Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om deltagelsesregler for virksomheder, forskningscentre og universiteter og regler for formidling af forskningsresultater gældende under gennemførelsen af Det Europæiske Fællesskabs rammeprogram 2002-2006"

(2002/C 94/01)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 14. november 2001 under henvisning til EF-traktatens artikel 167 og 172, stk. 2, at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Henri Malosse til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 4. februar 2002.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 388. plenarforsamling af 20.-21. februar 2002, mødet den 21. februar 2002, med 68 stemmer for, 1 imod og 1 stemme hverken for eller imod følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Reglerne om deltagelse og formidling indgår i gennemførelsen af Den Europæiske Unions 6. forskningsrammeprogram(1) og de tilhørende særprogrammer. Det skal tilføjes, at teksten for første gang er genstand for fælles beslutningstagning mellem Rådet og Parlamentet.

1.2. Selv om udkastet til afgørelse er teknisk, indebærer det en række politiske valg, eksempelvis med hensyn til deltagelse af retlige enheder fra tredjelande, prioriterede projektudvælgelseskriterier og adgang til den viden, som forskningsprojekterne udmønter sig i.

1.3. ØSU bør være opmærksom på spørgsmålet omkring administrativ forenkling i overensstemmelse med den adfærdskodeks, som det har vedtaget herom(2). Mange aktører på forskningsområdet har nemlig klaget over de alt for mange formaliteter i det europæiske forskningssamarbejde, og ØSU har gjort opmærksom herpå ved adskillige lejligheder.

2. Nyheder i Kommissionens forslag

2.1. De nye regler bunder i ønsket om at tage højde for de nye retningslinjer for det 6. rammeprogram, herunder fremkomsten af to nye interventionsformer: støtte til ekspertisenet og til integrerede forskningsprojekter. I den forbindelse vil der blive ydet direkte tilskud til disses budgetter.

2.2. Deltagere fra medlemsstaterne og fra de associerede kandidatstater har nøjagtig samme rettigheder og forpligtelser, hvilket også gælder internationale videnskabelige samarbejdsorganisationer af europæisk interesse som Den Europæiske Rumorganisation (EAS), Den Europæiske Organisation for Højenergifysik (CERN) osv.

2.3. Kandidatlandene er naturligvis fuldt støtteberettigede. Organisationer fra andre tredjelande kan for første gang deltage i størstedelen af rammeprogrammets aktiviteter med fulde rettigheder; det gælder bl.a. tredjelande, som kan deltage i rammeprogrammets specifikke internationale samarbejdsaktiviteter (Rusland, stater i Øst- og Centraleuropa, tredjelande i Middelhavsområdet og udviklingslande, lande fra AVS, Latinamerika og Asien), som desuden er fuldt berettigede til finansieringstilskud.

2.4. Allerede etablerede konsortier, som har ansvaret for netværk og integrerede projekter, får mulighed for at ændre deres sammensætning, herunder ved at de selv indkalder tilbud under Europa-Kommissionens tilsyn. Denne bestemmelse kan måske blive til gavn for SMV'er, hvis deltagelse i rammeprogrammet sættes til mindst 15 %.

2.5. Større fleksibilitet i kraft af ét enkelt arbejdsprogram for hvert særprogram, som kan ændres når som helst, samt indkaldelser af tilbud på tidspunkter, som er afhængige af behovene.

2.6. En smidiggørelse af finansieringsbestemmelserne i form af tildeling af forskud. Sideløbende hermed vil den efterfølgende kontrol dog blive styrket, og der indføres en pligt til at få udstedt en regnskabsattest ved en uafhængig revisor; udgifterne hertil kan fuldt ud afholdes af Den Europæiske Union. Parallelt hermed vil der blive udpeget uvildige sagkyndige til opfølgning af ekspertisenettene og de integrerede projekter og evt. visse klassiske aktioner.

2.7. En smidiggørelse af formidlingsreglerne for en deltager i et konsortium, eksempelvis mulighed for ikke at delagtiggøre partnere i en del af den forudeksisterende knowhow eller begrænsning af retten til adgang til resultaterne til kun at gælde for visse deltagere.

2.8. De enheder, som indgiver tilbud, har ikke længere pligt til ved kontraktens underskrivelse at føre bevis for, at de råder over de ressourcer, som er nødvendige for at gennemføre de indirekte aktioner, hvilket tidligere udmøntede sig i en forpligtelse til at levere bankgarantier. Dette var en umulig eller/og særdeles kostbar form for bevisførelse for mindre virksomheder, herunder ikke mindst nystartede foretagender. Til gengæld indfører Kommissionen solidarisk ansvar for samtlige et konsortiums deltagere, hvilket betyder, at den forbeholder sig en måske kun teoretisk ret til at kræve betaling af de mest solvente deltagere i tilfælde af manglende betaling. Der indføres undtagelsesbestemmelser for offentligretlige organer, og det gøres muligt for konsortiet at fastlægge interne konsortieregler, hvorefter deltagerne kun er ansvarlige for den del af EU-budgettet, som de har fået tildelt.

3. ØSU's bemærkninger

3.1. Deltagelsesreglerne tager sigte på en højere grad af forenkling og større åbenhed samt en bedre sammenhæng med EU's strategiske målsætninger. Hensigten er både at gøre EU's indsats mere synlig og effektiv og at påse, at programmet kommer til at svare til borgernes ønsker.

3.2. Forenkling

3.2.1. ØSU udtrykker tilfredshed med de nye bestemmelser, da de vil kunne sikre større fleksibilitet og bedre gennemsigtighed og lige adgangsmuligheder. ØSU godkender bl.a., at der ikke mere er pligt til at fremlægge en bankgaranti, som kunne være vanskelig og kostbar at opnå. Det godkender tillige ordningen med budgetforskud, som med fordel træder i stedet for tilbagebetalingen af udgifter, hvilket kunne medføre likviditetsvanskeligheder. Disse to nyskabelser skulle kunne komme SMV'erne til gavn, idet disse bør anses for nøgleelementet i det 6. FTU-rammeprogram som følge af deres afgørende betydning for forbedring af EU's konkurrenceevne og jobskabelse.

3.2.2. Alligevel lægges der ikke op til særlige bestemmelser til forenkling af formaliteterne ved indgivelse af ansøgninger; her tænkes f.eks. på de forslag om decentralisering, som ØSU fremsatte i forbindelse med det 5. rammeprogram. Denne side af sagen har ellers afgørende betydning, og ØSU anmoder Kommissionen om at forelægge en handlingsplan for procedureforenkling i stil med "Slim"-tiltagene. Det er beklageligt, at Kommissionen ikke har fulgt ØSU's andre forslag om forenkling af procedurerne og lettelse af SMV'ernes deltagelse, såsom en decentralisering af forholdsudvælgelsen og tildeling af bloktilskud til organisationer, der fungerer som mellemled. Noget sådant ville bl.a. have gjort det muligt at fjerne usikkerheden omkring tidspunkterne for offentliggørelse af indkaldelser og at tilbyde bistand med projektforelæggelsen.

3.2.3. ØSU udtrykker tilfredshed med, at Kommissionen har accepteret ØSU's forslag om som støtteberettigede enheder at medtage sammenslutninger af virksomheder, handelskamre, brancheorganisationer og tekniske centre samt civilsamfundets øvrige organisationer. ØSU henstiller bl.a., at disse sammenslutninger får mulighed for at deltage i projekterne som projektopfølgningskoordinatorer, bl.a. af hensyn til formidlingen og nyttiggørelsen. Deres deltagelse bør fremmes, når der er tale om projekter vedrørende SMV'er.

3.2.4. Med hensyn til indsatsen fra virksomhedsgruppers side henstiller ØSU, at der skal kunne ydes støtte til tværnationale samarbejdsprojekter mellem disse grupper, hvis formålet er at etablere et permanent teknologisk samarbejde mellem virksomheder. Indsatsen bør kunne udføres både i EU og med partnerlande, Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, Central- og Østeuropa, tredjelande i Middelhavsområdet, Latinamerika osv.

3.2.5. Med hensyn til det solidariske ansvar mellem deltagerne henstiller ØSU ud fra den betragtning, at denne bestemmelse ikke må afholde store koncerner fra at indgå i et samarbejde med mindre enheder, som formodes hyppigere at have betalingsproblemer, at der indføres en mulighed for en forsikringsordning, hvortil udgifterne afholdes fuldt ud over EU-budgettet; dette ville også værne godt om EU's finansielle interesser. Indføres der ikke en sådan ordning, hælder ØSU til den anskuelse, at princippet om solidarisk ansvar vil få yderst uheldige følger.

3.2.5.1. Dog er der fare for, at en sådan (over EF-budgettet) finansieret forsikringsordning vil reducere de midler, som umiddelbart står til rådighed for forskning og udvikling. Derfor bør der i en pilotfase først indhøstes erfaringer med sådanne forsikringers muligheder og omkostninger.

3.2.5.2. Desuden må det sikres, at statslige institutioner eller organer i statsligt regi, som det ikke er tilladt at overtage solidarisk hæftelse, hverken udelukkes fra deltagelse eller forfordeles på anden vis.

3.2.6. Med hensyn til valg af virkemidler går ØSU ind for at give aktørerne frit valg. De forskellige gennemførelsesformer vil herved blive til en slags "værktøjskasse", hvor det bliver muligt at vælge det, som svarer bedst til behovene, og gøre valget afhængigt af de indhøstede erfaringer.

3.2.7. ØSU godkender brugen af forskud og ser gerne, at de primært går til mindre forskningsorganer og SMV'er, og at de tildeles, inden indsatsen indledes. ØSU godkender brugen af eksterne revisorer, forudsat de vælges af projektlederne, således at Kommissionen kun skal verificere deres uvildighed; udgifterne til revisorerne bør afholdes fuldt ud over EU-budgettet, forudsat der ikke sker nogen stigning i de samlede administrationsudgifter.

3.2.8. ØSU påskønner principielt, at der opstilles en liste over ikke-støtteberettigede udgifter (negativliste), samtidig med at man ophæver listen over støtteberettigede udgifter (positivliste). Ordningen virker tiltalende, fordi sigtet er forenkling. Dog må det påses, at dette ikke giver Kommissionen mulighed for systematisk at benægte gyldigheden af de afholdte udgifter. Det forekommer derfor at være påkrævet med en forsøgsfase, inden princippet indføres endeligt.

3.2.9. ØSU understreger, at operatørerne må have adgang til informationsværktøjer og må bistås ved projekternes udformning og forvaltning, specielt ved hjælp af en standardkontrakt for hvert interventionsinstrument samt en vejledning indeholdende henstillinger for projektafviklingens enkelte etaper.

3.3. Åbenhed

3.3.1. Udvælgelsesmetoden og definitionen på ekspertisenet er fortsat særdeles vag. Udkastet til afgørelse bringer ikke noget svar på en lang række spørgsmål, herunder evalueringskriterier og hvilke metoder, der benyttes til sikring af resultatformidlingen. ØSU ser gerne, at Kommissionen redegør nærmere for sine hensigter.

3.3.2. Med hensyn til ekspertisenet bør kravet om, at nettene skal bestå af mindst tre uafhængige retlige enheder etableret i tre forskellige medlemsstater eller associerede stater (hvoraf mindst to skal være EU-medlemsstater) ikke resultere i et kapløb om bekvemmlighedspartnere eller, i begrundede tilfælde, medføre, at der opereres med mindre partnerskaber.

3.3.3. Nogle af definitionerne (artikel 2) bør nok præciseres nærmere. I definitionen af SMV'er bør der således tages hensyn til Kommissionens nye forslag, således at man opstrammer kriteriet om uafhængighed, fordi der er forekommet en række tilfælde af misbrug, bl.a. på forskningsområdet. Også andre definitioner bør præciseres nærmere, bl.a. på budgetområdet.

3.3.4. ØSU udtrykker tilfredshed med nogle af reglerne om smidiggørelse af bestemmelserne om ejendomsret, hvorved det gøres muligt at udelukke formidling af forudeksisterende knowhow og at gøre innovationsprocessen optimal. Dog kan nogle af bestemmelserne, som bevirker, at nogle af resultaterne ikke omfattes af de almindelige formidlingsregler mellem deltagerne i ét og samme konsortium, komme til at ramme SMV'er eller andre mindre forskningsenheder. Der bør derfor lægges op til en follow-up-ordning for disse, således at de kan opnå vejledning i bedst mulige praksis med hensyn til mulige ordninger mellem et konsortiums enkelte deltagere.

3.3.5. ØSU billiger, at konsortierne selv får mulighed for at indkalde tilbud på visse aktiviteter eller udvidelse af aktiviteter på den betingelse, at det sker inden for den af Kommissionen fastlagte ramme, så åbenhed, ligebehandling og overensstemmelse med programmålsætningerne garanteres. ØSU finder det vigtigt, at der i den forbindelse findes frem til smidige bestemmelser, som bl.a. skal gøre det muligt at lade grupper af små og mellemstore virksomheder deltage.

3.3.5.1. Af hensyn til åbenheden henstiller ØSU bl.a., at indkaldelser af tilbud offentliggøres på CORDIS, og at Kommissionen eller sagkyndige, som er behørigt bemyndiget af Kommissionen, inddrages på alle stadier af disse konkurrenceudbud, lige fra den første udformning og til kontraktopfølgningen.

3.4. Sammenhæng med EU's målsætninger

3.4.1. Uden at ville så tvivl om princippet om i ret vid udstrækning at give associerede tredjelande adgang til programmerne i form af samarbejdsprogrammer må bestemmelsen om, at "enhver retlig enhed etableret i et tredjeland kan deltage i det 6. program" anses for at være for vidtgående. Af hensyn til EU's interesser bør denne bestemmelse præciseres nærmere, så den dels begrænses til lande fra Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og associerede kandidatstater, der deltager som fuldgyldige medlemmer, og dels til tredjelande, som har ret til at deltage i særlige internationale samarbejdsaktioner inden for rammeprogrammet (Rusland og SNG, tredjelande i Middelhavsområdet og udviklingslande fra AVS, Latinamerika og Asien). Med hensyn til samarbejdet med industrilande (jf. ØSU's udtalelse af 11. juli 2001)(3), gives der nok udtryk for anerkendelse af dets økonomiske og sociale værdi, men det er ØSU's håb, at man i praksis vil operere med gensidighedsprincippet; Kommissionen anmodes om at forelægge en rapport om dette princips overholdelse fra vore partneres side.

3.4.2. I afgørelsen om reglerne om deltagelse i det 5. FTU-rammeprogram(4) krævedes det i artikel 20, at der skulle forelægges en teknologisk gennemførelsesplan. ØSU godkendte dette skridt, som skulle sikre, at projektet udmøntede sig i konkrete resultater, og som omfattede bestemmelser om formidling og nyttiggørelse af viden. ØSU rejser det spørgsmål, hvorfor bestemmelsen erstattes af et program om nyttiggørelse og formidling, som først forelægges ved projektets lancering. Dette skift ser ikke ud til at svare til konklusionerne fra det europæiske topmøde i Lissabon i marts 2000 om at gøre EU til den mest konkurrencedygtige og videnbaserede økonomi i verden inden år 2010.

3.4.3. For at opfylde Lissabon-målsætningerne er det påkrævet, at flest mulige europæere får en passende videnskabelig-teknisk grunduddannelse, lige som der må tilvejebringes en passende balance og frugtbar vekselvirkning mellem grundforskning med langsigtet perspektiv og produktorienteret udvikling. Denne dualitet må også tilgodeses i deltagelsesreglerne og i de relevante projektevalueringskriterier.

3.4.4. Under henvisning til bemærkningerne i pkt. 3.4.3 ser ØSU gerne, at Den Europæiske Unions topprioriteter, såsom beskæftigelse, etablering af nye aktiviteter, iværksætterånd og konkurrenceevne, også tages med i billedet som overordnede projektevalueringskriterier.

Bruxelles, den 21. februar 2002.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) ØSU's udtalelse, EFT C 260 af 17.9.2001.

(2) ØSU's udtalelse, EFT C 14 af 16.1.2001.

(3) ØSU's udtalelse, EFT C 260 af 17.9.2001.

(4) ØSU's udtalelse "Evaluering af det 5. FTU-rammeprogram", EFT C 367 af 20.12.2000.