IKOMVII SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(94) 74 endelig udg. 
Bruxelles, den 06.04.1994 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET. EUROPA-PARLAMENTET OG DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Fælles aktioner med indvirkning på turismen 
Indholdsfortegnelse 
I. Indledning - 4 
II. Turismens stilling i Fællesskabet 5 
1. Turismens betydning for europæisk økonomi 5 
2. Fællesskabets rolle 7 
2.1 Fællesskabs interventionens kontekst 7 
2.2 Turismen på Fællesskabets vigtigste aktivitetsområder 10 
3. Direkte foranstaltninger på turismeområdet 16 
3.1 Målsætninger og aktioner i 1992 16 
3.2 Mål og aktioner i 1993 19 
III. Fællesskabets politikker, programmer og foranstaltninger 22 
1. Turisters rettigheder 22 
1.1 Afskaffelse af de fysiske grænser 22 
1.2 Ophævelse af fiskale grænser 25 
1.3 Turisten som forbruger 28 
1.4 Forbrugeroplysning og -uddannelse 29 
1.5 Forbrugernes sundhed og fysiske sikkerhed 31 
1.6 Turisters økonomiske og juridiske rettigheder 32 
2. Det indre marked 38 
2.1 Afskaffelse af de tekniske og lovmæssige grænser 38 
2.2 Afskaffelse af fiskale grænser 48 
3. Konkurrencepolitik 52 
3.1 Anvendelse af konkurrencereglerne på virksomheder 53 
3.2 Anvendelse af konkurrenceregler på statsstøtte 56 
4. Virksomhedspolitik og -tjenester 57 
4.1 Virksomhedspolitik 57 
4.2 Bedre information 58 
4.3 Udvikling af samarbejdet 59 
4.4 Flerårigt program af erhvervspolitiske aktioner 59 
4.5 Aktioner vedrørende kooperativer, gensidige selskaber, foreninger og fonde 59 
5. Transportpolitik 60 
5.1 Transport og miljø 61 
5.2 Transportnet og Iransportinslraslrukturer 61 
5.3 Edb-reservationssystem 65 
6. Økonomisk og social sammenhæng .66 
6.1 Regionalpolitik 66 
6.2 Fællesskabsinitiativer 71 
6.3 Den europæiske Investeringsbank 73 
6.4 Paneuropæiske net 76 
7. Landbrugspolitik 76 
7.1 Landbrugsaktiviteter inden for strukturfondene 77 
8. Beskæftigelses- og socialpolitik 78 
8.1 Arbejdsmarkedsudvikling 79 
8.2 Beskæftigelse og bedre livs- og arbejdsvilkår 80 
8.3 Forbedring af arbejdsmarkedsdialogen 82 
8.4 Sikkerhed og sundhed 83 
8.5 Social udelukkelse og genindslusning på arbejdsmarkedet 85 
9. Uddannelse, erhvervsuddannelse og ungdom 
9.1 Højere læreanstalter og universiteter 88 
88 
9.2 Grundstudier 90 
9.3 Videreuddannelser 91 
9.4 Bedre information og overensstemmende kvalifikationer 92 
10. Miljø 95 
10.1 Den femte miljøhandlingsplan 95 
10.2 Fællesskabsinitiativer 96 
10.3 Beskyttelse af naturressourcer 97 
10.4 Internationalt samarbejde 101 
11. Arkitektonisk og kulturel arv 102 
11.1 Bevarelse af arkitekturarven 102 
11.2 Kulturaktion 103 
12. Forsknings- og udviklingspolitik 104 
12.1 Forskning og udvikling i informations- og kommunikations- teknologi 105 
12.2 Etablering af det indre marked for informationstjenester 108 
12.3 Datakommunikation for regional udvikling 111 
12.4 Fællesskabets handlingsplan for turismen 112 
12.5 Miljøforskning og turisme 112 
13. Forbindelser med tredjelande og udviklingssamarbejde 113 
13.1 Forbindelser med EFTA-lande 113 
13.2 Forbindelser med landene i Central- og Østeuropa 114 
13.3 Forbindelser med Middelhavslandene 116 
13.4 Forbindelser med landene i Asien og Latinamerika 118 
13.5 Forbindelser med AVS- og OLT-landene . 121 
13.6 Multilaterale handelsforhandlinger 122 
14. Statistik 123 
IV. Bilag 
1. Momssatser for de vigtigste turismetjenester 
2. Momssatser for personbefordring 
3. Fortegnelse of støtteordninger til turismesektoren gennemgået af Kommissionen 
4. Subventioner til landene i Latinamerika i forbindelse med tekniske assistanceprojekter 
(1987-1992) 
5. Subventioner til AVS- og OLT-lande i forbindelse med udviklingsprogrammer og 
-aktioner (1989-1993) 
I. Indledning 
Rådet har i sin afgørelse al" 13. juli 1992 (92/42l/EØF)1 fundet det hensigtsmæssigt med 
en fælles handlingsplan for turismen, dels for at styrke den horisontale fremgangsmåde 
på området i de fælles og de nationale politikker, og dels for at udvikle specifikke 
aktioner, som kan støtte det tværnationale samarbejde mellem alle beslutningstagerne, 
både de offentlige og de private, i de forskellige brancher, der er knyttet til turismen. 
I Rådets afgørelse, artikel 5, hedder det: 
"En gang årligt efter vedtagelsen af handlingsplanen foretager Kommissionen i en 
rapport til Europa-Parlamentet og Rådet en evaluering af de af Fællesskabets aktiviteter, 
der påvirker turismen. " 
Forinden havde Kommissionen i to meddelelser fra 1992, dvs. inden vedtagelsen af 
Rådets afgørelse, fremlagt en oversigt over fællesskabsaktioner til fordel for turismen2. 
Nærværende rapport er den første, der er udarbejdet i henhold til denne afgørelses 
artikel 5; den beskriver de aktioner, som Kommissionen har ledet frem til december 
1993 inden for hvert enkelt af Fællesskabets berørte aktivitetsområder. 
For hvert af disse områder beskrives den sammenhæng og de prioriterede mål, som er 
retningsgivende for Kommissionens arbejde, således at man bedre kan forstå filosofien 
bag arbejdet og den indvirkning, man forventer, det vil få på turismen. 
Evalueringen af aktiviteterne er nærmest beskrivende. I henhold til Rådets afgørelse, 
artikel 6, vil Kommissionen inden 30. juni 1995 forelægge en evalueringsrapport om 
handlingsplanen til fordel for turismen, hvori de målelige resultater af gennemførelsen 
sammenlignes med de opstillede mål. 
De specifikke træk ved hver enkelt af Fællesskabets aktioner eller interventionsfelter 
med virkning på turismen forklares sammen med Fællesskabets eventuelle finansielle 
ressourcer, som allerede er eller vil blive bevilget. 
Rapporten sigter således på at give et konsolideret overblik over den brede vifte af 
fællesskabsaktioner af betydning for turismen, som i de fleste tilfælde gennemføres i 
forbindeise med fælles politikker og programmer, som ligger uden for afgørelse 
92/421/EØF's anvendelsesområde. 
EFT L 231, 13.8.92, s. 26 
SEK(92) 701 endelig udg., SEK(92) 702 endelig udg. af 27.5.92 
5 
II. Turismens stilling i Fællesskabet 
1. Turismens betydning for europæisk økonomi 
Turismen er et komplekst socialt og økonomisk fænomen, som i Europa berører flere 
millioner borgere, som enten er nydere eller ydere af et stort udvalg af tjenester, der 
skal tilfredsstille turisternes talrige behov. 
Turismen, som pr. definition er grundet på konceptet om borgernes bevægelighed ud 
over sit sædvanlige miljø, betyder kontakt mellem fællesskaber, befolkninger og 
samfund. 
Derfor erkender alle, at den merværdi, der skabes på dette aktivitetsområde, rækker 
langt videre end de rent økonomiske aspekter, om de så er nok så betydningsfulde. 
Turismen er dels et hovedinstrument for tilnærmelse af mennesker og kulturer, som 
turisterne er ambassadører og udtryk for, og dels er den et afbalanceret middel til at 
bekræfte den europæiske identitet gennem mødet mellem turisterne og de lokale 
befolkninger. 
Turismen både påvirker og bliver påvirket af den sociale, økonomiske og kulturelle 
sammenhæng, hvor den optræder. 
Skønt det er vanskeligt at bedømme turismens økonomiske betydning præcist, er 
analytikere enige om dens betydning både på europæisk plan og på verdensplan. 
Ifølge Verdensturismeorganisationen WTO's første vurderinger for 1992 har rejse- og 
turismeerhvervet opretholdt sin vækstrate på trods af den verdensomspændende 
recession. 
Indtil år 2000 forventer man en gennemsnitlig vækst på 3,7% om året. 
Med 60% af ankomsterne og 53% af indtægterne repræsenterer Europa den største 
impulskraft inden for turismen på verdensplan, selv om vi mellem 1970 og 1992 tabte 
10% af markedsandelen til nye rejsemål i tredjelande. Ganske vist fik Europa i 1992 
vendt den negative tendens fra året før, men vækstraten for ankomster, der svinger 
omkring 3,5%, er den laveste blandt verdensregionerne. Det giver anledning til et 
fælles fremstød for turismen på "det gamle kontinent". 
Efterspørgsel og forbrug af national turisme er stadig klart større end den internationale 
turisme i de fleste EU-lande, hvilket giver en bedre integration inden for de enkelte 
lande. 
Samtidig bidrager turismen til den positive saldo på betalingsbalancen, idet den tegner 
sig for en fjerdedel af EU -servicesektorens eksport til tredjelande. 
For De tolvs Europa er turismen en af de vigtigste indtægtskilder. Den anslås at udgøre 
5,5% af BNP, en procentsats, der er næsten det dobbelte i Spanien og i Frankrig og 
ligger over EU-gennemsnittet i Grækenland, Irland og Portugal. 
Turismen kendetegnes ved en meget markant koncentration, der vidner om den ulige 
udvikling på turismeområdet, når man sammenligner mellem lande eller regioner. 
Turismen har naturligvis langt større betydning for nogle lande end for andre, både 
hvad indkomster og udgifter angår. På indtægtssiden indtager Frankrig førstepladsen, og 
der registreres for væksten en mærkbar, årlig spredning både i 1992 og 1991. 
På udgiftssiden er Tyskland klart det mest berørte land med næsten en tredjedel af 
Fællesskabets udgifter og en stigning, der er tre gange så høj som EU-gennemsnittet. 
Alligevel rammes især Portugal og Spanien, idet de har en stigning i udgifterne på 
turisme til udenlandske rejsemål på hhv. 18,6% og 9,7% mellem 1991 og 1992. 
Selv om det er vanskeligt at bedømme turismens indflydelse på beskæftigelsen, er dens 
bidrag mærkbart. Anslået beskæftigelse i turismeerhvervet siges at være 9 millioner 
arbejdspladser. Turismen udgør ca. 6% af den samlede beskæftigelse i Fællesskabet, 
når man udelukkende medtager de arbejdspladser, der er direkte knyttet til 
turistmæssige aktiviteter og produkter. 
Ud over de direkte arbejdspladser må man også medtage de indirekte og afledte 
arbejdspladser skabt af turismen i andre sektorer end den rent turistmæssige. 
Selve den strukturelle smidighed, ja skrøbelighed kunne man næsten sige, ved dette 
udsnit af arbejdsmarkedet kan være en forklaring på den tiltrækningskraft, som 
turismesektoren har på kvinder og unge, for hvem den ofte betyder den første mulighed 
for beskæftigelse. 
Ligesom servicesektoren, der beskæftiger seks ud af ti arbejdstagere i Fællesskabet, har 
turismen en stor andel af kvindelig arbejdskraft, som i Fællesskabet ligger fra 45% til 
65% af den beskæftigede arbejdskraft, alt efter land. 
Beskæftigelsens sæsonafhængighed, som er et andet særkende ved turismen, varierer 
iøvrigt ganske meget fra branche til branche. Afhængigheden er lille for kafeer, 
restauranter og rejsebureauer, middel for hotelbranchen og stor for ferielandsbyer og 
friluftsanlæg. 
Alene hotel- og restaurationsbranchen, som tegner sig for lidt under halvdelen af 
beskæftigelsen inden for turisme, anslås at give 4 millioner arbejdspladser. Blandt de 
7 
ca. 1,2 millioner virksomheder, der opererer i denne branche, er 95% 
mikrovirksomheder (under ni ansatte) og beskæftiger 60% af de ansatte. 
Endnu en komponent, der vidner om turismens vitalitet, er dens evne til at generere 
betydelige investeringer ikke blot i den egentlige turismesektor, men også i andre 
erhvervssektorer. 
Turismeprodutionens dynamik og diversifikation, der altid virker som drivkraft for de 
øvrige erhvervssektorer, føjer sig til de turistmæssige investeringers forstærkende 
effekt. 
Med så gode kort på hånden betragtes turismen i størsteparten af Europas regioner som 
hovedfaktoren i den økonomiske udvikling. Turismen anses ofte for at være et alternativ 
til vigende erhvervsvirksomhed. 
Når udviklingen i de dårligt stillede regioner planlægges, betragtes turismen som et 
betydningsfuldt værktøj i egnsudviklingen, idet den skaber arbejdspladser, støtter 
tilnærmelsen af fjerntliggende regioner og bidrager til bevarelsen af landbomiljøet. 
Turismens bidrag til den økonomiske vækst i de mindst begunstigede egne anerkendes 
som en forstærkende faktor i Fællesskabets samhørighed. 
2. Fællesskabets rolle 
2.1 Fællesskabsinterventionens kontekst 
I bevidstheden om den afgørende betydning, turismen kan få for opfyldelsen af de mål, 
som Det europæiske Fællesskab opstillede allerede i begyndelsen af firserne, har 
Kommissionen på opfordring fra Europa-Parlamentet og Det økonomiske og sociale 
Udvalg bestræbt sig på at give dette område den rigtige plads i viften af 
fællesskabsaktiviteter. 
På baggrund af den givne juridiske og institutionelle ramme, som ifølge Romtraktaten 
ikke expressis verbis giver nogen specifik beføjelse vedrørende dette område, er den 
egentlige start på Fællesskabets konkrete aktion til fordel for turismen givet ved den 
afgørelse, som Rådet på forslag fra Kommissionen har truffet om at udråbe 1990 til 
Europæisk Turistår3. 
Det var den første lejlighed til at udnytte denne aktivitets økonomiske og sociale 
Rådets afgørelse af 21.12.88, EFT L17, 21.1.89, s.53 
8 
betydning og samtidig knytte nære relationer på turismeområdet mellem den offentlige 
og den private sektor i Fællesskabet og i hele Europa. 
Status efter Det europæiske Turistår4, Europa-Parlamentets ønsker og drøftelserne ved 
Rådets uformelle møder blandt Fællesskabets kompetente ministre5 talte for, at 
Kommissionen udarbejder en handlingsplan til fordel for turismen. 
Debatten i forbindelse med den afgørelsesproces, der udløstes af Kommissionens forslag 
til Rådet6, vidnede om den store interesse omkring emnet og viste samtidig med al 
ønskelig tydelighed, at: 
• Synspunkterne med hensyn til typen af den fælles handlingsplan på turismeområdet er 
højst forskellige; 
• der mangler tværnationalt samarbejde mellem beslutningstagere i de forskellige 
aktivitetssektorer med tilknytning til og indflydelse på turismen og mellem offentlige 
myndigheder, erhvervsfolk, brancheforeninger og forbrugersammenslutninger; 
• turismesektoren er splittet i sin opbygning sammelignet med andre aktivitetssektorer; 
• turismeerhvervet på fællesskabsplan har nedsat konkurrenceevne, og at dets 
potentiale ikke udnyttes tilstrækkeligt. 
På denne baggrund er der udtænkt fællesskabsaktioner i en samlet og sammenhængende 
ramme til fordel for turismen som helhed, og de er planlagt for bestemte områder, hvor 
man både kan tilgodese subsidiaritetsprincippet og få en virkelig gevinst for 
Fællesskabet. 
Dels drejer det sig om i en passende målestok at formulere et svar på anmodningerne 
om en bedre opfølgning og funktion samt en forbedring af resultaterne og kvaliteten af 
turismesektorens tjenesteydelser. 
Dels drejer det sig om at øge turismesektorens konkurrenceevne både inden for 
Fællesskabets grænser og på verdensmarkedet ved at give den mellemfristede 
retningslinjer for sektorens udvikling, der tager skyldigt hensyn både til miljøet og de 
Kommissionens rapport til Rådet og Parlamentet om AET, KOM(91) 95 endelig udg., 14.5.91 
Milano-mødet i 1990 og Noordwijk-mødet i 1991 
6 KOM(91) 97 endelig udg., 24.4.91 
berørte lokalbefolkninger. 
For at kunne forfølge disse mål bør man imidlertid integrere de øvrige foranstaltninger 
og aktioner, der direkte eller indirekte påvirker turismen, og det gælder først og 
fremmest de foranstaltninger og aktioner, der finder sted i selve 
fællesskabsinstitutionerne. 
Forstærkelse og harmonisering inden for Kommissionen er den tværtjenestelige 
Turismegruppes hovedopgave, fordi man fra denne vinkel kan få et overblik over de 
forskellige fællesskabsaktioner, som har indvirkning på området, og bedømme den 
opnåede grad af sammenhæng. 
Dette samarbejdsinstrument mellem Kommissionens tjenester supplerer de normale, 
interne konsultationsprocedurer og gør det således nemmere at integrere turismens 
særlige træk i samtlige fællesskabsaktiviteter. 
Endelig bør de planlagte aktioner hvile på et samarbejde mellem de forskellige 
intervenerende administrationsgrader og give rige muligheder for deltagelse fra 
turismesektoren både i Fællesskabet og de europæiske tredjelande, således at ingen 
balance forrykkes, hvilket især gælder konkurrencen. 
I denne situation har man fundet, at Fællesskabets rolle i en global ramme for turismen 
ikke burde bestå i en tung intervention, men at dets fornemste opgave skulle være at: 
• Udnytte turismens betydning ved at fremme information og gensidig udveksling 
mellem dens forskellige komponenter; 
• koordinere aktiviteterne på området inden for Kommissionen og med 
medlemsstaterne; 
• opfordre til og på bestemte områder støtte demonstrations- og innovationsprojekter. 
Disse begreber genfinder man i handlingsplanen, som blev vedtaget i Rådet i 1992, og 
som skal løbe over tre år7. 
7 EFT L 231 af 13.8.92, s.26 
10 
Handlingsplanens struktur hviler reelt på to rækker foranstaltninger: 
• Foranstaltninger af "horisontalt" tilsnit, som giver Fællesskabet mulighed for at 
udføre sin opgave omkring information, gensidig udveksling og koordinering; 
• specifikke foranstaltninger, som giver Fællesskabet muligheder for at give inspiration 
i visse grene af turismeerhvervet. 
Dette er den mest betydningsfulde af de fællesskabsaktioner, der hidtil er indledt på 
dette område. 
Skønt Rådet har beskåret omfanget af Kommissionens oprindelige forslag, viser den 
enighed, der har været omkring en fælles aktion til fordel for turismen, at man 
anerkender erhvervets integrerende og dynamiske rolle, samtidig med at man erkender 
nødvendigheden af at tilstræbe en afbalanceret udvikling af dets potentiale gennem en 
større harmonisering. 
Kommissionen har lige fra planens godkendelse bestræbt sig på at gøre dette instrument 
til en "prøvesten" for turismens forskellige aktører, for at de her kan sammenligne 
individuelle ideer og erfaringer, opbygge fælles projekter og udvikle en fælles strategi 
til at løse de problemer, som europæisk turisme står overfor på mellemlang sigt. 
Samtidig etablerer Kommissionen et system til konstant opfølgning af de aktioner, der 
indledes inden for disse rammer, således at resultaterne af handlingsplanen kan 
bedømmes i forhold til de fastsatte mål. 
For at fællesskabsaktioner til fordel for turismen perspektivisk skal række længere end 
forsøgsfasen, bestræber Kommissionen sig allerede nu på at foranledige til en 
almindelig overvejelse af de særlige detaljer ved en fælles politik på turismeområdet. 
Det sker med henblik på den rapport, som inden 1996 skal forelægges medlemsstaternes 
stats- og regeringschefer om en eventuel indføjelse af et særligt afsnit om turisme i 
Traktaten om den europæiske Union. 
2.2 Turismen på Fællesskabets vigtigste aktivitetsområder 
At turismen er et diffust og tværgående fænomen, som både betinger og betinges af en 
mængde forskellige sektorer og faktorer, præger filosofien bag handlingsplanen og ses 
klart af de mange fælles interventioner, som har betydning for turismen, skønt de 
indgår i andre politikker og programmer. 
Turismen og dens mange komponenter kan få finansiel støtte fra Fællesskabet, som 
dermed bidrager til en afbalanceret udvikling af dens potentiale. Mobilisering af 
fællesskabsressourcer inspirerer desuden til en ekstra finansiel indsats fra den offentlige 
og den private sektor på nationalt plan. 
11 
De finansielle ressourcer, der allerede er bevilget eller forventes bevilget, samles om tre 
hovedfelter: 
• Strukturpolitik, som fondene bidrager til i overvejende grad; 
• fællesskabsprogrammer og -initiativer; 
• fællesskabsaktioner. 
I øvrigt kan virkningen af Fællesskabets intervention på turismen ikke måles alene ud 
fra de budgetmidler, den udløser. 
De lovmæssige foranstaltninger - fx til at fjerne fysiske, tekniske og skattemæssige 
hindringer i forbindelse med indførelsen af det indre marked eller til beskyttelse af 
miljøet - har direkte indflydelse på turismesektoren. 
Rapportens tredje afsnit omfatter en detaljeret gennemgang af den store vifte af aktioner 
og de konsekvenser, de har eller kan få for turismen. 
Blandt de vigtigste fællesskabsaktioner vedrørende turisten bør de nævnes, der skal: 
• Gøre det nemmere at passere Fællesskabets interne grænser; 
• forbedre information og beskyttelse af turister i deres egenskab af forbrugere; 
• promovere turismen som område for social integration. 
For de virksomheder, for hvem turismen er hovedindtægtskilden, vil en harmonisk 
udvikling af Fællesskabets økonomiske aktiviteter især basere sig på: 
• Nedbrydning af tekniske og lovmæssige barrierer; 
• opretholdelse af et konkurrerende marked; 
• forbedring af det miljø, hvor især de små og mellemstore virksomheder opererer, 
især gennem det tværnationale samarbejde og indførelse af ny teknologi; 
• tilpasning af arbejdstilbud til efterspørgslen; 
• udvikling af et transportsystem, som betyder en tilnærmelse af de fjerntliggende egne 
og samtidig er effektivt og miljøvenligt. 
2.2.7 Foranstaltninger til fordel for turisterne 
12 
NEDBRYDNING AF FYSISKE GRÆNSER 
I henhold til Romtraktaten har alle borgere i medlemsstaterne ret til at rejse frit og 
opholde sig i en anden medlemsstat end den, hvor de har hjemme, mod forevisning af 
et identitetskort eller et pas. 
Det er en af borgernes vigtigste rettigheder i Fællesskabet, når de færdes som turister. 
Det forhindrede dog ikke opretholdelse af politi- og toldformaliteter for rejsende, når de 
passerede en intern grænse i Fællesskabet. Med indførelsen af det indre marked, som 
bl.a. drejede sig om ophævelse af de fysiske barrierer, var der ikke mere grundlag for 
den systematiske kontrol. 
På trods af de betydelige fremskridt, der er sket til sikring af den fri bevægelighed for 
personer inden for Fællesskabet, er den totale indførelse af princippet blevet offer for 
en vis opbremsning, fordi visse medlemsstater har vanskeligheder med bestræbelserne i 
denne retning. 
Schengen-gruppens lande har genbekræftet deres forpligtelse til indbyrdes at gennemføre 
fri bevægelighed for personer, og skønt et eventuelt resultat her ikke er tilstrækkeligt til 
at sikre fri bevægelighed for personer på hele Unionens territorium, er det alligevel et 
betydeligt skridt fremad. 
De øvrige spørgsmål med relation til personers fri bevægelighed kan anses for afgjort, 
og tusinder af turister har allerede kunnet drage fordel heraf i 1993. Ophævelse af 
begrænsningerne på toldfri import gør det nu muligt for rejsende inden for Fællesskabet 
at købe ubegrænsede mængder varer i en anden medlemsstat og tage dem med tilbage til 
hjemlandet. Dog skal den rejsende, når mængderne overstiger visse grænser, kunne 
bevise, at varerne er beregnet til eget forbrug. Eftersyn af bagage for rejsende, der 
passerer fra det ene medlemsland til det andet i Fællesskabet, udføres ikke længere. 
BEDRE INFORMATION OG BESKYTTELSE AF TURISTER 
Ligesom forbrugere af andre varer og tjenesteydelser i Fællesskabet nyder også 
turisterne godt af den fælles strategi til større beskyttelse af forbrugerne, både gennem 
de horisontale foranstaltninger og de foranstaltninger, der specifikt er udarbejdet til at 
beskytte deres rettigheder. 
En turist eller en kommende turist er en potentielt sårbar forbruger, idet ferien medfører 
immaterielle påvirkninger og højst sandsynligt giver konfrontationer med ukendte 
vanskeligheder, fordi turisten er borte fra sit vante miljø, især hvis han ferierer i 
udlandet. 
Ud fra denne kendsgerning har man koncentreret den relevante fællesskabsaktion på at 
13 
etablere et lovmæssigt grundlag, der suppleres og støttes af en række informations- og 
uddannelsesaktioner, som skal bidrage til bevidstgørelsen om "forbruger"-dimensionens 
betydning i forbindelse med indførelsen af det indre marked. 
Turisten er med i denne aktion, hvis dynamik er fremkaldt gennem indførelsen af det 
indre marked, og opfordres til at få fuldt udbytte af de nye muligheder; han bidrager 
samtidig aktivt til udviklingen af konkurrerende markeder. 
Den anden treårige handlingsplan for forbrugerpolitik, der blev vedtaget af 
Kommissionen i juli 19938, vil kunne befæste de fælles resultater og på nogle afgørende 
områder indgive forbrugeren større tillid til det indre marked. 
Men for at sikre, at de erhvervsdrivende og de offentlige myndigheder tager skyldigt 
hensyn til forbrugerproblematikken, er det endvidere nødvendigt med en livligere dialog 
og en konstant konsultation mellem alle berørte parter. 
Denne arbejdsmetode, som allerede blev etableret af Kommissionen ved gennemførelsen 
af den første handlingsplan, vil fortsat kunne sikre afbalancerede løsninger. 
TURISMEN SOM SOCIALT INTEGRATIONSFELT 
Principperne om social integration og solidaritet figurerer fremover blandt de 
kvalitetsbetonede aspekter ved opbygningen af Europa. 
Ved at iværksætte foranstaltninger til at supplere de foranstaltninger, der udarbejdes på 
nationalt plan, ønsker Fællesskabet at bidrage til nedbrydningen af barrierer og 
forhindringer mod fuld integration af dårligt stillede borgere, som må formodes ikke at 
have så nem adgang til goderne ved den nye europæiske virkelighed. 
Ved at skaffe lettere adgang til fritidsaktiviteter, rejser og turisme for grupper af 
mennesker, som af forskellige årsager - og især på grund af helbredet - har svært ved 
at komme på ferie, kan turismen bidrage til integration af disse mennesker. 
De positive resultater er dobbelte: hensynet til disse kategoriers særlige træk sikrer dem 
aktiv og total deltagelse i det sociale liv, men beriger samtidig samfundet som helhed 
med værdifulde vidnesbyrd. 
2.2.2 Foranstaltninger til fordel for virksomhederne 
NEDBRYDNING AF BARRIERER 
KOM(93)378 endelig udg., af 28.7.93 
14 
For erhvervsfolk og arbejdstagere inden for turisme, som til alle tider har levet med den 
internationale dimension i deres arbejde, er friheden til at drive erhverv og tilbyde deres 
tjenesteydelser der, hvor de ønsker, uden diskriminering i forhold til andre 
konkurrenter, en mulighed og en udfordring, der placerer producenter af 
turismetjenester blandt de mest lydhøre over for et virkeligt enhedsmarked. 
For turismebranchen kan de juridiske vilkår ved oprettelsen af et område uden grænser 
betragtes som opfyldt, især fordi de foranstaltninger, der skal fremme bevægeligheden, 
gør det muligt for en medlemsstat at anerkende erfaring med oprindelse i en anden 
medlemsstat. 
Selv om etableringsfriheden generelt må anses for sikret også i praksis for sektorens 
iværksættere, udsættes de fri tjenesteydelser inden for turisme eller udøvelsen af 
erhvervet som ansat i et andet land i Fællesskabet stadig for problemer i forbindelse 
med udviklingen af turismens forskellige fag i de enkelte medlemslande. Det er 
forskelle, der både berører jobprofiler og regler for adgang til branchen. 
For aktiviteter i relation til turismen bliver disse vanskeligheder forstærket på grund af 
turismefagenes forskelligartethed, som naturnødvendigt betinges af det lokale miljø, 
samt de hurtige ændringer, som turismemarkedet må foretage for at kunne tilfredsstille 
efterspørgslen. 
Ligeledes bør man tænke på, at turismen kan være en sæsonpræget aktivitet, og at den 
undertiden er et supplering til en anden hovedaktivitet, som ikke nødvendigvis udøves i 
samme sektor. 
I tråd med den generelle fremgangsmåde ved den fælles intervention på området har 
Kommissionen i erkendelse af de nationale forskelle fremmet oprettelse af 
tilnærmelsesværktøjer, som ikke kræver standardisering af systemerne, men udspringer 
af den gensidige anerkendelse af diplomer. 
Fremgangsmåden følges endnu ikke i alle regioner og forskellige aktivitetssektorer inden 
for turismen. Det er derfor nødvendigt med en ekstra indsats til bedre forståelse af 
problemerne og bestemmelse af, hvilke instrumenter og hvilket aktionsniveau, der er 
bedst egnede til at opnå optimal respons. 
BEVARELSE AF ET KONKURRERENDE MARKED 
At Kommissionen har indført konkurrenceregler på turismeområdet både for 
virksomheder og for statens indgriben, bidrager til at sikre en harmonisk udvikling af 
turistbranchen inden for Fællesskabet. Dette bekræftes ved: 
• Kommissionens velvillige indstilling over for statsstøtte til fordel for turismen, især 
når den gives til dårligt stillede regioner eller SMV; 
15 
• Kommissionens strenghed med hensyn til at undersøge og evt. sanktionere visse 
konkurrencefordrejende metoder, som anvendes af store koncerner eller selskaber, 
der opererer inden for turismen. 
På dette område risikerer små og mellemstore virksomheder, der enten er dårligt 
informerede eller frygter at udsætte sig for noget, ikke at udnytte deres rettigheder fuldt 
ud. Imidlertid har samarbejdet mellem erhvervsfolk, der føler sig forfordelt på grund af 
ovennævnte metoder, vist sig at være afgørende for opretholdelsen af et konkurrerende 
marked. 
BEDRE VIRKSOMHEDSMIUØ OG HURTIGERE UDVIKLING 
Turismevirksomhederne kan drage fordel af alle de aktioner, der gennemføres for at 
skabe et miljø, der er gavnligt for erhvervsvirksomhed i almindelighed og SMV i 
særdeleshed. 
Arbejdet med administrativ forenkling eller forlods evaluering af 
Fællesskabslovgivningens indvirkning på virksomhederne giver disse de rette betingelser 
for egen udvikling uden for tunge administrative byrder. 
Blandt de specifikke tjenester, der tilbydes virksomhederne for at de kan forbedre deres 
tilpasningsevne til det indre marked, har turismevirksomhederne vist særlig interesse for 
informationsværktøjerne i Fællesskabets aktiviteter og for initiativer til skoling af ledere 
til det indre marked. 
Videre forstærkning og udvikling af instrumenter til støtte for SMV's tværnationale 
samarbejde er de store trumfer i internationaliseringen af turismevirksomhederne. Dette 
bekræftes ved, at man nu kan kalde hele seks hundrede medlemmer i Business 
Cooperation Network, når man ønsker i al fortrolighed at lede efter samarbejdspartnere; 
eller at man nu kan danne en EØFG, en ny juridisk enhed for samarbejde mellem 
virksomheder, foreninger eller personer, og som nu anvendes i alle Fællesskabets lande 
og i flere aktivitetssektorer inkl. turisme. 
Flere pilotprojekter af internationalt omfang, der skal indføre ny teknologi i 
turismeerhvervet, vidner om den betydning, som Kommissionen tillægger dette aspekt, 
og om den betydelige interesse, som også erhvervsfolk udviser ved at opmuntre 
Kommissionen til at fortsætte i denne retning. 
TILPASNING AF ARBEJDSTILBUD TIL EFTERSPØRGSLEN 
For de aktiviteter, hvor de menneskelige ressourcer er den vigtigste produktionsfaktor, 
som det er tilfældet for turismen, får investering i aktioner til fordel for undervisning og 
erhvervsuddannelse en direkte og evident indvirkning på de tilbudte tjenesters kvalitet 
og konkurrenceevne. 
16 
Kommissionen mener at kunne bidrage væsentligt til samarbejdet mellem 
medlemsstaterne ved at anvende en sammenhængende fremgangsmåde på disse områder 
som støtte og supplering til de nationale politikker. På det operationelle plan forudsætter 
dette en forlods rådighed over finansielle foranstaltninger til støtte for de lovmæssigt 
fastsatte principper og til supplering af dem, der forventes på nationalt plan, således at 
erhvervsdrivendes bevægelighed effektiviseres, og kvaliteten af uddannelse og diplomer 
i Fællesskabet højnes. 
I disse rammer indgår endvidere de programmer på området undervisning og 
erhvervsuddannelse, som indledtes i 1987, og som Kommissionen nu omlægger for at 
opnå større effekt og sikre en bedre rentabilitet på Fællesskabets finansielle investering. 
UDVIKLING AF TRANSPORTSYSTEMER 
Transportmåden er en integreret del af et turistophold ligesom destinationen eller typen 
af indlogering, eftersom rejsen er den grundlæggende betingelse for turismen. 
Det forudsætter en større tilpasning af transportmåderne i forhold til turisters adfærd og 
dermed til de handelsmæssige strategier, som erhvervsfolk følger, når de udbyder rene 
turismetjenester (hoteller, campingpladser, forlystelsesparker m.v.). 
De turistmæssige udviklingspoler opbygges stadig mere ud fra kommunikationsnetværk; 
undertiden genererer nye transportinfrastrukturer nye forbrugernetværk. 
Ved at støtte udviklingen af et effektivt og integreret europæisk transportnetværk, som 
samtidig tager hensyn til de tilknyttede miljøaspekter, undervurderer Kommissionen 
ikke følgerne af en sådan plan for turismen. Den bestræber sig i forbindelse med planen 
på at sikre de nødvendige synergier ved især at søge en større harmonisering blandt de 
ansvarlige for turisme og transport i medlemsstaterne. 
3. Direkte foranstaltninger på turismeområdet 
3.1 Målsætninger og aktioner i 1992 
Hensigten med forpligtelsesbevillingerne fra 1992 var at give et foreløbigt svar på de 
mål, som var opstillede i meddelelsen til Rådet om "EF-handlingsplan på 
turistområdet"9. 
Driftsbudgettet for "Turisme" var i 1992 på et samlet beløb af 5.642.000 ECU og 
KOM(91)97 endelig udg. af 16.4.91 
17 
omfattede to budgetlinjer, én for aktioner på turismeområdet (4.892.000 ECU), den 
anden for promotion af turismen (750.000 ECU). 
Over 70% al forpligtelsesbevillingerne er anvcndl (il støtteordninger. Det har gjort det 
muligt at udløse større både offentlige og private ressourcer i alle medlemsstaterne til 
gennemførelse af projekter med høj demonstrationsværdi, som aldrig ville have set 
dagens lys, havde det ikke været for Fællesskabets indsats. 
Fællesskabsaktionen er således koncentreret om tre hovedfelter med følgende 
målsætninger: 
• Bedre kendskab til turismeområdet, dets komponenter og udvikling samt rundkastning 
af analyseresultater; 
• udvikling af det tværnationale samarbejde mellem de forskellige aktører inden for 
turismen (erhvervsfolk, nationale og lokale offentlige myndigheder, foreninger m.v.), 
således at turismeaktiviteterne varieres og udvikles i harmoni med miljøet; 
• promotion af Europa som turistmål i de mest lovende af fjerne tredjelande. 
OPNÅEDE OG FORVENTEDE RESULTATER 
Vedrørende mål nr. 1: 
• Statistik 
I det fortsatte samarbejde med Eurostat og gennemførelse af Rådets afgørelse 
90/665/EØF bidrager denne aktion inden for rammerne af de disponible bevillinger 
til en bedre indsamling og rundkastning af turismestatistikker på fællesskabsplan; der 
defineres endvidere en referenceramme for udarbejdelse af sammenlignelige 
turismestatistikker. Formålet med dette er at råde over et informations- og 
beslutningsværktøj, som hverken erhvervsfolk, nationale administrationer eller 
Fællesskabets institutioner kan undvære. En mere detaljeret gennemgang af denne 
aktion gives i kapitel III, pkt. 14. 
Beløb: 250.000 ECU 
• Undersøgelser og rundkastning af resultaler 
Som afslutning på undersøgelsesprogrammet, der indledtes i 1990, er der gennemført 
fire undersøgelser for at indhente grundige analyseresultater til en bedre ledelse af 
fællesskabsaktionen og en bedre bedømmelse af turismeerhvervets konkurrenceevne 
(især SMV's) i hele Fællesskabet. Undersøgelsesopgaven omfatter indvirkning af ny 
teknologi, sektorens strukturer både i mikro- og makroøkonomisk sammenhæng og 
kvalitativ forbedring af turismetjenester set fra forbrugerside. 
18 
Fremlæggelse af resultaterne af tidligere gennemførte undersøgelser på en vigtig 
konference arrangeret i samarbejde med det portugisiske formandskab gav mulighed 
for en åben og tilbundsgående konfrontation mellem mere end 200 fagfolk 
vedrørende sektorens forskellige indsatser og om Fællesskabets rolle på området. 
Beløb: 646.487 ECU 
Vedrørende mål nr. 2: 
• Turisme og miljø 
På baggrund af den strategiske betydning, der tillægges miljøet og nødvendigheden af 
miljøhensyn ved udviklingen af turismeaktiviteter, har en indkaldelse af forslag givet 
over 300 forslag, hvoriblandt 23 særligt fornyende, tværnationale projekter er blevet 
udvalgt. 
EF-bevillinger bidrager således konkret til at gennemføre og promovere konceptet 
"vedvarende" også på turismeområdet. 
Bevilget beløb : 2.732.817 ECU 
• Diversificering af turismeaktiviteterne 
For at kunne besvare de talrige anmodninger fra alle de berørte kredse, er en ofte 
symbolsk støtte blevet givet fra Fællesskabet til flere dusin projekter, som skal gøre 
turismeaktiviteterne mere varierede og en præcisere vurdering af det indre markeds 
effekt ud fra områdets særlige karakter. De projekter, der har fået støtte inden for 
disse rammer, er blevet valgt på bagrrund af deres muligheder for overførsel og 
anvendelse som model, samt på grund af den permanente karakter af de påregnede 
virkninger. 
Beløb: 1.206.991 ECU 
Vedrørende mål nr. 3: 
• Promotion 
På baggrund af de begrænsede bevillinger, der er givet til at promovere Europa som 
turistmål, har man udvalgt to projekter efter indkaldelse af forslag. De valgte 
promotionsmetoder var rettet mod markederne i USA og Japan. Formålet er 
sensibilisering af turismens "meningsdannere" i disse lande gennem "opdragende 
rejser" bestemt for visse socio-faglige kategorier (fagpresse, opinionsdannere og 
-formidlere), således at de får de nødvendige kundskaber til at dreje den kommende 
promotionsaktion på basis af en direkte markedsapproach. 
Beløb: 750.000 ECU 
19 
3.2 Mål og aktioner i 1993 
Siden juli 1992 råder Fællesskabet for første gang over en EF-handlingsplan for 
turismen10, fastlagt for en tre års periode og med et budget på 18 MECU. 
Planen gælder det samlede turismeerhverv og skal først og fremmest begunstige en 
fælles fremgangsmåde for de mellem- og langfristede indsatser, som er åbne for 
europæisk turisme. Den skal desuden forbedre kvalitet og konkurrenceevne for 
Fællesskabets turisme, således at man gennem et bedre kendskab til efterspørgslen også 
kan gøre udbudet bedre. 
For at sikre turismeplanens rigtige komplementaritet med igangværende aktioner på 
fællesskabsplan inden for rammerne af andre specifikke programmer og politikker, er 
denne plan koncentreret om tre felter: 
• En bedre placering af turismen i Fællesskabets og medlemsstaternes politikker; 
• samarbejde med repræsentanter for sektoren og de forskellige erhvervsorganisationer; 
• støtte til udvikling af specifikke aktioner. 
Felt nr. 1 tager sigte mod en bedre sammenhæng mellem initiativerne: 
- I Kommissionen sammen med der tjenester, der fører en politik eller træffer 
foranstaltninger, der kan have indflydelse på turismeerhvervet; 
- sammen med medlemsstaterne for at styrke deres aktion på visse turismeområder, 
udvikle aktioner for optimal tilnærmelse af deres politikker og fremsskaffe 
nødvendige, almene informationer om erhvervet, så vejledningen omkring 
medlemsstaternes aktioner bliver bedre og alle former for international udveksling 
om turisme større. 
Felt nr. 2 gennemføres hovedsagelig gennem harmoniserings- og 
koordineringsaktiviteter: 
- Med sektorens faglige ansvarlige for tydeligere at fremhæve erhvervets 
økonomiske og sociale betydning, sikre en bedre repræsentation af dets interesser 
og udvikle informationsformidlingen inden for selve branchen om forskellige 
retningslinjer og foranstaltninger på fælleskabsplan, som kan få direkte 
konsekvenser for branchens funktion. 
10 EFT L 231 af 13.8.92, s. 26 
20 
Felt nr. 3 viser sig hovedsagelig i vejledende aktioner: 
- Bedre information af turister og branchefolk; 
- støtte til projekter, der kan tjene som eksempler til efterfølgelse, og som kan 
overføres til andre regioner i Fællesskabet; 
- almindelig, kvalitativ forbedring af turismens tjenester og ydelser. 
Promotion er genstand for særlige, pilotagtige aktioner, som skal gøre det muligt i stor 
målestok at udforske og teste fjerne markeder og udvikle turistbesøge fra disse lande på 
basis af Fællesskabets og Europas globale image som turistmål. 
De særlige foranstaltninger dækker et ret bredt interventionsfelt på meget forskellige 
områder (kultur- landligger og socialturisme kontra miljø, erhvervsuddannelse m.v.). 
Disse aktioner henvender sig direkte til offentlige myndigheder, ansvarlige i erhvervet 
og til turisterne selv. 
De indgår i rammen af en fælles aktion med den støtte, Fællesskabet kan give til 
sektorens generelle udvikling inkl. en sikker gevinst for Fællesskabet. 
EF-handlingsplanen til fordel for turismen har været i gang siden 1. januar 1993. Der er 
tildelt den 7 MECU i det første aktive år, hvoraf 1 MECU er bevilget af 
budgetmyndigheden til pilotaktioner for promotion af Europa. 
1993-aktioner følger efter aftale med medlemsstaterne Rådets tidsplan og prioritering. 
Hovedformålet var allerede fra det første år at fastslå, at planen supplerer mange af de 
aktioner, der gennemføres i Fællesskabet og undertiden i medlemsstaterne, samt den 
vilje til koordinering og samordning, den indeholder. 
Der er derfor lagt vægt på tværnationale aktioner gennem støtte til grænseoverskridende 
samarbejdsinitiativer og aktioner, der skal sikre bedre turistinformation, hvilket sker 
gennem oprettelse af og samarbejde mellem regionale og nationale strukturer i de 
forskellige medlemsstater samt generelt med alle metoder, der kan føre til en varig 
tilnærmelse af partnere på turismeområdet. 
Disse aktioner kan omfatte nabolandene i EØS eller i Central- og Østeuropa. De har 
modtaget en samlet bevilling på 2.000.000 ECU. 
Der er endvidere gjort en betydningsfuld indsats i 1993 for at udvikle tværnationale« 
former for kulturturisme, hvor Fællesskabet har bidraget med at planlægge og udvide 
kulturrejser i Europa samt at promovere disse rejser. Også her var initiativerne 
henvendt til nabolandene. 
21 
Disse aktioner udløste bevillinger til et beløb af 1.260.000 ECU. 
De øvrige aktioner, der er indledt i overensstemmelse med planens prioritering, 
omfatter hovedsagelig: 
• En række publikationer til sikring af bedre information af turister og erhvervsfolk i 
turismesektoren: WHO's Who for europæiske turismeorganisationer, Praktisk 
vejledning for fælles foranstaltninger til fordel for turismen, Praktisk vejledning for 
handicappede turister, Håndbog for turismens branchefolk i at gøre Europa lettere 
tilgængeligt for handicappede turister: i alt 201.000 ECU; 
• indstiftelse af den europæiske pris for "Turisme og miljø" som et bidrag til at gøre 
hele sektoren lydhør over for miljøproblematikken, identificere og fremme 
vellykkede forsøg og ophøje dem til modeller: i alt blev der i 1993 bevilget 380.000 
ECU til denne operation; 
• forbedring af kendskabet til turismen, dens komponenter og udvikling gennem 
opstilling af en harmoniseret statistik (forpligtelsesbevilling: 250.000 ECU) og 
gennem igangsættelse af to nye undersøgelser af europæernes rejseplaner og aktuelle 
fiskale og budgetmæssige foranstaltninger i medlemsstaterne (forpligtelsesbevilling: 
800.000 ECU); 
• igangsættelse af pilotaktioner til promotion på fjerne markeder af Europa som 
turistmål: 1 mio. ECU. 
Foreløbige aktioner er ligeledes sat i gang inden for erhvervsuddannelse med støtte til 
initiativer foreslået af ETEN-netværket (European Tourism Educational Network), som 
omfatter universiteter i Spanien, Frankrig, Italien, Det forenede Kongerige og 
Nederlandene. Til disse aktioner svarer en forpligtelsesbevilling på 200.000 ECU. 
lindelig har det tværnationale samarbejde med baggrund i planens aktioner ligeledes 
gjort sig gældende gennem en direkte støtte fra Fællesskabet til aktironer for uddannel 
af mellemledere og ledere inden for turisme i Central- og Østeuropa og gennem et 
indledende pilotforsøg af begrænset omfang i Hviderusland. Dette projekt drejer sig om 
overførsel af teknologi og har et budget på 250.000 ECU. 
22 
III. Fællesskabets politikker, programmer og foranstaltninger med 
indvirkning på turismen 
1. Turisters rettigheder 
1.1 Afskaffelse af de fysiske grænser 
I EØF-traktatens art. 7A (tidligere Art. 8A) bestemmes etableringen af det indre 
marked. Da det indre marked defineres som et "område uden indre grænser", skal det 
fungere på samme betingelser som et nationalt marked: Varer, tjenesteydelser, kapitaler 
og personer skal kunne cirkulere på området uden grænsekontrol mellem 
medlemsstaterne på samme måde som mellem regionerne i en stat. 
Det er indlysende, at opfyldelsen af dette mål vil bidrage til en friere færden for turister 
og til udvikling af turismen i almindelighed. 
1.1.1 Personkontrol 
Ifølge Kommissionen og de fleste medlemsstater kan dette "område uden indre 
grænser" kun komme til at virke konkret og effektivt, hvis det gælder for alle dem, der 
færdes inden for området; enhver fortolkning af art. 7A i retning af, at den kun skal 
gælde for statsborgere i Fællesskabet, ville berøve denne bestemmelse enhver form for 
hensigtsmæssighed. 
Derfor gælder afskaffelsen af den indre grænsekontrol alle personer uanset nationalitet. 
Afskaffelsen af paskontrollen bør ledsages af foranstaltninger, som fjerner grundene til 
den indre grænsekontrol, dvs. harmonisering af medlemsstaternes lovgivning, indførelse 
eller styrkelse af samarbejdet mellem medlemsstaterne og etablering af en effektiv 
kontrol ved de ydre grænser. 
Flere områder berøres af disse ledsageforanstaltninger: Asylret, visumtvang, 
kontrolforanstaltninger ved de ydre grænser, det politimæssige samarbejde, det 
strafferetlige samarbejde m.v. 
Nogle af disse nødvendige ledsageforanstaltninger er ikke udarbejdet i rette tid af de 
pågældende tværnationale organer. Bl.a. har medlemsstaterne ikke afskaffet 
personkontrollen pr. 31. december 1992 som fastsat i EØF-traktatens art. 7A. 
Siden traktaten om Den europæiske Union trådte i kraft den 1. november 1993, har alle 
de nødvendige ledsageforanstaltninger sorteret enten under Fællesskabskompetencen 
eller under samarbejdet inden for det retslige område og de indre anliggender ("den 
23 
tredje søjle"). 
I den ny juridiske situation efter Den europæiske Unions ikrafttræden den 1. november 
1993 har Kommissionen godkendt supplerende forslag til forelæggelse for Rådet og 
Europa-Parlamentet om: 
• En konvention om personkontrol ved de ydre grænser i henhold til art. K.3(2)(c) i 
traktaten om Den europæiske Union, og 
• et forslag til en forordning, der fastsætter de tredjelande, hvis statsborgere skal være 
i besiddelse af visum, når de passerer medlemsstaternes ydre grænser - fremlagt i 
henhold til art. 100C i traktaten om Det europæiske økonomiske Fællesskab. 
Disse foranstaltninger er væsentlige for afskaffelse af personkontrol ved de indre 
grænser. I den forstand udgør de vigtige elementer af Kommissionens løbende strategi 
til sikring af formålet med art. 7A i traktaten om oprettelse af Det europæiske 
økonomiske Fællesskab vedrørende den frie bevægelighed for personer. 
Den reviderede konvention om personkontrol ved de ydre grænser, erstatter et udkast til 
et dokument, der forhandledes inden for rammerne af det tværnationale samarbejde. 
Den reviderede Konvention er tilpasset afsnit VI i traktaten om Den europæiske Union 
og tager hensyn til udviklinger, der måtte komme, efter at der i juni 1991 blev opnået 
enighed om alle aspekter af teksten, bortset fra bestemmelsen om territorial gyldighed 
(problemet med Gibraltar). Efter ikrafttrædelsen af traktaten om Den europæiske Union 
er det vedtaget, at visse aspekter af visumpolitikken, der tidligere var omfattet af 
konventionen, men nu er underkastet Fællesskabets kompetence i medfør af art. 100c, 
overføres til den foreslåede forordning if. art. 100C samt muligheden for (i henhold til 
art. K3), at give Domstolen kompetence med hensyn til konventionen. Andre 
ændringer, der skal foretages i teksten, tager hensyn til indgåelsen af aftalen om 
oprettelsen af det Europæiske Økonomiske Samarbejde og vedtagelsen af Rådets 
forordning fra 1991 og 1992 om bagagekontrol. Hvad angår spørgsmålet om Gibraltar, 
finder Kommissionen, at den ikke bør tage stilling til et spørgsmål, medens det 
forhandles af de mest berørte medlemsstater. 
Forslaget til en forordning, der fastsætter hvilke tredjelandes statsborgere, der skal være 
i besiddelse af visum, når de passerer medlemsstaternes ydre (nationale) grænser, er 
implementeringen af Romtraktatens ny art. 100C. Dette var et af de forhold, som 
Europa-Rådet anmodede Kommissionen om at lade indgå i en specifik handlingsplan: 
Kommissionen har besluttet at fortsætte og forelægge forslaget sammen med den 
reviderede konvention om de ydre grænser. Forslaget indeholder en liste over lande, 
hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum, når de passerer Fællesskabets ydre 
grænser. Listen er udarbejdet på grundlag af det arbejde, der allerede er udført af ni 
medlemsstater inden for rammerne af Schengen-aftalen. Det er tanken, at Rådet på et 
senere tidspunkt skal afslutte harmoniseringen af dette forhold ved at opstille en 
24 
udtømmende og bindende liste over lande, hvis statsborgere skal være undtaget fra 
visumkravet. 
Så længe denne harmonisering ikke er fuldt gennemført, står det stadig medlemsstaterne 
frit, om de vil pålægge tredjelandes statsborgere visumtvang, når landet ikke er optaget 
i tillægget til forordningen. Det kan dog under ingen omstændigheder give anledning til 
kontrol i strid med art. 7A. Disse to dokumenter er vigtige for turismen. 
For turister fra tredjelande vil ratificeringen af konventionen om de ydre grænser og 
den ordning, den ville medføre, gøre meget til at styrke deres opfattelse af Europa som 
et samlet turistmål. 
I de to dokumenter fastsættes princippet om gensidig anerkendelse af visa. Således vil 
en medlemsstat ikke kunne nægte en tredjelandsstatsborger ret til at passere sine 
grænser, hvis han har visum til et kortvarigt ophold udstedt af en anden medlemsstat. 
Man kan ikke bortvises udelukkende med den begrundelse, at visummet ikke er udstedt 
af medlemsstatens egne kompetente myndigheder. 
I konventionen fastlægges ligeledes princippet om samme gyldighed for opholdstilladelse 
og visum. Dette princip tillader en person, der er i besiddelse af en opholdstilladelse 
udstedt af en medlemsstat, at passere Unionens ydre grænser udelukkende på grundlag 
af denne opholdstilladelse, selv om statsborgere i hans hjemland principielt er 
underkastet visumtvang. 
Gensidig anerkendelse af visa og samme gyldighed for opholdstilladelse og visum ved 
passage af de indre grænser og for kortvarige ophold er endnu ikke dækket af noget 
lovinitiativ på Unionsplan. 
Det bør endvidere nævnes, at gennemførelseskonventionen (af 19. juni 1990) for 
Schengen-aftalen af 14. juni 1985, der omfatter fuld afskaffelse af personkontrol ved de 
indre grænser mellem de tilsluttede medlemsstater (alle bortset fra Danmark, Irland og 
UK), endnu ikke er gennemført. Den seneste frist (1. februar 1994) blev ikke overholdt; 
der er endnu ikke fastsat nogen ny dato. 
Denne konvention omfatter princippet om gensidig anerkendelse af visa og samme 
gyldighed for opholdstilladelse og visum for passage af de indre grænser mellem de 
pågældende ni medlemsstater. 
1.1.2 Varekontrol 
Siden 1. januar 1993 skal varer, der passerer Fællesskabets indre grænser, ikke længere 
kontrolleres. Relevante for turismen er her kun kontrol af det, som turister har med sig 
over grænserne og af deres transportmiddel. 
25 
KONTROL AF HÅNDBAGAGE 
Rådets forordning (EØF) 3925/91n af 19. december 1991 og Kommissionens forordning 
(EØF) 1832/92 af 3. juli 199312, som trådte i kraft pr. 1. januar 1993, har yderligere 
lettet turistrejser og passagertransport ad landevejen ved at ophæve kontrol og 
formaliteter for passagerers bagage på fly- og sørejser inden for Fællesskabet. Dog 
hjemler forordningen sikkerhedskontrol. 
KONTROL AF TRANSPORTMIDLER 
Direktivet om almindelige forbrugsafgifter, der trådte i kraft den 1. januar 1993, har 
yderligere betydet en stor lettelse ved turistbussers passage af indre Fællesskabsgrænser. 
Heri ophæves nemlig bestemmelsen om, at erhvervsmæssige passagerkøretøjer afgiftsfrit 
kan medføre et kvantum brændstof, og erstattes af en bestemmelse om, at et normalt 
indhold i brændstoftanke ikke kan pålægges afgifter i bestemmelsesmedlemsstaten13. 
Med Rådets forordning (EØF) 3356/91, der blev vedtaget den 7. november 199114 og 
trådte i kraft den 1. januar 1993, afskaffes grænsekontrol og andre formaliteter for 
køretøjer og færger (fx kontrol af passagerlister og førerbeviser, syns- og 
typegodkendelser for motorkøretøjer). 
1.2 Ophævelse af fiskale grænser 
Fra den 1. januar 1993 kan privatpersoner som hovedregel købe alt med skat og told 
betalt i en anden medlemsstat og skal ikke erlægge yderligere moms eller anden afgift i 
hjemlandet, når de vender tilbage med deres indkøb. Det skyldes direktiverne 
91/680/EØF af 16. december 199115 og 92/12/EØF af 25. februar 199216, der ophæver 
kontrolforanstaltninger ved de indre grænser. 
ii 
12 
13 
14 
15 
16 EFT L 374 af 31.12.91, s. 4 
EFTL 185 af 6.7.92, s. 8 
EFT L 76 af 23.3.92, s. 1, Rådets direktiv 92/12/EØF af 25.2.92. 
EFT L 318 af 20.11.91, s. 1. Rådets ændrede forordning (EØF) 4060/89 af 21.12.89, EFT 
L 390 af 30.12.89, s. 18. 
EFTL 376 af 31.12.91, s. 1 
EFTL 76 af 23.3.92, s. 1 
26 
For afgiftspligtige varer og nye transportmidler gælder dog særlige regler. 
AFGIFTSPLIGTIGE VARER 
For alkoholiske drikke, tobaksvarer og mineralolie gælder den generelle regel dersom 
varerne er til den rejsendes eller hans families personlige brug. Skal de derimod 
videresælges i en anden medlemsstat, skal der betales afgift i den medlemsstat, hvor 
varerne skal videresælges. 
Kvantum er et af kriterierne ved afgørelsen af, om alkoholiske drikke og tobaksvarer 
medføres i erhvervsøjemed eller til personlig brug. Kvanta, der ligger under følgende 
grænser, anses normalt for at være udelukkende til personlig brug: 
800 cigaretter 
400 cigarillos 
200 cigarer 
1 kg røgtobak 
10 liter spiritus 
20 liter hedvin (fx portvin og sherry) 
90 liter bordvin (herunder dog højst 60 liter mousserende vin) 
110 liter øl 
I en overgangsperiode kan Irland fortsætte med 50% lavere grænser for bordvin og øl 
og Danmark med de kvantitative restriktioner for tobak og spiritus, der var i kraft den 
31. december 1992. 
En privatperson, som medfører større kvanta end ovenstående, kan afkræves et 
påvisning af, at varerne er til eget eller familiens personlige brug. Kan han det, kan der 
ikke opkræves ekstra afgifter. 
For mineralolier kan bestemmelseslandet opkræve afgift, når et produkt transporteres i 
en typisk beholder. 
NYE TRANSPORTMIDLER 
For nye transportmidler (motorkøretøjer, fly, både og motorcykler) opkræves afgifter i 
bestemmelseslandet, der normal er stedet, hvor det ny transportmiddel indregistreres til 
brug. 
Nye transportmidler købes således uden moms i en medlemsstat, hvor de ikke skal 
indregistreres til brug, hvorefter der betales moms og eventuelle andre afgifter i den 
medlemsstat, hvor transportmidlet skal anvendes. Det bør erindres, at medlemsstaterne 
fortsat kan pålægge nationale afgifter, fx registreringsafgift, når blot disse afgifter ikke 
opkræves ved grænsen. 
27 
Udtrykket "transportmiddel" dækker: 
• fartøjer på over 7,5 m's længde, 
• fly med startvægt på over 1550 kg, samt 
• motoriserede køretøjer med slagvolumen på over 48 cm1 eller effekt på over 7,2 kW 
til person- eller varetransport. 
Transportmidlerne betragtes ikke længere som "nye", når: 
• De er købt mere end 3 måneder efter datoen for den første ibrugtagning; 
• de har tilbagelagt mere end 3000 km (køretøjer) eller været i drift mere end 100 
timer (fartøjer) eller mere end 40 timer (fly). 
For andre transportmidler gælder den generelle regel, og der skal betales moms i den 
medlemsstat, hvor købet finder sted. 
AFGIFTSFRI BUTIKKER 
Om end en opretholdelse på længere sigt af punktafgiftsfrit salg synes at være 
uforenelig med det indre markeds mål, har man accepteret, at transportbranchen 
behøver tid til at omstille sig til tabet af denne betydelige indtægtskilde. I henhold til 
art. 28k i direktiv 77/388/EØF, som er ændret ved direktiv 91/680/EØF, og art. 28 i 
direktiv 92/12/EØF17 kan afgiftsfrit salg fortsætte indtil den 30. juni 1999 i lufthavne, 
på fly og færger samt ved passage gennem Kanal-tunnelen. De kvantitative grænser er 
følgende: 
Tobaksvarer 
200 cigaretter 
100 cigarillos eller 
50 cigarer eller 
50 g røgtobak 
Alkoholiske drikkevarer og parfume 
1 1 spiritus eller 
2 1 mellemklasseprodukter 
2 1 vin 
50 g parfume 
1/4 1 eau-de-Cologne 
Derudover kan hver person købe afgiftsfrie varer for højst 45 ECU pr. rejse. 
17 EFTL 76 af 23.3.92, s. 1 
28 
Efter en fælles holdning fra Rådet er denne nu grænse hævet til 90 ECU. 
Det afgiftsfrie salg skal imidlertid fortsat fungere uden toldkontrol ved grænserne. 
Derfor har sælgeren fra og med 1. januar 1993 ansvaret for, at salget pr. rejsende og 
pr. rejse holdes inden for de ovenfor anførte grænser. Hver medlemsstat skal tage 
passende skridt til at gøre de rejsende bekendt med gældende grænser for salg fra 
afgiftsfri butikker. 
REJSENDE FRA TREDJELANDE 
For personer, der kommer rejsende til Unionen fra et tredjeland, gælder ovennævnte 
grænser for tobaksvarer, alkoholiske drikke og parfumer ligeledes. Efter en fælles 
holdning vedtaget af Rådet hæves værdigrænsen fra 45 ECU til 175 ECU. Tyskland er 
bemyndiget til at udskyde den nye grænses ikrafttræden til 31. december 1998 for 
rejsende, der kommer ind i landet via en landegrænse, der løber mellem Tyskland og et 
land uden for EU eller EFTA, eller ad en kystsejladsrute fra sådanne lande. Samtidig 
har Rådet besluttet, at Spanien indtil 31. december 2000 kan anvende en værdigrænse 
på 600 ECU for rejsende fra De kanariske Øer, Ceuta og Melilla, og som rejser ind i 
spansk territorium på den i art. 3, stk. 2 og 3, i direktiv 77/388/EØF definerede måde. 
1.3 Turisten som forbruger 
Fællesskabets indbyggere er alle forbrugere af en lang række varer og tjenester. 
Forbrugerne har fordel af det indre marked, hvor grænsekontrollen forsvinder, og 
konkurrencen skærpes. Udvalget bliver større, og man kan foretage sine indkøb overalt 
i Fællesskabet. Dette gælder for turismen som for alle andre sektorer. 
Kommissionen erkender da endvidere, at forbrugerne har krav på en vis grad af 
beskyttelse og oplysning om varer og tjenester på europæisk plan i lighed med den, der 
ydes på nationalt plan. Bedre forbrugeroplysning og -undervisning kombineret med 
foranstaltninger til at beskytte det fysiske velbefindende (sikkerhed og sundhed) samt de 
økonomiske og retlige interesser skal indgive forbrugerne tillid og motivere dem til at 
købe de varer og tjenester, der udbydes over hele Fællesskabet. Alt dette og den større 
frihed til at købe vil utvivlsomt forøge strømmen af transaktioner på tværs af 
grænserne. 
De mange turismeprodukters karakter og udbudsformen kan betyde, at flere aspekter af 
Kommissionens forbrugerbeskyttelsespolitik kommer i anvendelse. Det drejer sig fx om 
kontraktlig aftale ved køb, oplysninger til forbrugeren og garanteret beskyttelse af 
forbrugernes velbefindende og deres økonomiske og juridiske interesser. 
Mange turismeprodukter (ferier, rejser, ture, og endog timeshare-ejendomme) købes 
over stor afstand og oftest fra et andet land. Almindeligvis drejer det sig endvidere om 
varer og tjenester, der betales længe før levering. Forbrugeren er derfor i høj grad 
29 
afhængig af de salgsoplysninger, der gives om produktet, og af det rejsebureau el. lign., 
der leverer produktet. Ligeledes kan turister, når de først er fremme ved rejsemålet, 
være uvidende om sprog, stedlige sædvaner for salg eller de rettigheder, de eventuelt 
måtte have. Forbrugeren risikerer derfor at blive vildledt om det tilbudte produkt eller 
blive udsat for, at rejsebureauet pålægger ekstra gebyrer eller foretager pludselige 
aflysninger uden kompensation. At hjælpe og motivere forbrugerne og især 
turismeforbrugerne til at holde sig orienteret om deres økonomiske og juridiske 
rettigheder, og om hvor de kan skaffe sig retshjælp og forbrugerbeskyttelse, er en vigtig 
rolle for Kommissionen. Alligevel bør forbrugerne ligeledes selv aktivt søge at holde 
sig orienteret. 
Art. 4.2(f) i Fællesskabets handlingsplan på turismeområdet har prioriteret 
foranstaltningen om oplysning og større forbrugerbeskyttelse for turister. 
I juli 1993 vedtog Kommissionen det andet forbrugerpolitiske handlingsplan 
(1993-1995). Heri fastlægges prioriteringen af arbejdet i de kommende år, og der sættes 
fokus på forbedring af de fire vigtigste forbrugerrettigheder (fysisk sikkerhed og 
sundhed, forbrugeroplysning, retshjælp, forbrugernes økonomiske og juridiske 
rettigheder) i indre marked18. 
I traktaten om Den europæiske Union19 gøres forbrugerbeskyttelse til et selvstændigt 
juridisk grundlag for fremtidig Fællesskabsaktion, hvilket yderligere styrker dynamikken 
i dette arbejde. 
At dette arbejde allerede er begyndt for alvor ses klart af vedtagelsen af Kommissionens 
grønbog om forbrugsvaregarantier og eftersalgsservice20 og forbrugernes adgang til 
retshjælp. 
1.4 Forbrugeroplysning og -uddannelse 
1.4.1 Program for forbrugeroplysning 
Den 24. marts 1993 præsenterede Kommissionen et større medieinformationsprogram 
med et budget på 3.000.000 ECU. Formålet var at oplyse forbrugere og nøglegrupper 
om nuværende og kommende europæisk lovgivning om beskyttelse af 
18 KOM(93)378 endelig udg., 28.7.93 
19 EFT C 224/49 af 31.8.92 
20 KOM(93)509 endelig udg., 15.11.93 
30 
forbrugerrettighederne og især at fortælle forbrugeren, at han bør spille en aktiv rolle i 
beskyttelsen af sine rettigheder - ved at holde sig orienteret. 
Programmet satte fokus på forskellige områder af forbrugerbeskyttelsen i en række 
oplysningskampagner. Første fase beskæftigede sig indgående med europæisk lovgivning 
for rejsendes og turisters forbrugerrettigheder. Om end man hovedsagelig har 
beskæftiget sig med pakkerejsedirektivet, har man også set på lovgivning, der indirekte 
vedrører beskyttelsen af turister, såsom regler for kompensation for afvisning ved 
overbookning, for edb- reservationssystemer og for diverse turistforsikringer. 
I begyndelsen af 1994 udsender Kommissionen en "Forbrugervejledning" med fokus på 
dele af Fællesskabsretten af særlig interesse for forbrugerne. I vejledningen nævnes 
desuden forbrugerrelevante områder, som endnu ikke har været taget op til behandling, 
og der gives gode råd om, hvordan man lever bedst med det indre marked inkl. 
turismemarkedet. 
1.4.2 Europæiske forbrugeroplysningscentre 
Når man gør indkøb på tværs af grænserne (og det kan meget vel være indkøb af 
turismeprodukter), har man et særligt behov for oplysning om, hvordan man skal 
sammenligne produkter og priser, hvad man skal være opmærksom på, når man køber, 
og hvor man finder de bedste tilbud på sådanne indkøbsture. Desuden kan der opstå 
behov for hjælp, hvis der bliver problemer med det indkøbte på den anden side af 
grænsen. 
Et pilotprojekt (1992-1994) har allerede sikret etablering af ti forbrugeroplysnings- og 
-rådgivningscentre i grænseegne fx ved grænseovergangene mellem Aachen og Eupen 
og mellem Aachen og Herleen. De er resultatet af et samarbejde mellem Kommissionen 
og lokale forbrugersammenslutninger. Kommissionen yder en årlig samfinansiering af 
indtil 50% af udgifterne til hvert center dog maksimalt 150.000 ECU. Hovedformålet 
med centrene er at oplyse forbrugerne om fordele og problemer ved køb af varer og 
tjenester over grænserne, fx prissammenligninger og garantiregler. Ved at holde 
forbrugerne bedre orienteret skulle denne aktion medføre en stigning i grænsehandelen 
og en bedre udnyttelse af fordelene ved et Europa uden grænser. Når flere foretager 
indkøb over grænserne, bliver også strømmen af turister større, da sådanne udflugter 
meget vel indbyder til turisme. 
1.4.3 Standardiserede oplysninger om eksisterende hoteller 
I Rådets henstilling af 22. december 198621 anbefales, at der udvikles et system af 
21 Rådets henstill. 86/665/EØF, EFT L384/54 af 31.12.86 
31 
standardiserede oplysninger om eksisterende hoteller i hele Fællesskabet, baseret på let 
genkendelige symboler, således at brugerne nemt kan vurdere det enkelte hotels 
faciliteter. Medlemsstaterne er blevet anmodet om at træffe foranstaltninger til oprettelse 
af et standardiseret informationssystem, men det endnu ikke er sket. Derfor agter 
Kommissionen at beskæftige sig nærmere med spørgsmålet, overvåge brugen af de 
anbefalede symboler i de forskellige medlemsstater og overveje, hvilke muligheder der 
er for yderligere udbygning af det nuværende system. 
1.5 Forbrugernes sundhed og fysiske sikkerhed 
1.5.1 Sikkerhed ved hotelbrande 
Der foreligger faktisk bestemmelser om minimumskrav til brandsikring af hoteller i hele 
Fællesskabet. Efter Rådets henstilling herom22 har otte medlemsstater underrettet 
Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet på dette område. Også Rådets 
direktiv23 om byggevarer fastsætter sikkerhedskrav i tilfælde af brand. 
1.5.2 Forebyggelse af ulykker 
I Rådets beslutning af 29. oktober 1993 oprettes for et enkelt år et fælles 
informationssystem for ulykker i hjemmet og i fritiden for at samle data om denne slags 
ulykker med henblik på forebyggelse. 
1.5.3 Almindelig produktsikkerhed 
Rådets direktiv 92/95/EØF af 29. juni 1992 om almindelig produktsikkerhed24 
indeholder et generelt sikkerhedskrav til alle markedsførte forbrugerprodukter, for 
hvilke Fællesskabslovgivningen ikke giver specifikke sikkerhedsbestemmelser. I 
direktivet tilpligtes ligeledes producenter og forhandlere at føre tilsyn med deres 
produkters sikkerhed, og medlemsstaterne får pligt og bemyndigelse til at sikre, at 
produkterne overholder sikkerhedskravene. Der etableres endvidere en procedure for 
information og udveksling af oplysninger om nationale foranstaltninger til begrænset 
salg eller tilbagetrækning fra markedet af produkter, der ikke overholder gældende 
regler, samt en procedure for handling på fællesskabsplan i nødstilfælde. Dette direktiv 
træder i kraft den 29. juni 1994. 
22 Rådets henstill. 86/666/EØF, EFT L384/60 af 31.12.86 
23 Rådets direktiv 89/106/EØF, EFT L40/12 af 11.2.89 
24 Rådets direktiv 92/59/EØF vedtaget 29. juni 1992, EFT L 228/24 af 11.8.92 
32 
1.6 Turisters økonomiske og juridiske rettigheder 
Der er gennemført et antal foranstaltninger, der har særlig interesse for turismen: 
1.6.1 Direktiv om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler25 
I dette nylige direktiv fra Rådet opstilles principper for forbud og omstødelse af ikke 
forhandlede vilkår i kontrakter indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, og 
som anses for urimelige i henhold til en liste over generelle kriterier. Direktivet 
indeholder endvidere en liste over typer af sandsynligvis urimelige klausuler, af hvilke 
nogle meget vel kunne optræde i kontrakter om turismetjenester. 
Med dette lovgivningsinitiativ er der taget endnu skridt fremad mod standardisering af 
forbrugerbeskyttelsen i Fællesskabet. Det er endvidere fuldt på linje med det indre 
markeds ide, da det samtidig styrker den tværnationale handel med varer og tjenester til 
mere konkurrencedygtige priser. 
1.6.2 Direktiv om pakkerejser, pakkeferier og pakketure26 
Formålet med dette direktiv er at sikre tilnærmelse af lovgivningerne om pakkeferier og 
-rejser og at indføre fælles mindstekrav til forbrugerbeskyttelsen. Det er endvidere 
tænkt som et bidrag til det indre markeds funktion, idet bureauer i den ene medlemsstat 
nu får mulighed for at udbyde deres tjenester i de andre medlemsstater, og samtidig 
giver Fællesskabets forbrugere sammenlignelige betingelser, når de køber en pakkerejse 
i en medlemsstat. I direktivet tilstræbes forbrugerbeskyttelse i flere henseender: Der 
skal før afrejsen gives detaljerede og rigelige oplysninger om en pakkerejse (defineret 
som en fastlagt kombination af mindst to elementer, som kan være transport, 
indkvartering og andre turismeydelser uden direkte relation til transport eller 
indkvartering, men som udgør en væsentlig del af pakken). Den ferierende bør være 
beskyttet af en kontrakt, som ikke ændres, med mindre det nærmere fastlægges inden 
underskrivelsen. Rejsearrangøren må ikke lade turisten i stikken på destinationen, end 
ikke i tilfælde af konkurs. Forbrugeren har ret til erstatning under visse 
omstændigheder, hvis ydelsen ikke lever op til de løfter, der blev givet i de oprindelige 
informationer. I de sjældne tilfælde, hvor der til en pakkeferie benyttes rutefly i stedet 
for charterfly, relaterer direktivet til de fælles regler for kompensation for 
25 Rådets direktiv 93/13/EØF, EFT L95/29 af 21.4.93 
26 Rådets direktiv 90/314/EØF, EFT LI58/59 af 23. 6.1990. 
33 
ruteflypassagerer, der afvises pga. overbookning27. 
Hvis en passager afvises, fordi flyselskabet har overbooket en ruteflyvning, betaler 
flyselskabet en erstatning til rejsebureauet eller rejsearrangøren, som da er forpligtet til 
at videresende den til forbrugeren. 
Fristen for indførelse af direktivet i den nationale lovgivning var den 31. december 
1992, således at det kunne træde i kraft den 1. januar 1993. Til dato har Kommissionen 
imidlertid kun modtaget meddelelse om indførelse i den national lovgivning fra 
Frankrig, Nederlandene, Det Forenede Kongerige, Portugal og Danmark. I direktivet 
fastsætter blot mindstekrav, og medlemsstaterne kan derfor vedtage strengere 
foranstaltninger end foreskrevet. Om end forbrugerbeskyttelse er af yderste vigtighed, 
bør den nationale lovgivning ikke true de pågældende turistfirmaers levedygtighed. 
1.6.3 Ansvar for fysisk skade ved levering af tjenester 
For at bringe tjenestesektoren på linje med det fremskridt, der allerede er gjort inden 
for produktsikkerhed (direktivet om produktsikkerhed i almindelighed28 og direktivet 
produktansvar29), har Kommissionen i december 90 fremsat forslag til et direktiv om det 
ansvar, der påhviler leverandører af tjenesteydelse for fysisk skade på personer og 
privat gods. 
Turismetjenester, der tilbydes individuelt og derfor ikke omfattes af 
pakkerejsedirektivet, ville have været dækket af dette forslag. 
Forslaget blev på Edinburgh-listen fundet for detaljeret og kunne ikke prøves omkring 
generelle principper. Derfor og i betragtning af de reaktioner og bemærkninger, det har 
givet anledning til, genovervejer Kommissionen nu sit forslag. 
1.6.4 Fjernsalg 
Kommissionens opstiller i sit direktivforslag minimumskrav for forbrugerbeskyttelse ved 
forhandling af kontrakter med fjernleverandører af varer og tjenester gennem medier 
27 Rådets forordning EØF 295/91 af 4. februar 1991, EFT L36/5 af 8.2.91 
28 Rådets direktiv 92/59/EØF af 29. juni 1992, EFT L228/24 af 11.8.92 
29 Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985, EFT L210/29 af 7.8.1985 
34 
som telefon, fax eller TV30. 
Navnlig fokuseres der på de forskellige aspekter af forbrugeroplysning, leveringstid og 
forbrugernes adgang til retshjælp. Fremsendes varer og tjenester uopfordret, er. et 
manglende svar fra forbrugeren ikke ensbetydende med samtykke. I forslaget, som 
Kommissionen netop har ændret på baggrund af Parlamentets udtalelse, har man henlagt 
transport-, indkvarterings-, forplejnings- og underholdningsydelser under direktivet, 
hvilket er nyt i forhold til Kommissionens oprindelige forslag. Da det drejer sig om 
ydelser, der kræver reservation, er de imidlertid fritaget fra kravet om at forbrugeren 
skal have en syv dages frist til at opsige kontrakten (tilbagetrædelsesret) uden at pådrage 
sig bøde. Et aspekt, der kan have interesse for turistbranchen, men som kræver en 
nærmere undersøgelse, er forbrugerens ret til at vælge først at betale ved leveringen. 
Status for arbejdet med dette direktivforslag var emne for en rapport fra Kommissionen 
til Rådet, der mødtes den 19. november 1993. Der er dog endnu ikke fastlagt nogen 
fælles holdning. 
Med Unionstraktatens ikrafttræden er dette forslag genstand for den samrådsprocedure, 
som forstærker Europa-Parlamentets rolle. 
Som yderligere støtte til forslaget om lovgivning på dette område har Kommissionen 
udstedt en henstilling31, der skal forstærke det kommende direktiv. Den opfordrer de 
erhvervsdrivende til at opstille kutymeregler (privatlivets fred for forbrugere, 
udsendelser og kundeakkvisition, reel markedsføring og økonomisk sikkerhed for 
kunder, der betaler forud). Kommissionen har dog endnu ikke fået meddelelse om 
opstilling af regler på baggrund af denne henstilling. 
1.6.5 Timeshare 
Køb af retten til at benytte en eller flere faste ejendomme på timeshare-basis er en 
forholdsvis ny, men hurtigt voksende sektor inden for turismen. Faktisk findes der kun 
national lovgivning om timeshare i nogle få medlemsstater. 
I henhold til statistikker fra European Timeshare Federation32 for perioden 1987-1990 
30 
31 
32 KOM(92)ll endelig udg., EFT C156/15 af 23.6.92 og KOM(93) 396 SYN 411 af 7.11.93 
Kommissionens henstilling 92/295/EØF, EFT L156/21 af 10.6.1992 
The European Timeshare Federation, der er hjemmehørende i Det Forenede Kongerige, blev 
dannet i 1991 for at varetage interesserne for timeshare-bureauerne på europæisk plan. 
Foreningens hovedformål er at fremme timeshare-princippets idé, udvikling og interesser i 
Europa og forbedre branchens omdømme. 
35 
steg ejendomsretten på timeshare-basis 72%. I øjeblikket er over 25% af alle 
timeshare-ejere europæere (650.000). I 1992 blev der i Europa solgt timeshares for 
1.000.000.000 ECU svarende til 220.000 timeshare-perioder. I 1993 forventer branchen 
at sælge 250.000 timeshare-uger, og det gennemsnitlige europæiske timeshare-køb er 
1,7 uger. 
Foranlediget af Europa-Parlamentets resolution og på opfordring af flere medlemsstater 
og større bureauer inden for selve timeshare-branchen har Kommissionen vedtaget et 
direktivforslag om beskyttelse af køberen i kontrakter om brugsret til fast ejendom på 
timeshare-basis33. Et ændret forslag er nu vedtaget af Kommissionen (ff.). Heri 
medtages nogle ændringer vedtaget af Europa-Parlamentet og nogle forslag fra Det 
økonomiske og sociale Udvalg. 
I direktivforslaget fastsættes minimumskrav for beskyttelse al køberen til 
timeshare-rettigheder mod magtmisbrug og visse timeshare-sælgeres pågående metoder. 
Det skal sikre, at forbrugerne får tilstrækkelige oplysninger, inden kontrakten 
underskrives, og at de får tilbagetrædelsesret med hensyn til aftalen og eventuelle 
tilhørende kreditordninger i en bestemt periode. 
På Rådets møde den 19. november opnåedes politisk enighed om dette direktivforslag, 
bl.a. om visse aspekter af forslaget som fx købers fortrydelsesperiode, hvor han kan 
uden videre kan trække sig ud af kontraktforholdet. Man enedes om ti dage. I denne 
periode er forudbetalinger ikke tilladt. 
Kontrakten skal indeholde et minimum af oplysninger om parterne, typen af brugsret på 
timeshare-basis og den pågældende ejendom. Et dokument med et minimum af 
oplysninger, der er nærmere beskrevet i teksten, bør udleveres køber og indgå i 
kontrakten som en integreret del. Kontrakten skal udfærdiges på den medlemsstats 
sprog, hvor køberen bor eller er statsborger. Sælgeren skal levere køberen en officiel 
oversættelse af kontrakten på sproget i den medlemsstat, hvor ejendommen er 
beliggende. Efter anden behandling i Europa-Parlamentet (ny samrådsprocedure) og 
eventuel formel vedtagelse af direktivet er det besluttet at'give medlemsstaterne en frist 
på tre år til indføring af teksten i den nationale lovgivning. 
I sidste instans skal borgere i en medlemsstat kunne købe timeshare i de andre 
medlemsstater i forvisning om, at deres juridiske og økonomiske interesser er beskyttet. 
Der lægges især vægt på førstegangssalg af timeshares. 
Nogle aspekter, som branchen gerne havde set indarbejdet i dette direktiv, er ikke 
medtaget, fx spørgsmålet om den langsigtede vedligeholdelse og forvaltning af 
33 KOM(92) 220 endelig udg., EFT C222/5 af 29.5.92 
36 
timeshare-ejendomme, og videresalg af timeshares på de mere avancerede markeder. 
1.6.6 Forbrugernes adgang til retshjælp 
1 betragtning af turismens tværnationale natur er der alvorlige problemer forbundet med 
at yde retshjælp til turisten, når en kontrakt er misligholdt eller turistens fysiske 
sikkerhed eller økonomiske interesser er bragt i fare. Uanset det stigende antal lovregler 
under udarbejdelse ligger det i en feries natur, at tiden oftest er for kort til at løse 
sådanne problemer i det land, hvor de opstår. Søgsmål føres fra hjemlandet, hvad der i 
sig selv giver anledning til problemer, fx forskellige retssystemer med forskellige 
regelsæt i hele Fællesskabet. De fysiske afstande kan ligeledes skabe problemer. I 
erkendelse af svælget mellem lovens bogstav og de faktiske forhold for en forbruger, 
der søger retshjælp, har Kommissionen udarbejdet en grønbog: "Forbrugernes adgang 
til retshjælp og afgørelse af forbrugertvister på det indre marked", (KOM(93) 576 
vedtaget den 16. november 1993). Den handler om, hvad der generelt behøves for at nå 
frem til, at forbrugeren uanset omstændighederne kan søge hurtig, effektiv og billig 
retshjælp. Der anmodes om samråd og kommentarer til grønbogen fra alle berørte 
parter inden den 31. maj 1994. 
1.6.7 Tværnationale betalingsfaciliteter 
At foretage en betaling inden for en medlemsstat er en lynhurtig proces ved hjælp af 
elektroniske overførsler mellem banker, checks eller betalingskort. For betalinger på 
tværs af grænserne er der ikke altid klart redegjort for omkostningerne ved de 
faciliteter, der tilbydes for disse transaktioner og som både turister og rejsearrangører 
har adgang til, og de kan ofte være mere komplicerede sammenlignet med indenlandske 
transaktioner. Det langsigtede mål er at skabe et indre marked, hvor der ikke er nogen 
forskelle mellem indenlandske og internationale betalingssystemer. 
En undersøgelse har vist, at betalingsmåder på udlandet er langt dyrere for forbrugerne 
end de indenlandske betalingsmåder. 
Veksling af kontanter kræver ofte "flerlags" gebyrer ofte kombineret med "faste 
provisioner" og "procenter". Disse faktorer gør ikke blot transaktionerne dyrere, men 
gør det også vanskeligt for forbrugerne at sammenligne. 
Mere forbrugeroplysning og bedre overblik over påløbende omkostninger vil ikke blot 
betyde forenkling af sammenligninger og forbrugervalg, men også skærpe konkurrencen 
mellem banker m.v. Opslag med nettosatser "alt inklusive" i nogle lande er et virkeligt 
fremskridt i denne retning. 
I sit dokument om "Betalinger i det indre marked" fra september 1990 (KOM/90/447) 
siger Kommissionen, at pålidelige, effektive og billige tværnationale betalingssystemer 
er en nødvendighed for større bevægelsesfrihed for personer, varer, tjenester og 
37 
kapitaler. 
For at opnå udbredt brug og anerkendelse af betalingssystemer i hele Den Europæiske 
Union må følgende betingelser dog først opfyldes: 
• 
• Medlemsstaterne må selv udvikle sig, så de ikke længere skelner mellem 
indenlandske transaktioner og transaktioner på en anden medlemsstat; 
forbrugerne må klart oplyses om de forskellige betalingsmåder i eller til en anden 
medlemsstat og de dermed forbundne omkostninger (herunder vekselgebyrer); 
• skjulte eller uforudsete gebyrer må afskaffes i forbindelse med veksling af kontanter i 
fremmed valuta i banker eller på vekselkontorer. 
I sidste instans vil sådanne problemer løses, når forbrugerne kan foretage internationale 
betalinger på samme betingelser og til samme pris som indenlandske betalinger. Den 
økonomiske og monetære union med indførelse af ECU som eneste europæiske valuta 
vil bidrage til at nedbringe de nuværende gebyrer ved veksling og transnationale 
betalinger. 
Akten om det indre marked indeholder bestemmelser om at styrke det monetære 
samarbejde og støtte det europæiske monetære system og ECU'en som eneste 
europæiske valuta. Disse bestemmelser er udviklet yderligere i traktaten om Den 
Europæiske Union. Økonomisk og monetær enhed er en af grundpillerne i traktaten. 
Indførelse af ECU som eneste europæiske valuta i Den Europæiske Union er planlagt til 
at finde sted senest i 1999. 
Indtil da, understreges det i traktaten, er der et stort behov for hurtigst muligt at skabe 
vilkår for hurtige, pålidelige og økonomisk rimelige betalingstjenester, der kan forbinde 
hele Fællesskabet. 
Hertil kræves ikke blot forundersøgelser med henblik på oprettelse og sammenkobling 
af elektroniske net, men også et incitament til bankerne om at udvikle fælles normer for 
bankvirksomhed i EF samt harmonisering af juridiske aspekter ved betalingssystemerne, 
således at de tværnationale transaktioner bliver billigere og mindre komplicerede. 
I sit arbejdsdokument: "Lettere betalinger over grænserne: Barriererne nedbrydes" fra 
marts 1992 (SEC(92)621) beskriver Kommissionen sit arbejdsprogram ligeledes for 
andre foranstaltninger, der betegnes som nødvendige for bedre tværnationale systemer. 
Arbejdet med disse sager forsætter. Der er allerede gjort betydelige fremskridt omkring 
normer for gennemsigtighed og kundeservice (skønt implementeringen stadig lader 
meget tilbage at ønske; Kommissionen har påtaget sig at fremlægge et direktiv, dersom 
der ikke sker en bedring). Vigtige nye tekniske standarder for tværnationale betalinger 
38 
er under udarbejdelse i den europæiske komité for banknormer i samråd med 
Kommissionen. Sidst, men ikke mindst, er der oprettet nye tværnationale betalingsnet 
mellem banker og forskellige nationale betalingssystemer. Andre er på vej. Deres mål 
er en kraftig effektivisering af tværnationale betalinger og deres billiggørelse for 
brugerne. 
2. Det indre marked 
Et fuldt funktionsdygtigt indre marked, der dækker et stort geografisk område med ca. 
340.000.000 forbrugere og 15.700.000 virksomheder i den private, ikke primære 
sektor, hvor alle former for barrierer er fjernet, er af grundlæggende betydning for 
turismens udvikling i Fællesskabet. 
Lovrammerne for det indre marked, som defineres i Kommissionens hvidbog fra 1985, 
er nu næsten helt på plads. 95% af hvidbogens liste over love er vedtaget og ved at 
blive gennemført af EF's institutioner og medlemsstaterne. Kommissionens opgave er 
nu at sikre, at det indre marked bliver en praktisk - ikke blot en juridisk - realitet. 
Konkrete skridt til at nå dette mål er fastlagt i Kommissionens nyligt offentliggjorte 
strategiske program: "Hvordan får vi mest ud af det indre marked: Et strategisk 
program" (KOM(93) 632 af 22.12.93), hvori den definerer nye udfordringer til 
Fællesskabet i forbindelse med forvaltning og håndhævelse af det indre markeds love, 
samt fremlægger yderligere politiske handlingsplaner, der gør det muligt for 
virksomheder og forbrugere at udnytte det indre marked fuldt ud. Læseren henvises til 
dette dokument for nærmere oplysninger om Kommissionens hensigter med hensyn til 
det indre markeds udvikling og til (næste) årsberetning for det indre marked for 
nærmere oplysninger om de nyeste handlingsplaner for det indre markeds funktion. 
Turismen er privilegeret, fordi den er i stand til både fysisk og psykisk at betyde 
Fællesskabets borgere og virksomheder, hvor store fordele og muligheder, det indre 
marked har at byde på. 
Komplet implementering afart. 7a i traktaten om Den Europæiske Union, vil omdanne 
Europa til et "unikt" rejsemål, hvor også turister fra tredjelande kan rejse frit omkring, 
når de én gang er kontrolleret ved ankomsten til et landene i Unionen. Med det indre 
markeds muligheder for at give Europas økonomiske vækst og velstand en kraftig 
impuls, vil der utvivlsomt opstå ny efterspørgsel efter turismetjenester. 
Transportsektorens fællesmarked og den fri etableringsret vil uden tvivl give større 
bevægelse i Fællesskabet og intensivere strømmene af turisme-aktører over grænserne. 
Foranstaltninger til afskaffelsen af fysiske, tekniske, retlige og skattemæssige grænser 
med særlig betydning for turister analyseres i kapitel TH.l. 
2.1 Afskaffelse af de tekniske og lovmæssige grænser 
39 
2.1.1 Den frie bevægelighed for arbejdstagere, studerende og liberale erhverv 
2.1.1.1 INDREJSE-OG OPHOLDSRET 
Et af de grundlæggende principper i EØF-traktaten er, at en borger fra den ene 
medlemsstat frit skal kunne bo og arbejde i de andre medlemsstater som ansat, 
praktikant eller selvstændig. 
Retten til indrejse og ophold for studerende, arbejdere eller selvstændige har særlig 
betydning for turismesektoren, der er præget af stor bevægelighed og ofte kræver, at de 
ansatte flytter til eller arbejder i forskellige lande. 
Fællesskabet vedtog de første foranstaltninger til sikring af arbejdskraftens fri 
bevægelighed så tidligt som i 196834. 
Rådets direktiv 93/96/EØF skal lette udøvelse af opholdsretten for studerende, der er 
statsborgere i Fællesskabet, og sikre dem adgang til erhvervsuddannelse uden nogen 
form for forskelsbehandling35. 
Med hensyn til unge rejsende forskere, der får stipendier under Fællesskabets 
rammeprogram for forskning og udvikling, har et ad hoc-udva\g fået til opgave at 
tilpasse modtagelsen i værtsmedlemsstaterne, således at de økonomiske vilkår for disse 
forskeres uddannelsesophold ligger fast, og forskelsbehandling undgås. 
Fællesskabsborgere, der arbejder som turistguider eller rejseledere, er stødt på særlige 
problemer. Man må her skelne mellem guider, der ønsker at etablere sig i en anden 
medlemsstat, og dem, der ledsager turister til en anden medlemsstat, medens de stadig 
har base i deres hjemland. 
Spørgsmålet om ledsagende turistguider er omfattet af art. 59 i EØF-traktaten, som det 
blev fastslået i Domstolens dom i sagerne C-198/89, C-154/89 og C-180/89 mod 
Frankrig, Italien og Grækenland. Domstolen bestemte, at medlemsstaterne ikke må gøre 
tjenester, der ydes af en turistguide på rejse med en gruppe turister fra en anden 
medlemsstat, betingede af, at denne er i besiddelse af en tilladelse udstedt af 
"gæstelandet", når disse ydelser består i at ledsage turisterne på andre steder end 
sådanne museer og historiske monumenter, som kun kan besøges med en specialguide. 
34 
35 Rådets direktiv 68/360/EØF af 15.10.68, EFT nr. L 257 af 19.10.68, s. 13. 
Rådets direktiv 93/96/EØF af 29.10.93, EFT L 317 af 18.12.93, s. 59. Domstolen 
ophævede Rådets direktiv 90/366/EØF af 28. juni 1990 om studerendes opholdsret, men har 
opretholdt dets retsvirkninger, indtil det ny direktiv træder i kraft. 
40 
Domstolen understregede, at konkurrencen blandt rejsearrangører var så stor, at 
turistguider allerede var genstand for udvælgelse, og at deres tjenester allerede 
gennemgik kvalitetskontrol. 
2.1.1.2 ETABLERINGSRETTEN 
Fællesskabets første indsats for at standardisere faglige kvalifikationer (eksaminer) i 
medlemsstaterne - hvilket førte til etableringsretten og retten til at levere tjenester på 
tværs af grænserne - var en langvarig proces. 
I 1985 anlagde Kommissionen imidlertid en ny holdning på dette område. Den opgav 
sin politik med harmonisering af de enkelte erhverv og koncentrerede sig i stedet om at 
give personer, der har taget deres eksamen i andre medlemsstater, adgang til regulerede 
erhverv i hele Fællesskabet. Der er vedtaget to direktiver på grundlag af dette princip -
vedrørende hhv. universitetsuddannelser og eksaminer på lavere niveau: 
• Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel 
ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for 
erhvervskompetencegivende, videregående uddannelser af mindst tre års varighed36 
trådte i kraft den 4. januar 1991. Princippet er, at en person med uddannelse fra den 
én medlemsstat ligeledes må kunne udøve sin profession i andre medlemsstater. Selv 
om kurserne ikke er harmoniseret, anses de for at give samme kvalifikationer og 
erfaringer med det pågældende arbejde; 
• den 18. juni 1992 vedtog Rådet direktiv 92/5 l/EØF om anden generel ordning for 
anerkendelse af erhvervsuddannelser, som ligeledes har til formål at lette adgangen 
til at udøve lovregulerede erhverv37. I det ny direktiv bibeholdes det foregående 
direktivs generelle træk og udvides det gensidige anerkendelsessystem til også at 
omfatte stillinger, hvor kravet til uddannelsesniveau ikke er så højt (kurser af mindre 
end tre års varighed efter sekundærtrinnet og niveauer svarende til kursus på 
sekundærtrinnet). 
I henhold til disse direktiver kan enhver Fællesskabsborger frit udøve sit erhverv ved at 
levere tjenester eller etablere sig i en anden medlemsstat på grundlag af de 
kvalifikationer, han har opnået i sit hjemland og efter mindst tre års erhvervserfaring 
dér. De to direktiver er ved at blive indarbejdet i medlemsstaternes nationale 
lovgivninger; det andet direktiv træder i kraft den 18. juni 1994. 
36 EFTL 19 af 24.1.89, s. 16. 
37 EFTL 209 af 24.7.92, s. 25. 
41 
Fællesskabet har endvidere vedtaget forskellige handlingsprogrammer om teknisk 
uddannelse med det formål at stimulere et snævrere samarbejde mellem industri, 
forskningscentre, universiteter og andre uddannelsesinstitutioner (se kapitel III, pkt. 9). 
Som allerede nævnt under overskriften "Indrejse- og opholdsret", er man stødt på 
problemer for statsborgere i medlemsstaterne, der arbejder som turistguider eller 
rejseledere. I direktiv 75/368/EØF om overgangsforanstaltninger fastslås direkte 
etableringsretten for rejseledere, som arrangerer pakkeferier og/eller ledsager turister38. 
Den side af deres erhverv, som omfatter detaljerede forklaringer på turiststeder, er dog 
ikke dækket. 
Turistguider, der ønsker at etablere sig i en anden medlemsstat, kan gøre det i henhold 
til EØF-traktatens art. 52. For erhvervet gælder dog forskellige regler; i nogle 
medlemsstater findes ingen regler; i andre forbeholdes turistguide-titlen personer med 
bestemte kvalifikationer, idet det dog tolereres, at andre udøver erhvervet, når blot de 
ikke benytter den beskyttede titel; i atter andre må kun personer med de foreskrevne 
faglige kvalifikationer og den krævede eksamen arbejde som turistguider. I alle tilfælde 
gælder dog ovennævnte direktiver med hensyn til gensidig anerkendelse af 
kvalifikationer. 
Dette problem har afdækket et endnu større, nemlig den store forskel i holdningen til 
styringen af visse turismefag. På den ene side har de nordlige medlemsstater tendens til 
lettere regler for turistguider m.v. På den anden side har de sydlige medlemsstater, hvor 
turismen har større økonomisk betydning, normalt strengere regler for visse fag. 
2.1.2 Fællesmarked for transportydelser 
Formålet med Fællesskabets arbejdsprogram for implementering af hvidbogens 
foranstaltninger og forslag inden for finansielle tjenester, telekommunikation og 
transport er at skærpe konkurrencen, styrke konkurrenceevnen og udvide 
valgmulighederne i det indre marked. Turisme (og transport) er et område, hvor 
levering af tjenester på tværs af grænserne er helt på linje med samtlige medlemsstaters 
virkelige interesser. Det samme gælder for erhvervslivet, idet konkurrenceevnen er en 
funktion af prisen på de leverede tjenesters. 
Fællesskabets totrins-fremgangsmåde for de vigtigste dele af transportsektoren 
omhandler vej, sø og luft. På første trin var målet en liberalisering af 
transporttjenesterne mellem medlemsstaterne, på andet trin en liberalisering af 
transporten i medlemsstaterne ved at åbne de nationale markeder for 
ikke-hjemmehørende transportører (cabotagekørsel). 
38 EFTL 167 af 30.6.75, s. 22. 
42 
Som reglerne for transportmarkedets funktion har udviklet sig, har "cabotagekørsel" 
været grundprincippet siden 1. januar 1993. Et transportfirma etableret en medlemsstat 
har ret til at udøve sin virksomhed i enhver anden medlemsstat. Tre betingelser må 
opfyldes: 
• De nye regler må ikke føre til social dumping eller uhæmmede virksomhedsopkøb; 
derfor ledsages cabotagereglerne af en harmonisering af de sociale vilkår og særlige 
konkurrenceregler; 
• tilpasning af regler for beskatning af brændstof og brug af transportinfrastrukturen 
må ikke skabe konkurrencefordrejning; 
• passagerbefordring ad landevejen og for søtransport behøver forlængede 
overgangsperioder. 
2.1.2.1 PASSAGERBEFORDRING AD LANDEVEJEN 
Den endelige åbning af bussektoren på tværs af medlemsstaterne vil betyde større 
markedsmuligheder for arrangørerne og et større udbud til mere konkurrencedygtige 
priser for turisten som forbruger. 
Ganske vist har udviklingen al passagerbefordring kunnet foregå uden de store 
restriktioner, men et selskab fra én medlemsstat, der ønskede at levere transportydelser 
i en anden medlemsstat, kunne tidligere udelukkende gøre det i grænseegne, hvor der 
forelå bilaterale aftaler. I henhold til hvidbogen har Fællesskabet indført en lovgivning, 
der giver større frihed i passagerbefordringen. Principperne om fx fri levering af 
tjenester og cabotagekørsel er her de samme som for godsbefordringen. 
Formålet med forordning (EØF) nr. 684/92 af 16. marts 1992 har været at åbne det 
internationale busmarked i EF og forenkle de eksisterende regler. Der fastsættes fælles 
regler for international personbefordring med bus og rutebil, som skal sikre uhindret 
ydelse af vejtransport for passagerer på rejser inden for Fællesskabet, herunder større 
trafiksikkerhed39. Med virkning fra 1. juni 1992 skal næsten alle lejlighedsvise kørsler 
og pendulkørsler for grupper af passagerer med indkvartering ikke længere have 
godkendelse. Denne administrative forenkling kommer især turisme-SMV'er til gode. 
Lovgivningen afgrænser de forskellige former for passagerbefordring, der stadig skal 
have godkendelse, fx rutcforbindelser og regelmæssige forbindelser uden indkvartering. 
I Kommissionens forordning EØF 1839/9210 (som er ændret ved forordning 2944/9341) 
39 EFTL 74 af 20.3.92, s. I 
40 EFTL 187 af 7.7.92, s. 5. 
43 
fastsættes de forskellige godkendelses for mer for transportydelser, der stadig skal have 
godkendelse. 
Den 23. juli 1992 vedtog Rådet forordning (EØF) nr. 2454/92, som skal gøre det 
muligt for ikke-hjemmehørende transportører at yde indenlandsk passagerbefordring i en 
medlemsstat uanset nationalitet eller etableringssted42. 
For ikke-planmæssige kørsler indføres øjeblikkelig liberalisering afkørsler "for lukkede 
døre" og særlige regler for kørsel i grænseegne. Liberaliseringen af alle øvrige 
ikke-planmæssige forbindelser sker fra 1. januar 1996. 
Situationen bliver igen taget op til drøftelse efter en rapport, der fremlægges af 
Kommissionen inden den 31. december 1995. 
2.1.2.2 TRANSPORT AD INDENLANDSKE SEJLLØB 
Fra og med den 1. januar 1993 har selskaber, der befordrer gods og passagerer ad 
indenlandske sejlløb, ret til at befordre gods og passagerer ad indenlandske sejlløb mod 
betaling i andre medlemsstater end etableringsstaten43. For Tyskland og Frankrig gælder 
dog overgangsbetingelser indtil 1995. 
2.1.2.3 SØTRANSPORT 
Med henblik på en liberalisering af søtransportydelser i medlemsstaterne vedtog Rådet 
den 7. december 1992 forordning (EØF) nr. 3577192". Liberaliseringen af 
cabotagesejlads vil dog kun komme de EF-rederier til gode, som sejler med skibe 
indregistreret i en medlemsstat under samme medlemsstats flag, forudsat at disse skibe 
opfylder alle betingelser for adgang til cabotagesejlads i medlemsstaten, samt skibe 
registreret i EUROS-registeret, når dette er godkendt af Rådet. 
2.1.2.4 LUFTTRANSPORT 
4L 
42 
43 
44 EFTL 266 af 27.10.93, s. 2. 
EFTL 251 af 29.8.92, s. 1. 
EFT L 373 af 31.12.91, s. 1, Rådets forordning (EØF) nr. 3921/91 af 16.12.91. 
EFTL 364 af 12.12.92, s. 7. 
44 
I december 1987 godkendte Rådet den første pakke af liberaliseringsforslag, hvis formål 
er gradvis frihed til at levere tjenester sideløbende med sikring af en rimelig 
konkurrence. Denne pakke markerede begyndelsen på en egentlig EF-lufttransportpolitik 
med fastsættelse af fælles regler for rater, kapacitetsdeling, markedsadgang og. 
konkurrence. Den anden "lufttransportpakke", som Rådet vedtog i juni 1990, var 
forløberen for sidste fase, som Kommissionen forelagde i september 1991. Med den 
tredje luftbefordringspakkes ikrafttræden den 1. januar 1993 er sidste fase i 
markedsliberaliseringen begyndt at træde i kraft. Processen bygger på flere grundpiller. 
En EF-lufttransportbevilling, der udstedes til hjemmehørende lufttransportselskaber i 
Fællesskabet, vilkår for flyselskabernes adgang til ruter inden for Fællesskabet samt 
rater for passagerbefordring, herunder Kommissionens muligheder for direkte indgreb 
mod ublu priser. 
Efterhånden som liberaliseringen skaber et virkeligt indre marked, harmoniserer 
Fællesskabet mange regler og bestemmelser for at give alle flyselskaber samme 
betingelser. Lovgivningen omfatter især kutymeregler for edb-reservationssystemer45, 
fælles regler for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i Fællesskabets lufthavne46, 
for kompensation til ruteflypassagerer, der afvises på grund af overbookning47, for 
harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart 
(luftdygtighed)48 samt gensidig anerkendelse af personcertifikater, der giver adgang til 
udøvelse af funktioner i den civile luftfart (rekruttering af piloter direkte fra enhver 
medlemsstat)49. Endelig har Kommissionen lovgivet om fremgangsmåden ved 
anvendelse af konkurrencereglerne på virksomheder i luftfartssektoren50. 
45 
46 
47 
48 
49 
50 EFT L 220 af 29.7.89, s. 1, Rådets forordning (EØF) nr. 2299/89 af 24.7.89, ændret EFT 
L 278 af 11.11.93, s. 1, Rådets forordning (EØF) 3089/93 af 29.10.93. 
EFT L 14 af 22.1.93, s. 1, Rådets forordning (EØF) nr. 95/93 af 18.1.93. 
EFT L 36 af 8.2.91, s. 5, Rådets forordning (EØF) nr. 295/91 af 4.2.91. 
EFT L 373 af 31.12.91, s. 4, Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16.12.91. 
EFT L 373 af 31.12.91, s. 21, Rådets direktiv 91/670/EØF af 16.12.91. 
EFT L 374 af 31.12.87, s. 1, Rådets forordning (EØF) nr. 3975/87 af 14.12.87; EFT L 
122 af 17.5.91, s. 2, Rådets forordning (EØF) nr. 1284/91 af 14.5.91; EFT L 240 af 
24.8.92, s. 18, Rådets forordning (EØF) nr. 2410/92 af 23.7.92. 
45 
Inden for disse rammer er der vedtaget to nye forordninger om fritagelse fra reglerne i 
art. 85(3) i traktaten51. 
Kapacitetsdeling 
De gamle regler, om at flyselskaber, som beflyver en rute mellem to stater, kunne 
opdele passagerkapaciteten ligeligt mellem sig, har nu måttet vige for mere fleksible 
regler for deling af kapacitet og beflyvningsrettigheder. 
Med vedtagelsen af den anden lufttransportpakke har den større fleksibilitet gjort det 
muligt for flyselskaberne at øge deres kapacitet i forhold til efterspørgslen og 
konkurrere om at levere af transportydelser52. Siden januar 1993 er de bilaterale regler 
eller aftaler om kapacitetsdeling helt forsvundet. 
Billetpriser (rater) 
En gradvis lempelse af reglerne om prisfastsættelse har gjort det muligt for 
flyselskaberne af tilbyde lavere billetpriser. Større fleksibilitet i prisfastsættelsen er 
opnået ved stort set at overlade ansvaret til selskaberne frem for at indhente 
obligatoriske aftaler fra de pågældende to medlemsstater. 
Den anden liberaliseringspakke rummer mulighed for at anvende princippet om "dobbelt 
afslag" på godkendelsessystemet for flybilletpriser, ifølge hvilket raterne ellers blev 
godkendt automatisk inden for visse fleksibilitetszoner, dersom ingen af de to berørte 
medlemsstater modsatte sig deres ikrafttræden53. Siden 1. januar 1993 har flyselskaberne 
i Fællesskabet selv frit kunnet fastsætte deres billetpriser uden forudgående godkendelse 
fra en medlemsstats kompetente myndigheder. Det er nu tilstrækkeligt blot at underrette 
myndighederne om raterne. Medlemsstaterne kan skride ind og ophæve priser og rater 
under visse nøje fastlagte omstændigheder54. 
51 
52 Kommissionens forordning (EØF) nr. 1617/93, EFT L 155 af 26.6.93, s. 18, og 
Kommissionens forordning (EØF) nr. 3652/93 af 22.12.93, EFT L 333 af 31.12.93, s. 37. 
53 EFT L 217 af 11.8.90, s. 8, Rådets forordning (EØF) nr. 2343/90 af 24.7.90. 
EFT L 217 af 11.8.90, s. 1, Rådets forordning (EØF) nr. 2342/90 af 24.7.90. 
54 EFT L 240 af 24.8.92, s. 15, Rådets forordning (EØF) nr. 2409/92 af 23.7.92. 
46 
Markedsadgang 
Reglerne om markedsadgang har gjort det muligt at indføre nye forbindelser og ruter. 
Den anden liberaliseringspakke åbnede adgang til Fællesskabets marked for dem, der 
tilbyder tjenester iht. trafikrettigheder i kategori tre eller kategori fire (dvs. ret til at 
lande passagerer og gods i en medlemsstat, når disse er taget om bord på den 
licensudstedende medlemsstats territorium - og omvendt). De har endvidere åbnet 
mulighed for en begrænset udøvelse af rettigheder i kategori fem (retten til at befordre 
passagerer eller gods mellem andre medlemsstater end den, der har udstedt licensen) og 
åbning af ruter med udvidet brug af umultikoncessions"-systemet, der tillader flere 
selskaber at beflyve en bestemt rute. 
Med den tredje liberaliseringspakke sikres ligestilling mellem ruteflyvning og 
trafikflyvning; den indeholder bestemmelser om indførelse af cabotageflyvning og 
etablering af fuldstændige kategori fem-trafikrettigheder. Siden 1. januar 1993 har 
flyselskaberne i Fællesskabet haft fri adgang til alle ruter inden for Fællesskabet. Dog 
findes der stadig visse restriktioner i cabotagerettighederne, og de vil vare frem til den 
1. april 1997.55 
Alt dette skærper konkurrencen mellem selskaberne, åbner mulighed nye ruter og sikrer 
forbrugerne en endnu bedre betjening. 
2.1.3 Betingelser for samarbejde mellem virksomhederne 
2.1.3.1 SELSKABSRET 
Opbygning af det indre marked omfatter endvidere indførelse af vilkår for 
virksomhedernes tværnationale samarbejde. Disse vilkår har særlig for firmaer i 
turismesektoren, der som bekendt opererer på tværs af grænserne. 
Fællesskabets arbejde med selskabsretten koncentreredes oprindeligt om tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning; man bestræbte sig først og fremmest på at indføre den 
størst mulige bevægelighed mellem landene og at sikre virksomhedernes ret til frit at 
etablere sig. 
Kommissionen har på baggrund af det indre marked i den senere tid koncentreret sig 
om at udvikle hensigtsmæssige selskabsretlige strukturer, som gør det muligt for 
virksomhederne i højere grad at fungere på europæisk plan. I stedet for at søge at 
ensrette de nationale lovgivninger, er målet at skabe et europæisk selskabsretligt 
regelsæt, som skal gøre det muligt for de europæiske virksomheder at forene deres 
55 EFT L 240 af 24.8.92, s. 8, Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23.7.92. 
47 
ressourcer og dermed være konkurrencedygtige ikke blot inden for Fællesskabet, men 
også på verdensplan. 
Med lovgivningen om den europæisk økonomisk firmagruppe (EØFG) er der opstået en 
ny samarbejdsform, som gør det lettere for selvstændige virksomheder fra forskellige 
medlemsstater at gennemføre en bestemt række fælles aktiviteter, uden at det er 
nødvendigt for dem at fusionere eller oprette et fællesejet datterselskab56. Man kunne 
definere EØFG som en mellemting mellem en almindelig aftale og et selskab. Af de 
over 400 EØFG'er, der findes pr. maj måned 1993, vedrører syv direkte turismen. Fire 
af dem er hjemmehørende i Frankrig, to i Belgien, og én i Irland. 
Fremskridtet sinkes på flere områder stadig af manglende enighed om forslagenes 
sociale aspekter. Det gælder især forslaget til Rådets forordning om statut for det 
europæiske aktieselskab (Societas Europaea - SE)57. Det oprindelige forslag blev ændret 
i maj 1991 og delt op på to tekster.58 
I henhold til denne statut kunne selskaber omstruktureres på europæisk plan enten 
gennem et fælles datterselskab, en fusion eller et holdingselskab. Derved undgås de 
juridiske og praktiske hindringer, der skyldes de tolv bestående, forskellige 
retssystemer. I sin ændrede form ville det første forslag fra Kommissionen endvidere 
gøre det muligt for mange SMV'er at danne et SE-selskab, idet ikke blot aktieselskaber 
(public limited companies), men også anpartsselskaber (private limited companies) kan 
oprette et SE-selskab. Den anden forordning fra Kommissionen vedrører 
medarbejdernes deltagelse i kontrollen med, og den strategiske ledelse af, et SE-selskab. 
Der vil blive tilbudt flere modeller for deltagelse. 
For at lette kooperative virksomheders, gensidige selskabers og foreningers aktiviteter 
mellem landene har Kommissionen fremsat forslag til tre forordninger om europæisk 
statut for hver af disse virksomhedsformer59. Når Rådet har vedtaget forordningerne, vil 
navnlig turismefirmaer i en af disse former kunne drage fordel af denne ny statut. 
56 
57 
58 
59 EFT L 199 af 31.7.85, s. 1, Rådets forordning (EØF) nr. 2137/85 af 25.7.85. Se også 
EØF: "EØFG, en ny europæisk samarbejdsform opstår; gennemgang af tre års erfaringer' 
1993. 
EFT C 263 af 16.10.89, s. 41, forslag til Rådets forordning KOM(89)268. 
EFT C 176 af 8.7.91, s. I, og EFT C 138 af 29.5.91, s. 8, ændrede forslag til Rådets 
forordning KOM(91)174 endelig udg. 
EFT C 99 af 21.4.92, s. 1, 17 og 40. 
48 
2.1.3.2 DIREKTE BESKATNING 
Da turismevirksomheder skal fungere i flere lande, er de meget ofte udsat for de enkelte 
landes særlige skattemæssige praksis. 
I forbindelse med det indre marked er det Kommissionens vigtigste mål at sikre, at 
selskaber med virksomhed i to eller flere lande i Fællesskabet, ikke udsættes for 
uretfærdig skattemæssig behandling og dermed bliver dårligere stillet en selskaber, hvis 
virksomhed er begrænset til hjemlandet. Med dette formål har Fællesskabet indført 
lovgivning, der skal sikre, at alle former for dobbeltbeskatning forsvinder senest 1. 
januar 1993. 
Rådet udstedte den 23. juli 1990 to direktiver, 90/435/EØF og 90/434/EØF,60 
henholdsvis om beskatning af moder- og datterselskaber i forskellige medlemsstater og 
om beskatning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier 
vedrørende selskaber i de forskellige medlemsstater, som nu er indarbejdet i 
lovgivningen alle i medlemsstaterne undtagen Grækenland (fristen var 1. januar 1992). 
Hvad angår ratificeringen af konventionen mod dobbeltbeskatning 90/436/EØF61, der 
blev undertegnet af medlemsstaterne den 23. juli 1990, er der ikke fastsat nogen frist. 
Konventionen om dobbeltbeskatning er et meget vigtigt instrument i de to direktivers 
anvendelse, men den træder ikke i kraft, før den er ratificeret af samtlige 
medlemsstater. På nuværende tidspunkt mangler kun ratificering fra Portugal, Irland, 
Grækenland og Nederlandene. Bortset fra Portugal forventes ratificeringen at ske i 
begyndelsen af 1994. 
Kommissionen har endvidere rettet en henstilling til medlemsstaterne om at fjerne 
forskelsbehandling af ikke-hjemmehørende i deres skattelovgivning og afpasse deres 
lovgivning efter den fælles adfærds kodeks.62 
2.2 Afskaffelse af Fiskale grænser 
2.2.1 Merværdiafgift (moms) 
Efter ophævelse af de fiskale grænser og indførelse af mindstesatser for moms og 
forbrugsafgifter i medlemsstaterne fra januar 1993 forventes markedskræfterne at ville 
61 
62 EFT L 225 af 20.8.90, s. I og 6. 
EFT L 225 af 20.8.90, s. 10. 
SEK(93) 2100. 
49 
udjævne momssatserne. De hidtidige harmoniseringsbestræbelser på afgiftsområdet må 
dog videreføres både i forbrugernes og i virksomhedernes interesse. 
Navnlig inden for hotel- og restaurationssektoren (passagerbefordringen behandles 
efterfølgende) er der stadig betydelige forskelle på momssatserne medlemsstaterne 
imellem (jf. bilag 1). 
Ved ophævelsen af de tidligere fiskale grænser har det været Kommissio-nens 
hovedformål med sil forslag at fjerne alle tidsrøvende formaliteter ved de indre grænser, 
bl.a. gennem ændring af moms og afgiftsautomatikken mellem medlemsstaterne og 
indbyrdes tilpasning af momssatserne. 
Fra og med den 1. januar 1993 har varer kunnet cirkulere frit i Fællesskabet uden 
formaliteter ved de indre grænser, dog således at overgangsordningerne gælder til og 
med den 31. december 1996. 
I henhold til overgangsordningerne opkræves der moms for varer m.v. i 
bestemmelseslandet og ikke i oprindelseslandet. Regnskab og opkrævning følger de 
procedurer, der benyttes for indenlandsk moms, dvs. at firmaerne skal indberette 
EF-leveringer over deres sædvanlige momsopgørelse. Opkrævningssystemet kræver 
samarbejde mellem skattemyndighederne gennem et edb-net, hvor de kan udveksle 
oplysninger til kontrolformål. 
Rådets direktiv 92/77/EØF63 om tilføjelse til det fælles merværdiafgiftssystem og om 
ændring af direktiv 77/388/EØF (indbyrdes tilnærmelse al momssatserne) af 19. oktober 
1992 er en opfølgning af Rådets direktiv 9l/680/EØFM; i 1992-direktivet suppleres det 
fælles merværdiafgiftssystem og 15% fastsættes som minimum. 
Medlemsstaterne kan indføre en eller to satser på mindst 5% for varer og tjenester af 
social eller kulturel art efter en liste over 17 punkter, bl.a. passagerbefordring, 
indkvartering af turister på hoteller, campingpladser m.v., varmebehandlinger samt 
adgang til sportsanlæg, forlystelsesparker, sportsbegivenheder, shows, teatre, biografer, 
messer, cirkus, museer, zoologiske haver, koncerter og udstillinger. 
Listen omfatter ikke restaurationsbesøg. Derfor gælder her den normale sats, men 
medlemsstater, der indtil 1. januar 1991 anvendte en lavere sats for restaurationer, kan 
som en overgangsordning benytte de lave satser til og med den 31. december 1996, 
hvor overgangsperioden slutter. 
63 EFTL 316 af 31.10.92, s. 1. 
64 EFTL 376 af 31.12.91, s. 1. 
50 
Kommissionens forslag til direktiv om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning 
vedrørende omsætningsafgifter af 2. juli 199265 omfatter ophævelse af visse undtagelser 
i henhold til art. 28, stk. 3, i direktiv 77/388/EØF (ensartet beregningsgrundlag)66 og 
art. 1, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 89/465/EØF (ophævelse af visse undtagelser i 
sjette direktiv)67. Forslaget ledsages af en rapport om de nuværende bestemmelser. Det 
betyder en ændring af det sjette momsdirektiv, og formålet er at revidere og især 
begrænse de mange undtagelser fra det fælles merværdiafgiftssystem i relation til 
medlemsstaternes afgiftsberegningsgrundlag, som ønskes gjort mere ensartet. 
Rådet agter inden den 31. december 1994 at gennemgå overgangsordningerne endnu en 
gang i forhold til de momsordninger, der har været gældende siden 1. januar 1993. 
Udgangspunktet bliver en rapport, der skal fremlægges af Kommissionen om bl.a. det 
indre markeds funktion. Desuden fremsætter Kommissionen forslag om passende 
foranstaltninger i tilfælde af betydelig konkurrencefordrejning. Principielt ophører alle 
overgangsordninger den 1. januar 1997. 
2.2.1.1 PASSAGERBEFORDRING 
Grænsekontrol har hidtil været anvendt til opkrævning af moms især på 
passagerbefordring i fx busser og rutebiler. De enkelte medlemsstater har forskellig 
beskatning for passagerbefordring (jf. bilag 2). Den anvendte sats afhænger af 
forskellige kriterier, fx om transportmidlet er nationalt eller internationalt. Det har 
været normalt at opkræve moms af indenlandsk passagerbefordring, medens 
international befordring har været fritaget i lighed med international skibs- og luftfart, 
som er afgiftsfri i samtlige medlemsstater. 
For at afskaffe grænsekontrol i forbindelse momsopkrævning for passagerbefordring 
vedtog Kommissionen den 30. september 1992 et forslag om at indføre 
territorialprincippet for personbefordring ad landeveje eller indenlandske vandveje68. 
Ifølge forslaget skal der for rejser, der afsluttes i Fællesskabet, kun opkræves moms af 
passagerbefordring i afrejselandet. Det er en klar forenkling i forhold til den nuværende 
65 
66 
67 
68 KOM(92) 215 endelig udg. 
EFTL 145 af 13.6.77, s. 1. 
EFT L 226 af 3.8.89, s. 21. 
KOM(92) 416, EFT C 307 af 25.11.92, s. 11, der ændrer direktiv 77/388/EØF, EFT L 145 
af 13.6.77, s. 1. 
51 
ordning, hvor der betales moms for tilbagelagte strækninger efter gældende sats i hver 
medlemsstat. Forslaget er for øjeblikket til behandling i Rådet. 
Kommissionens forslag ændrer ikke de nugældende, forskellige momssatser for 
transportydelser i Fællesskabet. Fx kan lande, der ikke kræver moms på 
personbefordring, frit gøre dette, indtil overgangsperioden ophører. 
Formålet er at give Fællesskabets transportselskaber plads til at tilpasse sig de fri 
markeder, og i forslaget erkendes da også behovet for fortsat at have stærke 
transportselskaber i Fællesskabet i forhold til tredjelande (afgiftsfri personbefordring 
over grænserne ad luft- eller søvejen bliver der ikke rørt ved). Desuden er forslaget til 
gavn for forbrugerne. Ifølge Rådets direktiv af 19. oktober 19926V forventes det, at 
personbefordring inden for medlemsstaterne opføres i oversigten over de varer og 
tjenester (sjette momsdirektiv, bilag H), der kan belægges med reduceret moms, når 
overgangsperioden er slut. 
Da de nuværende momssatser kan videreføres, skulle taksterne for personbefordring i 
Fællesskabet stort set forblive uændret. Kommissionen ønsker generelt med sit forslag 
at sikre, at eventuelle ændringer i momssatserne bliver så små som muligt, så den 
nuværende konkurrence mellem de forskellige former for passagerbefordring også ad 
landevejen bevares. 
Passagerbefordring til og fra tredjelande er fortsat fritaget for moms, og derfor må 
Fællesskabet nøje overvåge risikoen for konkurrencefordrejning mellem international 
transport og EF-transport. 
2.2.1.2 REJSEBUREAUERS OG REJSEARRANGØRERS FORTJENSTMARGEN 
Da særordningerne for moms på rejsebureauers og rejsearrangørers tjenester i henhold 
til sjette momsdirektiv, art. 2670 ikke falder ind under hvidbogen om det indre marked, 
vil det være passende at kommentere dem i dette kapitel. 
I art. 26 bestemmes, at rejsebureauernes ydelser er momspligtige. Alle ydelser leveret 
af rejsebureauer betragtes som enkeltydelser og beskattes i den medlemsstat, hvor 
bureauet er etableret eller har fast kontor. 
Der skal betales moms af forskellen mellem kundens pris ekskl. moms og de samlede 
faktiske udgifter til ydelser og leverancer inkl. moms fra andre afgiftspligtige personer, 
69 
70 EFTL 316 af 31.10.92, s. 1. 
EFT L 145 af 13.6.77, s. 19. 
52 
når disse ydelser og leverancer er direkte bestemt for den rejsende. 
For tiden er rejser uden for Fællesskabet fritaget for afgift på forskellen. Forløber en 
rejse både uden for og inden for Fællesskabet, er der således kun fritagelse for. den del, 
der foregår uden for Fællesskabet. 
For at undgå konkurrencefordrejning som følge af den ulige anvendelse af sjette 
momsdirektiv i denne forbindelse, agter Kommissionen at fremsætte et direktivforslag 
om ændring af art. 26. Heri påtænkes det navnlig at fjerne de overgangsordninger, 
ifølge hvilke rejsebureauets fortjenstmargen en bliver fuldt beskattet eller helt fritaget. 
2.2.2 Forbrugsafgifter 
Udviklingen på dette område med særlig betydning for forbrugerne omtales i kapitel 
III.1. 
3. Konkurrencepolitik 
At konkurrencepolitikken er et vigtigt instrument i tilstræbelsen af Fællesskabets 
grundlæggende målsætning, et instrument, der anerkendes i Romtraktaten og bekræftes i 
Unionstraktaten, betyder, at fællesskabsaktionen på området bliver en vigtig 
forbundsfælle i den harmoniske udvikling af erhvervsaktiviteterne omkring turismen. 
I virkeligheden forstærker Fællesskabets interventioner på disse forskellige områder 
hinanden. 
Dels virker Kommissionens rolle på turismeområdet, som bl.a. tilstræber et dynamisk, 
europæisk turismemarked, styrkende på konkurrencen. 
Dels sørger Kommissionen ved hjælp af konkurrencereglerne for, at der skrides ind 
over for modforholdsregler mod den fri konkurrence, der anvendes af virksomheder 
eller medlemsstater, og som virker forvridende på markedsbetingelserne og dermed 
forsinker eller forhindrer turismens afbalancerede udvikling 
Nogle aftaler eller hjælpeordninger kan dog tillades, når de fx virker fremmende på den 
strukturmæssige tilpasning af turismeerhvervet eller bidrager til udviklingen i 
tilbagestående regioner. 
Derfor bidrager konkurrencepolitikken på turismeområdet til skabelsen af et virkelig 
grænseløst område og til økonomisk og social sammenhæng takket være åbningen af 
markeder, der beskyttes af karteller mod misbrug af en dominerende stilling eller 
statsstøtte. 
53 
Kommissionen, som er klar over betydningen af samarbejdet med de nationale 
myndigheder og erhvervsfolk, når dens støtte skal være effektiv, har fortsat sine 
bestræbelser for at gøre sine retningslinjer og filosofien bag sin konkurrencepolitik 
umiddelbart gennemskuelige og forståelige. 
De forskellige, allerede fungerende instrumenter eller instrumenter under udarbejdelse, 
herunder navnlig undtagelsesforordninger eller meddelelser om statsstøtte, supplerer 
hinanden i sikringen af en sammenhængende udvikling af turismen i Fællesskabet. 
Nedenstående gøres der status over Kommissionens vigtigste afgørelser på 
turismeområdet, alt efter hovedfelterne for Fællesskabets interventioner inden for 
rammerne af konkurrencepolitikken: 
• Afgørelser og foranstaltninger om restriktive aftaler og misbrug af en dominerende 
stilling (EØF-traktaten, art. 85 og 86); 
• kontrol med koncentrationer (Rådets forordning EØF/4064/89 af 21.12.89); 
• kontrol med statslige støtteordninger (EØF-traktaten, art. 92 og 93). 
3.1 Anvendelse af konkurrencereglerne på virksomheder 
3.1.1 Restriktive aftaler og misbrug af en dominerende stilling 
I sin konsekvente og magtfulde aktion mod restriktive, horisontale eller vertikale 
konkurrenceaftaler og mod misbrug af en dominerende stilling havde Kommissionen i 
1992 lejlighed til for første gang at udtale sig om arrangement af sportsbegivenheder, et 
område som har en meget betydelig indvirkning på turiststrømmene. 
På grundlag af en klage fra et rejsebureau undersøgte Kommissionen det almindelige 
distributionssystem for billetter og pakkerejser, som blev udbudt af arrangørerne af 
verdensmesterskabet i fodbold i Italien 199071. 
Federazione Italiana Gioco Calcio (FIGC) var udpeget af den internationale 
fodboldunion FIFA til at arrangere mesterskabet i 1990. FIGC, som handlede sammen 
med FIFA, nedsatte et lokalt "arrangørudvalg" til opgaven. Dette udvalg oprettede et 
system til forlods fordeling af billetter til mesterskabet. 
Det, der optog Kommissionen i denne sag, var udelukkende den metode, som 
71 Kommissionens beslutning af 27. oktober 1992, EFT L 326, 12.11.92, s. 31 
54 
arrangørudvalget havde valgt for distributionen af billetter til arrangører af pakkerejser. 
Arrangørudvalget gav nemlig en italiensk rejsearrangør eneretten til under navnet "90 
TOUR ITALIA" at sælge adgangsbilletter som et led i pakkerejser. Alle de øvrige 
billetter skulle sælges med den udtrykkelige betingelse, at de ikke måtte videresælges til 
rejsebureauer. 
Således fik 90 TOUR ITALIA monopol på at arrangere og sælge pakkerejser til 
verdensmesterskabet i fodbold. De øvrige rejsearrangører var ude af stand til at 
konkurrere, da de ikke kunne tilbyde tilsvarende rejseløsninger eventuelt til lavere 
priser. Desuden kunne rejsebureauerne kun tilbyde et begrænset udvalg af pakkerejser 
til verdensmesterskabet, og der kunne ikke blive tale om konkurrence mellem flere 
rejsearrangører for at give kunderne bedre betingelser. 
Derfor fandt Kommissionen, at den aftale, der var indgået mellem fodboldarrangørerne 
og 90 TOUR ITALIA havde begrænset konkurrencen til skade for tilhængerne, som 
havde købt pakkerejser; aftalen var derfor i modstrid med EØF-traktatens art. 85, stk. 
1. 
For at nå frem til denne konklusion havde Kommissionen meget nøje undersøgt, om det 
monopolære distributionssystem kunne retfærdiggøres ud fra nødvendigheden af at 
garantere kampenes sikkerhed. Den kunne dog påvise, at en række andre 
rejsearrangører ganske glimrende havde kunnet opfylde de samme krav fra 
fodboldarrangørerne og således havde kunnet tilbyde konkurrerende pakkerejser uden på 
nogen måde at skade sikkerheden ved kampene. Det er vigtigt at fortælle her, at 
arrangørudvalget forstod dette argument under sagsforløbet. 
Kommissionen fandt, at følgende selskaber havde overtrådt Fællesskabets 
konkurrenceregler: FIFA, Federazione Italiana Gioco Calcio (FIGC), Col Italia (i 
egenskab af fælles agentur for FIFA og FIGC), 90 TOUR ITALIA og CIT 
Spa/I tal iatour (i egenskab af moderselskab for 90 TOUR ITALIA). 
Det var første gang, at Kommissionen vedtog en formel afgørelse ud fra 
konkurrencereglerne vedrørende salg af billetter til sportsarrangementer. Både af denne 
grund og fordi forseelsen havde varet så kort, besluttede Kommissionen, at der ikke 
skulle opkræves bøde i denne sag. 
Den vil dog fremover sikre, at distributionssystemer ved store sportsbegivenheder skal 
følge disse konkurrenceregler fuldt ud, således at de tilhængere, der ønsker at være til 
stede, kan købe adgangsbilletter og pakkerejser på gunstige vilkår takket være 
konkurrence mellem flere distributører. 
Det skal dog bemærkes, at Kommissionen ikke fandt, at noget andet aspekt overhovedet 
ved distributionssystemet for billetterne var i modstrid med Traktaten. Det almindelige 
billetsalg var behæftet med en række restriktioner, som fx begrænset antal billetter pr. 
55 
person og forbud mod videresalg til rejsebureauer. Kommissionen fandt disse 
restriktioner nødvendige for at undgå, at billetter bestemt for tilhængere af en bestemt 
nationalitet skulle blive solgt til en anden nationalitet, hvilket kunne risikere at skade 
den politik, der går ud på at adskille tilhængere af forskellig nationalitet og derfor ville 
skade sikkerheden ved det pågældende arrangement. Den fandt derfor, at disse 
restriktioner var kompatible med konkurrencereglerne. 
På basis af en klage fra et tysk rejsebureau, som havde visse vanskeligheder med at få 
adgang til markedet for billetdistributionen ved De Olympiske Lege i Barcelona, 
undersøgte Kommissionen, om disse distributionssystemer (inkl. OL i Albertville) 
fungerede i henhold til Rom-traktatens konkurrenceregler (art. 85 og 86). 
Det blev påpeget, at man til at begynde med havde anvendt det sædvanlige 
distributionssystem, der er godkendt af Den internationale olympiske Komité. Systemet 
bestod i, at der af de nationale olympiske komiteer blev udpeget en eneagent for hver 
medlemsstat, som gennem en kontrakt med Den olympiske Komité fik overdraget 
monopolet til billetdistributionen inden for den pågældende stats territorium. 
Siden dette distributionssystem indebar en klar overtrædelse af konkurrencereglerne, 
bestræbte Kommissionen sig på at finde et kompromis, der kunne tiltrædes af alle 
parter. Der skulle findes en løsning, der kunne tilgodese konkurrencereglerne og 
ensartethedenheden på det indre marked uden dog at gøre for drastisk op med den 
praksis omkring billetdistributionen, der hidtil havde være anvendt i den olympiske 
bevægelse. 
Efter Kommissionens indgreb har alle agenter indført "først til mølle"-reglen over for 
billetkøberne, således at billetsalget ikke længere er betinget af køb af ekstraydelser. 
Vedrørende gennemskueligheden af de vilkår, der gælder, når de nationale olympiske 
komiteer skal udpege disse agenter, har man kontaktet Den internationale olympiske 
Komité, som har lovet at drøfte dette emne med Kommissionen for de kommende 
Olympiske Lege. 
Mere specifikt for rejsebureauerne er der truffet to vigtige afgørelser: Den 30.7.91 om 
IATA Passenger Agency Programme72 og den 25.11.92 om salg af togbilletter via 
rejsebureauer73. 
Disse to afgørelser vedrører de vilkår, der gælder for rejsebureauers salg af 
72 EFTL 258/18, 16.9.91 
73 EFTL 366/47, 15.12.92 
56 
transportydelser, der tilbydes af luftfart- og jernbaneselskaber. I begge tilfælde er 
formålet at give bureauerne størst mulig kommerciel frihed og samtidig fastholde en 
nødvendig grad af kontrol fra transportvirksomhedernes side. En særlig betydning 
tillægges her den mulighed, som rejsebureauerne har for at konkurrere med hinanden 
ved at lade en del af deres kommission virke tilbage på transportbrugerne. 
3.1.2 Kontrol med sammenlægninger 
I henhold til forordningen om kontrol med koncentrationsaftaler mellem virksomheder, 
som trådte i kraft i 199074, har Kommissionen undersøgt sagen omkring 
ACCOR/Wagons-1 its, hvor ACCOR (fransk koncern i hotel- og restaurationssektoren) 
fremsatte offentligt tilbud om overtagelse af samtlige aktier i Wagons-lits (belgisk 
koncern med hotel-, restaurations- og andre turisttjenester som speciale). 
Kommissionen fandt, at denne transaktion ville have givet ACCOR en dominerende 
stilling alene inden for motorvejsrestauranterne på grund af den betydelige forøgelse af 
markedsandelen, som den franske koncern her ville have opnået. 
Som følge af Kommissionens henvendelse forpligtede ACCOR sig til at give afkald på 
al restaurationsvirksomhed langs de franske motorveje, som de havde købt af 
Wagons-lits. 
3.2 Anvendelse af konkurrenceregler på statsstøtte 
Strukturelt er turisterhvervet i Europa hovedsagelig opbygget på SMV, og 
Kommissionen vedtog i 1992 en ramme for statsstøtte til SMV75, som giver et sæt 
grundregler for området. Denne ramme sikrer desuden ligebehandling af SMV i 
Fællesskabet dog med forbehold af forskelle i den regionale udvikling. 
Ved denne lejlighed vedtog Kommissionen endvidere et system af hasteprocedurer for 
visse former for støtte til SMV, som tillader hurtigere behandling af projekter, der 
vedrører dem, samt en de minimis-rege\y hvorefter medlemsstaterne ikke behøver at 
informere Kommissionen om ubetydelige tilskud. 
Kommissionen modtager regelmæssigt meddelelse fra medlemsstaterne om 
støtteordninger til fordel for turismen eller med et afsnit for turisme. Ordningerne 
indebærer ofte foranstaltninger af forskellig art som fx investeringsstøtte til opførelse, 
modernisering eller forbedring af turistanlæg af enhver art. 
74 Rådets forordning 4064/89 af 21. december 1989, EFT L 395, 30.12.89, s. 1 
75 EFT C 213, 19.8.92, s. 2 
57 
Kommissionen har generelt en positiv indstilling til disse støtteordninger. I de fleste 
tilfælde gives de til mindre turismeprojektcr, som ikke formodes at påvirke 
turismeaktiviteter i Fællesskabet i en grad, der kan skade det fælles mål. I visse tilfælde 
bidrager de også til udviklingen i dårligt stillede regioner. 
Alle støtteordninger vedrørende turisme meddelt Kommissionen op til juli 1993 er 
således blevet godkendt (jvf. fortegnelse i bilag 3). 
For at sikre en bedre gennemskuelighed på området er Kommissionen i gang med at 
undersøge nødvendigheden af at råde over en ramme for statsstøtte til fordel for 
turismen. 
4. Virksomhedspolitik og -tjenester 
Forbedring af erhvervsklimaet og fremme af ledsagetjenester for virksomhederne i 
europæisk sammenhæng, herunder navnlig informationstjenester og tjenester til at styrke 
det tværnationale samarbejde har været de to struktureringsfelter for den politik, som er 
ført til gavn for virksomhederne inden for de rammerne af afgørelse 89/490/EØF, som 
er ændret ved afgørelse af 18. juni 199176. 
Selv om der ikke har været direkte forbindelse med turismen, så har de iværksatte 
aktioner alligevel drejet sig om turismevirksomheder, herunder især de aktioner, der 
gennemføres med instrumenter til at gavne samarbejdet, forbedre virksomhedernes 
oplysning om fællesskabsaktioner eller til at forbedre virksomhedsmiljøet. 
4.1 Virksomhedspolitik 
I sin politik for at skabe et erhvervsvenligt klima, der især kan gavne SMV, tager 
Fællesskabet hensyn til en påkrævet forenkling af lovgivningen og lempelse af de 
administrative krav, den stiller til virksomhederne77. 
Generelt forudsætter en aktion om administrativ forenkling en undersøgelse af de 
administrative, finansielle og juridiske forpligtelser, som følger af lovgivningen, og 
derefter en undersøgelse af mulige lempelser af kravet fra eller effekten af de offentlige 
myndigheders arbejde. Målsætningen må være at skabe et klima, hvor virksomheden og 
især SMV kan forny sig og fungere effektivt og konkurrencedygtigt. 
76 
77 En status over arbejdet på dette område i 1992 indgår i rapporten til Rådet af 
23.7.93(KOM(93) 365 endelig udg.). 
Rådets henstilling af 28.5.90, EFT L 141 af 2.6.90 
58 
I sin anden rapport om emnet78 til Rådet har Kommissionen understreget den særlige 
betydning, det vil få for SMV med større gennemskuelighed og bedre procedurer for 
harmonisering med brancheforeningerne, større lydhørhed over for 
cost/benefit-analyser, rationalisering af lovgivningen, og større opmærksomhed omkring 
enkle, klare og smidige regelsæt. 
Ligesom virksomhederne i de øvrige sektorer kan turismevirksomhederne, som i meget 
stor udstrækning er små og mellemstore, nyde godt af disse rational iseringsbestræbelser 
omkring de administrative procedurer, som søger at fjerne ethvert ubegrundet krav, der 
kunne blive stillet dem. 
Med denne metode har Kommissionen, som har indført et instrument til evaluering af 
lovgivningens mulige konsekvenser for virksomhederne og især SMV, forpligtet sig til 
at træffe nye foranstaltninger til at forbedre og forstærke denne praksis79 
Evalueringssystemet for indvirkningen på virksomhederne er nu konsolideret på 
fællesskabsplan og yderligere bekræftet ved Rådets resolution fra december 199280. 
4.2 Bedre information 
Drift og udbygning af Euro-Info-Centrenes netværk (EIC) har mobiliseret 40% af 
budgettet for perioden 1990-1993 dvs. ca. 12 MECU i 1992. 
Både turismevirksomhederne og lokale myndigheder med interesse for dette 
virksomhedsområde har nydt godt af EIC's tre hovedtjenester: 
• Rundkastning af generel dokumentation om Fællesskabets aktioner og lovgivning; 
• operationel information om virksomhederne, deres miljø og konkrete muligheder for 
adgang til gældende ordninger i det indre marked; 
• rådgivnings- og assistancevirksomhed. 
Af de henvendelser, der blev registreret og behandlet mellem 1991 og november 1993 i 
EIC, handlede 136 om turisme. Hertil kommer hundreder af mundtlige spørgsmål, der 
78 
79 
80 SEK(92)l867af27.l0.92 
do. 
Rådets resolution af 3.12.92, EFT C 331 af 16.12.92 
59 
er besvaret direkte af netværkets medlemmer. 
4.3 Udvikling af samarbejdet 
Arbejdet med Business Cooperation Network (BC-NET), Bureau de Rapprochement des 
Entreprises (BRE), Europartnerskab og Interprise-programmet udgør finansielt den 
anden store aktion i erhvervspolitikken med mere 20% af budgettet eller ca. 6 MECU i 
1992. 
Disse kontakt- og samarbejdsaktiviteter blandt SMV har direkte berørt 
turismevirksomhederne. 
Siden etableringen af BC-NET, som er et fortroligt system til opsøgning af 
samarbejdspartnere, er der behandlet 823 henvendelser om samarbejde i brancher, der 
har direkte tilknytning til turisme. Lidt over halvdelen af henvendelserne hørte hjemme i 
hotelbranchen. 
BRE-netværket, som har 350 korrespondenter i 48 lande, behandlede i 1993 omkring 
273 partnerskabssager inden for turismen, hvilket giver et indtryk af effektiviteten af 
dette netværk som "stimulator" for SMV, der ønsker at indtræde i det tværnationale 
samarbejde. Det må understreges, at det ønskede samarbejde i 60% af tilfældene er 
teknisk, hvilket vidner om turismevirksomhedernes interesse for international 
erfaringsudveksling. 
Inden for Interprise-programmet sikredes samfinansiering af det første europæiske 
forum om grøn turisme i 1992. 
4.4 Flerårigt program af erhvervspolitiske aktioner 
Dette program81 har til formål at sikre kontinuitet og konsolidering af hidtidige aktioner 
på dette område med særlig vægt på befæstelse af hovedfelterne. 
Turismevirksomhederne har dermed mulighed for inden for disse rammer at drage 
endnu større fordel af de planlagte foranstaltninger især i forbindelse med det udvidede 
informationsnetværk og de udbyggede samarbejdsprocedurer og -instrumenter. 
4.5 Aktioner vedrørende kooperativer, gensidige selskaber, foreninger og fonde 
Betydningen af disse former for iværksætterorganer inden for turismen kan ikke 
begrænses alene til deres økonomiske vægt. Den hænger også sammen med disse 
virksomheders samfundsmæssige og kulturelle dimension, som er af radikal betydning 
81 Rådets afgørelse 93/379/EØF, EFT L 161 af 2.7.93 
60 
for det europæiske samfunds dynamiske forandring. 
Disse enheder kendetegnes ved iværksættelse af specifikke organisations- og 
produktionsteknikker med særlig tilpasning efter de forskellige segmenter på . 
turismemarkedet. 
Inden for foreningsturisme findes fx "Eurolandsbyer", som er en struktur af 
ferieorganer af socialt tilsnit, og som gennem et tværnationalt samarbejde har skabt 
turistanlæg på basis af samfinansiering fra de tilsluttede lande. 
Den fælles aktion på området tilstræber fortsat oprettelsen af europæiske statutter for 
disse former for organisationer samt et større kendskab til og en bedre konsultation 
inden for denne sektor. 
5. Transportpolitik 
Transport er en væsentlig komponent i turisterhvervet, og de foranstaltninger, der 
træffes i denne sektor har en betydelig afsmitning på turismens udvikling. 
Den turistmæssige udnyttelse af en naturlig eller kulturel ressource er afhængig af 
adgangsforholdene. En vellykket fællesskabsaktion til fordel for turismen hænger derfor 
nøje sammen med kvalitet og diversificering af én transportpolitik til oprettelse af 
forskellige infrastrukturnetværk med maksimal sikkerhed og hurtighed, som kan 
tilknytte de europæiske yderregioner. 
Langt mere generelt er der grund til, nu hvor det indre marked stort set er indført, at 
anlægge en integreret metode til at tage de udfordringer op, som transportsystemerne vil 
stå overfor i de kommende år. 
Kommissionen arbejder for tiden på en integreret metode, som skal sikre, at transporten 
i Europa fortsat kan opfylde sine økonomiske og samfundsmæssige funktioner og 
samtidig bevare en miljøvenlig sammenhæng. 
Hvidbogen om den fælles transportpolitik fremtidige udvikling82, som Kommissionen 
godkendte den 2.12.92, omfatter bl.a. en udjævning af de forskelle, der fortsat 
eksisterer mellem transportmåderne, bl.a. gennem en rimeligere fordeling af 
omkostninger og andre indgreb, der skal sikre en sund konkurrence, større miljøhensyn 
og anvendelse af kombitransport. 
82 KOM(92)494 og EF-bulletin 12-1992 
61 
5.1 Transport og miljø 
Åbningen af grænserne i 93 skulle give en kraftig impuls til personers bevægelighed i 
Europa. 
Denne bevægelighed består i mere end 100.000.000 rejser om året, hvoraf 55% sker ad 
landevejen, 30% med fly, 8% med jernbane og 7% med tog- og bilfærge. Derfor har 
Kommissionen, der var bekymret over, at den øgede rejseaktivitet måske ville få en 
negativ virkning på miljøet, den 2.12.92 afgivet meddelelsen: "Den fælles 
transportpolitiks fremtidige udvikling - En omfattende fællesskabsstrategi for 
"bæredygtig mobilitet"83. 
Med dette dokument, som har været genstand for en bred, offentlig debat, opstiller 
Kommissionen en fælles strategi, som har til formål globalt og sammenhængende at 
reducere eller bare begrænse transporternes påvirkning af miljøet og samtidig bevare 
transportbrugernes frie valg. 
Formålet med strategien er at promovere en varig bevægelighed og samtidig integrere 
transporterne i en generel sammenhæng af bæredygtig udvikling. 
5.2 Transportnet og transportinsfrastrukturer 
Overordnede diagrammer over europæiske hovednetværk er under udarbejdelse for at 
sikre betjening af samtlige europæiske regioner, hvilket forventes af få en afgjort 
betydning for turismen i et Europa uden grænser. 
Disse paneuropæiske transportnet er nøglen til den globale fremgangsmåde for den 
fælles transportpolitik, således som den fremgår af hvidbogen. 
TGV-nettet (TGV = Trains à Grande Vitesse, højhastighedstog) er det første eksempel, 
hvor Fællesskabet reelt og forståeligt for enhver påviser den fælles gevinst ved 
konstruktionen af et sandt paneuropæisk tognet, hvori indgår alle relevante aspekter, 
såsom samdriftsmuligheder og økonomiske og sociale virkninger. I december 1990 fik 
TGV-nettet en positiv modtagelse i Ministerrådet for Transport (resolution af 
17.12.1990). 
Kommissionen har fremlagt andre forslag om det transeuropæiske net for kombineret 
transport, som er godkendt af Rådet den 29. oktober 199384. Disse afgørelser er truffet i 
83 KOM(92)494 endelig udg., 2.12.92 
84 EFTL 305 af 10.12.1993 
62 
henhold til EØF-Traktatens art. 75 og gælder indtil 30.06.1995. Kommissionen 
forelægger iøvrigt i meget nær fremtid en meddelelse for Rådet vedrørende 
paneuropæiske net af lufthavne, havne og traditionelle jernbaneanlæg. 
Netværk for systemerne ATM, VTS og RTM samt et netværk for borgerne er ligeledes 
under forberedelse. 
Kommissionen skal efter planen i juni 1994 fremlægge de første detaljer til en 
kombineret fremgangsmåde, idet Rådet i sine afgørelser af 29.10.1993 har udtalt, at "et 
nyt regelsæt for paneuropæiske netværk i sektoren for transportinfrastrukturer, som skal 
føre til en kombineret fremgangsmåde, (skal træde) i kraft senest den 1. juli 1995". 
I perioden 1982-1992 blev et beløb på 702,7 MECU henlagt til gennemførelse af en 
politik om transportinfrastrukturer, hvorefter den samlede investering beløber sig til 11 
mia. ECU. Selv om påvirkningen af turismen ikke kan kvantificeres, er det klart, at 
denne politik har en ikke ringe effekt for promotionen af infrastrukturer af europæisk 
interesse. 
Af de 391,5 MECU, der var bevilget til perioden 1989-92, er 186,2 MECU gået til 
projekter i forbindelse med det europæiske net af højhastighedstog. 
Rådet vedtog den 25. juni 1993 forordningen (EØF) nr. 1738/9385 om iværksættelse af 
et handlingsprogram på infrastrukturområdet med henblik på gennemførelsen af det 
integrerede transportmarked. Dette handlingsprogram skal løbe over to år. Et beløb på 
325 MECU er bevilget til iværksættelsen. 
5.2.1 Jernbanetransport 
For at fremme tilpasningen af Fællesskabets jernbaner til det indre markeds krav og 
gøre dem mere effektive vedtog Rådet den 29.7.1991 direktiv 91/440/EØF86 om 
udvikling af Fællesskabets jernbaner. 
Dette direktiv omfatter en række foranstaltninger, der skal gøre jernbanetransporten 
mere effektiv og konkurrencedygtig, bl.a. gennem selvstændige jernbaneselskaber, 
finansiel sanering af disse selskaber, ledelsesmæssig adskillelse mellem infrastrukturen 
og selve transportvirksomheden samt indførelse af visse adgangsrettigheder til 
jernbaneinfrastrukturen for internationale sammenslutninger af jernbanevirksomheder. 
Det er en samling foranstaltninger, der ikke blot skulle give forbedring af de 
85 EFTL 161/4 af 2.7.1993 
86 EFTL 237 af 24.8.1991, s. 25 
63 
europæiske jernbaners almindelige effektivitet, men også fremme oprettelse af 
transporttjenester, som fuldt ud kan dække turismens behov. 
Kommissionen har netop godkendt to direktivforslag, der skal supplere direktiv 
91/440/EØF, et om licenser til jernbanevirksomhederne og et andet om 
kapacitetsfordelingen af jernbaneinfrastrukturen og opkrævning af gebyrer for at 
anvende den. Formålet med disse direktiver er både at sikre ensartet og ikke 
diskriminerende anvendelse af direktiv 91/440/EØF gennem nogle generelle principper 
og at overlade det til medlemsstaterne at udarbejde de detaljerede regler for den 
praktiske udførelse. 
Kommissionen har erklæret at ville fremlægge diagrammet over det traditionelle 
jernbanenet i midten af 1994. 
5.2.2 Overordnet diagram over lufthavne 
Kommissionen er for tiden i nært samarbejde med medlemsstaterne i færd med at 
udarbejde et "overordnet diagram" over Fællesskabets lufthavne. Dette "overordnede 
diagram" vil blive fremlagt i form af retningslinjer for udviklingen af Fællesskabets 
lufthavnsnetværk. 
Retningslinjernes hovedformål er at sikre, at lufthavnskapaciteten kan leve op til den 
fremtidige efterspørgsel, og at udviklingen både er miljøkompatibel og sikrer 
samdriftsmuligheder og sammenkobling med andre netværk. 
Retningslinjerne vil især være koncentreret om følgende: 
• Eksisterende lufthavnskapacitet i Fællesskabet; 
• belastede knudepunkter i lufthavnsnetværket; 
• prioriteringen i udviklingen; 
• valgmuligheder for hvert udviklingstrin og dets miljøkompatibilitet; 
• sammenkobling med andre netværk inkl. adgang til lufthavn; 
• finansielle behov og en specifikation af disponible valgmuligheder og kriterier for 
støtteberettigelse til finansiel hjælp. 
5.2.3 Kontrol med lufttrafikken 
I bevidstheden om vanskelighederne omkring den globale styring af lufttrafikken og den 
trussel, den er for turismeerhvervet, har Kommissionen forelagt Rådet følgende forslag 
64 
til87: 
• Beslutning om konsultation og koordination mellem medlemsstaterne, for så vidt 
angår for lufttrafiktjenester og styring lufttrafikken; 
• en afgørelse om en mere aktiv rolle for Fællesskabet, hvad angår 
lufttransportinfrastrukturen; 
• en henstilling om fleksibel og effektiv anvendelse af luftrummet. 
Kommissionen foreslog ligeledes, at Fællesskabet bliver fuldgyldigt medlem af 
Eurocontrol, en organisation indstiftet efter international aftale til koordinering af 
kontrolsystemet for flynavigation i Europa. 
Medens disse forslag endnu lå på Rådets bord, vedtog det den 18.7.1989 en resolution 
om kapacitetsproblemerne i lufttrafiksystemet88. 
I denne resolution understreger Rådet, hvor nødvendigt det er at bestræbe sig på inden 
for passende rammer at komme videre med definitionen af kompatible tekniske og 
operationelle specifikationer for kontrolsystemer og -udstyr til lufttrafikken. 
Efter denne resolution udstedte Rådet et direktiv89 Om definition og anvendelse af 
kompatible tekniske specifikationer for erhvervelse af udstyr og systemer til regulering 
af lufttrafikken. 
Med dette direktiv foreslår Kommissionen en udvikling i to etaper for styringen af 
lufttrafikken. 
I første etape (som er direktivets egentlige emne) følger Kommissionen princippet om 
en harmonisering af de tekniske specifikationer for ATM-udstyr (Air Traffic 
Management) med henblik på en sammenkobling af de forskellige, eksisterende 
systemer. 
På længere sigt baserer Kommissionen sig på CNS/ATM-konceptet, som er udviklet af 
ICAO (organisationen for international civil luftfart), og som hviler på ny teknologi og 
87 KOM(88)577 endelig udg. af 16.1.1989 
88 EFT C 189 af 26. juillet 1989, s. 3 
89 Direktiv 93/65/EØF af 19.7.93, EFT L 187 af 29.7.93 s. 52 
65 
måske kan danne grundlag for et ATM-netværk. 
Endelig anvender Kommissionen, som ønsker at råde over et paneuropæisk 
ATM-system, støtteprogrammerne Phare og Tacis til at hjælpe landene i Central- og 
Østeuropa og SNG-landene til at udvikle et kompatibelt system. 
5.3 Edb-reservationssystem 
Den 24.7.1989 udstedte Rådet forordningen (EØF) nr. 2299/8990 om en vidtrækkende 
og obligatorisk adfærdskodeks for edb-rescrvationssystemer (CRS) for 
lulipassagertransport i Europa. Formålet er en ikke diskriminerende og gennemskuelig 
anvendelse af de pågældende systemer, en række beskyttelsesforanstaltninger for at 
undgå misbrug samt en hårdere konkurrence mellem luftfartselskaberne og 
reservationstjenesterne. Denne kodeks omfatter ligeledes en reklamationsprocedure. 
For at sikre bedre konkurrence og bedre brugerinformation på luftfartsområdet stillede 
Kommissionen den 23.9.92 et forslag til ændring af nævnte forordning91.- Forslaget blev 
tiltrådt af Rådet den 29. oktober 199392. 
For at være konsekvent i forhold til principperne i "den tredje liberaliseringspakke" 
udvides reglerne i den ny adfærdskodeks til også at omfatte tjenester uden for 
fartplanerne og pakkede produkter. Ydermere er klassificeringskriterierne for flyafgange 
med ikke-pakkede produkter som primær præsentation på skærm blevet tydeliggjort og 
forstærket. 
Informationer, der findes i luftfartselskabets eget system, skal også på anfordring gives 
videre til andre systemer. Samtidig skal reservationer fra andre systemer accepteres mod 
betaling afbestillingsgebyr. 
Til gengæld er der indført kraftig beskyttelse for at adskille et CRS-systems 
distributionsfaciliteter fra luftfartselskabets interne reservations-, management- og 
markedsføringsfaciliteter og beskytte data i en central CRS-database mod uautoriseret 
adgang fra andre transportører. 
Den ny adfærdskodeks skelner desuden mellem kontrakter om deltagelse i eller 
90 
91 
92 EFT L 220 af 29.7.89, s. 1 
EFT C 56 af 26.2.1993, s. 28 
Rådets forordning 3089/93/EØF, EFT L 278 af 11.11.1993, s. 1 
66 
anvendelse af et CRS-system og kontrakter om levering af hardware, således at det 
bliver nemmere at anvende eget, men kompatibelt udstyr og - især for rejsebureauerne 
at skifte mellem systemerne og derved skærpe konkurrencen mellem 
reservationssystemerne. 
Ydermere er gensidighedsreglen blevet forstærket for tilfælde af diskriminering mod 
Fællesskabets lufttransportører fra tredjelandes moderselskaber og deres CRS-systemer. 
Med denne udvidelse til luftfart uden for fartplanerne og denne præcisering og styrkelse 
af klassificeringskriterier for visning på skærm af informationer om lufttransporttjenester 
vil forbrugeren få endnu bedre og mere gennemskuelige oplysninger om hver 
rejsemulighed. 
6. Økonomisk og social sammenhæng 
Støtten til turismen er et af de midler, der anvendes til i partnerskab med 
medlemsstaterne, virksomhederne og regionerne at promovere en harmonisk udvikling i 
hele Fællesskabet. Det drejer sig om at udligne niveauforskellene for udviklingen i de 
forskellige egne, mindske forsinkelsen for de dårligst stillede regioner og fremme 
beskæftigelse og geografisk og faglig bevægelighed for arbejdstagere og studerende på 
forskellige uddannelsesstadier, hvilket er nogle af de vigtigste mål for den stærkere 
økonomiske og sociale sammenhæng, man ønsker i Fællesskabet. 
Derfor er turismeerhvervet godt placeret i forhold til de støtteordninger, der gives 
gennem de forskellige instrumenter til anvendelse af Fællesskabets regionalpolitik. 
Turismens betydning for den regionale udvikling var emnet for et arbejdspapir i 
Kommissionen i november 199093. 
6.1 Regionalpolitik 
På turismeområdet har strukturfondsreformen givet via Fællesskabets støtterammer (FSR) 
1989-93, fortrinsstilling til foranstaltninger, der kan: 
• forbedre turismeudbudet og turismens territoriale spredning; 
• gøre turismen mindre sæsonbetonet; 
• udnytte naturværdier og vor historiske, arkitektoniske og kulturelle arv af interesse for 
turisterne; 
SHK 90/2356 af 29.11.1990 
67 
• udvikle landliggerturisme og erhvervsuddannelse for jobs i denne sektor. 
lin særlige opmærksomhed har været samlet om beskyttelse hhv. hensynsløs udnyttelse 
af miljøet under gennemførelsen af disse foranstaltninger. 
Ser man på udarbejdelsen af FSR, må man ganske rigtigt konstatere, at der er blevet 
taget højde for de behov, som regionerne har givet udtryk for, men det må nok 
understreges, at inden for den enkelte medlemsstat er de ansvarlige for turismepolitikken 
ikke altid blevet holdt orienteret om forhandlingerne frem til de færdige FSR. 
Dette må fremhæves, fordi det er nødvendigt med en tilstrækkelig sammenhæng, når der 
skal føres udviklingspolitik på dette niveau. 
Der er så mange former for turisme, at de aktuelle oplysninger ikke giver mulighed for 
analyse eller anbefaling af, hvilke typer bør privilegeres. 
Det forekommer nødvendigt at udarbejde en særlig rapport om turismen, hvori man 
vurderer ikke blot den positive virkning, men også de krav, der vil opstå i forbindelse 
med bl.a. opbygningen af en betydelig infrastruktur. 
Ønsker man endelig at opfylde målsætningen om en optimal udvikling af turismen i 
egne, der modtager støtte fra fondene, må man endvidere sikre, at aktionerne af de 
operationelle programmer, bliver integreret m.h.t. EFRU og ESF. 
De forskellige fonde: 
EFRU: Europæisk Fond for Regional Udvikling 
Denne fond bidrager med 86% af den samlede støtte til turisme fra strukturfondene. 
ESF: Europæiske Socialfond 
Denne fond bidrager med 5% af den samlede støtte til turisme fra strukturfondene. 
ESF berøres af de 5 mål for strukturfondsreformen i 1988. 
I alle tilfælde supplerer ESF's finansielle støtte EFRU's aktion. Fællesskabets hjælp 
gives dermed oftest i form af operationelle programmer fra flere fonde, hvor EFRU 
finansierer infrastrukturer og udstyr, og ESF bidrager med uddannelsesforanstaltninger 
efter behov. 
Ligesom for mål nr. 1 er ESF's hjælpeforanstaltninger i mål nr. 2-regioner 
ledsageforanstaltninger for ordninger, der er etableret af EFRU. Samtlige tiltag 
foranstaltet af EFRU (design og modernisering af udstyr, promotionskampagner, 
forbedring af rådgivnings- og oplysningskapaciteten) skaber ligeledes et stort behov for 
68 
uddannelse. 
I mål nr. 5b-regioner (landdistrikter) er ESF-indsatsen koncentreret på det generelle fell, 
man kunne kalde FSR's menneskelige ressourcer, et felt, der omfatter uddannelses- og 
beskæftigelsesaktioner herunder turisme. 
EUGFL: Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget 
Denne fond bidrager normalt med 9% af den samlede støtte til turisme fra 
strukturfondene (mål nr. I og 5b). 
For at skabe diversificering af landbomiljøets aktiviteter gives Fællesskabets støtte til 
landliggerturismen enten til landbrugene eller til noget mere generelt som fx 
basisinfrastruktur, fritidsaktiviteter og naturparker. 
Følgende skemaer indeholder Fællesskabets støtte til turisme under FSR, i beløb opdelt 
efter mål og lande. 
a) Mal nr 1 
Land MHCU I % af samlet HU-støtle fra FSR 
(1989-93) (minus mål nr. 3/4/5a) 
Grækenland 243,6 4,5 
Spanien 182^0" TJ 
liankng 343 4~8 
Irland f88^ ! ZJ> 
Italien 7867Ï Ï"D " 
Portugal 203,0 T3 
_ _ __ 
I all. mål nr I ÏÏÏÏTj 5"7> 
Hertil bør lægges det indirekte bidrag til turismens udvikling, der ligger i Fællesskabets 
stotte til projekter, der skal bringe regioner ud af deres enklavetilstand. Denne støtte 
repræsenterer næsten en fjerdedel af-den samlede sum for involverede FSR. 
h) Mål nr. 2 
69 
I.UIItJ 
Relgien 
Damnark 
Tysklund 
Spanicn 
Frankrig 
Italicn 
Luxembourg 
Portugal 
UK 
1 alt, mal nr 2 MI-CU 
(19S9-91) 
12,85 
0,50 
5,7 
44,10 
24,67 
10,09 
173,89 
271,8 
1 alt, mål nr. 2 (1992-1993) 156,2 MKCU 
b) Mal nr. 5b 
Land 
Belgien 
Oanmark 
Tyskland 
Spanicn 
1'ianki ig 
llalien 
Luxembourg 
Nederlandene 
UK 
1 alt, mal nr. 2 MliCU 
(1989-93) 
4,40 
17,68 
105,60 
51,20 
0,40 
9,00 
5,80 
194,08 % af samlet HU-stotte fra I;SU 
7,2 
1.6 
2,0 
7,3 
9,0 
13,1 
12,8 
7,6 
% af samlet EU-støtte fra FSR 
13,50 
, 
6,20 
11,00 
13,30 
16,00 
20,50 
1,70 
7,48 
70 
(!) Sain let oversigt 
Land 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Portugal 
UK 
Danmark 
Tyskland 
Nederlandene 
Uclgien 
Luxembourg 
1 alt Mûl nr. 1 
(1989-93) 
243,6 
182.0 
34,3 
188,6 
786,0 
203,0 
46,2 
1683,7 Mal nr. 2 
(1989-91)* 
44,1 
24,7 
173,9 
0,5 
5,7 
10,1 
12,9 
271.9 Mål nr. 5b 
(1989-93) 
17,68 
105,60 
105.60 
51,20 
5.80 
9.00 
4,40 
0,40 
194,08 1 alt 
243,60 
199,68 
184.00 
188,60 
861.9 
203,00 
225.9 
0.50 
5.70 
19,10 
17,30 
0,40 
2149,68 
* MAI nr. 2 (1992-93) 156,2 MF.CU 
6.1.1 h'A I-stol ten går hovedsagelig til følgende turismebtxmeher 
• Mål nr. I: 
Støtte til investeringer og infrastruktur. 
Udnyttelse af kulturelle og historiske ressourcer. 
Mål nr. 2: 
Bedre udbud af turistanlæg. 
Udvikling af turismeaktiviteter. 
Mål nr. 5b: 
Miljøbevarelse i forbindelse med udviklingen af landliggerturisme. 
Udvikling af oplysnings- og rådgivningsinfrastrukturer i landmiljøet. 
Promotion af landliggerturisme. 
o. 1.2 1993 revisionen af strukturfondene 
Som en følge af de reviderede regler, saml øget midler til fondene for 1994-1999, kan 
der forventes en udvikling af støtten til fordel for turismen 94. 
løvrigt vil der kunne ske forbedringer med hensyn til sammenhæng og information på 
passende niveau i medlemsstaterne under udarbejdelsen af planerne, siden FSR og den 
Fin samling af forordningsteksterne med kommentarer findes i publikationen: "liQF, 
Fællesskabels strukturfonde 1994-1999, Kontoret for De europæiske Fællesskabers officielle 
Publikationer, Luxembourg 1993. 
71 
implementering takket være del udvidede partnerskab. 
Det større antal støtteberettigede regioner vil også medføre flere aktioner til fordel for 
turismen, fordi disse regioner enten allerede har en vis udvikling eller udgør.et stort 
turismepotentiale. 
Endelig vedrører de ændringer, der er foretaget med hensyn til ESF's 
anvendelsesområde for at tilpasse arbejdstagerne til erhvervsændringerne, ligeledes 
turismen inden for rammerne af det udvidede partnerskab, der opereres med i 
reformen. 
Ca. 9 % af forpligtelsesbevillingerne i strukturfondene bliver anvendt på 
fællesskabsinitiativer mellem 1994 og 1999. 
6.1.3 Sam horighedsfonden 
Rådet etablerede den 31.3.93 et finansielt samhørighedsinstrument, som er 
midlertidigt, alhangende af den endelige regulering under Traktaten for den 
Europæiske Union 
Turismen berøres direkte af det ny instrument allerede fra 1993, og det af to grunde: 
• Det henvender sig til fire lande, hvis turistmæssige kald er bekræftet (Grækenland -
Spanien - Irland - Portugal); 
• det skal finansiere miljø- og transportinvesteringer, som får direkte afsmitning på 
turismen. 
6.2 Fællesskabsinitiativer 
Fællesskabsinitiativer har tilsammen mobiliseret knapt 6 mia. ECU (i 1989 priser), 
svarende til ca. 10% af det samlede beløb, som var til rådighed fra de tre strukturfonde 
i perioden 1989-93 
Turismeprojekter var støtteberettigede inden for rammerne af følgende initiativer 
Regionalt handlingsprogram pa miljøområdet (FNVlRE(i). 
Blandt de fællesskabsinitiativer, som Kommissionen har foreslået i henhold til Rådets 
forordning (EØF) 4253/88, art I I, er det regionale handlingsprogram på miljøområdet 
(ENVIREG) særlig vigtigt for turismesektoren, ikke mindst i Middelhavsregionen. 
lui af ENVIREG's specifikke målsætninger var nemlig at mindske forureningen af 
kystegne og især middelhavskysterne, hvis økonomi i højeste grad er afhængig af 
turismen. 
72 
Højeste prioritet fik bl.a. områder med betydelig befolkningstilvækst i ferieperioden. 
Endelig var turismens omfang i kystegnene et nøglekriterium ved tildelingen af 
EU-hjælpen, som er på 500 mio. ECU for perioden 1990-93. 
Samarbejde på tværs af landegrænser (1NTERREG) 
Dette initiativ skulle promovere samarbejdet mellem grænseegne på tværs af 
landegrænserne. 
Her kunne disse egne få støtte fra Fællesskabet til samarbejdsaktioner på tværs af 
landegrænserne til fordel for turismen, inkl. bondegårdsturisme, og miljøet samt til 
udvikling og drift til turismeformål af naturparker, der gennemskæres af en grænse. 
Det samlede bidrag fra de 3 fællesskabsfonde for dette initiativ i perioden 1990-93 
beløber sig til over 1000 MECU. Turismeaktionernes andel kan dog ikke bestemmes 
nøjagtigt. 
Isolerede regioner (REGIS) 
Kommissionen ønskede med dette initiativ at hjælpe de mest isolerede egne på 
europæisk territorium. 
Det blev godkendt i juli 1990 og fik en støtte på 200 MECU i perioden 1990-93 fra de 3 
strukturfonde, der bl.a. er beregnet til støtteforanstaltninger for turisme og udvikling i 
sektoren. Programmer til fordel for turismen, der finansieres ud fra dette initiativ, kan 
dog ikke vurderes med nøjagtighed. 
RESIDER øg REN A VAL 
Disse to fællesskabsprogrammer blev vedtaget af Rådet inden reformen. 
RESIDER skulle støtte de regioner, der var hårdest ramt af jern- og metalindustriens 
lavkonjunkturer. RENAVAL skulle hjælpe de regioner, der led undçr nedgangen i 
skibsbyggeriet. 
Begge programmer nævnte udtrykkeligt muligheden for en fællesskabsstøtte til 
investeringer i turismevirksomhed, uden at det dog er muligt at give en nøjagtig 
bedømmelse af turismens rolle i disse initiativer. 
Sammenkædning af aktioner til udvikling af landboøkonomi (LEA DER) 
Den 15. marts 1991 traf Kommissionen beslutning om LEADER-initiativet, som skulle 
promovere den lokale udvikling gennem finansiering af initiativer med udgangspunkt i 
73 
lokale grupper. 
Eællesskabsstøtten kunne finansiere individuelle og kollektive investeringer i forbindelse 
med landbrugs- og restaurationsvirksomhed samt udvikling af bygninger og ejendomme 
af turistmæssig interesse, promotionsvirksomhed, markedsundersøgelser, foranstaltninger 
til forlængelse af turistsæsonen (kortvarig turisme, weekendophold m.v.) i henhold til 
projekter, der fremgik af arbejdsplaner fra lokale, udvalgte grupper. 
Blandt de støtteordninger, der kunne komme på tale (mål nr. I- og 5b-regioner), 
udgjorde foranstaltninger om landliggerturisme en vigtig andel, idet 40% af den 
disponible støtte til dette initiativ (400 MECU i 1989-priser) indtil udgangen af 1993 gik 
til projekter om udvikling af landliggerturismen, som kunne finansieres både af EFRU, 
EUGFL (Udvikling) og ESF. 
RECHAR 
Dette initiativ gik på omlægning af økonomien i kulmineområderne. 
En fællesskabsstøtte kunne bevilges bl.a. til foranstaltninger, der skulle promovere især 
turisme med rødder i den industrielle arv. 
De støtteberettigede områder var 28 kulmineegne i 6 medlemsstater, og det samlede 
bidrag fra EFRU og ESF beløber sig til 300 MECU. EKSF bidrager med en 
rentegodtgørelse på indtil 120 MECU og med 40 MECU ekstra støtte til omskoling i 
henhold til EKSF-traktatens art. 56. 
TELEMA TIQUE 
Dette initiativ er samfinansieret af EFRU med det formål at fremme indførsel af 
avancerede telekommunikationstjenester i mål nr. 1-regioner. Dette program beskrives 
detaljeret i kapitel 111 12.3. 
Regioner og byer i Europa (RECITE) (under paragraf 10 i EFRU) 
Dette program indledtes i 1991. Det omfatter syv samarbejdsnetværk med lokale og 
regionale myndigheder for mindst 50.000 beboere. Turismen er blandt de emner, der i alt 
fald delvis hører under disse netværk, og kan som sådan få støtte fra Fællesskabet til 
samordnede aktioner RECITE råder over et budget på 49 MECU, men det er ikke 
muligt at udtrække den nøjagtige andel af turismeaktionerne i dette budget. 
6.3 Den Europæiske Investeringsbank 
6.3.1 Direkte finansiering til førdel for turismen 
74 
Inden for rammerne af Den europæiske Investeringsbank EIB's langfristede 
finansieringsvirksomhed, der bidrager til gennemførelse af fællesskabspolitikker, giver 
banken forskellig støtte til turismen. 
EIB's virksomhed er i det væsentlige helliget udligning af regionale forskelligheder, 
hvilket er et prioriteret mål, der bekræftes i Maastricht-traktaten. Det er næsten 
udelukkende i regioner, der får støtte fra Fællesskabets strukturfonde, at EIB bidrager 
med at udbygge turismeanlæg; det drejer sig om over fire femtedele af de finansielle 
midler, der blev bevilget mellem 1989 og 1992 til dette formål, dvs. 953 mio. ECU, 
hvoraf 253 mio. ECU blev udbetalt i 1992. 
Finansieringer i sektoren for "turisme og fritid", 1989-92 og 1992 
Belgien 
Danmark 
Spanien 
Frankrig 
Grækenland 
Irland 
Italien 
Nederlandene 
Portugal 
Tyskland 
UK 
lait lait 
MECU 
1989-92 
13,1 
0,4 
126,7 
275,9 
25,6 
11,4 
326,0 
8,5 
50,8 
64,3 
49,9 
952,6 Indivi­
duelle 
lån 
184,5 
52,9 
12,0 
46,1 
292,5 Bevilling 
fra 
globallån 
13,1 
0,4 
126,7 
94,4 
25,6 
11,4 
273,1 
8,5 
38,8 
64,3 
3,9 
660,1 lait 
MECU 
1992 
5,6 
0,1 
7,6 
99,1 
11,0 
0,6 
85,6 
7,0 
2,4 
34,0 
252,9 Indivi­
duelle 
lån 
73,7 
9,1 
82,8 Bevilling 
fra 
globallån 
5,6 
0,1 
7,6 
25,3 
11,0 
0,6 
76,5 
7,0 
2,4 
34,0 
170,0 
Støtten til disse egne er i stor udstrækning gået til små eller mellemstore hotelanlæg 
(næsten 150 projekter til 560 mio. ECU fra 1989 til 1992, se skema nedenfor) 
finansieret gennem globale lån fra banker og kreditformidlende organer, som er tæt på 
den lokale virkelighed, og som EIB arbejder tæt sammen med. Hotelprojekterne drejer 
sig i udpræget grad om erhvervsturisme, som året rundt støtter den økonomiske 
75 
udvikling i regioner, der ofte er mindre attraktive. Disse investeringer har siden 1990 
været særlig talrige i de østlige egne af Tyskland, hvor der var stor mangel på hoteller. 
Desuden er der i løbet af omtalte periode ydet omkring 60 mio. ECU i individuelle lån 
til hoteller og moteller i stor mængde i Det Forenede Kongerige og Portugal. .. 
Størsteparten af de øvrige EIB-finansierede investeringer er gået til forskelligt udstyr, 
der højner regionernes interesse som turistmål, som fx campingpladser, ski- og 
personhejs, fritidsområder samt (ikke mindst i Italien) bygninger og ejendomme af 
kulturel eller arkitektonisk interesse, der kan tiltrække turister. 
Ud over de egne, der har fået regional udviklingsstøtte, har EIB finansieret et 
ekstraordinært stort projekt, som forstærker Fællesskabets tiltrækningskraft på turister, 
nemlig Eurodisney, en forlystelsespark i Paris-regionen. 
Bevillinger fra globallån i sektoren for "turisme og fritid", 1989-1992 Fordeling efter 
lande, beløb i mio. ECU 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Spanien 
Frankrig 
Grækenland 
Irland 
Italien 
Nederlandene 
Portugal 
UK 
lait Antal 
20 
7 
231 
111 
228 
35 
33 
566 
18 
43 
10 
1302 lait 
13,1 
0,4 
64.3 
126,7 
94,4 
25,6 
11,4 
273,1 
8,5 
38,8 
3,9 
660,1 Heraf hoteller 
8,1 
0,4 
63,6 
120,1 
71,2 
23,7 
9,3 
220,2 
3,3 
38,7 
3,0 
561,8 
76 
6.3.2 Finansiering af aktioner med indvirkning på turismen 
Ud over disse finansieringer, der direkte støtter investeringer til fordel for turisme og 
fritid, hjælper EIB med ved forskellige projekter, der i ikke ringe grad påvirker 
turismen og især erhvervsturismen, skønt motivet for støtten er et andet. 
Det drejer sig især om lån til anlæg som fx kongres-, udstillings- og messecentre, som 
ofte omfatter hotelkapacitet. Lånene kan også gå til bymæssige fornyelsesprojekter med 
renovering af bygninger eller anlæg af arkitektonisk eller kulturel kvalitet eller 
bevarelse af højt klassificerede seværdigheder tilhørende Fællesskabets arv. 
Understreges bør endvidere den indirekte indvirkning på fritids- og erhvervsturisme fra 
finansieringshjælp på to områder, som udgør halvdeler! af EIB's finansieringer, nemlig 
transport og telekommunikation samt infrastrukturer til miljøbeskyttelse. 
I første kategori kan fremhæves den indvirkning på turiststrømmene, det får med de 
store motorvejslinjer, jernbanenet og især højhastighedstogene samt projekter som 
tunnelen under Kanalen og broen over Storebælt i Danmark, samt forstærkning af 
lufthavnsinfrastrukturerne og modernisering af luftflåden. 
I anden kategori er samspillet mellem miljøbeskyttelse og turisme ganske betydeligt i 
forbindelse med forbedring af drikkevandsforsyningen, opsamling og behandling af 
spildevand og affald fra de store byer, og ikke mindst pleje og udbygning af kystegne, 
floder og søer samt genplantning af skove. 
6.4 Paneuropæiske net 
Turismen er vigtig for arbejdet mod de mål, som er sat for de paneuropæiske net, som 
skal bidrage til den økonomiske og sociale sammenhæng ved at fremme sammenkobling 
og kompatibilitet mellem de nationale net og adgang til dem, samt for etablering og 
udvikling af de paneuropæiske net. 
Aktionerne på turismeområdet er koncentreret om to hovedlinjer, dvs.: 
• oversigtsdiagrammer for transport og havne- og lufthavns infrastrukturer (jvf. kapitel 
III.5.2); 
• telekommunikationsnettene. 
7. Landbrugspolitik 
Formålet med reformen af den fælles landbrugspolitik i maj 1992 var at forbedre 
markedsbalancen og sikre Fællesskabets landbrug en bedre intern og international 
77 
konkurrenceevne samt mere stabile indkomster for landmændene og en rimeligere 
fordeling af Fællesskabets ressourcer. 
Af reformens fire hovedprincipper, som er følgende: 
• generel nedbringelse af garanterede mindstepriser til landmændene; 
• kompensationer eller præmier på basis af anvendte produktionsfaktorer (pr. hektar 
jord eller pr. stk. kvæg); 
• foranstaltninger med direkte indvirkning på producerede kvanta i form af kvoter eller 
braklægning af landbrugsjord; 
• ledsageforanstaltninger til støtte for omstrukturering af landbrug og spredning af 
indtægterne; 
har det sidste elementer af landboturisme i sig. 
Blandt målsætningerne finder vi støtte til natur- og landskabspleje samt forvaltning af 
jord til fritidsaktiviteter95. Landmændene opfordres til at bruge landbrugsjord til turisme 
og forlystelser. 
Andre ledsageforanstaltninger påvirker landliggerturismen indirekte, idet de arbejder for 
direkte salg og markedsføring af landbrugsprodukter. Turisterne er blevet meget glade 
for organiske og biologiske produkter, og det åbner et nyt regionalt marked for 
landmanden. Desuden giver direkte salg en bedre pris96. Produktets høje kvalitet og 
næringsværdi garanteres af og markedsføres under kvalitetscertifikater og logotyper. 
7.1 Landbrugsaktiviteter inden for strukturfondene 
Siden strukturfondsreformen i 1988 har landbrugets strukturpolitik været en integreret 
del af Fællesskabets udviklingsstrategi. Dens hovedinstrument er Den europæiske 
Udviklings- og Garantifond for Landbruget, suppleret af Den europæiske Fond for 
95 
96 Forordning 2078/92/EØF, EFT L 215, 30.6.1992, s. 85 
Som tillæg til forordning 2092/91/EØF, EFT L 198, 24.6.1991, s. 1, ændret af forordning 
2083/92/EØF, EFT L 208, 14.7.1992, s. 15, om økologiske produktionsmetoder og 
kontrolordninger for produkter, der beskrives som økologiske, har Rådet vedtaget 
forordning 2081/92/EØF, EFT L 208, 14.7.1992, s. 1, og 2082/92/EØF, EFT L 208, 
14.7.1992, s. 9, som skal promovere og beskytte oprindelsesbetegnelser og certifikater for 
særlige landbrugsprodukter. 
78 
regional Udvikling og Den europæiske Socialfond. Siden 1988 har Den europæiske 
Udviklings- og Garantifond for Landbruget brugt 145,5 MECU til investering i 
landbrug, hvoraf en del er gået til bondegårdsturisme. 
Relevante programmer og initiativer beskrives i kapitel III, pkt. 6.1 og 6.2. 
8. Beskæftigelses- og socialpolitik 
Turismeerhvervet er baseret på en bred vifte af økonomiske aktiviteter og beskæftiger 
mere end 9 millioner arbejdstagere i Fællesskabet. Afsluttede eller igangværende 
Fællesskabsforanstaltninger inden for beskæftigelses- og socialpolitik har betydning for 
beskæftigelse i turismen, som den har det for enhver anden sektor. I Fællesskabets pagt 
om arbejdstagerens fundamentale sociale rettigheder gives principper og defineres 
områder af den sociale dimension, der behøver opmærksomhed, fx arbejdsmarkedet, 
afskaffelse af social udelukkelse og forbedring af arbejdstageres livs- og arbejdsvilkår. 
Skønt Den europæiske sociale Pagt kun er tiltrådt af 11 medlemsstater, danner den 
grundlag for mange igangværende Fællesskabsforanstaltninger. 
Formålet er at udvikle en større økonomisk og social sammenhæng i det indre marked 
kombineret med økonomisk vækst og fortsat forbedring af livs- og arbejdsvilkår for alle 
Fællesskabsborgere og derigennem opnå en større social sammenhæng mellem 
medlemsstater, hvor fortsat økonomisk vækst giver mulighed for højere 
beskæftigelsestal og fuld integration af alle Fællesskabets borgere i det indre marked. 
Efter Kommissionens hvidbog om Vækst, Konkurrenceevne og Beskæftigelse97 vedtog 
Rådet under mødet i Bruxelles den 10. og 11. december 1993 en kort- og mellemfristet 
handlingsplan baseret på konkrete foranstaltninger, som skal bidrage til at knække 
arbejdsløshedskurven i Unionen4*. 
Rådet fandt det nødvendigt, at medlemsstaterne trækker på forslagene fra hvidbogen, 
der bl.a. omfatter følgende af særlig interesse for turismen: 
• bedre uddannelse; 
• større smidighed i virksomhederne og på arbejdsmarkedet; 
97 
98 EF-Bulletin, tillæg 6/93 
Det Europæiske Råd i Bruxelles 10 & 11.12.93, Formandskabets konklusion, SI(93)1000 af 
11.12.93 
79 
• specifikke foranstaltninger for unge, der forlader uddannelsessystemet uden passende 
skoling; 
• ny beskæftigelse tilpasset nye behov for livskvalitet og miljøbeskyttelse. 
Fritid og kultur er omfattet af hvidbogen som et af de bedre placerede områder for 
jobskabelse. Spørgsmålet om nye jobkilder udvikles yderligere af Kommissionen på 
opfordring fra Det Europæiske Råd og vil indgå i rapporten til Det Europæiske Råd i 
Essen i december 1994. 
I protokol og aftale om socialpolitik knyttet til traktaten om Den Europæiske Union 
etableres en ny lovmæssig og institutionel ramme om udviklingen af Fællesskabets 
socialpolitik og -aktion; fx får arbejdsmarkedets parter en større rolle i 
implementeringen af den sociale dimension i Europa. Den fremtidige udviklings effekt 
på turismen kan vi endnu kun gisne om. 
8.1 Arbejdsmarkedsud vikling 
"Beskæftigelsen i Europa 1993"", Kommissionens årsrapport om aktuelle og 
fremtidige beskæftigelsestendenser i Fællesskabet, konstateres en underliggende 
langtidsledighed, som forventes at ville stige fortsat til et fælles gennemsnit på 12% ved 
udgangen af 1994. Der skal derfor hurtigt tages hånd om problemet, hvis Fællesskabet 
fortsat skal kunne konkurrere i det 21. århundrede. På baggrund af den økonomiske 
vækst alene, som er faldet til mellem 1 og 2% (den lå på 3,5% sidst i firserne), synes 
det tvivlsomt, at fremtiden vil bringe en forbedring i europæisk beskæftigelse. Der er 
behov for positive foranstaltninger til at sætte gang i jobskabelsen og nedbringe 
arbejdsløsheden. For øjeblikket er beskæftigelsen i Europa under 60%, medens den i de 
fleste andre store, konkurrerende industrilande (fx USA, Japan og nogle EFTA-lande) 
er højere end 70% - og mere for kvinder. 
Efter en anmodning, der blev fremsat på det uformelle møde med Beskæftigelses- og 
Socialministrene den 3. og 4. maj 1993, fremlagde Kommissionen i sin meddelelse "En 
rammepolitik for beskæftigelsen i EF"100 et toårs arbejdsprogram med analyser, 
forskning og initiativer til at løse arbejdsløshedens varige problemer og styrke 
beskæftigelsen i Europa. 
Som beskæftigelsessektor passer turismen godt til nogle af de sager, som vil blive taget 
op inden for denne beskæftigelsesramme for Fællesskabet. Det gælder fx udvikling af 
99 KOM(92)354 
100 KOM(93) 238 endelig udg., Bruxelles, 26 maj 1993 
80 
tilpasningsvenlige og smidige former for beskæftigelse baseret på ny arbejdsorganisation 
og nye arbejdstider, som kan få flere mennesker og især kvinder ud på 
arbejdsmarkedet. Desuden er turismen et arbejdsområde med vækstpotentiale med 
hensyn til beskæftigelsesgraden. 
Turisme som vækstpotentiale for beskæftigelsen blev taget op på den første europæiske 
konference og udstilling om "Beskæftigelsen i Europa" fra 19. til 21. oktober 1993. 
Dette initiativ var Kommissionens første inden for rammerne af dette arbejdsprogram. 
Turismen har desuden været integreret i eksisterende beskæftigelsesprogrammer, som 
udvikler pilotprojekter og forskning i forbedring af beskæftigelseskapaciteten. Hvis disse 
initiativer lykkes, vil de munde ud i nye ideer og gode metoder, der kan indgå i 
Fællesskabets hovedprogrammer for beskæftigelsen. LEDA-programmet (Local 
Employment Development Action) er et godt eksempel. En række mininetværk er 
etableret mellem 33 pilotområder for at støtte udviklingen af nye jobmuligheder og 
overføre knowhow og erfaring. Et af disse mininetværk skal koncentrere sig specielt om 
at udvikle jobmuligheder inden for landliggerturisme. 
Arbejdstageres muligheder for at finde beskæftigelse i turismetjenester på tværs af 
medlemsstaterne vil få støtte i de ændringer, der hele tiden foretages i Det europæiske 
system for udveksling af tilbud og ansøgninger om beskæftigelse (SEDOC)101, som 
bliver opdateret og indkørt på edb under det europæiske arbejdsanvisningsprojekt, der 
går under navnet "EURES"102. 
Kommissionen vedligeholder og driver det ny edb-system, der forbinder alle offentlige 
jobanvisningssystemer til en central behandlingsmaskine og database. Med EURES kan 
man for første gang indsamle data efter mange kriterier såsom jobprofil, sektor, sprog 
og jobbets geografiske placering 
8.2 Beskæftigelse og bedre livs- og arbejdsvilkår 
Turismen anerkendes i højere og højere grad som en sektor med stort 
beskæftigelsespotentiale. Dens fleksibilitet kan være attraktiv for nogle grupper på 
jobmarkedet, og på grund af det store udbud af beskæftigelse er adgangen til dette 
erhverv måske lettere end til andre. Samtidig forbedres sektorens erhvervsundervisning 
og karrierestrukturer hele tiden, hvilket gør den endnu mere attråværdig. Bistand fra 
Fællesskabet har bidraget til denne udvikling (jvf. kapitel III, pkt. 9, om teoretisk og 
praktisk undervisning). 
101 Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68, EFT L 257/2, 19.10.1968 
102 Rådets forordning (EØF) nr. 2434/92, EFT L 245/1, 26.8.1992 
Turismens afhængighed af en højsæson med intens travlhed i 3-4 måneder om året 
betyder, at erhvervet har mange deltids- og vikarjobs, og alligevel forlanges det ofte, at 
arbejdstagerne i de allertravleste perioder påtager sig ekstra lange eller ubekvemme 
arbejdstider. Faktisk er dette normen i visse turismejobs, når de ansatte fx skal. sørge 
for fritidsaktiviteter og underholdning til feriegæsterne og må arbejde om natten og i 
weekenderne. 
I alle sektorer inkl. turismen har Kommissionen overvejet spørgsmål vedrørende arten 
af beskæftigelse, løn og bedre livs- og arbejdsvilkår. 
8.2.1 Atypisk arbejde 
Kommissionen har forelagt Rådet tre direktivforslag om atypisk arbejde: den ønsker at 
opfylde flere mål, nemlig at fjerne de konkurrencefordrejende elementer, der 
sommetider opstår i forbindelse med deltidsansattes eller vikarers ansættelsesforhold 
sammenlignet med ansættelsesforholdet ved et ubegrænset fuldtidsjob103; at indføre 
regler til forbedring af vilkårene for deltidsansatte og vikarer vedrørende faglig 
uddannelse, information og sociale ydelser104; og at give vikarer samme vilkår på 
arbejdspladsen, når det gælder sikkerhed og sundhed. Medens Kommissionens forslag 
om sikkerhed og sundhed er udstedt af Rådet som direktiv om sikkerhed og sundhed for 
vikarer og andre midlertidig ansatte den 25. juni 1991105, er de øvrige forslag under 
overvejelse i andre EU-institutioner. 
8.2.2 Forbedring af livs- og arbejdsvilkår 
Vedrørende forbedring af livs- og arbejdsvilkår beskæftiger Kommissionen sig i sine 
forslag til Rådets direktiv sig meget med tilrettelæggelse af arbejdstid106 og beskyttelse 
af unge på arbejdspladsen107. Vedrørende begge forslag er en fælles holdning godkendt i 
1993. 
104 103 KOM(90)533/1 endelig udg., EFT C 305/12, 5.12.1990 
KOM(90)228/1 endelig udg., EFT C 224/4, 8.9.1990 
105 Rådets direktiv 91/383/EØF, EFT L206/19, 29.7.1991 
106 KOM(91)130 endelig udg., EFF C124/8, 14.05.91 
KOM(93)35 endelig udg, EFf C 77/1, 18.3.93 107 
82 
8.2.2.1 TILRETTELÆGGELSE AF ARBEJDSTID 
En fælles holdning blev godkendt af Rådet i Luxembourg den 1. juni 1993 til 
Kommissionens direktivforslag om tilrettelæggelse af arbejdstid. I dette forslag, opstil les 
hviletidsbestemmelser, vilkår for skifteholdsarbejde og sikkerhed og sundhed. 
I art. 6 fastsættes den maksimale, ugentlige arbejdstid til 48 timer, men fravigelser kan 
tillades. Disse bestemmelser omfatter til en vis grad den måde, hvorpå man kunne 
tilrettelægge arbejdstiden i turismesektoren. I henhold til direktivforslaget kan fravigelse 
finde sted, når et firma fx. i turismesektoren er ude for et særligt stort arbejdspres i en 
periode. Den referenceperiode, hvor man er nødt til at arbejde mere end 48 timer, kan 
udvides til 6 måneder, og hvis der foreligger kollektiv aftale mellem arbejdsgiver og 
arbejdstagere, kan den udvides til 12 måneder. I Det Forenede Kongerige har man den 
mulighed, at arbejdsgiveren kan anmode sine ansatte om deres tilslutning til at arbejde 
mere end 48 timer. Dog skal en arbejdstager, der ikke er villig til at arbejde ekstra, 
ikke høre for det. 
8.2.2.2 BESKYTTELSE AF UNGE PÅ ARBEJDSPLADSEN 
Den 12. oktober 1993 vedtog Rådet en fælles holdning til Kommissionens 
direktivforslag om beskyttelse af unge på arbejde. Gennem tilpasning af nationale regler 
for arbejdstagere søger man med denne Fælleskabslov at sikre unge arbejdstageres 
specifikke udviklingsbehov og deres faglige og beskæftigelsesmæssige krav. Den gælder 
dog ikke for unge, der lejlighedsvis og i begrænset omfang arbejder for deres familier 
(hvilket er ganske almindeligt i visse grene af turismen). I almindelighed er børn under 
femten helt udelukket fra at arbejde; alle unge under atten har forbud mod at tage 
natarbejde, og børn under femten og unge under atten, der modtager undervisning på 
fuld tid, må ikke arbejde mere end femten timer om ugen eller tre timer om dagen. 
Unge, der ikke modtager fuldtidsundervisning, eller som har ferie, må højst arbejde 40 
timer om ugen eller 8 timer om dagen. 
Disse foranstaltninger har en indvirkning på beskæftigelsen i turismen. Firmaerne bliver 
nødt til at tilpasse og udvikle sig efter arbejdsmarkedets bevægelser og samtidig sikre 
fortsat udvikling af turismeerhvervet. 
8.3 Forbedring af arbejdsmarkedsdialogen 
8.3.1 Europæiske virksomhedsnævn 
En række store, tværnationale foretagender og grupper, der har fundet sammen i 
turismesektoren - hotelkæder, rejsearrangører, rejseledere, transporter m.v. - har en 
interesse i et europæisk arbejdsgiver-/arbejdstager-forhold. Med det indre marked kunne 
sådanne grupper nemt stige i antal bare med virksomhedsfusioner. Turismen er derfor i 
højere og højere grad et erhverv, hvor der behøves en automatik til forsyning af 
83 
arbejdstagere med informations- og konsultationsprocedurer. 
Kommissionens forslag til Rådets direktiv om etablering af europæiske 
virksomhedsnævn108 i foretagender på fællesskabsplan med mindst 1000 ansatte, og 
mindst 100 i hver af mindst to medlemsstater skulle give yderligere drivkraft til dette 
initiativ ved at forsyne arbejdstagere med informationer, konsultere dem og sikre dem 
større delagtighed i beslutningsprocessen. Dette forslag er nu taget op til fornyet 
overvejelse på basis af den aftale om socialpolitikken, som blev indgået i forbindelse 
med Maastricht-traktaten. Ifølge denne aftale skal der foretages høringer af 
arbejdsmarkedets parter, herunder også en lang række organisationer inden for 
turistområdet109. 
8.3.2 Arbejdsmarkedsdialogen 
I forbindelse med denne dialog repræsenteres arbejdsgiversiden af Hotrec, 
sammenslutningen af nationale associationer af hoteller, restauranter og kafeer i 
EF-området med godt tredive associationer i 17 lande. Hotrec har længe haft en 
etableret dialog med UNICE. 
Dialogen inden for sektoren mellem Hotrec og arbejdstagernes organisation ECF-IUF er 
etableret med støtte fra Kommissionen110. 
I denne formelle dialogstruktur i hotelsektoren er nedsat en styringsgruppe til at 
identificere og evaluere initiativer. På grundlag af to undersøgelser finansieret af 
Fællesskabet om "indflydelsen af 1992 på arbejdsstyrkens bevægelighed inden for hotel­
og restaurationsbranchen i EF" og "Miljøforvaltning i den europæiske hotel- og 
restaurationsbranche" ser to arbejdsgrupper løbende på arbejdstageres bevægelighed og 
miljøbeskyttelse. 
8.4 Sikkerhed og sundhed 
Som i ethvert andet arbejdsmiljø har turismeerhvervet pligt til at sikre de ansattes 
fysiske helbred og sikkerhed. For at sætte fokus på emnet blev 1992 udnævnt til Det 
108 KOM(91)345, EFTC336/11, 31.12.1991 
109 SEK(94)/93 
110 Arbejdsmarkedsdialog og det europæiske sociale område (93/C 54/3) EFT C54/3 25.2.1993 
84 
europæiske Arbejdsmiljøårm. 
Hovedformålet var at understrege den sociale og økonomiske betydning af 
arbejdshygiejne og sikkerhed på arbejdspladsen, således at alle blev mere bevidste om 
arbejdsskader, og hvordan de kan undgås, bl.a ved at støtte en række aktioner om disse 
spørgsmål. Flere direktivforslag fra Kommissionen til Rådet omhandlende dette område 
er stadig under overvejelse hos de af EF-institutionerne, der arbejder mod at forbedre 
dette aspekt af arbejdsmiljøet. Det er forslag til direktiver om beskyttelse af unge 
arbejdstagere og om sikkerhed og sundhed inden for transport112, som vil få den mest 
direkte indvirkning på turismeerhvervet. 
8.4.1 Offentlig sundhed 
I EF-handlingsplanen for turismen, art. 4, stk. 2, pkt. (f) hedder det, at 
EF-foranstaltningerne ikke blot skal informere turisterne bedre, men også beskytte dem 
bedre. Inden for offentlig sundhed har en række EU-politikker både direkte og indirekte 
indvirkning på turisters sikkerhed og sundhed, samtidig med at de gør dem mere 
bevidste om de præventive foranstaltninger, de selv kan træffe. Målet om højere stade 
for offentlig sundhed nævnes udtrykkeligt i traktaten om Den Europæiske Union, art. 
3(0) og 129(1). 
Andre af Kommissionens aktiviteter har direkte indvirkning på turismen gennem 
turistbeskyttelse: 
• Den europæiske oplysningskampagne fra 1991 og 1992-1993 "Lad bilen stå" rettet 
mod virkningerne af alkoholmisbrug113; 
• Programmet "Europa mod AIDS"114, hvor Kommissionen den 23. september 1993 
godkendte et forslag til Rådets afgørelse om at forlænge 1991-1992 handlingsplanen 
frem til udgangen af 1994 (KOM(93)453 endelig udg.). I forbindelse med denne 
handlingsplans "aktivitet 3" er "rejser og turisme" blevet valgt til område for 
implementering af specifikke foranstaltninger til at fremme præventiv helsepleje på 
112 1,1 Rådets afgørelse 9I/388/EØF af 25. juli 1991, EFT L 214/77, 2.8.1991 
KOM(92)234, EFT C25/17, 28.1.1993 
113 Rådets resolution, 29.5.86 om alkoholmisbrug, EFT C184, 23.7.86 
114 Rådets afgørelse, 4.6.91, EFT L175, 4.7.91 
• 85 
j 
turiststederne. Det sker gennem eksemplariske pilotprojekter og netværk; 
Rådets resolution af 29. maj 1986 om indførelse af et europæisk helbredskort115; 
En meddelelse med forslag om en handlingsplan for den offentlige sundhed (KOM 
(93)559 endelig udg., 24.11.93) er udarbejdet og blev vedtaget af Kommissionen den 
24. november 1993. Dette dokument er i øjeblikket under overvejelse hos Rådet, Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg og Det regionale Udvalg. 
8.5 Social udelukkelse og genindslusning på arbejdsmarkedet 
Det anslås, at ca. 40% af EU-borgerne stadig ikke har adgang til turisme. Meget ofte er 
det de samme mennesker, som pga. fattigdom, fysiske eller psykiske handicaps, eller 
bare fordi de er gamle, befinder sig i udkanten af det indre markeds økonomiske 
virksomhed. Der bør sættes ind mod de hindringer, der skiller dem fra fritidsfornøjelser 
og turisme, og dem, der gør, at de heller ikke får del i fritidens og turismens 
jobmuligheder. 
Af Den sociale Pagt fremgår det, hvorledes den sociale dimension i Fællesskabet skal 
udvikles, og her står ældre og handicappede som målgruppe for bistand. I 
EF-handlingsplanen for turismeområdet identificeres socialturismen som 
"opmærksomhedsområde", dog med handicappedes adgang til turismen som første 
prioritet. 
5.5.7 Initiativer til at hjælpe handicappede 
Helios II: Det tredje EF-handlingsprogram af 25. februar 1993116, etableret for perioden 
1. januar 1993 til 31. december 1996 med et budget på 37 mio. ECU, skal sikre 
handicappede lige muligheder og social integration. 
"lit liv i uafhængighed for handicappede" er et af de store områder, man her giver sig i 
kast med. Foranstaltninger til styrkelse af dette aspekt vil omfatte turisme og sport, 
større bevægelighed, boligforhold, kultur og kreativitet. 
Europæisk handicap-forum i henhold til handlingsprogrammets art. 9 kommer til at 
spille en hovedrolle i prioriteringen af foranstaltninger. NGO'en Mobility International, 
som arbejder med rejser for handicappede, vil som europæisk koordinator repræsentere 
nationale og regionale NGO'ers synspunkter i Kommissionen vedrørende aktioner, der 
115 EFT C184, 23.7.86 
116 Rådets afgørelse 93/136/EØF, EFT L 56/30, 9.3.93 
86 
skal sikre handicappede et liv i uafhængighed. Initiativer om turisme kunne indgå her. 
"Handynet": Dette europæiske edb-informationssystem, som tilbyder brugerne en 
database og en elektronisk registrerings- og netværksfacilitet, alt på flere sprog, blev 
etableret under Helios I117. Under Helios II udvikles systemet yderligere med særlig 
vægt på oplysning om tekniske hjælpemidler for alle typer handicappede i forskellige 
hverdagssituationer inkl. hjælpemidler til personlig mobilitet, fritidsaktiviteter og 
forbedrede boligforhold. 
Under Helios I indføjedes som et kommende mål at inkludere et informationsmodul for 
handicappede turister. Skønt det ikke nævnes i det aktuelle program, blev det ikke 
forkastet som langfristet mål, men kan indsættes, når systemet igen skal gennemgås af 
Rådet inden udgangen af 1994. 
Handicappede udgør en økonomisk levedygtig turismesektor. En handicappet turist er 
ofte ledsaget af en eller to andre turister. Der bliver større og større erkendelse af, at 
Fællesskabet bør gå forrest med foranstaltninger for at integrere handicappede og 
bevægelseshæmmede i samfundet. 
Andre initiativer: Efter Rådets resolution af 16. december 1991118 om et 
EF-handlingprogram vedrørende bevægelseshæmmedes personer i trafikken gennemførte 
Kommissionen for nylig en undersøgelse af transportinformation for handicappede på 
rejse, hvor også rejsearrangørers og -lederes rolle blev undersøgt. Ud over disse 
initiativer - og indirekte medvirkende til bedre adgang til turisme for ældre og 
handicappede - findes Tide-programmet (teknologi-initiativ for handicappede og ældre 
personer), som støtter udviklings- og applikationsarbejde omkring informations- og 
kommunikationsteknologi om revalideringssteknologi119. 
En udvikling og udnyttelse af handicappedes jobmuligheder i turismen støttes fra Den 
Europæiske Socialfond og især det horisontale initiativ120. 
117 Andet EF-program for handicappede, Rådets afgørelse 88/231/EØF, EFT L 104/38, 18.4.88 
118 EFT C 18/1, 24.1.1992 
119 TIDE-programmet, indkaldelse af forslag, 93/C 111/8, EFT C 111/11, 21.4.1993 
120 EF-initiativ om handicappede og andre dårligt stillede grupper, 90/C 327/5, EFT C327/9 
29.12.90 
87 
En række projekter valgt af nationale administrationer under dette program har 
elementer af turisme i sig. 
8.5.2 Ældre borgere 
Fællesskabets befolkning er aldrende. Mere end 60 millioner Fællesskabsborgere er 
over 60, og mange af dem lever længe og deltager aktivt i samfundslivet. Nationale 
rapporter fortæller, at levestandarden i de fleste EU-lande af forskellige grunde er steget 
for de ældre i de seneste år121. I år 2000 vil de ældre udgøre over 20% af befolkningen. 
Mange lader sig pensionere tidligere for at få mere fritid og pleje egne interesser. 
Pensionister tager ofte deltidsjobs med rejseaktivitet. De ældre generationer udgør en 
vækstsektor for alle former for turisme, især pakkeferier, -ture og -rejser hele året122. 
For at gøre opmærksom på relevante, positive som problematiske emner vedrørende 
ældre EF-borgere er 1993 udråbt til "Det europæiske år for ældre og solidaritet mellem 
generationerne"123 med et budget på 7,5 mio. ECU. Det europæiske ældreår slutter i 
december 1993 med evaluering og rapport. 
Ved at samfinansiere projekter og arrangementer, etablere europæiske netværk og 
udarbejde statistiske rapporter tages der som hovedemner fat på en større uafhængighed 
for ældre og ældres aktive deltagelse i samfundslivet, minimal levestandard, social 
sikkerhed og pensioner for ældre og større dialog mellem generationerne inden for 
Fællesskabet. 
På programmet for de over 300 arrangementer, der året igennem skal gøre opmærksom 
på ældresagen, fokuserer en række begivenheder på det europæiske ældrerejsemarked 
og dets kommende vækst. I projektet "Rejser og kultur" har man i de tolv lande set på 
forskellige prisnedsættelser og rabatordninger, der tilbydes pensionister på rejser, 
turisme og kultur. Der blev skrevet en rapport, der dannede grundlag for et seminar den 
15. oktober 1993, og udarbejdet en supplerende europæisk rejseguide for ældre, der 
giver overblik over eksisterende ordninger og ydelser. 
På turismeområdet har Kommissionen støttet adskillige supplerende aktioner som fx 
121 Ældre i Europa: sociale og økonomiske politikker, Det Europæiske Observationscenters 
årsrapport 1993, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 
122 "Europas ældrerejsemarked", Den europæiske Rejsekommissions rapport med støtte fra 
EF-Kommissionen 
123 Rådets afgørelse 92/440/EØF, EFT L 245/43, 26.8.1992 
88 
undersøgelse og konference om "Det europæiske ældrerejsemarked " i november 1992, 
der giver en grundig analyse af arten og potentialet for dette segment af 
turismemarkedet, og konference om "Turisme 2000 - turisme for alle i Europa" i 
oktober 1993 med særlig vægt på at integrere konceptet om adgang for alle turister og 
især gangbesværede og andre handicappede, dvs. ofte ældre, i design og arkitektur for 
turistanlæg. 
Alle disse aktioner tjener til at understrege betydningen af denne sektor som primært 
rejsemarked. Samtidig bør det overvejes, hvilke problemer, der skal tages op for at 
forbedre og diversificere udbudet fx gennem adgang til information om særlige ferier og 
tjenester, ekstrahjælp til ældre, gangbesværede feriegæster. 
9. Uddannelse, erhvervsuddannelse og ungdom 
Siden 1986 har talrige programmer, aktioner og initiativer haft til formål at give 
arbejdstagere og studerende lejlighed til at udvide og drage større nytte af deres viden 
og kvalifikationer i det samlede Fællesskabs tjeneste. 
Arbejdsmarkedsparter og erhvervsuddannelsesorganisationer i turismesektoren har 
bidraget til og deltaget aktivt i gennemførelsen af Kommissionens forskellige 
programmer og specifikke aktioner om erhvervsuddannelse; det forekommer naturligt at 
anlægge en strategi om udvikling af Fællesskabets potentiale af menneskelige ressourcer 
med henblik på at udvikle netop turismesektoren. 
9.1 Højere læreanstalter og universiteter 
COMETT-programmet (periode: 1986-1994) 
(Program for samarbejde mellem universiteter og virksomheder om uddannelse på 
teknologiområdet)124 
Formålet med dette program er at forbedre uddannelsen i avanceret teknologi og udvikle 
højt kvalificerede, menneskelige ressourcer og dermed øge europæisk industris 
konkurrenceevne. 
Det er henvendt til dem, der har afsluttet første del af deres studier, universitets- og 
virksomhedsfolk, arbejdsmarkedsparter og de berørte undervisere. 
Programmet har fremmet en tværnational synergi mellem virksomhederne og de 
124 COMETT (1986-1989): EFT L 222 af 8.8.1986COMETT (1990-1994): EFT L 13 af 
17.1.1989 
89 
universiteter, der leverer undervisningen i turismesektoren, således at uddannelsen i ny 
teknologi udvikles og turismevirksomhedernes behov for kvalificeret personale kan 
dækkes. 
Således er projekter om turismevirksomhed blevet finansieret for 590.500 ECU (1% af 
det samlede COMETT-budget). 
ERASMUS-programmet (periode: 1987-1994) 
(Program til fremme af universitetsstuderendes mobilitet)125 
Programmet har følgende målsætning: 
• at øge antallet af universitetsstuderende, der tilbringer en meritgivende studieperiode 
i en anden medlemsstat; 
• at fremme samarbejdet mellem de højere læreanstalter i alle medlemsstaterne gennem 
undervisningspersonalets større bevægelighed og dermed højne uddannelsernes 
kvalitet; 
• at uddanne diplomindehavere med direkte erfaring fra virkeligheden i et andet 
EU-land og dermed konsolidere konceptet om "borgernes Europa". 
Fra og med undervisningssæsonen 1992-93 er ERASMUS-programmets forskellige 
aktiviteter blevet udvidet til også at omfatte EFT A-landene126 med de samme 
adgangskriterier som for EU-landene. 
Mange beslutningstagere inden for turisme anser ERASMUS-programmet for at være 
hovedinstrument for samarbejdet mellem universiteterne og studerendes bevægelighed 
inden for Fællesskabet. 
I 1990/91 gennemførte 691 studerende på turismeområdet et meritgivende studieophold i 
en medlemsstat; 69 undervisningsinstitutter var involveret til et samlet budgettilskud på 
160.000 ECU. 
I 1993/94 vil ca. 1.600 studerende gennemføre et studieophold i en medlemsstat, og 124 
højere læreanstalter vil blive involveret til et samlet budgettilskud på 320.100 ECU. 
Med andre ord har Kommissionen godkendt 27 programmer om universitetssamarbejde 
for dette fagområde. Andelen af studerende, der rejser mellem Vesttyskland, Frankrig 
125 EFT L 166 af 25.6.1987 EFT L 395 af 30.12.1989 
126 EFTL 332 af 3.12.1991 
90 
og Det Forenede Kongerige ligger kun på 37%. Desuden er strømmen af studerende fra 
de perifere medlemsstater repræsenteret, undertiden i mindre grad, som det er tilfældet 
for Danmark og Portugal. De studerendes yndlingsdestination er - efter England, 
Frankrig og Tyskland - Nederlandene, Irland og Spanien. Også 124 undervisere skal 
deltage i udvekslingen. At programmet nu også omfatter EFTA-landene, betyder i 
1993/94, at 12 undervisningssteder deltager, og at ca. 70 studerende og 4 undervisere 
fra EFTA-landene er blevet udvekslet. 
PIC-koordinatorerne har taget bemærkelsesværdige initiativer til gavn for den 
europæiske dimension ved at oprette europæiske diplomer. 
Fx har britiske og franske partnere i et netværk, der koordineres fra universitetet i 
Savoyen oprettet et fælles diplom (MST og BA Hons), som udleveres efter et års 
studier i Frankrig og England (PIC-93-F-1162). Et "Post-graduate diploma in European 
Tourism management" udleveres efter et fuldt integreret studieprogram, hvor den 
studerende opholder sig på tre undervisningssteder i forskellige lande 
(PIC-93-UK-1103). En gruppe på 15 universiteter har udarbejdet programmet "Homo 
Ludens, Leisure and Tourism Policy, Management and Education" af et års varighed. 
Et diplom (MA-graden) udleveres af værtsinstitutionen (PIC-93-B-1179). 
9.2 Grundstudier 
PETRA-programmet (periode: 1988-1994) 
(Program for erhvervsuddannelse af unge og forberedelse til arbejds- og voksenlivet)127 
Formålet er at støtte og supplere medlemsstaternes politikker, der skal: 
• sikre alle unge, der ønsker ét, to eller måske flere års faglig uddannelse efter 
afslutning af grundskolen; 
• højne grundskoleniveauet og give de unge en bedre forberedelse til voksenlivet, 
beskæftigelsen og videreuddannelserne; 
• variere uddannelsestilbudet i forhold til de unges niveau og sikre, at denne 
uddannelse fører til meritgivende kvalifikationer; 
• forstærke uddannelsessystemernes tilpasningsevne i forhold til de økonomiske, sociale 
og teknologiske ændringer. 
PETRA-programmet er særlig velegnet til at afhjælpe manglen på kandidater til jobs i 
127 EFT L 346 af 10.12.1987 EFT L 214 af 2.8.1991 
91 
turismesektoren, hvilket er aktuelt i EU-landene. 
Fra 1988 til 1993 er der indledt 442 turismerelaterede projekter til et samlet beløb af 
6.820 MECU. 
9.3 Videreuddannelser 
FORCE-programmet (periode: 1991-1994) 
(Program til udvikling af efter- og videreuddannelse i EU)128. 
Programmet stiler mod større udbud og bedre kvalitet af den videreuddannelse, der 
tilbydes virksomhedernes arbejdstagere. Målene er at: 
• anspore til større og mere effektiv investering i faglig videreuddannelse; 
• udbrede gode metoder og innovation i faglig videreuddannelse; 
• støtte tværnationale projekter om videreuddannelse specielt i forhold til det indre 
marked; 
• bidrage til større effektivitet for den faglige videreuddannelses planer. 
Programmet hviler på tværnationale partnerskaber og et netværk, der er oprettet for at 
afprøve, evaluere og rundkaste innovationer og gode metoder i tråd med 
virksomhedernes og deres ansattes virkelige behov. 
FORCE-støttede projekter handler endvidere om at give bedre adgang for alle 
arbejdstagere til faglig videreuddannelse især i sektorer og regioner, hvor den endnu 
ikke er indpasset. 
Programmet henvender sig til virksomheder, arbejdsgiverorganisationer, fagforeninger, 
offentlige myndigheder og uddannelsesorganer. 
Efter udbud i 1991 og 1992 udvalgtes 30 turismerelaterede projekter, som tilsammen 
har fået bevilget 1.554.400 ECU. 
Kommissionen indleder en fællesskabsaktion om et netværk for de forskellige 
beslutningstagere inden for videreuddannelse i turismevirksomhederne. For et beløb af 
300.000 ECU etableres et netværk af specialister udvalgt af medlemsstaterne, 
arbejdsmarkedsparterne og initiativtagerne for turismesektoren i FORCE- og 
128 EFTL 156 af 21.6.1990 
92 
EUROTECNET-programmerne. 
Formålet med dette arbejde er at udarbejde en indholdsmappe om virksomhedernes 
metoder for videreuddannelse. 
De hidtil definerede områder for disse overvejelser omfatter følgende: 
• metoder og planer for videreuddannelse i Horeca-virksomheder, rejsevirksomheder 
og turismepromoverende virksomheder; 
• formulering omkring sæsonafhængighed og multiaktivitet; 
• aftaler om videreuddannelse i turismeerhvervets forskellige brancher (på 
virksomheden, virksomhederne imellem og mellem virksomhederne og enheder i den 
offentlige administration); 
• analysemetoder til at styre kvalifikationsudviklingen; 
• drift af konsortier for faglig uddannelse for udvikling af lokal og regional turisme og 
erfaringer med uddannelse til denne udvikling. 
EUROTECNET-programmet (periode: 1990-1994) 
(Program til fremme af innovation inden for erhvervsuddannelse som følge af ny 
teknologi i Fællesskabet)129 
Programmets område er faglige grund- og videreuddannelser og har til formål er at 
udbrede kendskabet til den fornyelse, de teknologiske ændringer medfører, og dens 
indvirkning på beskæftigelse, arbejde og kvalifikationer. 
I netværket af innovations-demonstrationsprojekterne indgår tre turismerelaterede 
projekter med analyse af de teknologiske ændringers indvirkning på beskæftigelse, 
arbejde og kvalifikationer. 
Disse projekter har nu fået en tværnational dimension, idet programmet er blevet styrket 
gennem det fælles initiativ EUROFORM fra Den Europæiske Socialfond. 
9.4 Bedre information og overensstemmende kvalifikationer 
129 EFTL 393 af 30.12.1989 
93 
CEDEFOP, Det europæiske center for udvikling af erhvervsuddannelse130 har som en 
del af sit arbejde fået pålagt at bistå Kommissionen med erhvervsuddannelserne gennem 
undersøgelser og rundspørger, der skal forbedre kendskabet til 
uddannelsesproblematikken. 
På turismeområdet har CEDEFOP gennemført: 
• en række strukturanalyser af turismesektorens fag og kvalifikationer; 
• en dokumentarisk undersøgelse af erhvervsuddannelsen i denne sektor. 
CEDEFOP har desuden indledt ARCIPELAGO-projektet og fulgt det op. Under dette 
projekt udarbejdes fjernundervisningsmoduler for ledere af små og mellemstore 
virksomheder inden for turisme. Projektet udvikles aktuelt inden for rammerne af 
FORCE- og EUROTECNET-programmerne. 
I 1989 og 1990 fortsatte Kommissionen med bistand fra CEDEFOP sine undersøgelser i 
henhold til Rådets afgørelse 85/368/EØF fra juli 1985 om sammenlignelighed af de ved 
erhvervsuddannelse i medlemsstaterne opnåede kvalifikationer131. Denne afgørelse 
tilsigter en bedre gennemskuelighed af den faglige profil i de kvalifikationer, der 
analyseres i den enkelte medlemsstat, og fremmer dermed arbejdstagernes fri 
bevægelighed. Arbejdstagerne får rådighed over et ekstra værktøj, når de skal 
præsentere deres faglige erfaring i et andet land end det, hvor de har erhvervet den. I 
dette arbejde har man behandlet nedenstående 8 stillinger i hotel- og 
restaurationsbranchen '32 : 
receptionist m/k 
dørmand 
økonoma m/k 
oldfrue m/k 
tjener m/k 
bartender m/k 
kok m/k 
vinkyper (vintjener) m/k 
130 CEDEFOP er oprettet ved Rådets forordning af 10.2.75, EFT L 39 af 13.12.75 
131 EFTL 199 af 31.7.1985 
132 Kommissionens meddelelse 89/C166/1, EFT C 166, 3.7.89 
94 
Dernæst er nedenstående stillinger i turismesektoren blevet analyseret133: 
rejsebureau medarbejder m/k 
turistbureau medarbejder m/k 
animateur-assistent (aktivitetsmedarbejder) m/k 
rejseledsager m/k 
kongres medarbejder m/k 
Vedrørende overensstemmelse mellem erhvervskvalifikationer henvises til Rådets 
resolution 93/C49/01 af 3. december 1992134, hvori medlemslandene opfordres til at 
gøre beskrivelsen af kvalifikationer og den dertil hørende faglige erfaring mere 
gennemsigtige. 
Det skal bemærkes, at alle fællesskabsprogrammer om uddannelse og 
erhvervsuddannelse afsluttes med udgangen af 1994. 
Kommissionen er for øjeblikket i gang med at udarbejde sine forslag til en ny 
programfase135 for perioden 1994-1999. 
For disse forslag gælder en ny fremgangsmåde, hvori indgår udvikling af aktioner i 
relation til: 
• universiteter og højere læreanstalter samt til skoler; 
• uddannelse og kvalifikationer. 
Den første type aktioner skal medføre innovation og forbedret kvalitet i uddannelserne 
gennem et større samarbejde på fællesskabsnivau, hvilket forudsætter universiteters og 
andre højere læreanstalters aktive deltagelse. 
Grundprincippet for den anden type aktioner er, at fællesskabspolitikken for faglig 
uddannelse bør udtænkes, således at den støtter og supplerer de foranstaltninger, som 
medlemsstaterne har truffet inden for egne grænser. Derfor bør fællesskabsaktionen 
fuldt ud respektere medlemsstaternes ansvar for organisation af den faglige uddannelse 
og udarbejdelse af pensa. 
133 Kommissionens meddelelse 92/C320/1, EFT C 320, 7.12.92 
134 
135 EFT C 49/1 af 19.2.1993 
KOM(93) 183 endelig udg. af 5.5.1993 
95 
10. Miljø 
Om turismen har succes, er i høj grad afhængigt af kvaliteten af det miljø, hvor den 
finder sted. Turismen påvirkes af miljøet, miljøet påvirkes af turismen. Uden passende 
planlægning og styring risikerer dette erhverv at skade de ressourcer, dets succes 
afhænger af. 
I 1973 udarbejdede Kommissionen sin første miljøhandlingsplan. Siden da er der 
gennemført fire programmer, der har givet anledning til lovgivning med to 
hovedoverskrifter: forureningsbekæmpelse og forvaltning af naturressourcerne. 
Udviklingen i turismen har været påvirket af begge overskrifter: den første, fordi den 
handler om kontrol med forureningen af luft, vand og jord, den anden fordi den 
indebærer lovgivning om vurdering af miljøpåvirkning og beskyttelse af truede 
dyrearter. En lang række EF-initiativer og finansielle instrumenter har endvidere været i 
gang til supplering af dette lovmæssige grundlag. 
10.1 Den femte miljøhandlingsplan 
Den femte miljøhandlingsplan (miljø og bæredygtig udvikling)136 indledtes i januar 1993 
og danner rammen for politik og aktion frem til århundredskiftet. Programmet hviler på 
bæredygtighed og ansvarsdeling og skal fremme indsatsen fra en række forskellige 
aktører fra den offentlige og den private sektor og publikum. Programmet skal også 
sikre, at principperne om at forebygge og lade forureneren betale samt 
nærhedsprincippet anvendes i et praktisk og integreret samarbejde. 
Turismen er valgt som prioriteret område både på grund af erhvervets betydelige 
indvirkning på miljøet og på grund af dens egnethed for handling på fællesskabsplan. 
For en turismeaktion findes der tre hovedlinjer: 
• bedre planlægning, udvikling og styring af masseturisme især i kyst- og bjergegne; 
• bæredygtig turismeudvikling og udvikling af forskellige typer aktiviteter og produkter 
på andre områder; 
• ændringer i turisters opførsel og bevidstgørelse af besøgende. 
Som en del af det indledende basisarbejde er en undersøgelse af miljø og turisme i 
forbindelse med en bæredygtig udvikling blevet gennemført. Undersøgelsen startede 
efter case study-metoden i forskellige rammer og skal nu udvikles til en generel ramme 
136 KOM(92) 23, 27.3.92 bind 1-3 
96 
for evaluering af forholdet mellem miljø og turisme, definition af problemerne og 
forslag til mulige løsninger. 
Desuden vil en række projekter om miljøbevidsthed i turismesektoren blive støttet i 
1993-1994. 
Koordinering og integrering af miljøpolitikker og -aktioner i andre af EF's 
aktivitetsområder er ligeledes en vigtig komponent i projektet "Mod bæredygtighed". 
Behovet for sektoropdelt integrering er taget op i en række dokumenter, bl.a. grønbog 
om transportens indvirkning på miljøet137, en meddelelse om industriens 
konkurrenceevne og miljøbeskyttelse138 og en meddelelse om integration af 
miljøpolitikker139. 
10.2 Fællesskabsinitiativer 
Nedenstående to finansielle instrumenter og programmer om miljøproblemer er også 
relevante for turismen: 
ENVIREG 
ENVIREG140 er et strukturfondsinstrument, der bidrager til at beskytte miljøet og 
fremme økonomisk vækst især i kystregioner i mål nr. 1-områder. Flere detaljer om 
dette program findes i kapitel III.6.2. 
LIFE 
LIFE-programmet blev etableret i 1992141 og fik en bevilling på 400 MECU for femåret 
1991-1995. I 1993 allokeres ca. 66,5 MECU til partnerskabsprojekter i hele 
Fællesskabet. De støttede projekter vil være dem, der bidrager til udvikling og 
implementering af miljøpolitik. Det kan være innovative pilotprojekter om planstyring 
137 
i:w 
139 
140 
141 KOM(92)46 endelig udg., 20.2.92 (jvf. S14) 
SEK(92) 1986 endelig udg., 4.11.92 
SEK(93) 785/5, 28.5.93 
EFT C 115, 9.5.90 
EFT L 206, 22.7.92 
97 
og brug af "ren" teknologi, bevidstgørelseskampagner og -aktioner med incitamenter og 
ydelse af teknisk assistance. For 1993 er de specifikke prioriteter følgende: 
• Promotion af bæredygtig udvikling og miljøkvalitet; 
• beskyttelse af bolig- og naturområder; 
• etablering af administrative strukturer og miljøtjenester; 
• teoretisk og praktisk undervisning samt information. 
Inden for denne ramme skal programmet styrke en planmetode i turismeudviklingen 
med særlig støtte til aktioner, der implementerer nye koncepter med fokus på respekten 
for det naturlige miljø. Senere vil bevillinger kunne støtte en mere langfristet, integreret 
turismeplanlægning og her hjælpe regionerne med at reducere risikoen for en 
"eksplosiv" livscyklus, som før har været en uvelkommen side af udviklingen i 
masseturismen. 
Derudover er turismen i den årlige indkaldelse af tilbud på information og 
miljøbevidsthed en af de vigtigste sektorer, hvor sensitivitetsprojekter kan 
samfinansieres. I 1993 støttedes 7 projekter med i alt 670.000 ECU. 
10.3 Beskyttelse af naturressourcer 
VAND 
Badevandsdirektivet142 har resulteret i bedre badevandskvalitet i hele Fællesskabet. 
Direktivet skal nok revideres af hensyn til ny knowhow og nærhedsprincippet. Hvert år 
udgiver Kommissionen en rapport om kvaliteten af over 16.000 badeområder i 
Fællesskabet. Desuden har direktivet foranlediget adskillige kampagner for at gøre 
publikum bevidst om miljøkvalitet. Bl.a. den kampagne, som er bedst kendt under 
navnet "Blå flag" og gennemføres af FEEE (Foundation of Environmental Education in 
Europe) med støtte fra Fællesskabet. Prisuddelingen sker if. kriterier som vandets og 
strandens kvalitet samt faciliteter for turister. Kampagnen er blevet en vigtig indikator, 
der samtidig er kvalitetsnorm for badestrandene i hele Europa. Skønt deltagelsen i 
kampagnen er frivillig, har den vakt betydelig røre i den offentlige debat og bidraget til 
forbedret badevandskvalitet. 
Bevarelse af Fællesskabets kyster er en vigtig del af den femte handlingsplan. Efter 
142 EFTL 31, 5.2.76 
98 
Rådets resolution143 udarbejdes en meddelelse fra Kommissionen til Rådet og 
Europa-Parlamentet om det store behov for integrerede kystforvaltningsplaner. Da 
turismen ofte er hovedaktiviteten ved kyslerne, vil erhvervet blive et vægtigt element i 
de Heste kystforvaltningsplaner. 
NATUROMRÅDER 
Forordningen om oprettelse af et finansielt instrument for miljøet (LIFE)144 blev udstedt 
af Rådet i 1992 med det formål at bevare den biologiske forskelligartethed i Europa. 
Direktivet danner rammen om bevarelse af dyr, planter og naturlige levesteder og 
oprettelse af et netværk for reservater, som skal genskabe og vedligeholde habitater og 
arter af særlig interesse. Med den voksende interesse for det naturlige dyre- og 
planteliv, vil reservaterne sikkert blive vigtige turistmål. 
Direktivet om vurdering af miljøpåvirkningen145 skal sikre, at der tages hensyn til 
miljøet i udviklingsprocessen. Forskellige typer projekter - bl.a. om turisme - kræver 
sådanne vurderinger. På baggrund af 5 års erfaring fremsættes et ændringsforslag til 
direktivet i 199*. 
LUFTKVALITETEN OG ENERGISEKTOREN 
Fællesskabets lovgivning om luftkvalitet er under omfattende revision. Kommissionen 
agter at godkende to forslag på området i 1994, nemlig ét til Rådets rammedirektiv om 
vurdering og styring af luftkvaliteten, et andet til Rådets afgørelse om etablering af 
dataudveksling mellem netværk og individuelle målestationer i medlemsstaterne. 
Formålet er at erstatte al eksisterende lovgivning om og opstille normer for 
luftkvaliteten i Fællesskabet, regler for overvågning og en ramme om foranstaltninger til 
forbedringer. Forslaget omfatter lavere grænseværdier end de aktuelt gældende som 
lovkrav inden for en periode af ti til femten år og faretærskler, hvor offentligheden skal 
informeres. I områder, hvor luftforurcningsgrænscrne er højere end de aktuelle, vil 
143 
144 
145 EFT C 59/1, 6.3.92 
EIT L 206, 22.7.92 
EFT L 175, 5.7.85 
99 
medlemsstaten, regionen eller byen blive anmodet om at leve op både til eksisterende og 
langfristede grænseværdier. Transportemissioner er en væsentlig faktor i den samlede 
luftforurening, og derfor vil transportrelaterede foranstaltninger få en klart 
fremtrædende plads i programmerne. Dog vil valg al foranstaltninger være op til de 
ansvarlige nationale, regionale og lokale myndigheder. 
LUFTFORURENINGEN OG ENERGISEKTOREN 
Forurening med kultveilte fra fossile brændstoffer er udpeget som en af hovedårsagerne 
til drivhuseffekten. Kommissionen har derfor udsendt en En EF-strategi til begrænsning 
af C02-emissionerne og forbedring af energiudnyttelsen146 for stabilisering på 
1990-niveauet inden år 2000. Som en del af denne strategi godkendte Rådet (fælles for 
miljø og energi) et direktivforslag om indførelse af en C02-afgift. Afgiften fastsættes på 
fællesskabsplan, men opkrævning og inddrivning sker i medlemsstaterne, som også får 
fordelen ved den øgede indtægt. 
Afgiften er gjort afhængig af, at en lignende afgift indføres hos Fællesskabets vigtigste 
handelspartnere. 
Energiafgifter øger transportudgifterne og vil derfor fordyre turismen. Den nøjagtige 
effekt af denne politik kan ikke ses før efter den flerfasede indførelse, men 
transportmarkedet er mere følsomt over for prissvingninger end industrisektoren og 
andre forbrugere. Andre fiskale foranstaltninger (fx lufthavnsafgifter) vil sikkert stadig 
have en større virkning på kort sigt. 
Andre foranstaltninger baseret på "forureneren betaler "-princippet vil blive overvejet på 
passende steder i den femte energihandlingsplan. Atter andre foranstaltninger på dette 
felt skal nedbringe energibehovet, anspore til brug af renere brændstoffer og øge 
energieffektiviteten. Blandt specifikke programmer findes SAVE og THERMIE, som 
skal søge at reducere energiforbruget og udvikle innovative energiteknologier. Blandt de 
øvrige specifikke aktioner i denne ramme, som kan blive nyttige for turismen, kan 
nævnes: 
• PACE: Promotion af rationelt el-forbrug, især fordi primærsektorens energibehov 
ville blive stærkt nedbragt i tilfælde af lavere el-produktion. 
• JOULE II: Forskning og teknisk udvikling i nye energiformer og 
energibesparelsesteknolog ier. 
• ALTENER: Fremme af varige energiformer. 
146 KOM(92)246, 4.6.1992 
100 
BYMILJØET 
Bymiljøet blev behandlet i en grønbog i 1990147. Dette arbejde videreføres i 1994 i en 
meddelelse om bæredygtige byer, som skal danne grundlag for en samarbejdsaktion. 
Rapporten om den bæredygtige by følger grønbogen om bymiljøet op. Den gennemgår 
konceptet bæredygtig udvikling i bymiljøer fulgt af en skitse og en foreløbig evaluering 
af den bedste praksis for en bæredygtig lokaludvikling. Den fremsætter endvidere 
henstillinger ud fra vurderingerne. Rapporten fokuserer på integration af sektoropdelte 
politikker på byniveau ledsaget af eksempler fra følgende tre områder: 
• økonomi i byerne 
• bevægelighed i byerne 
• planstyrelse 
For hvert af disse emner giver rapporten en oversigt over de problemer, europæiske 
byer står overfor, hvilke mål skal sættes på baggrund af nationale, fælles og 
internationale forpligtelser, samt en analyse og evaluering af bidrag til disse mål fra en 
række lokale aktioner. 
Efter bred konsultation på lokalt som nationalt plan og på konferencen for bæredygtige 
storbyer og byer til maj 1994 i Aalborg (DK) samt på baggrund af ny information bliver 
rapporten udvidet og opdateret i 1994 og igen i 1995, når den skal fremlægges som 
meddelelse fra Kommissionen. Desuden skal den reviderede rapport indgå i 
1995-revisionen af den femte handlingsplan. 
Vejledningen til den bedste fremgangsmåde kommer til at indeholde udvalgte aktioner i 
større detaljerigdom og supplerende praktiske oplysninger. Forhåbentlig vil denne 
publikation incitere andre byer og organisationer til at komme frem med deres ideer og 
anbefalinger. 
En af anbefalingerne til byerne i dagsorden nr. 21 er, at de tilslutter sig miljønet for 
udveksling af erfaringer og informationer. Faktisk kræver dagsorden nr. 21, at 
automatikken for større samarbejde og koordinering er på plads i 1994. 
Kommissionen anbefaler her, at "bæredygtig storby"-netværket lanceres under den 
internationale konference i Aalborg, hvor man vil drøfte fremgangsmådens potentiale og 
placering af den ny struktur. Dette kunne bestå i at koordinere eksisterende europæiske 
storbynet og -organisationer frem for at etablere et nyt. Konferencen skulle efter planen 
147 Kommissionens grønbog om bymiljø EUR 12902 
101 
afsluttes med, at myndigheder og organisationer, der agter at tilslutte sig, underskriver 
en "pagt". 
Styring af bilturister i storbyer og historiske byer har været taget op i en undersøgelse 
om turisme og bymiljø. Som en del af projektet "bæredygtig storby" behandles 
undersøgelsens resultater i 1994 af ekspertgruppen for bymiljø (repræsentanter fra 
medlemsstaterne og uafhængige eksperter). 
10.4 Internationalt samarbejde 
Miljøbeskyttelse og turismeudvikling er vigtige komponenter i Fællesskabets 
udviklingsprogrammer med staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), 
Latinamerika og Asien (ALA-aftalerne) og den del af Middelhavsregionen, der er uden 
for EU. Desuden er finansiel støtte fra PHARE-programmet, hvis formål er at støtte 
økonomisk udvikling i specifikke østeuropæiske lande, blevet anvendt på formulering og 
integrering af miljø- og turismestrategier i en bredere udviklingsramme. 
Kommissionen deltog i FN's konference miljø og udvikling (UNCED) i Rio de Janeiro i 
juni 1992. På dette "Jord-topmøde" aftaltes en række konventioner og aktioner, som 
Kommissionen begyndte at implementere sidste år. Heriblandt "Dagsorden nr. 21" med 
det formål at etablere grundlaget for en bæredygtig udvikling, Rio-erklæringen om 
hovedprincipper for sikring af en bæredygtig udvikling og Skoverklæringen. Også en 
erklæring om klimaforandringer og bio-variation blev underskrevet ved den lejlighed. 
Underskriverne af Barcelona-konventionen - heriblandt Fællesskabet - tiltrådte i 1985 
Genua-erklæringen om standsning af miljøødelæggelserne i Middelhavsregionen. Så 
fulgte Nicosia-pagten (1990), den første sammenhængende metode til en bæredygtig 
udvikling, og på Kommissionens initiativ Kairo-erklæringen (1992), en fælles, 
langfristet strategi. Den langfristede fase var beregnet på effektiv integration af 
erhvervs- (turisme-) og miljøpolitikker ved at gennemføre nationale strategier om en 
bæredygtig udvikling. 
En Europa-Middelhavs-konference om turisme i en bæredygtig udvikling blev arrangeret 
af den franske regering i samarbejde med Kommissionen i september 1993. Her blev 
Europa-Middelhavs-erklæringen om turisme i bæredygtig udvikling underskrevet. 
Fællesskabet deltager i andre internationale aktiviteter og initiativer om miljøbeskyttelse 
med direkte eller indirekte indvirkning på turismesektoren. Fx er Kommissionen med til 
at udarbejde en protokol om turisme til Alpe-konventionen, som Fællesskabet er 
medunderskriver af. 
I 1993 deltog Kommissionen i Verdensturismeorganisationen WTO's møde i 
"Miljøudvalget" i Madrid og i Europarådets "Specialistgruppe Turisme & miljø" i 
Strasbourg. 
102 
Kommissionen var endvidere til stede i Saloniki på den internationale konference om 
turismens påvirkning af traditionsrige og historiske bebyggelser i landene i 
Middelhavsregionen og Sydeuropa, som var arrangeret af den græske regering i 
samarbejde med UNESCO. 
11. Arkitektonisk og kulturel arv 
Selv om enhver bestræbelse på at bevare denne arv har størst betydning på det 
kulturelle niveau, er den alligevel en væsentlig investering både i den økonomiske og 
sociale og i den turismerelaterede vækst. 
Derfor ønsker Kommissionen med sin aktion at drage størst mulig fordel af eksisterende 
ressourcer og finde den bedste anvendelse for den rige og varierede fælleseuropæiske 
arv. 
Kommissionens aktion bliver dermed et uvurderligt trumfkort bl.a. for udviklingen af 
det europæiske turismeerhverv. 
11.1 Bevarelse af arkitekturarven 
Her udvikler Kommissionens aktion sig i henhold til Rådets resolution af 13.11.1986148 
om bevarelse af Europas arkitektoniske arv og uddybes i meddelelsen "Nye perspektiver 
for Fællesskabets indsats på kulturområdet" 149, hvis retningslinjer Rådet vedtog den 12. 
november 1992150. 
Blandt aktionens prioriterede områder optræder bevarelsen af den europæiske 
arkitekturarv med bl.a.: 
• Pilotprojekter til bevarelse af arkitekturarven 
Formålet er at støtte medlemsstaternes bestræbelser på at bevare, forbedre og 
promovere deres arkitekturarv. 
I forbindelse med årstemaerne (historiske haver i 1993) har Kommissionen gennem 
148 EFT C 320/1 af 13.12.86 
149 KOM 149 endelig udg. af 29.4.92 
150 EFT C 336/1 af 19.12.92 
103 
en årlig offentliggørelse i EF-Tidende151 samfinansieret projekter om bevarelse 
og/eller restaurering af den arkitektoniske kulturarv. 1993-budgettet for denne aktion 
er på 3.000.000 ECU. 
Ejere og bygherrer i disse projekter, nationale og regionale restaureringsenheder står 
som modtagere i denne aktion. 
I 1994 er temaet "Teatre og forevisningssale". 
• Restaurering af europæiske seværdigheder og ejendomme af særlig historisk værdi 
Kommissionen bidrager til finansiering af restaurering afseværdigheder og 
ejendomme af særlig betydning for europæisk kultur. 
Finansielle midler for 1993 beløber sig til 4,25 MECU for pilotprojekterne til 
restaurering af Athos-bjerget, Akropolis og Chiado. 
• Stipendier til specialisering i restaurering 
Kommissionen bevilger hvert år en samlet sum til restaurerings institutter, for at 
fagfolk og studerende kan videreuddanne sig på deres område. 
11.2 Kulturaktion 
Sideløbende med aktionen til bevarelse af arkitekturarven bidrager også 
fællesskabsinitiativet om at arrangere kultur- og Europabegivenheder til at stimulere 
kulturel udveksling og turisme. 
Med bl.a. arrangementet "Europæisk kulturby" ønsker man at gøre visse kulturelle 
aspekter ved en storby, dens region og dens land tilgængelige for det europæiske 
publikum. Arrangementet betyder, at den valgte by bliver skueplads for en række 
kulturelle bidrag fra andre medlemsstater. 
I 1993 er den valgte kulturby Antwerpen, i 1994 er det Lissabon. 
Også Kalejdoskop-programmet skal fremme adgangen til europæisk kultur og udvikle 
kunstnerisk og kulturelt samarbejde mellem medlemsstaterne. Med henblik herpå 
opfordrer Kommissionen til kulturinitiativer, der involverer mindst tre medlemsstater. 
I 1993 omfatter Kalejdoskop-programmet 3 forskellige typer aktioner, nemlig: 
151 For 1993 EFT C 261 af 10.10.92 
104 
• kulturarrangementer; 
• ansporing til kunstnerisk og kulturel skabervirke; 
• kulturelt samarbejde i netværk. 
Vilkårene for deltagelse i programmet offentliggøres hvert år i EF-Tidende152. 
12. Forsknings- og udviklingspolitik 
En kombination af telekommunikations- og informationsteknologi gør turismefaciliteter 
og -produkter lettere tilgængelige for rejsearrangører, rejsebureauer og forbrugere. 
Turister får adgang til de bedste, mest komplette og opdaterede oplysninger både om 
udvalg, kvalitet og pris og om seværdigheder, arrangementer og generel information om 
den enkelfe destination. 
Det europæiske informationsmarked bliver mere og mere indarbejdet. Dog er mange 
betingelser for dette markeds fulde funktion i flere sektorer inkl. turismen ikke helt på 
plads. Der er stadig tekniske problemer, der skal løses, og der er stadig ting, der 
hindrer udviklingen af telekommunikation i Fællesskabet, især fordi der mangler 
transeuropæiske strukturer. 
Markedet er ikke blevet voksent, og det gælder især standardisering og styring 
medlemsstaterne imellem. Som det er nu, retter selskaberne stadig deres virksomhed 
mod nationalmarkederne og kobler den sammen med udviklingen i de elektroniske 
informationstjenester, som er forskellig i centrale og perifere områder. Det "Indre 
marked for telekommunikations- og informationsteknologi" er truet af disse to 
fænomener. 
Fællesskabet er katalysator i Europa og har allerede opstillet en generel ramme for 
lettere adgang til informationer gennem bedre kommunikationsteknologi og bedre 
vejledning til det europæiske informationsmarked. I denne struktur er turismen godt 
placeret. I turismerelaterede projekter udvikles eksisterende teknologi, og der forskes i 
kommercielle applikationer. Den ny teknologi bruges mest til at levere information til 
turister. 
Den generelle ramme består af fire afsnit: 
1. Forskning og udvikling. Formålet er bedre udvikling af 
telekommunikationsteknologi i Europa gennem videnskabelig forskning. 
Fællesskabsprogrammer skal promovere nye teknologiske applikationer til 
152 For 1993 EFT C 237 af 16.9.92, s. 8 
105 
specifikke projekter på forstadiet til konkurrence og markedsføring. 
2. Etablering af et indre informationsmarked.. Kommercielt orienterede EF-aktioner 
og -programmer, der anvender eksisterende teknologi på nationalt og fælles plan 
til at fjerne barrierer og stimulere europæiske initiativer og dermed udvikle det 
europæiske informationsmarked. 
3. Initiativer knyttet til regional udvikling. Implementering af EF-initiativer gennem 
strukturfondene fremmer eksisterende teknologi og er tilpasset behovet i de enkelte 
EF-regioner. Implementeringen af disse initiativer er den pågældende 
medlemsstats ansvar. 
4. EF-handlingsplanen for turismen153. Denne egentlige turismehandlingsplan skal 
frembringe en langfristet, fælles fremgangsmåde for europæisk turisme og et bedre 
europæisk turismeprodukt, hvad kvalitet og konkurrenceevne angår. Planen støtter 
tværnationale initiativer til bedre turistinformation og især dem, der bruger ny 
teknologi til at forsyne turisterne med opdaterede oplysninger. 
Desuden er der i konceptet transeuropæiske net i traktaten om Den Europæiske Union, 
afsnit XII, fremlagt og prioriteret harmonisering af standarder for eksisterende og 
kommende systemer og net i Unionen. 
12.1 Forskning og udvikling i informations- og kommunikations- teknologi 
Under det tredje rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling 1990-1994154 er 
anden fase af programmet "Forskning og udvikling i avanceret 
kommunikationsteknologi i Europa" (RACE 2) i gang. Det omfatter projekter med 
direkte eller indirekte indvirkning på turismen. 
I den kontekst finder vi desuden "Telematiksystemer af almen interesse", et program, 
der specifikt støtter en aktion på området "Muligheder for telekommunikation i 
landdistrikter" (ORA)155 Med et budget på 14 MECU har programmet samfinansieret to 
projekter om landliggerturisme. 
Retningslinjerne for det fjerde rammeprogram for teknologisk forskning og udvikling 
153 Rådets afgørelse 92/421/EØF, EFT L 231, 13.8.92, s. 26 
Rådets afgørelse 90/221/Euratom, EØF, EFT LI 17, 8.5.90, s. 28 
155 Rådets afgørelse 91/353/EØF, EFTL 192, 16.7.91, s. 18 154 
106 
viser mere selektive metoder med samlet anvendelse af disponible midler på et 
begrænset antal teknologier med indvirkning på flere sektorer. Rammeprogrammet 
omfatter bl.a. udvikling af konceptet om transeuropæiske net på 
telekommunikationsområdet. Forberedelserne er allerede indledt med "Transeuropæiske 
net: integreret bredsbåndskommunikation" (TEN-IBC), som baserer sig på et avanceret 
bredbåndsnet, der endnu ikke er kommercielt operationelt. Det forventes dog at ville 
finde bred anvendelse i fremtiden og kan blive et effektivt markedsværktøj for dem, der 
sætter sig i stand til at anvende det hurtigt og effektivt i de kommende år. 
12.1.1 Forskning & udvikling i avancerede kommunikationsteknologier i Europa 
RACE-programmet indledtes i januar 1988 som en integreret del af Fællesskabets 
telekommunikations- og standardiseringsaktiviteter i forbindelse med indførelsen af det 
indre marked. Programmet er fokuseret på avancerede net og udvikling af avanceret 
kommunikationsteknologi på forstadiet til markedsføring og konkurrence. 
RACE's anden fase er et fire års opfølgningsprogram, der indledtes i 1991. Det 
forhindrer dog ikke, at endemålet med programmet er at præsentere markedsdygtige 
applikationer i 1995. 
Et af de prioriterede emner er "avancerede kommunikationseksperimenter", der 
omfatter områder som personkommunikation, telemarketing, distribution af 
underholdnings- og fritidstjenester, multimedia-pakker for personlige meddelelser og 
informationer. Projektet TURISME-INFORMATION-MARKETING (TIM), som er direkte 
knyttet til turismeerhvervet, er under udvikling inden for denne ramme. 
TIM-programmet støtter de multimedie-informationstjenester, der indgår som direkte led 
mellem hoteller, turistkontorer, arrangører og sælgere (fx rejsebureauer) og individuel 
planlægning og køb af turismeprodukter på salgsstederne. På denne måde vil aktørerne 
kunne oprette og opdatere multimedie-informativ reklame for distribution gennem de 
offentlige net til lokale, regionale og nationale databaser efter eget valg. Kobling til 
store CRS-systemer vil yderligere gavne salget af pakketurisme og reservationer. 
TIM er nytænkning i et projekt med muligheder og en markedsorienteret fremtid som 
erklæret målsætning. Det startede i april 1992 som et samarbejdsprojekt mellem 6 
EF-lande (D, F, E, I, UK, GR), hvor det især var baseret på avancerede 
netværksstandarder, men alligevel kompatibelt med mere konventionelle standarder. 
TIM forventes at fungere fra mere end 80 terminaler tværs over Europa. Et 
treårsprojekt med et samlet budget på 10,9 MECU (EF-bidrag: 5,2 MECU), der 
forventes afsluttet i marts 1995. 
12.1.2 Telematiksystemer til landdistrikter 
Det særlige forsknings- og udviklingsprogram på området "Telematiksystemer af almen 
107 
interesse" blev godkendt af Rådet den 7. juni 1991l56. Programmet omfatter en særlig 
aktion: "Muligheder for telekommunikation i landdistrikter" (ORA) med et budget på 
14 MECU. 
Turisme, ferie- og fritidsfaciliteter er vigtige for landdistrikterne, som kan bruge det ny 
væksterhverv. Med telematiksystemerne får mindre turismefaciliteter adgang til 
informations- og reservationstjenester og kan dermed udbyde landliggerturismen mere 
organiseret og koordineret. ORA's målsætning er bl.a. at finde frem til nye anvendelser 
for telematiksystemer inden for turisme og fritid og dermed fremme udviklingen i 
landdistrikterne. 
To af ORA's seksten samfinansierede projekter omhandler landboturisme: 
RUTOTEL - Telematik-applikationer for turisme og fritid i Landdistrikter. Et 
græsk-spansk-italiensk-irsk projekt, der skal finde frem til telematiktjenester med 
applikationer, der kan implementeres i landdistrikter for anvendelse på turisme og 
fritidsaktiviteter. RUTOTEL er et toårsprojekt, der blev startet i januar 1992 med et 
budget på 770.000 ECU, hvoraf 50% er finansieret af Kommissionen. Projektet 
fortsættes muligvis i 1994. I 1992 udvikledes i Irland en 
multimedia-demonstrationsterminal til at informere om lokale hoteller, kroer, 
restauranter, begivenheder, forlystelser m.v. I 1993 omfattede projektet 
undervisningsstøtte, overvågning og evaluering af demonstrationsterminalen samt 
udnyttelse og rundkastning af resultaterne. 
DIAMMS - Distributed Inter-regional Agritourism Multimedia Management System. Det 
andet projekt med relation til landliggerturisme under "Telematiksystemer til 
landdistrikter". Det er et irsk-fransk-italiensk pilotprojekt med det formatât udvikle et 
informations-, reservations- og styresystem tilpasset alle sektorer af landliggerturismen. 
Programmet er toårigt og har et budget på 550.000 ECU, hvoraf 50% er finansieret af 
Kommissionen. I 1992 blev et fælles styresystem vedtaget af de tre lande. Også et 
fælles styreprogrammel er udviklet. Planerne for 1993 omfatter et brugervenligt system 
til at supplere styresystemet og etablere forbindelser mellem deltagende regioner. 
Brugerreaktionerne vil blive analyseret i alle detaljer. 
12.1.3 Uddannelse gennem forskning og forskeres bevægelighed 
I programmet "Menneskelig kapital og bevægelighed" (1992-1994) prioriteres den 
kvalitative og kvantitative forbedring af Fællesskabets menneskelige ressourcer på 
forskningsområdet med større bevægelighed mellem EU-landene og perfektionering af 
forskernes uddannelse gennem forskning. "Capital humain et mobilité" (CHM, dvs. 
156 Rådets afgørelse 91/353/EØF, EFT L 192, 16.7.91, s. 18 
108 
menneskelig kapital og bevægelighed) er et af de særlige programmer under det tredje 
EF-rammeprogram for fælles aktioner inden for forskning, teknologisk udvikling og 
demonstration (1990-1994). CH M bliver aktion IV i det fjerde rammeprogram i henhold 
til Kommissionens forslag til Europa-Parlamentet og Rådet. Rådet vedtog en fælles 
holdning den 22.12.1993. 
Aktiviteterne omfatter fire delområder: 
• Uddannelse gennem forskning og større bevægelighed gennem et system af stipendier 
til forskere, således at de kan deltage i avancerede forskningsprojekter uden for deres 
hjemland. 
• Etablering og udvikling af net af laboratorier, der deltager i fælles forsknings- og 
udviklingsprojekter. Midlerne anvendes til at hjælpe forskere til at mødes, 
gennemføre fælles forsøg eller øge deres personalekapacitet gennem midlertidig 
ansættelse af videnskabsmænd helst fra andre lande. 
• Adgang til store videnskabelige og tekniske anlæg. EF-støtten skal her fremme 
forskeres adgang til de store anlæg. 
• Eurokonferencer, der giver eksperter på højt plan mulighed for at mødes indbyrdes 
og med unge forskere for at udveksle erfaringer. 
"Menneskelig kapital og mobilitet" er et program, hvis virke genfindes i samtlige 
videnskabelige og tekniske sektorer og, hvad det humanitære og samfundsmæssige 
angår, i aktioner, som kan forbedre Europas konkurrenceevne og medføre en varig 
økonomisk udvikling. 
Inden for de samfundsøkonomiske videnskaber har et betydeligt antal udvalgte 
forskningsprojekter relation til emner af interesse for turismen, som fx udvikling af 
landdistrikter, byzoner og regioner i Fællesskabet samt geografisk planlægning, 
transport, miljøforvaltning osv. 
I perioden 1992-1993 indsendtes næsten 8000 forslag til programmet, hvoraf lidt over 
2000 blev valgt ud. Ca. 1700 forskningsstipendiater kunne således sikre deres 
bevægelighed igennem Fællesskabets forskellige lande. 
Programmets budget er på 556 MECU. 
12.2 Etablering af det indre marked for informationstjenester 
I tråd med den almindelige forbedring af informationen gennem bedre 
kommunikationsteknologi og styrket orientering af det europæiske informationsmarked 
har Kommissionen indledt programmet IMPACT (etablering af et marked for 
109 
informationstjenester). I Rådets afgørelse om IMPACT157 udtrykkes et klart behov for at 
analysere styrke og svagheder ved det europæiske informationsmarked, en anmodning 
om at rette en særlig opmærksomhed mod dårligt stillede regioner og SMV samt en 
opfordring til at udnytte resultater fra andre nationale eller fælles programmer.-
IMPACT er markedsorienteret og skal stimulere og udvikle markedet for 
informationstjenester i Europa ved at fjerne barrierer og støtte europæiske initiativer. 
Turisme er et betydningsfuldt kapitel i dette program. I IMPACT'S første fase 
finansieres tre turismerelaterede projekter158. 
Ved starten af IMPACT-programmets anden fase159 blev "lettere adgang til information 
på europæisk plan for alle interesserede"160 valgt som centralt emne for udviklingen. 
Under implementeringen af IMPACT-2 skal man søge det maksimale ved at koncentrere 
sig om færre aktioner, men med større effekt. To indkaldelser af forslag er udsendt til 
støtte for strategiske informationsinitiativer inden for rammerne af IMPACT-2: 
1) Interaktive multimedia-informationstjenester, og 
2) Geografiske informationssystemer. 
Interaktive multimedia'61 implementeres i to faser: en indledende støtte på op til 50.000 
ECU pr. projekt ydes for en seks måneders definitionsfase. 22 gode projekter er udvalgt 
til en 12 måneders implementeringsfase, der er under afvikling. To af disse projekter 
beskæftiger sig direkte med turistinformation om europæiske regioner. Deres samlede 
pris er 1,5 MECU (EF-bidrag: 325.000 ECU). Fire andre projekter fremskaffer 
informationer om særlige emner, der også er af interesse for turister og andre rejsende 
- nemlig kunst, kultur, samfundslivet, seværdigheder, miljø m.v. med et samlet budget 
på 1,9 MECU (EF-bidrag: 837.000 ECU). 
Geografiske informationssystemer (GIS) hviler på en teknologi, der skal præsentere 
information i relation til givne sæt af geografiske koordinater overalt på jordens 
157 Rådets afgørelse 88/524/EØF, EFT L 288, 21.10.1988, s. 39. 
158 SEK(92) 702 endelig udg. of 27.5.92 
159 Rådets afgørelse 91/691/EØF , EFT L 377, 31.12.91, s.41. 
160 IMPACT 19/92 Endelig udg., IMPACT-2 Work Programme 1993, DGXIII, 2.12.92, s.2. 
161 EFT S 106, 2.6.92 
no 
overflade. Disse systemer er naturligvis umiddelbart interessante for turismesektoren. 
Indkaldelsen af forslag om geografiske informationssystemer i november 1992 
implementeres ligeledes i to faser, nemlig en definitionsfase på 6 måneder fra juni til 
december 1993 og med et maksimumsbeløb af 50.000 ECU pr. projekt; dernæst følger 
en implementeringsfase på 18 måneder, hvor EF-bidraget maksimalt vil være 400.000 
ECU pr. projekt. Implementeringsfasen forventes at starte i begyndelsen af 1994. I 
forbindelse med det geografiske initiativ er 9 turismerelaterede projekter under 
udvikling i definitionsfasen. 
Trods deres fælles mål at informere turisten og den rejsende om en eller flere 
destinationer er anvendelsesområdet for disse to projekter meget forskelligt både teknisk 
og geografisk. 
12.3 Datakommunikation for regional udvikling 
Den accelererende proces mod Den Europæiske Økonomiske og Monetære Union 
kræver en konstant aktion mod større økonomisk og social sammenhæng inden*for 
Fællesskabet. For telekommunikation er der dog vældige forskelle mellem standarden af 
de tjenester, man råder over i kærneøkonomierne og i de mindre velstillede regioner. 
Turismen, som ofte er hoved indtægtskilden i disse egne, er efterhånden meget afhængig 
af marketing m.v. i avancerede telekommunikations- og informationsinfrastrukturer. 
På telematikområdet samfinansieres to EF-initiativer gennem Den Europæiske Fond for 
Regionaludvikling. Formålet med dem var at mindske forskellene mellem Star og 
Télématique. 
Star (Special Telecommunications Action for Regional development), som afsluttedes i 
oktober 1991, drejede sig om infrastruktur og tjenester. 
Télématique162, som er fortsættelsen af Star's "tjenesteafsnit", er et toårs initiativ 
(1992-93) til støtte af udviklingen inden for datakommunikationstjenester og 
-applikationer i de mindre velstillede regioner i Fællesskabet (mål nr. 1-regioner). Med 
et samlet budget på 216,7 MECU skal Télématique styrke den regionale udvikling på 
tre måder, nemlig: 
• fremme optagelse af avancerede telekommunikationstjenester i SMV; 
• støtte brugen af datakommunikationstjenester i den offentlige sektor; 
• lette adgangen til datakommunikationsnet i Fællesskabet. 
Da ovennævnte aktioner forudsætter passende netværk og faciliteter, er det endvidere et 
mål for Télématique at fremme standardiseret adgang til transeuropæiske net, således at 
de perifere stater kan etablere dataforbindelser indbyrdes og med resten af landene i det 
indre marked. 
For implementeringen af Télématique er forskellige aspekter af det ny 
telekommunikationsmiljø medregnet i forbindelse med: 
• Konkurrence og lovgivning for åbne netværk; 
• anvendelse af standarder; 
• anvendelse af resultaterne fra andre lignende programmer. 
162 Kommissionen meddelse af 25.1.91, EFT C33, 8.2.91, s.7 
112 
Turismeprojekter samfinansieres gennem Télématique i en række EF-regioner. Som 
eksempel på projekter af betydning for turismen kan nævnes infrastruktur og 
tværregionale net, datakommunikationsapplikationer for SMV, databasenet m.v. I 
mange projekter er det ikke muligt at påpege turismerelaterede aspekter af initiativerne, 
selv om de er der. Oftest er de indeholdt i mere globale aktioner. Fx kan et projekt, 
hvis navn blot indikerer støtte til SMV, meget vel berøre SMV inden for turismen. 
12.4 Fællesskabets handlingsplan for turismen 
Den treårige EF-handlingsplanen for turismen omfatter specifik støtte til at forbedre 
turistinformationen hovedsagelig gennem anvendelse af ny teknologi. Denne støtte 
supplerer andre foranstaltninger, der iværksættes på EF-plan i denne forbindelse, og 
drejer sig hovedsagelig om den mest effektive måde, hvorpå turisten kan forsynes med 
opdaterede oplysninger. 
I Indkaldelsen af forslag til "tværnationale projekter" nævntes bl.a. initiativer til 
udvikling af turistinformation gennem anvendelse af ny teknologi, som kunne dække 
turisternes behov for stadig bedre information om turismerelaterede tjenester. De valgte 
projekter dækker alle medlemsstaterne og går ind for en samarbejdsstruktur mellem 
private og offentlige organisationer på regionalt og nationalt plan, og de omfatter 
desuden landene i Central- og Østeuropa. Fællesskabet ønsker at styrke synergien 
mellem disse projekter og andre vigtige initiativer, der for tiden udvikles for at etablere 
samarbejde i størst mulig målestok mellem alle aktører på dette felt. Implementeringen 
af de udvalgte projekter forventes at starte i januar 1994. 
12.5. Miljøforskning og turisme 
Turismen slider ofte på områder med sarte miljøer, som fx kyster, bjerge og andre 
højtliggende regioner. Mange af Fællesskabets miljøforskningprogrammer og til en vis 
grad forskningprogrammet for Marinevidenskab og -teknologi (MAST) prøver at vække 
større forståelse for og opfordre til bedre behandling af miljøet i disse egne. I større 
målestok er turismen i høj grad afhængig af klimatologiske faktorer, og industrien i hele 
regioner med et rart sommerklima eller gode betingelser for fx vintersport, kunne blive 
ramt hårdt af globale klimaforandringer. Turismeerhvervet kan kun blomstre inden for 
rammerne af en bæredygtig udvikling, og Fællesskabets forskning i 
samfundsøkonomiske spørgsmål med relation til miljøet bidrager væsentligt til 
forståelsen for, hvordan passende modeller kan konstrueres. 
Typiske eksempler på EF's F & U projekter inden for miljø, som kan få direkte 
indvirkning på turismen, er følgende: 
• MEDALUS-projektet mod ørkendannelse i Middelhavsegnene, hvor man forsøger at 
finde grundene til denne proces både i den faldende regnmængde og 
jordbrugspraksis, samt finde metoder til at bevare miljøet; 
113 
• forskellige vandforureningsrapporter, fx rapport 16 om eutrofiering af Adriaterhavet 
og andre kystnære farvande i Middelhavet; 
• udvikling af forbedrede metoder til integrering af miljøhensyn i sektorpolitik, 
herunder turisme; 
• øge forståelsen for, at historiske bygninger og monumenter ødelægges og forbedre 
det videnskabelig grundlag for deres bevarelse. Dette er særlig vigtigt i forbindelse 
med kulturturisme. 
13. Forbindelser med tredjelande og udviklingssamarbejde 
13.1 Forbindelser med EFT A-lande 
Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde EØS er oprettet for at give ny kraft til 
forholdet mellem landene i Det Europæiske Fællesskab og det europæiske 
frihandelsområde EFTA. Samarbejdet baseres på geografisk nærhed, betydelige 
økonomiske forbindelser, fælles demokratiske værdier, markedsøkonomi og fælles 
europæisk identitet163. 
De EFTA-lande, der indgår i aftalen, agter at integrere eksisterende EU-lovgivning om 
det indre marked i deres nationale lovgivning. Desuden vil samarbejdet blive udvidet til 
også at omfatte "horisontale politikker", herunder især socialpolitik, 
forbrugerbeskyttelse, miljøbeskyttelse, statistikker og selskabslov, samt til 
"flankepolitikker", der bl.a. omfatter turisme. 
Om turisme hedder det i aftalen om EØS, som har været i kraft siden 1. januar 1994, i 
art. 78a, at man ønsker et forstærket og bredere samarbejde med strukturen i 
Fællesskabets aktiviteter. I henhold til EØS-aftalens protokol 31 hedder det i art. 8 
("Turisme"), at aftaleparterne skal søge at styrke især det samarbejde i Fællesskabets 
aktivitetssystem, der kan blive resultatet af "EF-handlingsplan for turismen". 
EF- og EFTA-landene udgør et vældigt potentiale for turisme og rejser med deraf 
163 Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde omfatter foruden Det Europæiske 
Fællesskab og dets medlemsstater EFTA-landene Østrig, Liechtenstein, Finland, Island, 
Norge og Sverige. Efter det negative resultat af den svejtsiske folkeafstemning den 6. 
december 1992, deltager Schweitz ikke i EØS. Aftalen blev paraferet den 14. april 1992 og 
underskrevet i Porto den 2. maj 1992 efter to udtalelser fra Domstolen om aftaleudkastets 
overensstemmelse med Rom-traktaten. Europa-Parlamentet gav sin tilslutning den 28. 
oktober 1992. Ratifikationen afsluttes med udgangen af december 1993, hvorefter aftalen 
kan træde i kraft den 1. januar 1994. 
114 
følgende muligheder for bæredygtig vækst i beskæftigelse og indtægter. For at forbedre 
europæisk turismes konkurrenceevne må bestræbelser og ressourcer kombineres. 
Allerede i Det europæiske Turistår i 1990 oprettedes et samarbejde mellem EF- og 
EFTA-landene. Man indledte en række paneuropæiske projekter med finansiering fra 
både Det europæiske Fællesskab og EFTA-landene. 
Siden da har yderligere samarbejde inden for turismestatistikker fundet sted, og 
fremtidig deltagelse i Fællesskabets turismeaktioner på et bredere grundlag er under 
overvejelse. 
I forbindelse med implementering af programmet if. EF-handlingsplanen for turismen 
blev projekter fra EFTA-landene støtteberettigede i 1993 under foranstaltningen 
"Tværnationalt samarbejde". 
13.2 Forbindelser med landene i Central- og Østeuropa 
I Central- og Østeuropa har turismen altid været en vigtig komponent i det økonomiske 
og sociale liv. 
Turiststrømmen i disse lande anslås til over 50 millioner gæster om året i løbet af 
firserne. Lægger man hertil 15 millioner gæster om året fra østlandene, udgør turismen 
i landene i Central- og Østeuropa 11 % af den samlede verdensturisme. 
Skønt de fleste af disse lande unægtelig har turistmål og -ressourcer af enhver art, har 
turismeerhvervet været alvorligt påvirket af det økonomiske og institutionelle miljø, der 
indtil for ganske nylig prægede dem. 
Den service, der tilbydes i Central- og Østeuropa er generelt ringere end den, der 
tilbydes i Vesteuropa. I dag erkender de nye regeringer, at turismen er et middel til at 
udvikle udvekslingen med andre lande. I disse regioner tiltrækker udviklingen i 
turismen vestlige operatører gennem direkte investering, virksomhedssammenslutninger 
eller deltagelse i igangværende privatiseringsprogrammer. 
13.2.1 PHARE-programmet 
PHARE164, som er Det Europæiske Fællesskabs program for økonomisk og teknisk 
bistand til landene i Central- og Østeuropa, omfatter nu følgende lande: Albanien, 
Bulgarien, Republikken Tjekkiet, Republikken Slovakiet, Estland, Litauen, Letland, 
Rumænien, Slovenien, Polen og Ungarn. 
164 Rådet forordning 3906/89; EFT L 375, 1989, s. 11 
115 
Støtten omfatter både teknisk og finansiel bistand. PHARE-budgettet var på 500 MECU 
i 1990, 785 MECU i 1991, 1015 MECU i 1992 og 1005 MECU i 1993. 
Hjælpeprogrammet dækker forskellige sektorer lige fra miljø til transport, fra energi til 
omlægning af virksomheder, fra den sociale sektor til offentlige og administrative 
infrastrukturer m.v. 
De lande, der allerede i forbindelse med PHARE-programmet modtager hjælp til 
turismen, er Polen, Rumænien, Slovenien og de baltiske lande. 
POLEN 
Fra PHARE-programmet til polsk turismes udvikling ydes en finansiel støtte på 4,5 
MECU over 2 år fra 1992 til 1994. 
Med denne hjælp ønsker man at udvikle turismeerhvervet gennem etablering af en 
lovmæssige og institutionel ramme, et uddannelsesprogram samt udvikling af et 
turismeprodukt og et markedsføringsprogram. 
Andre vigtige komponenter i bistanden er rettet mod udvikling af transportnettet og 
bestræbelser mod en bedre miljøbeskyttelse. 
Privatisering er en af de fundamentale betingelser for, at denne udviklingsproces skal 
lykkes, og det samme kan siges om støtten til de små og mellemstore virksomheder. 
Dette turismerelaterede program gennemføres derfor i nært samarbejde med de organer, 
der har fået til opgave at privatisere og udvikle de små og mellemstore virksomheder. 
RUMÆNIEN 
PHARE-programmet yder fra 1992 og frem til udgangen af 1994 det rumænske 
turismeervherv en finansiel støtte, der anslås til 4,5 MECU. Hjælpen er beregnet til at 
forbedre miljøets vilkår, tilpasse infrastrukturer, tjenester og især telekommunikation, 
uddanne ledere og forbedre kvaliteten af udstyr og ressourcer, der har betydning for 
turismen. 
SLOVENIEN 
Kommissionen har i december 1992 ydet en støtte på 300.000 ECU til Republikken 
Slovenien. Støtten går til et turismeprogram omfattende: 
• analyse af aktuelle turismestrategier med henblik på større samarbejde med udlandet 
og bedre markedsføring af Slovenien som turistland; 
• opstilling af programmer for udvikling af de menneskelige ressourcer, så de dækker 
116 
alle uddannelsesaspekter. 
DE BALTISKE LANDE 
Fra PHARE-programmets ressourcer hjælper Fællesskabet Estland, Letland og Litauen 
med udvikling af turismen i almindelighed og forretningsrejser i særdeleshed. 
En hjælp på 600.000 ECU skal gå til gennemførelse af følgende program: 
Litauen: Privatisering og strukturomlægning. 
Letland: Almindelig teknisk assistance på udstyrsområdet. 
Estland: Multiudstyr. 
I Fællesskabets handlingsplan for turisme indgår for landene i Central- og Østeuropa 
andre aktioner, som skal bidrage til opstilling af retningslinjer, som kan sikre en 
afbalanceret udvikling af turismen. 
De påtænkte aktioner består i: 
• At udvikle generelle uddannelses- og sensibiliseringsprojekter om turismens 
problemer ud fra markedsøkonomiske synspunkter i landene i Central- og Østeuropa. 
Projekterne supplerer PHARE-programmet og angår dermed de lande, som endnu 
ikke modtager denne støtte; 
• at udføre andre aktioner af samme type især for uddannelse af mellemledere og 
ledere inden for turisme i forlængelse af PHARE-programmet, når ansøgning herom 
er mulig (aktuelt for Albanien og Bulgarien); 
• at indlede aktioner bl.a. med grundig forskning i udvikling af turismespecifikke 
brancher og -produkter eller - i de mest avancerede lande - fælles promotion og 
markedsføring i samarbejde med medlemsstaterne. 
13.3 Forbindelser med Middelhavslandene 
Allerede fra de første leveår har relationerne mellem Fællesskabet og 
Middelhavslandene haft form af et globalt samarbejde, som dog ikke har ført til nogen 
region-til-region associerings- eller samarbejdsaftale efter Lomé-modellen. 
Derfor er en mængde samarbejdsaftaler af forskellig art blevet indgået med de fleste 
lande i Middelhavsområdet. Aftalerne har ubegrænset varighed, og kun de finansielle 
afsnit er nedfældet i protokoller for perioder på fem år. 
Forskellige protokoller har gjort det muligt for visse Middelhavslande at gennemføre 
aktioner af begrænset omfang til fordel for turismeerhvervet. 
117 
Således har Tunesien, Jordan, Malta, Syrien og Tyrkiet fået støtte til programmer lige 
fra samarbejde og teknisk bistand til markedsføring og faglig uddannelse på 
turismeområdet. 
Generelt har turismeerhvervet i disse lande ikke nydt særlige privilegier. Alligevel 
tegner der sig efter Rådets godkendelse af de generelle retningslinjer for en ny 
middelhavspolitik en regional bevægelse til fordel for turismen. 
Efter fælles invitation fra det franske turismeministerium og Kommissionen for de 
Europæiske Fællesskaber afholdtes nemlig i anden halvdel af september 1993 en 
Europa-Middelhavs-konference om "Turismen i den varige udvikling". 
Konferencen indgår i handlingsprogrammet for Middelhavet og dets instrument "Den 
blå plan", som var resultatet af Barcelona-konventionen. 
Ud over samtlige lande, der har undertegnet Barcelona-konventionen, deltog Jordan, og 
de besatte områder var med som observatører. Den havde to formål: 
• Kommissionens og de nationale turismeministres fælles erklæring om "Turismen i 
den varige udvikling", som skal danne rammen om principper og regler, ifølge 
hvilke de involverede parter kan forsyne disse lande med sammenhængende, 
strukturerede og integrerede nationale turismepolitikker og samtidig tage hensyn til 
problematikkens regionale aspekt; 
• aktioner til fælles overvejelse blandt eksperter fra den offentlige og den private 
sektor med særligt kendskab til: 
- Hav og vand (vandkundskab; udvikling af turismerelaterede, varige og fornyende 
aktiviteter i forbindelse med maritime ressourcer); 
- land og aktiviteter (supplerende aktiviteter, der kan føre til turisme indrammet i en 
varig udvikling; fremtidig turismerelateret anvendelse af teknik og langfristet 
teknologisk udvikling i Middelhavslandene); 
- menneske og arv (udvikling af værtsbefolkningernes adfærd; variation af 
turismeudbudet gennem udnyttelse af den fælles kulturarv). 
Konferencen udmøntede sig i en erklæring bl.a. om, at turismen er Middelhavslandenes 
vigtigste erhverv, og at udvikling af turismen er en absolut nødvendighed. 
Erklæringens anvendelsesområder er følgende: 
• bevægelsesfrihed for personer og kapitaler; 
118 
• bedre promotion og markedsføring af turismen; 
• udvikling af nye turismeprodukter; 
• iværksættelse af miljøpolitik. 
13.4 Forbindelser med landene i Asien og Latinamerika 
13.4.1 Forbindelser med Asien inden for det økonomiske samarbejde EF-Asien 
I Rådets forordning af 25. februar 1992165 opstilles retningslinjer for samarbejdet 
mellem Fællesskabet og landene i Asien. Medens det tidligere var sådan, at alle 
turismerelaterede initiativer - som iøvrigt alle generelle aktioner - gik ud på som det 
vigtigste at støtte de asiatiske landes økonomiske udvikling, er det nu sådan, at 
projekters og programmers fornemste mål er at udvikle et gensidigt profitabelt 
samarbejde mellem private erhvervsenheder i Fællesskabet og i de asiatiske lande. 
Derfor bør turismerelaterede initiativer (fx undervisningsprogrammer) handle om at 
udvikle turismeerhverv i disse lande, så de bliver attraktive for Fællesskabets 
investorer. 
Inden for det økonomiske samarbejde mellem Fællesskabet og Asien spiller turismen en 
vigtigere rolle i udviklingen af nogle partnerlande end andre, hvilket afspejler sig i den 
strategi, som Kommissionen har udarbejdet for de enkelte lande. Samdige 
turismeprojekter skal hænge sammen med og supplere den overordnede konsekvens og 
harmoni i den lagte strategi. 
Forudsætningen for, at turismeaktioner kan lykkes på lang sigt, og den potentielle 
tiltrækning af private EF-investorer øges, er en umiddelbar interesse og et klart 
engagement fra den private sektor i det pågældende partnerland. Samtidig er også en 
vurdering af sandsynlig interesse fra private EF-investorer nødvendig, når man skal 
projektere og udarbejde potentielle turismeinitiativer. 
I betragtning af turismens evne til at ødelægge et område, hvis den nødvendige 
infrastruktur ikke er til stede, træffes der oftere og oftere foranstaltninger til at bevare 
det lokale miljø og stedets kultur, når der udvikles turismeaktioner og -projekter 
sammen med asiatiske partnere. 
I øjeblikket er en række projekter under forberedelse for implementering, under 
gennemførelse eller under overvejelse for kommende udvikling. 
16S Rådets forordning (EØF) nr. 443/92 om teknisk assistance til og økonomisk samarbejde med 
udviklingslandene i Asien og Latinamerika, EFT L 52, 27.2.92, s. 1 
119 
PROJEKTER PÅ VEJ MOD IMPLEMENTERING 
Forundersøgelse af turismeuddannelse i Sydasien 
Formålet med undersøgelsen, som Fællesskabet støtter med 165.275 ECU, er at opgøre 
eksisterende personaleressourcer og uddannelsesfaciliteter og definere fremtidige behov i 
Bangladesh, Butan, Indien, Maldiverne, Nepal, Pakistan og Sri Lanka. Der skal 
udarbejdes en integreret, regional undervisningsplan for turisme, hvor der vil blive 
gennemført aktioner til udvikling og opgradering af enkeltpersoners og institutioners 
kapacitet med direkte relation til turismeerhvervet. I sidste instans forventes det, at 
maksimering af indtjeningen fra udviklingen inden for turisme i disse lande vil anspore 
til større samarbejde fra private EF-investorer i denne erhvervssektor. 
Hovedplan for turismen på Maldiverne 
For at maksimere fælles indtjening fra den kommende udvikling af turismesektoren på 
Maldiverne har Kommissionen bevilget 495.000 ECU til et projekt for udvikling af en 
overordnet turismeplan for Maldiverne, hvori langfristede politikker og strategier skal 
fastlægges. Arbejdet påbegyndes i oktober 1993 og vil medføre nært samarbejde mellem 
europæiske specialister og lokale modparter. 
IGANGVÆRENDE PROJEKTER 
Integreret undervisningsprogram for turismen i ASEAN-landene 
Dette toårige, regionale turismeuddannelsesprogram befinder sig nu i anden fase. For 
1.850.000 ECU udarbejdes lærebøger, afprøves og godkendes normer for tekniske 
kvalifikationer, udvikles uddannelse for faglærte instruktører og kontrollanter og samles 
en permanent beholdning af optegnelser og regionalt undervisningsmateriale. 
Programmet har endvidere været et nyttigt værktøj til udvikling af et stærkt system af 
aktivt samarbejde på turismeområdet med hele regionen. I sidste instans forventes det, 
at ASEAN-turismeforeningen (den private sektor) vil integrere initiativet i sine egne 
aktiviteter. 
Teknisk bistandsprogram på Filippinerne (fase II) 
Med 1.655 000 ECU fra Fællesskabet er målet for dette projekt, som startede i 1992 i 
samarbejde med det filippinske turismedepartement, en forbedring af turismesektorens 
generelle effektivitet og en styrkelse af den økonomiske og sociale udvikling på 
Filippinerne. 
Programmet har en række direkte mål som fx udvikling af koordinerede metoder for 
produktudvikling, markedsføring og projektgennemførelse på de relevante offentlige 
kontorer; hjælp til udvikling og bevarelse af udvalgte områder til turismeformål; 
120 
udbygning af Filippinernes hovedplan for turisme og fortsat udvikling af 
turismekundskaber hos personalet i relevante offentlige og private organisationer. 
Markedsføringsstrategi for turisme i ASEAN-landene 
Dette økonomiske samarbejdsprojekt til 2.4000 000 ECU indledtes i 1989 for tre år. 
Dets formål er at udvikle en integreret markedsføringsstrategi for turismeerhvervet i 
ASEAN-landene og rettet mod udvalgte europæiske markeder. For at nå dette resultat 
har turistinformationscentre for ASEAN-landene bestræbt sig på at udvikle regionale 
markedsføringsaktiviteter for at oprette og udvide dobbelt- og multidestinationer for hele 
ASEAN-regionen. 
KOMMENDE PROJEKTER UNDER OVERVEJELSE 
For øjeblikket overvejes to projekter, nemlig en hovedplan for Mustang-regionen i 
Nepal, som skal omfatte en generel udviklingsstrategi for området, og en workshop for 
turismesektoren i Indien. Det indiske projekt omfatter oprettelse af en interaktiv 
workshop, hvor repræsentanter for den private sektor (fx rejsearrangører) fra 
Fællesskabet og Indien kan arbejde sammen om prioriteringen af områder til fælles 
indsats. Indiske embedsmænd (offentlige sektor) og folk fra den private sektor overvejer 
endvidere en hovedplan for turismen. 
13.4.2 Forbindelser med landene i Latinamerika 
Som integreret instrument i det økonomiske samarbejde har markedsføring til formål at 
øge de latinamerikanske landes eksport af varer og tjenester - indbyrdes og mod 
udenlandske markeder, især Europa og USA. 
Turismen indtager som delsektor en vigtig plads i markedsføringen. I 1993 anvendtes 
lidt over en fjerdedel (9 MECU) af de samlede midler (34 MECU) til markedsføring i 
Latinamerika på turismerelaterede projekter. 
Finansiel og teknisk hjælp til disse lande tager form af støtte, der ikke skal betales 
tilbage, og som kan samfinansieres fra medlemsstaterne eller andre lande og 
organisationer. Støtten gives bl.a. ud fra følgende kriterier: 
• turismens økonomiske betydning sammenlignet med de øvrige erhvervssektorer i 
landet, ja i andre regioner; 
• karakteren af den aktion, det pågældende land foreslår; 
• disponible budgetmidler for året. 
De projekter, som Kommissionen finder interessante, gennemgås i detaljer på det 
121 
tekniske plan gennem en feltanalyse udført af en ad hoc-m'iss'ion. 
Af bilag 4 fremgår de projekter, der har været finansieret i de seneste år. 
13.5 Forbindelser med AVS- og OLT-landene 
Turismen, som næppe nævnes i Lomé I og Lomé II, figurerer i Lomé III som en 
integreret del af samarbejdet i sektorerne handel og tjenester, regionalt samarbejde, 
socialt og kulturelt samarbejde samt i de EIB-støttede sektorer. 
Aktionerne svarer efter behov til de forskellige krav, den enkelte sektor står overfor. 
Deres mål er at udvikle dels menneskelige ressourcer og institutioner, dels produkt og 
marked, og samtidig forbedre forsknings- og informationskapaciteten i de pågældende 
lande. 
Blandt de største modtagere er turistregioner som Stillehavet, Caraibiske Øer og Det 
indiske Ocean, hvortil kommer et voksende antal afrikanske lande, som søger at sprede 
deres indtægtskilder. Iøvrigt har mange AVS-lande og enkelte OLT-lande gavn af 
årsprogrammer for deltagelse i specialarrangementer baseret på særlige bestemmelser 
om aktioner af regional karakter inden for handels- og tjenestesektoren. Endelig støttes 
turismen ud over de helt sektorspecifikke aktiviteter også indirekte gennem AVS- og 
OLT-landenes bestræbelser på andre områder som fx transport og kommunikation. 
13.5.1 Lomé IV 
Lomé IV (1990-2000) beviser med et helt kapitel om turisme i sektionen om tjenester 
den betydning, der tillægges dette værktøj, for den økonomiske udvikling i de berørte 
lande. 
Parterne i konventionen iværksætter således foranstaltninger og aktioner, der skal 
udvikle og støtte turismesektoren. 
Disse foranstaltninger kan træffes på alle stadier lige fra identifikation til markedsføring 
og promotion af turismeproduktet. 
Målet er at støtte AVS-landenes bestræbelser på at få størst muligt udbytte af den 
nationale, regionale og internationale turisme på grund af dens betydning for den 
økonomiske udvikling, og stimulere de private, finansielle strømme fra Fællesskabet og 
andre kilder mod udviklingen af turismen i AVS-landene. Der lægges særlig vægt på 
nødvendigheden af at integrere turismen i befolkningens sociale, kulturelle og 
122 
økonomiske liv. 
Specifikke aktioner rettet mod udvikling af turismen består i at definere, tilpasse og 
udarbejde velegnede politikker på nationalt, regional, lokalt og international niveau. 
Programmer og projekter for udvikling af turismen drejer sig om følgende 4 
hovedområder: 
1. Optimering af menneskelige ressourcer og udvikling af institutioner; 
2. udvikling af turismeprodukter; 
3. markedsudvikling; 
4. forskning og information. 
Finansieringskilden for aktioner til fordel for AVS- og OLT-landene er Den Europæiske 
Udviklingsfond, som finder sin konkrete udformning i de forskellige Lomé-konventioner 
for AVS-landenes og i associeringsbeslutninger for OLT-landenes vedkommende. 
En oversigt over de aktioner, der indledtes i perioden 1989-1993 findes i bilag 5. De 
samlede forpligtelsesbevillinger for denne periode (alle instrumenter tilsammen) beløber 
sig til 83,166 mio. ECU. 
13.6. Multilaterale handelsforhandlinger 
Resultaterne af forhandlingerne i Uruguay-runden om GATT handler også om turisme. 
Med denne multilaterale aftale har Fællesskabet forpligtet sig til på visse vilkår at 
garantere udenlandske investorer udiskrimineret adgang til markederne for følgende 
turismetjenester: 
• Hoteller, restauranter og catering (dog ekskl. transport-catering); 
• rejsebureauer og rejsearrangører (inkl. rejseledere); 
• turistguider. 
Til gengæld har mange lande ligeledes indgivet tilbud, der dækker denne sektor. Den 
verdensomspændende liberalisering af turismetjenesterne tilgodeses dermed, hvilket bør 
give en udvikling af udvekslingen på dette virksomhedsområde. 
I fremtiden vil der utvivlsomt blive taget hensyn til dette internationale engagement ved 
iværksættelsen af fælles politikker på turismeområdet. 
123 
14. Statistik 
I bevidstheden om den strategiske betydning, som statistisk information har også på 
turismeområdet, har Kommissionen fortsat udviklet et fælles sæt definitioner og udsendt 
indsamlede statistikker på fællesskabsplan. 
Udviklingen af en fælles referenceramme for indsamling af turismestatistikker gennem 
en harmonisering af koncepter og metoder anvendt i medlemsstaterne er grundlæggende 
for Kommissionens gennemførelse af et toårigt ad /søc-program (1991-1992) på Rådets 
foranledning166. 
En aftale mellem Det Statistiske Kontor og EFTA-landene har betydet, at disse lande 
deltager aktivt i arbejdet. EFTA-landene er endvidere integreret i den eksisterende 
EF-arbejdsgruppe om turismestatistikker, hvor de sammen med repræsentanter for 
OECD- og WTO-sekretariaterne deltager i arbejdet med at forstærke og udvide 
omfanget af internationalt samarbejde om indsamling, analyse og distribution af 
oplysninger om turisme. 
Statistikprogrammet skal danne grundlag for nationale og inter nationationale, statistiske 
systemer, der kan tilfredsstille det reelle behov for information i både den private og 
den offentlige sektor. Om det vil lykkes, afhænger af samarbejde og koordinering af 
alle kræfter, der virker på dette felt. 
Konsultationer under hele det toårige program har påvist stor enighed om etablering af 
et sammenhængende statistisk system for turisme. 
Resultatet af en bred undersøgelse fra 1991 viser, at hovedbrugerne af 
turismestatistikker i den offentlige og private sektor på regionalt, nationalt og 
internationalt plan har et udtrykt behov for statistisk information om turisme, som skal 
være troværdig, sammenlignelig og kunne indhentes med kort varsel, og som: 
• Åbner mulighed for bedre planlægning og implementering af strategier i forhold til 
det indre marked og oprettelse af det ny europæiske økonomiske samarbejde, EØS; 
• giver grundlag for en præcisere vurdering af specifikke foranstaltningers effekt på 
turismen. 
Brugerne prioriterer følgende aspekter: 
166 Rådets afgørelse af 17 december 1990, EFT L 358, 21.12.90, s. 89 
• 124 
Styring al turismeudbudets hovedaktiviteter ud Ira struktur- og driftsmæssige 
indikatorer; 
• evaluering af turismeaktiviteternes mikro- og makroøkonomiske betydning; . 
• analyse af strukturen i turismeefterspørgslen, herunder forretningsrejser. 
En undersøgelse af eksisterende, statistiske systemer og disponible data i EF- og 
EFTA-landene har vist, at forskellene i metoderne er strukturelle, både hvad angår 
tilbøjelighed til at udvikle turisme og geografiske betingelser. Forskelle i de nationale 
systemer forringer dog ikke nødvendigvis effektiviteten i et samarbejde, når det gælder 
resultaternes sammenlignelighed 
En metodologianalyse omkring indsamling af turismestatistikker fra arbejdsprogrammet 
i 1991-1992 har afstedkommet store fremskridt i andre nationale og internationale 
projekter om turismestatistik. Ganske vist kan resultaterne af det analytiske arbejde ikke 
betragtes som udtømmende, men de kan ikke desto mindre danne grundlag for at 
udvikle et referencesystem for turismestatistikker for Fællesskabet og Europa. 
Under de periodiske konsultationer med europæiske erhvervsorganisationer er 
Kommissionen blevet opfordret til at optræde som primus motor for udviklingen af 
turismestatistik. 
Udviklingen af Fællesskabets statistikker over turisme blev ligeledes prioriteret af Rådet 
i dets afgørelse fra juli 1992 om en EF-handlingsplanen for turismen, der gav plads til 
at forsætte denne aktivitet i 1993. 
Uden at undervurdere disse anmodninger må det siges, at Fællesskabets handling på 
dette område bør fortsættes efter pragmatiske metoder, som hænger sammen med 
subsidiaritetsprincippet. Det medfører en befæstelse af det arbejde, der allerede er gjort 
for at skabe en velegnet metodologi og udvikling af smidige, men sammenhængende 
styringsinstrumenter, som kan optimere anvendelsen af de eksisterende, statistiske 
systemer. 
På grundlag af resultaterne fra toårs-programmet167 og i henhold til de retningslinjer, 
som medlemsstaterne har fremlagt både i styringsudvalget for turisme og 
arbejdsgruppen om turismestatistik arbejder Kommissionen aktuelt på: 
• færdiggørelse og konsolidering af metodologi for turismestatistik, som senere følges 
op af et specifikt lovinstrument som fx en henstilling; 
167 Endelig rapport til Rådet, Europa-Parlamentet og Det økonomiske og sociale Udvalg, 
KOM(93) 345 endelig udg. af 1.9.93 
125 
• et direktivforslag om indsamling og rundkastning af harmoniserede statistikker. 
MOMSSATSER FOR DE VIGTIOSTB TURISMBTJENESTER BU-AG 1 
Art 
Hoteiler 
m.v. 
Restau­
ranter 
Inter­
national 
passager­
transport 
Adgang 
til 
sports­
begiven­
heder 
Adgang 
til bio­
grafer, 
teatre 
m.v. 
Benyt­
telse af 
sports­
anlæg 
Rejse­
bureauer B 
6% 
19,5% 
Fritaget 
6% 
6% 
6% 
6% 
19,5% DK 
25^96 
25% 
Fritaget 
25% 
25% 
Frilaget 
Fritagei D 
15% 
15% 
Fritoget 
15% 
7% 
7% 
7% 
0% 
15% • 
E 
6% 
15% 
6% 
15% 
Frilaget 
6% 
6% 
15% 
6% 
Frilaget 
15% T7 
5,5% 
18,6% 
18,6% 
Fritaget 
18,6% 
biogr. 
5,5% 
lent. 
2,1% 
5,5% 
18,6% 
15% j 18,6% 
i OR 
8% 
8% 
18% 
Fritaget 
8% 
teat. 
4% 
ondet 
8% 
8% 
18% IRL 
12,5% 
12,5% 
Fritaget 
Frilaget 
12,5% 
12,5% 
Fritaget I 
9% 
19% 
9% 
19% 
Frilaget 
9% 
9% 
19% 
19% L 
3% 
3% 
3% 
Fritaget 
3% 
3% 
3% 
12% NL 
6% 
6% 
Pritaget 
17,5% 
Fritaget P 
5% 
16% 
Fritaget 
5% 
5% 
5% 
16% r"——•! 
UK ! 
17,5% 
17,5% 
Frituget 
17,5$ 
J / , J ti 
17,5* 
17,5% 
0% l o» 
*) Heraf er enkelte frilaget 
MOM SS/ 'ER FOR HOTEL- OG RESTAURATIONSBRANCHEN BILAG !B 
Belgien 
Danmark 
Frankrig 
Tyskland 
Græken­
land 
Irland 
Italien 
Luxem­
bourg 
Neder­
landene 
Portugal 
Spanien 
UK Hoteller 
Stan­
dard 
6% 
25% 
5,5% 
15% 
8% 
12,5% 
9% 
3% 
6% 
5% 
6% 
17,5% Luksus 
18,6% 
15% 
-
W% 
15% 
17,5% Restauranter 
Stan­
dard 
19,5% 
25% 
18,6% 
15% 
8% 
12,5% 
9% 
3% 
6% 
16% 
6% 
17,5% Luksus 
. 15% 
19% 
15% 
17,5% Ud af 
huset 
5,5% 
7% 
17,5% Leveret 
til 
hjem­
met 
7% 
-
17,5% Alko­
holiske 
drikke 
19,5% 
25% 
18,6 % 
15% 
18% 
21% 
9% 
17,5% 
17,5% Barer og kafeer 
Stan­
dard 
19,5% 
25% 
18,6% 
15% 
8% 
12,5% 
9% 
3% 
6% 
16% 
6% 
17,5% Luksus 
15% 
19% 
17,5% Nat­
klubber 
15% 
18% 
19% 
15% 
17,5% ' Alko­
holiske 
drikke 
19,5% 
25% 
18,6% 
15% 
18% 
21% 
9% 
15-12% 
17,5% 
17,5% Mad og drikke fra butik 
Mad 
25% 
7% 
4-19% 
0% Ikke-
alko-
holiske 
drikke 
19,5% 
25% 
5,5% Alko­
holiske 
drikke 
19,5% 
18,6% i 
18,6% ; 
7% 7% 
8% 
21% 
4-19% 
3% 
6% 
16% 
6-15% 
17,5% 18% i 
21% 
12-
19% | 
15-
12% 
17,5% 
i 
1 
16-5% i 
15% 
17,5% 
1 
* Kold mad ud af huset er fritaget, når del sælges individuelt. 
fJote for alle poster: 
Tomme felter betyder, al den almindelige sals for varer og tjenester anvendes. 
DlLAG 2 
1 National befordring 
B 
DK 
D 
F 
IRL 
r 
L 
NL 
UK 
P 
E 
GR LUPT 
6 
frit. 
15 
5,5 
frit. 
12 
6 
6 
0 
(9) 
5 
6 
8 
(10) SØ 
6 
frit. 
7 
5,5 
frit. 
9 
-
6/frit. 
(7) 
0 
(9) 
5 
6 
8 
(10) x MS£ATSER(%)PORPBRSONBBFORDRlNG 
INDRE 
FARV. (*) 
6 
frit. 
15/7 
(3) 
5,5 
frit. 
19 
frit. 
6/frit. 
(7) 
0 
(9) 
5 
6 
8 JERNBANE 
6 
frit. 
15/7 
(3) 
5,5 
frit. 
9/tVlt. 
(6)' 
3 
6 
0 
(9) 
5 
6 
8 LANDEVEJ 
6 
frit. 
15/7 
(3) 
5,5 
frit. 
L9/frit. 
(6) 
3 
6 
0 
(9) 
5 
6 
8 
i isasapnsgas International befordring 
LUFT 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 SØ 
0 : 
0 
0 
0 
0 
0 
-
0 
0 (NDRB 
FARV. (+) 
•S 
. 
7/frit, 
(4) 
5,5 
-
0 
frit. 
6 
" 
0 | 0 
0 |< 
0 -i 
'••• ~ ••"• •• j 
i 
JERNBANE 
6 
frit. 
15/7 
(3) 
0 
0 
0 
0 
6 
0 
0 
6 
0 LANDEVEJ 
i 
6 faste beløb , 
(D 
frit. 
25 faste 
beløb 
(D 
15/7 faste 
beløb 
5,5/frit. 
(5) 
o 
0 
0 
6 
(8) 
0 
o 
6 • I 
i 
8 
(•) 
0) 
(2) 
(3) 
to Indre farvande. 
Normalt opkræves faste belwb, nAr et udcnlaadsk køretøj kommer ind i de enkelte lande. For nationale koreløjer opkræves moms. Fritagelse i Danmark omfatter alt rutetrafik bilde den 
nationale og udenlfjidske. Ï Tyskland opkræves 7 % for korte strækninger. 
Andet end rutekørsel 25% (5> Transit fritaget, andre 5.5%. 
Langdistance 15%, kortdiRtnnce 7%. (6> Bytransport fritaget. 
Prilagclso for færger over Rhinen, Donau, Oder og Neissc. (7) Afgiftspligtige færger og rutebåde 6%. 
(8) I praksis ingen moms. 
1 (9) Transportmidler 12 personer 17,5%. 
129 
BILAG 3 
FORTEGNELSE AF STØTTEORDNINGER TIL TURISMESEKTOREN 
GENNEMGÅET AF KOMMISSIONEN (1988-1993) 
Land 
Tyskland 
Danmark 
Spanien Støtte nr. Titel 
N/0347//88 Hessen - støtte til turismen 
N/0653//90 Saarland - rentegodtgørelse for industri og turisme 
N/0441//91 Nedersachsen - foranstaltninger til fordel for 
turismen 
N/0476//91 Rheinland-Pfalz - foranstaltning til fordel for 
landliggerturisme 
N/0670//91 Vorpommern - promotion af restaurant- og 
turistsektoren 
N/0732//91 Bayern - foranstaltninger til fordel for 
turismeerhverv 
N/0180//92 mvesteringspræmier til fordel for bondegârdsturisme 
N/0313//92 Sachsen - foranstaltninger til fordel for 
landliggerturisme 
N/0537//92 Bitburg-Priim - foranstaltninger til fordel for 
bondegårdsturisme 
N/0030//93 Regionale programmer i turismen 
N/0688//91 Netva^xksordning, turisme 
N/03967/92 Støtteordning for turisme 
N/0181//89 Castdlla og La Mancha - foranstaltninger til fordel 
for SMV i turismesektoren 
N/0078//90 Asturies - foranstaltninger ni fordel for 
landJiggerturisme 
N/0293//90 La Rioja - foranstaltninger ni fordel for turismen 
N/0462//90 Castilla-Leon - foranstaltninger til fordel for 
turismen 
N/0525//90 Murcia - foranstaltninger til fordel for turismen 
N/0016//91 Galicien - foranstaltninger til fordel for industri, 
håndværk og turisme 
N/0209//91 Andalusien - modernisering af turismeanlæg 
N/0210//91 Malaga - foranstaltninger til fordel for turismen 
N/0257//91 Aragon - foranstaltninger til fordel for 
landliggerturisme 
N/0301//91 Navarra - foranstaltninger til fordel for turismen 
N/0448//91 Baskerlandet - foranstaltninger til fordel for turismen 
30 
N/0452//91 
N/0453//91 
N/0138 0139 0141//92 
N/0143//92 
N/0144//92 
N/0161//92 
N/0258//92 
N/0259//92 
N/0281//92 
N/0398//92 
N/0399//92 
N/0440//92 
N/0473//92 
N/0463//92 
N/0565//92 
N/0568//92 
N/0626//92 
N/0203//93 
N/0211//93 
N/0224//93 
N/0225//93 
N/0263//93 
N/0275//93 
N/0299//93 Baleareme - foranstaltninger til fordel for turismen 
raluhnien foranstaltninger til fordel for turismen 
Static til turismen; subventioner Lil luiisuicpolilisk 
program; modernisering og nye hoteller; 
bondegårdsferie 
Støtte til turismen - standardisering af 
reklameskiltning 
Støtte til turismen - standardisering af skiltning i 
turismeanlaeg 
Catalanien - foranstaltninger til fordel for turismen 
Kanariske øer - foranstaltninger til fordel for 
turismen 
Kanariske øer - investeringsstøtte til 
turismevirksomhedernes mfetruktur 
C^talanien - foranstaltninger til fordel for 
landliggerturisme 
Galicien - foransMtiiinger til fordel for turismen i 
Sierra de Courel 
Galicien - foranstaltninger til fordel for 
landliggerturisme og badesteder 
Catalanien- foranstaltninger ril fordel for sneturisme 
La Rioja - foranstaltninger til fordel for turismen 
Foranstaltninger til fordel for SMV i turismesektoren 
Foranstaltninger til fordel for turismen 
Foranstaltninger til fordel for SMV i turismesektoren 
Navarra - foranstaltninger til fordel for turismen 
Fonmstaltninger til fordel for turismens udvikling 
Huelva - foranstaltninger til fordel for det regionale 
udbud af turisme 
Andalusien - foranstaltninger til fordel for 
mrismevirksornhedernes konkurrenceevne 
Foranstaltninger til fordel for et bedre udbud af 
turisme 
Madrid - subventioner til SMV i turismesektoren 
Baskerlandet investeringsstøtte til turisme 
(turistanlæg) 
Andalusien - støtte til turistanlæg 
1.5Î 
Italien N/0126//86 
NN/0050//87 
NN/0051//87 
N/0365//88 
N/0012//88 
N/006O//88 
NN/0040//89 
N/0304//89 
NN/0024//90 
NN/0203//90 
NN/0035//90 
NN/0073//90 
NN/0023//91 
NN/0019//91 
NN/0025//91 
NN/0016//91 
NN/0034//91 
NN/0045//91 
NN/0046//91 
N/0387//91 
N/0525//91 
NN/Ol 15//91 
N/0600//91 
NN/0129//91 
N/0722//91 
N/0397//92 
N/0690//92 Calabrien (Paese Albergo) - foranstaltninger til 
fordel for turismen 
Piemonte støtte Lil turismepromotion 
Piemonte - støtte til udvikling af txirismetjenester 
Trento - støtte til turisme, løjper 
Friuli Venezia Giulia - særlige foranstaltninger ï 
rurismesekioren 
Lazio - støtte til fordel for agroturisme 
Emilie Romagne - foranstaltninger til fordel for 
turismen 
Abruzzes - fonuistalminger til fordel for turismen 
Støtte under PMC-ordningen til italiensk lovgivning 
Ligurien - foranstaltninger ril fordel for turismen 
Adriaterhavsregionen - ikke-notifîceret støtte til 
turismen 
Abruzzo - støtte til turismen 
Calabrien - støtte til turisme og håndværk 
Sicilien - støtte til turismen, lov 46/47, 32/72 og 
78/76 
Molise - støtte til turismen 
Lov om turisme og sport 
Campanien - støtte til turisme, sport og håndværk 
Bolzano - ikke-notifîceret støtte til turisme (lov nr. 
2 af 21,1.1991) 
Emilia-Romagna - ikke-notificeret støtte til turismen 
(fra PÏM Italien) 
Trento - foranstaltninger til fordel for turismen 
Foranstaltninger til fordel for den regionale nirisme 
Puglia. - foranstaltninger til fordel for den regionale 
turisme (P1M) 
Trento - foranstaltninger til fordel for turismen 
Lazio - foranstaltninger til fordel for den regionale 
turisme (PIM) 
Foranstaltninger til fordel for rurismen 
Lombardiet - foranstaltninger til fordel for turismen 
Toscana - foranstaltninger til fordel for turismen 
132 
Portugal 
UK N/0702//92 Regionalt udbud af turismen, gen finansiering af 
regional lov 33/91 
N/0184//93 Friuli Venezia Giulia - lov om udvikling af 
bjergturisme 
NN/0334//93 Pop Basilicata - støtte til turismen, regional lov af 
22.12.92 
N/0277//93 Marche - foranstaltninger til fordel for turismen 
N/0304//93 Friuli-Venezia Giulia - foranstaltninger ril fordel for 
turismen 
N/0147//86 Støtte til ny investering i turismesektoren 
N/0049//87 Støtte til ny investering i turismesektoren 
N/0120//87 Finansiel opmuntring tilinvestering i turismesektoren 
NN/0001//87 Acorerne - støtte til turismen 
NN/0070//88 Acorerne - støtte til turismen 
N/0452//90 Herfonds operationelt program (SIAT, støtteordning 
for turisme) 
N/0673//90 ForansMtninger til fordel for turistindlogering 
N/0079//91 IÇa^peforanst^tnînger til investering i turisme 
N/0291//91 Acorerne - foranstaltriinger til fordel for turismen 
N/0317//92 Præmieringssystem for turismeaktiviteter (SIFAT) 
N/0156//82 Turismepromotion - British Tourist Authority 
(BTA) Og English Tourist Board (HTB) 
N/0156//82 Turismepromotion - Welsh Tourist Board (WTB) 
N/0156//82 Turismepromotion - Scottish Tourist Board (STB) 
N/0129//88 Støtte ril turisme 
N/0444//90 Støtte til udvikling af turismen i Nordirland 
NN/0002//92 Durham - regionalrådets program for turisme 
3ILAG 4 
SUBVENTIONER TJL LANDENE I LATINAMERIKA t FORBINDELSE MED TEKNISKB ASÆISTANCBPROJEKTER (1987-1992^ 
r"" " '•' • • i -" " i!i •"• - " •• " •• ••'• •• •• ""i ' "r" ' ' "r *"" '" '" '•'"" '• ' "' " i 
LAND PROJ.NR. & BELØB TITBL 
SYDAMERIKA HTP/87/528/980 , klassifikationssystem for turislei I 
HTP/88/528/9B0 , informationssystem for turistor j 
Argentina HTP/89/528/980 . mnrkedsføringsstrategi 
. reklamemateriale (brochure, folder, audiovisuelt) 
Beløb: 1,2 MECU . fagineaser og salgsarbejde 
Vadgliecl: 5 Ar , markcdsføringsseinimurer | 
. undersøgelse i Ezeiza-Iufthavnen om notai lurister I 
. edb-uddnnnelse (statistik, undersøgelser) 
Brasilien HTP/87/503/984 , opsamling Bf dutn og indlægning pa edb vedr, turister i 
. undersøgelse af turismetjenester (rejseledere, bureauer, hoteller) strukturelt 
Botøb: 1,8 MECU og funktionelt, for forbedring 
Varighed: 7 Ar . seminar, undervisning i økolurisine 
" ' ' " ' 
Chile HTP/92/512/908 . promotion i Europa of Chile som turistland ! 
. nivcmi og kvalitet af chilenske turismetjeneMer 
Beløb: CE: 0,8 MECU . promotion af iategreret produktudvikling 
Chile: 0,12 MECU . uddannelse i dan private og offentlige sektor 
Varighed: 4 år 
—-«——_—_——___—___________________________. 'l 
Colombia HTP/88/480'910 . etnblering nf marketing arbojdsgnippe 
. støtte til fagmesser og opfølgning 
Belab: 1,2 Ni ECU . salgsmateriale {brochure, plakat, video) 
Vurighod: 5 Ar . seminar, operntioncl marketing 
HTP/90M80/S , supplorcnde teknisk bistand (messer, uddannelse) 
Betøb: 0,15 MECU j 
Varighed: 3 Ar . [ 
3ILAG 4 
SUBVENTIONER TIL LANDENE I LATINAMERIKA l FORBINDELSE MED TEKNISKB ASSISTANCBPROJEKTBR (1987-1992^ 
LAND PROJ.NR. & BELØB TITEL 
SYDAMERIKA HTP/87/528/980 , klassifikationssystem for turister | 
HTP/88/528/980 . informationssystem for turistor ! 
Argentina HTP/89/528/980 . mnrkedsføringsstrategi 
. reklamemateriale (brochure» folder, audiovisuelt) 
Beløb: 1,2 MECU . fagmesser og salgsarbejde 
Varighed: 5 £r , markedsføringsseinlnarer | 
. undersøgelse i Ezeiza-luftlmvnen om nntal lurister j 
. edb-uddannelse (slati etik, undersøgelser) 
Brasilien MTP/87/503/984 , opsamling af data og indlægning på edb vedr. turister 
, undersøgelse af turismetjenester (rejseledere, bureauer, hoteller) strukturelt 
Beløb: 1,8 MECU og funktionelt, for forbedring 
Varighed: 7 ar . seminar, undervisning i øko turisme 
«—«——»— II _________________________________________________ i 
Chile HTP/92/512/908 . promotion i Europa af Chile som turistland ! 
. niveau og kvalitet af chilenske turismetjenester 
Beløb: CE: 0,8 MECU . promotion af integreret produktudvikling 
Chile: 0,12 MECU . uddannelse i den private og offentlige sektor 
Varighed: 4 år 
—_—-—__—__——___-____—————_—________—_____—____ , i( 
Colombia HTP/88/480'910 . etablering af marketing arbejdsgruppe 
. støtte til fagmesser og opfølgning 
Bel»b: 1,2 MECU . salgsmateriale {broehure, plakat, video) 
Varighed: 5 Ar . seminar, operationel marketing 
HTP/90/480/S , supplorcnde teknisk bistand (messer, uddannelse) 
Beløb: 0,15 MECU j 
Varighed: 3 år . ^ [ l/J 
I = I \ 
LAND PROJ.NR, & BBL03 TITEL I 
CBNTRAL4MPR1KA HTP/89/43G7914 , plan for iroirkedsfcrringsslrategi 
, identificering af turismeprodnkter 
Costn Rica Beløb; 0,23 MECU . undervisning i 1CT (dutabank-kontrol, promotion, seminarer for 
Varighed: 3 nr hotelsektoren, rejsebureauer og -ledere) 
. opfølgning og kontrol, turisme-masterplan for 1991-1995 
. fremme af udenlandske investeringer 
; . bodre tjenester fra luftfartsselskabet LACS A .. 
I Guatemala HTP/90/416/927 . støtte til markedsføring (biiledbank, film til seminarer og workshops, 
brochure) 
Belub: 0,25 MECU . institutionel bistand (opsøgning uf investorer) 
Vnrighed: 3år . produktudvikling (chichicnstonango) 
. undervisning til højtstående embedsmænd, INGUAT: investering, 
egnsplanlægning, uddannolseskontrol) ! 
-. uddannelse i selve turismesektoren (hygiejne, europæisk køkken, j. 
- turistguider) [ 
Mundo Mayn HTP/90/96 5/926 , motivermg til regionalt turiBmeaamarbejd© mellem Mexico, Honduras, Hl ' 
Salvador, Boliee, Guatemala | 
Beløb: 0,75 MECU , regional integration og økonomisk udvikling 
Varighed: 3 Ar , institutionel bistand (national og regional turismestatistik, opsøgning af | 
international finansiering) 
. produktudvikling (analyse af systemerne i Mundo Mnyu, forundersøgelse 
og produktudvikling) 
Regionalt HTP/92/23 . subventioneret deltagelse i messe fra syvltai<\& (org. Mundo Mayn, Costa 
Rica, Panama, Nicaragua, El Salvador, Guatemala og Hondurss) 
Beløb: 0,75 MECU 
Varighed: J fli 
Ecuador HTP/87/504/992 , evaluering af Ecuadors program for promotion »f lurisme ph Guropns 
markeder 
BcJøb: 0,5 MBCU . projektering og implementering af htuidlingsplan for promotion af turisme 
Varighed: 4 Ar 
CENTRALAMERIKA I ALT CE: 1,93 MECU , \ 
LATINAMERIKA l ALT CE: 11,28 MECU I VJ1 
1 % 
Subventioner lil AVS-og OI.T-Iande i forbinddso nn*l udviklingsprogrammer oj; -aktioner (1989-1993) BU AG s 
Land/teçion Projekt ForpBgtelsesbeviLtinger, MECU 
1989 1990 1991 1992 1993 lait 
MECU 
Afrika 
Botswana 
Burkina Faso 
Etfaabcaskystea 
m 
Niges 
^..arra Leone 
Tanzania 
Tchad 
Togo 
Zambia 
Zimbabwe 
Regionalt 
Regionalt 
Airflca i alt 
Indiske Ocean 
Marlap/ascar 
Mayottft 
ft»,ychftll*>..rne 
'* «ion.'-ilt 
^.îgîonAlr. 
Tndiskft Ocean i alt 
Stillehavet 
Ny Kaledooien 
Fiansk Polynesien 
Solomon 
Regionalt 
Stillehavet i alt E 
A 
A 
A 
A 
B 
A 
B 
G 
A 
E 
C 
D 
E 
B 
B 
A 
B 
B 
J 
F 
li 
A 
B 
B 
G 
A 
E 
B 
G 120 
176 
3 600 
325 
50 
400 160 60 
11 
35 
2S 60 
32 
55 
1960 
36 
16 
ISO 
36 
'20 
60 40 
60 
20 
960 
16 
375 
46 
30 
443 
6 239 
11 530 120 
100 
32 
60 
11 
236 
20 
55 
960 
16 
375 
35 
1960 
160 
36 
46 
16 
30 
3 600 
325 
180 
8 373 
443 
36 
20 
60 
6 239 
6 798 
50 
400 
29 
11530 
12 009 
Caraibien 
Anguilla 
Antigua & B 
Hollandsk« Antiller 
Hollandske Antiller 
Hollandske Antiller 
Hollandske Antiller 
Hollandske Antiller 
Aruba 
Amba 
Aruba 
Barbados 
'Belize, 
Dorø&qoe 
Grenada 
Grenada 
St. Kitts &N 
Trinidad & T 
Kegionalt 
Regionalt 
Regionalt 
Regionalt 
Caraibien i alt 
Regionalt AVS/PTOM i alt 
AVS 
PTOM 
TOTALER A 
A 
A 
E 
B 
G* 
D 
A 
8 
D 
A 
E 
A 
E 
G 
A 
G 
B 
G 
H 
D 1989 
14 
28 
120 
38 
28 
11 
183 
4 605 
1622 
318 
11638 137 
1990 
14 
3 
19 150 
5 
57 
2 
30 
15 
979 
60 
12 000 
2 381 
198 
35 054 1991 
16 
12 
26 
308 
1000 1992 
20 
32 
94 
165 
812 
36 1993 
624 
2911 
432 
4 839 3 011 
720 
7 970 3 106 
800 
23 665 lait 
MECU 
64 
72 
94 
120 
41 
*19 150 
5 
193 
57 
2 
26 
11 
30 
198 
2 099 
36 
1000 
60 
12 000 
4 605 
624 
40 487 
13 031 
2 468 
83 166 
BoggtavforkJaring: 
A messe 
\ prøjekteting og planlægning 
C dolojmêntation 
D promotion 
E teknisk: bistand og samarbejde 
F konference 
G udviklingsprogram. 
H uddannelse 
I deltagelse i turistarrangementer indea for det integrerede regionale udviklingsprogram for erhverv og tjenester (messer, 
hiristaktiviteter, reklame, seminarer) 
J tværnational«; rundture 
•5' heraf 8 800 som lån 
ISSN 0ÛS4-14S9 
K0M(94) 74 endelfø udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 
Katalognummer : CB-CO-94-104-DA-C 
ISBN 92-77-66742-7 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg