B4-0582, 0596, 0602, 0613, 0629, 0646 og 0656/96

Beslutning om den fejlslagne konference om personelminer

Europa-Parlamentet,

- der henviser til sin beslutning af 29. juni ((EFT C 183 af 17.07.1995, s. 44.)) om landminer og laserblaendingsvaaben og 16. november 1995 ((EFT C 323 af 04.12.1995, s. 118.)) den fejlslagne internationale konference om personelminer og laservaaben og 14. marts 1996 ((EFT C 96 af 01.04.1996, s. 292.)) om personelminer og den internationale konference i Wien om revision af konventionen om visse konventionelle vaaben,

A. der henviser til, at konferencen om revision af landmineprotokollen fra 1980 til FN-konventionen om konventionelle vaaben og antipersonelminer blev afsluttet i Genève den 3. maj 1996,

B. der beklager, at man paa konferencen ikke naaede frem til en aftale om et fuldstaendigt forbud mod antipersonelminer, og at der kun blev vedtaget en aftale, hvori det anbefales, at minerne lettere skal kunne lokaliseres, at de skal vaere selvdestruerende og selv-deaktiverende,

C. der er foruroliget over, at der ikke findes en effektiv og forpligtende international kontrolordning, ligesom det er muligt at udsaette gennemfoerelsen af aftalen,

D. konstaterer imidlertid med tilfredshed, at den reviderede protokol ogsaa finder anvendelse i interne konflikter, hvor minerne hyppigst anvendes,

E. der minder om, at det er let at udlaegge miner, men at det er vanskeligt og dyrt at rydde dem, og at landminer draeber ca. 400 mennesker om maaneden og lemlaester ca. 1.200,

F. der henviser til, at 39 lande hidtil har udtalt sig til fordel for et forbud mod anvendelse af antipersonelminer, 16 har givet afkald paa, at deres vaebnede styrker goer brug heraf, 4 har suspenderet anvendelsen, mens 5 har indledt destruktion af deres lagre,

G. der henviser til, at samtlige medlemsstater har indfoert forbud mod eller moratorier for udfoersel af antipersonelminer,

H. der henviser til, at Raadet i sin erklaering af 13. maj 1996 paa ny har bekraeftet sit maal om helt at eliminere alle antipersonelminer,

I. der hilser Canadas meddelelse om i september 1996 at afholde en international konference om antipersonelminer i Ottawa velkommen,

J. der noterer sig praesident Clintons afgoerelse om at forbyde »dumme miner« og begraense anvendelsen af »kloge miner«,

1. beklager de utilstraekkelige bestemmelser i den nye anden protokol om landminer, navnlig den vage definition af antipersonelminer, den faktiske mangel paa hindringer for overfoersel af miner, de lange og meningsloese overgangsperioder og mangelen paa et effektivt kontrolsystem;

2. opfordrer Raadet til at vedtage en styrket faelles aktion med henblik paa

- at opnaa et fuldstaendigt forbud mod antipersonelminer

- at fortsaette indsatsen paa internationalt plan for et forbud ved at stoette den canadiske tanke om en zone, hvor der ikke findes antipersonelminer, blandt de lande, der stoetter et forbud i september 1996, og et fuldstaendigt forbud blandt de stater, der har tilsluttet sig konventionen om konventionelle vaaben, paa det tidligst mulige tidspunkt

- at udforme en EU-politik for at overtale de lande, der hidtil ikke har tilsluttet sig konventionen om konventionelle vaaben, til at deltage i processen saa hurtigt som muligt

- at udarbejde en kompensationsordning for de udviklingslande, der beslutter at lade deres antipersonelminer destruere;

3. opfordrer alle Unionens medlemsstater til at udstede et ensidigt forbud mod baade produktion og anvendelse af antipersonelminer og destruere de eksisterede lagre;

4. opfordrer Unionen og dens medlemsstater til at benytte enhver lejlighed til at arbejde for et globalt forbud mod disse miner og navnlig paa konferencen i Ottawa at fremlaegge en konkret plan for destruktion og sporing af minerne og til at overveje muligheden af at gennemfoere specifikke minerydningsaktioner, som fastsat af Kommissionen og Raadet, der kraever samarbejde fra WEU's side til udarbejdelse og gennemfoerelse af saadanne aktioner;

5. anmoder Kommissionen om at blackliste de lande, som fremstiller og eksporterer saadanne vaaben;

6. opfordrer Raadet og Kommissionen til at indlede en dialog med De Forenede Staters regering i et forsoeg paa at overbevise den om behovet for et mere vidtraekkende forbud;

7. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, medlemsstaternes regeringer og parlamenter, De Forenede Nationers generalsekretaer, WEU's generalsekretaer og Canadas regering.