Nr. C 41/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 2. 91 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om benyttelse inden for Fællesskabet af 
TIR-caraeter og ATA-carneter som forsendelsesdokumenter (*) 
(91/C 41/11) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 12. juni 1990 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Jens Peter Petersen til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 9. november 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 281. plenarforsamling, den 20. november 
1990, enstemmigt følgende udtalelse. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. De internationale konventioner vedrørende mid­
lertidig anvendelse af varer i en kontraherende stat ved 
brug af ATA-carnet samt forsendelse af varer med TIR-
carnet har principielt vist sig funktionsdygtig. 
1.2. ØSU betragter Kommissionens forslag som en 
logisk konsekvens af, at EF's indre grænser ophæves 
efter gennemførelsen af det indre marked. Det bifaldes, 
at forsendelse af varer fra tredjelande fortsat ikke blot 
kan ske som eksterne fællesskabsforsendelser, men også 
kan foretages under henholdsvis TIR- og ATA-ordnin­
gerne. 
1.3. Når EF betegnes som et enkelt landområde i 
overensstemmelse med disse konventioner, fremskyndes 
vareforsendelsen; det er således tids- og omkostningsbe­
sparende — først og fremmest for transportvirk­
somhederne. 
2. Særlige bemærkninger 
Selv om ØSU således principielt indtager en positiv 
holdning, må det anbefales, at følgende artikler tages 
op til fornyet overvejelse og om nødvendigt revideres: 
2.1. Artikel 1, sidste halvdel 
Hvad angår Fællesskabets toldområde, henvises der her 
til Rådets forordning (EØF) nr. 2151/84 af 23. juli 1984. 
ØSU går imidlertid ud fra, at Rådets forordning (EØF) 
om indførelse af en EF-toldkodeks (2) også træder i 
kraft den 1. januar 1993. Det synes derfor påkrævet, at 
man i den endelige udformning af foreliggende forord­
ning henviser til artikel 3 i toldkodeksen, hvor Fælles­
skabets toldområde er defineret. 
i1) EFT nr. C 142 af 12. 6. 1990, s. 6. 
(2) EFT nr. C 128 af 23. 5. 1990, s. 1. 2.2. Artikel 12, stk. 2 
Efter ØSU's mening er denne bestemmelse i modstrid 
med det princip, der er fastlagt i TIR-konventionen, 
nemlig at der i tilfælde af overtrædelser eller ure­
gelmæssigheder kun kan rettes henvendelse til én garan­
ti-instans med krav om erlæggelse af told og afgifter. 
I modstrid med dette princip åbner det foreliggende 
forordningsforslag mulighed for, at man fremover i 
visse tilfælde kan gøre krav gældende over for to garan­
ter: én i den medlemsstat, hvor overtrædelsen eller 
uregelmæssigheden er konstateret, og én i den medlems­
stat, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden rent 
faktisk er begået. 
Denne dobbeltopkrævning er ganske vist tidsbegrænset, 
men som følge af de normalt meget langvarige er-
statningsprocesser kan der opstå betydelige rentetab, 
som ikke er acceptable. ØSU foreslår derfor, at artikel 
12, stk. 2, affattes som følger: 
»Er det ikke muligt at fastslå, på hvilket område 
overtrædelsen eller uregelmæssigheden er begået, 
anses denne for at være begået i den medlemsstat, 
hvor den er konstateret. I dette tilfælde opkræver 
denne medlemsstat told og andre afgifter for de 
pågældende varer. Såfremt det på et senere 
tidspunkt fastslås, i hvilken medlemsstat overtræ­
delsen eller uregelmæssigheden rent faktisk er begå­
et, skal sidstnævnte medlemsstat have de told- og 
afgiftsbeløb, som varerne er belagt med dersteds, 
godtgjort af den medlemsstat, der foretog op­
krævningen. « 
Derudover anmoder ØSU Kommissionen om at under­
søge, om gerningsstedet for overtrædelsen eller ure­
gelmæssigheden eventuelt kan fastlægges analogt med 
de kommende bestemmelser om fællesskabsforsendelse. 
I henhold til disse bestemmelser skal, såfremt det ikke 
er muligt at fastslå det faktiske gerningssted, overtræ­
delsen eller uregelmæssigheden ikke anses for at være 
begået i den medlemsstat, hvor den er konstateret, men 
derimod i den medlemsstat, hvor afgangstoldstedet er 
beliggende. Det er i den toldpligtiges og i myndigheder­
nes interesse, at forhold, der i sidste ende er identiske, 
18. 2. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 41/37 
er underlagt ensartede regler; TIR-konventionens inter­
nationale karakter skulle ikke hindre en sådan for­
enkling. 
På given foranledning gør ØSU endvidere opmærksom 
på, at det er stærkt påkrævet at harmonisere medlems­
staternes krav til de bilag, der tjener som dokumenta­
tion for TIR-processens forløb. 
2.3. Artikel 13, stk. 2 
ØSU bifalder udtrykkeligt kravet om, at de kompetente 
myndigheder skal udveksle alle relevante undersøgelses-
Bryssel, den 20. november 1990. 
1. ØSU konstaterer, at Kommissionens forslag ved­
rører fornyelsen af allerede iværksatte foranstaltninger, 
og især nogle af elementerne i den fælles markedsord­
ning såsom kvoteordningen, selvfinansieringsordningen 
via producentbidrag og ydelse af forskellige former for 
støtte. 
2. ØSU mærker sig, at man foreslår at forny den 
bemyndigelse, Italien har til at yde national tilpasnings-
(!) EFT nr. C 258 af 13. 10. 1990, s. 9. resultater, iagttagelser osv. I den forbindelse må man 
sikre sig, at enhver form for overtrædelser og ure­
gelmæssigheder, som ikke mindst kan udgøre en betyde­
lig sikkerhedsrisiko, i vid udstrækning forhindres. 
2.4. Artikel 14 
ØSU finder det ikke berettiget, at medlemsstaterne kun 
får ret til at blive hørt i spørgsmål, der vedrører gennem­
førelsen af denne forordning. Da gennemførelsesbe­
stemmelserne også kan gribe ind i de nationale admini-
strationsstrukturer, er det tværtimod påkrævet, at med­
lemsstaterne sikres aktiv medindflydelse. 
Franfois STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
støtte i en degressiv form. Denne foranstaltning bør 
efter ØSU's mening ses i lyset af den rolle, den pågæl­
dende sektor spiller for mindskelsen af de regionale 
skævheder. 
2.1. Forslaget om overhovedet ikke at yde støtte til 
sukkerindustrien finder ØSU dog for drastisk. 
3. I lyset af: 
— udviklingen i de multilaterale landbrugsfor-
handlinger i Den almindelige overenskomst om 
Told og Udenrigshandel (GATT), Udtalelse om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EØF) nr. 1785/81 om 
den fælles markedsordning for sukker (*) 
(91/C 41/12) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 3. oktober 1990, under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde blev ved ØSU's beslutning overdraget Giovanni Barbagli som 
hovedordfører. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 281. plenarforsamling, den 20. november 
1990, med stort flertal (3 stemmer imod og 7 hverken for eller imod) følgende udtalelse.