A4-0034/98

Beslutning om respekten for menneskerettighederne i Den Europaeiske Union (1996)

Europa-Parlamentet,

* der henviser til verdenserklaeringen om menneskerettighederne,

* der henviser til den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder og den internationale konvention om oekonomiske, sociale og kulturelle rettigheder af 19. december 1966 og til protokollerne hertil,

* der henviser til De Forenede Nationers konvention om afskaffelse af alle former for racediskrimination,

* der henviser til De Forenede Nationers konvention om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder,

* der henviser til De Forenede Nationers konvention om barnets rettigheder,

* der henviser til Genève-konventionen fra 1951 om flygtninges retsstilling og protokollen hertil og til UNHCR's henstillinger,

* der henviser til konventionen om vandringer af arbejdstagere under utilboerlige forhold samt fremme af vandrende arbejdstageres lige muligheder og lige behandling (Genève, 1975),

* der henviser til de grundlaeggende menneskerettigheder, der sikres af medlemsstaternes forfatningsmaessige ordninger og af den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder og de tilhoerende protokoller,

* der henviser til den europaeiske konvention til forebyggelse af tortur og umenneskelig eller vanaerende behandling eller straf (1987),

* der henviser til udtalelse (2/94) af 28. marts 1996 fra De Europaeiske Faellesskabers Domstol (Faellesskabets tiltraedelse af den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder),

* der henviser til faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder,

* der henviser til menneskerettighedsprincipperne i folkeretten og i europaeisk ret,

* der henviser til Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis,

* der henviser til traktaterne om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

* der henviser til traktaten om oprettelse af Den Europaeiske Union,

* der henviser til sin beslutning af 12. april 1989 om vedtagelse af erklaeringen om de grundlaeggende frihedsrettigheder ((EFT C 120 af 16.05.1989, s. 51.)),

* der henviser til sin beslutning af 9. juli 1991 om menneskerettighederne ((EFT C 240 af 16.09.1991, s. 45.)),

* der henviser til sin beslutning af 12. marts 1992 om doedsstraf ((EFT C 94 af 13.04.1992, s. 277.)),

* der henviser til sin beslutning af 18. juli 1992 om et europaeisk charter om boerns rettigheder ((EFT C 241 af 21.09.1992, s. 67.)),

* der henviser til sin beslutning af 11. marts 1993 om menneskerettighederne i Det Europaeiske Faellesskab ((EFT C 115 af 26.04.1993, s. 178.)),

* der henviser til sin beslutning af 19. januar 1994 om naegtelse af militaertjeneste af samvittighedsgrunde i EF-landene ((EFT C 44 af 14.02.1994, s. 103.)),

* der henviser til sin beslutning af 8. februar 1994 om ligeberettigelse for boesser og lesbiske i EF ((EFT C 61 af 28.02.1994, s. 40.)),

* der henviser til sin beslutning af 27. april 1995 om racisme, fremmedhad og antisemitisme ((EFT C 126 af 22.05.1995, s. 75.)),

* der henviser til sin beslutning af 18. januar 1996 om menneskehandel ((EFT C 32 af 05.02.1996, s. 88.)),

* der henviser til sin beslutning af 18. januar 1996 om daarlige faengselsforhold i Den Europaeiske Union ((EFT C 32 af 05.02.1996, s. 102.)),

* der henviser til sin beslutning af 29. februar 1996 om sekter i Europa ((EFT C 78 af 18.03.1996, s. 31.)),

* der henviser til sin beslutning af 9. maj 1996 om Kommissionens meddelelse om racisme, fremmedhad og antisemitisme ((EFT C 152 af 27.05.1996, s. 57.)),

* der henviser til sin udtalelse af 9. maj 1996 om forslag til Raadets afgoerelse om udpegning af 1997 som Det Europaeiske AAr mod Racisme ((EFT C 152 af 27.05.1996, s. 62.)),

* der henviser til sin beslutning af 17. september 1996 om menneskerettighederne i Den Europaeiske Union (1994) ((EFT C 320 af 28.10.1996, s. 36.)),

* der henviser til sin beslutning af 12. december 1996 om beskyttelse af mindreaarige i EU ((EFT C 20 af 20.01.1997, s. 170.)),

* der henviser til sin beslutning af 8. april 1997 om respekt for menneskerettighederne i Den Europaeiske Union (1995) ((EFT C 132 af 28.04.1997, s. 31.)),

* der henviser til sin beslutning af 16. september 1997 om behovet for en europaeisk kampagne til bekaempelse af accepten af vold mod kvinder ((EFT C 304 af 06.10.1997, s. 55.)),

* der henviser til sin beslutning af 6. november 1997 om boernesex-turisme og oeget bekaempelse af seksuelt misbrug og seksuel udnyttelse af boern ((Protokollen af denne dato, del II, punkt 7.)),

* der henviser til foelgende andragender:

a) 0010/96 af Loretta Grego-Burkhardt, tysk statsborger, for Garruba, italiensk statsborger, om dennes forestaaende udvisning fra Forbundsrepublikken Tyskland,

b) 0011/96 af Karl-Werner Siebler, tysk statsborger, om problemerne i forbindelse med ansoegning om opholdstilladelse i Frankrig,

c) 0176/96 af Herber Perdigon, fransk statsborger, om seksuel diskrimination,

d) 0233/96 af Beyler Yilmaz, tyrkisk statsborger, om mange europaeeres fjendtlige holdning over for tyrkere,

e) 0264/96 af Yassine Khlifi, tunesisk statsborger, om hans anmodning om status som politisk flygtning,

f) 0328/96 af Rhoda Bull, britisk statsborger, om lige loen for lige arbejde,

g) 0342/96 af Mario Presa, italiensk statsborger, om loesladelse af graeske militaernaegtere,

h) 0393/96 af Rosemarie Kositzki, tysk statsborger, for »Christlich-Demokratischer Arbeitskreis« (Den Kristelig-Demokratiske Arbejdskreds) om den bebudede udvisning af en roma-familie af Tyskland,

* der henviser til sin beslutning af Cushnahan om manglende overholdelse af menneskerettighederne i Storbritannien og Irland (B4-0267/97),

* der henviser til artikel 148 i forretningsordenen,

* der henviser til betaenkning fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender og udtalelser fra Udvalget om Beskaeftigelse og Sociale Anliggender og Udvalget om Kvinders Rettigheder (A4-0034/98),

A. der henviser til, at respekten for menneskerettighederne er et grundlaeggende princip, som ikke boer fraviges i medlemsstaterne, og som skal sikres ved hjaelp af demokratiske og pluralistiske systemer med effektive parlamentariske institutioner og et uafhaengigt retsvaesen,

B. der henviser til, at menneskerettighederne er udelelige og indbyrdes afhaengige, og at Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis anerkender oekonomiske og sociale rettigheder som grundlaeggende rettigheder i medfoer af den europaeiske menneskerettighedskonvention,

C. der henviser til Europaraadets relevante resolutioner og forslagene fra ikke-statslige organisationer inden for beskyttelse af og respekt for menneskerettighederne,

D. der er foruroliget over, at der i 1996 maatte konstateres visse forhold i visse medlemsstater, som i forskellig grad var i modstrid med menneskerettighederne,

E. der henviser til, at medlemsstaterne er forpligtet til at respektere og beskytte enhver persons rettigheder, naar denne person befinder sig paa Den Europaeiske Unions omraade - en forpligtelse, som medlemsstaterne skal opfylde uanset den paagaeldendes etniske oprindelse, koen, nationalitet, religion, seksuelle identitet, alder eller handicap,

1. insisterer paa behovet for, at der sikres total respekt for menneskerettighederne i alle medlemsstaterne, hvilket ligeledes vil goere det muligt at styrke EU's trovaerdighed, naar det kraever respekt for menneskerettighederne i sine samarbejdsaftaler med tredjelande;

2. henviser til, at menneskerettighederne er individets naturlige ret og derfor ikke kan goeres afhaengige af nogen form for pligter eller modydelser;

3. finder, at det som demokratisk valgt faellesskabsinstitution boer foere tilsyn med forsvar og fremme af de grundlaeggende rettigheder og frihedsrettigheder i Den Europaeiske Union;

4. bekraefter sit oenske om, at Den Europaeiske Union tiltraeder den europaeiske konvention om beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlaeggende frihedsrettigheder;

5. opfordrer de medlemsstater, der endnu ikke har gjort dette, til fuldt ud at afskaffe doedsstraffen i deres lovgivning selv for saerlig alvorlige forbrydelser; opfordrer medlemsstatene til at undertegne og ratificere de internationale dokumenter om afskaffelse af doedsstraf, navnlig sjette protokol til den europaeiske konvention om beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlaeggende frihedsrettigheder og anden tillaegsprotokol til den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder;

6. foreslaar, at der paa dagsordenen for debatten om aktuelle og uopsaettelige spoergsmaal under moedeperioderne systematisk opfoeres et punkt om menneskerettighederne i EU efter samme procedure som menneskerettighederne uden for EU, idet valget af emner foretages paa Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggenders ansvar;

7. opfordrer medlemsstaternes regeringer til i hvert enkelt land at oprette en raadgivende menneskerettighedskommission med deltagelse af humanitaere organisationer, som skulle have til opgave at udarbejde en aarsrapport om udviklingen i menneskerettighedssituationen;

8. bekraefter endnu en gang, at tankefrihed, trosfrihed og religionsfrihed samt foreningsfrihed er grundlaeggende rettigheder for Unionens borgere;

INDVANDRING OG ASYLRET

9. beklager den udelukkende repressive karakter af talrige henstillinger, erklaeringer og beslutninger, der er vedtaget eller er under udarbejdelse paa EU-plan, navnlig med hensyn til indvandring, asylret, familiesammenfoeringer og flygtningebegrebet;

10. beklager, at ingen af medlemsstaterne har ratificeret den internationale konvention til beskyttelse af vandrende arbejdstageres og deres familiers rettigheder, som blev godkendt af FN's Generalforsamling den 18. december 1990; tilskynder medlemsstaterne til at indlede undertegnelses- og ratifikationsprocedurerne;

11. tager ad notam den regularisering af »papirloese udlaendinge«, der er indledt i nogle medlemsstater; opfordrer alle medlemsstaterne til at foelge dette eksempel og foretage en regularisering af »papirloese udlaendinge« under overholdelse af menneskerettighederne og de internationale konventioner;

12. opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at appel faar udsaettende virkning ved alle anmodninger om anerkendelse fra indvandrere, der er blevet afvist i foerste instans;

13. anmoder om, at indvandrere fra lande uden for EU nyder godt af ligestilling med hensyn til oekonomiske og sociale rettigheder, anerkendelse af de borgerlige, kulturelle og politiske rettigheder, saerlig retten til at stemme ved lokale valg for dem, der har haft bopael i over fem aar i en medlemsstat i overensstemmelse med Europaraadets konvention; der henviser til, at menneskets vaerdighed er ukraenkelig, hvorfor ukraenkelige og umistelige menneskerettigheder er grundlaget for ethvert menneskeligt samfund og for fred og retfaerdighed i verden og skal gaelde ubegraenset for alle mennesker paa Den Europaeiske Unions territorium;

14. anmoder om, at retten til at leve sammen med familien anerkendes fuldt ud, hvilket indebaerer, at alle personer, som har bopael eller arbejder i en medlemsstat, nyder godt af retten til familiesammenfoering;

15. opfordrer igen medlemsstaterne til at behandle aarsagerne til, at mindreaarige asylansoegere er flygtet, efter en saerlig fremgangsmaade, som er tilpasset de paagaeldendes alder, til at give dem sikkert ophold, til at soerge for en ordentlig forsorg og til at goere det mulig for dem at nye godt af familiesammenfoering uafhaengigt af deres anerkendelse som asylberettiget;

16. erkender, at reglerne vedroerende nationalitet henhoerer under medlemsstaternes kompetence og principielt kan baseres baade paa »jus sanguinis« og »jus soli« (afstamnings- og territorialprincippet); gentager, at udoevelsen af borgerlige rettigheder boer knyttes til erhvervelsen af nationalitet; anmoder medlemsstaterne om at saette tredjelandsstatsborgere, som har sikret sig langtidsopholdstilladelse og agter at forblive i EU, i stand til at erhverve nationalitet;

17. finder, at visse medlemsstaters udvisning af ikke-EU-borgere med bopael i de paagaeldende lande, som er doemt i en straffesag og har afsonet deres straf, er en »dobbeltstraf«; opfordrer medlemsstaterne til at fjerne enhver mulighed for »dobbeltstraf«;

18. kritiserer, at aarsagerne til faengsling af asylansoegere ofte ikke er i overensstemmelse med de internationalt anerkendte normer; paataler de beklagelige forhold, som asylansoegere udsaettes for i ventezonerne og tilbageholdelsescentrene; paalaegger sit Udvalg om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender at udarbejde en saerlig betaenkning om dette spoergsmaal med besoeg paa stedet; kraever omgaaende forbedringer i medlemsstaterne med hensyn til hygiejne, ernaering og respekt for det enkelte menneske;

19. kraever, at kvindelige asylansoegere og indvandrerkvinder kan nyde godt af egne rettigheder uafhaengigt af deres aegteskabelige stilling; fordoemmer diskriminationen over for kvinder og enlige maend i forbindelse med anerkendelsen af rettigheder;

20. anmoder om, at der ikke traeffes nogen foranstaltninger med hensyn til udvisning eller tilbagevisning til graensen vedroerende udlaendinge, der af en laege er diagnosticeret som lidende af en alvorlig sygdom, eller vedroerende foraeldrene eller vaergerne, hvis de paagaeldende er mindreaarige, eller der bestaar forsoergerpligt over for dem;

21. fordoemmer Raadets vedvarende overtraedelse af EF-traktatens artikel 7 A, som indeholder bestemmelser om fri bevaegelighed for personer og afskaffelse af de indre graenser pr. 31. december 1992;

22. opfordrer medlemsstaterne til ikke at paalaegge nye restriktioner vedroerende udlaendinges indrejse og ophold, til at ivaerksaette garantier i overensstemmelse med menneskerettighederne, saaledes at asylansoegere sikres en rimelig behandling;

23. kraever, at medlemsstaterne i fuld udstraekning opfylder de forpligtelser, som de har i medfoer af Genève-konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling og den tilhoerende protokol fra New York af 21. januar 1967; opfordrer medlemsstaterne til omhyggeligt at foelge de principper, som er udarbejdet af Flygtningehoejkommissariatets Eksekutivkomité;

24. beklager, at begrebet »sikre tredjelande« ikke altid sikrer en reel beskyttelse for asylansoegeren, som kan blive sendt tilbage til et land, hvor han har vaeret offer for menneskerettighedskraenkelser, eller hvor han er truet; anmoder medlemsstaterne om at sikre appellers opsaettende virkning;

25. opfordrer Raadet og medlemsstaterne til at anerkende, at ofre for forfoelgelser i situationer med omfattende intern vold har ret til at soege om asyl;

26. finder, at sanktioner, der paalaegges transportoerer, og kravet om visum for asylansoegere udgoer uacceptable hindringer for adgangen til asylproceduren;

27. fordoemmer kollektive tilbagevisninger til graensen, som er forbudt i henhold til den europaeiske menneskerettighedskonvention;

28. er af den opfattelse, at der ikke maa ske en gentagelse af de massive og hemmelige tilbagesendelser og udvisninger, hvor de udviste foerst blev givet beroligende midler, en del af de paagaeldende blev sendt tilbage til deres hjemland, selv om der stadig var krig i landet, eller blev sendt til et andet lande end deres hjemland, selv om der ikke var krig i hjemlandet, hvilket kunne ellers have retfaerdiggjort en saadan fremgangsmaade;

29. er foruroliget over landenes tendens til at ombytte anerkendelsen af en reel flygtningstatus i henhold til Genève-konventionen med en usikker og midlertidig beskyttelse under former, som varierer betydeligt fra land til land; beklager, at personer, som er ofre for seksuel vold, og personer, som er forfulgt i deres eget land, selv om forfoelgelsen ikke hidroerer fra statsmyndighederne, ikke er omfattet af den harmoniserede anvendelse af definitionen af flygtninge, som Raadet har vedtaget; fastslaar, at disse personer i Den Europaeiske Union boer vaere omfattet af en beskyttelse, som er i overensstemmelse med medlemsstaternes internationale forpligtelser;

30. finder det noedvendigt at styrke bekaempelsen af den illegale indvandring, dens net af mellemmaend, og at bekaempe illegalt arbejde; er af den opfattelse, at strafferammen for saadanne forbrydelser skal have en saadan stoerrelse, at den har afskraekkende virkning;

31. goer Schengen-landene opmaerksomme paa Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis i forbindelse med artikel 3 i den europaeiske menneskerettighedskonvention og opfordrer dem indtraengende til heller ikke at sende ulovligt indrejste indvandrere og flygtninge tilbage til et land, hvor de er truet af tortur eller anden nedvaerdigende behandling, eller hvis der er begrundet formodning om, at den udviste vil blive udsat for en saadan behandling, og til ikke at indgaa tilbagesendelsesaftaler med disse lande;

32. opfordrer Raadet, Kommissionen og medlemsstaterne til at gennemfoere henstillingerne fra det sociale topmoede i Koebenhavn og styrke samarbejdspolitikkerne med udviklingslandene med henblik paa at indvirke paa de strukturelle og konjunkturmaessige aarsager til befolkningsvandringer;

BEKAEMPELSE AF RACISME OG FREMMEDHAD

33. fordoemmer paa ny alle former for racisme, fremmedhad og antisemitisme, racistiske voldshandlinger og forskelsbehandling af racistisk art i forbindelse med adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, boliger, skolegang, sundhed og adgang til sociale ydelser;

34. er foruroliget over stigningen i de racistiske og fremmedfjendske holdninger i det politiske liv, blandt offentligheden, i de sociale boligomraader og i virksomhederne;

35. glaeder sig over medtagelsen af ikke-diskriminationsklausuler i EU-instrumenterne og over afgoerelsen af 23. juli 1996 om at erklaere 1997 for Det Europaeiske AAr mod Racisme, men finder, at der endnu er meget tilbage at goere paa nationalt plan og EU-plan for at forebygge og bekaempe racisme;

36. opfordrer medlemsstaterne til at vedtage eller styrke de antiracistiske love ved at basere dem paa princippet om, at »racisme er en lovovertraedelse«, uanset om der er tale om handlinger, udtalelser eller udbredelse af budskaber; OEstrig, Belgien, Frankrig, Nederlandene, Sverige, Spanien og Det Forenede Kongerige har allerede vedtaget love indeholdende baade strafferetlige, civilretlige og administrative foranstaltninger;

37. anbefaler medlemsstaterne at oprette et uafhaengigt organ med ansvar for bekaempelse af racisme, saerlig inden for gennemfoerelse af lovgivningen, efter Belgiens, Nederlandenes, Det Forenede Kongeriges og Sveriges eksempel, for situationen i marken er alt for ofte utilfredsstillende selv i tilfaelde af, at den lovgivningsmaessige ramme er god;

38. opfordrer medlemsstaterne til at traeffe foranstaltninger til bekaempelse af racistiske udtalelser og adfaerd fra nogen som helst myndigheds side og til at indfoere programmer for uddannelse af politiets og retsvaesenets personale, herunder navnlig de embedsmaend, som beskaeftiger sig med indvandrere ved graenserne, (kendskab til og forstaaelse af udenlandske kulturer, forebyggelse af racistisk adfaerd, oplaering i tolerance);

39. insisterer paa, at der til stadighed gennemfoeres informations- og uddannelseskampagner, saerlig inden for undervisningen og i medierne, for at bekaempe racisme, fremme tolerance og goere folk bekendt med udlaendinges positive bidrag til den europaeiske oekonomi og kultur;

40. mener, at myndighederne foerst og fremmest boer bestraebe sig paa at bekaempe racismen og dens aarsager gennem stoette til initiativer fra de sociale organisationers side, herunder de diskrimineredes egne sammenslutninger, saa der ud fra forskellige indfaldsvinkler og paa forskellige kompetenceniveauer kan goeres en indsats for at oege modstanden mod racisme og fremmedhad og for at udrydde saadanne faenomener;

41. foreslaar, at den 21. marts goeres til europaeisk dag for bekaempelse af racisme med konkrete initiativer i alle medlemsstaterne og paa EU-plan med deltagelse af antiracistiske organisationer;

42. opfordrer Kommissionen til at indstifte en mediepris mod racisme, som skulle overraekkes hvert aar den 21. marts;

43. fordoemmer de politiske ledere, som naerer racisme og fremmedhad, og kraever, at de politiske partier fjerner enhver racistisk propaganda fra deres valgprogrammer;

44. paalaegger sit Udvalg for Forretningsordenen, Valgs Proevelse og Medlemmernes Immunitet til at foreslaa en aendring af forretningsordenen med henblik paa at saette formanden i stand til at korrigere racistiske udtalelser fra medlemmer af Parlamentet under Parlamentets officielle moeder;

OEKONOMISKE OG SOCIALE RETTIGHEDER

45. opfordrer medlemsstaterne til navnlig paa det sociale omraade at undgaa kraenkelser af den europaeiske menneskerettighedskonvention og, dersom Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstol konstaterer kraenkelser, at fjerne disse ved tilpasning af de relevante nationale retsnormer; henviser til retspraksis fra Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstol, som anerkender sociale og oekonomiske rettigheder som grundlaeggende menneskerettigheder;

46. finder det noedvendigt, at de oekonomiske, sociale, fagforeningsmaessige og kulturelle rettigheder overholdes, og at de anerkendes blandt de grundlaeggende rettigheder, saerlig retten til arbejde, bolig, uddannelse, social beskyttelse og kultur;

47. opfordrer indtraengende Raadet, Kommissionen og EF-Domstolen til i deres afgoerelser i hoej grad at tage hensyn til den ovennaevnte erklaering om grundlaeggende frihedsrettigheder, som Europa-Parlamentet vedtog den 12. april 1989, navnlig for saa vidt angaar sikringen af individets sociale og oekonomiske rettigheder og den juridiske karakter af de forpligtelser, der i sidste ende i medfoer af medlemsstaternes egen lovgivning paahviler dem som foelge af disse sociale og oekonomiske rettigheder, og til at tage hensyn til bestemmelserne i de internationale menneskerettighedsaftaler;

48. beklager omfanget af fattigdommen i Europa, forvaerringen af arbejdsloesheden, tendensen i retning af ubeskyttet arbejde og skaevhederne, til trods for de foranstaltninger til bekaempelse af fattigdommen, som gennemfoeres paa nationalt plan og EU-plan; mener, at man boer undgaa enhver foranstaltning, der kan skade de private virksomheders aktiviteter, idet disse kan skabe arbejdspladser og ressourcer, som goer det muligt for dem at udvikle sig;

49. mener, at forarmelsesprocessen og processen i retning af ubeskyttet arbejde, som i stadig hoejere grad rammer de unge, har strukturelle aarsager, der er direkte forbundet med oekonomiens funktionsmaade, mangelen paa rimelige skatteforhold, som kan fremme en omfordeling af de disponible midler, og mangelen paa social beskyttelse;

50. mener, at fattigdom og udstoedelse er uvaerdige faenomener i et demokratisk og velstaaende samfund, og at det er uacceptabelt, at der er mere end 52 millioner fattige i Den Europaeiske Union; opfordrer Raadet, Kommissionen og medlemsstaterne til politisk at prioritere bekaempelsen af social udstoedelse og fattigdom og til sammen med de ikke-statslige organisationer at udforme en overordnet og sammenhaengende politik til bekaempelse af dette faenomen; opfordrer Raadet til uden yderligere forsinkelser at vedtage det 4. fattigdomsprogram; er af den opfattelse, at en stigende andel af faellesskabsbudgettet boer anvendes til at bekaempe social udstoedelse og til at fremme integrationen, navnlig gennem stoette til pilotprojekter til fremme af beskaeftigelsen inden for den tredje sektor;

51. mener, at de oekonomiske og sociale politikker, der gennemfoeres paa nationalt plan og paa EU-plan, for at opfylde borgernes grundlaeggende behov burde fremme virksomhedernes konkurrenceevne og et mere fleksibelt arbejdsmarked, som goer det muligt at opfylde kravene i forbindelse med globaliseringen af markederne og den staerkt bekymrende forvaerring af arbejdsloesheden i Europa;

52. opfordrer indtraengende medlemsstaterne til at goere en aktiv indsats paa foelgende omraader: retten til arbejde, social sikring, vaern mod fattigdom og social udstoedelse og bolig samt andre sociale rettigheder;

53. der henviser til, at det for at bekaempe forarmelse og udstoedelse er noedvendigt at stoette den enkeltes ret til foretagsomhed og at skabe beskaeftigelse;

54. gaar ind for, at der som en afgoerende forudsaetning for at sikre en livskvalitet, der er mennesket vaerdigt, paa faellesskabsplan vedtages retsakter indeholdende mindstenormer for indkomst og social sikring samt for retten til laegebehandling og bolig;

55. opfordrer medlemsstaterne til straks at gennemfoere henstillingen fra Europaraadets Ministerkomité, navnlig for saa vidt angaar »forbud mod tvangsarbejde«, »foreningsfrihed« og »strejkeret«, som ogsaa er indeholdt i den europaeiske social- og arbejdsmarkedspagt;

56. understreger betydningen af resultaterne af arbejdet i Vismandsudvalget under forsaede af Maria de Lourdes Pintasilgo, baade for saa vidt angaar den dybtgaaende analyse og forslagene vedroerende omfanget af de grundlaeggende rettigheder;

57. opfordrer medlemsstaterne til i naert samraad med de humanitaere organisationer at vedtage og gennemfoere love til forebyggelse og bekaempelse af udstoedelse, som skulle vedroere navnlig adgangen til arbejde, sundhed, sociale ydelser, bolig, uddannelse og retsvaesenet;

58. beklager den manglende vedtagelse af programmet til bekaempelse af fattigdommen og gentager sit krav til Raadet om hurtig vedtagelse;

59. fordoemmer de kommuner, som forbyder tiggeri paa deres omraade;

60. er oproert over de slavelignende vilkaar, som nogle tjenestefolk ofte af udenlandsk herkomst bydes af deres arbejdsgivere, der udnytter deres oekonomiske afhaengighed og deres sociale saarbarhed til at naegte at anerkende deres rettigheder og holde dem indespaerret og oeve vold mod dem;

61. opfordrer medlemsstaterne til at indfoere bestemmelser paa europaeisk plan, som skal sikre, at handicappede kan komme i beskaeftigelse;

62. opfordrer medlemsstaterne til at overholde alle ILO's henstillinger og konventioner, navnlig konvention nr. 111 om ikke-diskrimination i forbindelse med beskaeftigelse, konvention nr. 138 om boernearbejde og konvention nr. 87 om organisationsretten, og til at anvende alle bestemmelserne i Europaraadets aendrede socialcharter;

63. beklager de talrige overgreb paa de fagforeningsmaessige frihedsrettigheder og paa fagforeningsrepraesentanternes rettigheder i talrige medlemsstater og kraever, at der goeres en ende herpaa ved, at man anerkender organisationsretten som en grundlaeggende ret i alle medlemsstater;

64. noterer sig den loesning, der er fundet til fordel for de fyrede havnearbejdere i Liverpool og hylder deres beslutsomhed; opfordrer mere generelt den britiske regering til at tage initiativ til at tage restriktionerne med hensyn til strejkeretten op igen;

LIGE RETTIGHEDER OG RETTEN TIL IKKE-DISKRIMINERING

65. glaeder sig over medtagelsen af klausuler om ikke-diskriminering i EU-instrumenterne, som fastsaetter forbud mod enhver form for forskelsbehandling;

66. mener, at dets ovennaevnte beslutning af 8. februar 1994 om homoseksuelle har bidraget til forbedringer i talrige medlemsstater og paa EU-plan;

67. opfordrer alle medlemsstaterne til at anerkende homoseksuelles ligeberettigelse, navnlig ved, hvor det endnu ikke er sket, at indfoere partnerskabskontrakter, hvis formaal skal vaere at fjerne enhver form for diskriminering, som homoseksuelle stadig udsaettes for, navnlig i skatteforhold, arveanliggender, social sikring, pensionsrettigheder osv., og til gennem information og uddannelse at bidrage til at bekaempe de fordomme, som de er genstand for i samfundet;

68. opfordrer til, at vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber og vilkaarene for de oevrige ansatte aendres hurtigt for at sikre ikke-gifte samlevere de samme rettigheder, som EF-tjenestemaends eller -ansattes aegtefaeller har;

69. anmoder paa ny den oestrigske regering om at ophaeve sine antihomoseksuelle love, navnlig den diskriminerende bestemmelse med hensyn til den seksuelle lavalder;

70. kritiserer, at naesten ingen medlemsstater endnu har ratificeret Europaraadets konvention om beskyttelse af etniske og andre mindretal (rammekonventionen og chartret om mindretalssprog), og at hverken Raadet, regeringskonferencen eller medlemsstaterne har efterlevet Parlamentets krav i dets beslutning af 13. marts 1996 med (i) udtalelse fra Europa-Parlamentet om indkaldelse af regeringskonferencen og (ii) evaluering af Refleksionsgruppens arbejde og praecisering af Europa-Parlamentets politiske prioriteringer i forbindelse med regeringskonferencen ((EFT C 96 af 01.04.1996, s. 77.)) om aktiv fremme af mindretalssprogene i Den Europaeiske Union, hvorfor de nationale og sproglige mindretal i mange medlemsstater ikke nyder nogen beskyttelse af deres rettigheder eller, hvis en saadan beskyttelse forefindes, findes den kun paa regionalt eller nationalt plan;

71. understreger, at ingen maa forfordeles paa grund af vedkommendes tilhoersforhold til et nationalt eller sprogligt mindretal, og at saerlig stoette til mindretal for at modvirke assimileringspresset fra flertallet ikke er et brud paa lighedsprincippet, men tvaertimod et bidrag til at gennemfoere et saadant princip;

72. opfordrer medlemsstaterne til at anerkende sigoejnermindretallenes saerlige situation, respektere deres kultur, sikre deres beskyttelse, afholde sig fra enhver diskrimination og bekaempe de fordomme, de er genstand for; kraever, at den lovfaestede pligt til, at enhver kommune soerger for modtagelsessteder, som er tilpasset og indrettet til nomadebefolkninger, opfyldes, og kraever, at medlemsstaterne soerger for, at saadanne pligter overholdes eller fastsaettes i deres lovgivning;

73. konstaterer, at handicappede fortsat er udsat for forskelsbehandling i de sociale boligomraader og paa jobbet; opfordrer medlemsstaterne til at vedtage lovgivningsmaessige foranstaltninger med henblik paa at forbedre de handicappedes daglige liv og privilegere deres beskaeftigelse og faglige integration;

74. erindrer om, at det paa De Forenede Nationers verdenskonference om menneskerettigheder i Wien i 1993 blev fastlagt, at kvinders rettigheder er en umistelig, integrerende og udelelig del af de universelle menneskerettigheder;

75. opfordrer medlemsstaterne til fuldt at opfylde deres forpligtelser i henhold til konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder (CEDAW) og traekke eventuelle resterende forbehold, som er uforenelige med konventionens formaal, tilbage; opfordrer desuden medlemsstaterne til at naa til enighed om og ratificere udkastet til den fakultative protokol til CEDAW-konventionen, der vil give enkeltpersoner og grupper ret til at indgive klage under henvisning til konventionen;

76. opfordrer EU til at tilslutte sig den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder og til at stoette resolutionen fra Europaraadets Parlamentariske Forsamling om vedtagelse af en tillaegsprotokol om kvinders rettigheder til naevnte konvention;

77. beklager, at medlemsstaterne i deres indberetninger om gennemfoerelsen af Beijing-

handlingsprogrammet og i deres periodiske rapporter til CEDAW-udvalget fortrinsvis betragter menneskerettigheder som et spoergsmaal, der vedroerer udviklingssamarbejdspolitikken, og dermed underprioriterer kraenkelser af kvinders rettigheder i EU;

78. konstaterer, at kvinder til trods for visse forbedringer fortsat er ofre for forskelsbehandling og stadig ikke har reel ligestilling, saerlig paa loenomraadet;

79. opfordrer medlemsstaterne til at traeffe passende foranstaltninger med henblik paa at forbedre kvinders ligestilling og lige muligheder og sikre deres effektive og lige deltagelse i det offentlige liv og i beslutningsprocessen paa alle omraader;

80. opfordrer medlemsstaterne til at anvende princippet om lige demokrati, eftersom det ikke vil vaere muligt at opnaa respekt for menneskerettighederne uden kvinders og maends lige deltagelse i beslutningsmagten;

81. gentager, at det er overbevist om, at kun positive aktioner vil kunne saette en stopper for diskriminering og saette kvinderne i stand til fuldt ud at udoeve deres oekonomiske og sociale rettigheder;

82. opfordrer indtraengende medlemsstaterne til at medtage forfoelgelse paa grund af koen blandt kriterierne for indrejsetilladelse til EU for asylansoegere; opfordrer endvidere medlemsstaterne til at give midlertidig opholdstilladelse til kvinder, der har vaeret ofre for handel med kvinder fra tredjelande, inden der traeffes endelig afgoerelse om, hvorvidt de skal gives varig opholdstilladelse i den paagaeldende medlemsstat;

83. beklager, at loven i Irland forbyder enhver information om og positiv holdning til frivillig svangerskabsafbrydelse, og er foruroliget over aktivismen blandt antiabortaktivisterne i Frankrig; kraever, at adgangen til information om frivillig svangerskabsafbrydelse sikres i alle medlemsstaterne, og at foreningernes rolle anerkendes;

84. opfordrer medlemsstaterne til at bekaempe enhver sexisme i medierne, i reklamer og i skoleboeger ved at fjerne den ulige behandling af maend og kvinder og lade kvinder optraede i positive moensterroller;

85. opfordrer medlemsstaterne til at drage omsorg for, at kvinder i noedsituationer faar reel adgang til materiel, psykologisk og moralsk bistand, saa de saettes i stand til selv at bestemme over deres liv;

86. er foruroliget over udviklingen af handelen med kvinder i EU, navnlig fra landene i Central- og OEsteuropa, og oensker en styrkelse af de aftaler, der er indgaaet paa europaeisk plan, med henblik paa en mere effektiv bekaempelse af denne praksis;

87. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at stoette forslaget om at goere 1999 til det europaeiske aar mod vold mod kvinder med henblik paa at fremhaeve den udbredte forekomst af denne mest grundlaeggende kraenkelse af kvinders rettigheder, som forekommer i alle sociale lag og indebaerer uoverskuelige omkostninger ikke kun for de beroerte kvinder, men for samfundet som helhed;

88. fordoemmer paa det kraftigste skamfering af koensorganer hos kvinder og opfordrer medlemsstaterne til om muligt i samarbejde med de beroerte lande at stoette informationskampagner herom, til at soerge for mere oplysning blandt borgere fra disse etniske grupper for at nedbryde de bestaaende traditioner og til at goere alt for baade at straffe og retsforfoelge dem, der foretager operationen, og beskytte de paagaeldende piger og kvinder, hvad enten de tvinges til at faa foretaget skamferingen i en medlemsstat eller sendes til et tredjeland;

89. opfordrer indtraengende medlemsstaterne til at aendre enhver gaeldende lovgivning, som giver mulighed for tvungen sterilisation, og kraever et stop for tvungen sterilisation, indtil denne aendring er gennemfoert;

90. opfordrer medlemsstaterne og Raadet til at vedtage foranstaltninger til beskyttelse af prostituerede af begge koen mod enhver form for udnyttelse og vold og til at sikre deres sociale og faglige reintegrering;

91. bekraefter, at boerns rettigheder er menneskerettigheder, og opfordrer EU-institutionerne og medlemsstaterne til at gennemfoere maalsaetningerne i FN-konventionen om barnets rettigheder og til at goere den tilgaengelig for en bred offentlighed;

92. beklager, at boern til trods for vedtagelsen af et saerligt direktiv fortsat arbejder i visse medlemsstater; kraever, at forbudet mod boernearbejde omgaaende overholdes i hele EU;

93. anmoder om, at der i alle medlemsstaterne sikres fri bevaegelighed for ikke-europaeiske elever, som er paa skolerejse i en anden medlemsstat;

94. glaeder sig over de foranstaltninger, som er truffet eller er under forberedelse paa nationalt plan og paa EU-plan, med henblik paa bekaempelse af pornografi, der involverer boern, boerneprostitution og handel med boern;

95. opfordrer alle medlemsstaterne til at traeffe lovgivningsmaessige foranstaltninger med hensyn til ekstraterritorialitet med henblik paa, at de paa deres omraade kan forfoelge gerningsmaendene til seksuelle overgreb, der er begaaet mod boern i et tredjeland;

96. foreslaar, at der den 20. november hvert aar afholdes en europaeisk dag for boerns rettigheder for at motivere offentligheden og goere det muligt for boern at komme til udtryk og tilkendegive deres mening om den maade, hvorpaa deres rettigheder overholdes;

97. konstaterer endvidere, at barnets ret til en tryg opvaekst trues, hvis der ikke er mulighed for skilsmisse, eller hvis skilsmisse er forbundet med regler som f.eks. skyldstildeling, som kan forstyrre barnets forhold til én af foraeldrene;

98. opfordrer endvidere medlemsstaterne til at styrke de incitamenter, som forebygger og forhindrer grov forsoemmelse af boern;

99. anmoder alle medlemsstater om at kriminalisere enhver form for fysisk vold over for boern og om at sikre, at denne lovgivning overholdes i de enkelte tilfaelde;

FAENGSLEDES OG VARETAEGTSFAENGSLEDES FORHOLD

100. kraever, at enhver form for umenneskelig og nedvaerdigende behandling eller tortur forbydes og straffes; er bekymret over, at faengsling fortsat udelukkende anses for en sanktion og ikke som et middel til at reintegrere den faengslede med henblik paa en senere resocialisering, saaledes som det er fastsat i menneskerettighedskonventionen og i praktisk taget alle medlemsstaternes lovgivning;

101. er forbavset over den manglende retsforfoelgelse af eller de milde straffe mod det sikkerhedspersonale, som er ansvarligt for denne mishandling, der ofte har en racistisk konnotation; opfordrer medlemsstaterne til at anvende deres straffe- og forfatningsretlige instrumentarium mere energisk for at sikre, at de ansvarlige for tortur eller umenneskelig eller nedvaerdigende behandling straffes paa behoerig vis;

102. opfordrer medlemsstaterne til at betragte straffrihed som beskyttelse af gerningsmaendene og mishandling som en alvorlig strafferetlig lovovertraedelse, hvis gerningsmaend boer straffes haardt, og til at traeffe passende foranstaltninger, som tager sigte paa effektiv forebyggelse af anvendelse af vold i forbindelse med varetaegtsfaengsling og faengsling;

103. beklager, at varetaegtsfaengslingen generelt varer for laenge, og fordoemmer den diskriminering, som ikke-EU-statsborgere udsaettes for, idet deres varetaegtsfaengsling er endnu laengere;

104. er foruroliget over forringelsen i levevilkaarene i faengslerne, navnlig som foelge af overbelaegning; opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at den menneskelige vaerdighed respekteres i faengslerne med hensyn til de fysiske forhold, laegehjaelp, »faengselsorlov«, adgang til arbejde og kultur- eller sportsaktiviteter under noeje overholdelse af Europaraadets »faengselsregler«; erindrer om, at en af maalsaetningerne for retsforfoelgelsen er resocialisering af den faengslede med henblik paa en reintegrering i samfundet; opfordrer derfor medlemsstaterne til navnlig at have opmaerksomheden henledt paa levevilkaarene i faengslerne og respekten for de faengsledes vaerdighed og grundlaeggende rettigheder;

105. opfordrer medlemsstaterne til i faengslerne at indrette familiebesoegsenheder uden overvaagning, saa familien kan holde forbindelsen med den faengslede ved lige under rimelige vilkaar; opfordrer medlemsstaterne til af forbedre adgangen til behandling og uddannelse i faengslerne og til at udbygge sportsfaciliteterne; opfordrer til, at der indfoeres mere fleksible ordninger for moedre; opfordrer til, at der goeres alt for at sikre, at boern, som vokser op i faengsel sammen med en faengslet far eller mor, lider mindst muligt under en saadan situation;

106. opfordrer medlemsstaterne til i saa vid udstraekning som muligt - dog under hensyntagen til noedvendigheden af at beskytte samfundet mod farlige kriminelle - at anvende alternative loesninger til indespaerring, navnlig ved idoemmelse af administrative og/eller pengemaessige straffe for mindre lovovertraedelser, ved at fremme forvandlingsdomme som f.eks. almennyttigt arbejde, ved at udvikle aabne eller halvaabne faengsler, ved at anvende betinget loesladelse;

107. oensker, at man i saerlig grad koncentrerer sig om visse grupper af saerligt saarbare faengslede: kvinder, indvandrere, etniske mindretal og homoseksuelle; opfordrer medlemsstaterne til i overensstemmelse med grundprincippet om resocialisering af faengslede at traeffe de noedvendige foranstaltninger til sikring af, at de faengslede faar en individuel behandling, som er tilpasset den enkeltes saerlige forhold;

108. opfordrer medlemsstaterne til at prioritere rehabiliteringen og uddannelsen af mindreaarige lovovertraedere inden for kriminalforsorgen, til at tilpasse retsforfoelgningen til de mindreaariges behov og til principielt ikke at underkaste boern under 16 aar den normale retsforfoelgning;

109. opfordrer til, at seksualforbrydere anbringes i forebyggende sikkerhedsforvaring, saa laenge det ikke med sikkerhed kan udelukkes, at der er risiko for recidivitet, og alle medicinske og psykologiske prognoser er negative;

110. fordoemmer kraftigt praksis bestaaende i at binde de faengslede fast eller laegge dem i haandjern under gynaekologiske undersoegelser eller efter en nedkomst, saaledes som det er sket i et engelsk faengsel;

111. opfordrer medlemsstaterne til at give politiet og faengselspersonalet en passende uddannelse og navnlig en saerlig undervisning i behandling af narkotikamisbrug og aids;

OPLYSNINGS- OG UDTRYKSFRIHED OG RETTEN TIL AT SKABE

112. bekraefter paa ny ethvert menneskes ret til ytringsfrihed, hvori pressefrihed og retten til oplysninger indgaar som integrerende bestanddel;

113. anmoder Kommissionen om systematisk at tage hensyn til EU-politikkernes indvirkninger paa de kulturelle aspekter;

114. opfordrer medlemsstaterne til at anerkende og fremme regionale sprog og kulturer, navnlig inden for undervisningen og i medierne under overholdelse af Europaraadets konvention;

115. fordoemmer enhver form for kulturcensur og ethvert angreb paa ytringsfriheden og retten til kreativ virksomhed; denne ret maa paa ingen maade udvikle sig til et paaskud til ansporing til nogen form for had;

116. opfordrer de medlemsstater, som endnu ikke har gjort det, til at undertegne og ratificere det europaeiske charter om regionale sprog og mindretalssprog;

117. fordoemmer visse ledere af lokale forvaltninger, som af ideologiske eller partipolitiske aarsager forsoeger at forhindre afholdelsen af kulturelle arrangementer med deltagelse af kunstnere, som ikke deler deres politiske visioner, eller at fjerne visse aviser, tidsskrifter eller boeger, som de ikke betragter som vaerende i overensstemmelse med deres politiske overbevisning, fra de offentlige biblioteker;

118. anmoder medlemsstaterne og Raadet om at betragte enhver ansporing til fremmedhad og enhver racistisk eller revisionistisk udtalelse, der spredes via de traditionelle medier, ved udgivelse eller over Internettet, som en lovovertraedelse;

119. opfordrer Raadet, Kommissionen og medlemsstaterne til at forbedre journalisternes og offentlighedens adgang til oplysninger om de nationale administrationer og EU-administrationerne for at sikre ytringsfriheden og retten til oplysninger;

120. opfordrer Kommissionen, Raadet og Europa-Parlamentet til i faellesskab at vedtage et regulativ, som sikrer offentligheden og journalister adgang til faellesskabdokumenter;

121. anmoder Kommissionen om hurtigt at forelaegge Europa-Parlamentet et direktiv mod koncentration inden for medierne med henblik paa at sikre informationernes pluralisme, saaledes som oensket af den ekspertgruppe paa hoejt plan, der er blevet nedsat inden for rammerne af informationssamfundet;

POLITISKE RETTIGHEDER

122. beklager, at Belgien og Frankrig endnu ikke har omsat direktiv 94/80/EF ((EFT L 368 af 31.12.1994, s. 38.)) om fastsaettelse af de naermere regler for valgret og valgbarhed ved kommunale valg for unionsborgere, der har bopael i en medlemsstat, hvor de ikke er statsborgere til national lovgivning, og opfordrer derfor disse lande til at aendre deres lovgivning i overensstemmelse med dette direktiv;

INDIVIDUELLE FRIHEDSRETTIGHEDER

123. goer medlemsstaterne opmaerksomme paa deres forpligtelser med hensyn til respekten for retten til et forsvar i forbindelse med en retssag og deres forpligtelser med hensyn til respekten for anholdte eller faengslede personers rettigheder i henhold til den europaeiske menneskerettighedskonvention;

124. understreger, at Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstol flere gange har doemt medlemsstater til at raade bod paa kraenkelse af de borgerlige rettigheder foraarsaget af de nationale retssystemer, navnlig som foelge af processernes langsommelighed og kraenkelse af retten til et forsvar; opfordrer derfor medlemsstaterne til at fastsaette foranstaltninger, som er egnet til at hindre retssystemernes dysfunktion;

125. noterer sig de foranstaltninger, der er truffet i Graekenland for at loeslade militaernaegtere af samvittighedsaarsager og for at vedtage en lov, som anerkender retten til militaernaegtelse af samvittighedsaarsager, og tilskynder landet til at arbejde videre med dette spoergsmaal;

126. opfordrer derfor Graekenland til

a) straks at loeslade faengslede militaernaegtere og behandle dem efter den nye lov, som giver mulighed for aftjening af civil vaernepligt,

b) alt efter de enkelte tilfaelde helt eller delvist at fritage de personer, som naegtede at aftjene militaer vaernepligt foer ikrafttraedelsen af den nye lov, fra civil vaernepligt, da mange af dem allerede har vaeret idoemt frihedsstraffe,

c) at give alle hidtidige militaernaegtere fuldstaendig amnesti,

d) at give militaernaegtere samtlige borgerlige rettigheder tilbage, navnlig retten til at faa udstedt et pas, saa de som alle andre europaeiske borgere frit kan rejse i EU, og at vedtage acceptable ordninger for graeske militaernaegtere, som lever i udlandet;

127. opfordrer derfor alle medlemsstaterne til at overholde Europaraadets henstilling og resolution 1993/84 fra FN's Menneskerettighedskommission, idet de fuldt ud anerkender militaernaegtelse af samvittighedsgrunde med mulighed for at aftjene en civiltjeneste; alle personer, der i oejeblikket er ugunstigt stillet som foelge af den nuvaerende retlige situation, boer have amnesti og genindsaettes fuldt ud i deres borgerlige rettigheder;

128. fordoemmer alle de former for daarlig behandling, som de vaernepligtige i Europas haere stadig udsaettes for; foreslaar, at de paagaeldende nationale parlamenter ivaerksaetter en undersoegelse for at faa kendskab til, hvor omfattende og alvorlige disse kraenkelser er i de europaeiske lande;

129. fordoemmer paa ny omtalen af religion paa identitetskort, da den kraenker privatlivet og kan medfoere diskrimination;

130. er bekymret over sammenkoblingen af edb-systemer, som ikke altid respekterer bestemmelser vedroerende beskyttelsen af privatlivet og personlige data;

131. er foruroliget over de mulige afvigelser i forbindelse med SIS-registeret, som tenderer imod at kriminalisere udlaendinge; kraever, at privatlivets fred garanteres i forbindelse med databaser som SIS, og at disse baser ikke maa indeholde oplysninger, som ikke er i overensstemmelse med princippet om ligebehandling og ikke-diskriminering;

132. opfordrer alle medlemsstaterne til at oprette nationale centre til beskyttelse af personlige data;

133. fordoemmer anvendelsen af illegal telefonaflytning og opfordrer medlemsstaterne til at skaffe sig lovgivning, som respekterer de internationale konventioner, og som sikrer ligevaegt mellem kravene om bekaempelse af kriminalitet og kravene om beskyttelse af de grundlaeggende rettigheder og frihedsrettigheder;

134. opfordrer medlemsstaterne til under overholdelse af retsstatsprincipperne at traeffe foranstaltninger til bekaempelse af de overgreb paa de individuelle rettigheder, som foroeves af visse sekter, der burde naegtes status som religioes eller kultisk organisation, som sikrer dem skattemaessige fordele og en vis retlig beskyttelse;

135. konstaterer omfanget og alvoren af de overgreb mod retsstaten, demokratiet og menneskerettighederne, som den organiserede kriminalitet og navnlig terrorismen forvolder, navnlig paa grund af dennes baand til den politiske, den oekonomiske og den offentlige administrations verden, men ligeledes som foelge af omfanget af skattesviget og -snyderiet;

136. fordoemmer derfor kraftigt og uden forbehold alle terroristiske voldshandlinger og voldstrusler og kraever en uboenhoerlig retsforfoelgning af saadanne handlinger i hele EU med alle retsstatslige midler;

137. fordoemmer de mord, lemlaestelser, voldshandlinger, bortfoerelser og den afpresning, som terrorgrupper har gjort sig skyldige i, og opfordrer medlemsstaterne til at fortsaette det naere samarbejde om bekaempelse af terrorismen og med henblik herpaa at styrke det retlige samarbejde og politisamarbejdet;

138. opfordrer til, at der i forbindelse med retsforfoelgningen af strafbare handlinger ud over resocialisering af forbryderne laegges mere vaegt paa at sone den begaaede broede og beskyttelse af borgerne mod recidivitet;

139. opfordrer medlemsstaterne til at undersoege de traditionelle straffeformer som frihedsberoevelse. pengeboeder, fratagelse af foererbevis og se paa, om der kan foejes nye former til, som har saerlig eller generel praeventiv virkning;

140. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen samt medlemsstaternes regeringer og parlamenter.