15. 5. 75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 108/35 
II 
C Forberedende  retsakter) 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG 
Udtalelse  om den  aktuelle  økonomiske  situation  i Fællesskabet 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  besluttede  den 18. oktober  1974  i medfør  af forret-
ningsordenens  artikel  20 stk.  3 at udarbejde  en tillægsudtalelse  om ovennævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 128.  plenarforsamling,  holdt  i Bruxelles 
den 26. og 27. februar  1975,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til forretningsordenens  artikel  20, 
stk. 3, 
under  henvisning  til Udvalgets  udtalelse  om  Kom-
missionens  årsrapport  om den  økonomiske  situation 
i Fællesskabet  C1), 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der blev  fremsat 
af Afdelingen  for økonomiske  og finansielle  anlig-
gender  den 4. februar  1975,  og den  beretning,  som 
ordføreren,  hr. De Bievre,  har afgivet, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  128. 
plenarforsamling,  der  blev  holdt  den  26.  og 27. 
februar  1975,  mødet  den  26. februar  — 
(*) EFT  nr.  C 142  af 16.  11.  1974,  s. 10. VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
med flertal,  idet  12 stemte  imod,  mens  9 undlod 
at stemme, 
1. Indledning 
1.1. Som  nævnt  i den  beretning,  der  ledsager 
denne  udtalelse,  kan  Fællesskabet  ved  begyndelsen 
af 1975  se tilbage  på et år, som  økonomisk  har 
været  tilfredsstillende.  Man  oplevede  en afmatning 
i den  økonomiske  aktivitet,  stigende  inflationsrater 
og oliepriser,  øget  arbejdsløshed,  forringelse  af 
Nr. C 108/36 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 5. 75 
visse  landes  betalingsbalancer  og voksende  forskel 
mellem  medlemsstaternes  økonomiske  præstationer. 
1.2. Der  er sket  væsentlige  forandringer  i med-
lemsstaternes  situation.  Nogle  er af sådan  en stør-
relsesorden,  at de allerede  påvirker  de økonomiske 
strukturer  og nødvendiggør,  at der  hurtigt  foretag-
es en væsentlig  omstilling  og omlægning.  Der  her-
sker stadig  usikkerhed  om  den  nøjagtige  konjunk-
turudvikling  i 1975. 
1.3. Udvalget  har  imidlertid  forsøgt  at påpege 
de kortfristede,  økonomiske  foranstaltninger,  der 
kan anvendes  til  imødegåelse  af Fællesskabets 
økonomiske  og sociale  vanskeligheder. 
1.4. Visse  af problemerne  er strukturelle  og 
forårsaget  af den  i beretningen  beskrevne  situation; 
de er af en sådan  vigtighed  for  medlemsstaternes 
økonomi,  at de kræver  øjeblikkelig  handling,  selv 
om de i mange  tilfælde  først  vil blive  løst  på mellem-
langt  sigt  og på fællesskabsplan. 
1.5. De  kortfristede  konjurkturforanstaltninger 
til løsning  af problemerne  behandles  i første  kapitel 
af denne  udtalelse.  De  generelle  konjunkturpoli-
tiske  foranstaltninger  er nævnt  i kapitel  to. 
1.6. Disse  forskellige  konjunkturforanstalninger 
bør behandles  som  værende  indbyrdes  forbundne, 
selv om anvendelsen  af nogle  af dem  kræver  særlig 
opmærksomhed. 
2. Konjunkturpolitiske  foranstaltninger  i forbindelse 
med de preserende  strukturproblemer 
2.1. Energi 
2.1.1.  Stigningen  i oliepriserne  har haft  en alvorlig 
indvirkning  på de samlede  energiomkostninger  og 
dermed  på forbrugerprisindekset. 
2.1.2.  Olieprisstigningernes  direkte  og  indirekte 
automatiske  virkning  på forbrugerpriserne,  beregnet 
på grundlag  af ind-  og udførslerne,  kan  evalueres 
på følgende  måde: 
— Frankrig  +  4,5% 
— Tyskland  +  3,5% 
— Det  forenede  Kongerige  + 5,5% 
— Nederlandene  +  2,5% 
— Belgien  +  4,0% 
— Italien  +  5,0% 2.1.3.  Denne  stigning  er bl. a. årsagen  til forringel-
sen af bytteforholdet  og medlemsstaternes  betalings-
balancesituation.  Der  må  en helhedsplan  til,  hvis 
disse  problemer  skal  kunne  løses. 
2.1.4.  Selv  om  medlemsstaterne  er indstillet  på 
at nedskære  deres  olieforbrug  ved  at spare  energi 
og ved  at gå over  til energikilder,  som  de selv  råder 
over,  må  de fleste  medlemsstater  i adskillige  år 
indstille  sig  på underskud  på betalingsbalancens 
løbende  poster.  Derfor  må  de hurtigst  muligt  for-
søge  at mindske  det  ved  som  ovenfor  anført  at 
omlægge  eller  nedskære  energiforbruget  og  ved 
at eksportere  en større  del af produktionen.  Situa-
tionen  er omtalt  i udtalelsen  om  Fællesskabets 
energipolitik  (*). 
2.1.5.  Det  betalingsbalanceunderskud,  som  Fælles-
skabet  står  over  for  som  følge  af prisstigningerne 
på olieprodukter,  er af en hidtil  ukendt  størrel-
sesorden.  Da man  på ingen  måde  kan  udelukke,  at 
disse  underskud  vil vokse  i løbet  af de kommende 
år, må  det  forventes,  at problemerne  med  finan-
sieringen  af disse  underskud  ikke  kun  vil påvirke 
Fællesskabet  i det kommende  år. 
2.1.6.  Disse  forhold  kræver,  at medlemsstaterne 
for at overvinde  de vanskeligheder,  de er stillet 
overfor,  indtager  en solidarisk  holding  og samord-
ner deres  økonomiske  politik,  samtidig  med  at 
denne  tilpasses  til det enkelte  lands  særlige  situation. 
2.1.7.  Udvalget  mener,  at de især  bør  undgå  at 
træffe  ensidige,  restriktive  og  protektionistiske 
foranstaltninger,  da de vil  mindske  samhandelen 
og den  økonomiske  aktivitet  og derved  gøre  tilba-
gegangen  endnu  større. 
2.1.8.  Den  nuværende  og  forventede  konjunk-
turudvikling  og omfanget  af de problemer,  der skal 
løses,  gør  det  yderst  vigtigt,  at der  både  på fælles-
skabs-  og verdensplan  iværksættes  nødvendige  for-
anstaltninger,  således  at man  kan  anvende  de kapi-
talmasser,  som  de  olieproducerende  lande  har, 
og som  deres  økonomier  i de fleste  tilfælde  kun 
vil kunne  opsuge  en ringe  del af på kort  sigt.  Især 
bør man  tilskynde  de olieproducerende  lande  til 
at placere  og udlåne  en større  del af deres  finansielle 
overskud  på langt  sigt.  Disse  skridt  tager  sigte  på 
at afhjælpe  de vanskeligheder  på kort  og mellem-
langt  sigt,  som  medlemsstaterne  og andre  olieimpor-
terende  lande  har  med  at finansiere  deres  betalings-
balanceunderskud  og  især  de  olieimporterende 
udviklingslande. 
(Der  foreligger  ingen  statistik  for  de andre  med-
lemsstater). (*) Udvalgets  udtalelse,  EFT  nr. C 125  af 16. 10. 1974. 
15. 5. 75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 108/37 
2.1.9.  Udvalget  mener,  at Fællesskabets  beslut-
ning om at udstede  et fællesskabslån  er et skridt  i 
den rigtige  retning.  For  at blive  virkelig  effektiv 
skal denne  foranstaltning  senere  tilpasses  efter 
behovene  samt  tage  hensyn  til de initiativer  til 
løsning  af problemet,  der  i øjeblikket  tages  inden 
for rammerne  af IMF  eller  som  må henlægges  under 
den europæiske  fond  for monetært  samarbejde  eller 
andre  internationale  organisationer. 
2.2. Økonomisk  vækst 
2.2.1.  Udvalget  noterer  sig,  at Kommissionen 
er af den  opfattelse,  at Fællesskabet  kun  vil komme 
ud for en mindskelse  af den årlige  vækstrate  i brutto-
nationalproduktet  i 1975. 
2.2.2.  Man  kan  dog  ikke  se bort  fra,  at de massive 
prisstigninger  på olie  og andre  importerede  primære 
råstoffer  siden  midten  af 1973  udgør  en reel  formind-
skelse  af Fællesskabets  potentielle  velstand.  Dette 
må man  tage  hensyn  til samt  til den  deraf  følgende 
omfordeling  af verdens  rigdomme. 
2.2.3.  Fællesskabet  må  bære  dette  »tab«,  som 
skyldes  forringelsen  af bytteforholdet;  det  må 
bære  omkostningerne  i forbindelse  med  gælden  til 
tredjelande;  omstillingen  af produktionsmidlerne. 
2.2.4.  Ifølge  Kommissionen  kan  de  samlede 
omkostninger,  der er nævnt  i det foregående  afsnit, 
i løbende  priser  beløbe  sig til mere  end 4% af brutto-
nationalproduktet.  Dette  tal tager  hensyn  til æn-
dringer  i bytteforholdet,  gældsbyrden  og den  yder-
ligere  stigning  i investeringerne.  Det  er et gennem-
snit for  hele  Fællesskabet,  for visse  medlemsstater 
vil det blive  betydeligt  højere.  Disse  ændringer  vil 
naturligvis  ikke  ske  øjeblikkelig,  men  strække  sig 
over adskillige  år. 
2.2.5.  Med  produktionsapparatets  nuværende 
struktur  vil det ikke  være  muligt  inden  for en ret 
kort frist  at efterkomme  den  samlede  efterspørgsel 
efter  produktionsmidler  fra bl. a. de olieproduce-
rende  lande;  samtidig  har Fællesskabet  et øjeblikke-
ligt behov  for at importere  denne  olie  og vil først 
efter  en kortere  eller  længere  periode  få mulighed 
for at finansiere  denne  import  ved  eksport  af inve-
steringsgoder.  For  at mindske  den  deraf  følgende 
skævhed  i udgifterne  og indtægterne  bør  man 
fremme  udviklingen  af industrier,  som  kan  til-
fredsstille  det eksterne,  dog  således  at man  prio-
riterer  forsyningen  af det  interne  marked  med 
produktionsmidler.  Dette  vil resultere  i en bedre balance  i Fællesskabets  eksterne  handel  og  på 
medlemsstaternes  betalingsbalancer. 
2.2.6.  Omstillingen  af Fællesskabets  eksportindu-
strier  på kort  sigt,  hvilket  er nødvendigt  under  om-
struktureringen  eller  omstillingen,  bør  gøre  det 
muligt  at øge  den  interne  efterspørgsel  i Fællesska-
bet, samtidig  med  at man  forsøger  at skabe  lige-
vægt  på handelsbalancen. 
2.2.7.  Man  må ligeides  bestræbe  sig på at mindske 
importen  af varer  og tjenesteydelser  i de sektorer, 
hvor  det er muligt,  især  når  det drejer  sig om  be-
sparelser  af importeret  energi  som  anført  ovenfor, 
og dette  skal  gøres  ved  at fremme  produktionen 
af varer  og tjenester,  hvis  importkvota  er mindre 
end de aktiviteter,  som  de kan  erstatte,  f.eks.  ned-
sættelse  af bilers  størrelse,  udvikling  af de offentlige 
transportmidler. 
Desuden  kunne  udviklingen  af landbrugsproduk-
tionen  inden  for Fællesskabet  og gode  høstresultater 
i 1975  for levnedsmidler,  der kan  eksporteres,  lige-
ledes  bidrage  til en delvis  løsning  af skævhederne 
på de løbende  poster  i denne  periode;  der  skal 
ske en mindskelse  af importen  af visse  landbrugs-
produkter  og en forøgelse  af landbrugseksporten 
uden  pristilskud. 
2.2.8.  Det  økonomisle  og  sociale  Udvalg  er 
klar over,  at den  i de foregående  afdelinger  nævnte 
omstrukturering  af økonomierne  i den  nuværende 
situation  med  stagnation  kan  komme  ud for  så 
alvorlige  vanskeligheder,  at spillerummet  både  i 
visse  medlemsstater  og på fællesskabsniveau  bliver 
meget  snævert. 
Under  alle  omstændigheder  bør  de nationale  kon-
junkturforanstaltninger,  både  hvad  deres  mål  og 
omfang  angår,  tage  hensyn  til deres  indvirkning  på 
hinanden  på fællesskabsniveau. 
2.2.9.  For  alle  økonomiske  og  sociale  kredse 
er det meget  vigtigt  at vide,  om hvordan  købekraf-
ten vil udvikle  sig  i hele  omstillingsperioden.  I 
samarbejde  med  disse  kredse  må  man  både  på 
fællesskabsplan  og i medlemsstaterne  forsøge  at 
finde  en løsning  på dette  problem. 
2.2.10.  Der  kunne  udarbejdes  en særlig  beret-
ning om  formen  af denne  vurdering,  samt  hvad 
man kan  gøre  på fællesskabsniveau,  og det der bør 
gennemføres  i medlemsstaterne  bl.a.  ved  forhand-
linger  med  arbejdsmarkedets  parter. 
2.2.11.  Den  omfordeling  af goderne,  der  i øje-
blikket  foregår  i verden,  kunne  forhindre  en tilba-
Nr. C 108/38 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 5. 75 
gegang,  hvis  OPEC-landene  accepterer  at orientere 
deres  lån,  støtte  og udgifter  på en måde,  der  gør 
det muligt  at overvinde  denne  fase  i den  økono-
miske  cyclus  til mindst  mulig  skade  for verdensøko-
nimien.  En konference  mellem  de olieproducerende-
og olieforbrugende  lande  presser  sig på. Her  bør 
Fællesskabet  og ikke  kun  visse  af medlemsstaterne 
spille  en vigtig  rolle. vendige  omstrukturering,  risikerer  at indtræde 
på et tidspunkt,  hvor  man  endnu  ikke  har  tæmmet 
de inflatoriske  tendenser  i de fleste  medlemsstater. 
I det tilfælde  bør de skridt,  der skal  tages,  studeres 
nøje og udformes,  således  at de ikke  hæmmer  infla-
tionsbekæmpelsen,  som  er nødvendig  for gennem-
førelsen  af de nævnte  mål. 
2.3. Skabelse  af beskæftigelse  og  arbejdskraftens 
bevægelighed 
2.3.1.  Det  må konstateres,  at de yderligere  vanske-
ligheder  som  følge  at en mindskelse  af den  samlede 
efterspørgsel,  nødvendigheden  af at omstrukturere 
visse  sektorer  af erhvervslivet  og gennemføre  fuld 
beskæftigelse  i nær  fremtid  vil kræve  en betydelig 
indsats  på alle  områder. 
2.3.2.  De  menneskelige  problemer,  dette  giver 
anledning  til, er enorme.  Den  socialpolitik,  dette 
kræver  på nationalt  og fællesskabsplan,  skal  udar-
bejdes  meget  omhyggeligt.  Problemet  består  i 
aktivt  at udforme  en politik,  der  skaber  beskæfti-
gelse,  fremmer  arbejdskraftens  omskoling  og bevæ-
gelighed  og beskytter  de arbejdsløses  købekraft. 
2.3.3.  Problemerne  i forbindelse  med  arbejds-
kraftens  omskoling  og bevægelighed  er vanskeligere 
at løse  som  følge  af at: 
— De sektorer,  der  er ramt  af strukturel  arbejds-
løshed,  kan  kun  gøre  lidt  for at omskole  deres 
arbejdskraft  og derved  give  den  beskæftigelse 
i andre  industrier  eller  servicefag; 
— harmoniseringen  af de sociale  fordele  i indu-
strisektorerne  og i de forskellige  lande  er endnu 
ikke særlig  fremskreden,  og dette  hæmmer  lige-
ledes  arbejdskraftens  bevægelighed; 
— en omstrukturering  af uddannelsen  på alle niveau-
er for at gøre  det lettere  for unge  at tilpasse  sig 
senere  i livet  vil ikke  vise  noget  resultat  på kort 
sigt. 
2.3.4.  Landene  forsøger  imidlertid  at løse  disse 
problemer  med  mere  eller  mindre  held,  og Fællesska-
bet har  også  i nogle  år haft  en vis erfaring  med 
omskoling  som  følge  af rationaliseringen  af Fælles-
skabets  kul-  og stålindustri.  Man  bør  benytte  sig 
heraf  for  at kunne  klare  den  nødvendige  omsko-
ling inden  for  andre  sektorer. 
2.4. Inflationen 
2.4.1.  Der  er grund  til at understrege,  at de øko-
nomiske  foranstaltninger,  der i henhold  til de tid-
ligere  anførte  målsætninger  især  tager  sigte  på 
at fremme  den  økonomiske  aktivitet  og den  nød-3. Generelle  konjunkturpolitiske  foranstaltninger 
3.1. Efter  at have  understreget  hvilken  indflydelse 
ovennævnte  strukturproblemer  og  den  måde  de 
skal løses  på, har  på konjunkturudviklingen,  anser 
Udvalget  det  for  nødvendigt  at anføre,  hvordan 
de konjunkturpolitiske  virkemidler  bør  anvendes 
under  de  nuværende  omstændigheder.  Det  pri-
mære  mål  er i denne  forbindelse  at skabe  en øko-
nomisk  situation  med  fuld  beskæftigelse  og sam-
tidig  at bekæmpe  inflationen.  De  medlemsstater, 
der har  underskud  på betalingsbalancen,  bør  desu-
den søge  at mindske  deres  underskud  ved  at lægge 
øget vægt  på eksportsektorerne.  De medlemsstater, 
der har  overskud  på betalingsbalancen,  skal  desu-
den lade  deres  interne  efterspørgsel  vokse  uden  at 
sætte  fart  i inflationen.  Når  de nødvendige  foran-
staltninger  skal  træffes,  må man  først  og fremmest 
være  opmærksom  på  de svageste  i samfundet. 
Den økonomiske  politik  bør  baseres  på disse  mål-
sætninger,  selvom  de ikke  alle kan opfyldes  fuldstæn-
digt i 1975. 
3.2. Prognoserne  siger,  at der  i en stor  del  af 
1975  stadig  vil være  en betydelig  arbejdsløshed  i 
Fællesskabet,  hvis  der  ikke  bliver  truffet  passende 
foranstaltninger  i overensstemmelse  med  neden-
nævnte  anvisninger. 
3.3. Beskæftigelse  og arbejdsløshed 
3.3.1.  Nedgangen  i beskæftigelsen  er af et sådant 
omfang  og en sådan  størrelsesorden,  at alle  de par-
ter, der har indflydelse  på den økonomiske  og sociale 
situation,  hurtigst  muligt  bør  træffe  de nødvendige 
beskyttelsesforanstaltninger  for  at afbøde  denne 
situation.  Med  henblik  herpå  er der  allerede  nu 
blevet  iværksat  eller  påtænkt  en række  foranstalt-
ninger  i medlemsstaterne.  Der  er grund  til at under-
søge,  på hvilke  betingelser  og i hvilken  udstrækning 
disse  vil  kunne  gennemføres  øjeblikkeligt  eller 
skærpes,  hvis  de allerede  eksisterer.  Det  drejer  sig 
om at sikre  beskæftigelsen,  betingelserne  for  og 
de tidsrum,  inden  for hvilke  der ikke  kan  foretages 
afskedigelser,  periodevise  begrænsninger  af arbejds-
tiden,  fordeling  mellem  arbejdstagerne  af de timer, 
hvor  der  ikke  skal  arbejdes,  og en begrænsning 
af mulighederne  for overarbejde.  Finansieringsom-
kostninger  i forbindelse  med  disse  foranstaltninger, 
15. 5. 75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 108/39 
deres  indflydelse  på virksomhedernes  aktivitet  og 
drift  samt  på den  samlede  økonomi  og dens  forven-
tede vækst  bør  dog  tages  med  i overvejelserne. 
3.3.2.  Undersøgelsen  og iværksættelsen  af disse 
foranstaltninger  bør  ledsages  af en vis oplysnings-
virksomhed,  konsultationer  og  enighed  på  alle 
niveauer.  Dette  er så meget  mere  nødvendigt,  som 
et stort  antal  af disse  foranstaltninger  især  på det 
sociale  område  ofte  virker  uomstødelige,  når  de 
en gang  er taget  i anvendelse,  selv  når konjunktu-
udviklingen  ændres. 
3.3.3.  En  mere  ligelig  fordeling  af underbeskæf-
tigelsen  løser  imidlertid  ikke  beskæftigelsesproble-
mer. I de enkelte  medlemsstater  bør  de berørte 
parter  forsøge  at anvende  de foranstaltninger,  der 
bedst  svarer  til de eksisterende  sektorelle  eller  endog 
lokale  forhold.  Desuden  må man  passe  på ikke  at 
gabe  over  for  meget  på en gang;  der  må  træffes 
et valg  blandt  de forskellige  løsninger,  for  ellers 
kan man  ikke  på ny skabe  fuld  beskæftigelse,  og 
finansiering  af udgifterne  til disse  foranstaltninger 
bør ikke  have  en inflatorisk  virkning. 
3.4. Produktion 
3.4.1.  Hvad  angår  den  generelle  politik,  der går 
ud på at bevare  et så højt  produktionsniveau  som 
muligt,  er der grund  til at skelne  mellem  to grupper 
af lande,  de der  ikke  har  betalingsbalancevanske-
ligheder  eller  et betalingsbalanceoverskud  og de 
andre. 
3.4.2.  For  de førstes  vedkommende  må  man 
regne  med,  at man  skal  fremme  den  produktion, 
der er rettet  mod  de interne  investeringer  og for-
bruget,  for i disse  lande  at fjerne  i det mindste  kon-
junkturarbejdsløsheden,  samtidig  med  at man  iværk-
sætter  alle  de ovenfor  anførte  virkemidler  for  at 
fjerne  strukturarbejdsløsheden. 
3.4.3.  I  de lande,  der har  en kraftig  inflation  og 
underskud  på  betalingsbalancen,  bør  man  be-
stræbe  sig på at fremme  investeringerne  og ekspor-
ten i overensstemmelse  med  den  prioritering,  der 
anføres  i punkt  2.2.5. 
3.4.4.  Endelig  skal  medlemsstaternes  politik  være 
sammenfaldende  i deres  målsætning  og iværksættel-
sen deraf  være  tilpasset  det  enkelte  lands  særlige 
situation.  Dette  forudsætter,  at underskudslandene 
sørger  for ikke  at forøge  og om muligt  formindske 
Fællesskabets  samlede  underskud,  og at overskuds-
landene  bestræber  sig på at handle  på en måde,  der 
mindsker  underskudslandenes  vanskeligheder. 
3.5. Investeringer 
3.5.1.  Det  er især  investeringer,  der  må  gøres 
noget  for.  Man  kan  konstatere  en stadig  større efterspørgsel  efter  de investeringsgoder,  der  er 
nødvendige  for udviklingen  af de olieproducerende 
landes  økonomier  og for omlægningen  af Fællesska-
bets bestræbelser  på energiområdet  for  at opdage 
nye og andre  energikilder,  samt  for den  indre  om-
stillingsproces. 
3.5.2.  Under  alle omstændigheder  forekommer  det 
nødvendigt,  at der foretages  betydelige  investeringer 
både  for  at gennemføre  den  omstrukturering  og 
omlægning,  der  er nødvendig  for at fremme  akti-
viteten  og sikre  beskæftigelsen  såvel  som  for  at 
bekæmpe  inflationen  ved  at øge  udbuddet. 
3.5.3.  Men  investeringslysten  manifesterer  sig 
kun,  hvis  rentabilitetsudsigterne  og afsætningsmu-
lighederne  viser  sig at være  tilfredsstillende. 
3.5.4.  På  dette  område  er situationen  forskellig 
i medlemsstaterne.  I visse  medlemsstater  er betingel-
serne  for et generelt  opsving  til stede;  i andre  må 
man træffe  selektive  foranstaltninger  under  hensyn-
tagen  til de budgetmæssige  og andre  til rådighed 
stående  midler,  til selektive  skatte  -og kreditlettelser 
for at fremme  de investeringer,  der er nødvendige 
for omstruktureringen  af økonomien.  I de samme 
lande  er nogle  virksomheder  i en foruroligende  øko-
nomisk  situation  som  følge  af mindre  fortjeneste  på 
grund  af omkostningspresset,  strengere  priskontrol 
og større  skattebyrde,  mens  andre  virksomheder 
stadig  er meget  rentable. 
3.5.5.  De  virksomheder,  hvis  fortjenestmargen 
indsnævres,  må konstatere  en ringere  selvfinansie-
ringsgrad.  Desuden  har  disse  virksomheder  langt 
vanskeligere  ved  at opnå  lån  på kapitalmarkedet 
som følge  af de sløje  tider  på børsen  i de fleste 
medlemsstater.  De  har  derfor  ingen  anden  udvej 
end at optage  lån  på meget  strenge  betingelser, 
hvilket  forøger  virksomhedernes  gæld  og til sidst 
kvæler  dem  finansielt,  når  konjunkturerne,  sådan 
som det i øjeblikket  er tilfældet,  er vigende.  Antallet 
af virksomheder,  der trues  af fallit,  øges  hele  tiden 
i medlemsstaterne. 
3.5.6.  Ved  siden  af denne  mere  eller  mindre 
generelle  og/eller  selektive  forøgelse  af de produk-
tive private  investeringer  bør  man  ikke  helt  se bort 
fra boligbyggeriet,  især  det  sociale  boligbyggeri 
og de offentlige  investeringer,  så meget  mere  som 
de efterkommer  kravene  om strukturel  og regional 
udvikling.  I denne  forbindelse  er der  grund  til at 
nævne  bygninger  til offentlige  formål,  veje,  øko-
nomiske  og sociale  infrastrukturer,  og især  de sam-
Nr. C 108/40 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 5. 75 
fundsinvesteringer,  der opfylder  de kvalitative  krav 
til den  fremtidige  udvikling. 
Under  alle  omstændigheder  må  man  undgå,  at 
disse  bestræbelser  for  at fremme  både  offentlige 
og private  investeringer  finansieres  på inflations-
skabende  måde. 
3.6. Priser 
3.6.1.  Hvad  angår  prisudviklingen,  kan  man, 
hvis der ikke  sker  betydelige  omvæltninger  i verden, 
forvente  en mindskelse  af inflationstakten  i de 
forskellige  lande,  for  så vidt  angår  den  del,  der 
skyldes  årsager,  der  ligger  uden  for  Fællesskabet. 
Hvad  angår  de interne  årsager  til prisstigningerne, 
bør disse  fjernes  i størst  mulig  udstrækning.  De 
offentlige  myndigheder  har  også  en væsentlig  ind-
flydelse  på fjernelsen  af disse  interne  årsager  og 
deres  indvirkninger  på prisniveauet  samt  på fjer-
nelsen  af de inflatoriske  tendenser.  De foranstalt-
ninger,  der træffes  for at omstille  produktionen  og 
fremme  aktiviteten,  skal  vurderes  ud fra deres  ind-
virkning  på prisudviklingen  og de stadig  stærke 
inflatoriske  tendenser  i visse  medlemsstater. 
3.7. Lønindkomster 
3.7.1.  Indkomstdannelsen  i denne  periode  præget 
af konjunkturel  afmatning  rejser  en række  van-
skelige  problemer  i forbindelse  med  tilpasningen 
af denne.  En forringelse  af købekraften  i forhold 
til den,  der  var  nået  i slutningen  af 1974,  vil kun 
have  en negativ  indvirkning  på konjunkturerne. 
3.7.2.  Man  bør  også  forsøge  at fastholde  købe-
kraften  ved  hjælp  af særlige  indgreb  til fordel  for 
dem,  der  bliver  ledige  under  denne  periode  med 
vigende  konjunkturer.  Der  gennemføres  i øjeblikket 
forskellige  sociale  foranstaltninger  i medlemssta-
terne,  og man  bør  vurdere  deres  nytte  både  ud fra 
et strukturelt  såvel  som  konjunkturelt  synspunkt. 
3.7.3.  Under  alle  omstændigheder  bør  de forskel-
lige lande  forsøge  at afpasse  deres  politik  efter  de 
lande  i Fællesskabet,  som  på dette  område  har haft 
held til at fastholde  både  deres  interne  og eksterne 
balance  ved  hjælp  af forholdsregler,  som  har  gjort 
det muligt  at undgå  den  betydelige  inflation,  som 
visse  medlemsstater  har  kæmpet  med  i 1974  og 
stadig  kæmper  med. 
3.7.4.  Indkomstfordelingen  og sikringen  af købe-
kraften  influerer  direkte  på opsparingen.  For  at 
beskytte  småsparerne  imod  udhulingen  af pengenes 
værdi  bør  man  indføre  forskellige  former  for skat-
telettelse  for de renteindtægter,  som  de små  og mel-
lemstore  indkomster  får på deres  opsparing. 3.8. Forbrug 
3.8.1.  Den  økonomiske  og sociale  politik  tager  bl.a. 
sigte  på at bevare  forbruget  på et højt  niveau.  Det 
er vigtigt  at give  dette  et mere  kvalitativt  indhold 
ved indgående  og objektivt  at informere  forbrugerne 
om de tilbudte  produkters  og tjenesters  pris  og 
kvalitet.  En sådan  oplysning  vil ligeledes  opfylde 
det økonomiske  mål,  at man  opnår  en mere  rationel 
udnyttelse  af sjældne  produkter. 
3.8.2.  Den  økonomiske  politik  bør  undgå,  at 
forbruget  har en samlet  negativ  vækstrate,  selv  om 
det i visse  sektorer,  som  f.eks  i bilindustrien  og den 
direkte  anvendelse  af energikilder,  nødvendigvis 
må resultere  i en absolut  tilbagegang  i anvendelsen 
af disse  goder.  De  bestræbelser,  der  tager  sigte 
på at fastholde  forbruget  hos  den  ikke-aktive  del 
af befolkningen,  såvel  som  hos  dem,  der  midlerti-
digt er inaktive,  går i den rigtige  retning. 
3.8.3.  Da  medlemsstaternes  forskellige  situation 
bevirker,  at mulighederne  for at fremme  forbruget 
varierer,  bør man  i de lande,  hvor  inflationen  stadig 
er voldsom,  undgå,  at der  udvikler  sig nye  infla-
toriske  tendenser  som  følge  af den  skævhed,  der 
kunne  opstå  mellem  en utilstrækkelig  produktion 
til internt  forbrug  og en for  stor  efterspørgsel  til 
aktuelle  priser.  Man  bør,  og dette  gælder  for alle 
medlemsstater,  finde  en passende  balance  mellem 
opsparingen  og forbruget  samtidig  med,  at man 
tilpasser  opsparingen  efter  investeringsbehovene. 
3.8.4.  I  1975  må  visse  medlemstater  sandsyn-
ligvis  affinde  sig med  en meget  begrænset  vækst 
i det private  forbrug,  mens  andre  derimod  bør  for-
søge at nå frem  til en vækst  i det private  forbrug, 
der svarer  bedre  til de faktiske  udviklingsmuligheder 
i BNP. 
3.9. Kapitalmarkedet  — kreditpolitik  — renteniveau 
3.9.1.  Som  anført  ovenfor  er kapitalmarkederne 
i de forskellige  lande  karakteriseret  ved et betydeligt 
fald i aktieindekserne  på mellem  30 og 50%,  ved 
meget  høje  rentesatser  og ved  stramme  kreditbe-
tingelser  under  hensyntagen  til rentabilitetsudsigterne 
for den forventede  konjunkturudvikling  i 1975. 
3.9.2.  De  selektive  kreditforanstaltninger  skal 
bidrage  til at fremme  de investeringer,  der er nød-
vendige  for  at gennemføre  omstruktureringen  og 
15. 5. 75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 108/41 
for at fremme  energibesparelserne,  forskningen  i 
nye energikilder  og eksporten. 
3.9.3.  Kreditudviklingen  og  kravene  til denne 
udvikling  er forskellige  fra land  til land;  landene 
med en stærk  betalingsbalance  har  almindeligvis 
en mindre  inflation  og har  større  mulighed  for at 
fremme  kreditten  og sænke  rentesatserne. 
3.9.4.  Hvis  man  fører  denne  ekspansive  politik, 
vil disse  lande  indirekte  fremme  udviklingen  i de 
svageste  lande. 
3.10.  Budget-  og skattepolitik 
3.10.1.  Medlemsstaternes  budgetpolitik  bør  til-
passes  efter  de økonomiske  udsigter  for 1975.  Rent 
generelt  kan  man  sige,  at visse  medlemsstater  bør 
føre en budgetpolitik,  som  ikke  øger  skattetrykket 
på den  ønskede  udvikling  af den  økonomiske  akti-
vitet.  Den  øgede  efterspørgsel,  der stammer  direkte 
fra eller  er stimuleret  af myndighederne,  bør styres  i 
en sådan  retning,  der ikke  hindrer  bestræbelserne  på 
en omlægning  til den  nødvendige  eksport  af de 
ovenfor  anførte  grunde. 
3.10.2.  I  disse  lande  kunne  de finansielle  midler, 
der kræves  til denne  omlægning,  i højere  grad 
stamme  fra lån end  fra de offentlige  finanser  i en 
periode  med  konjunkturmæssig  afmatning.  De lande, 
der under  højkonjunkturen  har oparbejdet  konjunk-
turmæssige  finansieringsreserver,  vil  næppe  have 
vanskelighed  ved  at tage  disse  i anvendelse  uden 
at gøre  nye  indgreb  i opsparingen. 
3.11.  Handels-  og betalingsbalancen 
3.11.1.  Her  afviger  situationen  i de forskellige 
medlemsstater.  Lande  med  en betydelig  inflation 
må opnå  større  ligevægt  på handels  og betalings-
balancen.  På fællesskabsniveau  bør  der  ydes  støtte 
på betingelse  af, at disse  lande  er parate  til at føre 
en politik,  der tager  sigte  på større  intern  stabilitet 
uden  dog  at se bort  fra mulighederne  for finansiel 
støtte  fra organer  uden  for Fællesskabet.  Man  må 
undgå,  at den  almindelige  arbejdsløshed,  som  alle-
rede er betydelig  i medlemsstaterne,  ikke  øges 
betydeligt  af det,  der i visse  tilfælde  kan  minde  om 
international  insolvens. 3.12.  Penge-  og valutapolitik 
3.12.1.  Der  er stor  forskel  på penge-  og valuta-
politikken  i én gruppe  af medlemsstater  i forhold 
til en anden.  Selv  i denne  periode  med  vigende  kon-
junkturer  bør  medlemsstaterne  undgå  at stimulere 
konjunkturudviklingen  ved  en for stor  forøgelse  af 
pengemængden. 
3.12.2.  Hvad  angår  valutapolitikken  forsøger 
visse  medlemstater  at fastholde  udsvingene  inden 
for temmeligt  snævre  grænser  i forhold  til dollar-
kursen.  Andre  svinger  meget  kraftigt  i forhold 
til dollarkursen  eller  kursen  på de andre  medlems-
staters  valutaer.  Denne  sitation  vanskeliggør  i 
høj grad  en samordnet  rentepolitik,  en genrejs-
ningspolitik,  en politik,  der tager  sigte  på at fremme 
handelen  mellem  medlemsstaterne  på et mere  eller 
mindre  stabilt  og sammenligneligt  grundlag. 
3.12.3.  Den  internationale  forvirring  på valuta-
området  fremmer  ikke  den  aktivitetsfremmende 
politik  inden  for Fællesskabet.  Dog  bør  man  fort-
sat gøre  en indsats  for at finde  frem  til de institu-
tionelle  og andre  midler,  hvormed  valutaernes  inter-
nationale  værdi  kan  genoprettes  og fastholdes. 
3.12.4.  En  nødvendig  betingelse  er stadig  og 
mere  end  nogen  sinde,  at der følges  en intern  øko-
nomisk  og social  politik,  der  kan  fremme  denne 
stabilitet. 
4. Konklusioner 
4.1. I  denne  udtalelse  er der  fremført  en række 
foranstaltninger  til imødegåelse  af visse  særlige 
strukturproblemer  og generelle  konjunkturproble-
mer,  og disse  bør  hurtigst  gennemføres  på en sam-
ordnet  måde  i de enkelte  medlemsstater  og på 
fællesskabsplan. 
4.2. Hvad  angår  de strukturelle  foranstaltninger, 
kræver  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg,  at det 
inddrages  både  i de undersøgelser  og i de høringer, 
der går  forud  for  beslutningerne  på fællesskabs-
niveau.  Det  har til hensigt  i nær fremtid  at fremsætte 
en udtalelse  om  omstruktureringsproblemerne. 
4.3. Hvad  angår  de generelle  konjunkturforan-
staltninger,  har  Udvalget  fremsat  en række  forslag. 
Det mener  imidlertid,  at på grund  af den  hurtigt 
skiftende  situation  bør  det  konstant  rådføre  -sig 
med Kommissionens  repræsentanter  og med  regel-
Nr. C 108/42 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 5. 75 
mæssige  mellemrum  udveksle  synspunkter  under  en 
eller  anden  form  med  Ministerrådets  repræsentanter. 
4.4. Denne  udtalelse  er et forsøg  på at nå frem 
til denne  gensidige  information,  som  bør  efterfølges 
af regelmæssige  kontakter.  Udvalget  er parat  til 
at tilrettelægge  sit eget  arbejde  herefter  og bidrage 
til ved  alle  økonomiske  og sociale  kredses  hjælp at løse  de alvorlige  problemer,  som  Fællesskabet 
står over  for. 
Bruxelles,  den  26. februar  1975. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
BILAG 
til udtalelse  fra Det økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  af Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  under  for-
handlingerne. 
Punkt  2.2.11. 
Andet  komma  affattes  således: 
»... der i øjeblikket  foregår  i verden,  vil kunne  forhindre  recession,  hvis  blot  OPEC-landene 
gennem  egnede  aftaler  orienterer  ...« (resten  uændret). 
Afstemningsresultat 
40 stemte  for;  45 stemte  imod;  11 undlod  at stemme. 
Punkt  3.3.1. 
Det næstsidste  punktum  affattes  således: 
»Det  drejer  sig om at sikre  beskæftigelsen,  lønindkomsterne  og de tidsrun,  inden  for hvilke 
der ikke  kan  foretages  afskedigelser«.  Resten  udelades. 
Afstemningsresultat 
42 stemte  for;  47 stemte  imod;  10 undlod  at stemme. 
Punkt  3.3.3. 
Dette  punkt  erstattes  med  følgende: 
»En mere  ligelig  fordeling  af underbeskæftigelsen  løser  ikke  beskæftigelsesproblemet.  For 
at løse  dette  problem  og sikre  samtlige  arbejdstagere  stabil  beskæftigelse  er det nødvendigt, 
at Fællesskabet  og staterne,  såvel  på europæisk  plan  som  for det enkelte  lands  vedkom-
mende,  sørger  for i højere  grad  at give  retningslinjer  for omstruktureringen  og for at udvide 
det enkelte  lands  produktionsgrundlag  og den  samlede  udvikling«. 
Afstemningsresultat 
44 stemte  for;  57 stemte  imod;  ingen  undlod  at stemme. 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  forordning  (EØF)  vedrørende  en fælles  definition  af 
oprindelsesbegrebet  for råolie  og mineralske  olieprodukter 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 124  af 15.  oktober  1974,  side  1-3. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  22. juli  1974  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om  oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det  nævnte  emne.