Fælles holdning (EF) nr. 63/2002

fastlagt af Rådet den 14. november 2002

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/.../EF af ... om ændring af Rådets direktiv 91/671/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende obligatorisk anvendelse af sikkerhedsseler i køretøjer på under 3,5 tons

(2002/C 299 E/03)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),

efter høring af Regionsudvalget,

efter proceduren i traktatens artikel 251(3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Traktatens artikel 153 pålægger blandt andet Fællesskabet at bidrage til beskyttelsen af forbrugernes sundhed, sikkerhed og økonomiske interesser med henblik på at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau.

(2) Med sin beslutning af 13. marts 1984(4) gjorde Europa-Parlamentet den obligatoriske brug af sikkerhedsseler på alle veje, både i byerne og på landet, til en prioriteret foranstaltning. I sin beslutning af 18. februar 1986(5) understregede Europa-Parlamentet behovet for at gøre anvendelsen af sikkerhedsseler obligatorisk for alle passagerer, herunder børn, undtagen i køretøjer til offentlig transport.

(3) Direktiv 91/671/EØF(6) indeholder krav om obligatorisk anvendelse af barnefastholdelsesanordninger for sæder, hvor der er monteret sikkerhedsseler. Direktivet angiver ikke, hvilken type barnefastholdelsesanordning der er passende, og tillader befordring af børn, som ikke fastholdes af en passende barnefastholdelsesanordning, hvis en sådan ikke forefindes.

(4) Det er nødvendigt at indføre strengere regler for anvendelse af sådanne anordninger og dermed en mere konsekvent overholdelse af princippet om obligatorisk anvendelse, som omhandles i direktivets artikel 2, stk. 2.

(5) Ved Rådets afgørelse 97/836/EF(7) tiltrådte Fællesskabet overenskomsten under FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN-ECE) om indførelse af ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer samt udstyr og dele, som kan monteres og/eller benyttes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser, der er meddelt på grundlag af sådanne forskrifter.

(6) Med sin tiltræden accepterede Fællesskabet en veldefineret liste over regulativer, som er udarbejdet i henhold til overenskomsten, herunder det, der omhandler godkendelse af fastholdelsesanordninger til børn, som er passagerer i motordrevne køretøjer.

(7) Selv om antallet af børn, der dræbes ved bilulykker, er forholdsvis lille i sammenligning med antallet af gående eller cyklende børn, som dræbes i trafikken, er der behov for at skærpe de fælles regler for beskyttelse af børn. Navnlig har forskningen vist, at anvendelsen af barnefastholdelsesanordninger kan bidrage betydeligt til at mindske omfanget af kvæstelser ved en færdselsulykke, og at risikoen for alvorligere kvæstelser ved en ulykke er højere for børn, som ikke fastholdes, end for børn, som fastholdes.

(8) Medlemsstaterne bør dog med Kommissionens godkendelse kunne tillade visse undtagelser i forbindelse med befordring på deres eget område med henblik på meget specielle situationer. Desuden bør medlemsstaterne træffe de nødvendige foranstaltninger til at undgå misbrug.

(9) Da det bliver stadig mere almindeligt, at køretøjer i klasse M2 og M3 udstyres med sikkerhedsseler i overensstemmelse med Kommissionens direktiver 96/36/EF(8), 96/37/EF(9) og 96/38/EF(10), er det logisk at kræve, at siddende passagerer anvender dem. Passagerer i køretøjer i disse klasser bør gøres opmærksom på, at anvendelse af sikkerhedssele er obligatorisk, når køretøjet er i bevægelse.

(10) For øjeblikket findes der ikke på fællesskabsplan anerkendte undersøgelser af anvendelsen af sikkerhedsanordninger af børn på under tre år i køretøjer i klasse M2 og M3. Da det er vigtigt at beskytte børn mod alle former for ulykker, bør Kommissionen derfor gennemføre sådanne undersøgelser for at afgøre, hvilke fællesskabsordninger det vil være mest hensigtsmæssigt at anvende for børn, der befordres i disse køretøjer. Indtil disse undersøgelser er gennemført, bør det dog tillades medlemsstaterne at vælge, hvilken ordning der skal anvendes.

(11) Der foregår til stadighed en teknisk udvikling inden for sikkerhedsanordninger. Der er derfor behov for en ordning til tekniske tilpasninger.

(12) De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette direktiv, bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(11),

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

I direktiv 91/671/EØF foretages følgende ændringer:

1) Titlen affattes således: "Rådets direktiv af 16. december 1991 om obligatorisk anvendelse af sikkerhedsseler og barnefastholdelsesanordninger i køretøjer".

2) Artikel 1 affattes således: "Artikel 1

1. Direktivet finder anvendelse på alle motorkøretøjer i klasse M1, M2, M3 og N1, N2 og N3 som defineret i bilag II til direktiv 70/156/EØF(12), som er bestemt til kørsel på vej, har mindst fire hjul og har en konstruktivt bestemt største hastighed på over 25 km/h.

2. I dette direktiv forstås ved:

- definitioner af sikkerhedsanordninger, herunder sikkerhedsseler og barnefastholdelsesanordninger for køretøjer i klasse M1 og N1, og disses komponenter, de definitioner, der er angivet i bilag I til direktiv 77/541/EØF(13),

- 'bagudvendende' - den modsatte retning af køretøjets normale kørselsretning.

3. Barnefastholdelsesanordninger inddeles i fem vægtgrupper:

a) Gruppe 0 for børn med en vægt under 10 kg

b) Gruppe 0+ for børn med en vægt under 13 kg

c) Gruppe I for børn med en vægt fra 9 kg til 18 kg

d) Gruppe II for børn med en vægt fra 15 kg til 25 kg

e) Gruppe III for børn med en vægt fra 22 kg til 36 kg.

4. Barnefastholdelsesanordninger inddeles i to klasser:

a) En integreret klasse, der består af en kombination af gjorde eller fleksible komponenter med lukkebeslag, justeranordning, fastgørelsesanordninger og, i nogle tilfælde, en supplerende stol og/eller et kollisionsværn, som kan fastgøres ved hjælp af den eller de til systemet hørende gjord eller gjorde.

b) En ikke integreret klasse, som kan bestå af en partiel fastholdelsesanordning, som, når den anvendes sammen med en voksensele, der føres rundt om barnets krop, eller når den tilbageholder den anordning, hvori barnet er anbragt, udgør et komplet barnefastholdelsesanordning."

3) Artikel 2 affattes således: "Artikel 2

1. Køretøjer i klasse M1, N1, N2 og N3:

a) i) For køretøjer i klasse M1, N1, N2 og N3 kræver medlemsstaterne, at alle personer i køretøjer, der kører på vejene, anvender de monterede sikkerhedsanordninger.

Børn med en legemshøjde på under 150 cm, der befordres i køretøjer i klasse M1, N1, N2 og N3, som er udstyret med sikkerhedsseler, skal fastholdes af en barnefastholdelsesanordning, som enten er af integreret klasse eller af ikke integreret klasse, jf. artikel 1, stk. 4, litra a) og b), og som er tilpasset barnets vægt som defineret i artikel 1, stk. 3.

I køretøjer i klasse M1, N1, N2 og N3, som ikke er udstyret med sikkerhedsseler:

- må børn under tre år ikke befordres

- skal børn på 3 år eller derover og med en legemshøjde på under 150 cm med forbehold af nr. ii), placeres på et andet sæde end forsædet.

ii) Medlemsstaterne kan på deres område tillade, at børn med en legemshøjde på under 150 cm og på mindst 135 cm fastholdes af en voksensikkerhedssele. Disse højdegrænser skal behandles på ny i henhold til proceduren i artikel 7b, stk. 2.

iii) Medlemsstaterne kan dog på deres område tillade, at de børn, som er omhandlet i punkt i) og ii), ikke fastholdes af en barnefastholdelsesanordning, når de befordres i hyrevogne. Endvidere skal disse børn, når de befordres i hyrevogne uden fastholdelsesanordninger, placeres på et andet sæde end et forsæde.

b) Børn i en bagudvendende sikkerhedsstol må ikke befordres på et sæde med frontairbag i passagersiden, medmindre airbaggen er deaktiveret, herunder i de tilfælde hvor airbaggen deaktiveres automatisk på tilstrækkelig måde.

c) Hvis der anvendes et barnefastholdelsesanordning, skal den være godkendt i henhold til standarden i FN/ECE-regulativ 44.03 eller direktiv 77/541/EØF, eller enhver senere tilpasning af nævnte regulativ eller direktiv.

d) Indtil ...(14) kan medlemsstaterne tillade anvendelse af barnefastholdelsesanordninger, der er godkendt efter de nationale standarder, der gælder i medlemsstaten på tidspunktet for ibrugtagning af anordningen, eller efter nationale standarder svarende til FN-ECE-regulativ 44.03 eller direktiv 77/541/EØF.

2. Køretøjer i klasse M2 og M3:

a) For køretøjer i klasse M2 og M3 kræver medlemsstaterne, at alle personer på tre år og derover i køretøjer, der kører på vejene, anvender de monterede sikkerhedsanordninger, når de sidder ned.

Barnefastholdelsesanordninger godkendes i overensstemmelse med litra c) og d).

b) Passagerer i køretøjer i klasse M2 og M3 skal oplyses om kravet om at anvende sikkerhedsseler, når de sidder ned, og køretøjet er i bevægelse. De informeres på en eller flere af følgende måder:

- af føreren

- af ledsageren eller den person, der er udpeget som gruppeleder

- audiovisuelt (f.eks. video)

- med tavler og/eller piktogrammer, som er udformet af medlemsstaterne i overensstemmelse med EF-modellen i bilaget, og som er anbragt synligt ved alle siddepladser."

4) Artikel 4 udgår.

5) Artikel 6 affattes således: "Artikel 6

Medlemsstaterne kan, for så vidt angår befordring på deres eget område, med Kommissionens godkendelse indrømme andre fritagelser end de i artikel 5 omhandlede med henblik på:

- at tage hensyn til særlige fysiske forhold eller særlige omstændigheder i et begrænset tidsrum

- at gøre det muligt at udøve visse erhvervsmæssige funktioner på en effektiv måde

- at sikre, at aktiviteter i forbindelse med håndhævelse af lov og orden, sikkerhed og nødstilfælde kan fungere bedst muligt

- når bagsædet i køretøjer i klasse M1 og N1 er udstyret med to barnefastholdelsesanordninger, og manglende plads ikke gør det muligt at udstyre det med en tredje anordning, at tillade, at et tredje barn på tre år eller derover og med en legemshøjde på under 150 cm, fastholdes af en voksensele;

- at tillade, at børn på tre år eller derover, der befordres på et andet sæde end forsædet i køretøjer i klasse M1 og N1, fastholdes af en voksensikkerhedssele, når der er tale om lejlighedsvis befordring over korte afstande, og der ikke forefindes nogen eller et tilstrækkeligt antal barnefastholdelsesanordninger i det pågældende køretøj;

- at tage hensyn til de særlige kørselsforhold for køretøjer i klasse M2 og M3, der er beregnet til lokal befordring i byområder eller tæt bebyggede områder eller i hvilke ståpladser er tilladt."

6) Følgende artikel indsættes: "Artikel 6 a

Medlemsstaterne kan med Kommissionens godkendelse give andre midlertidige fritagelser end fritagelserne i artikel 5 og 6 med henblik på at tillade, at der under overholdelse af medlemsstaternes egne forskrifter og i forbindelse med lokal transport, navnlig skoletransport, i køretøjer i klasse M2 og M3, transporteres et antal siddende børn, der er større end antallet af siddepladser udstyret med sikkerhedssele.

Varigheden af disse fritagelser, som fastsættes af den enkelte medlemsstat, må ikke overskride fem år regnet fra ...(15).

Artikel 6 b

Medlemsstaterne kan, for så vidt angår befordring på deres eget område, give andre midlertidige fritagelser end de i artikel 5 og 6 omhandlede for under overholdelse af deres egne forskrifter at tillade befordring på andre sæder end forsædet i køretøjer i klasse M1 og N1 af et antal personer, der er større end antallet af disponible siddepladser med sikkerhedssele eller fastholdelsesanordning.

Varigheden af disse fritagelser, som fastsættes af den enkelte medlemsstat, må ikke overskride seks år regnet fra ...(16)."

7) Følgende artikler indsættes: "Artikel 7 a

1. For at tage hensyn til den tekniske udvikling kan artikel 2 og 6 i dette direktiv tilpasses efter proceduren i artikel 7b, stk. 2.

2. Kommissionen fortsætter med at gennemføre undersøgelser vedrørende de mest hensigtsmæssige sikkerhedsanordninger med det formål at forbedre beskyttelsen af alle passagerer mod alle former for ulykker og forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om resultaterne af disse undersøgelser samt om anvendelsen af dette direktiv, navnlig de fritagelser, der er givet af medlemsstaterne i medfør af artikel 6, med henblik på at vurdere muligheden for at styrke de foranstaltninger, der tager sigte på større sikkerhed, og behovet for en øget harmonisering. Kommissionen vil på grundlag af denne rapport i givet fald fremsætte hensigtsmæssige forslag.

Artikel 7 b

1. Kommissionen bistås af et udvalg.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF(17), jf. dennes artikel 8.

Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468 /EF fastsættes til tre måneder.

3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden."

8) Bilaget i bilaget til dette direktiv tilføjes.

Artikel 2

Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den ...(18). De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

Artikel 3

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 4

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT C 96 E af 27.3.2001, s. 330.

(2) EFT C 260 af 17.9.2001, s. 30.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 31. maj 2001 (EFT C 47 E af 21.5.2002, s. 156), Rådets fælles holdning af 14. november 2002 og Europa-Parlamentets afgørelse af ... (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(4) EFT C 104 af 16.4.1984, s. 38.

(5) EFT C 68 af 24.3.1986, s. 35.

(6) EFT L 373 af 31.12.1991, s. 26.

(7) EFT L 346 af 17.12.1997, s. 78.

(8) Kommissionens direktiv 96/36/EF af 17. juni 1996 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 77/541/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motorkøretøjer (EFT L 178 af 17.7.1996, s. 15).

(9) Kommissionens direktiv 96/37/EF af 17. juni 1996 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 74/408/EØF vedrørende motorkøretøjers indvendige udstyr (sædernes modstandsdygtighed og forankring) (EFT L 186 af 25.7.1996, s. 28).

(10) Kommissionens direktiv 96/38/EF af 17. juni 1996 om tilpasning til den tekniske udvikling i Rådets direktiv 76/115/EØF om sikkerhedsselers forankringer i motordrevne køretøjer (EFT L 187 af 26.7.1996, s. 95).

(11) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(12) Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1). Senest ændret ved direktiv 2001/116/EF (EFT L 18 af 21.1.2002, s. 1).

(13) Rådets direktiv 77/541/EØF af 28. juni 1977 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motordrevne køretøjer (EFT L 220 af 29.8.1977, s. 95). Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2000/3/EF (EFT L 53 af 25.2.2000, s. 1).

(14) Fem år efter dette direktivs ikrafttræden.

(15) Dette direktivs ikrafttræden.

(16) Dette direktivs ikrafttræden.

(17) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(18) Tre år efter dette direktivs ikrafttræden.

BILAG

"BILAG

EF-MODEL TIL PIKTOGRAM ANBRAGT SYNLIGT VED ALLE SIDDEPLADSER MED SIKKERHEDSSELE I KØRETØJER I KLASSE M2 OG M3 OMFATTET AF DIREKTIV 91/671/EF

(Farve: hvid person på blå bund)

>PIC FILE= "CE2002299DA.004203.TIF">"

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

Under henvisning til EF-traktatens artikel 71 og som led i den fælles beslutningstagning i henhold til EF-traktatens artikel 251 vedtog Rådet sin fælles holdning med hensyn til udkastet til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 91/671/EØF(1) om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende obligatorisk anvendelse af sikkerhedsseler i køretøjer på under 3,5 tons den 14. november 2002.

Under fastlæggelsen af holdningen tog Rådet hensyn til Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse af 31. maj 2001(2) og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse, der blev afgivet den 11. juli 2001(3). Regionsudvalget har givet afkald på sin ret til at afgive udtalelse(4).

Formålet med direktivudkastet er at forbedre færdselssikkerheden, især for børn, ved at fastsætte regler og betingelser for anvendelse af sikkerhedsseler og barnefastholdelsesanordninger og for tekniske standarder på området. Konkret udvider direktivudkastet anvendelsesområdet for direktiv 91/671/EØF og foreskriver, at alle personer, der befordres i et motorkøretøj (køretøjer i klasse M1, M2, M3, N1, N2 og N3 som defineret i bilag II til direktiv 70/156/EØF(5)) bruger sikkerhedsseler, hvis sådanne er monteret i motorkøretøjet, og at børn skal fastholdes af en passende barnefastholdelsesanordning, når de befordres i personbiler og lette varevogne (køretøjer i klasse M1 og N1).

II. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Rådet støtter fuldt ud det generelle sigte med Kommissionens forslag, dvs. strengere regler for anvendelse af sikkerhedsseler og barnefastholdelsesanordninger i alle typer af køretøjer. Det sigter således mod at sikre den højeste grad af beskyttelse for alle passagerer i alle kategorier af køretøjer, der er omfattet af obligatorisk anvendelse af sikkerhedsseler og barnefastholdelsesanordninger. Med forbehold af overgangsordninger (nationale standarder er fortsat gældende indtil fem år efter direktivets ikrafttræden) skal barnefastholdelsesanordninger være godkendt i henhold til standarden i FN/ECE-regulativ 44.03 eller direktiv 77/541/EØF. Til trods herfor indgår der en vis grad af fleksibilitet i betingelserne for anvendelse af fastholdelsesanordningerne - i form af fritagelser for det overordnede krav om anvendelse af disse anordninger - i det kompromis, som Rådet er nået frem til i sin fælles holdning. Udkastet til ændring af direktiv 91/671/EØF vil omfatte følgende fritagelser:

- en første kategori af fritagelser gives i hele Fællesskabet; disse (allerede eksisterende) fritagelser vedrører alvorlige lægelige hensyn;

- en anden kategori af fritagelser kan medlemsstaterne med Kommissionens samtykke give for transport på deres område for at tage højde for en række særlige situationer. De tre allerede eksisterende fritagelser bekræftes, mens tre nye tilføjes: sidstnævnte skyldes den udvidede pligt til at anvende sikkerhedsseler og barnefastholdelsesanordninger;

- en tredje kategori af midlertidige fritagelser kan medlemsstaterne med Kommissionens samtykke give for transport på deres område for at tage højde for især lokal befordring; disse fritagelser kan ikke vare længere end fem år fra datoen for direktivets ikrafttræden;

- endelig vedrører en fjerde kategori af midlertidige fritagelser, der er begrænset til højst seks år fra datoen for direktivets ikrafttræden, situationer, hvor antallet af personer, der sidder på andre sæder end forsæder i personbiler, er større end antallet af monterede sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger (den såkaldte fritagelse for "store familier").

Det skal understreges, at de sidste to kategorier af fritagelser skal overholde medlemsstaternes egne forskrifter.

Med hensyn til anvendelse af sikkerhedsseler, når det gælder børn under tre år, i køretøjer i klasse M2 og M3 er der ikke i øjeblikket tilstrækkeligt videnskabeligt belæg i EF for allerede på dette stadium at foreskrive de strengeste fællesskabsordninger for denne kategori af passagerer i sådanne køretøjer. Så længe Kommissionens undersøgelser af sådanne fællesskabsordninger ikke er afsluttet, træffer medlemsstaterne beslutning om deres egne nationale ordninger.

Europa-Parlamentets ændringer

Rådet accepterede ændring 5 om (allerede eksisterende eller nye) fritagelser, som medlemsstaterne kan give permanent.

Rådet accepterede ændring 2, 3 og 6 i substansen.

- Ændring 2 og 3 om børns brug af voksensele foreslår, at børn, som er højere end 150 cm, kan anvende voksensele i køretøjer i klasse M1 og N1; disse ændringer tager dog ikke hensyn til børn over 12 år, som er lavere end 150 cm. Derfor indeholder Rådets fælles holdning bestemmelser om, at børn med en legemshøjde på over 150 cm kan anvende voksensele i køretøjer i klasse M1, N1, N2 og N3. Medlemsstaterne kan på deres område tillade det samme for børn på mindst 135 cm. Således skal børn med en legemshøjde på under 150 cm eller 135 cm - alt efter tilfældet - fastholdes af en barnefastholdelsesanordning, bortset fra børn under tre år i busser (køretøjer i klasse M2 og M3).

- Ændring 6 foreslår, at der tilføjes en ny artikel, hvorefter Kommissionen inden den 1. august 2004 skal forelægge en rapport om behovet for endnu strengere sikkerhedsforanstaltninger, i givet fald ledsaget af forslag. Endvidere opfordres Kommissionen inden for rammerne af denne rapport til i samarbejde med fabrikanterne at undersøge muligheden for at udvikle mere brugervenlige airbagsystemer. I Rådets fælles holdning indgår der i artikel 7a, stk. 2, en anmodning til Kommissionen om at gennemføre undersøgelser vedrørende de mest hensigtsmæssige sikkerhedsanordninger med det formål at forbedre beskyttelsen af alle passagerer, vedrørende anvendelsen af dette direktiv og navnlig vedrørende de fritagelser, der er givet af medlemsstaterne; Kommissionen skal forelægge en rapport om resultaterne og om nødvendigt forelægge relevante forslag.

Rådet kunne ikke godkende ændring 4 med den begrundelse, at dette direktiv, der angår medlemsstaterne lovgivning vedrørende anvendelse af sikkerhedsseler, ikke er den rette juridiske ramme for at pålægge motorkøretøjsfabrikanterne et krav. Rådet afviste endvidere ændring 1 med den begrundelse, at der kan sættes spørgsmålstegn ved, om en sådan anmodning til Kommissionen (om en oplysningskampagne) hører til i et direktiv.

(1) EFT L 373 af 31.12.1991, s. 26.

(2) EFT C 47 E af 21.2.2002, s. 156.

(3) EFT C 260 af 17.9.2001, s. 30.

(4) Brev af 19.6.2001

(5) EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1.