Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Metoder til styrkelse af nettene til information om og udnyttelse af programmerne for anvendt FTU i Europa« (98/C 284/06)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 29. januar 1998 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en udtalelse om »Metoder til styrkelse af nettene til information om og udnyttelse af programmerne for anvendt FTU i Europa«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Energi, Kernekraft og Forskning, som udpegede Henri Malosse til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse enstemmigt den 17. juni 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 356. plenarforsamling af 1. og 2. juli 1998, mødet den 1. juli 1998, enstemmigt følgende udtalelse.

I. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS HENSTILLINGER

Betragtninger:

I.1. Det haster med at få udformet en strukturbetinget strategi til styrkelse af den europæiske industris konkurrenceevne til gavn for væksten og beskæftigelsen.

I.2. Informations- og ledsagenetværkerne har afgørende betydning for inddragelse af virksomhederne, herunder især SMV'er med uudnyttet innovativ formåen (»pionerer«), i forskningsprogrammerne.

I.3. En mekanisme til udnyttelse af forskningsresultaterne og en metode til teknologisk overvågning har afgørende betydning for formidling af nye teknologier, som kan tages op i de europæiske virksomheder.

I.4. EU's 5. FTU-rammeprogram bør medvirke til at forbedre konkurrenceevnen og bør udgøre et reelt brud med de foregående programmer, således som Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg ytrer ønske om.

I.5. Den alt for store spredning af den nuværende indsats på nationalt og EU-plan i henseende til netværker formår efter ØSU's mening ikke at bidrage effektivt til et sådant brud.

Med udgangspunkt i ovenstående betragtninger fremsætter ØSU følgende henstillinger til Rådet, Europa-Parlamentet og Kommissionen:

Henstilling nr. 1

ØSU anmoder Europa-Kommissionen om at forelægge en meddelelse indeholdende en global strategi for netværker til information, opfølgning og udnyttelse på området forskning-udvikling og innovation.

Denne strategi bør omfatte bevæggrundene bag de nuværende mekanismer, og den bør integrere de forskellige berørte politikker: handlingsplan om innovation, det femte FTU-rammeprogram, økonomisk og social samhørighed, uddannelsesprogrammer, politikken til forbedring af konkurrenceevnen, udvidelsen og den eksterne politik.

Henstilling nr. 2

Som led i denne globale strategi henstiller ØSU, at man trækker på de eksisterende midler (femte FTU-rammeprogram, uddannelsesprogram, SMV-program osv.) til gavn for særlige støttenetværker, som skal fremme princippet om formidling.

Ved hjælp af disse formidlingsnetværker skal man sætte skub i strategiske alliancer mellem virksomheder, samarbejde mellem virksomheder, forskningsinstitutioner og universiteter, teknologisk overvågning og økonomisk efterretning, projektteknik (juridisk, finansiel osv.).

ØSU mener, at den tredje tværgående aktion inden for det kommende femte FTU-rammeprogram (fremme af innovation og tilskyndelse til SMV-deltagelse) i høj grad bør tage sigte på dette mål.

Henstilling nr. 3

Med hensyn til EU-netværkerne for information/opfølgning på den ene side og udnyttelse på den anden anmoder ØSU Europa-Kommissionen om at sørge for bedre samordning og for den fornødne komplementaritet.

Kommissionen bør indpasse disse i en bredere ramme til støtte for formidling, og udelukkende lade dem tage sigte på brugernes behov; netværkerne må ikke benyttes til at fremme Kommissionens egne politikker.

Henstilling nr. 4

ØSU foreslår, at der oprettes en »brugergruppe« for EU-netværkerne, hvori følgende brugergrupper bør være repræsenteret: virksomheder, laboratorier, universiteter, støtteorganer. Denne gruppe kan eventuelt arbejde sammen med ØSU om opfølgning, evaluering og iagttagelse.

Henstilling nr. 5

Af hensyn til reel sammenhæng foreslår ØSU, at der ad telematikvej afholdes en konference for EU-netværker, det være sig nationale eller tværstatslige (EUREKA, OECD osv.), hvori »innovationsgrupperne« inden for det femte FTU-rammeprograms særprogrammer bør inddrages.

En oversigt over nationale, EU- og tværstatslige aktioner ville udgøre et nyttigt værktøj for de kompetente myndigheder i de nødvendige bestræbelser på at sikre bedre koordinering.

Henstilling nr. 6

Af hensyn til gennemsigtighed og synlighed for de berørte parter (virksomheder, forskere, universiteter, virksomhedsiværksættere osv.) foreslår ØSU, at Euro-info-centrene får til opgave at bistå specialnetværkerne, herunder EU's netværker. Der ville her være tale om et decentraliseret og praktisk middel til at lede brugerne i retning af det mest relevante informations-, opfølgnings-, og udnyttelsesnetværk.

Henstilling nr. 7

ØSU henstiller, at den foreslåede strategi udvides til allerede nu at omfatte samtlige ansøgerlande som led i førtiltrædelsesstrategien.

ØSU går tillige ind for en strategi omfattende et privilegeret partnerskab med det Euro-mediterrane område, med de øvrige europæiske lande og med Lomé-konventionens signatarlande ved hjælp af passende instrumenter.

ØSU henstiller afslutningsvis, at der sørges for synergier i forholdet til vore udviklede internationale partnere ud fra et ønske om gensidig interesse.

1. Indledning

1.1. Dette initiativ ligger i umiddelbar forlængelse af ØSU's seneste udtalelser om forskning, herunder især udtalelsen om »Mod det femte rammeprogram - Videnskabelige og teknologiske mål« () og initiativudtalelsen om »Følgerne for SMV af det stadige, generelle fald i de midler, der afsættes til forskning og teknologisk udvikling i EU (på EU- og nationalt plan)« ().

1.2. I disse udtalelser konstaterede ØSU, at EU's FTU-aktioner har for ringe indvirkning i erhvervslivet, bl.a. for små og mellemstore virksomheder, som udgør 99,8 % af de europæiske virksomheder. Denne konstatering deles i vid udstrækning af de forskellige organer og institutioner, såsom EF's Rådgivende Udvalg for Videnskabelig og Teknologisk Forskning (CREST), som i forbindelse med udarbejdelsen af det 5. FTU-rammeprogram vedtog en rapport om SMV'ernes deltagelse i FTU-aktiviteterne. CREST kom i sin henstilling bl.a. ind på spørgsmålet om adgang til information.

1.3. I udtalelsen om det 5. rammeprogram henstillede ØSU (), at det er »ønskeligt direkte at inddrage forskerne og de endelige brugere, herunder især de forskellige former for små og mellemstore virksomheder, straks fra rammeprogrammets udformning og helt frem til den innovative anvendelse af forskningsresultaterne«.

1.4. I udtalelsen om SMV'er og FTU () opstillede ØSU en sondring mellem tre former for SMV (»de, der blot anvender teknologier«, »pionerer«, dvs. »de, der har uudnyttet innovationskapacitet« og endelig »højteknologi-SMV'er«); ØSU henstillede at koncentrere EF-indsatsen om »pionerer« eller »technology followers«, hvis antal anslås til mellem 1 og 1,5 million i EU.

1.5. Denne udtalelse er et led i forberedelsen af det 5. rammeprogram. Imidlertid har ØSU, af hensyn til sammenhængen, med forsæt udvidet sin analyse til at omfatte samtlige øvrige EU-politikker og -programmer, der vedrører innovationsbegreber og -procedurer. Der tages hensyn til virksomheder, som formår at sikre deres egen udvikling, deres konkurrenceevne og at skabe arbejdspladser. ØSU er til sinds at udforme konsekvente forslag set i forhold til regionale, nationale og mellemstatslige ordninger af EUREKA-typen.

2. Initiativudtalelsens formål

2.1. Denne initiativudtalelses formål er i første række at finde frem til aktionsformer og at fremsætte konkrete forslag, som skal danne baggrund for EU's indsats. EU er i begreb med at vedtage et 5. FTU-rammeprogram, som det er meningen skal markere et brud med de foregående programmer; formålet er gennem nøgleaktioner at øve en reel indflydelse på den europæiske industri og dennes konkurrenceevne. ØSU's initiativ tager sigte på to spørgsmål, som udgør afgørende forudsætninger for, at denne strategi kan krones med held, nemlig:

2.1.1. Midler til gennem information og bistand at sikre, at virksomhederne, herunder især små og mellemstore virksomheder, reelt inddrages i forskningsindsatsen.

2.1.2. Udnyttelse af forskningsresultaterne hos de potentielle brugere, dvs. virksomhederne.

2.2. Baggrunden for denne udtalelse er dels behovet for at sondre tydeligt mellem information og udnyttelse og samtidig sørge for komplementaritet og funktionsmæssig sammenkobling. Informations- og udnyttelsesmetoderne er nemlig ikke lineære på vejen fra forskningslaboratoriet til den industrielle anvendelse. Der er tale om mangfoldige former for samspil.

2.2.1. Informationen om programmerne for anvendt FTU tager både sigte på at identificere grupper, som eventuelt kan fremme FTU-aktionerne, og på at øge forståelsen for mulighederne for innovation, teknologioverførsel og udnyttelse. Informationen omfatter både forhold, som er stærkt forskellige og som supplerer hinanden: iagttagelse, uddannelse, rådgivning, høringer, behovsanalyse osv., som kun kan virke effektivt, hvis der foregår en løbende udveksling.

2.2.2. Udnyttelse, opfattet som et middel til at indføre videnskabelige elementer i mekanismer, som ikke er specielt egnede til at integrere dem, navnlig når der er tale om SMV'er, skal anses for et system, hvor innovations- og overførselsprocessen får tilført en lang række andre faktorer såsom innovationskultur, identificering af innovationsbehov og -formåen, teknologisk tilpasning, kompetence og knowhow-overførsel, »business-plan« og kommercielle undersøgelser.

2.3. Trods en række prisværdige forsøg, der dog mest kan karakteriseres som spredt fægtning i EU-Kommissionen (»kontaktpunkter« inden for CRAFT-nettet, innovationsrelæcentre, Cordis-nettet, Euro-rådgivningscentrene, regionale innovationsstrategier, sammenslutninger af universiteter og virksomheder osv.), er den europæiske FTU's betydning for erhvervslivet endnu ikke på højde med de forventede resultater. ØSU's studiegruppe har foretaget en »høring« af disse net. Det fremgik heraf, at hvert enkelt net tog udgangspunkt i sin egen særlige indfaldsvinkel og beskæftigede sig med sine egne specielle områder, men dog samtidig anlagde en legitim indfaldsvinkel: forøgelse af SMV'ernes deltagelse i EU's FTU-programmer, etablering af et europæisk net til udnyttelse af resultaterne, orientering af især SMV'erne om europæiske forhold, styrkelse af de regionale innovationsstrategier ud fra et ønske om økonomisk og social samhørighed i EU, forbedring af forbindelserne mellem forskning og virksomheder ved hjælp af uddannelse osv. Det fremgik således, at information og bistand på den ene side og udnyttelse på den anden ikke altid blev holdt nøje adskilt. Hele undersøgelsen viser, at der er problemer med sammenhæng, synlighed, koordinering og effektivitet. Det er ud fra ønsket om en global reaktion på konkurrenceevnespørgsmålet, i form af en specifik og relevant opbakning, at ØSU er til sinds at fremsætte forslag, som skal indebære et reelt brud mellem det 4. og 5. FTU-rammeprogram.

2.4. Da EU-forskningen kun tegner sig for 4 % af al forskning i EU, bør man også se nærmere på komplementariteten, og årsagerne til mangel på komplementaritet, mellem EU-aktioner og nationale og lokale aktioner. ØSU henviser her til bemærkningerne og henstillingerne i udtalelserne om det 5. FTU-rammeprogram (), bl.a. opstilling af »nøgletal«, som skal gøre det muligt at sammenligne og følge de nationale, europæiske og mellemstatslige programmer for hvert enkelt aktionsemnes vedkommende.

3. Bestræbelser på sammenhæng og integration

3.1. I alle overvejelser bør man søge at sætte en stopper for den fortsatte opsplitning mellem de forskellige innovationsstøttenetværker i Europa, uanset deres oprindelse (EU, mellemstatslig, national, regional, privat). Bestræbelserne på at skabe sammenhæng både inden for det 5. FTU-rammeprogram og i forhold til EU's øvrige innovationsaktioner samt nationale programmer bør især rumme forslag med hensyn til instrumenter og midler.

3.2. Ud over bestræbelserne på sammenhæng bør hvert enkelt forslag tage sigte på en god integration af de forskellige målsætninger med de enkelte aktioner, herunder især fremme af konkurrenceevnen, integration af målene om økonomisk og social samhørighed og beskæftigelse, hensyntagen til SMV'ernes strategiske rolle og deres særlige behov, systematiske bestræbelser på at opnå komplementaritet og synergier mellem nettene og mellem de forskellige former for virksomheder: opsplitning af storvirksomheder, nye forbindelser mellem storvirksomheder og SMV'er, begrebet »grupper af virksomheder«. Om denne integrationsstrategi krones med held afhænger af, om der udformes en ramme, som fremmer de talrige former for samspil mellem samtlige berørte aktører: erhvervskredse, fagorganisationer, branche-, handels- og industrikamre, universiteter, forskningscentre, regioner, undervisnings- og uddannelsesinstitutioner, innovationsfinansieringsselskaber osv.

3.3. Efter evaluering af problemstillingen og verificering af tingenes tilstand på både nationalt og EU-plan bør der udarbejdes forslag med sigte på sammenhæng og integration og med en række prioriteter:

3.3.1. Udvidelse af EU - FTU-informationsnettenes målgruppe, især med sigte på pionervirksomheder, hvis potentiale er dårligt defineret og vanskeligt at føre up to date, med henblik på at inddrage dem i disse programmer.

3.3.2. At omdefinere udnyttelsesaktiviteterne, bl.a. i forholdet til SMV'er, som en løbende kompleks proces omfattende kompetence- og knowhow-overførsel, i hvilken forbindelse uddannelse og rådgivning tilkommer overmåde stor betydning.

3.3.3. At fremlægge forslag til en gunstig ramme til nedbrydning af skrankerne mellem de eksisterende innovationsstøttenet, således at disse kan bibringes en reel europæisk dimension.

3.3.4. At tage højde for nyskabelserne i det 5. rammeprogram for forskning og udvikling:

3.3.4.1. Det 5. FTU-rammeprogram er særdeles ambitiøst i sin tematiske indfaldsvinkel. Det kombinerer nemlig det nye begreb nøgleaktioner og det klassiske begreb særprogrammer. Der bebudes en bred vifte af gennemførelsesmidler: der fremsættes ikke færre end 11 forslag til strategiske aktioner i det korte afsnit om »tilskyndelse til SMV-deltagelse i den 3. aktion«, »innovation og medinddragelse af SMV'er«. Hvis der ikke gøres en større oplysningsindsats, er der fare for, at de dårligst forberedte virksomhedsgrupper, herunder især pioner SMV'er, vil give op eller miste interessen.

3.3.4.2. En anden vigtig nyskabelse i det 5. FTU-rammeprogram ligger ifølge ØSU i den forpligtelse, som pålægges enhver aktionsigangsætter, og som går ud på at opstille en »teknologisk gennemførelsesplan«. ØSU udtrykker tilfredshed med dette tiltag, forudsat det i praksis bliver muligt at bruge disse planer som fleksible opfølgningsmekanismer til måling af det udførte arbejdes indvirkning og, som støttemidler, til at gøre det lettere at foretage udnyttelse i erhvervslivet samt at finde frem til finansielle udviklingsmidler. I denne henseende kan udnyttelsesnettene komme til at spille en afgørende rolle for den faktiske gennemførelse af disse planer.

4. Begrebsmæssige forslag

4.1. Virksomhederne og især pioner-SMV'erne har særlige behov med hensyn til opfølgning, teknisk opbakning og specialtjenester:

4.1.1. Information-opfølgning-uddannelse: både vedrørende FTU-programmerne og vedrørende teknologierne (produkter, markeder).

4.1.2. Rådgivning om den tekniske og juridiske gennemførlighed af innovationer, bl.a. med hensyn til intellektuel ejendomsret.

4.1.3. Udvikling af teknologiske innovationsprojekter: identificering, teknologisk og økonomisk gennemførlighed, evaluering og godkendelse af projekter, videnskabeligt og teknisk samarbejde.

4.1.4. Udformning og udvikling af europæiske projekter.

4.1.5. Opfølgning af den teknologiske gennemførelse: uddannelse, evaluering, udformning af prototyper, rådgivning om udnyttelse fra tredjepartsside.

4.1.6. Økonomisk og kommerciel opfølgning: forskningsundersøgelser, kommerciel lancering, markedsføring, europæisk udvikling, finansieringsteknik vedrørende projekter osv.

4.2. Alle disse ledsage-, støtte-, rådgivnings- og opfølgningsaktioner bør være resolut proaktive og tilskynde til en virksomhedsånd, hvor risiciene minimeres og mulighederne mekaniseres.

5. Operationelle forslag

5.1. For at imødekomme udfordringerne i det nye 5. rammeprogram (nøgleaktioner, teknologiske udviklingsplaner osv.), sikre den nødvendige sammenhæng mellem de forskellige midler samt nå frem til integration af målsætninger og politikker bør Kommissionen opstille en global, sammenhængende og integreret strategi, som kan garantere komplementaritet og synergier mellem informations- og ledsageaktionerne samt en mekanisme med henblik på udnyttelse:

5.2. Ifølge ØSU bør denne strategi være bygget op omkring følgende elementer:

- fremme af og nedbrydning af skrankerne mellem særlige støttetjenester;

- oprettelse af rådgivningsenheder;

- tilvejebringelse på EU-plan af værktøjer, som kan sikre denne strategi, hvis sigte er sammenhæng og integration;

- sikring af sammenhæng ud over Den Europæiske Unions grænser.

6. Fremme af og nedbrydning af skrankerne mellem særlige støttetjenester

6.1. Man bør udbytte mellemledsprincippet, dvs. sørge for, at man gennem eksterne, offentlige eller private støttetjenester eller interne støttetjenester sikrer virksomheder og forskningsorganer opbakning og rådgivning med hensyn til teknologioverførsel, samarbejde mellem virksomheder, spin-off af storvirksomheder, strategiske alliancer og virksomhedsgrupperinger, forbindelser mellem virksomheder, universiteter og forskningscentre.

Der bør således findes midler til at stimulere disse tjenesters virksomhed gennem en kombination af regionale/nationale og EU-tiltag, offentlige midler og privat støtte. EU kan yde et væsentlig bidrag hertil, bl.a. ved hjælp af følgende indsats:

6.1.1. Opgørelse over den bedste lokale og regionale praksis (inden og uden for Europa) samt gennemførelse på dette grundlag af benchmarking-pilotaktioner.

6.1.2. Give støtteorganisationerne (branchesammenslutninger, kamre, tekniske centre) adgang til på lige fod med virksomhederne at deltage i indirekte FTU-aktioner inden for det 5. rammeprogram, således at de får tildelt særlige opgaver med henblik på at identificere innovationspotentialet hos små og mellemstore virksomheder og håndværksvirksomheder samt gennemføre kollektive tiltag såsom deltagelse i FTU-aktioner, ordninger til overførsel og tilpasning af nye teknologier til en given sektor.

6.1.3. Støtte til regionale innovationsstrategier, idet der skal drages omsorg for, at de svarer helt til de nye mål med det 5. rammeprogram; samtidig bør man styrke gennemførelsen ved hjælp af strukturfondene i de mindst udviklede lande og regioner samt i ansøgerlandene ved hjælp af partnerskabsinstrumenter med henblik på tiltrædelsen. Disse regionale innovationsstrategier bør dog rumme en grænseoverskridende, og ikke blot en national dimension.

6.1.4. Øget tilskyndelse til strategiske alliancer mellem virksomheder ved at lade de forskellige eksisterende ordninger (BC-net, Interprise osv.) indgå i de tematiske nøgleaktioner i det 5. rammeprogram og eventuelt ved at bruge finansieringsinstrumentet »Joint European Ventures« til at støtte virksomhedssamarbejdet.

6.1.5. Ihærdigere støtte til kontraktlige forbindelser mellem universitetskredse, forskningsorganer, uddannelsescentre og virksomheder for via videnpartnerskaber at nå frem til en innovationskultur, alliancer og knowhow-overførsel.

6.1.6. Liberalisering og styrkelse af ordningerne for teknologisk overvågning på både sektorplanet og horisontalt set, idet disse i dag er utilstrækkeligt udbygget og særdeles nationalt præget, med det formål at sikre de europæiske virksomheder en overkommelig, sammenhængende mekanisme for økonomisk efterretningsvirksomhed, som gør det muligt hurtigt at identificere brugbare teknologier.

6.2. Den Europæiske Union bør sikre, at EU's egne net (Innovationsrelæcentre, CRAFT-kontaktpunkter osv.) integreres i denne form for mellemled. EU-nettene bør etableres i eksisterende organer, som er kendt og anerkendt af de potentielle brugere. Deres funktion skal være rent supplerende og være målrettet mod nogle klare og tydelige målsætninger for at undgå enhver form for spredning og overlapning. EU bør i lige så høj grad støtte princippet om netværker af mellemled og sørge for adgang til de finansielle midler under det 5. FTU-rammeprogram, uden at disse netværker dog absolut behøver at være knyttet til EF-programmerne.

7. Oprettelse af rådgivningsenheder

7.1. Et første blik på de nuværende nationale og EU-tiltag inden for information og udnyttelse viser, at der findes en lang række initiativer, netværker og programmer og en meget bred vifte af aktører. Mange offentlige organer, sammenslutninger og konsulentvirksomheder er rettet imod disse forskellige, særlige tjenester. Disse forskellige aktører udgør en rigdom, som, hvis de arbejder hver for sig, meget hurtigt kan føre til en overforsyning og resultere i forvirring og ineffektivitet. I stedet for at føje nye netværker til de allerede eksisterende, ville ØSU foretrække, at man tilstræbte en bedre synergi mellem de eksisterende mekanismer.

7.2. For at stimulere de særlige tjenester, som virksomhederne har brug for, må man således i første række sørge for at nedbryde skrankerne mellem de forskellige netværker. Det gælder ikke om at oprette nye strukturer, som kan overtage gennemførelsen af en bred vifte af tjenester, men at understøtte de eksisterende lokale organisationer og give dem til opgave at vejlede netværkerne samt at identificere og støtte specialiserede tjenester med det sigte at få styr på ressourcerne og at samordne leverancerne af tjenesteydelser til SMV'er. De skal således fungere både som »first stop shop« og vejledende enheder. Disse enheder bør være enkle og godt indført i repræsentative organisationer eller anerkendt af erhvervslivet. De bør hverken være helt afhængige af staten eller udelukkende være underlagt kommercielle interesser, men der bør snarere være tale om privatretlige non-profit sammenslutninger underlagt brancheorganisationer eller handels-, industri- eller håndværkskamre. Af hensyn til effektiviteten kan disse enheder, som bør have et praktisk tilsnit, organiseres på lokalt eller sektorielt plan.

7.3. Til gengæld er det nødvendigt, at disse enheder opfylder en række kriterier, f.eks. skal de kunne mobilisere lokale sagkyndige, være i kontakt med de forskellige forskningsaktører, have kendskab til de forskellige offentlige forskningsstøtteprogrammer, arbejde sammen med universiteter og private laboratorier.

7.4. Netværket af Euro-info-Centre (EIC), som for nylig er udbygget med associerede EIC og EIC-netværksledere, passer udmærket sammen med tanken om rådgivningsenheder med henblik på en første vejledning. ØSU henstiller, at EIC tildeles disse opgaver.

8. Tilvejebringelse på EU-plan af værktøjer, som kan sikre denne strategi, hvis sigte er sammenhæng og integration

8.1. Bestræbelserne på at skabe sammenhæng mellem aktionerne og på at integrere målsætningerne er kernen i disse forslag. Den nuværende situation kan på dette punkt ikke anses for tilfredsstillende. ØSU vil ikke fremsætte forslag, som fører til, at nye strukturer anbringes oven på de gamle, eller at der oprettes nye netværker. ØSU mener, at koordinering og sammenhæng bør tackles på politisk plan, dvs.:

8.1.1. Kommissionen bør udsende en meddelelse om informations- og udnyttelsesnettene med en rangordning, en beskrivelse af deres komplementaritet og af midlerne til at sikre sammenhæng. Det tilkommer nemlig Europa-Kommissionen at være sig sit ansvar bevidst og at tilvejebringe en bedre synergi.

8.1.2. Der bør etableres en netværksbrugergruppe bestående af samtlige brugere (virksomheder, forskningscentre, universiteter, konsulentvirksomheder, branchesammenslutninger, handels- og industrikamre, håndværkskamre osv.), som skal sørge for sammenhæng og integration samt sikre informations- og udnyttelsesmekanismerne en bredere lydhørhed. Denne gruppe kan evt. opbygges i samarbejde med ØSU og ØSU's Sektion for Energi, Kernekraft og Forskning som led i dennes observations- og evalueringsrolle.

8.2. EU bør også ved brug af moderne kommunikationsteknologier (i form af en »virtuel konference«) give stødet til en »permanent netværkskonference«, som skal varetage samspillet mellem de forskellige EU-netværker eller netværker, som støttes af EU, innovationsgrupperne inden for de forskellige temaprogrammer under det 5. FTU-rammeprogram, rådgivningssnettet for en første orientering (EIC) og de øvrige europæiske og nationale informations- og udnyttelsesmekanismer, herunder EUREKA-aktioner, OECD-net osv.

9. Sikring af sammenhæng ud over Den Europæiske Unions grænser

9.1. Som forberedelse af den kommende udvidelse bør EU og medlemsstaterne opfordres til allerede nu at udvide denne globale strategi til ansøgerlandene som led i før-tiltrædelsesstrategien. Hvad angår de øvrige central- og østeuropæiske lande, landene i det tidligere Sovjetunionen samt Middelhavstredjelandene ville programmer med sigte på partnerskaber mellem virksomheder og centre for industrielt samarbejde gøre det muligt at stimulere den teknologiske udveksling og at fremme teknologiske aftaler (licenser, patentoverdragelser osv.) mellem virksomheder. ØSU henstiller, at PHARE's, TACIS' og MEDA's midler tager sigte herpå.

9.2. Trods den fortrinsstilling, som tildeles ansøgerlandene, vore øvrige naboer og de euro-mediterrane lande, er det ønskeligt, at EU sørger for at nedbryde skrankerne (efter reglen om gensidighed og gensidig interesse) mellem nettene for information, stimulering og udnyttelse af FTU, hvilket bør ske i samarbejde med vore vigtigste udviklede partnere.

9.3. Sammen med udviklingslandene og navnlig vore partnere i Lomé-konventionen kan der evt. tages skridt til at tilvejebringe forudsætningerne for formidling, på gunstige vilkår, af teknologier, som er afpasset efter behovene i disse landes økonomier, og som navnlig tager sigte på SMV'er og lokalt håndværk. I udtalelsen om »Grønbog om Lomé-konventionens fremtid« () fremsatte ØSU således forslag om horisontale instrumenter til samarbejde og formidling af teknologiske innovationer som led i den nye europæiske udviklingsfond.

Bruxelles, den 1. juli 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 355 af 21.11.1997, s. 38.

() EFT C 355 af 21.11.1997, s. 31.

() EFT C 355 af 21.11.1997, s. 38, punkt 1.3.

() EFT C 355 af 21.11.1997, s. 38 og EFT C 73 af 9.3.1998, s. 133.

() EFT C 296 af 29.9.1997, s. 65.