Nr. C 178/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.7.82 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) 724/ 
75 om oprettelse af en europæisk fond for regionaludvikling 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende nr. C 336 af 23. december 1981, side 60. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 10. november 1981 i medfør af artikel 198 i traktaten om opret­
telse af Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale 
Udvalg om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 197. plenarforsamling, afholdt i 
Bruxelles den 28. og 29. april 1982, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 198, 
under henvisning til anmodning fra Rådet for De 
europæiske Fællesskaber af 10. november 1981 om 
Udvalgets udtalelse om forslag til Rådets forordning 
(EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 724/75 
om oprettelse af en europæisk fond for regionalud­
vikling, 
under henvisning til artikel 21 i forretningsordenen, 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium den 24. november 1981 om at pålægge 
Afdelingen for regionaludvikling at udarbejde udta­
lelse om forslaget, 
under henvisning til forhandlingere på det 46. og 
47. møde i Afdelingen for Regionaludvikling den 
5. marts og 7. april 1982, 
under henvisning til skriftlig beretning aflagt at ord­
føreren, S. G. Hall, 
under henvisning til forhandlingerne på den 
197. plenarforsamling den 28. og 29. april 1982, og 
ud fra følgende betragtning: 
Udvalget er tidligere fremkommet med henstillinger 
vedrørende en revision af Regionalfondens funkti­
onsmåde og konstaterer, at en hel del af disse er 
inkorporeret i det forslag, der er forelagt Rådet — med 78 stemmer for, 8 imod, mens 1 undlod at 
stemme 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1.1. Der skal indledningsvis henvises til neden­
nævnte udtalelser, hvor Udvalget har redegjort for 
sine synspunkter vedrørende Fællesskabets regio­
nalpolitik og Regionaludviklingsfonden. I nærvæ­
rende udtalelse gennemgås Kommissionens forslag i 
lyset af de deri indeholdte henstillinger. 
Det drejer sig om: 
— »Regionaludviklingsprogrammer« (l) 
— »Revision af Regionalfondsforordningen« (2) 
— »Nye retningslinjer og prioriteringer for regional­
politikken« (3) 
1.2. Man glæder sig over, at Kommissionens for­
slag afspejler hovedparten af Udvalgets henstillin­
ger, men finder det dog samtidig beklageligt, at der i 
begrundelsen til forordningsforslaget intet står at 
læse om de betræbelser, Udvalget har udfoldet; man 
håber, at dette forhold vil være afhjulpet i den ende­
lige udgave. 
1.3. Inden de foreslåede ændringer behandles i 
enkeltheder, vil Udvalget pege på, at kravet om flere 
ressourcer til Regionalfonden må opretholdes, også 
(') EFTnr. C 205 af 11.8. 1980. 
(2) EFTnr. C 185 af 27. 7. 1981. 
(3) EFTnr. C 343 af 31. 12. 1981. 
15.7.82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 178/39 
selv om reglerne vedrørende fondens funktion for­
bedres, thi det budget, der er afsat til denne EF-del-
politik, er utilstrækkeligt til at opnå en nedbringelse 
af de regionale skævheder i Fællesskabet, hvilket er 
Fællesskabets erklærede mål. 
1.4. Det er Udvalgets opfattelse, at de ringe øko­
nomiske resultater, som de mest ugunstigt stillede 
regioner i Fællesskabet, herunder regioner, der er 
ramt af alvorlig strukturel underudvikling, opviser, 
ikke kun begrænser de nationale makroøkonomiske 
muligheder, men også virker som en bremse på 
udviklingen i Fællesskabet som helhed. 
1.5. Udvalget er derfor med rette stærkt interesse­
ret i, at der sker en forbedring i situationen, og kon­
staterer med tilfredshed, at det med de reviderede 
bestemmelser er hensigten at give Fællesskabet, via 
Kommissionen, bedre muligheder for at medvirke til 
udviklingen af disse regioner. Samtidig bør de revi­
derede bestemmelser sikre de berørte parter større 
medindflydelse på beslutningstagningen og de 
administrative procedurer. Dette forekommer vig­
tigt, især i visse medlemsstater, hvor en sådan med­
indflydelse hidtil har været begrænset. 
1.6. Udvalget påskønner kraftigt denne udvidede 
deltagelse i beslutningstagningen og de administra­
tive procedurer, både nedad mod det lokale niveau, 
og opad mod Fællesskabet selv, forudsat at der i 
øvrigt udvikles et egentligt samarbejde mellem de 
forskellige niveauer, således at man får det optimale 
udbytte heraf. 
1.7. Udvalget godkender forordningsforslaget, 
men ønsker at fremkomme med følgende bemærk­
ninger: 
2. Samordning af regionalpolitikken 
2.1. Udvalget glæder sig over Kommissionens for­
slag om at bemyndige Kommissionen til at 
samordne medlemsstaternes regionalpolitik indbyr­
des og med Fællesskabets regionalpolitik med hen­
blik på at opnå større overensstemmelse mellem 
medlemsstaternes økonomi. Selv om det er vigtigt at 
koncentrere fondens midler og at gøre den til et 
mere effektivt instrument til fremme af regionalud­
viklingen, kan den ikke være Fællesskabets eneste 
regionalpolitiske instrument. I denne forbindelse 
foreslår Udvalget, at der gennemføres en analyse af 
de regionale virkninger af Fællesskabets øvrige 
finansieringsinstrumenter, samt at man søger at 
foretage en samordning af disse forskellige finansi­
elle interventioner, hver gang muligheden herfor er til stede og ikke kun i forbindelse med de integre­
rede operationer (forordningsforslagets artikel 29). 
2.2. Fællesskabet må fortsat i alt væsentligt forlade 
sig på medlemsstaternes indsats inden for regional­
udvikling. Denne indsats må dog samordnes, såle­
des at den kan bidrage til at nedbringe de regionale 
skævheder hovedsageligt inden for Fællesskabet, 
men også inden for de enkelte medlemsstater, og 
hæve regionernes sociale og økonomiske udvik­
lingsniveau. I denne forbindelse burde det fremgå af 
forordningens ordlyd, at der, under overholdelse af 
de kriterier, der anvendes inden for konkurrencepo­
litik, kan ydes national støtte til regionaludvikling 
indenfor en medlemsstat, også selv om det støttede 
område ligger over EF-gennemsnittet. 
2.3. De vigtigste samordningsinstrumenter er de 
regionale udviklingsprogrammer, den periodiske 
beretning, samordningen af de statslige støtteord­
ninger samt analysen af de regionale virkninger af 
Fællesskabets og medlemsstaternes økonomiske og 
sektorielle politik. Selv om Udvalget erkender de 
dermed forbundne statistiske og begrebsmæssige 
vanskeligheder, glæder det sig over, at medlemssta­
terne skal give mere detaljerede oplysninger om de 
foranstaltninger, der iværksættes for at fremme regi­
onaludviklingen, og om de resultater, der er opnået 
for så vidt angår investeringer og beskæftigelse. I 
alle medlemsstater hersker der en alvorlig mangel på 
effektivitetsvurdering af regionalpolitikken, som 
dog er væsentlig, hvis der skal skabes en effektivt 
koordineret EF-regionalpolitik. Dette punkt er ofte 
blevet fremført af alle EF-institutionerne, som har 
understreget behovet for, at medlemsstaterne frem­
kommer med mere detaljerede og præcise oplysnin­
ger. 
2.4. Hvad angår samordningen af de statslige støt­
teordninger insisterer Udvalget på, at der fuldt ud 
tages hensyn til alvoren af de regionale problemer 
inden for hver enkelt medlemsstat samt på 
EF-niveau. 
2.5. Udvalget ønsker at understrege betydningen 
af kvantificerede analyser af EF-politikkens regio­
nale virkninger og af, at de foretages på et tilstræk­
keligt tidligt stadium, således at fællesskabspolitik­
ken kan tilpasses og bidrage positivt til regionalud­
viklingen i EF samt gøre det muligt at iværksætte 
egnede foranstaltninger under Regionalfondens 
kvotafri afdeling for at modvirke eventuelle nega­
tive virkninger, som politikken på andre områder 
kan have i en region. 
2.6. Udvalget ønsker endvidere at betone den ind­
flydelse, som udviklingen af Fællesskabets politik 
inden for alle områder kan have på udviklingen af 
Fællesskabets regioner. 
Nr. C 178/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.7.82 
2.7. Endelig understreger Udvalget behovet for en 
global regionalpolitik, som kan bidrage til at øge 
antallet af varige jobs i regionerne og dermed til en 
genoplivning af Fællesskabets økonomi. 
3. Programkontrakter 
3.1. Overgangen fra projekt- til programfinansie­
ring, som Udvalget mange gange har slået til lyd for, 
hilses velkommen. Det turde indebære, at man kan 
nedbringe den stadig voksende administrative byrde 
det er, som oftest som en ren og skær formalitet, at 
behandle mange tusinde enkeltprojekter. De støt­
tede projekter vil blive grupperet på en mere sam­
menhængende og mere effektiv måde, fondens ind­
sats vil blive tættere knyttet til medlemsstaternes 
overordnede regionaludviklingsplaner, og mulighe­
derne for et tættere samarbejde mellem Kommissio­
nens tjenestemænd og dem, der beskæftiger sig med 
den økonomiske udvikling i regionerne, vil blive 
styrket. Det må dog sikres, at de detaljerede oplys­
ninger, som igangsætterne af programmerne skal 
give på hvert enkelt stadium — forelæggelse, gen­
nemførelse, høringer osv. — holdes på et rimeligt 
minimum. 
3.2. Programmernes kontraktmæssige karakter er 
en vigtig nydannelse. Det betyder, at Fællesskabet 
vil have en mere effektiv indflydelse på den brug, 
der gøres af fondsstøtten, og at det kan variere 
bidragssatsen. Det er vigtigt, at Kommissionen sam­
men med medlemsstaterne og andre offentlige myn­
digheder gennemfører undersøgelser, der skal tjene 
som grundlag for en række systemer, der skal nyde 
godt af fondens finansieringsstøtte. 
3.3. Udvalget foreslår, at disse undersøgelser, som 
skal gå forud for regionaludviklingsprogrammerne, 
gennemføres på en sådan måde, at de programmer, 
som forelægges Regionalfonden med henblik på 
finansieringsstøtte, indeholder nøjagtige oplysninger 
om gennemførelse, klart afgrænsede prioriterede 
opgaver, kvantificerede målsætninger og endelig en 
vurdering af de forventede resultater, navnlig på 
beskæftigelsesområdet (jf. forordningsforslagets 
artikel 8, stk. 3). 
3.4. Vanskelighederne med at afgrænse infrastruk­
turprojekter, som kan komme i betragtning, skulle 
også blive mindre, når man forbereder konkrete pro­
grammer sammen med de pågældende myndighe­
der. Her bør Udvalgets synspunkter i udtalelsen om 
nye retningslinjer og prioriteringer for regionalpoli­
tikken (II, pkt. 1.4.) haves i erindring. 3.5. Den foreslåede ordning med at udbetale støt­
ten direkte til de myndigheder, som er ansvarlige for 
programmerne, frem for til medlemsstaten, er yderli­
gere en forbedring, som bifaldes. 
3.6. Dersom størstedelen af fondsmidlerne skal 
anvendes til finansiering af programmer, er det vig­
tigt, at der hurtigt opstilles procedurer, som skal 
forebygge, at en stor andel af fondens aktiviteter 
forsinkes på grund af uoverensstemmelser over fæl-
lesskabskontrol eller definitionsproblemer (som det i 
øjeblikket er tilfældet med infrastrukturprojekter), 
eller på grund af medlemsstaternes manglende erfa­
ringer med at udforme sådanne programmer, hvilket 
stiller krav om en større grad af helhedsbetragtning 
af regionaludviklingen og tættere samråd med regio­
nale og lokale myndigheder, end tilfældet har været 
tidligere. 
3.7. Den overgangsperiode, der skal være mellem 
projektfinansiering og programfinansiering bør af 
både Kommissionen, medlemsstaterne og de lokale 
og regionale myndigheder anvendes til at udarbejde 
praktiske retningslinjer for forberedelsen og iværk­
sættelsen af programmer frem for enkeltprojekter. 
3.8. Da det er velkendt, at både Kommissionen og 
Udvalget går ind for en samordnet anvendelse af 
alle EF-instrumenter, må der på programudform-
ningsstadiet udarbejdes procedurer, som sikrer, at 
tilskud og lån, som kan ydes gennem andre 
EF-instrumenter end Regionalfonden, drages ind i 
overvejelserne. På indeværende stadium er Udvalget 
ikke bekendt med, hvorledes den kvotabestemte 
fond og de kvotafrie instrumenter kan integreres på 
en hensigtsmæssig måde, men da programmerne jo 
skal være omfattende, må alle til rådighed stående 
instrumenter spille deres rolle i programmerne. 
Dette problem er trådt klart frem, nu hvor den kvo­
tabestemte afdeling ifølge de nye forslag skal yde 
finansieringsstøtte til immaterielle investeringer. 
Sådanne investeringer kan f.eks. kræve supplerende 
bistand fra Socialfonden, hvis de skal gennemføres 
med størst muligt udbytte. 
3.9. Udvalget glæder sig navnlig over bestemmel­
sen i artikel 8, stk. 3, litra g), ifølge hvilken med­
lemsstaterne i forbindelse med disse programmer 
skal give oplysninger om planlagte foranstaltninger 
til beskyttelse af miljøet. Regionaludvikling ville i 
realiteten være utænkelig, hvis livskvaliteten ikke 
blev draget ind i billedet. 
3.10. Overgangen til programfinansiering har 
naturligvis vidtrækkende konsekvenser for spørgs-
15.7.82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 178/41 
målet om komplementaritet, og dette spørgsmål vil 
blive drøftet i et særligt afsnit. 
4. Regionernes egne udviklingsmuligheder 
4.1. Med udsigten til højere ledighedsniveauer i de 
kommende år og en nedgang i det antal jobs, som 
kan overføres fra hidtil velstillede regioner, er udvi­
delsen af den kvotabestemte afdelings 
interventionsområde til også at omfatte andet end 
rent fysiske investeringer med henblik på stimule­
ring af regionernes egne virksomheder, en ændring, 
som Udvalget allerede har anbefalet. 
4.2. Udvalget bifalder den vægt, der lægges på for­
slag om støtte til mindre virksomheder, servicefag 
og turisme, eftersom disse aktiviteter har en særlig 
vigtig rolle at spille i forbindelse med jobskabelse i 
regionerne. Det økonomiske og sociale Udvalg fore­
slår, at den i artikel 12, stk. 1, 2. afsnit omhandlede 
maksimale støttesats forhøjes fra 50% til 100%. 
Herved vil fællesskabsstøtten i begrundede enkelttil­
fælde kunne nå op på samme niveau som det natio­
nale tilskud. Udvalget fremhæver det hensigtsmæs­
sige i bidrag fra Regionalfonden for at befordre de 
små og mellemstore virksomheders, håndværkets og 
turisterhvervets adgang til ny teknik, deres kendskab 
til nye afsætningsmuligheder, deres adgang til råd­
givning, men også til kapitalmarkedet. I denne for­
bindelse foreslår Udvalget, at Regionalfonden yder 
støtte til organer, som forsikrer gensidigt mod de 
finansielle risici, der opstår i disse regioner, med 
sigte på de små og mellemstore virksomheder og 
håndværket (se forordningsforslagets artikel 16, 
litra c). Kombinationen af højere støttesatser og 
degression er fornuftig. Ved direkte at udbetale støt­
ten til lokale myndigheder anerkender man den vig­
tige rolle, sådanne organer spiller, når det gælder 
støtte, tilskyndelse, etablering og udvikling af små 
og mellemstore virksomheder i regionerne. Der bør 
åbnes mulighed for, at denne støtteudbetaling ikke 
kun sker til de lokale myndigheder, men også til 
arbejdsmarkedets organisationer. 
4.3. Udvalget godkender Kommissionens forslag 
om at yde en sådan støtte, selv når der ikke ydes 
national støtte; men der må hurtigst muligt fastlæg­
ges procedurer for denne nye type finansierings­
støtte, uden at man glemmer, at andre fællesskabs­
instrumenter ligeledes kan have en rolle at spille på 
dette område. 5. Den kvotafri afdeling 
5.1. Forslaget om at udvide den kvotafri afdeling 
hilses velkommen; udvidelsen bør sætte fonden i 
stand til i større omfang og med større smidighed at 
gribe ind over for kriser i samtlige regioner inden for 
Fællesskabet. Udvidelsen af interventionsområdet 
til også at omfatte områder, som er ramt af den 
seneste recession, er rigtig og sker på det rette tids­
punkt. Mange hidtil problemfrie områder oplever 
nu, at deres hovederhverv pludselig rammes af krise. 
Fællesskabet må i alvorlige tilfælde være i stand til 
at gribe ind hurtigt og effektivt og efter eget skøn 
iværksætte et bredt spektrum af foranstaltninger. 
5.2. Udvalget så gerne, at der blev taget lige så 
stort hensyn til udviklingen af grænseregioner ved 
tildeling af støtte fra den kvotafrie som fra den kvo­
tabestemte afdeling (forordningsforslagets arti­
kel 13, stk. 1, litra d). 
5.3. Den omstændighed, at man overdrager ansva­
ret for foranstaltninger til fondsudvalget, er en 
påtrængende nødvendig ændring, som skulle kunne 
bidrage til at forebygge den form for forsinkelser og 
uoverensstemmelser, som gjorde sig gældende under 
Rådets behandling af de første kvotafrie foranstalt­
ninger. Udvalget bifalder dette værdifulde og initia­
tivrige forslag, som den håber vil hjælpe med til at 
fremskynde beslutningerne og til at skabe større 
smidighed. 
6. De regionale myndigheder og socio-økonomiske 
kredse 
6.1. Lokale og regionale myndigheder 
6.1.1. Ændringerne tillægger for første gang de 
lokale og regionale myndigheder en formel rolle; 
dermed er en mangel blevet afhjulpet, som Udvalget 
ofte har kritiseret. De skal knyttes snævert til udar­
bejdelsen af de regionale udviklingsprogrammer. 
Som noget endnu vigtigere skal de deltage i forbere­
delsen af programkontrakterne, og de skal direkte 
fra fonden modtage betalinger vedr. infrastrukturin­
vesteringer og visse af foranstaltningerne til fremme 
af regionernes egne udviklingsmuligheder. I forbin­
delse med investeringsprojekter skal der gives for­
rang til de projekter, som gennemføres af lokale og 
regionale myndigheder. 
Nr. C 178/42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.7.82 
6.1.2. Ændringerne lægger også op til og ligefrem 
kræver en betydelig deltagelse fra de lokale og regi­
onale myndigheders side på alle stadier af fondens 
virksomhed og på en funktionelt hensigtsmæssig 
måde. Den nye forordning åbner mulighed for et 
langt større islæt af regional viden og regionale præ­
ferencer samt et tættere og mere effektivt, omend 
indirekte samarbejde mellem regionerne og Kom­
missionen. 
6.1.3. På linje med denne politik til inddragelse af 
de lokale og regionale myndigheder burde Kommis­
sionen overveje at udvide sine høringer med deres 
repræsentanter på europæisk plan. 
6.2. De socio-økonomiske kredse 
6.2.1. Da arbejdsløshedsbekæmpelsen har priori­
tet, må der ydes bedre sikkerhed for, at de, der 
repræsenterer de berørte socio-økonomiske kredse, 
medinddrages direkte. 
6.2.2. Udvalget bekræfter sit synspunkt, at repræ­
sentanterne for de økonomiske og sociale kredse bør 
deltage aktivt i udarbejdelsen, gennemførelsen og 
kontrollen med Fællesskabets regionalpolitik. 
I den forbindelse må den høring, som Udvalget for 
regionalpolitik foretager af de socio-økonomiske 
kredse, forbedres. 
7. Integrerede foranstaltninger 
7.1. Udvalget godkender indførelsen af artikel 29, 
som tilvejebringer retsgrundlaget for de integrerede 
foranstaltninger; selv om det er for tidligt at sige 
noget om de integrerede foranstaltningers resultater, 
er der helt klart tale om en fremgangsmåde, som kan 
bidrage til opfyldelsen af de målsætninger, der er 
opstillet i »De nye retningslinjer«, nemlig mind­
skelse af skævhederne gennem bedre samordning og 
planlagt anvendelse af de finansielle instrumenter i 
områder med særlig alvorlige problemer. Det fore­
slåede retsgrundlag kunne udvides ved inden for 
rammerne af fondsforordningen at indføre en særlig 
budgetpost, som ikke kun skal dække undersøgelser 
og administrative udgifter, men også relevante inve­
steringer, som ikke kan komme i betragtning efter de 
kriterier, der anvendes for Fællesskabets finansielle 
instrumenter. Et typisk eksempel er foranstaltningen på boligområdet i Belfast, som under de nuværende 
omstændigheder krævede autorisation gennem en 
særlig rådsforordning. 
8. Geografisk koncentration 
8.1. Udvalget har allerede i sine udtalelser om de 
regionale udviklingsprogrammer af 30. april 1980 og 
om revisionen af regionalfondsforordningen af 
29. april 1981 accepteret behovet for en større geo­
grafisk koncentration af den kvotabestemte afde­
lings midler. Selv om Udvalget i sidstnævnte udta­
lelse gav udtryk for visse forbehold over for udeluk­
kelsen af nogle medlemsstater fra støtte fra den 
kvotabestemte afdeling, mener Udvalget, at det på 
baggrund af det stigende alvorlige arbejdsløsheds­
problem er væsentligt, at Fællesskabet koncentrerer 
fondens kvotabestemte afdeling i de regioner, hvor 
den kan gøre størst nytte, nemlig i de fattigste regio­
ner, dvs. de regioner, som lider under alvorlige prob­
lemer, det være sig underudvikling eller udtalt 
erhvervsmæssig tilbagegang. 
8.2. Ledigheden og indkomsten pr. capita er uac­
ceptable i disse regioner i forhold til Fællesskabets 
ørvrige regioner og udgør en væsentlig hindring for 
større konvergens. Disse regioners problem må løses 
på lang sigt ved at forbedre infrastrukturerne og ind­
føre nye aktiviteter, som kan skabe varige jobs. Det 
er derfor nødvendigt at forsikre alle de pågælden-
den medlemsstater om, at deres egen indsats vil 
blive suppleret med varig støtte fra fonden, så snart 
man har fundet frem til tilfredsstillende kriterier i 
fondsforordningen. Hvis fondens begrænsede mid­
ler ikke således koncentreres strategisk, spredes de 
for meget til at få nogen virkning på Fællesskabets 
mere alvorlige regionale problemer. Udvalget er 
endvidere af den opfattelse, at beslutningen om at 
koncentrere fondens indsats er et symbol på en fæl-
lesskabssolidaritet med dem, der søger arbejde og en 
rimelig levestandard i de fattigste regioner. 
8.3. Ud fra disse betragtninger godkender Udval­
get hensigten med Kommissionens tekst, men 
understreger, at en løbende ajourføring af det stati­
stiske grundlag er nødvendig, idet dette alene 
begrunder medtagelse og udelukkelse — ikke af et 
medlemsland —, men af en given region. 
8.4. Koncentration er i alle tilfælde et veletableret 
princip inden for regionalpolitik både på fælles­
skabsplan og i medlemsstaternes egen regionalpoli­
tik. Medlemsstaterne tildeler deres egne regioner 
15. 7. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 178/43 
forskellig prioritet i deres statslige støtteordninger 
med regionalt sigte. De har endvidere accepteret, at 
Fællesskabet, når det samordner den regionale 
støtte, tager hensyn til den forskellige intensitet af 
regionernes problemer. Det ville være ulogisk, hvis 
Fællesskabet ikke viste samme selektivitet i sine 
egne regionaludviklingsudgifter. 
8.5. Udvalget erkender dog, at det aktuelle økono­
miske tilbageslag og udsigterne til lav økonomisk 
vækst i hele Fællesskabet bl.a. på grund af høje 
energipriser og stærkt øget konkurrence fra lande 
uden for Fællesskabet kan bevirke, at nogle relativt 
velstillede regioner i relativt velstillede medlemssta­
ter føler, at deres økonomi pludselig er blevet sva­
gere. 
8.6. Udvalget noterer sig, at det er Kommissionens 
hensigt i den 2. periodiske beretning om den sociale 
og økonomiske situation i Fællesskabets regioner at 
undersøge de regionale problemer på grundlag af 
mindre geografiske enheder, således at overdrevne 
sammenlægninger ikke skjuler alle problemer i visse 
områder. 
8.7. Udvalget understreger endvidere, at Kommis­
sionen skal have den nyeste statistik til rådighed, 
når den reviderer kriterierne. Dette er navnlig nød­
vendigt, hvis der skal foretages en fuldgyldig vurde­
ring af den hurtigt skiftende situation. Udvalget vil 
fremkomme med mere detaljerede henstillinger om 
disse punkter i udtalelsen om »den periodiske beret­
ning«. 
8.8. Det noterer sig derfor med tilfredshed den 
bestemmelse i forslaget til ny fondsforordning, at 
der skal foretages ændringer — både marginale og 
mere vidtrækkende — i listen over de regioner, som 
kan modtage støtte fra den kvotabestemte afdeling, 
såfremt fællesskabskriterierne skulle vise, at 
sådanne ændringer er nødvendige. Der er derfor 
mulighed for, at listen over regioner, der nu er fore­
slået som modtagere af støtte fra fondens kvotabe­
stemte afdeling, ændres, hvilket er berettiget i et 
samfund med hurtigt skiftende økonomier. 
8.9. Udvalget ønsker at understrege en anden fak­
tor, som kan fremtvinge ændringer i fordelingen af 
fondens midler, nemlig den fremtidige udvidelse af 
EF. Udvidelsen af EF vil medføre en betydelig stig­
ning i antallet af regioner med strukturel underud­
vikling samt et indkomst- og beskæftigelsesniveau, 
der ligger endnu lavere end nogen af de regioners, 
som nu ligger under fællesskabsgennemsnittet og er 
berettiget til støtte fra den kvotabestemte afdeling. 
På denne baggrund mener Udvalget, at det øgede 
antal dårligt stillede regioner i fremtiden sandsynlig­vis vil nødvendiggøre en yderligere koncentrering af 
den kvotabestemte afdeling. 
8.10. I forbindelse med den geografiske koncentra­
tion ønsker Udvalget at henlede opmærksomheden 
på den meget større rolle, som det håber, den kvo­
tafri afdeling vil komme til at spille i fondens aktivi­
tet. Derved vil fonden kunne yde større beløb til 
støtte af både den nye og den klassiske type for at 
afhjælpe særlige regionale problemer, der er opstået 
som følge af en pludselig nedgang i visse industrier 
overalt i Fællesskabet. Denne bestemmelse sikrer, at 
fondens midler kan tildeles i en solidaritetsånd i alle 
Fællesskabets regioner og ikke blot i de regioner, 
der falder ind under medlemsstaternes regionalstøt­
teordninger. 
9. Komplementaritet 
9.1. Som understreget af ØSU i dets udtalelse om 
revision af Regionalfondsforordningen af 29. april 
1981 »fastsættes det i Regionalfondsforordningen, 
at projekter kun kan opnå EF-støtte, dersom der 
allerede gives national støtte med regionalt sigte 
eller dersom projekter fuldt ud finansieres af det 
offentlige. Dette dobbelttræk, at fællesskabsstøtte 
altid skal gives som et supplement til nationale 
udgifter, og at den altid skal ydes til projekter, hvor­
til der gives national støtte, udgør det såkaldte 
>komplementaritetsprincip<«. 
9.2. Udvalget er altid gået ind for princippet om 
større udgifter til regionerne under forudsætning af, 
at der blev ydet et positivt bidrag til jobskabelse, 
men har samtidig erkendt, at nationale økonomiske 
foranstaltninger er af endnu større betydning. Da 
hovedparten af midlerne til regionaludvikling stam­
mer fra medlemsstaternes egne budgetter, er det ind­
lysende, at jo bedre en medlemsstats økonomi er, jo 
bedre kan den øge sit bidrag til regionaludviklingen. 
9.3. Udvalget udtrykker tilfredshed med de nye 
regler for fonden, og mener, at der hermed indføres 
nye metoder for anvendelse af fondens midler, som 
mere effektivt kan skabe virkelig komplementaritet. 
Det erkendes imidlertid, at ingen forbedringer i reg­
lerne for fondens drift i sig selv er en garanti for 
komplementaritet, medmindre medlemsstaterne er 
rede til at lade komplementaritetsprincippet indgå 
som led i deres overordnede økonomiske politik. 
Udvalget støtter forslaget, som i store træk svarer til, 
hvad det henstillede i udtalelsen fra april 1981. 
9.4. Fremme af regionernes egne udviklingsmulig­
heder vil i mange tilfælde bevirke, at de berørte regi­
onale myndigheder får flere ekstra ressourcer til 
Nr. C 178/44 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.7.82 
rådighed, som hverken medlemsstaterne eller EF 
førhen stillede til deres disposition. 
9.5. Den kvotafrie afdeling, som principielt ude­
lukkende yder støtte, der supplerer medlemsstater­
nes regionaludviklingstøtte, kan nu gøres fire gange 
større og have en dertil svarende større virkning. 
9.6. Den foreslåede forskudsordning og nedsæt­
telse af de tilladte tilbagebetalingsperiode for foran­
staltninger, som allerede er igangsat, vil øge antallet 
af nye foranstaltninger — både enkeltprojekter og 
projekter, som indgår i programmer — som skal 
finansieres af fonden. 
9.7. Forslaget om at foretage betalinger direkte til 
regionale og lokale myndigheder samt andre orga­
ner kunne opmuntre til yderligere komplementære 
udgifter. Støtten fra fonden vil bevirke en forøgelse i 
disse myndigheders finansielle ressourcer. Mens 
udgiftsplanlægningen kan gøre det vanskeligt at 
bruge disse ekstra ressourcer til straks at finansiere 
ekstra projekter med, vil de modtagende myndighe­
der kunne budgettere med fondsstøtte i den fremti­
dige udgiftsplanlægning. Udvalget anmodede i 
udtalelsen fra april 1981 om, at den eksisterende for­
ordning blev ændret, så sådanne direkte betalinger 
ikke blev begrænset ved, at medlemsstaterne foretog 
fradrag eller pålagde afgifter. Udvalget fastholder 
denne henstilling. 
9.8. Direkte betalinger vil under alle omstændighe­
der tilskynde de regionale myndigheder til at mod­
sætte sig ethvert forsøg fra medlemsstaternes side på 
at nedskære deres støtte med et beløb svarende til 
EF-støtten samt tilskynde de regionale myndigheder 
til at insistere på øgede udgifter. 
Bruxelles, den 29. april 1982. 9.9. Udvalget bemærkede i udtalelsen fra april 
1981, at overgang til programfinansiering vil med­
virke til at sikre komplementariteten. Det er nu 
almindeligt anerkendt, at EF ikke kan sikre komple­
mentaritet, sålænge fonden bygger på finansiering 
af enkeltprojekter, fordi medlemsstaterne ikke er 
parate til at supplere støtten til enkeltprojekter, men 
kun — og dette ikke engang i alle tilfælde — til at 
give generelle forsikringer om, at der vil blive fri­
gjort flere midler til regionaludvikling. Det vil være 
kostbart og næsten nytteløst at gennemgå tusinder 
af projekter, hvoraf ingen vil komme til at modtage 
nogen komplementær støtte direkte. 
9.10. Udvalget mener, at anvendelse af fonden til 
på kontraktbasis med variable støttesatser at medfi­
nansiere udgiftsprogrammer, som sammenknytter 
projekter i en samordnet regionaludviklingsplan, vil 
give Kommissionen langt bedre viden om, hvorle­
des fonden kan kombineres med andre finansie­
ringskilder, stammende fra den enkelte medlems­
stat, således at udgifterne i regionerne kan øges. Et 
snævrere samarbejde mellem Kommissionen og 
nationale og regionale myndigheder skulle sætte 
Kommissionen i stand til mere kyndigt og effektivt 
at overbevise om behovet for ekstra udgifter. Udval­
get er enigt i, at når der er tale om enkeltprojekter til 
over 40 mio ECU, bør komplementariteten enten 
have form af direkte supplement, hvilket er rimeligt, 
når der er tale om støre exceptionelle projekter eller 
tilsvarende ekstra udgifter i den pågældende region, 
som ikke ville være blevet ydet uden fondsstøtte. 
9.11. Udvalget kan derfor helt og fuldt gå ind for 
det krav, der i det nye forordningsforslag fremføres 
om komplementaritet, idet det dog er klar over, at 
princippet kan gennemføres på en række forskellige 
måder. 
Formandfor 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Tomas ROSEINGRAVE 
15.7.82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 178/45 
BILAG 
Det økonomiske og sociale Udvalgs Udtalelse 
Nedenstående ændringsforslag blev forkastet under forhandlingerne: 
Pkt.8 
Kapitlet affattes som følger: 
»Udvalget bekræfter sine udtalelser af 30. april 1980 og 29. april 1981, hvor det udtalte sig 
til fordel for en større geografisk koncentration af den kvotabestemte afdelings interven­
tioner, uden at den dog ønsker, at nogen stat skal være udelukket fra den. 
Med Kommissionens forslag er koncentrationen imidlertid drevet så vidt, at flere stater 
udelukkes fra de kvotabestemte interventioner. 
Udvalget skal for det første bemærke, at de kriterier, der er anvendt ved fastlæggelsen af 
interventionsregionerne, bygger på diskutable data og utilstrækkelige oplysninger og er 
flere år gamle; i den mellemliggende periode er der ubestrideligt sket en udvikling. 
Dernæst er der en risiko for, at en fuldstændig udelukkelse af visse stater fra anvendelsen 
af den kvotabestemte afdeling i visse medlemsstater vil fremkalde en manglende inter­
esse, ja endog en forkert opfattelse af Fællesskabets regionalpolitik, Regionaludviklings­
fondens mekanismer og selv dens finansiering. Der er endvidere fare for, at koordinerin­
gen på EF-niveau af medlemsstaternes regionale støtteordninger ikke fremmes. 
Muligheden af en intervention i disse stater fra den kvotafrie afdeling, også selv om 
denne øges, forbliver illusorisk og forekommer ikke tilstrækkelig til at opveje fjernelsen af 
den garanti, som en bestemt kvote indebærer. 
Udvalget beklager derfor, at Kommissionens forslag om koncentration går så vidt, at der 
opstår risiko for, at solidariteten bringes i fare i stedet for at blive styrket. 
Det anmoder derfor om, at Kommissionen reviderer de kvoter, den har foreslået, således 
at der opnås en koncentration, uden at nogen lande på forhånd udelukkes, og således, at 
de kvotabestemte interventioner kan vise, at Fællesskabet støtter bestræbelserne på først 
og fremmest at mindske skævhederne på fællesskabsniveau, men også de skævheder, der 
konstateres inden for hvert enkelt land«. 
Resultater af afstemingen: 
57 stemte for, 71 stemte imod, 4 undlod at stemme.