ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.3

For at de tiltrædende lande kan blive en del af det indre marked for elektricitet og gas, er det nødvendigt at revidere retningslinjerne for de transeuropæiske net (TEN). Mange af de projekter, der forbinder EU med tiltrædelseslandene, er allerede berettiget til at modtage TEN-midler, men der er dog behov for at komplettere listen. Der er behov for et lignende tiltag med hensyn til nabolande. Målet er på mellemlang sigt gradvist at etablere et europæisk marked for elektricitet og gas med potentielt flere end 35 lande og en befolkning på over 600 mio. mennesker. Dette marked bør etableres på grundlag af fælles standarder vedrørende markedsåbning, miljøbeskyttelse og sikkerhed.
1.3

Det nuværende direktiv (3) tager sigte på at forebygge eller minimere miljøkonsekvenserne af emballage og emballageaffald gennem mål for nyttiggørelse og genanvendelse. De nye mål er betydeligt højere end målene for 2001 og skal nås inden udgangen af 2008. Direktivet opstiller specifikke mål for plast, metal, papir/pap og glas. De specifikke mål vil øge den samlede miljøbeskyttelse i EU. De vil desuden mindske eksisterende konkurrenceforvridninger, medføre bedre harmonisering på det indre marked og give et mere sikkert planlægningsgrundlag for investeringer i genanvendelsesinfrastruktur.
3.6

På grundlag af Kommissionens tidligere erfaringer kan det forventes, at kun 85 % af bevillingerne vil blive brugt. Det foreslås at kræve underudnyttede budgetmidler tilbagebetalt og bruge dem til yderligere mainstreaming. En sådan fremgangsmåde må ikke underminere programmer, som kæmper med finansielle afvigelser eller ændringer ved at kræve urimeligt stor administration, som går ud over gennemførelsen, eller ved at nedskære finansieringen for tidligt.
Den i forordningen opstillede regel om illoyal konkurrence (artikel 5) afspejler den klassiske tilknytningsovervejelse på dette område, nemlig at loven på det sted, hvor indgrebet i konkurrencen griber direkte eller indirekte forvridende ind, finder anvendelse (stedet for effektiv konkurrenceforvridning). Ved at ligestille indenlandske og udenlandske konkurrenter sikrer denne regel chancelighed på konkurrenceområdet for så vidt angår de regler, som aktørerne skal overholde. I artikel 4, nr. 1, i udkastet til direktivet om urimelig handelspraksis (14) anlægges der imidlertid en anden synsvinkel, idet princippet om etableringssted finder anvendelse. Selv om begrundelserne for begge retsinstrumenter ikke kommer nærmere ind på denne forskel, kan denne modstridende anvendelse af generelle principper inden for fællesskabsretten og det indre marked løses på følgende måde: Forordningens artikel 5 fastlægger Fællesskabets retsregler i forholdet til ikke-medlemsstater (eller på områder, som ikke er omfattet af direktivet), og direktivets artikel 4, nr. 1, regulerer det interne forhold mellem medlemsstaterne på det indre marked. Hvis dette er tiltænkt, ville Kommissionen gøre klogt i at gøre dette klart i begrundelserne for begge retsinstrumenter. Tilbage står den lidet acceptable tilstand, at der mellem aktører fra hhv. et EU-land og et ikke EU-land gælder det samme sæt regler i en medlemsstat, mens det ikke er de samme regler, der finder anvendelse, såfremt begge aktører er fra forskellige EU-lande (sidstnævnte er ganske vist et spørgsmål om graden af harmonisering af den materielle konkurrencelovgivning i direktivet). Indskrænkningen af den generelle regel i artikel 5, nr. 1, angår et forhold, som formentlig kun yderst sjældent vil opstå i praksis, hvor den illoyale konkurrence ikke får generel, men kun individuel betydning. Dette berettiger anvendelse af de generelle regler.

Udvalget tilskynder til, at man overvejer at ændre overskriften til »Konkurrence og illoyal handelspraksis«, så det tydeliggøres, at bestemmelserne tager sigte på at omfatte alle tilfælde af konkurrenceforvridning.
3.2

Retningslinjerne fra forummet i Madrid har eksisteret siden februar 2002 og i deres nuværende ændrede form i mere end et halvt år. Repræsentanter for gastransmissionsselskaberne finder, at dette tidsrum er for kort til, at der kan drages nogen konklusioner om gennemførelsen af retningslinjerne, og går ind for, at der fortsat tys til frivillige tiltag og national lovgivning, der er baseret på subsidiaritetsprincippet som fastsat i det andet direktiv om det indre marked for gas. De understreger, at der er behov for pålidelige og stabile lovrammer med incitamenter for at fremme investeringer og minimere risikoen for investorer.
3.6

EØSU understreger, at det er nødvendigt at gøre Flygtningefonden II's finansielle gennemførelsesprocedurer koncise og effektive og at undgå, at der opstår uregelmæssigheder pga. vanskelige eller uforståelige procedurer, og insisterer endvidere på, at civilsamfundsorganisationer, der beskæftiger sig med flygtninge og personer, der er omfattet af forskellige former for beskyttelse, ikke overbebyrdes med omfattende eller vanskeligt gennemførlige procedurer. Der tænkes her såvel på foranstaltninger i medlemsstaterne som EU-foranstaltninger. Selv om ngo'er er underlagt strenge gennemsigtighedskrav, har en ngo en funktion og et fleksibilitetsbehov, som i høj grad adskiller sig fra et byggefirma, der vinder en licitation om at bygge et modtagelsescenter. EØSU er bange for risikoen for, at de kontrakter, som de ansvarlige myndigheder indgår med ngo'erne, ikke er tilstrækkeligt klare omkring pligter og ansvar, og at det fører til, at den pågældende ngo tvinges til i højere grad at bruge kræfter på administrativ praksis og udgiftsanmeldelser end på foranstaltningens effektivitet i relation til overholdelse og tilfredsstillelse af slutmodtagernes rettigheder og behov.
2.3

Det er Kommissionens opfattelse, at det ville være hensigtsmæssigt at forlænge Fællesskabets deltagelse i Observationsorganet med en periode på to år i betragtning af de positive erfaringer, der er indhøstet tidligere, og som blev sammenfattet i en midtvejsrapport (2). Denne korte forlængelse vil give mulighed for at dække en periode, som er vigtig for fastlæggelsen af Observationsorganets fremtidige arbejdsområder, og den kan indpasses i Fællesskabets nuværende finansielle overslag uden uheldige virkninger for fremtidige beslutninger, som vil blive truffet i 2006, når Kommissionen har fuldt kendskab til Observationsorganets nye mandat og finansielle rammer.
5.7

Udvalget går ind for, at der snarest vedtages retningslinjer for miljøvenligt design, og at der indføres permanente dialogplatforme for sektoren og for følsomme produkter mellem Kommissionen, virksomhederne, forbrugerne, fabrikanterne og civilsamfundet, så det bliver muligt at vurdere udviklingen og at fremme initiativer med henblik på konsekvent og sammenhængende støtte til de af EU's og medlemsstaternes programmer og instrumenter, som indeholder fælles mål for miljøvenligt design; målet bør være at øge bevidstheden og at fremme modningen af en egentlig kultur på området, både på markedets udbuds- og efterspørgselsside.
1.4.4.2

Kommissionen slår til lyd for en bekæmpelse af denne fragmentering af efterspørgslen, da det er vanskeligt at opnå et rentabelt produktionsniveau for programmer, der varetages af én enkelt medlemsstat. Den foreslår en harmonisering af de militære krav og mener, at oprettelsen af et »europæisk agentur for forsvarsmateriel, strategisk forskning og militær kapacitet« som led i en europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik ville være et nyttigt redskab til at skabe et marked, der er stort og sammenhængende nok til, at vores luft- og rumfartsindustri kan bevares og udvikles. Det er desuden en betingelse for at kunne føre dialogen med USA på troværdig vis.
1.

I erkendelse af betydningen af en klar og gennemsigtig EU-lovgivning har Rådet, Europa-Parlamentet og Kommissionen understreget, at der er behov for at kodificere bestemmelser, der ofte er blevet ændret, efter en aftalt hasteprocedure. I den forbindelse må der ikke ændres ved indholdet af retsakterne (1).
5.1.1

EØSU opfordrer medlemsstaterne og Rådet til at gå bort fra den nuværende holdning til fordel for retningslinjer, som oprigtigt tilstræber at fremme en udvikling af det indre marked, som er til gavn for virksomheder og især forbrugere. EØSU bemærker, at et Europa med en fælles valuta ikke fortsat kan acceptere manglerne ved den eksisterende overgangsordning for merværdiafgiftssystemet. EØSU håber især, at Kommissionen i forbindelse med Det Europæiske Konvents drøftelser om institutionel reorganisering får tildelt beføjelser til gennemførelse af europæisk lovgivning, og at kravet om enstemmighed opgives i forbindelse med de former for beskatning, som påvirker konkurrencesituationen i det indre marked. I forbindelse med en sådan reform af beslutningsreglerne for skattespørgsmål inden for EU bør også merværdispørgsmål diskuteres.
Reduktion af mødefrekvensen i bestyrelsen: Med udvidelsen stiger antallet af medlemmer i bestyrelsen, og Kommissionen foreslår, for at tilgodese hensynet til omkostningsneutralitet, som påkrævet som en vigtig foranstaltning, at antallet af bestyrelsesmøder som hovedregel reduceres til ét om året i stedet for to (7). Dette begrundes bl.a. med bestyrelsens nye, mere strategiske rolle, der bl.a. indebærer, at bestyrelsen frigøres for sin forvaltningsbeføjelser, som overdrages til forretningsudvalget og direktøren.

EØSU ønsker i den sammenhæng at gøre opmærksom på, at det kan risikere at få en negativ indvirkning på den ellers brede debat mellem bestyrelsesmedlemmerne, hvis der kun afholdes ét bestyrelsesmøde om året. Det er endvidere tydeligt, at en reduktion af mødefrekvensen for flertallet af bestyrelsesmedlemmerne — som ikke vil være repræsenteret i forretningsudvalget, der i fremtiden vil bestå af otte medlemmer — kan betyde, at det bliver vanskeligt i tiden mellem de årlige møder løbende at udveksle informationer med hinanden og at fastholde den gensidige kontakt.

For at imødegå disse problemer og sikre den nødvendige brede og dybtgående debat fremsætter EØSU følgende to forslag:

— for det første at ændre ordlyden i første sætning i artikel 4, stk. 6, i forslaget om ændring af forordning (EØF) nr. 337/75 ved at tilføje »mindst«: »Formanden indkalder bestyrelsen mindst en gang om året«.
3.6.1

EØSU er enig i den bestemmelse, der forpligter downstream-brugerne til at se på sikkerheden omkring deres anvendelse af stoffer, først og fremmest på grundlag af oplysninger fra deres leverandør, og til at træffe passende foranstaltninger til risikostyring, og som endvidere forpligter dem til at anmelde en eventuel ny brug, der ikke er tilsigtet og dermed ikke dokumenteret af leverandøren. En betingelse for at denne forpligtelse ikke bliver for tyngende, specielt for SMV'erne, er at leverandøren har foretaget registreringen og stiller de ikke-fortrolige oplysninger om stoffet til rådighed for downstream-brugerne. En svaghed ved det nuværende forslag er de forudsigelige mangler ved de informationer, som skal stilles til rådighed for producenten/importøren, og den deraf følgende risiko for, at downstream-brugerne pålægges en alt for dyr dokumentationsopgave. EØSU mener, at dette aspekt og mulighederne for at klage til agenturet skal fastlægges bedre, hvis man reelt ønsker at holde omkostningerne ved indføre det nye system nede.
3.3

Revision af forslagets artikel 4, stk. 1 og bilag 1, del 3 (bestemmelser vedrørende prøver) — udvalget anser det hverken for nødvendigt eller rimeligt at nedfælde detaljerede tekniske bestemmelser og tidsfrister, som adskiller sig fra dem, der er fastlagt for den første gennemførelsesetape af direktiv 2003/102/EF. Da det ikke er det frontale beskyttelsessystem som sådant, der skal underkastes prøver, men køretøjets frontparti (herunder det nævnte system eller en anden tilsvarende anordning) er der ingen grund til at udforme prøverne anderledes. Forslaget gør det eksempelvis til en betingelse for godkendelse, at »lårattrap-kofanger-prøven« bestås, selv om denne i henhold til direktiv 2003/102/EF kun foretages til overvågnings- og dermed dataindsamlingsformål.
EØSU finder det meget nyttigt, at alle retsakter samles i et enkelt direktiv. I forbindelse med Borgernes Europa lægger EØSU, ligesom Kommissionen, stor vægt på at forenkle fællesskabslovgivningen for at gøre den klarere og lettere tilgængelig for almindelige borgere, således at de får nye muligheder og kan udnytte de specifikke rettigheder, som fællesskabslovgivningen giver dem.

Det står fast, at der ikke er foretaget nogen ændringer af indholdet i forbindelse med denne samling af reglerne, som kun har til formål at gøre fællesskabslovgivningen klarere og mere gennemsigtig. EØSU giver udtryk for sin fulde støtte til denne målsætning og hilser på baggrund af disse garantier forslaget velkomment.
3.1

Udvalget er indforstået med en begrænset administrativ gyldighedsperiode for kørekort. Det tilslutter sig argumentationen, at dette både fremmer EF-borgernes frie bevægelighed og begrænser mulighederne for at forfalske kørekort. Kommissionen mener ikke, den begrænsede gyldighedsperiode bør gælde for allerede udstedte kørekort. Den hævder i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, at medlemsstaterne kan tilbagekalde ældre modeller, der ikke længere er modstandsdygtige over for forfalskning. Udvalget sætter spørgsmålstegn ved denne delvise undtagelse, da den faktiske overgangsperiode på den måde bliver over 50 år i en række medlemsstater. Udvalget foreslår derfor, at artikel 3, stk. 2, skærpes, så der skabes større sikkerhed for, at ældre kørekortmodeller, der ikke opfylder kravene om modstandsdygtighed over for forfalskning, ombyttes. Det kan ske ved i artikel 3, stk. 2, at ændre formuleringen »De underretter Kommissionen herom« til »Kommissionen skal godkende disse foranstaltninger.« Bag denne henstilling ligger også det faktum, at kørekortet i en række lande også kan bruges som legitimation. Modstandsdygtighed over for forfalskning er derfor af afgørende betydning.
3.8

EØSU bifalder, under hensyntagen til gældende nationale procedurer og den politiske vilje til ikke at vende op og ned på strukturerne, de fremsatte ændringer som samlingspunkt og et yderligere, om end utilstrækkeligt, skridt hen imod modernisering af samarbejdet mellem medlemsstaterne. Eksempelvis hilser EØSU det velkommen, at man sidestiller den juridiske værdi af oplysninger udvekslet via edb og pr. post. EØSU opfordrer dog medlemsstaternes kompetente myndigheder til at reagere straks på anmodninger om samarbejde fra andre myndigheder og ikke forskelsbehandle denne praksis til fordel for rent nationale undersøgelser. EØSU minder i den forbindelse om, at teknologien bag instrumenter til kontrol og udveksling bør være på højde med de mest raffinerede former for skattesvig og skatteunddragelse, som benytter sig af den mest moderne teknologi.
2.1.1

EØSU vurderer, at meddelelsen er nyttig, men utilstrækkelig. Kommissionen opfordres til at uddybe sin analyse, navnlig for så vidt angår den illoyale konkurrence og sociale dumping, som misbrug i forbindelse med udstationeringer kan resultere i. EØSU anmoder Kommissionen om at sikre sektorhøringer med de parter, som reelt berøres af gennemførelseslovgivningen, navnlig byggesektoren, hvor arbejdsmarkedets parter endnu ikke er blevet hørt, selv om de har rejst problemerne med definitionerne af udstationerede arbejdstagere og gråzonen af »selvstændige« arbejdstagere. En sådan dybdegående analyse kunne i højere grad fokusere på den praktiske anvendelse af direktivets artikel 3 om den reelle respekt for de pågældende arbejdstageres grundlæggende rettigheder som oplistet i artiklen. I den forbindelse stiller EØSU det spørgsmål, om de nationale høringer under den første fase har gjort det muligt at vurdere problemerne i forbindelse med den praktiske gennemførelse og de reelle forhold i forbindelse med gennemførelsen og gennemførelsesbestemmelserne. Under alle omstændigheder mener EØSU, at der bør ske en kulegravning af de mest favorable bestemmelser med henblik på bedre at kunne sammenligne god praksis og levere bedre information til alle berørte arbejdstagere og virksomheder.
1.3

For at sætte dette direktivforslag ind i den rette sammenhæng skal det erindres, at Kommissionen allerede har fremlagt to forslag, der forsøger at pege på tiltag, der kan afhjælpe de hindringer, som den direkte beskatning indebærer for den grænseoverskridende økonomiske aktivitet i det indre marked: — det første forslag, som ændrer direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990, omhandler en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (1) — det andet forslag, som ændrer direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990, omhandler en fælles beskatningsordning for ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater (2).
1.5

De nylige udbrud af mund- og klovsyge og af klassisk svinepest har også givet anledning til at foretage en omarbejdning af dyresundhedsbestemmelserne om indførsel af levende dyr. De nye bestemmelser er allerede blevet forelagt Rådet i form af et forslag til direktiv om dyresundhedsbestemmelser for indførsel til Fællesskabet af levende dyr og om ændring af direktiv 90/426/EØF og 92/65/EØF (KOM (2003) 570). Det foreslås derfor at ophæve direktiv 72/462/EØF om dyresundhedsbestemmelser for levende dyr, da det ikke længere er relevant.
2.3

EØSU mener, at den mulighed, privatpersoner får for indirekte at gøre indsigelse mod visse fællesskabsretsakter i forbindelse med en privat tvist (den såkaldte ulovlighedsindsigelse), for så vidt angår et patents gyldighed, er berettiget set i forhold til respekten for borgernes rettigheder. EF-Patentretten har dog ikke mulighed for at ophæve de anfægtede fællesskabsretsakter. EØSU mener imidlertid, at eksempelvis EF-Domstolen, som Kommissionen kunne pålægges at indbringe sagen for, burde drage konsekvenserne, såfremt EF-Patentretten imødekommer en ulovlighedsindsigelse.
2.1

I november 2003 indgav alle tiltrædelseslandene, bortset fra Cypern, anmodninger til Kommissionen om fritagelser for visse krav i energibeskatningsdirektivet. Tiltrædelsestraktaten af 16. april 2003 fastslår, at tiltrædelseslandene skal have mulighed for at ansøge om fritagelse for EU-lovgivning vedtaget efter 16. maj 2003 på de punkter, hvor de finder det nødvendigt. Kommissionen skal behandle disse anmodninger og fremlægge forslag for Rådet, hvis de skønnes berettigede. Kommissionen kræver en detaljeret begrundelse for enhver ansøgning.
4.6

Det kan forudses, at udgifterne til køb og vedligeholdelse af køretøjer som følge af anvendelse af intelligente sikkerhedssystemer vil stige mærkbart. Denne merudgift kan i høj grad ramme køretøjerne i de laveste prisklasser og indvirke negativt på de svageste sociale gruppers muligheder for at ofre penge på sådant udstyr. Her vil en snarlig indførelse af bevidstgørelsestiltag og incitamenter være afgørende, mens det på mellemlang sigt kunne foreslås at gøre visse sikkerhedssystemer lovpligtige.
4.3.10

Udvalget mener således, at EU-institutionerne bør foretage en mere korrekt vurdering af de rumbaserede løsningers specifikke rolle for ikke at miste initiativet inden for dette vigtige rumpolitiske område. Det vil derfor være nyttigt at igangsætte pilotprojekter baseret på initiativer, som er samordnet mellem ESA og Kommissionen, for at demonstrere satellitters cost/benefit-fordele sammenlignet med de investeringer, som ville være nødvendige for at gennemføre kabelløsninger i de ikke-dækkede områder. Samtidig bør man tilstræbe at samle de offentlige udbud, således at satellitløsningerne, som har europæisk dækning, kan opnå stordriftsfordele, der åbner mulighed for en omkostningsreduktion i relation til både terminalerne og udbudet af tjenesteydelser. Dette ville også kunne resultere i en europæisk standard, som vil sætte de forskellige berørte virksomheder i stand til at gøre sig gældende på verdensplan.
4.1

EØSU anser grundvandsdirektivforslaget for særligt vigtigt, eftersom der for øjeblikket ikke er ensartede data om grundvandskvaliteten i EU. Ganske vist skal alle vandområdeplaner i henhold til vandrammedirektivet indeholde en liste over alle vandforekomster, herunder grundvand, men der er stadig medlemsstater, som ikke har omsat vandrammedirektivet. Eventuelt kunne man udvide de pilotprojekter for vanddistrikter, som GD for Miljø gennemfører (for øjeblikket omkring 50), til også at omfatte grundvandsforekomsterne for at tilskynde medlemsstaterne til at gå mere effektivt og hurtigere til værks med undersøgelsen og evalueringen af grundvandet og indsatsen på dette område.
2.1

EØSU finder det meget nyttigt, at alle retsakter samles i et enkelt direktiv. I forbindelse med Borgernes Europa lægger EØSU, ligesom Kommissionen, stor vægt på at forenkle fællesskabslovgivningen for at gøre den klarere og lettere tilgængelig for almindelige borgere, således at de får nye muligheder og kan udnytte de specifikke rettigheder, som fællesskabslovgivningen giver dem.
EØSU håber, at Rådet og Europa-Parlamentet vil gøre alt, hvad der står i deres magt, for at nå frem til en fælles holdning, så dette direktivforslag kan vedtages inden april 2004. Yderligere forsinkelser ville så alvorlig tvivl om muligheden for at overholde de planlagte ikrafttrædelsesdatoer for de nye bestemmelser om kontrolsystemernes holdbarhed og OBD-systemerne.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 108/56

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om anvendelse af udlejningskøretøjer uden fører til godstransport ad landevej (kodificeret udgave)«

KOM(2003) 559 endelig - 2003/0221 (COD)

(2004/C 108/09)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 3. oktober 2003 under henvisning til EF-traktatens artikel 71 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som udpegede Jan Simons til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 8. januar 2004.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 405. plenarforsamling den 28. og 29. januar 2004, mødet den 28. januar 2004, følgende udtalelse enstemmigt:

I forbindelse med »Borgernes Europa« er det et vigtigt element at forenkle fællesskabsretten og at gøre den klarere for borgerne. Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen har derfor understreget, at det er nødvendigt at kodificere disse retsakter, der ofte er blevet ændret, og har gennem en interinstitutionel aftale fastsat en fremskyndet arbejdsmetode. Der foretages ikke substantielle ændringer i forbindelse med kodificeringen af de pågældende retsakter.

Det foreliggende forslag fra Kommissionen er helt i tråd hermed, og EØSU har derfor ingen indvendinger imod det.
5.2

Uden at foregribe resultaterne af en udførlig analyse er det muligt at konstatere, at de nationale strategier har en meget forskellig tilgang til emnet bæredygtighed. Enkelte strategier behandler hovedsageligt de miljømæssige aspekter, mens andre omfatter de tre dimensioner af bæredygtighed og formulerer helhedsstrategier for den fremtidige samfundsudvikling. Hovedparten af de nationale strategier er med sikkerhed ikke udarbejdet som instrumenter til gennemførelse af EU-strategien, men er i stedet udviklet i en national kontekst med henblik på at opfylde forpligtelserne fra Rio om at udarbejde nationale strategier for bæredygtighed. Alligevel er de fleste hovedpunkter i EU-strategien også at finde i hovedparten af de nationale strategier. Da strategierne har forskellige hovedpunkter og befinder sig på forskellige trin i gennemførelsen og endvidere har forskellige deltagelses- og kontrolmekanismer, forventer EØSU, at en tilbundsgående analyse vil levere omfattende materiale til sammenligning og udgøre et godt udgangspunkt for gensidig erfaringsudveksling og overtagelse af velfungerende metoder. Udvalget er parat til at samarbejde med nationale råd for bæredygtig udvikling og deres paraplyorganisation, European Environmental Advisory Councils (EEAC), om at fremme en sådan udveksling eller oprette et center for udveksling af oplysninger og bedste praksis.