ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
22.

bemærker med bekymring, at der ifølge Revisionsrettens beretning er begået fejl i forbindelse med udbud og kontraktforvaltning, at centret accepterede en ændring i udførelsen af en kontrakt uden på behørig vis at have dokumenteret, at det alternativ, kontrahenten foreslog, som minimum svarede til den løsning, der var foreslået i tilbuddet, og at centret ikke ændrede den rammekontrakt, der var indgået med den pågældende kontrahent, med henblik på at lade den afspejle den pågældende ændring; bemærker, at centret har formaliseret sine retningslinjer for kontraktforvaltning for at supplere oplæringen af kontraktforvaltere, arbejdsgangen og den eksisterende kontrol;
15.

bemærker, at agenturets arbejdsbyrde er steget betydeligt i årenes løb, og at det begrænsede antal medarbejdere fortsat er en af agenturets største udfordringer både på kort og lang sigt; bemærker, at agenturet forventer, at antallet af medarbejdere vil stige til over 300 ved udgangen af 2020; anerkender, at personaleforøgelse skal godkendes af Parlamentet og Rådet, og at agenturet forsøger at mindske virkningerne af dette begrænsede antal medarbejdere gennem omprioritering af opgaver og hurtig rekruttering; påpeger, at den nuværende praksis med først at rekruttere det nødvendige personale til gennemførelse af en retsakt, når den pågældende retsakt er trådt i kraft, medfører, at man forlader sig på, at det eksisterende personale gennemfører de forberedende foranstaltninger til gennemførelse af den pågældende retsakt, hvilket stiller store krav til agenturets centrale teams kapacitet og derfor indebærer en risiko for at påvirke agenturets gennemførelse af de daglige aktiviteter; opfordrer Kommissionen til at åbne mulighed for at fremrykke ansættelsen af nogle af de medarbejdere, der skal ansættes ifølge et forslag til retsakt, for at give agenturet mulighed for effektivt at forberede gennemførelsen af den pågældende retsakt;
bemærker med hensyn til opfølgningen på Revisionsrettens bemærkninger for det foregående år, at agenturet undertegnede en IT-rammekontrakt med en virksomhed, der leverede den samme tjenesteydelse i henhold til en tidligere rammekontrakt, uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse under proceduren for udbud efter forhandling; bemærker, at alle betalinger, der er afholdt under denne rammekontrakt og alle relaterede specifikke kontrakter er regelstridige, og at en forenklet procedure kun er acceptabel under særlige omstændigheder, som ikke blev godtgjort af agenturet; anerkender agenturets tidligere svar om, at udbuddet med forhandling var blevet gennemført på grundlag af artikel 134, litra f), i gennemførelsesbestemmelserne til Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/2462 ( 3 ) , som gør det muligt at anvende denne procedure, når et leverandørskifte ville medføre uforenelighed eller uforholdsmæssigt store tekniske vanskeligheder ved drift og vedligeholdelse, og at denne løsning derfor blev anset for at være den mest omkostningseffektive; bemærker imidlertid, at agenturet erkendte, at dokumentationen for kontrakten ikke i tilstrækkelig grad begrundede anvendelsen af denne procedure, og at det er fast besluttet på at sikre, at sådanne fremtidige procedurer vil være mere solidt begrundet; opfordrer agenturet til at sikre fuld overholdelse af reglerne for offentlige udbud og afslutte Revisionsrettens udestående bemærkning;
16.

noterer sig på baggrund af Revisionsrettens beretning, at fællesforetagendets bestyrelse i 2019 nedsatte en ad hoc-gruppe til at gennemgå dets rapporteringssystem, og at ad hoc-gruppen foreslog, at der blev indført et nyt Earned Value Management-system (EVM), som blev godkendt af bestyrelsen i april 2019; noterer sig imidlertid med bekymring, at det foreslåede EVM-system ikke tager hensyn til alle de uafhængige eksperters anbefalinger og ikke giver klare oplysninger om, hvilke tekniske fremskridt der er opnået med de hidtil afholdte omkostninger med hensyn til fællesforetagendets samlede leveringsforpligtelser vedrørende ITER-projektet; noterer sig på baggrund af Revisionsrettens beretning, at det i betragtning af det nye EVM-systems betydning for registrering af performance er afgørende, at fællesforetagendet overvåger dets effektivitet i gennemførelsesfasen, og at bestyrelsen underrettes, når der opstår væsentlige problemer; understreger, at EVM-systemet er i overensstemmelse med kravene fra fællesforetagendets bestyrelse, som består af medlemsstater, og som har udpeget en særlig arbejdsgruppe til at udforme EVM-systemet i overensstemmelse med fællesforetagendets særlige karakteristika; bemærker på baggrund af fællesforetagendets svar, at EVM nu er stabil og er resultatet af et omfattende samspil med ad hoc-ekspertgruppen vedrørende flerårig planlægning (»gruppen«); bemærker, at gruppen fraråder at benytte klassiske EVM-tiltag, dels på grund af fællesforetagendets særlige karakter, dels på grund af omfanget af den indsats, det vil kræve at gennemføre sådanne foranstaltninger, og at EVM-foranstaltningerne i stedet bør anvendes til at overvåge fællesforetagendets performance; bemærker endvidere, at fællesforetagendet mener, at der ikke er behov for yderligere foranstaltninger i denne henseende, idet det fuldt ud har overholdt gruppens afgørelser; glæder sig over, at fællesforetagendet har vedtaget en mere konsekvent rapportering om projektresultater gennem vedtagelse af en projektbrochure; opfordrer fællesforetagendet til at udvide EVM-systemet med de kriterier, der anvendes til at analysere de uafhængige eksperters anbefalinger og sikre offentlig adgang til projektbrochuren;
3.

noterer sig bemærkningen i Revisionsrettens beretning om rettidige betalinger og det forhold, at agenturet i 2019 i 18 % af tilfældene betalte morarenter; bemærker med bekymring, at Revisionsretten konstaterede lignende eller højere niveauer af forsinkelser i 2018, 2017 og 2016; bemærker, at de fleste forsinkede betalinger vedrørte godtgørelse af rejseudgifter for deltagere i workshopper til trods for bestræbelserne på at reducere efterslæbet af disse godtgørelser; noterer sig agenturets svar på Revisionsrettens konstatering; gentager, at det er nødvendigt at håndtere situationen med sene betalinger og mindske den finansielle og omdømmemæssige risiko, som Revisionsretten beskriver; opfordrer agenturet til senest i juni 2021 at underrette dechargemyndigheden om resultaterne af de foranstaltninger, der er truffet med hensyn til forsinkede betalinger; fremhæver imidlertid agenturets bestræbelser på at yde løbende teknisk bistand til nationale søfartsorganisationer og andre interessenter gennem sådanne workshopper; opfordrer agenturet til at udvikle nye fjern- og onlinelæringsmoduler for at tilpasse sig sundhedssituationen og reducere omkostningerne;
60.

glæder sig over skrivelsen af 10. november 2020 fra formanden for udvalgets udvalg om finansielle og administrative anliggender til formanden for Parlamentets Budgetkontroludvalg, hvori det bekræftes, at udvalgets formand er rede til at mødes med McCoy; glæder sig over opfølgningsmøderne mellem mægleren, dechargeordføreren for 2019, den tidligere interne revisor og udvalgets repræsentanter; glæder sig meget over skrivelsen af 4. december 2020, hvori det meddeles, at den første fase af proceduren for en aftale blev afsluttet med en fælles erklæring underskrevet af udvalgets repræsentanter og McCoy; opfordrer parterne til at nå frem til en aftale om at ordne den finansielle del og minder om, at det står til rådighed for at støtte forhandlingerne; værdsætter den indsats, som alle parter har gjort, anerkender, at der er taget et vigtigt første skridt, og mener, at der snart bør opnås enighed.
2.

fremhæver, at agenturet er delvist finansieret af de gebyrer, det modtager fra virksomheder, der anmoder om registrering af kemikalier i henhold til forordning (EF) nr. 1907/2006; bemærker, at de gældende gebyrer afhænger af virksomhedernes størrelse og mængden af registrerede kemikalier (forskellige tærskler); noterer sig, at ca. 26 % af virksomhederne ifølge Revisionsrettens beretning, siden de første registreringer fandt sted i 2009, har oplyst, at de er mikrovirksomheder, små eller mellemstore virksomheder; bemærker dog med bekymring, at agenturet takket være sit effektive system til efterfølgende kontrol har konstateret, at ca. 50 % af virksomhederne havde angivet deres størrelse forkert, hvilket har medført lavere gebyrer; understreger, at dette revisionsresultat viser begrænsningerne ved et system, der i for høj grad bygger på ansøgernes egne oplysninger; bemærker, at agenturet for at afhjælpe denne situation i årenes løb har faktureret gebyrkorrektioner og administrationsgebyrer på i alt 32,2 mio. EUR, og at agenturet har gjort betydelige fremskridt med at inddrive beløb vedrørende korrektioner af uretmæssige gebyrnedsættelser og forfaldne administrationsafgifter; noterer sig, at der dog stadig er et betydeligt kontrolefterslæb, og at man ved udgangen af 2019 ikke kendte omfanget af de gebyrkorrektioner, som det stadig var nødvendigt at foretage; opfordrer agenturet til at aflægge rapport til dechargemyndigheden om sin indsats — og om de opnåede resultater — for fortsat at reducere den betydelige kontrolrelaterede arbejdsmængde og gennemføre gebyrkorrektionerne; anmoder Kommissionen om at foreslå foranstaltninger med henblik på at løse denne situation og derved undgå svig i forbindelse med angivelsen af ansøgernes størrelse og give agenturet en mere stabil budgetplanlægning;
11.

glæder sig over, at agenturet i samarbejde med eu-LISA har formået at integrere søgninger i SIS II i brugergrænsefladen for USE, og at der er gjort yderligere fremskridt med hensyn til at etablere adgang til VIS; beklager imidlertid, at oprettelsen af et SIRENE-kontor inden for rammerne af agenturet ikke blev gennemført i 2019; opfordrer agenturet til at intensivere sine bestræbelser på at gøre fremskridt med hensyn til at tilpasse og koordinere sine interne ressourcer med udviklingen af Unionens interoperabilitetsinitiativer;
2.

noterer sig på baggrund af Revisionsrettens beretning, at agenturet i 2019 havde finansieringsaftaler med samarbejdslande om operationelle aktiviteter, som udgjorde 55 % af agenturets budget; bemærker, at agenturet har taget skridt til at forbedre den forudgående kontrol, og at det i 2019 genindførte efterfølgende kontrol af godtgørelser; udtrykker bekymring over, at Revisionsretten understreger, at godtgørelsen af udstyrsrelaterede udgifter stadig er baseret på faktiske omkostninger, og beklager dybt, at planen om at gå over til godtgørelser baseret på enhedsomkostninger indtil videre er mislykkedes; fremhæver, at proceduren ikke er blevet afsluttet, selv om dette er en tilbagevendende situation, som var blevet påpeget under den foregående dechargeprocedure; noterer sig med stor bekymring på baggrund af Revisionsrettens beretning, at samarbejdslandene ikke altid havde indsendt omkostningsanmeldelser, der var underbygget af fakturaer eller anden dokumentation som bevis for faktisk afholdte omkostninger i forbindelse med operationer, og at der var forsinkelser i forbindelse med indsendelsen af den nødvendige dokumentation; bemærker, at Revisionsretten samtidig understreger, at det er samarbejdslandenes ansvar at sørge for rettidig indsendelse af nøjagtig dokumentation sammen med deres omkostningsanmeldelser; noterer sig på baggrund af agenturets svar, at agenturet i forbindelse med den efterfølgende kontrol sammenholdt de udgifter, der var rejst tvivl om, med bankudtog, og at modtageren blev underrettet om, at proformafakturaer ikke længere ville blive accepteret som dokumentation, selv ikke hvis sådanne fakturaer var i overensstemmelse med de gældende nationale regler; bemærker endvidere, at der i forbindelse med gennemførelsen af en forenklet tilskudsordning for indsættelse af medarbejdere var forsinkelser i indsendelsen af dokumentation, og at den endelige betalingsprocedure i 2019 derfor i vidt omfang blev forlænget for at sikre en forsvarlig økonomisk forvaltning; er dybt utilfreds med den manglende vilje til at rette op på denne situation fra agenturets ledelses side; opfordrer agenturet til at ophøre med at godtgøre alle resterende omkostningsanmeldelser, der ikke er underbygget af fakturaer; opfordrer indtrængende agenturet til straks at færdiggøre overgangen til godtgørelser baseret på enhedsomkostninger og til fuldt ud at anvende alle principper for forsvarlig økonomisk forvaltning;
44.

bemærker med beklagelse, at nogle af agenturerne står over for en udfordring med utilstrækkeligt personale, navnlig når nye opgaver tildeles uden, at der er personale, der matcher deres gennemførelse, og at dechargemyndigheden er særlig bekymret over de vanskeligheder, som visse agenturer oplever med at ansætte kvalificeret personale i bestemte lønklasser, hvilket er til hinder for agenturernes overordnede resultater og nødvendiggør, at der ansættes eksterne aktører; bemærker i denne forbindelse Revisionsrettens anbefaling 1 og 2 i dens beretning »EU-agenturernes fremtid«, for så vidt angår det øgede behov for fleksibilitet, og opfordrer netværket og Kommissionen til at samarbejde om gennemførelsen af disse anbefalinger; bemærker endvidere i denne forbindelse, at Revisionsrettens særberetning om Det Europæiske Personaleudvælgelseskontor (EPSO) (særberetning nr. 23/2020) fremhæver, at den nuværende udvælgelsesproces nødvendiggør, at EU-institutionerne finder mere fleksible udvælgelsesprocedurer for at opfylde deres umiddelbare ansættelsesbehov; fremhæver EU-institutionernes behov for mere specialiseret personale, hvilket for agenturernes vedkommende er afgørende i betragtning af deres specifikke mandater; opfordrer Kommissionen, og navnlig EPSO, til at bistå agenturerne bedre i denne henseende og til at tilpasse sine ansættelsespolitikker på en måde, der kan tiltrække de bedst kvalificerede og mere specialiserede medarbejdere; anmoder Kommissionen og EPSO om at udvise en vis fleksibilitet i tilpasningen af ansættelsestilbuddene til de specifikke forhold for at sikre en effektiv ansættelse; fremhæver betydningen af at forbedre Unionens udvælgelsesprocedurer og af at gøre jobbene mere attraktive; understreger, at underbemanding af agenturerne udgør en alvorlig risiko for, at dette har en negativ indvirkning på performance og på personalets trivsel og personaleomsætningen;
22.

noterer sig på baggrund af Revisionsrettens beretning, at instituttet i oktober 2019 iværksatte et udbud med forhandling med et anslået budget på 140 000 EUR for en rammekontrakt om renovering af dets toiletfaciliteter, og at den eneste tilbudsgiver blev udvalgt med en kontraktværdi på 176 800 EUR (23 % over tærsklen for, hvornår der skal gennemføres offentligt udbud) ( 2 ) , og at der selvom undtagelsen for udbud med forhandling blev godkendt på passende vis af instituttet, burde have været anvendt offentligt udbud; noterer sig på baggrund af instituttets svar, at tildelingen af kontrakten var baseret på den opfattelse, at en gentagelse af udbuddet på grundlag af et offentligt udbud i stedet for et udbud med forhandling ikke ville føre til et mere økonomiske fordelagtigt tilbud, og at oplysninger om indgåede kontrakter var blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende samt instituttets websted;
31.

bemærker, at centrets strategi for bekæmpelse af svig går tilbage til august 2016 og er blevet rapporteret som fuldt ud gennemført i centrets konsoliderede årlige aktivitetsrapport; henstiller, at centret ajourfører sin strategi for bekæmpelse af svig under hensyntagen til dets eksponering for risici for svig og ajourfører sin handlingsplan i overensstemmelse hermed; opfordrer centret til senest i juni 2021 at aflægge rapport til dechargemyndigheden om status for ajourføringen;
21.

bemærker, at instituttet har øget sin tilstedeværelse på de sociale medier rettet mod den brede offentlighed på forskellige mediekanaler, og at det også har indført en ny platform for vidensdeling, som bidrager til at nå det strategiske mål om at være et globalt videncenter for færdigheder og beskæftigelsespolitikker i udviklings- og overgangslande; minder om vigtigheden af at fortsætte med at udvikle større synlighed i medierne, på internettet og på de sociale medier for at udbrede kendskabet til dets arbejde;
33.

minder om sin beslutning af 16. januar 2020 om institutioner og organer i Den Økonomiske og Monetære Union: Forebyggelse af interessekonflikter efter udtræden af offentlig tjeneste ( 6 ) og om Den Europæiske Ombudsmands afgørelse af 18. november 2020 og henstilling af 7. maj 2020 i sag 2168/2019/KR; noterer sig med bekymring Ombudsmandens undersøgelse, som fandt sted efter myndighedens beslutning om ikke at forbyde sin tidligere administrerende direktør at påtage sig en rolle i Sammenslutningen af Finansielle Markeder i Europa (AFME), og undersøgelsens konklusion om, at der var tale om misforvaltning fra myndighedens side, da den ikke straks inddrog sin administrerende direktørs adgang til fortrolige oplysninger; understreger, at det i dette tilfælde kunne have været overvejet at forbyde et direkte skifte til AFME; noterer sig Ombudsmandens henstillinger og myndighedens svar om, at den nye personalepolitik imødekommer henstillingerne; bifalder, at myndighedens tilsynsråd har vedtaget sin politik om uafhængighed og beslutningsprocesser for at undgå interessekonflikter som et første skridt hen imod forebyggelse og korrekt håndtering af interessekonflikter og gennemsigtighedsforanstaltninger; opfordrer myndigheden til at sikre, at dens interne procedurer for håndtering af interessekonflikter er i overensstemmelse med Ombudsmandens henstillinger, hvis de endnu ikke er tilpasset fuldt ud; ser frem til en fuldstændig opdatering om status for de forebyggende og forvaltningsmæssige foranstaltninger, der er truffet og/eller planlagt med henblik på at undgå en gentagelse af en sådan situation; understreger, at situationer med interessekonflikter efter udtræden af offentlig tjeneste og »svingdørsinteressekonflikter« er et problem, der er fælles for mange organer og agenturer i hele Unionen; anmoder autoriteten om at forhindre fremtidige »svingdørssager«; opfordrer myndigheden til at lade sig inspirere af Den Europæiske Centralbanks Etiske Komités offentliggørelse af sine udtalelser i sager om interessekonflikter og lønnet beskæftigelse efter mandatophør for at øge gennemsigtigheden for så vidt angår potentielle interessekonflikter og i forbindelse med lønnet beskæftigelse efter mandatets ophør; opfordrer endvidere myndigheden til at håndhæve sin vejledning i etik for at beskytte myndighedens integritet og indføre fair og ansvarlig praksis;
11.

bemærker med bekymring det store antal af tilfælde af udbrændthed i Domstolen, der er blevet rapporteret om i de seneste år; glæder sig over, at Domstolen i 2019 iværksatte adskillige foranstaltninger til at forebygge og håndtere tilfælde af udbrændthed som f.eks. ansættelse af en psykolog, uddannelse af personale og et obligatorisk uddannelsesprogram for ledere, hvori trivsel udgør et vigtigt element; mener, at enhver afgørelse om budgetnedskæringer og foranstaltninger til personalenedskæringer bør være i overensstemmelse med princippet om at opretholde resultater af høj kvalitet, bør respektere personalets trivsel og tilfredshed og bør tage hensyn til Domstolens konstant stigende arbejdsbyrde i de seneste år; opfordrer indtrængende Domstolen til nøje at overvåge effektiviteten af de nyligt indførte foranstaltninger for at håndtere den stigende arbejdsbyrde og for at gøre en større indsats for at forhindre udbrændthed; tilskynder Domstolen til at fuldende de eksisterende fleksible arbejdsordninger med en beskyttelse af personalets ret til at være offline;
9.

bemærker, at SESAR 1, som blev gennemført under det syvende rammeprogram, formelt blev afsluttet i 2016, og de sidste efterbetalinger og inddrivelser af overbetalinger til støttemodtagere blev afsluttet i 2019; bemærker, at fællesforetagendet efter afslutningen af SESAR 1 konstaterede, at de overskydende kontantbidrag fra dets medlemmer beløb sig til 30 767 098 EUR; bemærker i den henseende, at fællesforetagendets medlemmer i henhold til artikel 13 i oprettelsesakten kun kan forvente godtgørelse af deres respektive overskydende bidrag ved fællesforetagendets opløsning senest den 31. december 2024; noterer sig på baggrund af Revisionsrettens beretning, at fællesforetagendet på grundlag af sine regnskabsoplysninger skal tilbagebetale de respektive medlemmer som følger: ca. 23 800 000 EUR til Kommissionen, 4 800 000 EUR til Eurocontrol og 2 100 000 EUR til medlemmer fra industrien; noterer sig endvidere på baggrund af Revisionsrettens beretning, at fællesforetagendet underrettede Kommissionen om situationen i maj 2018 og april 2019, og at disse midler, eftersom der ikke er nogen pragmatisk løsning med hensyn til en tidlig tilbagebetaling, vil blive i fællesforetagendet uden at blive anvendt til forskningsprojekter, hvilket er i strid med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning; noterer sig fællesforetagendets svar om, at der blev sendt et udkast til beslutning til bestyrelsen om at give fællesforetagendet et retsgrundlag for at gå videre med godtgørelsen, og at denne beslutning i øjeblikket er genstand for en skriftlig procedure, og at fællesforetagendet, så snart beslutningen er truffet, vil gennemføre tilbagebetalingerne i overensstemmelse med henstillingerne fra Generaldirektoratet for Budget, hvilket muliggør en hurtig afslutning af regnskaberne for SESAR 1; opfordrer fællesforetagendet til at aflægge rapport til dechargemyndigheden om eventuelle udviklinger i denne henseende;
5.

minder om, at det af Revisionsrettens beretninger for regnskabsårene 2016 og 2017 fremgår, at kontorets udbudsprocedurer vedrørende vikarer i Grækenland og dets lejede lokaler på Lesbos var regelstridige; minder om, at det af Revisionsrettens beretning for regnskabsåret 2018 fremgår, at kontorets udbud vedrørende vikarer i Italien var regelstridigt, selv om der endnu ikke var afholdt betalinger under disse kontrakter; bemærker med bekymring på baggrund af Revisionsrettens beretning for regnskabsåret 2019, at de procedurer, som kontoret anvendte til udvælgelse af eksterne eksperter og indgåelse af kontrakter med dem, systematisk manglede et tilstrækkeligt revisionsspor, hvilket resulterede i, at der ikke blev fundet bevis for, at eksperterne var blevet behandlet lige i dets udvælgelsesprocedurer; noterer sig Revisionsrettens erklæring om, at de betalinger, der ligger til grund for regnskaberne for det regnskabsår, der afsluttedes den 31. december 2019, i alt væsentligt er lovlige og formelt rigtige, når der ses bort fra konsekvenserne af erklæringen med forbehold om lovligheden og den formelle rigtighed af betalingerne i regnskabsårene 2016, 2017 og 2018, der beløb sig til 13 868 576 EUR, og den fejl, der blev konstateret i 2019; beklager, at kontorets betalinger til midlertidigt ansatte i Italien og Grækenland som konkluderet af Revisionsretten var regelstridige; glæder sig over, at kontoret gennemførte korrigerende foranstaltninger i 2019 for at rette op på disse uregelmæssigheder;
26.

noterer sig på baggrund af Revisionsrettens beretning for så vidt angår de anbefalinger, der blev fremsat for 2019, og opfølgningen på tidligere års resultater, at agenturet indgik en kontrakt om tjenesteydelser for et beløb, der lå over loftet i den gældende rammekontrakt, men ikke formaliserede den gennem en kontraktændring og ikke på korrekt vis overvågede den akkumulerede brug af kontrakten, før der blev afgivet nye ordrer; noterer sig på baggrund af agenturets svar, at det har sikret, at enhver fremtidig ændring af en kontrakt, herunder dens budgetloft, formaliseres gennem en kontraktændring, og at de økonomi- og ressourceansvarlige medarbejdere og anvisningsberettigede vil blive mindet om altid at kontrollere, at rammekontraktbudgettet er inden for lofterne forud for kontrahering, og om at sikre rettidig ajourføring af systemkontrolværktøjet; opfordrer ikke desto mindre agenturet til formalisere alle kontraktændringer i overensstemmelse med bestemmelserne om offentlige udbud;