i artikel 2

(3) "Tun fanget uden risiko for delfiner": tun fanget ved notfiskeri, hvor der ikke forekommer døde eller alvorligt kvæstede delfiner

(4) "Tun fanget med risiko for delfiner": tun fanget ved notfiskeri, hvor der forekommer døde eller alvorligt kvæstede delfiner

(5) "Observatør": en person, der gennem IATTC eller et nationalt program, som den kontraherende part har iværksat, påmønstrer et fiskerfartøj for at registrere fartøjets fiskeriaktiviteter

(6) "Overvågningsdokument": et dokument i overensstemmelse med model A og B i bilag I ("tun fanget uden risiko for delfiner") og bilag II ("tun fanget med risiko for delfiner")

(7) "kast": udsætning og indhaling af not med henblik på fangst af tun

(8) "beholder": enhver beholder, der anvendes til opbevaring af tunen efter landing, under nedfrysning eller under transport med henblik på forarbejdning.

Artikel 4

Medlemsstaternes forpligtelser

1. Medlemsstaterne er ansvarlige for overvågningen og kontrollen af tun, der fanges, transporteres og landes af fartøjer, som fører deres flag, og for tun, der skal forarbejdes på deres område.

2. Forpligtelsen i stk. 1 gælder også for tun, der landes uden for det område, der omhandles i artikel 2, af fartøjer, der driver fiskeri i det pågældende område. For sådanne fartøjer indebærer overvågningsordningen, at den landede vægt skal bekræftes.

3. Medlemsstaterne forsyner den påmønstrede observatør med de formularer, der anvendes til overvågningsdokumenter, for hvert fartøj, der fører deres flag, og som har tilladelse til at fiske efter tun i det område, der omhandles i artikel 2.

Artikel 5

Fartøjsførerens forpligtelser

1. Observatøren afgør, om den fangede tun er "tun fanget uden risiko for delfiner" eller "tun fanget med risiko for delfiner", og alt efter denne afgørelse stuves tunen ned i de respektive i forvejen indrettede og mærkede lastrum.

2. Efter stuvningen anfører observatøren i det relevante overvågningsdokument i samråd med fartøjsføreren eller dennes repræsentant, hvilke arter tun, og hvor stor en anslået mængde der for hvert net er stuvet ned i de enkelte lastrum. Fartøjsføreren eller dennes repræsentant paraferer sammen med observatøren hvert således udfyldt overvågningsdokument.

3. Ved enhver omladning på havet af tun fra et fiskerfartøjs net til et andet fiskerfartøj skal observatøren på hvert af de to fartøjer i overvågningsdokumentet anføre, hvor stor en mængde tun der er omladet, hvilke arter det drejer sig om, og om der er tale om "tun fanget uden risiko for delfiner" eller "tun fanget med risiko for delfiner".

4. Ved fangstrejsens afslutning gennemgår fartøjsføreren og observatøren i fællesskab overvågningsdokumentet, anfører eventuelle yderligere bemærkninger deri og underskriver det.

5. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel efter proceduren i artikel 9, stk. 2.

Artikel 6

Landing

1. Fartøjsføreren, rederen eller dennes repræsentant underretter mindst 72 timer før den forventede landingsdato deres nationale myndigheder om dato og sted for landing af hele eller dele af fangsten, så der åbnes mulighed for at kontrollere den pågældende landing.

2. Hvis fangstrejsen er afsluttet med landingen, udleveres der et nyt overvågningsdokument til fartøjet med henblik på en ny fangstrejse, og den mængde tun, der eventuelt fortsat er om bord, anføres øverst i dette dokument.

3. Hvis fangstrejsen fortsætter efter landingen, opbevares det originale overvågningsdokument om bord på fartøjet, og der sendes en kopi med originalunderskrifter til de nationale myndigheder i landingshavnen.

4. Hvis et fiskerfartøj lander tun, som et transportfartøj derpå laster med henblik på at transportere tunen til et andet sted, hvor den skal forarbejdes, påhviler det transportfartøjets flagstat at fremskaffe overvågningsdokumentet for den pågældende last, at opbevare oplysningerne om landingen, herunder den samlede landede vægt, hvis den er blevet kontrolleret, og at kontrollere, at "tun fanget uden risiko for delfiner" hele tiden holdes adskilt fra "tun fanget med risiko for delfiner" under lastning og transport. De to kategorier kan under transport opbevares i samme lastrum, forudsat at de holdes fysisk adskilt, og at "tun fanget med risiko for delfiner" er tydeligt mærket.

5. Hvis tunen landes til umiddelbar forarbejdning, er det den medlemsstat, hvor forarbejdning finder sted, der er ansvarlig for at opbevare dokumenterne vedrørende landing og for at registrere den kontrollerede vægt af "tun fanget uden risiko for delfiner" og "tun fanget med risiko for delfiner". Denne medlemsstat anvender det originale overvågningsdokument, når den skal indlæse de krævede oplysninger i databasen og følge den forarbejdede tun, og sender en kopi af dette dokument til flagmedlemsstaten for det fiskerfartøj, der har fanget den pågældende tun.

6. Den landede tun anbringes i forskellige beholdere, alt efter om der er tale om "tun fanget uden risiko for delfiner" eller "tun fanget med risiko for delfiner", og på hver beholder anføres overvågningsdokumentets nummer, tunens status og den kontrollerede vægt.

7. Ved salg af et parti af fangsten tildeles partiet overvågningsdokumentets referencenummer, og dette nummer følger tunen i alle forarbejdningsled. Enhver omladning af fangster skal indberettes til myndighederne i den medlemsstat, hvor tunen landes og/eller forarbejdes, med angivelse af overvågningsdokumentets nummer, den omladede tuns art og mængde og modtagerens identitet.

8. Ved landing i en tredjelandshavn sender fartøjsføreren en kopi af overvågnings-dokumentet underskrevet af observatøren og fartøjsføreren til de nationale myndigheder i flagmedlemsstaten.

9. Medlemsstaterne kan i henhold til specifikke bilaterale aftaler uddelegere overvågningen af landing og transport til myndighederne i det land, hvor den pågældende havn ligger. Dette land bliver så ansvarligt for at anvende denne ordning for tun, der landes og transporteres på dets område, uanset hvilket flag, det fartøj, som har fanget tunen, fører.

10. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel efter proceduren i artikel 9, stk. 2.

Artikel 7

Dataoverførsel

1. Medlemsstaterne opretter en edb-database med henblik på gennemførelsen af overvågnings- og kontrolordningen for tun, som Kommissionen skal have elektronisk adgang til.

2. Senest 10 dage efter modtagelse af overvågningsdokumenterne underskrevet af observatøren og fartøjsføreren sender medlemsstaterne en kopi af disse til AIDCP's sekretariat og Kommissionen.

3. Medlemsstaterne skal hvert år inden den 1. maj sende en rapport om gennemførelsen af overvågnings- og kontrolordningen for tun til Kommissionen, som derpå på grundlag heraf sender en rapport til AIDCP's sekretariat inden hvert årsmøde.

4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen navnene på og øvrige oplysninger om de embedsmænd, der er ansvarlige for gennemførelsen af overvågnings- og kontrolordningen for tun.

5. Kommissionen meddeler AIDCP's sekretariat navnene på og øvrige oplysninger om de tjenestemænd i Kommissionen, der har ansvaret for gennemførelsen af overvågnings- og kontrolordningen for tun.

Artikel 8

Ændringer af bilag

Bilag I og II kan ændres efter proceduren i artikel 9, stk. 3, for at tage hensyn til de AIDCP-bevarelsesforanstaltningerne, der er blevet bindende for Fællesskabet.

Artikel 9

Komitéer

1. Kommissionen bistås af den komité, der er nedsat ved artikel 17 i Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 [6].

[6] EFT L 389 af 31.12.1992, s. 1.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes forvaltningsproceduren i artikel 4 i afgørelse 1999/468/EF i overensstemmelse med artikel 7 i samme afgørelse.

3. Når der henvises til dette stykke, anvendes forskriftsproceduren i artikel 5 i afgørelse 1999/468/EF i overensstemmelse med artikel 7 i samme afgørelse.

4. Den periode, der er omhandlet i artikel 4, stk. 3, og artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.

Artikel 10

Ikrafttrædelse

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne

Formand

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

BILAG I

Overvågningsdokument (model A) for "tun fanget uden risiko for delfiner"

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

BILAG II

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Overvågningsdokument (model B) for "tun fanget med risiko for delfiner"

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>