Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Opfølgning, evaluering og optimering af den økonomiske og sociale virkning af forskning og teknologisk udvikling: fra det 5. rammeprogram til det 6. rammeprogram"

(2000/C 367/15)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 2. marts 2000 i henhold til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en udtalelse om: "Opfølgning, evaluering og optimering af den økonomiske og sociale virkning af forskning og teknologisk udvikling: fra det 5. rammeprogram til det 6. rammeprogram".

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Giannino Bernabei til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 1. september 2000.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 375. plenarforsamling, af 20.-21. september 2000, mødet den 21. september, følgende udtalelse med 46 stemmer for og 1 imod.

1. Henstillinger

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

henviser til følgende:

1.1. den nye strategi og den integrerede innovationsindfaldsvinkel i det 5. rammeprogram, hvor der sættes fokus på løsning af problemer, som enkeltpersoner, virksomheder og samfundet støder på, og hvorom der er opnået konsensus mellem EU-institutionerne og deres nationale samtalepartnere;

1.2. det stadige behov for at øge EU-forskningens virkninger og synlighed under hensyntagen til de nye udfordringer, som skyldes globaliseringen, en stadig mere videnbaseret økonomi og EU's forestående udvidelse;

1.3. behovet for at gennemføre en første kritisk analyse af forvaltningsmæssige, organisatoriske og arkitekturelle lakuner i det 5. rammeprogram, som hindrer dette i at nå de bebudede ambitiøse mål;

1.4. det presserende behov for at bevæge sig fra en tilgang baseret på projektstøtte til "kvalitet og ekspertviden, resultatopnåelse og follow-up", som bør danne grundlag for den integrerede forskningsindsats legitimitet, evaluering og justering.

1.5. Med hensyn til den kommende revision af det 5. rammeprogram henstiller Det Økonomiske og Sociale Udvalg til Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet, at der med det sigte at optimere programmets sociale og økonomiske virkninger sættes ind på:

1.5.1. at sætte skub i samt forbedre mekanismen med nøgleaktioner, hvis forskellige stadier bør gøres berettigede i kraft af evaluerings-, overvågnings-, vurderings- og planlægningsmekanismer;

1.5.2. at anlægge en indfaldsvinkel, hvor indsatsen koncentreres om nogle få grupper af projekter omfattende en kritisk masse, der bør involvere samtlige aktører og især de endelige brugere og SMV'er; via målrettede tiltag bør man sørge for at mobilisere mindre virksomheder og håndværksvirksomheder på grund af deres betydelige potentiale for udvikling af innovation og overførsel af nye teknologier;

1.5.3. at finpudse de aspekter i de horisontale programmer, som forhindrer dem i at indgå i et samspil med vertikale aktioner, hvilket gør den "teoretiske" matrix-indfaldsvinkel meningsløs og ineffektiv i henseende til koordinering, innovationsenheder og mellemfristet overvågning af de teknologiske iværksættelsesplaner;

1.5.4. at aktivere interne og eksterne samordningsbeføjelser for programmerne og nøgleaktionerne samt for innovationsenhederne, som i dag er uden beføjelser, uden bevillinger og uden hjælpeydelser. Endvidere er det nødvendigt at revidere mekanismen vedrørende de teknologiske iværksættelsesplaner ved at styrke midtvejskontrollen;

1.5.5. at forenkle procedurer og begrænse deres omkostninger;

1.5.6. at tydeliggøre og harmonisere udvælgelses- og evalueringskriterierne med særlig henblik på socioøkonomiske faktorer og europæisk merværdi, idet overevaluering bør undgås.

1.6. Med hensyn til forberedelsen af det 6. rammeprogram opfordres Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet til:

1.6.1. at udforme en EU-strategi baseret på en kerne af aftalte prioritetsområder og med fokus på langt færre nøgleaktioner;

1.6.2. som led i denne strategi at sætte ind med en teknologisk offensiv med deltagelse af samtlige europæiske aktører, dvs. erhvervsliv, universiteter og forskningscentre, EU-, nationale og lokale myndigheder, men med bevarelse af en høj grad af EU-styring;

1.6.3. at etablere og konsolidere et åbent, strategisk efterretningssystem for beslutningstagere inden for videnskab og teknologi ved at give stødet til en permanent formidling af information samt overvågning, evaluering, vurdering og prognosevirksomhed, med støtte fra FFC, i dettes nye tværinstitutionelle rolle, og ikke mindst med opbakning af Instituttet for Fremtidsstudier;

1.6.4. at gennemføre subsidiaritetsprincippet, også inden for EU-forskningsindsatsen, for at anerkende og definere kompetenceområder, færdigheder og ansvarsbeføjelser på de forskellige niveauer;

1.6.5. på EU-plan at fokusere forskningsindsatsen om et begrænset antal prioritetsområder inden for nogle få, større mellem- og langfristede projekter med en høj kritisk masse og under direkte kontrol af Kommissionen, således at et højt videnniveau og europæisk merværdi samt follow-up kan sikres;

1.6.6. at sørge for decentraliseret styring på nationalt og lokalt plan af mindre projekter, med forenklede procedurer og under styring af godkendte decentraliserede organer, bl.a. ved brug af globaltilskud. Man bør igangsætte og styrke mekanismer vedrørende finansieringsteknik for SMV'er og nyoprettede virksomheder, såsom europæiske fællesforetagender, samt søge at udnytte euroeffekten fra 2002 fuldt ud;

1.6.7. ligeledes på decentraliseret plan at forvalte ordningen med stipendier, uddannelse og mobilitet, samtidig med at man bør værne om tværnationalitet og sørge for sammenhæng med EU's strategiske prioritetsområder;

1.6.8. at udforme en ny EU-aktion inden for FTU på regionalt plan for at sætte skub i teknologisk innovation og forskningsinfrastrukturer til gavn for erhvervslivet og den akademiske verden, med netværker mellem regionerne og i snæver tilknytning til EU's politik på det regionale område og i henseende til informationssamfundet;

1.6.9. at sætte traktatens instrumenter i værk, ikke mindst "variabel geometri", EU-samfinansiering og fællesforetagender, således som det er nedfældet i traktaten. I særdeleshed bør instrumentet vedrørende variabel geometri benyttes på netværket af viden- og ekspertcentre;

1.6.10. at rationalisere og forenkle hele forvaltningen, med differentierede procedurer for store prioriterede projekter og for projekter af mindre omfang, hvor procedurerne bør være brugervenlige, enkle, hurtige og decentraliserede;

1.6.11. at lade Kommissionen stå for en omkostningseffektiv koordinering og gennemførelse af den strategiske videnproces, samt lade den kontrollere kvaliteten, videnniveauet og gennemsigtigheden; Kommissionen bør også tilvejebringe forbindelser mellem programmerne og mellem nøgleaktionerne indbyrdes og sikre operativ adgang til programmer og initiativer inden for de øvrige relevante EU-politikker.

2. Denne udtalelses målsætninger og begrænsninger

2.1. ØSU udtrykker nok tilfredshed med den nye flerårige planlægningsindfaldsvinkel til forskning, teknologisk udvikling og demonstration, som indføres med det 5. rammeprogram, men ønsker dog at anføre en række felter, som opmærksomheden bør rettes mod, hvis programmet skal krones med held.

2.2. Sigtet med denne initiativudtalelse er primært at undersøge, om og i hvilken udstrækning den nye indfaldsvinkel stemmer overens med de erklærede målsætninger og med de forventninger, som stilles af forskere og brugere, politiske beslutningstagere samt mere generelt samfundet og befolkningen i Europa.

2.3. Dette er ikke et mål i sig selv, hvor man blot søger at gøre den hidtidige indsats berettiget, men det egentlige formål er:

- at forbedre forståelsen af de nuværende resultater,

- at sætte fingeren på de tilpasninger, som er nødvendige i EU's politik, i henseende til fleksibilitet, effektivitet og gennemsigtighed,

- at opridse hovedtrækkene i den fremtidige fælles strategi af hensyn til en løbende forberedelse af det sjette rammeprogram for 2002-2006, tillige med de øvrige instrumenter, som omtales i EF-traktatens afsnit XVIII, især artikel 165, 168, 169 og 171.

2.4. ØSU er klar over manglerne i denne forbindelse, som beror på den begrænsede tid, der står til rådighed mellem den faktiske igangsættelse af det 5. rammeprogram og særprogrammerne, og iværksættelsen af de tilknyttede arbejdsprogrammer, indkaldelser af tilbud, udvælgelse og indgåelse af kontrakter samt de utidssvarende eksisterende strukturer for information, overvågning, evaluering, vurdering og prognoser.

2.5. Desuden består der tekniske vanskeligheder og epistemologiske lakuner i de nuværende systemer til vurdering af den samfundsmæssige og økonomiske indvirkning. Der må sørges for en passende balance mellem kortsigtede behov og forskning på mellemlang og lang sigt samt det nødvendige i at gøre evalueringssystemet så smidigt som muligt.

2.6. ØSU vurderer, at den nye integrerede indfaldsvinkel til forskning og teknologisk innovation, som EU gerne ser gøres mere fleksibel og hvor der sættes mere fokus på problemløsning til gavn for befolkningen, erhvervslivet og samfundet, er et skridt i den rigtige retning, forudsat gennemførelsen foregår enkelt, effektivt, gennemsigtigt og brugervenligt og svarer til de opstillede mål. ØSU finder det nødvendigt med en løbende systematisk evalueringsproces, som bør foregå i et samspil med de forskellige operatører og på de forskellige aktivitetsstadier samt udgøre en integrerende del i den sociale forsknings- og innovationsproces samt bero på et fælles sprog med det sigte at stimulere en bredt accepteret dynamisk tilgang til frembringelse og formidling af viden.

3. Forskning og teknologisk udvikling i EU

3.1. Fællesskabets femte flerårige FTUD-program trådte i kraft i marts 1999 og udløber i 2002; programmet er en gennemførelse af Rådets og Europa-Parlamentets afgørelse af 22. december 1998(1) om Fællesskabets og Euratoms rammeprogrammer samt Rådets afgørelser af 25. januar 1999 om særprogrammerne(2), hvormed man afsluttede den vedtagelsesprocedure, som omtales i EU-traktatens artikel 166 ff. og i Euratom-traktatens artikel 7 ff., i henhold til hvilke Det Økonomiske og Sociale Udvalg har afgivet udtalelser, både efter høringsanmodning og på eget initiativ(3), under de forskellige etaper i programmets gennemførelse.

3.2. Den nye strategi og den integrerede innovationsindfaldsvinkel, hvor der sættes fokus på løsning af problemer, som enkeltpersoner, virksomheder og samfundet støder på, i kombination med inddragelse af nye faktorer af socioøkonomisk og samfundsmæssig relevans i forskningsindsatsen, større sammenhæng med EU's øvrige politikker og stadigt flere tilsagn om at afhjælpe det europæiske innovationsparadoks ved nøje at inddrage SMV'er og de endelige brugere, har alt sammen været med til at skabe konsensus mellem institutionerne og deres europæiske og nationale partnere, og har udløst en radikal ændring i Fællesskabets FTUD-virksomhed.

3.3. Denne strategi, hvorved problemløsning sættes i centrum af forskningsindsatsen i kraft af et samarbejde mellem de forskellige aktører og brugere på forskningsområdet, har medført en lang række konsekvenser, vanskeligheder og problemfelter:

3.3.1. med "simultaneous engineering", skulle flere forskellige forskningsdiscipliner og -kategorier, der strækker sig lige fra grundforskning til anvendt forskning og teknologiske innovations- og demonstrationsprojekter, bringes sammen med en vifte af aktører (den akademiske verden, SMV'er, offentlige og private forskningscentre, industriforetagender og brugere) i en fremadskuende udviklingsindsats med mobilisering fra første færd af de elementer, som er nødvendige for på dynamisk vis at kunne omsætte resultaterne i industrielle og kommercielle produkter;

3.3.2. forskningsindsatsens indplacering i en overordnet strategisk ramme med sigte på en konkurrencedygtig, fælles FTU-politik skulle føre til tilvejebringelse af et fælles referencepunkt på europæisk, Fællesskabs-, nationalt og regionalt plan med det sigte at fremme sammenhængen og forøge det europæiske systems konkurrenceevne;

3.3.3. tilvejebringelsen af nye procedure- og forvaltningsmæssige samt vejledende rammer, som er tilpasset rammeprogrammets integrerede indfaldsvinkel, skulle bevirke, at informationsformidlingen og de årlige arbejdsprogrammer samt licitationsprocedurerne afstemmes efter de involverede problemfelter. Dette skulle føre til spontan etablering af "clusters", med tilhørende relevante administrative procedurer og forvaltningsprofiler, med fastlæggelse af præcise kriterier samt ordninger for udvælgelse og tilbagemelding til initiativtagerne;

3.3.4. gennemførelsen af ordninger for teknologisk og industriel overvågning, evaluering og vurdering af FTUD-projekter skulle gøre det muligt at fastslå deres effektivitet og nå de fastsatte målsætninger, samtidig med at man sikrer, at de er fleksible og gør det muligt at tage nye udfordringer op. Dette skulle lægge et grundlag for forberedelse af de scenarier, som kræves af de politiske beslutningstagere, idet sigtet er at få de nye strategiske alternativer til at fungere ordentligt og fleksibelt;

3.3.5. det nødvendige i at mobilisere en kritisk masse af relevante ressourcer i et omfang, som formår at sætte skub i indsatsen vedrørende et begrænset antal nøgleaktioner, der opfattes som et innoverende instrument, gjorde det påkrævet at inddrage grupper af større og mindre forskningsprojekter inden for anvendt og generel forskning samt grundforskning og demonstrationsprojekter, hvor der sættes fokus på en fælles europæisk udfordring eller et fælles problem med kvantificerbare målsætninger med nøje fastlagte tidsplaner og ud fra den forudsætning, at der også i praksis kan opnås resultater;

3.3.6. tilvejebringelsen af samordningsprocedurer både internt og eksternt inden for hvert program og hver nøgleaktion skulle have ført til en definition på hver enkelt ad hoc-innovationsgruppes specifikke funktion inden for nøgleaktionerne og programmerne;

3.3.7. tilvejebringelsen af permanente platforme for dialog og idéudveksling mellem sagkyndige, industriforetagender, beslutningstagere og brugere samt økonomiske og sociale aktører skulle sikre, at de nye teknologiske udfordringer og de nye opdagelser og disses anvendelsesmuligheder blev forstået til fulde og kunne afprøves og testes samt opnåede opbakning. På denne måde kunne den videnskabelige udvikling være med til at sætte skub i velstanden og forbedre livskvaliteten i et klima med konkurrencedygtig vækst.

3.4. Over en periode på under fire år forvalter Fællesskabets femte FTUD-rammeprogram direkte, hvad der svarer til 15 mia. euro i EF-midler og mobiliserer omkring det dobbelte af dette beløb; det inddrager 30 lande(4) med 11 officielle sprog; det havde og har stadig til formål at frembringe en europæisk merværdi, som opfylder forventningerne i henseende til socioøkonomiske og konkurrencemæssige målsætninger på det globale marked, at tilvejebringe en koncentration af indsatsen og en kritisk masse i indsatsen, at sætte skub i samarbejdet inden og uden for Europa, bl.a. ved at skabe et omfattende og attraktivt forskersamfund, samt give stødet til en videnskabelig og teknologisk sagkundskab, som kan medføre en harmonisk og koordineret udvikling i hele EU.

3.5. Udformningen af målrettede, integrerede aktioner har efter ØSU's mening gjort gennemførelsen og overvågningen af rammeprogrammet endnu mere indviklet og har øget behovet for synergier mellem specifikke projekter inden for grupper af projekter, hvorfor det selvsagt er påkrævet med præcise og klart definerede målsætninger. Hermed er der også lagt vægt på udsigterne til at opnå gode forskningsresultater samt på evaluering, udnyttelse og praktisk gennemførelse heraf, herunder også overvågning og undersøgelse af midtvejsresultater.

3.6. ØSU finder det nødvendigt at sætte skub i virkningen af EU's forskning. Der bør indføres mekanismer til koordinering med samtlige aktører, bl.a. i perspektivet om EU's udvidelse med ansøgerlandene, og man bør udnytte samtlige traktatens instrumenter vedrørende forskning, udvikling og teknologisk innovation med særlig reference til artikel 165 om samordning af Fællesskabets og medlemsstaternes indsats, artikel 168 om suppleringsprogrammer, artikel 169 om Fællesskabets deltagelse i programmer, der iværksættes af flere medlemstater, artikel 171 om "fællesforetagender" og artikel 170 om samarbejde med andre europæiske og internationale forskningsorganer.

3.7. Som påpeget i Kommissionens meddelelse "Mod et europæisk forskningsrum", som ØSU har vedtaget en særskilt udtalelse om(5), er det også indlysende, at EU-forskningens udvikling afhænger af et mere gunstigt forskningsklima i Europa og af fælles bestræbelser på at skabe synergier mellem europæisk, national, regional og EU-programmer samt forbedring af videnskabelig og teknologisk viden i hele EU, så dette bliver et attraktivt område for det internationale videnskabelige samfund.

3.8. Det ekstraordinære topmøde i Lissabon den 23. og 24. marts 2000 gentog (se formandskabets afsluttende konklusioner), at forskningsaktiviteterne på nationalt og EU-plan bør integreres og koordineres bedre, så de bliver så effektive som muligt, og så det sikres, at Europa tilbyder attraktive muligheder for de bedste hjerner, idet man fuldt ud bør udnytte de instrumenter, som omtales i traktaten, samt alle andre midler, herunder frivillige ordninger, for at nå dette mål på en fleksibel, decentraliseret og ikke-bureaukratisk måde.

3.9. Det Europæiske Råd i Feira den 19. og 20. juni 2000 slog til lyd for: At der udvikles mekanismer med henblik på netværkssamarbejde for nationale og fælles forskningsprogrammer; at der senest i 2001 foretages en kortlægning af forsknings- og udviklingsekspertcentre i samtlige medlemstater; at der tilskyndes til udformning af en åben metode til samordning af benchmarking for nationale F& U-politikker; at der senest i juni 2000 opstilles passende indikatorer; at man senest ved udgangen af 2001 letter tilvejebringelsen af et transeuropæisk højhastighedsnet for elektroniske, videnskabelige kommunikationer, som skal koble forskningsinstitutioner, universiteter og læreanstalter sammen; at man fjerner hindringerne for forskermobilitet senest i 2002, og at der tilvejebringes et mere attraktivt europæisk miljø; at man stiller en enkel og billig fællesskabspatent-og brugsmodel til rådighed senest i 2001; at der igangsættes en specifik indsats til fremme af nøglesamspil inden for innovationsnetværker, dvs. grænseflader mellem virksomheder og finansielle markeder, F& U og uddannelsesinstitutioner, rådgivende tjenester og teknologiske markeder; at man forbedrer synergierne med Cost og Eureka; at der tilskyndes til videnskabelige karrierer samt udveksling af forskere med tredjelande samt at kvinder inddrages mere i videnskab.

3.9.1. Det Europæiske Råd i Feira udtrykte tilfredshed med vedtagelsen af det europæiske charter for små virksomheder, hvor det i det ottende aktionsområde henstilles, at man styrker de små virksomheders teknologiske formåen, bl.a. ved at udbygge de eksisterende programmer til fremme af innovation, formidling af teknologier og forbedring af de små virksomheders mulighed for at udnytte de nye teknologier.

3.10. Det er også tydeligt, at det videnbaserede samfunds hurtigt voksende potentiale og et dynamisk klima, hvor man til fulde udnytter de nye elektroniske teknologier, er faktorer, der som sådanne øver en afgørende indflydelse på virkningen af Fællesskabets flerårige FTUD-handlingsprogram og på dettes specifikke gennemførelsesregler samt strategierne for den fremtidige indsats.

4. Instrumenter til måling af virkninger: Hen imod en kontinuerlig, systematisk cyklus

4.1. ØSU ser frem til en bedre samordning mellem informations- og dataindsamling samt tilvejebringelse af indikatorer på den ene side, og overvågning, evaluering, vurdering og prognosevirksomhed på den anden. Der bør også regelmæssigt og systematisk opstilles brugervenlige og let tilgængelige sammenfattende tabeller (eller resultattavler) over, hvilke tiltag der sættes ind med i de enkelte medlemstater og på europæisk plan.

4.2. Med hensyn til information fastsætter traktatens artikel 173 en direkte juridisk forpligtelse til at forelægge en årsrapport for Europa-Parlamentet og Rådet angående forskning og teknologisk udvikling, resultatformidling samt arbejdsprogrammet for det igangværende år. Desuden foreskrives det, at der skal udsendes årlige F& U-statistikker og en europæisk rapport om videnskabs- og teknologiindikatorer. Endelig skal det nævnes, at den rolle, som CORDIS-databasen spiller, er overmåde vigtig.

4.3. Hvad kontrol og overvågning angår, fastsætter artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets afgørelser om det 5. rammeprogram, at der skal foretages obligatorisk, løbende og systematisk overvågning af rammeprogrammet og særprogrammerne på årsbasis. Desuden sørges der for finansiel kontrol og udgiftskontrol fra Revisionsrettens side i dennes beretninger om EU's interne politikker.

4.4. Med hensyn til evalueringsmekanismerne vil der blive udsendt uafhængige, femårige tilbageskuende evalueringsrapporter om rammeprogrammet og særprogrammerne, inden der fremsættes forslag til det sjette rammeprogram. Disse rapporters konklusioner tillige med kommentarer fra Kommissionen vil blive videresendt til Europa-Parlamentet, Rådet, Regionsudvalget og Det Økonomiske og Sociale Udvalg. Samtidig er det meningen, at Kommissionen skal forelægge en midtvejsrapport om rammeprogrammet indeholdende analyser og vurderinger med henblik på nye retningslinjer for fleksibilitet og målrettethed.

4.5. Endelig indebær det samrådssystem, som er sat i værk i henhold til rammeprogrammet, i form af etablering af permanente, eksterne rådgivende grupper, som skal følge særprogrammerne og nøgleaktionerne, samt det panel, som Kommissionen har oprettet til at styre forskningsaktiviteterne, en overvågnings-, evaluerings- og vurderingsstruktur, som er særdeles indviklet. Efter ØSU's mening kræver dette ikke blot omfattende koordinering, men også en stor indsats for at opnå intern forenelighed og strømlining af overvågningsmekanismerne, som i modsat fald risikerer at "kvæle" de nuværende FTUD-projekter og -aktiviteter i bureaukrati.

4.6. Billedet suppleres med evalueringer, som foretages inden for særprogrammerne, herunder især programmet "Menneskelige ressourcer" under nøgleaktionen "Socioøkonomisk basisviden". Det Fælles Forskningscenter skal forelægge tekniske og økonomiske analyser til støtte for den europæiske beslutningstagning via en overvågning og analyse af udviklingstendenser inden for videnskab og teknologi, disses horisontale indvirkning på erhvervslivet, deres socioøkonomiske forgreninger og fremtidige politiske følgevirkninger. Her kan Instituttet for Teknologiske Fremtidsstudier i Sevilla spille en nøglerolle.

4.7. Endvidere skal systemet med evaluering af forslag være i overensstemmelse med en række fælles kriterier. Dette har særlig betydning for en korrekt virkning af den generelle mekanisme for overvågning, evaluering og vurdering.

4.8. Kriterierne vedrørende videnskabelig ekspertise og de socioøkonomiske kriterier skal være klare og præcise. Den tværsektorielle og flerfaglige karakter af rammeprogrammets nye problemløsningsvinkel har også afgørende betydning.

4.9. For at kunne evaluere denne socioøkonomiske indvirkning af Fællesskabets vigtigste instrument til flerårig forskningsplanlægning skal overvågningen, evalueringen og vurderingen foregå løbende og systematisk, ligesom den bør strømlines og ikke må være alt for bureaukratisk. I stedet for en intern ordning med stort set automatiske godkendelsesprocedurer bør der sættes ind med en fleksibel, effektiv og reel reaktion på de udfordringer, som knytter sig til den industrielle konkurrenceevne i Europa, nemlig som led i et proaktivt, fleksibelt og medinddragende mellem- til langsigtet strategisk scenario.

4.10. Denne strategiske referenceramme bør også omfatte evalueringer og prognoser for forskningen inden for andre europæiske initiativer såsom Eureka, Cost, Embo, ESA samt inden for de nationale og regionale FTU-politikker, hvilket skal ske via sammenlignende analyser og resultattavler.

5. Hen imod en fælles strategi baseret på en kerne af fælles prioriteter

5.1. Da den politiske beslutningstagning er baseret på et så stort antal aktører og tages på forskellige niveauer (europæisk, EU, nationalt og regionalt), hvor der kan foretages valg og sættes ind, finder ØSU det væsentligt at tilvejebringe en fælles strategisk ramme, således at man kan vælge prioriteter med henblik på de teknologiske og videnskabelige målsætninger, som bør være koncentreret om samfundets økonomiske, sociale og industrielle problemer. ØSU anser en sådan strategi for nødvendig for at kunne fokusere på forskningsindsatsen på de forskellige niveauer, samt -set ud fra et europæisk forskningssynspunkt - besvare spørgsmålet "hvem laver hvad" i en sammenhængende, komplementær ramme.

5.2. ØSU ønsker her at understrege det vigtige i:

5.2.1. at etablere og konsolidere et åbent, strategisk efterretningssystem(6) for beslutningstagere inden for videnskab og teknologi ved at etablere et infrastrukturnetværk, hvor man kombinerer erfaringer, færdigheder, institutioner og et grundlag af teknologi og viden på forskellige niveauer (regionalt, nationalt, sektorielt, europæisk), og hvor der etableres direkte forbindelser mellem de berørte aktører, og hvor der sættes skub i samarbejdet mellem disse;

5.2.2. at sørge for, at dette strategiske efterretningsnetværk giver stødet til en permanent formidling af information samt overvågning, evaluering, vurdering og prognosevirksomhed, som kan ledsage udviklingen af forskning og teknologisk innovation. Der bør tilvejebringes et samspil mellem aktørerne og den brede befolkning, bl.a via øget brug af medierne, da dette fremmer accepten, og valget af fremtidige teknologier bør gøres mere demokratisk;

5.2.3. at harmonisere metoder og teknikker til indsamling af data på forskellige niveauer (europæisk, EU, nationalt, regionalt) med det sigte at gøre netværker og databaser fuldt kompatible og gøre det muligt at koble dem sammen indbyrdes samt sikre, at aktørerne på de forskellige niveauer taler samme sprog;

5.2.4. fuldt ud at integrere programmer vedrørende strategiske efterretningssystemer i de eksisterende FTU-instrumenter i EU og i dem, som måtte blive etableret i henhold til traktatens afsnit XVII;

5.2.5. fuldt ud at inddrage forsknings- og innovationsaktørerne og -brugerne, de politiske beslutningstagere og de økonomiske og sociale spillere i disse programmers udvikling, ikke mindst via Det Økonomiske og Sociale Udvalg, ved at etablere platforme, hvor man kan drøfte og sammenligne data og scenarier, ved at benytte et let tilgængeligt og direkte sprog til at gennemføre en EU-indlæringsproces samt bottom-up-identificering af politiske prioriteter, samtidig med at man bør vurdere befolkningens opfattelse af de forskellige videnskabelige valgmuligheder og dertil hørende risici;

5.2.6. at begrænse omkostningerne og den direkte og indirekte administrative indvirkning af tilsynsaktiviteterne ved at lægge det princip til grund, at data kun skal indkodes i "systemet" én gang, selvom om de senere hen benyttes flere gange af en vifte af aktører;

5.2.7. at gøre fuld brug af de nye elektroniske netværkssystemer, ikke mindst Internet og Intranet, samt enhver udvikling heraf, såsom CERN's computernetværker, som midler til at benytte det integrerede strategiske efterretningssystem på stadig mere komplekse, indbyrdes afhængige og flerfaglige problemer, på en fleksibel og omkostningseffektiv måde.

5.3. Afslutningsvis mener ØSU, at den fælles strategiske ramme bør rumme en kerne af fælles prioriteter med det sigte:

- at sørge for, at forskellige niveauer og aktører kan kobles indbyrdes sammen og indgår i en bredere sammenhæng, og

- at anerkende de mangfoldige mål med FTU på virksomheds-, regionalt, EU- og europæisk plan samt det nødvendige i gensidig respekt for indsatsområderne og det vigtige i synergi og komplementaritet.

5.4. I den europæiske fælles strategiske ramme bør der sættes fokus på følgende:

- optimale samlede finansielle ressourcer med det sigte at styrke EU's konkurrencemæssige stilling og samarbejdsposition set i forhold til vore vigtigste partnere, idet der skal tages hensyn til den kumulative virkning af investeringer i F& U og viden;

- et mindre antal prioriterede områder, hvorom man bør koncentrere ressourcerne på europæisk, EU- og nationalt plan samt fastsættelse af regler, som kan sikre, at prioriteterne indgår i et samspil og ikke overlapper hinanden;

- prioriteter på de forskellige niveauer, hvor der gives større spillerum på nationalt plan med hensyn til grundlæggende akademisk forskning, og hvor der etableres netværker af ekspertcentre, som eventuelt kan finansieres ud fra en "variabel geometri"; på nationalt plan bør der sættes mere fokus på at fremme udviklingen af FTU og af innovation i virksomheder, herunder ikke mindst SMV'er, og på at forøge mobiliteten af menneskelige ressourcer mellem den akademiske verden og erhvervslivet, idet der bør sættes ind med EU-støtte til tværregionale og tværnationale netværker; på EU-plan bør der sættes fokus på storstilede teknologiske, videnskabelige og industrielle projekter, hvilket kun er muligt ved at der tilvejebringes en kritisk masse af finansielle og menneskelige ressourcer, som målrettes mod et begrænset antal mål, der svarer til de vigtigste globale udfordringer.

6. Den nye ramme for EU's femårige FTU-planlægning

6.1. Den nye økonomi har givet det industrielle, videnskabelige og teknologiske samarbejde et gevaldigt løft og har pustet nyt liv i praktiske instrumenter, som kan gøre et samarbejde mere effektivt.

6.2. Globaliseringen har skærpet konkurrencen i henseende til teknologisk innovation. Følgelig er en omsættelse af forskningsresultater til succesrige kommercielle og industrielle teknologiske produkter nu blevet et nøgleelement i konkurrencemæssig sammenhæng. Det tempo, i hvilket viden indgår i nye produkter til gavn for samfundet har givet "time to market"-faktoren en afgørende betydning.

6.3. Fremkomsten af en videnbaseret økonomi har sat fokus på en række specielt europæiske lakuner sammenlignet med resten af verden i forbindelse med kombination af videnskabelig viden og virksomhedskultur i en interaktiv innovationsproces, som understøttes af et økonomisk og regulerende klima, hvor der tilskyndes til immaterielle investeringer - specielt i den private sektor - og netværkssamarbejde mellem den akademiske verden, erhvervslivet og forskningscentre.

6.4. Med EU-udvidelsen stående for døren rejser det udvidede EU's teknologiske sammenhæng problemer med hensyn til en skærpelse af marginaliseringen som følge af strukturelle og infrastrukturbetingede mangler og lakuner i overgangsøkonomiernes økonomiske og industrielle grundlag, hvilket yderligere forværrer de eksisterende sociale og økonomiske skævheder og afstedkommer endnu større teknologiske forskelle. EU bør være i stand til at bevare og forøge det omfattende videnskabelige potentiale, som er til stede i disse lande, ved at medvirke til at udnytte det effektivt og integrere det i EU's forskningssystem og ved at sætte fokus på tilvejebringelse af løsninger på økonomiske, sociale og industrielle problemer i de pågældende landes økonomier.

6.5. Hvis man skærer ned på EU's FTU-indsats, så der kun bliver tale om et rent supplement eller en erstatning for de 15, 21 eller 30 medlemstater, ville dette være ensbetydende med en svækkelse af den potentielle merværdi af EU's forskning og berøve denne dens legitimitet.

6.6. Volatiliteten og forældelsen af de nuværende teknologiske processer i verden forudsætter en omfattende evne til at foregribe og til at træffe fleksible og hurtige beslutninger, så det sikres, at der på videnskabeligt, teknologisk og industrielt plan opnås mulighed for at tage de nye udfordringer op og for at imødegå de nye risici, som opstår.

6.7. Udgifterne til forskning er steget enormt, hvilket nødvendiggør en større koncentration af indsatsen, hvis det skal lykkes at opnå væsentlige og rentable resultater. Dette bør ske ved, at der indgås langt flere strategiske FTU-alliancer, og ved, at man understreger det nødvendige i samspil med den akademiske verden samt grundforskning.

6.8. Den videnskabelige dynamik, som hovedsagelig udgår fra universiteter og offentlige og private laboratorier, bør finde et åbent, gunstigt klima, som virker befordrende på forskningsarbejdernes karrierer og mobilitet, og som indebærer et tilfredsstillende samspil mellem videnskab og industri.

7. Den generelle ramme omkring det 5. rammeprograms socioøkonomiske indvirkning

7.1. Trods manglen på en aftalt strategisk ramme og tilstedeværelsen af komplementære og sideløbende procedurer og selvom ingen af de øvrige planlagte FTU-instrumenter er sat i værk, er den europæiske samarbejdsramme begyndt at bevæge sig i retning af en ny indfaldsvinkel, hvor der lægges hovedvægt på nøgleaktioner, strategisk samarbejde, indlemmelse af mekanismer til lettere konkretisering af resultater og disses omsættelse i innovationer, som kan bringes på markedet, samt fokus på større projekter end hidtil.

7.2. Det er ikke let i overvågningen og evalueringen at sætte fingeren på nye faktorer, det være sig gode eller dårlige, idet den nuværende situation beror på indvirkningen af projekter under det 3. rammeprogram og de igangværende projekter under det 4. rammeprogram. Forhandlingerne om gennemførelseskontrakter for de nye projekter under det 5. rammeprogram, som forventes at strække sig over en treårig periode, blev først afsluttet for et par måneder siden.

7.3. Ikke desto mindre er der generelle tegn på, at man med en smule varsomhed kan nære håb om en finpudsning og omlægning af de nuværende aktiviteter under det 5. rammeprogram og om en større målretning af det 6. rammeprogram med henblik på det europæiske forskningsrum, iværksættelse af samtlige traktatens bestemmelser om FTU-politikker og ikke mindst rationalisering, strømlining og tilpasning af EU's indsats set ud fra et konkurrencemæssigt synspunkt i tilløbet til EU-udvidelsen.

7.4. Der er allerede nævnt en række problemer med hensyn til procedurer, evalueringssystemer, kriterier og opfølgning af de forskellige forslag, hvor spredningen og de negative resultater undertiden har været for omfattende. Der består en stigende tendens til systematisk at nedskære budgettet for foreslåede projekter, således at ressourcerne spredes over et alt for stort antal mikroprojekter.

7.5. Af de 16000 forslag, som blev forelagt i 1999, blev 3500 udvalgt. Der er tale om særdeles afskrækkende tal i forholdet en til seks/syv, selvom deltagelsessatsen for SMV'er, industri og den akademiske verden er positiv: mellem 20 % og 30 % for SMV'er, mens resten fordeles ligeligt mellem industri og den akademiske verden. Antallet af deltagere pr. projekt steg til gennemsnitligt otte partnere, og det gennemsnitlige samlede omfang af projekterne steg til 3,5 mio. euro med et toppunkt på ca. 4,5 mio. euro for programmet vedrørende bæredygtig vækst, som desuden opnåede en succesrate, der lå fuldt ud på linje med den forventede en til tre. Dette står i kontrast til programmet livskvalitet, hvor succesraten var under en til ti.

7.6. Et første positivt tegn, set med ØSU's øjne, er stigningen i projekternes omfang. Dette er mere end det dobbelte af tallet for det 4. rammeprogram, og SMV'ernes deltagelse er oven i købet opretholdt eller sågar stigende.

7.7. Den integrerede indfaldsvinkel, baseret på grupper (clusters), indebar en proaktiv matrix-baseret tilgang, hvor man kombinerede tematiske elementer med horisontale faktorer såsom innovation, teknologisk iværksættelse, uddannelse og menneskelige ressourcer samt internationalt samarbejde. Det er her, at de efterfølgende clusters har vist sig at være alt for komplekse med alt for langvarige og indviklede forhandlinger, mens hverken innovationsenhederne, de teknologiske iværksættelsesplaner eller matrix-koordineringen ser ud til at have haft den iboende kraft, som var nødvendig for at udløse en "positiv cirkel".

7.8. Evaluatorer, forvaltere og projektledere burde have modtaget fælles oplæring med det sigte at gøre dem bekendte med den nye tekniske og "kulturelle" indfaldsvinkel i det 5. rammeprogram.

7.9. Af kritikpunkterne kan følgende nævnes:

- manglen på en operativ og almindeligt anerkendt definition på, hvad der skal forstås ved europæisk merværdi;

- den divergerende vægt, som lægges på økonomiske og sociale kriterier, og den måde, hvorpå disse benyttes af forskningsoperatørerne;

- den herskende usikkerhed omkring reglerne for intellektuel ejendomsret for deltagernes vedkommende;

- det overdrevne bureaukrati, som omgærder forberedelsen af forslag, og som undertiden virker afskrækkende, samt det alt for store antal informationer og data, som afkræves deltagerne i FTUD-projekter;

- kompleksiteten og uklarheden omkring arbejdsprogrammer og indkaldelser af tilbud, hvor der ikke er sat tilstrækkeligt fokus på klare, forståelige, tematiske prioriteter, hvilket gør det svært at få et klart indtryk af, hvor store positive eller negative resultater, der opereres med;

- lejlighedsvis underrepræsentation af industrien i modsætning til den akademiske verden og forskningsverden, selvom dette ikke gælder for alle programmer;

- de ikke altid relevante kvalifikationer, som evaluatorerne besidder, bl.a. på baggrund af projekternes flerfaglige og tværsektorielle karakter samt deres alt for store antal set i forhold til antallet af udvalgte projekter.

7.10. I lyset af de erklærede målsætninger vurderer ØSU dog, at den nye indfaldsvinkel er et skridt i den rigtigt retning. Yderligere ihærdige bestræbelser vil imidlertid være nødvendige for så vidt angår de punkter, som ØSU allerede har været inde på, såsom uddannelse og information, gennemsigtighed, procedureforenkling, omkostningsbegrænsning og effektiv forvaltning, klare og ensartede kriterier og retningslinjer samt iværksættelse af matrix-baserede mekanismer, med det sigte at medvirke til at sætte skub i resultaternes omsættelse i markedsføringsklare innovationer.

7.11. ØSU ønsker dog at understrege, at hvis man vil høste fordelene ved den nye indfaldsvinkel i rammeprogrammet, må der øjeblikkeligt tages praktiske skridt i retning af fuld gennemførelse, hvor der bør lægges vægt på større koncentration, fleksibilitet, gennemsigtighed, klarhed og ensartethed.

7.12. Til den ende bør der nu sættes ind på:

- at sætte skub i og forbedre mekanismen med nøgleaktioner, hvis forskellige stadier bør gøres berettigede i kraft af evaluerings-, overvågnings-, vurderings- og planlægningsmekanismer,

- at anlægge en indfaldsvinkel, som fremmer nogle få grupper af projekter omfattende en kritisk masse, der bør involvere samtlige aktører og især de endelige brugere og SMV'er,

- at finpudse de aspekter i de horisontale programmer, som forhindrer dem i at indgå i et samspil med vertikale aktioner, hvilket gør den "teoretiske" matrix-indfaldsvinkel meningsløs og ineffektiv i henseende til koordinering, innovationsenheder og mellemfristet overvågning af de teknologiske iværksættelsesplaner,

- at aktivere interne og eksterne samordningsbeføjelser for programmerne og nøgleaktionerne samt for innovationsenhederne, som i dag er uden beføjelser, uden bevillinger og uden hjælpeydelser. Endvidere er det nødvendigt at revidere mekanismen vedrørende de teknologiske iværksættelsesplaner ved at styrke midtvejskontrollen,

- at forenkle procedurer og begrænse deres omkostninger,

- at tydeliggøre og harmonisere udvælgelses- og evalueringskriterierne med særlig henblik på socioøkonomiske faktorer og europæisk merværdi,

- at etablere et EF-patent som led i en politik for intellektuel og industriel ejendomsret, som harmonerer bedre med EU-forskningen og dennes udnyttelse.

8. Det 5. rammeprograms særprogrammer og nøgleaktioner

8.1. ØSU har altid støttet rammeprogrammets forsøg på omstrukturering ved at koncentrere indsatsen om færre tematiske programmer og horisontale programmer sideløbende med FFC- og Euratom-programmerne. Imidlertid burde der have været gjort en tilsvarende indsats for at begrænse valget af videnskabelige og teknologiske prioriteter (hvoraf der findes flere hundrede), og endvidere burde sondringen mellem nøgleaktioner, generiske teknologier og ledsageforanstaltninger have været tydeligere og mere præcis i kraft af forbedrede informationspakker, arbejdsprogrammer og indkaldelser af tilbud.

8.2. ØSU vurderer, at nedskæringen og strømliningen af programudvalgene var et positivt træk; samme bemærkning gælder etableringen af grupper af ledende medarbejdere, hvis formål er at spille en mere aktiv rolle i integreringen af de tematiske, vertikale programmer og de horisontale programmer, oprettelsen - som stadig ligger på tegnebrættet - af innovationsenheder inden for hvert tematisk program samt tilvejebringelsen af eksterne rådgivningsgrupper til at følge op på nøgleaktionerne ved at lede dem i retning af problemløsning, brug af tekniske opfindelser og potentielle kommercielle investeringer.

8.3. Nøgleaktionerne har til formål at støtte EU-konvergensen i medlemsstaternes forskningspolitikker. ØSU mener, at de sættes i værk alt for langsomt, og at de har en alt for lav profil. Dette gælder både inden for særprogrammerne og de øvrige EU-programmer og -politikker samt med hensyn til nationale programmer og politikker. Af hensyn til en sammenligning og med sigte på fremtidige udviklinger mener ØSU, at det er vigtigt med benchmarking af EU's udviklingstendenser og af situationen i de enkelte lande med hensyn til de spørgsmål og vanskeligheder, som nøgleaktionerne tager sigte på.

8.4. Foranstaltninger til at sætte skub i virkningen af EU's forskning inden for programmer, nøgleaktioner og enkeltprojekter mangler stadig at blive gennemført i mange tilfælde. ØSU er overmåde bekymret over vanskelighederne ved at iværksætte de planlagte mekanismer med henblik på samspil, formidling og fremmeindsats, såsom innovationsenheder, projektledernes koordinerende rolle samt de instrumenter, som er planlagt under programmet om innovation og SMV. En revision af de mekanismer, som forhindrer de tematiske programmer i at sætte skub i de horisontale dele, Inco, Inno-SMV og Menneskelig Kapital, er af afgørende betydning.

8.5. Brugen af TIP (teknologiske iværksættelsesplaner) bør defineres, tilrettelægges og fremmes bedre til gavn for deltagere, evaluatorer og Kommissionens ledende medarbejdere. Der bør tilvejebringes snæver synergi mellem SMV-innovationsaktiviteten og de tematiske programmer, nøgleaktionerne og den nye programmeringsperiode 2000-2006 for Struktur- og Samhørighedsfondene, således at FTU- og innovationsaktiviteterne får en kraftigere regional dimension.

8.6. Der bør lægges større vægt på at gruppere indsatsen ved, at man undersøger forholdet mellem selve grupperingen, det nødvendige i at øge den europæiske merværdis profil samt tendensen i retning af projekter af større omfang, med projektledere, som skal lede, udvælge og evaluere bidragene fra de forskellige deltagere til de berørte projekter.

8.7. Der er ikke lagt nok vægt på at koordinere projekter, særprogrammer og nøgleaktioner med andre europæiske og internationale FTU-aktiviteter såsom EUREKA, EMBO, ESA eller CERN. Efter ØSU's opfattelse er dette et særligt vigtigt aspekt af EU's indsats inden for rammeprogrammet ikke mindst med henblik på det europæiske forskningsrum.

8.8. EU-forskningens internationale rolle ser ud til at svare mere til formelle end til reelle krav, som er helt uafhængige af de tematiske aktioner, mens indholdet tilsyneladende er i fare for at blive kvalt i bureaukrati. Efter ØSU's mening er FTU-komponenten af EU's eksterne dimension et afgørende element, ikke mindst hvis den med fordel kan kombineres med arbejdet i førtiltrædelsesfonden, PHARE-, TACIS- og MEDA-programmerne og samarbejdsprogrammerne med lande i Latinamerika og Asien.

8.8.1. EU-forskningens internationale dimension bør inden for prioriterede sektorer nå op på et niveau, som mindst svarer til andre regioners eller landes. I den endelige vurdering af resultaterne af den strategiske ramme for EU's forskning skal således indgå det nåede videnniveau, opgjort i en global sammenhæng.

8.8.2. En anden vigtig international funktion er at støtte samarbejdsordninger med andre lande, både dem, der står EU nær, og andre lande og regioner, samt at tilvejebringe et klima og et miljø, som er attraktivt for forskerne og erhvervslivet i andre regioner og lande.

8.9. ØSU mener, at man bør topprioritere en forbedring af det menneskelige forskningspotentiale, således at det europæiske forskningsrum får rådighed over passende ressourcer. Særprogrammet er livsvigtigt for etablering af et stærkt paneuropæisk videnskabeligt fællesskab med en stærk europæisk identitet, således at der kan tiltrækkes de allerbedste forskere fra resten af verden. Imidlertid bør der være tale om en stærk sammenkobling med de strategiske prioriteter i EU's FTU og de fremtidige behov i samfundet, industrien og videncentre samt inden for sagkundskab, således at man kan gøre den nyerhvervede europæiske merværdi mere synlig.

9. Det 6. rammeprogram og gennemførelsen af EU-traktatens artikel 168 til 171: En aktiv fælles politik for forskning og innovation i EU

9.1. ØSU mener, at det løft, som globaliseringen indebærer, den videnbaserede økonomi og den stadig bredere kløft mellem teknologiske fremskridt og teknologisk innovation i Europa og hos vore globale partnere nødvendiggør en teknologisk offensiv, som formår at mønstre samtlige det europæiske systems eksisterende stærke punkter. Der bør lægges pres på: a) erhvervslivet for at overtale det til at involvere sig i FTU; der sigtes specielt til små virksomheder og håndværksvirksomheder, i overensstemmelse med de prioriterede områder i det europæiske charter for små virksomheder, idet formålet er at udbygge deres innovationspotentiale og at sætte skub i overførslen af nye teknologier; b) universiteter og forskningscentre for at sætte deres kreativitet og videnskabelige viden i den videnskabelige og teknologiske udviklings tjeneste; c) finansverdenen for at tilvejebringe risikovillig kapital til projektopfølgning både på mellemlang og lang sigt, bl.a. ved at udnytte: "euroeffekten" fra 2002; d) EU's samt de nationale og regionale myndigheder for at få dem til at tilvejebringe et klima, hvori de forskellige forskningsaktører kan indgå i et netværkssamspil. Men det, som der er mest behov for, er, at alle disse offentlige og private aktører fuldt ud opfanger behovet for et fælles handlingsområde og lærer at arbejde sammen om fælles strategiske prioriteter.

9.2. ØSU mener, at man i EU's nuværende FTUD-system bør undgå spredning, fejlfunktioner, spild, uheldige finansieringsmekanismer, bureaukratisk forvaltning samt en knopskydning af målsætninger, der i mange tilfælde er helt urealistiske på baggrund af de involverede finansielle og menneskelige ressourcer.

9.3. Subsidiaritet er blevet en hjørnesten i systemet, hvor sigtet er at anerkende forskellige sagkundskabsniveauer, ansvarsbeføjelser og formåen. Det er ikke længere tænkeligt, at Bruxelles fortsætter med at være ansvarlig for at vurdere titusindvis af forslag til projekter inden for rammeprogrammet og kun udvælge godt fem tusind reelle FTU-projekter, med over 40 projekter pr. videnskabelig administrator, da dette vil lægge hindringer i vejen for en omhyggelig og nøjagtig opfølgning i henseende til konsekvensvurdering.

9.4. Den nuværende procedure for vurdering af alle projekttyper betyder, at igangsættere og evaluatorer er nødt til at gøre en indsats, som er helt ude af proportion med rammeprogrammets mål om videnskabelig ekspertviden og teknologisk konkurrenceevne.

9.5. Der består en risiko for, at den strategiske indfaldsvinkel til ekspertviden, konkurrenceevne og problemløsning - dvs. selve eksistensberettigelsen af EU's FTU-indsats - vil blive kuldsejlet på grund af tekniske procedurer, bureaukrati og formaliteter. Dette er ikke ensbetydende med, at EU's forskningssystem bør udelukke en lang række større, mindre, offentlige og private aktører.

9.6. Tværtimod bør projektdeltagelsesapparatet nøje afspejle de forskellige deltageres behov, og der bør sørges for de størst mulige synergier i tacklingen af større globale problemer og udfordringer inden for teknologi og innovation; nationale forsknings- og innovationssystemer bør derfor indgå i et indbyrdes samspil. Hele det lokale potentiale bør udnyttes, og befolkningen bør overbevises om, at videnskab, teknologi og innovation kan yde et lokalt bidrag i henseende til løsning af de problemer, som befolkningen og samfundet står overfor. Befolkningen bør bibringes forståelse for betydningen af videnskabelige og teknologiske fremskridt.

9.7. ØSU mener, at de forberedende drøftelser, som skal føre frem til det 6. rammeprogram, bør sætte fokus på udnyttelse af succesrige instrumenter på det mest velegnede niveau med det sigte at begrænse omkostninger, langvarige procedurer, bureaukrati, stivhed og opsplitning.

9.8. Med dette in mente er det ØSU's opfattelse, at der først bør nås frem til konsensus om en fælles topprioriteret strategi for de forskellige niveauer og for de instrumenter, som kan benyttes på hvert enkelt niveau. Denne strategi bør bakkes stærkt op af vurdering - evaluering - overvågning - prognosevirksomhed, så fleksibilitet og kvalitet sikres. På dette felt bør FFC og Instituttet For Fremtidsstudier i Sevilla atter tildeles en vigtig tværinstitutionel rolle.

9.9. Især er det nødvendigt:

9.9.1. på EU-plan, at fokusere forskningsindsatsen om et begrænset antal prioritetsområder inden for nogle få større mellem- og langfristede projekter, som målrettes mod problemer og disses løsning, med en høj kritisk masse, en forbedret intern styringsrolle for projektlederen, men med Kommissionen som fortsat ansvarlig for overvågning af det høje videnniveau;

9.9.2. på decentraliseret plan at operere med mindre projekter med forenklede procedurer og styret af godkendte finansielle mellemled (undertiden ved brug af globaltilskud), men med et forenklet tværnationalt islæt og med en sammenkobling både til lokale mekanismer og til større EU-netværker, således at der opstår et "system". Dette niveau bør også være ansvarlig for forvaltning af stipendier, uddannelse og mobilitet, således at man værner om det tværnationale kriterium, og så der sørges for sammenhæng med EU's strategiske prioritetsområder;

9.9.3. på nationalt plan at sørge for EU-deltagelse i nationale projekter, som er åbne for andre medlemsstater, med harmoniserede procedurer, via udløsning af EU-støtte på 5-10 % af de samlede udgifter, forudsat projekterne er i samklang med EU's hovedprioriteter; på dette niveau bør anvendt grundforskning fortsat spille en vigtig rolle på både kort, mellemlang og lang sigt;

9.9.4. på regionalt plan at udforme et nyt uafhængigt initiativ i tilknytning til EU's strukturfondsinitiativ med det sigte at sætte skub i teknologisk innovation og en forskningsinfrastruktur til gavn for SMV'er, med netværker mellem EU's regioner, og med det sigte at støtte rådgivningen og vejledningen over for virksomhederne for at formidle viden til virksomheder, forskningscentre og universiteter, som enten arbejder hver for sig eller sammen;

9.9.5. hvad instrumenterne angår at sørge for fuld udnyttelse af de relevante traktatmuligheder, ikke mindst "variabel geometri", EU-samfinansiering og fællesforetagender, som imidlertid bør henhøre under rammeprogrammet, således som det er specificeret i traktaten. I særdeleshed bør instrumentet vedrørende variabel geometri benyttes på ekspertcentre og ekspertisenetværker;

9.9.6. på det proceduremæssige plan at strømline og forenkle procedurerne, men også differentiere hovedprioriterede projekter, således at projektlederen i alle tilfælde tildeles mange af de ansvarsbeføjelser, som i dag ligger i Bruxelles, hvorimod mindre projekter under en vis grænse bør omfattes af brugervenlige, enkle, hurtige, decentraliserede procedurer;

9.9.7. hvad koordineringen angår at lade Kommissionen stå for en omkostningseffektiv gennemførelse af den strategiske videnproces samt kontrollere kvaliteten, videnniveauet og gennemsigtigheden. Kommissionen bør også tilvejebringe forbindelser mellem programmerne og mellem nøgleaktionerne indbyrdes og sikre operativ adgang til andre relevante programmer og initiativer inden for EU's politikker. Disse synergier er specielt nødvendige, når der er tale om regionale, industrielle og informationssamfundspolitiske instrumenter og for eksterne politikker vedrørende Middelhavet, Central- og Østeuropa, Latinamerika og Asien samt industrialiserede og nyindustrialiserede lande;

9.9.8. i EU og i henseende til tredjelande at lade Europa-Kommissionen udbygge samarbejdet med COST, EUREKA, ESA, EMBO osv. (13 % af den samlede europæiske forskningindsats) og at undersøge muligheder for specifikke, fælles tiltag til løsning af strategiske problemer.

9.9.9. ØSU mener, at den nye indfaldsvinkel til rammeprogrammet bør indebære finpudsning, forenkling og gennemsigtighed, og at man bør iværksætte de nye instrumenter, som traktaten åbner mulighed for, men at man samtidig bør sørge for tilstrækkelig kontinuitet i henseende til de positive resultater, som er opnået med de foregående rammeprogrammer, herunder ikke mindst det igangværende program.

Bruxelles, den 21. september 2000.

Beatrice Rangoni Machiavelli

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EFT L 26 af 1.2.1999.

(2) EFT L 64 af 12.3.1999.

(3) EFT C 407 af 28.12.1998, ØSU's udtalelse om "Det femte FTUD-rammeprogram - særprogrammerne".EFT C 284 af 14.9.1998, ØSU's initiativudtalelse "Metoder til styrkelse af nettene til information om og udnyttelse af programmerne for anvendt FTU i Europa". EFT C 235 af 27.7.1998, ØSU's udtalelse om "Gennemførelse af første handlingsplan for innovation i Europa". EFT C 214 af 10.7.1998, ØSU's udtalelse om "Regler om virksomheders, forskningscentres og universiteters deltagelse i forskning samt regler for formidling af forskningsresultater med henblik på gennemførelse af det femte rammeprogram for Det Europæiske Fællesskab (1998-2002)". EFT C 73 af 9.3.1998, ØSU's udtalelse om "Kommissionens ændrede forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om femte rammeprogram for Det Europæiske Fællesskabs indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1998-2002)" og "Kommissionens ændrede forslag til Rådets afgørelse om det femte rammeprogram for Det Europæiske Atomenergifællesskabs (Euratom) indsats inden for forskning og uddannelse (1998-2002)". EFT C 355 af 21.11.1997, ØSU's udtalelse om "Mod det femte rammeprogram: videnskabelige og teknologiske mål". EFT C 355 af 21.11.1997, ØSU's udtalelse om "Følgerne for SMV af det stadige, generelle fald i de midler, der afsættes til forskning og teknologisk udvikling i EU". EFT C 133 af 28.4.1997, ØSU's udtalelse om "Forske for fremtiden - europæisk forskning i borgernes tjeneste".

(4) 31 lande, når associeringsaftalen med Schweiz træder i kraft.

(5) EFT C 204 af 18.7.2000, s. 70.

(6) Jf. "Improving Distributed Intelligence in Complex Innovation Systems", forskellige forfattere, Karlsruhe, Fraunhofer Instituttet for Systemer og Innovationsforskning (ISI), 1999.