18. 8. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 207/3 
1. Det økonomiske og sociale Udvalg godkender 
direktivforslaget, som går ud på, at anvendelsen af den 
fremtidige faste forbindelse over Kanalen fritages for 
moms, og at tidligere afholdte afgifter i forbindelse med 
denne anvendelse godtgøres. 
2. Kommissionens forslag er enkelt, logisk og fornuftigt, 
da det ligestiller alle former for forbindelse over Kanalen. 
Ordningen bør revideres i tilfælde af, at andre former for 
Bruxelles, den 21. maj 1986. 
1. Det økonomiske og sociale Udvalg 
— udtrykker kraftig støtte til hovedsigtet i disse forslag og 
er enig i de fleste af bestemmelserne, 
— er uenig i visse aspekter af forslagene, 
— henstiller, at der foretages en række ændringer. 
Generelt har ØSU søgt at undgå at gå for meget i detaljer i 
sine kommentarer, idet den er af den opfattelse, at 
Kommissionens forslag kun bør fastlægge rammerne for en 
fleksibel fremgangsmåde, hvorved det overlades til de 
nationale myndigheder på basis af de grundlæggende 
principper, der er nedfældet i forslaget, at udforme det 
system, som passer dem bedst. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Den europæiske konvention (der blev vedtaget den 
31. maj 1985 af de 21 medlemslande i Europarådet) har to 
målsætninger: 
a) at formindske antallet af dyr, der anvendes til forsøg, 
(!) EFT nr. C 351 af 31. 12. 1985, s. 16. transport over Kanalen underlægges merværdiafgift, idet 
det er vigtigt at undgå enhver form konkurrenceforvrid­
ning. 
3. Det økonomiske og sociale Udvalg benytter lejlig­
heden til at opfordre Kommissionen til at fremskynde sit 
arbejde med at fjerne de forvridninger, der skyldes afgifter 
på tjenesteydelser inden for personbefordringen generelt. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Gerd MUHR 
b) at sikre dyrs velfærd i forbindelse med forsøg, således at 
enhver unødig lidelse undgås. 
2.2. Gennem det foreliggende forslag søges den euro­
pæiske konventions principper, målsætninger og hovedele­
menter indarbejdet i Fællesskabets regler. Formålet med 
det foreliggende forslag er at sikre, at konventionen 
gennemføres i fuldt omfang og på en konsekvent og 
sammenhængende måde i medlemsstaterne. 
ØSU henstiller, at forslagets endelige tekst skal ligge så tæt 
som muligt på konventionens tekst af hensyn til fortolk­
ningen generelt ret. 
2.3. Den europæiske konvention vil, når den er 
ratificeret, være et værdifuldt skridt hen imod sikringen af 
velfærden hos de dyr, der anvendes til forsøg. Adskillige års 
indgående debat var påkrævet mellem de deltagende lande 
for at opstille rammerne for konventionen og udarbejde de 
tilhørende vejledninger. Lande, som ikke er medlemmer af 
De europæiske Fællesskaber, bør tilskyndes til at ratificere 
og gennemføre bestemmelserne i fuldt omfang. 
2.4. Det overordnede sigte i de foreliggende forslag 
støttes på det kraftigste. Målsætningerne i det foreslåede 
direktiv støttes ligeledes i fuldt omfang. Da det er vigtigt, at Udtalelse om »Forslag til Rådets direktiv om beskyttelse af dyr, der anvendes til forsøg og 
andre videnskabelige formål« 0) 
(86/C 207/03) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 20. januar 1986 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 43 og 100 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte forslag. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for miljøbeskyttelse, sundhedsvæsen og 
forbrug, som udpegede Peter Storie-Pugh til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. maj 
1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 237. plenarforsamling den 21. maj 1986 
enstemmigt følgende udtalelse: 
Nr. C 207/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 8. 86 
alle medlemsstater opnår en ensartet høj standard i den 
måde, hvorpå de tilgodeser velfærden hos dyr, der 
anvendes til forsøg, må de kontrolforanstaltninger, der skal 
sikre forsøgsdyrs velfærd, være bygget på det sæt af regler 
som er blevet indgående drøftet i og vedtaget af Europarå­
det. 
2.5. Det er vigtigt, at konventionens bestemmelser kan 
gennemføres i medlemsstaterne, således at beskyttelsen af 
forsøgsdyr er ensartet i hele Fællesskabet. ØSU understre­
ger, at der ikke er noget til hinder for, at medlemsstaterne 
på nationalt plan kan vedtage lovgivning, der går længere 
på området. 
2.6. Det langsigtede mål bør være at bringe beskyttelsen 
af forsøgsdyr op på det højeste niveau, der findes i dag. 
2.7. Videnskaben, lægevidenskaben, veterinærviden­
skaben og den offentlige sundhed har hidtil gjort store 
fremskridt som følge af dyreforsøg og vil fortsætte hermed. 
Forskning med forsøgsdyr er af afgørende betydning for 
opdagelsen og udviklingen af nye lægemidler, produktio­
nen af vacciner og afprøvningen af deres risikofrihed, 
vurderingen af pesticiders, industrikemikaliers og andre 
produkters sikkerhed og beskyttelsen af menneskers og 
dyrs sundhed og af miljøet. De foreslåede kontrolforan­
staltninger til beskyttelse af forsøgsdyr må udformes ved en 
afvejning mellem dyrenes velfærd og videnskabens og 
industriens legitime behov. 
2.8. Forsøg med dyr har etiske aspekter. Der må stilles 
strenge krav om at retfærdiggøre anvendelsen af dyr. 
Således må der ved anvendelsen af forsøgsdyr foretages en 
afvejning mellem videnskabens, industriens og den offent­
lige sundheds interesser og dyrenes sundhed. Det må sikres, 
at forsøgsdyr ikke udsættes for unødig lidelse. Derfor er 
formålet med dette direktiv at reducere unødig anvendelse 
af forsøgsdyr og dyrenes lidelse til et minimum. Det skal 
dog bemærkes, at ønsket om at formindske antallet af 
forsøgsdyr altid må vige for hensynet til at undgå lidelse hos 
enkelte dyr. 
Som generelt princip må autorisationsmyndighederne 
sikre, at der er overensstemmelse mellem det mål, der skal 
nås ved en given teknik og den mulige grad af lidelse, som 
denne teknik sandsynligvis medfører. 
2.9. Der findes for øjeblikket kun få brugbare »in vitro« 
alternativer til anvendelsen af forsøgsdyr, selv om der 
benyttes mange teknikker til at supplere og forbedre 
forsøgsmetoderne og derved reducere antallet af anvendte 
dyr og mindske smerten og ulempen så meget som muligt. 
EF-forskningsprogrammer bør tage sigte på at udvikle disse 
teknikker. 
2.10. Forbedring indebærer en gradvis forbedring af 
eksperimenternes design, metodologi og teknik. ØSU 
understreger dette behov for at forbedre teknikkerne 
(herunder brugen af passende smertestillende midler, 
gnaverne ikke at forglemme, når dette i øvrigt er 
hensigtsmæssigt og ikke kommer på tværs af formålet med 
indgrebet) og at udvikle teknikker, der mindsker den ulempe, der forvoldes i toksicitets- og vaccinestyrketests. 
Harmoniseringen af metoder og retningslinjer for tests, 
hvori anvendelsen af dyr er påkrævet, bør gives høj 
prioritet, især hvad angår standarder for kontrollen med 
vacciner. 
2.11. Ved udarbejdelsen af dette forslag udtaler Kom­
missionen, at den har ladet sig inspirere af visse hovedprin­
cipper, af hvilke ét er, at »der bør anvendes i dyrerækken så 
lavtstående dyr som muligt med henblik på forsøgets 
formål«. ØSU er enig i dette princip og bekræfter ydermere, 
at i de tilfælde, hvor det ikke er muligt at foretage in vitro 
forsøg, er det den nye viden, der forventes erhvervet 
gennem de planlagte dyreforsøg, der skal retfærdiggøre 
anvendelsen af den foreslåede dyreart. Kravene til 
erhvervet ny viden må derfor øges alt efter, hvor »højt 
oppe« i dyrerækken den pågældende art befinder sig (det 
såkaldte »trappeprincip«). Tilladelse bør kun gives, 
såfremt de ønskede resultater er af særlig vigtighed og ikke 
kan opnås gennem forsøg med »laverestående arter«. ØSU 
er enig i artikel 7 i konventionen, som siger: 
»Når et forsøg skal udføres, skal valget af art overvejes 
nøje, og der skal om nødvendigt gøres rede for valget 
over for den ansvarlige myndighed.« 
Der er klart grund til at tage særlige hensyn ved pasningen 
og plejen af visse arter under forsøg — f.eks. primater — og 
disse bør overvejes nøje i bilag II (hvilket allerede er sket i 
bilag A i konventionen). 
2.12. Kommissionen må som en hastesag sætte sin 
indflydelse ind på at sikre, at gældende standarder for 
forsøg, standarder osv. tages op til fornyet overvejelse og 
må forsøge at bibringe de pågældende styringsorganer en 
fornemmelse af sagens presserende karakter. Den bør tage 
gældende EF-direktiver op til fornyet overvejelse med 
henblik på at mindske kravene om dyreforsøg og gøre, 
hvad der står i dens magt for at sikre, at der sker ændringer i 
forskellige internationale fora. 
2.13. Metoden til håndhævelse af dette direktiv vil være 
af afgørende betydning for at nå de mål, der er fastlagt i det. 
Medlemsstaterne bør fastlægge rammerne for gennemfø­
relsen af kontrolforanstaltninger over for anvendelsen af 
forsøgsdyr, hvorved det sikres, at bestemmelserne håndhæ­
ves på behørig vis — f.eks. ved at oprette dertil egnede 
nationale tilsynsråd eller ved hjælp af andre metoder (f.eks. 
ved at oprette »dyrepasnings- og dyreanvendelseskomi-
teer« eller regionale etiske komiteer) alt efter, hvordan den 
nationale kompetente myndighed er opbygget. 
2.14. Der er hjemlet mulighed for (i artikel 17) at samle 
informationer og sagkundskab fra medlemsstaterne på ét 
sted og dermed sikre en god koordination. Dette skulle 
hjælpe generelt. 
Det tilkommer dog ikke dette udvalg at blande sig i 
nationale, offentlige eller private forskningsinstitutioners 
aktiviteter og ej heller i national forskningspolitik, 
eftersom denne funktion fortsat må udøves af den nationale 
18. 8. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 207/5 
kompetente myndighed på den måde, som den anser for 
passende. 
Det påhviler ikke desto mindre Kommissionen at drage 
omsorg for, at der finder en passende udveksling af 
information og sagkundskab sted i den udstrækning, det er 
nødvendigt for gennemførelsen af dette direktiv, og at søge 
at sikre, at der vedtages højere standarder. 
2.15. ØSU opfordrer Kommissionen til at sikre, at dette 
forslags bestemmeler ikke får en negativ indvirkning på 
Fællesskabets industrielle stilling og udvikling. Som det 
enkleste eksempel herpå kan nævnes, at det ikke vil være i 
dyrenes interesse, såfremt forskning, udvikling, produktion 
og forsøg blev forlagt til lande uden for Fælleskabet, hvis 
standarder er anderledes og eventuelt mindre strenge (der 
er med andre ord en dobbelt forpligtelse, af hvilke én er at 
varetage interesserne for de dyr, der måtte befinde sig uden 
for EF-forslagenes anvendelsesområde). Se artikel 33 i 
koventionen: »Europarådets ministerkomité kan opfordre 
enhver stat, der ikke er medlem af Europarådet, til at 
tilslutte sig denne konvention«. 
2.16. ØSU henleder i særlig grad opmærksomheden 
— på visse områder, hvor dens tankegang og konklusioner 
afviger fra forslagets: 
— der må ikke foretages en præference i valget af 
dyreart, 
— forsøg i skoler bør forbydes, 
— forudanmeldelsesproceduren bør fastlægges, så den 
opfylder realistiske krav, 
— på visse områder (hvor lidelse ofte kan undgås og 
mindskes), som bør prioriteres højere: 
— en kraftig opfordring til oplæring på alle niveauer og 
videreførelse af videreuddannelseskurser, 
— flere undersøgelser vedrørende pasning og pleje, 
— på visse områder, hvor der øjeblikkelig bør træffes 
foranstaltninger: 
— over for gældende lovgivning, herunder direktiver, 
med henblik på at afgøre, om der kan foretages 
fornuftige ændringer, så der kan opnås en acceptabel 
og rimelig standard og balance mellem forbrugernes 
krav om beskyttelse og det dertil svarende påkræve­
de antal dyr og eventuelle ulemper, som måtte blive 
forvoldt i forbindelse med sådanne forsøg. Noget af 
den lovgivning, der er under forberedelse, synes at 
være ude af trit med gældende tankegang (f.eks. 
vedrørende afprøvning af foder til kæledyr), 
— harmonisering af internationale normer og bestem­
melser om afprøvning, 
— over for tredjelandes handelsmæssige stilling, 
— på visse områder, hvor det forekommer ønskeligt, at 
medlemsstaternes nationale myndigheder rådfører sig 
med hinanden: — med hensyn til nationale autorisationsprocedurer, 
— med hensyn til oprettelsen af nationale tilsynsråd 
(eller tilsvarende organer), 
— med hensyn til personlige tilladelser, 
— med hensyn til statistik/databanker/krav om fortro­
lighed 
i forventning om, at dette direktiv kan gøres meningsfuldt 
uden unødigt bureaukrati. 
3. Særlige bemærkninger 
3.1. Artikel 1 
3.1.1. Artikel 1.1. 
Det tages for givet, at det er Kommissionens hensigt, at 
definitionen af et forsøg svarer til definitionen i konventio­
nen, jf. definitionen i artikel 1, stk. 2, litra c), hvor der tales 
om »procedure« (visse videnskabelige »procedurer« har 
ikke karakter af forsøg, f.eks. vaccinestyrketests og 
fremstilling af sera). De to definitioner er ikke de samme. 
3.2. Artikel 2 
En definition af foster (æg?) er nødvendig (findes ikke i 
konventionen), ligesom det er nødvendigt at klargøre 
betydningen af »vild« på de forskellige sprog. 
Generelt forekommer det at være ubetinget nødvendigt at 
sikre en nøjere sproglig overensstemmelse med konventio­
nens definitioner. 
3.2.1. Artikel 2, stk. 1, litra a) 
ØSU støtter inkluderingen af cephalopoda (skønt det er 
usikkert, om dette forslag er det rette sted) ud fra det 
synspunkt, at der er så tilstrækkelige tegn på, at de er 
modtagelige for smerte, at tvivlen må komme dem til gode. 
Blæksprutter anvendes i vid udstrækning af neurologer i 
visse lande, og nogle af disse forsøg er barske. ØSU ønsker 
ikke at udvide beskyttelsen til også at omfatte andre 
hvirvelløse dyr på dette stadium — dette ville være for 
forvirrende og indviklet. 
3.2.2. Artikel 2, stk. 1, litra d) 
Selv om humane aflivnings- og mærkningsmetoder er 
undtaget fra definitionen, er almindeligt accepteret 
dyrlægepraksis det dog ikke. Dette er et af mange 
eksempler på, at bestemmelser synes at være taget fra den 
europæiske konvention uden nøje at tage i betragtning, 
hvilken sammenhæng de stod i. Det bør specifikt fremgå, at 
dyrlægepraksis, kliniske forsøg med veterinære lægemidler 
samt visse nærmere bestemte fremgangsmåder inden for 
landbruget som f.eks. kastration og afhorning ikke bør 
Nr. C 207/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 8. 86 
være omfattet af definitionen. (Nogle aspekter dækkes 
allerede af anden EF-lovgivning, f.eks. kliniske prøver). 
3.3. Artikel 3 
3.3.1. Definér »udryddelsestruede arter« som i Was­
hington-konventionen, bilag 1. 
3.3.2. Anvendelsen af udryddelsestruede arter bør kun 
tillades under særlige omstændigheder, der er godkendt af 
en kompetent national myndighed, og der må stilles strenge 
krav om at retfærdiggøre anvendelsen af dem. Det 
erkendes, at det undtagelsesvis kan ske, at en særlig art er 
den eneste egnede til væsentlig medicinsk eller anden 
videnskabelig forskning (og netop dette forhold kan udgøre 
et incitament til at forsøge at opdrætte sådanne dyr i 
fangenskab). 
To vigtige kriterier må imidlertid ligge til grund for 
anvendelsen af en udryddelsestruet art: 
a) at udføre forskning med henblik på at bevare den 
udryddelsestruede art, 
b) når den udryddelsestruede art med stort held kan 
opdrættes til et bestemt formål i fangenskab. 
3.4. Artikel 4 
3.4.1. Artikel 4 
Dette turde være en vigtig (svarende til artikel 5 og bilag A i 
konventionen). Forsøgsdyrs velfærd kan ikke sikres, uden 
at der ofres tilstrækkelig opmærksomhed på deres pleje og 
pasning. En god pleje og pasning bør tilfredsstille artens 
etologiske behov i den udstrækning, det er foreneligt med 
forsøgsproceduren. 
ØSU er af den opfattelse, at bilag II til direktivet bør bestå 
af den fulde tekst i konventionens bilag A om retningslinjer 
for opstaldning og pasning af dyr. 
3.5. Artikel 5 
3.5.1. Artikel 5, stk. 1 
Forhåbentlig betyder dette, at det forventes, at de 
ansvarlige nationale myndigheder opretter et system med 
tilsynsråd. ØSU støtter oprettelsen af nationale tilsynsråd. 
3.5.2. Artikel 5, stk. 2 
Det er uklart, om der hermed sigtes til indførslen af en 
ordning med personlig autorisation. ØSU er overbevist om, 
at en personlig autorisation er nødvendig, for så vidt den 
attesterer, at den bemyndigede person er i besiddelse af den 
nødvendige viden, færdighed og ekspertise til at udføre 
visse definerede procedurer. En sådan autorisation er ikke i 
sig selv en tilladelse til at udføre et forsøg, men et 
nødvendigt supplement til en projektgodkendelsesordning. 3.6. Artikel 6 
3.6.1. Artikel 6, stk. 1 
Dette er vagt. Slet »på rimelig og praktisk måde«, eftersom 
det er en »subjektiv« bedømmelse, om der findes et 
»alternativ« til visse forskningsprojekter. I andre tilfælde, 
f.eks. ved bestemte toksicitets- eller vaccinetests, er 
spørgsmålet nemt at besvare. 
3.6.2. Artikel 6, stk. 2 
Formuleringen »på anmodning skal« ændres til »der skal 
stilles krav om, at«. Der bør altid klart gøres rede for 
baggrunden for at benytte den valgte dyreart, både af 
videnskabelige og dyrevelfærdsmæssige grunde. De øvrige 
bestemmelser i dette afsnit er rimelige. 
3.6.3. Artikel 6, stk. 3 
Det første punktum ændres således: 
»Alle forsøg skal tilrettelægges med henblik på at 
reducerede smerte, ubehag og ulempe til et minimum, 
idet der i alle tilfælde, hvor det er muligt, benyttes 
universel eller lokal bedøvelse og smertestillende midler 
efter forsøgets afslutning.« 
3.6.4. De sidste to punktummer slettes (og dermed også 
bilag III, IV og V) og erstattes af følgende som artikel 6, stk. 
4, artikel 6, stk. 5, og artikel 6, stk. 6. 
Artikel 6, stk. 4 
»Hvor det er muligt, skal forsøg udføres under universel 
eller lokal bedøvelse eller ved hjælp af andre metoder, som 
specifikt tager sigte på, så vidt det er muligt, effektivt at 
fjerne smerte, lidelse, ulempe eller varigt mén, og som 
anvendes under hele forsøget. Bedøvelse anvendes ikke, 
såfremt metoderne anses for at være til større ulempe for 
dyret end selve forsøget, eller de er uforenelige med 
formålet med forsøget. Denne fremgangsmåde skal 
anmeldes til den ansvarlige myndighed, medmindre der på 
forhånd er indhentet tilladelse til at benytte den.« 
Artikel 6, stk. 5 
»Hvis et dyr, som underkastes eller er blevet underkastet et 
forsøg, påføres alvorlig smerte, som sandsynligvis vil vare 
ved, skal det øjeblikkeligt aflives på human måde.« 
Artikel 6, stk. 6 
»1. Ved et forsøgs afslutning skal der træffes beslutning om, 
hvorvidt dyret skal holdes i live eller aflives på human 
måde, på den betingelse, at det ikke holdes i live, hvis der er 
sandsynlighed for, at det, selv om det har gevundet sin 
normale helbredsmæssige tilstand i alle andre henseender, 
vil lide af varig smerte eller ulempe. 
18. 8. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 207/7 
2. De i punkt 1 i denne artikel omhandlede beslutninger 
skal træffes af en kompetent person, helst en dyrlægge, eller 
den person, som har ansvaret for eller har udført forsøget. 
3. Hvis ved forsøgets afslutning: 
a) et dyr skal holdes i live, skal det have den pleje, der 
passer til dets helbredstilstand, og det skal anbringes 
under tilsyn af en dyrlæge eller anden kompetent person 
og holdes under betingelser, der opfylder kravene i 
artikel 4 og bilag II. Bestemmelserne i dette afsnit kan 
dog fraviges i tilfælde, hvor dyret efter en dyrlæges 
mening ikke ville lide som følge af en sådan undtagelse, 
b) et dyr ikke skal holdes i live og ikke kan drage fordel af 
bestemmelserne i artikel 4 med hensyn til det velbefin­
dende, skal det aflives på human måde så hurtigt som 
muligt. 
4. Et dyr, der har været anvendt til forsøg, som har medført 
alvorlig eller varig smerte eller lidelse, må — uanset om der 
har været benyttet et anæstetikum eller et analgetikum — 
ikke anvendes til forsøg igen, medmindre dets gode 
helbredstilstand og velbefindende et blevet genvundet, 
eller: 
a) dyret under hele et sådant yderligere forsøg er under 
universel bedøvelse, som det ikke tillades dyret at vågne 
af igen, eller 
b) et sådant yderligere forsøg kun medfører et mindre 
indgreb.« 
3.7. Artikel 7 
3.7.1. En relevant oplæring og krav om fornødne 
færdigheder er af stor betydning. Oplæringen af og en høj 
uddannelsesmæssig standard hos det personale, der har 
med forsøgsdyr at gøre, er altafgørende faktorer i 
bestræbelserne på at omsætte ånden i Kommissionens 
forslag i praksis, og ansvaret herfor ligger generelt set hos 
erfarne lærerkræfter på universiteterne og forsknings­
institutterne og arbejdsgiverne i industrien. Ved oplæring 
tænkes der i denne forbindelse på oplæring af dyreeksper­
ter, særligt autoriserede dyreforsøgsledere og dyrlæger. En 
række medlemsstater arrangerer kurser af høj standard for 
dyreeksperter, og Kommissionen burde opfordre medlems­
staterne til at udveksle informationer med henblik på, at 
alle landene frivilligt opretter sådanne kurser. 
Det er imidlertid vigtigt, at det indses, at det ikke kan betale 
sig at oplære brugerne til have kompetence inden for alle 
områder. Den oplæring, der er påkrævet for deres 
vedkommende, sker bedst i form af kurser, der specifikt 
tager sigte på at oplære dem i de funktioner, som de 
personligt har ansvaret for at udføre, således at disse 
begrænsede funktioner udføres på kvalificeret, effektiv og 
human måde. Hvad dyrlæger angår, bør Kommissionen opfordre Det 
rådgivende Udvalg for Dyrlægeuddannelse, som allerede er 
i færd med at undersøge den videregående uddannelse, til at 
tage forsøgsdyrsvidenskabens stilling op til fornyet 
overvejelse. I visse medlemsstater udstedes der allerede 
eksamensbevis og afholdes kurser i dette speciale, og det 
bør vinde større udbredelse. 
I alle tilfælde bør der oprettes videreuddannelser og 
genopfriskningskurser. 
3.8. Artikel 8 
3.8.1. Artikel 8, stk. 1 
Artikel 8 må skrives om. Det er praktisk uigennemførligt at 
skulle forudanmelde hvert enkelt forsøg senest 30 dage 
inden dets indledning. Der må åbnes mulighed for at 
indføre en åben og fleksibel ordning, hvorefter forudanmel-
delse sker projekt for projekt. 
3.8.2. Man kan spørge sig selv, om denne bestemmelse 
nu også vil føre til en effektiv gennemførelse. Hvis det kun 
er forudanmeldelse, der er påkrævet, kunne en inkompe­
tent eller forsømmelig myndighed blot læne sig tilbage og 
ikke gøre noget. Det egentlige spørgsmål er, om ikke denne 
artikel bør erstattes af en bestemmelse hvorefter der 
indføres en egentlig autorisationsordning på nationalt 
plan. Udviklingen og gennemførelsen af en sådan autorisa­
tionsordning kunne iværksættes under tilsyn af det centrale 
rådgivende udvalg og kunne underkastes dette organs 
kontrol. Dette ville være vanskeligt og tage tid, men 
forekommer på lang sigt at være den mest effektive måde at 
nå direktivets mål på. ØSU støtter kraftigt indførelsen af en 
ordning med dobbelte autorisationer: en personlig autori­
sation og en projektautorisation. 
3.8.3. Artikel 8, stk. 3 
Formuleringen »i overensstemmelse med dyrevelfærds-
aspekterne ved god laboratoriepraksis« erstattes af »under 
behørig hensyntagen til dyrenes velfærd«. 
3.8.4. Artikel 8, stk. 4 
Slettes. Se pkt. 2.11. 
3.8.5. Artikel 8, stk. 6 
Hvorfor skulle disse udelukkes ? 
Der kan opstå konflikt mellem dette punkt og artikel 9, stk. 
1. Det, der er behov for, er en fornyet videnskabelig 
gennemgang af EF-direktiver med henblik på harmonise­
ring og bortskæring af unødvendige dobbeltforsøg og 
unødvendigt belastende forsøgsfaser. 
3.9. Artikel 9 
3.9.1. Selv om vi accepterer behovet for at undgå 
unødige dobbeltforsøg, er der gode videnskabelige og 
kommercielle grund til at gentage visse tests. 
Nr. C 207/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 8. 86 
3.10. Artikel 10 
3.10.1. Artikel 10, stk. 1 
I første punktum slettes »så vidt muligt«. Andet punktum 
affattes således: »alle tilfælde, hvor undervisningens sigte 
gør det muligt, bør der benyttes visuelle og andre egnede 
metoder ...«. Der er enighed om, at sådanne midler ofte er 
ineffektive på højere uddannelsesniveauer. 
3.10.2. Artikel 10, stk. 2 
Alt slettes efter »lavere niveau«. Skolebørns brug af levende 
dyr kan ikke retfærdiggøres. De, der forbereder en særlig 
karriere, kan eventuelt få tilladelse til at anvende dem på 
studieniveau (dette niveau bør defineres), f.eks. på virkelig 
professionnelle kurser. 
3.11. Artikel 11 
3.11.1. Til visse forsøg, f.eks. dem der sigter på at påvise 
skadevirkninger på miljøet, er det nødvendigt at anvende 
dyr, der lever vildt. Et totalt forbud mod anvendelsen af 
vilde dyr vil hindre deres anvendelse i denne type 
eksperimenter. Denne bestemmelse strider tilsyneladende 
mod artikel 15, stk. 3, som fastslår, at der så vidt muligt 
skal anvendes dyr opdrættet til forsøg, underforstået ikke 
udelukkende. Det er nødvendigt at indføje en generel 
undtagelsesmulighed for visse procedurer. 
3.11.2. Efter første punktum tilføjes en bestemmelse 
om, at dette ikke nødvendigvis gælder for dyr, der leveres 
fra landbrugsbedrifter, zoologiske haver eller andre 
virksomheder, der opdrætter dyr til ikke-videnskabelige 
formål. Der bør være mulighed for en vis anvendelse af dyr, 
der ikke lever i fangenskab, hvor der kan gives gode grunde 
for det. 
3.11.3. Andet punktum: hensigten er at udelukke 
anvendelsen af herreløse, vilde og ståljne dyr og begrænse 
anvendelsen til dyr, der er opdrættet til dette formål (det 
gælder især katte og hunde). Der gøres imidlertid 
opmærksom på, at det kan være nødvendigt at anvende 
vilde dyr for at undersøge problemer i tilknytning til vilde 
dyr, f.eks. sterilisering af vilde katte. Andet punktum bør 
strammes for at hindre et smuthul, der gør det muligt at 
omgå hensigten. Det er nødvendigt at gøre en undtagelse: 
a) for at erstatte, forny eller udvide avisbestandens 
genetiske grundlag, 
b) for at studere avlsbetingede forstyrrelser. 3.12. Artikel 12 
Skal både være på et tilstrækkeligt højt beføjelsesniveau og 
kompetent. 
3.13. Artikel 13 
3.13.1. De detaljerede oplysninger, der skal indsamles, 
bør ikke offentliggøres. 
3.14. Artikel 14 
3.14.1. Artikel 14, stk. 3 
Hvad betyder dette egentlig ? Er det vænnet fra, dvs. adskilt 
fra sin moder, eller er det ikke vænnet fra, dvs. sammen 
med sin moder. 
3.15. Artikel 15 
3.15.1. Artikel 15, stk. 2, litra a) 
En sådan person vil normalt være en erfaren dyreekspert 
eller tilsynsførende. Denne persons beføjelse til at gribe ind 
for at lindre dyrs lidelse eller aflive dem, hvis det skønnes 
nødvendigt, er meget væsentlig. Det bør dog først kræves, 
at denne person underretter den person, der udfører 
forsøget (som er den egentlige ansvarlige), hvis han/hun let 
kan kontaktes. 
Forsøgslederen må have det endelige ansvar. Dette 
forhindrer ham/hende ikke i at give den »kompetente 
person« beføjelse til at foretage nødvendige hjælpeforan­
staltninger i hans/hendes fravær. Det er sandsynligt, at den 
»kompetente person« altid er på stedet, medens forsøgsle­
deren ikke nødvendigvis er der. 
Den sidste del af punktummet er ikke klar. Spørgsmålet er 
ikke, om forsøget udføres »på forsvarlig vis«. Det kan 
meget vel være tilfældet og alligevel medføre undgåelig eller 
uventet lidelse, eller lidelse, der kan lindres. At bringe et 
forsøg til ophør er heller ikke det samme som at aflive 
individuelle dyr. Teksten bør i stedet formuleres f.eks. 
således: 
»En kompetent person, der arbejder heltids på virksom­
heden og er ansvarlig for dyrenes pasning og funktionen 
af det udstyr, der anvendes, skal være en navngiven 
person. Denne person skal have beføjelse til at oplyse 
forsøgslederen om nødvendigheden af at gribe ind for at 
mildne forsøgsdyrs lidelser eller aflive dem, når lidelser­
ne er blevet så uacceptabelt store, at de ikke kan fjernes. 
Denne person skal have beføjelse til på eget initiativ at 
gribe ind på denne måde i de tilfælde, hvor forsøgslede­
ren ikke umiddelbart kan kontaktes.« 
18. 8. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 207/9 
3.15.2. Artikel 15, stk. 2, litra c) 
Se pkt. 3.7.1. 
3.15.3. Artikel 15, stk. 2, litra d) 
Dækker ikke rigtigt behovet for øvede kirurger og, 
narkosespecialister osv. Omskrives, så det bredt dækker 
»kompetence i de videnskabelige forsøg, der skal udføres«. 
3.15.4.Artikel 15, stk. 4 
Journalerne bør medtage datoen for dyrenes anvendelse og 
deres aflivning, så at der foreligger en komplet journal fra et 
dyrs erhvervelse til dets død. Sådanne journaler bør 
opbevares i tre år. 
3.16. Artikel 16 
Ingen bemærkninger. 
3.17. Artikel 17 og 18 
3.17.1. Det centrale udvalg bør ikke forvalte direktivets 
gennemførelse. Det bør samle oplysninger og ressourcer og 
stille dem til rådighed for medlemsstaterne, hvor der er 
behov for det. Udvalgets sammensætning, beføjelser, 
pligter og ansvar bør klart angives. ØSU gør igen 
opmærksom på, at der bør være bestemmelser om vilde dyr 
og dyr fra landbrugsbedrifter samt om avlsbetingede 
forstyrrelser. 
3.17.2. Bilagene til direktivforslaget er af stor betyd­
ning. Det må gøres klart, om der forudses yderligere 
konsultationsprocedurer. Små ændringer i bilagene kan få 
stor betydning for videnskaben og industrien. 3.18. Artikel 19 
3.18.1. Stk. 1 hilses med glæde. Men der er en vis 
bekymring med hensyn til rækkevidden af stk. 2. Udveks­
lingen af oplysninger om kravene i medlemsstaterne vil 
være af væsentlig betydning, men udvekslingen af konkrete 
oplysninger om forsøg vækker bekymring for, hvorledes 
deres fortrolige karakter kan bevares, og for hvad de vil 
blive brugtil. Hvis oplysningerne bruges til markedsføring 
af et produkt, som stammer fra en anden part end den, på 
hvis vegne forsøget udførtes, vil denne bestemmelse 
medføre en betydelig konkurrenceforvridning og dermed 
være uacceptabel. 
3.19. Artikel 20,21, 22 og 23 
Ingen bemærkninger (selv om en overgangsperiode på et år 
er for kort tid til at gennemføre de foreslåede ændringer 
på). 
3.20. Bilag 
3.20.1. Bilag I: kyllinger kan eventuelt komme fra 
landbrugsbedrifter. Alle hamsterarter bør medtages, ikke 
kun guldhamsteren. 
3.20.2. Bilag II: se pkt. 3.4.1. 
3.20.3. Biag III og IV: slettes som bilag og indføjes i 
artikel 6 som stk. 4 og stk. 5. 
3.20.4. Bilag V: slettes som bilag og indføjes i artikel 6 
som stk. 6. 
3.20.5. Bilag VI: de data, der indsamles til statistisk 
information, skal være mere detaljerede end disse, og bør 
stemme overens med konventionens krav. Databankers 
rolle kunne overvejes nærmere. 
Bruxelles, den 21. maj 1986. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Gerd MUHR 
Udtalelse om »Forslag til Rådets direktiv om vandkvalitetsmålsætninger for så vidt angår 
chrom« (') 
(86/C 207/04) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 20. januar 1986 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 100 og 235 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte forslag. 
(!) EFT nr. C 351 af 31. 12. 1985, s. 33.