Nr. C 105/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 4. 79 
ledes vokse. En sådan politik kunne knyttes til »Programmet for 
fremtidige investeringer«. Det ville således være et program på 
mellemlang sigt og ville for så vidt adskille sig væsentligt fra de 
hidtidige »stakåndede« konjunkturprogrammer. I forbindelse 
hermed bør man huske, at der inden for en overskuelig fremtid 
ikke er mangel på presserende opgaver (miljøets kvalitet, bysa­
nering, udnyttelse af nye teknologier til energi- og råstofbespa­
relse, bedre forsorg for ugunstigt stillede samfundsgrupper). 
4.3. Ved vurderingen af de i pkt. 4.2.1 og 4.2.2 nævnte stra­
tegier må følgende tages i betragtning: 
4.3.1. En varig konsolidering af statsfinanserne er kun mulig 
gennem øget økonomisk vækst, dvs. øget skatteevne og færre 
overførsler til arbejdsløse. Erfaringen har vist, at forsøg på at 
forcere en nedbringelse af statens underskud gennem offentlige 
besparelser (investeringer) får en ugunstig indvirkning på pro­
duktionsstigningen og på mellemlang sigt fører til større under­
skud. Statsbudgettet kunne aflastet, hvis en række fremtidige 
opgaver blev udført i fællesskab med den private sektor (joint 
venture). 
4.3.2. De forsøg, der i længere tid har været gjort for at ned­
sætte arbejdstiden, er i de seneste år blevet indstillet, men bør 
genoptages. Mange menneskers ønske om større livskvalitet 
gennem mere fritid (ferie, fleksible aldersgrænser) taler herfor. 
Det ville være forkert at betragte denne nedsættelse som det vig­
tigste instrument til en løsning af arbejdsløshedsproblemet og 
give op over for den opgave, det er at skabe øget økonomisk 
vækst. 
4.3.2.1. Man kan ikke helt afvise en vis tvivl om, at det of­
fentliges økonomiske politik vil bibringe beskæftigelsespolitik­
ken tilstrækkelig økonomisk vækst. Derfor kan det være 
nærliggende at betragte de mangfoldige former for beskæring af 
livsarbejdstiden som et supplerende middel til overvindelse af 
arbejdsløsheden. I denne forbindelse må man heller ikke 
glemme, at mere fritid også medfører større efterspørgsel efter 
forbrugsgoder, og at en længere faglig uddannelse øger arbejds­
tagerens fleksibilitet og giver større muligheder på arbejdsmar­
kedet. 
4.3.2.2. Imod en forceret nedsættelse af arbejdstiden frem­
føres det ofte, at det sætter for store krav til produktionsteknik­
ken, arbejdstageren og virksomhederne, især de små og mellem­
store virksomheder. Det er derfor ikke et egnet middel til at 
mindske arbejdsløsheden. 
4.3.3. Arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger til fremme 
af arbejdsstyrkens geografiske og erhvervsmæssige bevægelig­hed er nødvendige for at mindske strukturelle uoverensstemmel­
ser mellem udbud og efterspørgsel på arbejdsmarkedet. Dette 
kan dog ikke hindre, at der for samfundet som helhed findes et 
underskud af arbejdspladser. 
5. Perspektiver 
5.1. Om den stigning i den økonomiske aktivitet, der kan 
iagttages for øjeblikket, munder ud i en varig og tilstrækkelig 
økonomisk vækst, afhænger i væsentlig grad af følgende: 
5.1.1. Forbundsbanken skulle give afkald på såvel en stærk 
udvidelse som en stærk nedsættelse af banklikvideteten. Under 
disse omstændigheder vil forøgelsen af pengemængden, som i 
1978 var betydelig, automatisk aftage. Kravet om en pengepoli­
tisk stramning fremsættes ofte med det argument, at en vedva­
rende nedsættelse af pengenes omløbshastighed er et tegn på, at 
man bevæger sig i retning af en betydelig inflation. Dette argu­
ment holder ikke stik: den nedsættelse af omløbshastigheden, 
der i de senere år er indtruffet samtidig med en formindskelse af 
inflationstakten og renteniveauet, er snarere i vid udstrækning 
et udtryk for en normaliseringsproces. 
5.1.2. Lønpolitikken bør ikke afvige for meget fra den kurs, 
man har slået ind på i 1978. En stærk opadgående afvigelse ville 
sætte fornyet gang i inflationen og have en ugunstig indvirkning 
på fortjenstmargenen. En stærk nedadgående afvigelse ville 
skade de private husholdningers reelle købekraft og dermed 
også virksomhedernes afsætningsmuligheder. 
5.1.3. Virksomhederne udnytter ikke forbedringen i deres 
ordrebeholdning til umådeholdne priskrav, men til udbygning 
af deres kapacitet, skabelse af arbejdspladser og uddannelse af 
specialarbejdere. Det er dog en forudsætning, at virksomhe­
derne må kunne regne med, at det offentlige ikke efter 1979 
vender tilbage til en restriktiv udgiftspolitik, frem for alt en re­
striktiv investeringspolitik. Dette ville umiddelbart ramme byg­
geindustrien, men efterhånden ville også andre industrigrene 
lide samme skæbne. 
5.1.4. En stabil og tilstrækkelig økonomisk vækst kan kun 
opnås, hvis udenrigsøkonomien ikke rammes af for voldsomme 
forstyrrelser. Der findes ikke noget internationalt valutasystem, 
som i sig selv garanterer en helt sikker beskyttelse mod uro på 
valutamarkederne og mod overførsel af inflatoriske eller defla­
toriske påvirkninger. Det planlagte Europæiske Valutasystem 
kan dog finde sin berettigelse i, at de deltagende lande føler sig 
forpligtede til at samarbejde bedre end hidtil, dvs. at skabe et 
fælles grundlag for en så inflationsfri økonomisk vækst som 
muligt. 
Udtalelse om udkast til Rådets forordning (EØF) om fritagelse for told efter den fælles told­
tarif ved indførsel af genstande specielt bestemt til blinde og andre handicappede 
(dok. KOM(78) 348 endel.) 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske Fælles­
skabers Tidende nr. C 187 af 5. august 1978, side 2. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 4. august 1978 i medfør af artikel 198 i traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det 
nævnte emne. 
26. 4. 79 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 105/39 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 163. plenarforsamling afholdt i Bruxelles, 
den 29. og 30. november 1978 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsen ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 198, 
under henvisning til anmodning fra Rådet for De euro­
pæiske Fællesskaber af 4. august 1978 om Udvalgets 
udtalelse, 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium den 18. oktober 1978 om at pålægge Afdelin­
gen for industri, handel, håndværk og tjenesteydelser at 
udarbejde en udtalelse om forslaget, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Afdelingen for 
industri, handel, håndværk og tjenesteydelser på mødet 
den 8. november 1978, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af ord­
føreren, hr. Marvier, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 163. plenar­
forsamling den 29. og 30. november 1978, mødet den 
29. november 1978 -
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE 
enstemmigt: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Udvalget tilslutter sig fuldt ud det foreliggende 
forordningsforslags målsætning. EF bør på dette område 
gøre hurtigere fremskridt end tredjelande. 
1.2. Udvalget godkender derfor, at de lempede im­
portbestemmelser, som tidligere udelukkende gjaldt for 
blinde, nu udvides til også at omfatte andre handicap­pede, og understreger, at der ikke bør bestå et skel mel­
lem de forskellige grupper af handicappede. 
1.3. Udvalget sætter spørgsmålstegn ved det rimelige i 
de begrænsninger, som gælder for andre handicappede, 
og som omtales i forordningsforslagets afsnit II. Det er 
indlysende, at det er lettere at definere genstande bestemt 
til blinde, og at enhver form for apparatur bestemt til 
handicappede tillige udgør et kommercielt marked uden 
nøje definerbare grænser, hvilket dog ikke gør de øko­
nomiske konsekvenser mindre. 
1.4. Udvalget udtrykker håb om, at der fortsat vil 
blive tilstræbt fremskridt henimod etablering af én samlet 
ordning til gavn for samtlige grupper af handicappede. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel 3, stk. 1, litra b) 
2.1.1. For at muliggøre undtagelser fra ækvivalensbe­
tingelsen henvises der i dette stykke til art. 7, stk. 2, hvor 
der så igen henvises til en fremgangsmåde, som skal 
fastsættes senere. 
2.1.2. Det er Udvalgets håb, at der vil blive fastsat 
præcise kriterier på dette område, således at art. 3 
anvendes ensartet i hele EF. 
2.2. Artikel 6, stk. 1 
2.2.1. Udvalget bemærker, at definitionen på »uden 
vederlag« hviler på medlemsstaternes lovgivning, og at 
dette begreb ofte fortolkes bredt af foreningerne og de 
øvrige sammenslutninger. 
2.2.2. Udvalget henleder Kommissionens op­
mærksomhed på nødvendigheden af, at denne bestem­
melse anvendes korrekt. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. november 1978. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Fabrizia BADUEL GLORIOSO