DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 25.03.2004 
KOM(2004) 200 endelig 
  
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL EUROPA-PARLA MENTET, RÅDET,  
DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG 
REGIONSUDVALGET 
Styrkelse af EU's civilbeskyttelseskapacitet 
 
 2    MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL EUROPA-PARLA MENTET, RÅDET,  
DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG 
REGIONSUDVALGET 
Styrkelse af EU's civilbeskyttelseskapacitet 
  
(EØS-relevant tekst) 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
1. Indledning .................................................................................................................. .. 3 
2. Baggrunden .................................................................................................................. 4 
2.1. Udvikling af et retsgrundlag fo r civilbeskyttelsessamarbejdet .................................... 5 
2.2. Hvordan fællesskabsordningen fungerer for øjeblikket............................................... 6 
3. Revision af reaktionskapaciteten.................................................................................. 8 3.1. Informationshuller........................................................................................................ 8 
3.2. Uddannelse og fokus på interoperabilitet................................................................... 10 3.3. Bedre kommunikation og samordning....................................................................... 11 3.4. Finansielle spørgsmål................................................................................................. 14 4. De næste skridt........................................................................................................... 16  
5. Konklusioner.............................................................................................................. 17  
 
 3    1. I NDLEDNING  
Det europæiske kontinent har i den senere tid været udsat for ekstreme vejrforhold. 
Oversvømmelser i Central- og Østeuropa i somme ren 2002 blev efterfulgt af en hedebølge og 
omfattende skovbrande i Sydeuropa i sommeren 2003. I december 2003 blev Frankrig ramt af 
voldsomme oversvømmelser. Alle disse begivenheder har haft alvorlige sociale, økonomiske 
og miljømæssige konsekvenser. De har medført tab af menneskeliv og store omkostninger for de nationale budgetter. I samme periode har der været en række jordskælv og adskillige 
menneskeskabte katastrofer
1, hvoraf nogle har fundet sted på havet, f.eks. Prestige-
olieudslippet. 
Endvidere skærper det seneste ødelæggende terrorangreb i Spanien behovet for at forbedre 
Europas kapacitet, så der - som et konkret vidn esbyrd om europæisk solid aritet - kan tilbydes 
øjeblikkelig bistand i katastrofetilfælde.  
Uden for Europa kan der observe res lignende mønstre. Data om større naturkatastrofer på 
internationalt niveau viser en stigning både i antallet af ka tastrofer og i deres økonomiske 
følger. Flere forskellige faktorer, som f.ek s. øget befolkningstæthed i risikoområder og 
negative virkninger af ugunstige vejrforhold, har været medvirke nde hertil. Disse tendenser 
gør, at der er behov for, at de enkelte land e griber ind for at styrke de forebyggende 
foranstaltninger og reaktionskapaciteten. 
Fællesskabet sætter ind med forskellige mekani smer alt efter katastrofens art. Når en 
katastrofe rammer et land i eller uden for EU , yder fællesskabsordninge n øjeblikkelig bistand 
via deltagerlandenes civilbeskyt telseshold. Når det drejer sig om nødsituationer i tredjelande, 
yder Det Europæiske Fællesskabs Kontor for Hu manitær Bistand (ECHO) samtidig hjælp til 
ofrene for både naturkatastrof er og menneskeskabte krisesituati oner, i samarbejde med dets 
partnere på området (FN-organer, Røde Kors og ngo'er)2.  
Opstår der en nødsituation uden for Den Eu ropæiske Union, kan fællesskabsordningen 
endvidere - ifølge betragtning 12 i Rådets beslutning 2001/792 - anve ndes til at fremme og 
støtte den krisestyring, der omtales i EU-t raktatens anden søjle (EU-krisestyring). I 
forlængelse af konklusionerne af Det Europæ iske Råds møde i Sevilla vedtog Rådet og 
Kommissionen de nærmere vilkår for, hvor når fællesskabsordningen kan sættes ind i 
tredjelande under sådanne omstændigheder3. Ved at forbedre sammenhængen mellem de 
forskellige instrumenter, EU råder over på de t udenrigspolitiske områ de, vil EU bedre kunne 
håndtere de udfordringer og trusler, der bl.a. er beskrevet i den europæiske sikkerhedsstrategi, 
Det Europæiske Råd tilsluttede sig i december. Herved kan der opbygges en passende krisestyringskapacitet, der kombine rer civile og militære midler, sa mtidig med at det sikres, at 
humanitær hjælp forbliver uafhængig af politiske hensyn. 
Lande verden over er også i stadig stigende grad  konfronteret med nye trusler, f.eks. kemiske, 
biologiske, radiologiske og nukleare trusler ( CBRN) og terrorangreb, der også kræver nye 
                                                
 
1 I denne meddelelse er menneskeskabte risici alle risici, der er forbundet med menneskelige aktiviteter, 
f.eks. teknologiske risici og terroristtrusler. 
2 Se også Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 1257/96 af 20. juni 1996 om humanitær bistand 
(EFT L 163, s. 1). 
3 Fælles erklæring fra Rådet og Kommissionen om anvendelsen af fællesskabsordningen for 
civilbeskyttelse i forbindelse med krisestyring som omhandlet i afsnit V i Traktaten om Den 
Europæiske Union af den 29. september 2003 
 
 4    forebyggende foranstaltninger og nye reaktionsmuligheder som et supplement til de 
eksisterende midler. På den baggrund etablerede Kommissione n i 2002 et nyt program for at 
fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne om  beredskab mod og sporing af CBRN- eller 
terrorangreb i EU og om foranstaltninger til at begrænse konsekvenserne heraf. 
Folk forventer, at myndighederne griber hurtigt i nd, når der sker store ka tastrofer. De fleste 
lande har redningstjenester, som straks kommer til undsætning, og der har også længe været tradition for solidaritet i det internationale samfund, som indebærer, at andre lande sender 
redningshold
4, så snart der sker en katastrofe. I de se nere år har EU arbejd et på at udbygge sit 
eget civilbeskyttelsessamarbejde  for at kunne reagere mere effektivt på katastrofer inden for 
EU, men også for bedre at kunne udfylde si n voksende rolle på internationalt plan.  
I 2002 oprettede EU desuden en solidaritetsfond5. Fonden giver økonomisk bistand til 
mennesker, regioner og lande, som er ramt af større katastrofer, for at hjælpe med at 
genoprette normale levevilkår. 
Forebyggelse af naturkat astrofer og menneskeskabte ulyk ker er naturligvis fortsat højt 
prioriteret; formålet med denne meddelelse er imidlertid at give et overblik over civilbeskyttelseskapaciteten i EU og at fo reslå ændringer, hvor det er nødvendigt. I 
meddelelsen behandles både EU-interne og EU-eksterne aspekter af civilbeskyttelse. 
Behovene er ofte de samme, me n det er ikke de samme pro cedurer, der skal følges, når 
tredjelande ønsker civilbes kyttelsesbistand fra EU. 
Der vil medio juni 2004 blive afholdt en konference om “Solid aritetsfonden og hurtig 
katastrofebistand fra EU”, hvor der vil være le jlighed til at udveksle synspunkter om nogle af 
de spørgsmål, der omtales i denne meddelelse. 
2. B
AGGRUNDEN  
Når et land rammes af en kata strofe, har det selv hovedansvare t for at klare de umiddelbare 
følger af katastrofen, men Kommissionen har side n begyndelsen af 1990'erne spillet en stadig 
større rolle inden for civilbes kyttelse. Medlemsstaterne blev enige om, at det var nødvendigt 
at styrke samarbejdet om civilbeskyttelse, og skabte rammen for dette samarbejde ved en 
rådsresolution, som blev vedtaget i 1987. Si den blev der i 1997 vedtaget et EF-
handlingsprogram for civilbeskyttelse.  
                                                 
4 Ud over den hjælp, som kommer fra humanitære organisationer. 
5 Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002 af 11. november 2002 om oprettelse af Den Europæiske Unions 
Solidaritetsfond (EFT L 311, s. 3). 
 
 5    I 2000 tog Kommissionen det første skridt til fastlæggelse af  en EU-strategi på området med 
sit forslag om en styrket fællesskabsordning fo r civilbeskyttelse, der skulle supplere det 
eksisterende EF-handlingsprogr am for civilbeskyttelse (2000-2004)6. Forslaget førte til 
vedtagelse af Råde ts beslutning 2001/7927. Både tiltrædelseslande  og kandidatlande såvel 
som EØS-landene deltager i fællesskabsordningen til fremme af styrket samarbejde om indsatser på civilbeskyttelsesområdet, i de t følgende benævnt “fællesskabsordningen”. I 
slutningen af 2003 vedtog Kommissionen ge nnemførelsesbestemmelserne til Rådets 
beslutning 2001/792. 
Overvågnings- og Informationscentret, der fungerer 24 timer i døgnet, er kernen i 
fællesskabsordningen for civilbeskyttelse. Som hjælp til sit arbejde har centret en database, uddannelses- og workshopprogrammer og et fælle s varslings- og informationssystem.  
2.1. Udvikling af et retsgrundlag for civilbeskyttelsessamarbejdet 
Når en katastrofe er så omfattende, at reaktionska paciteten i det pågældende land ikke slår til, 
kan der med kort varsel ydes livsvigtig assistance, hvis andre lande er villige til at stille deres ekspertise og udstyr til rådighed. For at dette ka n fungere effektivt, er  det absolut nødvendigt, 
at der er en koordineringsmekanisme. 
Erfaringerne fra flere katast rofer i de senere år har medført krav om en bedre 
civilbeskyttelsesindsats på EU-niveau. Europa -Parlamentet har for nylig vedtaget en 
beslutning og en betænkning, som opfordrer Ko mmissionen til at tage sin reaktionskapacitet 
op til revision
8. Det vigtigste fælles træk i disse krav er behovet for en mere effektiv 
koordinering af assistancen. Endvidere har Europa -Parlamentet opfordret til oprettelse af en 
europæisk civil beredskabsstyrke9. 
                                                 
6 Rådets beslutning 1999/847/EF af 9. december 1999 om indførelse af et EF-handlingsprogram for 
civilbeskyttelse (2000-2004), EFT L 327 af 21.12.1999, s. 53. 
7 Rådets beslutning 2001/792/EF, Euratom, af 23. oktober 2001 om indførelse af en fællesskabsordning 
til fremme af styrket samarbejde om indsatser på civilbeskyttelsesområdet EFT. L 297, s. 7. 
8 Europa-Parlamentets beslutning om konsekvenserne af den ekstremt varme sommer af 4. september 
2003 (P5_TA-PROV (2003) 0373); Europa-Parlamentets betænkning om skærpelse af sikkerheden til søs efter olietankeren Prestiges  forlis (2003/2066 (INI)). 
9 I Europa-Parlamentets beslutning om konsekvenserne  af den ekstremt varme sommer hedder det i afsnit 
11: 
 “Europa-Parlamentet værdsætter den indsats, der er gjort fra mange medlemsstaters side, ved at stille 
supplerende menneskelige og materielle ressourcer til rådighed for de brandhærgede Middelhavslande 
og opfordrer Kommissionen og Rådet til snarest muligt at behandle spørgsmålet om oprettelse af en europæisk civil beredskabsstyrke”. 
 I Europa-Parlamentets betænkning om skærpelse af  sikkerheden til søs efter olietankeren Prestiges 
forlis hedder det i afsnit 22: 
 “Europa-Parlamentet anmoder EU om gennem Kommissionens tjenestegrene at etablere en 
koordinations- og interventionsstruktur, som gør det muligt i nødsituationer at kanalisere EU-bistand 
lige fra første færd”. 
 
 6    I udkastet til traktaten om en forfatning for Europa understreges behovet for samarbejde 
mellem medlemsstaterne om forebyggelse af og beskyttelse mod na turkatastrofer og 
menneskeskabte katastrofer med forslaget om at  indsætte en artikel om civilbeskyttelse 
(artikel III-184)10. Desuden kræves det i traktatudkastets  artikel I-42, at medlemsstaterne skal 
handle solidarisk i tilfælde af terrorangreb og naturkatastrofer11. Denne såkaldte 
solidaritetsbestemmelse giver adgang til hele rækken af civilbeskytt elsesinstrumenter til 
beskyttelse af borgerne og de demokratiske institutioner, navnlig i forbindelse med 
terrorangreb. Den giver ikke mindst mulighed for, at man på et solidarisk grundlag i 
fællesskab kan udnytte de civile, militære og juridiske instrumenter på EU’s område.  
2.2. Hvordan fællesskabsordningen fungerer for øjeblikket 
En medlemsstat eller et tredjeland, som rammes af en katastrofe, kan sende en anmodning om 
assistance til Kommissionens Overvågnings - og Informationscenter. Anmodningen 
videresendes straks til a lle lande, som deltager i systemet, og centret samler svarene. Centrets 
arbejde er baseret på et permanent kontaktn et, som Kommissionen har oprettet for at sikre 
uafbrudt forbindelse med deltagerl andenes beredskabscentre og fremme 
informationsudveksling.  
Det katastroferamte land kan bruge kontaktnet tet til via et fælles kontaktpunkt ("one-stop 
shop”) at få adgang til specialister og andre re ssourcer i både den offentlige og private sektor. 
I løbet af ganske få timer har landet en ov ersigt over den hjælp, der er til rådighed. 
Overvågnings- og Informationscentret bistås af  EU's Fælles Forskningscenter (FFC), som 
giver teknisk støtte gennem forudgående modelb eregninger, satellitappli kationer og integreret 
analyse. Overvågnings- og Informa tionscentret informerer desude n løbende alle deltagerlande 
om, hvordan situationen udvikler sig. Ce ntret kan også sende eksperter og 
forbindelsespersonale til katastrofestedet for at lette samarbejdet mellem indsatsholdene og 
kan hjælpe med at løse logistis ke, sproglige og andre problemer.  
                                                 
10 I artikel III 184 hedder det: 
 “1. Unionen fremmer samarbejdet mellem medlemsstaterne for at gøre ordningerne for forebyggelse af 
og beskyttelse mod naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer i Unionen mere effektive. 
 Målene for Unionens indsats er: 
 a) at støtte og supplere medlemsstaternes tiltag på  nationalt, regionalt og lokalt plan med hensyn til 
risikoforebyggelse, beredskab hos indsatspersonellet på civilbeskyttelsesområdet i medlemsstaterne og 
indsats i tilfælde af naturkatastrof er eller menneskeskabte katastrofer 
 b) at fremme et hurtigt og effektivt operationelt samarbejde mellem de nationale tjenester på 
civilbeskyttelsesområdet 
 c) at fremme sammenhængen i internationalt arbejde på civilbeskyttelsesområdet.  2. 2. De foranstaltninger, der er nødvendige for at bidrage til virkeliggørelsen af målene i stk. 1, 
fastsættes ved europæisk lov eller rammelov; uden at der er tale om nogen form for harmonisering af 
medlemsstaternes love og administrative bestemmelser.” 
11 I artikel I-42 hedder det:  
“1. Unionen og dens medlemsstater handler i fællesskab på et solidarisk grundlag, hvis en medlemsstat 
udsættes for et terrorangreb, en naturkatastrofe eller en menneskeskabt katastrofe. Unionen tager alle de 
instrumenter i brug, der står til dens rådighed, herunder de militære midler, medlemsstaterne stiller til 
dens rådighed, med henblik på: 
 a) - at forebygge terrortruslen på medlemsstaternes område  
- at beskytte de demokratiske institutioner og civilbefolkninger mod et eventuelt terrorangreb  
- at yde bistand til en medlemsstat på dennes område efter anmodning fra dens politiske myndigheder i 
tilfælde af et terrorangreb. 
 b) - at yde bistand til en medlemsstat på dennes  område efter anmodning fra dens politiske myndigheder 
i tilfælde af en katastrofe. 
 2. 2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel findes i artikel III-231.” 
 
 7    Olietankeren Prestige's forlis 
Prestige-olieudslippet er et godt eksempel på en katastro fe, hvis omfang kræver ressourcer, 
der overstiger de enkelte lande s reaktionskapacitet, og hvor en koordineret indsats på EU-
niveau kan være effektiv: 
● Overvågnings- og Informationscentret uds endte otte forskellige anmodninger om 
assistance. Det resulterede i, at skibe, fly, udstyr og eksperter fra forskellige deltagerlande 
blev stillet til rådighed for de spansk e, portugisiske og franske myndigheder.  
● Overvågnings- og Informationscentre t og Det Fælles Forskningscenter fik i 
samarbejde med de spanske myndigheder fremsk affet satellitbilleder af området inden for 
rammerne af chartret ”Space & Major Disasters”. Alle billeder blev analyseret af Det Fælles 
Forskningscenter. 
● Efter Prestige-forliset foreslog Kommi ssionen, at Det Europæiske Agentur for 
Søfartssikkerhed skulle have sit arbejdsomr åde udvidet til også at omfatte bistand til 
fællesskabsordningen12. Et år efter ulykk en afholdt Kommissi onen endvidere et 
evalueringsmøde (“lessons lear nt”) i Catania, Sicilien. 
● Efter anmodning fra de spanske myndighe der bevilgede EU's Solidaritetsfond 8 626 
mio. EUR til dækning af omkostningerne ved hasteforanstaltningerne. Den Europæiske 
Investeringsbank (EIB) gav to lån på i al t 500 mio. EUR som hjælp til den økonomiske 
genopretning af området. 
  
Skovbrande i Portugal 
Skovbrandene i Portugal i sommeren 2003 viste, at der er grænser for friv illig hjælp, når flere 
nabolande samtidig kæmper med katastrofer.  Skønt 21 deltagerlande udtrykte klar politisk 
vilje til at hjælpe Portugal, fik landet i sidste instans kun assistance fra It alien (2 Canadair-fly) 
og Tyskland (3 helikoptere), fordi det meste af de n disponible kapacitet al lerede blev brugt til 
at bekæmpe brande andre steder i Middelhavsområdet. 
Den lære, man kan drage heraf, er, at når fler e lande samtidig rammes af samme form for 
katastrofe, har de svært ved at t ilbyde deres naboer assistance.  
Overvågnings- og Informationscentret blev bistået af Det Fælles Forskningscenter, som 
dagligt informerede om brandrisici og gav en hurtig vurdering af skaderne.  
  
Oversvømmelser i Frankrig 
Under oversvømmelserne i Sydf rankrig i december 2003 blev de r fremsat en anmodning om 
pumper med stor kapacitet. På under tre ti mer fandt man frem til to lande med det rigtige 
udstyr, og senere fandt man yderligere fem mulig e leverandører. Slutresultatet blev, at fire 
lande ydede assistance i form af pumper med en  kapacitet på 1 872 00 0 m³/dag. Det lettede 
nødhjælpsarbejdet og indebar en  hurtigere tilbagevenden til normale levevilkår i de 
oversvømmede områder. 
                                                 
12 Forslag til Rådets og Europa-Parlamentets foror dning om ændring af forordning (EF) Nr. 1406/2002 
om oprettelse af et europæisk agentur for søfartssikkerhed. 
 
 8    Erfaringerne fra denne nødsituati on har atter bekræftet, at databasen er mangelfuld, og at man 
må sørge for, at udstyr fra forskellige lande passer sammen. Det er vigtigt at vide, hvor 
udstyret befinder sig, så det omgåe nde kan flyttes andre steder hen. 
  
Jordskælv i Marokko  
Marokko blev den 24. februar 2004 ramt af et  alvorligt jordskælv. Overvågnings- og 
Informationscentret etablerede, i samordni ng med formandskabet, hurtigt kontakter med 
EU-delegationen i Marokko og med Marokkos  mission til EU for bedre at vurdere 
situationens alvor og behovet for bistand. 
Samme dags aften anmodede de marokkans ke myndigheder om europæisk bistand. 
Overvågnings- og Informationscen tret sendte dernæst alle delta gerlandene en anmodning om 
øjeblikkelig bistand, navnlig eftersøgnings- og redningsmandskab og elgeneratorer. Samtidig 
blev der i snævert samråd med formandskabe t udpeget et fransk-spa nsk koordineringshold. 
Der blev også øjeblikkeligt et ableret kontakter med FN’s koor dinationskontor for humanitær 
bistand (OCHA), så bistanden kunne sa mordnes effektivt på ulykkesstedet. 
Kommissionen vedtog, via EC HO, sammen med 6 partnere  en beslutning om akut 
katastrofehjælp på 975 000 EUR til jordskælvs ofrene. ECHO-midlerne skulle dække det 
akutte behov for medicinsk bistand, drikke vand, husholdningsgrej, h ygiejneprodukter og 
nødindkvartering. ECHO’s partnere i denne indsat s var det franske, tyske og spanske Røde 
Kors og tre europæiske NGO’er – Asamblea de Cooperacion Por la Paz  (Spanien), CESVI-
Cooperazione e Sviluppo (Italien) og Movimiento para la Paz el Desarrollo y la Libertad  
(Spanien). 
Civilbeskyttelsesindsatsen varede tre dage , og over 17 europæiske lande deltog heri. 
3. R EVISION AF REAKTIONSKAPACITETEN  
Det nuværende system kræver på grund af sin sæ rlige struktur relativt lidt personale og 
relativt få budgetmidler. I de to  år, fællesskabsordningen har fungere t, har den vist sig at være 
nyttig for deltagerlandene og betragtes allerede som en stadig vigtigere del af civilbeskyttelsens reaktionskapacitet på EU-n iveau. Der er imidlertid aspekter, der kan 
udvikle sig til problemer på længere sigt. Erfa ringen har også vist begrænsningerne i det 
nuværende system og afsløret en række problemer, som der må findes løsninger på. Det drejer sig bl.a. om: 
 - informationshuller  - behov for mere uddannelse og fokus på interoperabilitet  - behov for bedre kommunikation og koordinering  - finansielle spørgsmål både i og uden for EU. 
3.1. Informationshuller 
Når der anmodes om assistance under fællesskab sordningen, stiller delt agerlandene frivilligt 
personale og udstyr til rådighed. For at vide , hvilken kapacitet der findes, og for at kunne 
reagere så hurtigt som muligt har Kommissi onen oprettet en database, der indeholder 
 
 9    oplysninger om den hjælp, der er mulighed for at få. For øjeblikket er databasen ikke særlig 
omfattende og indeholder primært oplysninger om indsatshold. Da Frankrig for nylig havde 
brug for pumper med stor kapacitet, var de r f.eks. kun ét land, der i databasen havde 
registreret oplysninger om indsatshold udstyre t med pumper, og pumpernes kapacitet var ikke 
specificeret. Reaktionen på anmodningen om assist ance viste imidlertid, at seks deltagerlande 
havde udstyr, som svarede til de  tekniske specifikationer. 
De første erfaringer med fælle sskabsordningen har derfor vist , at databasen må udbygges, så 
den indeholder de nødvendige oplysninger om r eaktionskapacitet. På grundlag af en række 
forud opstillede scenarier for naturkatastrof er, CBRN- eller terrorangreb bør databasen kunne 
give et øjeblikkeligt overblik  over beredskabshold og udstyr, der vil kunne anmodes om i 
katastrofetilfælde. Selv om det i en krisesituatio n altid vil være nødvendigt at få bekræftet, at 
det udstyr og personale, som er registreret i databasen, også reelt st år til rådighed, har 
deltagerlandene erkendt, at adgangen til oplysni nger herom i databasen v il få dem til at bruge 
fællesskabsordningen hyppigere og hjælpe dem med at finde frem til de mangler, som stadig er i systemet. 
Normalt har de enkelte medlemsst ater det nødvendige uds tyr til at klare de  vigtigste stadigt 
tilbagevendende katastrofer i deres eget land. Meget omfattende katastrofer kan dog kræve en større reaktionskapacitet, end la ndet råder over. Hertil kommer, at  nogle risici bliver større, og 
at der opstår nye trusler som f.eks. CBRN og te rrorisme. Alt dette betyder, at landenes egen 
civilbeskyttelse bliver udsat for et hårdt pres. Der kræves højt specialiseret udstyr til at kunne 
imødegå en række trusler og risi ci, men for de enkelte medlem sstater er det hverken muligt 
eller formålstjenligt at have beredskab til at klare alt. 
Medlemsstaterne er allerede bl evet enige om at udvide dere s egen reaktionskapacitet ved 
gennem en koordineret mekanisme at samle deres ekspertise og ressourcer i en pulje, så der 
kan sættes hurtigt ind i katastrofetilfælde. Denne koordinerede fremgangsmåde kan dog kun 
fungere, hvis systemet kan levere alle de nødvendig e oplysninger, så alle deltagerlande er klar 
over, hvad der er til rådighed. Det kan bedst gøres gennem fællesskabsordningen. 
Som nævnt er det nødvendigt at udbygge og opgr adere databasen, men derudover er der to 
problemer, som må løses. Det drejer sig om eventuel anvendelse af militære ressourcer og omkostningerne ved den givne assistance: 
– Når der sker store katastrofer, bliver der ofte brugt militært udstyr eller udstyr, 
som kan anvendes til både militære og civile formål (”dual use”), f.eks. 
helikoptere, i hjælpearbejdet. I forbi ndelse med CBRN- elle r terrorangreb er 
denne form for udstyr ofte basisudstyr. De t er derfor vigtigt, at det medtages i 
databasen. 
– Når der opstår en krisesitua tion, kan der ikke bruges værd ifuld tid på finansielle 
spørgsmål. At beregne og godkende omkostni ngerne ved at yde assistance har vist 
sig at være en tidrøvende beskæftigelse . Problemet kan løses, hvis databasen 
indeholder oplysninger om standardomkostn ingerne ved at levere det relevante 
udstyr osv.. 
Databasen vil blive revideret, og deltagerlande ne vil blive opfordret til at indgive mere 
komplette oplysninger, så der kan reageres hu rtigere og mere effektivt på anmodninger om 
bistand. Kommissionen vil om nødvendigt foreslå en ændring til Rådets beslutning 2001/792.  
 
 10    3.2. Uddannelse og fokus på interoperabilitet 
Uddannelse 
For at fællesskabsordningen kan anvendes effektivt, skal der være adgang til højt kvalificeret 
personale med de rette erfaringer og til indsat shold, som er vant til at arbejde sammen i 
europæisk sammenhæng. Ved udgangen af 2003 inde holdt databasen oplysninger om i alt 
6737 personer med speciale inden for et bredt sp ektrum af områder, f.eks. eftersøgning og 
redning, CBRN- og terrorangreb, opre nsning og logistisk støtte. For at kunne arbejde effektivt 
sammen bør indsatsholdene ke nde hinanden godt og have kends kab til de metoder, deres 
kolleger i andre medlemsstater anvender.  
Kommissionen afholder regelmæssige uddannelses kurser og øvelser. Der er for nylig afholdt 
tre øvelser og to workshops omkring spørgsmå l i tilknytning til CBRN (EU-finansiering på 
1,5 mio. EUR). Der vil i 2004 og 2005 blive gennemf ørt fem øvelser i naturkatastrofer og 
teknologiske ulykker (EU-finansiering på 1,56 mi o. EUR). I første halvdel af 2004 skal der 
afholdes uddannelseskurser for 220 eksperter me d efterfølgende evalue ring (EU-finansiering 
på 1,1 mio. EUR). Der er yderlig ere for nylig planlagt 14 kur ser for 330 deltagere i 2004/5 
(EU-finansiering på 1,7 mi o. EUR). Kommissionen har e ndvidere udarbejdet et 
ekspertudvekslingsprogram med henblik på udveksling af erfaringer og øget samarbejde 
mellem eksperterne fra deltagerlande ne (EU-finansiering 0,8 mio. EUR). 
Uddannelse, øvelser og andre former for samarbejde, som nu er under udarbejdelse på 
grundlag af allerede truf ne politiske beslutninger, bidrager ti l en mere synlig manifestation af 
EU-solidaritet i krisesituationer og til et mere effektivt samarbejde end tidligere. Fælles udstyr 
og insignier, som f.eks. frakker og telte, vil medvirke til, at medlemmerne af de EU-koordinerede hold på krisestederne lettere kan id entificeres som en del af en midlertidig EU-
civilbeskyttelsesstyrke bestående af mandskab fra nationale specialenheder. 
Interoperabilitet 
På nuværende tidspunkt er de ci vilbeskyttelseshold, der operer er i udlandet, sædvanligvis 
selvforsynende og medbringer deres eget udstyr.  Med tilstrækkelig udd annelse bør sådanne 
hold i fremtiden blive i stand til  at anvende fremmed udstyr. De  øvelser og uddannelseskurser, 
der er planlagt under fællesskabsordningen, vil me dvirke til at sætte fokus på de praktiske 
vanskeligheder, f.eks. kommunikation og kompatib elt udstyr, som er afgørende for en hurtig 
indsats. Herudover behøves der teknologisk fors kning med henblik på at forbedre det tekniske 
udstyrs interoperabilitet yderligere og de rmed også effektiviteten hos brugerne og 
samordningen mellem dem. 
På baggrund af den seneste tids udvikling, navnlig inden for den fælles sikkerheds- og 
forsvarspolitik, er også spørgsmålet om civil/m ilitær interoperabilitet taget op. I forlængelse 
heraf er det blevet besluttet, at indholdet af  den militære database skal gøres tilgængeligt for 
fællesskabsordningen. Dette vil have stor betydning ved CBRN- eller terrorangreb. 
 
 11    Kommissionen vil videreudvikle et program  for uddannelse og fælles øvelser, som skal 
sikre, at indsatshold og eksperter fra forske llige deltagerlande kan samarbejde effektivt 
med anvendelse af fremmed udstyr.  
Fælles insignier for indsatsholdene vil gøre den midlertidige EU-civilbeskyttelsesstyrke 
genkendelig og synliggøre den europæiske solidaritet.  
3.3. Bedre kommunikation og samordning 
Medlemsstaternes rolle 
Deltagerlandene aktiverer of te fællesskabsordninge n på et meget sent stadium, hvor 
krisesituationen allerede har nå et alvorlige proportioner. Efte r den gældende beslutning er 
medlemsstaterne ikke forpligtet til at inform ere Overvågnings- og In formationscentret, hvis 
der indtræffer en større katastrofe, heller ikke  selv om den kan have grænseoverskridende 
virkninger. Erfaringerne har imidle rtid vist, at man ved at informere alle de deltagende lande 
tidligst muligt sætter dem i stand til at forbered e sig på at intervenere,  hvis der skulle komme 
en anmodning om bistand. 
Eftersom anvendelsen af Overvågnings- og Info rmationscentret på nuværende tidspunkt sker 
på et rent frivilligt grundlag, informerer deltagerlandene ikke altid centret, hvis de får tilbudt bistand på bilateral eller multilateral basis. De erkender imidlertid, at det er vigtigt at have oplysninger om den bistand, der ydes af andre lande, for at kunne maksimere effektiviteten af den bistand, de selv vil kunne yde. 
Snævrere tilknytning til andre net 
Ifølge Rådets beslutning skal der oprettes et  fælles varslings- og informationssystem mellem 
medlemsstaternes civilbeskyttelsesmyndigheder og Kommissionens tjenestegrene. Systemet, 
der vil være operationelt i 2004, vil garantere au tencitet, integritet og fortrolighed af de 
oplysninger, der udveksles mellem deltagerlandene, både  i rutinesituationer og i 
katastrofesituationer. Nogle af disse faktorer vil have  stor betydning, når de t drejer sig om at 
forbedre beredskabet over for CBRN- og terrortru sler. Der er truffet foranstaltninger til, at 
dette kommunikationssystem forbindes med andre net, navnlig ved strålings- og 
sundhedsfare. Disse forbindelsesled vil blive afprøvet og vurderet gennem øvelser. 
Overvågnings- og Informationscentret tjener og så som kontaktflade ti l andre net, som vil 
kunne blive inddraget i krisesituationer, f.eks.: 
– Fællesskabssystemet for udveksling af pr esserende radiologiske informationer 
(ECURIE), der sikrer øjeb likkelig varsling og informationsudveksling i tilfælde af 
strålings- eller atomulykker, ikke kun til medlemsstaterne, men også til de 
associerede lande og kandidatlandene. Unde r dette system skal deltagerlandene 
anmelde alvorlige stråling sulykker til Kommissionen. 
 
 12    – Det hurtige varsels- og reaktionssystem  (EWRS), der er et overvågnings- og 
reaktionssystem for overførbare sygdo mme, indført i medfør af beslutning 
2119/98/EF13 og beslutning 2000/57/EF14. Dette system knytter Kommissionen til de 
nationale sundhedskontrolmyndigheder i de enkelte medlemsstater og giver adgang 
til de specialiserede databaser, de r findes i nogle af medlemsstaterne. 
– Systemet for hurtig varsling ved biologisk e og kemiske angreb og trusler (RAS-
BICHAT), som er oprettet med henblik på  hurtig indberetning af varslinger og 
informationsudveksling - mellem medlemsstat ernes repræsentanter i Udvalget for 
Sundhedssikkerhed og Kommissionens tjenestegrene - vedrørende forsætlig spredning af biologiske og kemiske agense r i skadevoldende øjemed. Systemet 
supplerer EWRS, hvad angår kravet i beslutning 2119/98 om indførelse af mekanismer og procedurer for forebyggelse af og kontrol med overførbare sygdomme og bekæmpelse heraf. 
– De to sidstnævnte systemer er for ny lig blevet udvidet til også at omfatte 
tiltrædelseslandene, kandidatlandene og EØ S-landene. De vil blive udbygget med et 
sundhedsefterretningssystem (MedISys), som hurtigt kan afsløre spor og vurdere 
eventuelle trusler.  
Samordning af operationer i tredjelande
 
Når der opstår katastrofer og krisesituationer uden for EU, er der ofte både brug for 
humanitær hjælp og civi lbeskyttelsesbistand: 
– Civilbeskyttelsesbistand består typisk i eftersøgni ngs- og redningsaktioner, 
evakuering, bekæmpelse af brande, medicins k ekspertise/udstyr, felthospitaler og 
andre specialiserede ak tiviteter, som f.eks. detekti on, analyse, målinger, sikkerhed 
/dekontaminering i forbindelse med nukleare,  bakteriologiske, radiologiske og 
kemiske uheld. Civilbeskyttelsesbistand ydes kun efter anmodning fra den berørte 
stat, og indsatsen afgøres i samråd med EU's formandskab.  
– Humanitær hjælp har til form ål at redde liv og afhjæl pe lidelse i kølvandet på 
menneskeskabte kriser og na turkatastrofer og skal hvile på de humanitære 
principper for menneskelighed, upartis khed, neutralitet og uafhængighed. Alle 
humanitære organisationer er bundet af disse grundlæggende principper, som er 
den centrale forudsætning for, at de får uhindret adgang til ofrene, og for personalets fysiske sikkerhed. ECHO yder så ledes - i sin egenskab af humanitær 
instans - upolitisk, ikke-d iskriminerende humanitær katastrofebistand, beroende 
på modtagernes behov, og det ar bejder gennem professionelle 
hjælpeorganisationer, herunder FN-organ er, Røde Kors-instanser og ngo'er. 
ECHO's indsats gennem dets partnere består i grundlæggende  humanitær støtte 
(fødevarer, nødindkvartering, vand, sanitæ re forhold, medicin osv.). ECHO’s 
humanitære bistand ydes direkte, uafh ængigt af forudgående anmodning eller 
godkendelse fra det ramte land. 
                                                
 
13 Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2119/98/EF af 24. september 1998 om oprettelse af et net 
til epidemiologisk overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme i Fællesskabet (EFT L 268, 
s. 1). 
14 Kommissionens beslutning af 22. december 1999 om  systemet for tidlig vars ling og reaktion i henhold 
til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2119/98/EF med henblik på epidemiologisk 
overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme (EFT 2000 L 21, s. 32) 
 
 13    – Når en civilbeskyttelsesindsats er led i EU-krisestyringsopera tion i tredjelande, 
kræves der en anden tilgang. Koblingen med krisestyring under EU’s fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik blev skab t ved beslutningen om indførelse af 
fællesskabsordningen, hvor de t i betragtning 12 udtrykkeligt hedder, at den “på 
vilkår, der fastlægges senere, også vil kunne  fremme og støtte krisestyring som 
omhandlet i afsnit V (den fælles udenrigs-  og sikkerhedspolitik) i traktaten om 
Den Europæiske Union”. Spørgsmåle t om, hvordan fællesskabsordningen kan 
spille en rolle i en sammenhængende EU-tilg ang til krisestyring, tages op i Rådets 
og Kommissionens fælles erklæring af  29. september 2003, som opstiller de 
nærmere vilkår for anvendelsen af fæ llesskabsordningen som et integreret 
krisestyringsværktøj, uden at ordningens integritet eller dens selvstændighed i 
andre situationer undergraves.  Fællesskabsordningen er en dnu ikke blevet anvendt 
i denne sammenhæng.  
For at sikre en gnidningsfri samordning har ma n opstillet en række beredskabsscenarier, hvori 
begge former for bistand indgår
15. Et forbedret EU-system v il kunne øge EU’s bidrag til 
FN-operationer. 
EU's medlemsstater er allerede  vant til at samarbejde internationalt i forbindelse med 
anmodninger om civilbeskyttelsesbistand. Mang e medlemsstater bidrager også med både 
menneskelige og fysiske ressourcer til FN’s system for hjælp i akutte krisesituationer (UNDAC - Disaster Assessment and Coordination ).  
Civilbeskyttelsesoperationer ge nnemføres sjældent alene, me n ledsages af supplerende 
humanitære operationer under internationale hu manitære organisatione rs auspicier (f.eks. 
FN’s OCHA for international koordination af humanitær bistand, UNHCR for flygtninge, 
UNICEF for børn, ICRC for beskyttelse af civile  og fanger) og, inden fo r rammerne af IFRC, 
de nationale Røde Kors- og Røde Halvmåne-selskaber på stedet. I sådanne tilfælde vil den 
bistand, der ydes gennem fællesskab sordningen, finde sted i nært samarbejde med alle de 
andre internationale aktører, så der sikres størst mulig komplementaritet. 
EU bør i sin egenskab af union væ re i stand til at reagere effe ktivt på anmodninger om bistand 
fra tredjelande. EU's indsats skal være syn lig i marken og fungere som et supplement til 
Fællesskabets andre politikker. I forbindelse me d den seneste katastrofesituation i Iran var 
EU-samordningen på stedet et væsentligt elemen t i den internationale bistand. Erfaringer fra 
den seneste tid har imidlertid også vist, at de r er behov for bedre samordningsprocedurer, og 
at de skal fastlægges, inden der reageres på  en krisesituation, da der i felten, midt i en 
beredskabssituation, hverken er  tid til eller mulighed for at nå til enighed om sådanne 
procedurer. 
                                                
 
15 Se: “Responding to Goteborg targets: civil protec tion capabilities in EU civilian crisis management”. 
Uofficielt dokument fra Kommissionen om samspillet mellem civilbeskyttelse og humanitær bistand i 
krisesituationer – 3. maj 2002. 
 
 14    Jordskælv i Iran 
Den 26. december 2003 blev Iran ramt af det værste  jordskælv i de senere år. Byen Bam blev 
ødelagt, og over 30 000 mennesker omkom. Allere de om eftermiddagen samme dag var der 
via fællesskabsordningen blevet udsendt en anmodning om bistand, udnævnt en EU-
koordinator på stedet og tage t kontakt til både iranske myndigheder og internationale 
organisationer. 18 deltagerlande tilbød hjælp, og EU's koordineringspunkt var i funktion i 
løbet af ganske kort tid. Bistanden bestod i eftersøgnings- og redningshold, etablering af 
felthospitaler samt telte, udstyr og mad.  
Samtidig kontaktede ECHO sine vigtigste part nere, heriblandt IFRC (Det Internationale 
Forbund af Røde Kors- og Røde Halvmåne-selskaber), for at få en oversigt over de mest 
presserende behov efter jordskælvet. Den 28. december traf ECHO beslutning efter 
proceduren for “primær nødhjælp” om at be vilge 2,3 mio. EUR til humanitær bistand til 
dækning af ofrenes mest pre sserende behov. Den 29.-31. decembe r og igen den 5.-8. januar 
sendte ECHO eksperthold til Bam for at vurdere  situationen og koordinere arbejdet med de 
relevante nødhjælpsorga nisationer på stedet. 
Den 11. februar blev der afholdt et evalueringsmøde (“lessons learnt”) med EU-koordinatorer 
for civilbeskyttelse og indsatsholdenes repr æsentanter med det formål at forbedre 
effektiviteten og koordineringen under komme nde aktioner. OCHA vil afholde et 
evalueringsmøde den 14.-15. april. 
Når medlemsstaterne anmoder om bilateral ell er multilateral bistand, eller når de selv 
yder bistand til et andet land, bør Overvågn ings- og Informationscentret informeres. 
For at sikre, at centret modtager de nø dvendige oplysninger, vil Kommissionen 
fremsætte forslag til ændring af Rådets beslutning.  
Den gensidige samordning internationalt og på EU-plan mellem civilbeskyttelsesbistand 
og humanitær bistand vil blive videreført og udbygget. Samordningsprocedurerne med 
FN-OCHA og UNDAC bør fastlægges nøjere, så man navnlig på de tidlige stadier i en 
katastrofeindsats kan sikre hurtig samordni ng på stedet, ikke mindst for at undgå 
overlapninger.  
3.4. Finansielle spørgsmål 
Reglerne og budgetmulighederne for at yde fina nsiel EU-støtte til civi lbeskyttelsesoperationer 
er ikke de samme for operationer i og uden for EU.  
I EU  
Ifølge gennemførelsesbestemmelserne for fæ llesskabsordningen er det det katastroferamte 
land, der bærer omkostningerne ved den bistand, det modtager, medmindre der er indgået en 
specifik aftale herom mellem de pågælde nde lande. Bekæmpelsen af skovbrandene i 
sommeren 2003 anslås således til 3,2 mio. EUR (hv ilket skal ses i forhold til skader anslået til 
2,1 mia. EUR), og de foreløbige overslag over omkostningerne til bistand i forbindelse med 
oversvømmelserne i Sydfrankrig ligger på 1 mi o. EUR. I EU (og i tiltrædelseslandene) går 
hovedparten af dette bel øb til transport af udstyr og redning shold, eftersom medlemsstaterne 
sædvanligvis yder udstyr (eller anvendelse af lokalt udstyr  - derfor vigtigheden af 
interoperabilitet) og redningsmandskab gratis.  
 
 15    Solidaritetsfonden yder finansiel støtte til, at de berørte befolkninger, regioner og lande så vidt 
muligt kan vende tilbage til normale livsvilkår. Støtten kan ydes til “modtagerstaterne”, dvs. 
medlemsstater eller lande, der har indledt tilt rædelsesforhandlinger. Fondens hovedformål er 
at yde bistand ved større katast rofer (især naturkatastrofer), der har alvorlige følgevirkninger 
for borgernes livsvilkår, det naturlige miljø el ler økonomien i en eller flere regioner af det 
berørte land. 
Under Solidaritetsfonden kan der ydes tilskud til dækning af offentlige udgifter til vigtige 
beredskabsoperationer, f.eks. afbødning af ka tastrofer, genopretning af infrastruktur og 
redningstjenester til dækning af  øjeblikkelige behov. Omkostn ingerne ved transport af 
redningshold og udstyr til katast rofestedet eller dæ kning af udgifterne til indsætning af 
redningshold og/eller udstyr kan i principp et dækkes i medfør af forordningen om 
Solidaritetsfonden. 
Det samlede beløb, der kan ydes i et givet år, andrager 1 mia. EUR.  Siden forordningens 
ikrafttræden er der indgået 14 anmodninger om bistand og yde t tilskud på i alt 832,8 mio. 
EUR. 
I betragtning af det voksende antal katastrofesituationer på den ene side og knapheden på 
budgetmidler i medlemsstaterne på den ande n side, kan bistandsomkostningerne under 
fællesskabsordningen blive et problem, navnlig hvis støtten fra EU-Sol idaritetsfonden viser 
sig at være utilstrækkelig. Transportomkostnin gerne anslås til mellem 0,2 og 1 mio. EUR alt 
efter stedet for katastrofen og dennes art. Fo rudsætter vi gennemsnitligt 10 katastrofer à 0,6 
mio. EUR pr. år, vil det beløbe sig til 6 mio. EUR. Gives der adgang til fællesskabsstøtte, vil 
der være behov for en hurtig beslutningsprocedure. 
Erfaringerne med skovbrandene i sommeren 2003 viste begrænsn ingen ved rent frivillige 
tiltag og understregede behovet fo r hurtig finansiering. Det bør ove rvejes, i hvilken grad en 
sådan mulighed, med eventuel tilbagebetaling på et senere stadium, også bør indføres for 
katastrofer inden for EU. Herved kunne medlemsst ater, hvis indsatsre ssourcer ikke står i 
forhold til en katastrofes omfa ng, købe bistand udefra for hurtigst  muligt at bringe forholdene 
under kontrol. 
Uden for EU 
Spørgsmålet om betaling af transportomkostn ingerne gør sig også gældende uden for EU. I 
visse begrænsede tilfælde kan der måske brug es midler til humanitær hjælp til dækning af 
transportomkostningerne i forbindelse med civi lbeskyttelsesbistand. Som fremhævet ovenfor, 
er grundlaget og reglerne for humanitær hjælp im idlertid anderledes, og der har allerede været 
tilfælde, som i Algeriet, hvor Fællesskabet ikke  var i stand til at yde støtte til dækning af 
transportomkostningerne, fordi der ikke var adgang til hurtige finansieringskilder. 
Under jordskælvet i Iran var nogle deltagerlande  (Slovenien, Malta og U ngarn) i stand til at 
tilbyde materiel og udstyr, men anmodede fælle sskabsordningen om at sørge for transporten 
heraf. Havde dette været muligt, ville al  bistanden hurtigt kunne være leveret til 
katastrofestedet. 
Overslaget over transportomkostningerne fo r tredjelande bygger på tidligere erfaringer 
(jordskælv i Algeriet og Iran). Regnes der med tre tilfælde om året, vil de årlige omkostninger beløbe sig til ca. 9 mio. EUR. 
 
 16    Kommissionen vil fremsætte forslag til sikrin g af, at der er adgang til finansiering af 
transport- og andre omkostninger  på de tidlige stadier af en  krise, i og uden for EU. De 
vil indgå i de detaljerede forslag, der vil blive forelagt i forlængelse af Kommissionens 
meddelelse “Opbygning af vores  fælles fremtid – Politiske udfordringer og budgetmidler 
i det udvidede EU 2007-2013”, som blev vedtaget den 10. februar 2004.  
4. D E NÆSTE SKRIDT  
I lyset af de hidtidige erfari nger og af den ovenstående anal yse mener Kommissionen, at tiden 
er inde til at fremsætte forslag til, at fælle sskabsordningen udbygges, så den sættes i stand til 
at løse de vigtigste af de problemer, der hidt il har vist sig. På denne måde vil EU kunne 
udbygge sin civilbeskyttelseskapacitet, så de r kan sættes mere effektivt ind over for 
katastrofer og CBRN- eller terrorangreb i EU og i tredjelande, bl.a. i forbindelse med krisestyringsoperationer under den fælles udenr igs- og sikkerhedspolitik. Kommissionen 
foreslår navnlig følgende skridt: 
• Udbedring af informationsmanglerne og af databasen ved gennem samarbejde 
med deltagerlandene at kortlægge de tilg ængelige reaktionsre ssourcer i form af 
mandskab og udstyr. Dette skal gøres ved at finde frem til, i hvilke krisesituationer fællesskabsordningen især vil blive anvendt. Denne information 
bør omfatte oplysninger om omkostninge rne herved, muligheden for anvendelse 
af militære indsatsmidler osv. 
• Fortsættelse af udarbejdelsen af et pr ogram for uddannelse og fælles øvelser, så 
indsatshold og eksperter fra forskellige de ltagerlande kan samarbejde effektivt i 
forbindelse med beredskabssituationer. I denne sammenhæng vil spørgsmålet om 
udstyrets interoperabilitet også blive undersøgt, og der vil om nødvendigt blive 
fremsat forslag til forbedring af dette aspekt.  
• Hvad angår bistand uden for EU, vil man undersøge procedurerne for samordning 
mellem indsatshold fra forskellige deltagerla nde for at sikre, at  procedurerne er 
klare, at alle deltagerne er bekendt med dem i forvejen, og at de kan aktiveres 
hurtigt, når der indtræffer en krisesituation. Mulighede n for at skabe effektive 
forbindelser med alle de medvirkende inst anser i krisesituationer, navnlig med de 
ledende FN-organisationer, der har manda t til international koordinering (f.eks. 
OCHA), vil blive undersøgt. 
• Hvad angår anvendelsen af fællesskabsordningen i forbindelse med EU’s 
krisestyringsoperationer som led i den fæ lles sikkerhedspolitik, vil Kommissionen 
samarbejde med Rådet for at sikre, at den fælles erklæring af 29. september 2003 
gennemføres effektivt, så der skabes  bedre sammenhæng mellem de forskellige 
instrumenter, EU råder over på det udenr igspolitiske område. Dette indgår i en 
mere vidtgående indsats, der skal give  EU mulighed for be dre at kunne håndtere 
de udfordringer og trusler, der bl.a . er beskrevet i den europæiske 
sikkerhedsstrategi, Det Europæiske Råd tilsluttede sig i december 2003. 
Kommissionen ønsker, at der opbygges en passende krisestyringskapacitet, der 
kombinerer civile og militære midler, sa mtidig med at det sikres, at humanitær 
hjælp forbliver uafhængig af politis ke hensyn. Den kommende europæiske 
minister for udenrigsanliggender vil komme til at spille en afgørende rolle i denne sammenhæng.  
 
 17    • Fælles insignier og udstyr til EU-koordinerede redningshold, så medlemmerne af 
de EU-koordinerede hold i marken nemt kan identificeres som deltagere af en 
midlertidig europæisk civilbeskyttelses styrke, bestående af enheder fra de 
nationale styrker. 
• Sikring af bedre information, kommuni kation og samordning ved at forpligte 
medlemsstaterne til at informere Over vågnings- og Informationscentret, når der 
indtræffer en større katastrofe, hvad ente n de anmoder om bistand på bilateral 
eller multilateral basis eller reagerer  på sådanne anmodninger om bistand. 
Kommissionen vil fremsætte et formelt fors lag til ændring af Rådets beslutning 
2001/792 med tilføjelse  af dette krav. 
• Løsning af de nuværende fi nansielle problemer ved: 
– at revurdere og eventuelt udvide mu ligheden for EU-finansiering af 
transportomkostningerne ved ydels e af bistand uden for EU. Denne 
mulighed vil kunne medtages i de finansielle overslag for tiden efter 2006 ved at forhøje den nuværende be villing til fællesskabsordningen, 
hvis der viser sig behov for et yder ligere instrument til supplering af 
Solidaritetsfonden. Regnes der med 5-10 sådanne tilfælde pr. år, kan de 
årlige omkostninger anslås til ca. 6 mio. EUR; 
– at undersøge muligheden for øjeblikke lig finansiering (f.eks. fond med 
disponible midler) i visse tilfælde, så medlemsstaterne vil kunne betale 
for supplerende foranstaltninger i kr isesituationer, som overstiger deres 
ressourcer. Sådanne tilskud skulle i så  fald tilbagebetales. Ydelse af 
bistand har ikke indflyde lse på en eventuel sene re afgørelse om adgang 
til Solidaritetsfonden. Budgettet hertil an slås til 10 mio. EUR om året; 
– at give mulighed for at finansiere transportomkostningerne i forbindelse 
med bistand til tredjelande. Denne mulighed ville kunne medtages i de 
finansielle overslag for tiden efter 2006. I mellemtiden vil man - i tilfælde hvor ECHO-budgettet ikke kan anvendes - kunne undersøge muligheden for at anvende andre fi nansielle instrumenter. Regnes der 
med tre tilfælde pr. år à 3 mio. EUR, vil de årlige omkostninger beløbe 
sig til 9 mio. EUR. 
• Der vil medio juni 2004 blive afholdt en konference om “So lidaritetsfonden og 
hurtig katastrofebistand fra EU”, hvor der vil være lejlighed til at udveksle 
synspunkter om nogle af de spørgsmål, der omtales i denne meddelelse. 
5. K
ONKLUSIONER  
Kommissionen opfordrer Rådet og Europa-Parlament et til at tilslutte sig de retningslinjer og 
forslag, der beskrives i denne meddelelse.  
 
 18    KONSEKVENSER FOR DE FINANSIELLE og MENNESKELIGE RESSOURCER  
1. Finansielle ressourcer  
• Kommissionen afholder transportomkostni ngerne, når en medlemsstat sender 
bistand eller materiel til en anden medlem sstat – hvis der viser sig at være behov 
herfor og dækningen fra EU-Solidaritetsf onden er utilstrækkelig  – eller til et 
tredjeland inden for rammerne af fællesskabsordningen. Transportomkostningernes omfang vil afhæ nge af stedet for katastrofeindsatsen 
og dennes art. 
○ Inden for EU vil de årlige omkostninger beløbe sig til 6 mio. EUR, hvis 
der regnes med gennemsnitligt 10 katastrofer à 0,6 mio. EUR. 
○ Uden for EU, vil de årlige omkostn inger beløbe sig til ca. 9 mio. EUR, 
hvis der regnes med gennemsnitligt 3 katastrofer à 3 mio. EUR. 
• Kommissionen afholder bistandsomkostn ingerne ved katastrofer i EU, så 
medlemsstaterne kan betale for suppleren de foranstaltninger til håndtering af 
ulykker, som overstiger deres øjeblikkelige finansielle ressourcer. Erfaringerne fra 
de tidligere år viser, at omkostningerne kan variere mellem 50,000 og 2 mio. EUR. Regnes der med gennemsnitligt 10 kata strofer pr. år à 1 mio. EUR, vil de 
årlige omkostninger beløbe sig til ca. 10 mio. EUR. Stø tten skal tilbagebetales 
(eller modregnes i eventuel støtte fra Solidaritetsfonden, som landet måtte 
modtage på et senere stadium). 
2. Menneskelige ressourcer 
For at kunne opfylde målet om en mere proakt iv indsats har Kommissionen behov for ekstra 
personale til håndtering af de yderligere opgaver, dette indebæ rer. Tabellen nedenfor viser 
behovet for ekstra personale til Civilbeskyttelse for 2005 og 2006. 
Personale Opgavebeskrivelse 
Stillingstype 
2005 2006 I alt 
 
Tjenestemænd 
eller  
midlertidigt 
ansatte A 
B 
C 4 
1 
1 1 
1 
1 5 
2 
2 - til sikring af hurtig reaktion på katastrofer: 
- øjeblikkeligt informere alle landene, når der er indtruffet en 
katastrofe 
- samle tilbud om bistand og andre oplysninger fra de forskellige 
deltagerlande og sende disse oplysninger til det berørte land  
- hjælpe det berørte land med at udnytte EU-bistanden bedst muligt 
ved at fungere som forbindelsesled til myndighederne i det berørte 
land 
- til forberedelse af katastrofeindsatser: 
- oprette et hurtigt, moderne og pålideligt kommunikationssystem 
mellem deltagerlandenes beredskabscentre  
 
 19    - oprette og ajourføre en database over de disponible ressourcer og 
udarbejde indsatsscenarier 
- sørge for uddannelse og øvelser for indsatsholdene og videreudvikle 
særlige uddannelseskrav, navnlig med henblik på at forbedre interoperabiliteten af de civile og militære ressourcer 
- oprette og ajourføre en database over disponible ressourcer og 
udstyr i tredjelande 
- planlægge, forvalte og kontrollere de fornødne ekstraudgifter 
- udbygge forbindelsen med andre aktører (også internationale) og 
institutioner og organer 
- videreudvikle informations- og kommunikationsstrategien.  
I alt 6 3 9