29. 8. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 218/9 
udgifter, når der er tale om en ulovlig anmodning fra 
indehaveren af et varemærke eller et deponeret og registreret 
mønster eller en deponeret og registreret model. 
3.5. Art. 4, stk. 3, er uklar og bør tydeliggøres. Med­
lemsstaterne bør have to alternativer med hensyn til behand­
lingen af beslaglagte varer-, alternativerne skal svare til 
retssystemerne i EF-landene. 
3.6. Fremgår det under den supplerende procedure, at der 
er tale om varemærkeforfalskede varer, bør ansøgeren kunne 
kræve, at importøren giver nærmere oplysninger om, hvor 
varerne stammer fra. 3.7. Art. 5 bør formuleres således, at man i praksis helt 
forhindrer varemærkeforfalskede varer i at blive genstand for 
overgang til fri omsætning inden for det fælles marked. 
3.8. Da der i visse medlemsstater undertiden findes mere 
præcise administrative procedurer mod varemærkeforfalsk­
ning (f.eks. beslaglæggelse uden anmodning fra varemær­
keindehaveren), bør Kommissionen undersøge mulighederne 
for at harmonisere de retlige og administrative procedurer til 
bekæmpelse af varemærkeforfalskning, bl.a. under henvis­
ning til Rom-traktatens art. 36. 
4. Udvalget udtrykker håb om, at EF inden for rammerne 
af GATT vil henlede de øvrige kontraherende parters 
opmærksomhed på samtlige forslag i denne udtalelse. 
Bruxelles, den 3. juli 1985. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om en særlig uddannelse til alment praktiserende læge (*) 
(85/C 218/05) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 7. januar 1985 under henvisning til 
EØF-traktatens art. 49, 57 og 66 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte forslag. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegende Fausto d'Elia til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 5. juni 
1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 228. plenarforsamling, den 3. juli 1985, enstemmigt 
følgende udtalelse: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Udvalget konstaterer, at forslaget til direktiv er 
tænkt som et yderligere skridt henimod at lette adgangen til 
etablering og fri bevægelighed for læger inden for EF. 
1.2. Udvalget godkender forslagets sigte, som går ud på, 
at alment praktiserende læger skal have en særlig uddannelse 
i almen medicin oven i basisuddannelsen, således at de bedre 
vil blive i stand til at varetage deres opgave, idet der i denne 
uddannelse vil blive lagt særlig vægt på patienternes generelle 
sundhedsmæssige problemer, samtidig med at sygdomsfore­
byggende og -helbredende aspekter inddrages. 
nVÉFTnr. C 13 af 15. 1. 1985, s. 3. 1.3. Udvalget mener, at de væsentligste punkter i den 
særlige uddannelse i almen medicin er den toårige heltidsud­
dannelse samt en mere praktisk end teoretisk orienteret 
undervisning, idet bestemmelserne om 
— uddannelse på deltidsbasis (art. 3) og 
— besiddelse af anden supplerende uddannelse (art. 4) 
bør være forbeholdt undtagelsestilfælde. 
1.4. Udvalget gør opmærksom på det ønskelige i, at der 
udover principperne og betingelserne i direktivforslagets 
artikel 2 fastsættes en bestemmelse om, at Det rådgivende 
Udvalg for Lægeuddannelse, som er omhandlet i direktiv 
75/364/EØF, får til opgave at afstikke retningslinjer for 
indhold og metoder i den uddannelse, hvormed man erhver-
Nr. C 218/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 8. 85 
ver eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifikations­
beviser for særlig uddannelse på basis af de tanker, som dette 
udvalg allerede har fremsat! 
1.4.1. Udvalget mener, at det kun på grundlag af størst 
mulig ensartethed i uddannelsesindhold og -metoder vil være 
muligt at opnå et tilsvarende højt uddannelsesniveau, lige­
som der i videst mulige omfang bør tages hensyn til de 
erfaringer, der foreligger i bestemte medlemslande. 
1.4.2. Udvalget anfører samtidig, at bemærkningerne i 
foregående punkt tillige gælder basisuddannelsen. 
1.5. Udvalget er naturligivs klar over konsekvenserne af 
den nyordning, som omtales i punkt 1.4. ovenfor, idet 
samtlige ordninger og studiestrukturer forud for og efter 
afsluttet lægeeksamen, som nu er meget forskellige i med­
lemslandene, vil berøres i større eller mindre grad; men 
afdelingen henstiller, at man med henblik på undersøgelsen 
af disse komplicerede problemer inddrager det kompetente 
rådgivende udvalg (direktiv 75/364/EØF). 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. 3. betragtning 
2.1.1. Det foreslås, at anden del af denne »betragtning« 
ændres således: 
»disse opgaver forudsætter lægens personlige kendskab 
til sine patienters leve- og arbejdsmiljø og består i at 
rådgive disse om sygdomsforebyggelse og helbredsbe-
skyttelse på grundlag af dette kendskab og give en 
passende behandling.« 
2.2. Artikel 2 - litra c) 
2.2.1. Det fastslås i denne artikels litra c), at den 
praktiske del af uddannelsen skal finde sted på sygehuse, der 
råder over egnet udstyr. Da denne formulering forekommer 
lidt vag, når det drejer sig om en i enhver henseende mere 
praktisk end teoretisk anlagt uddannelse, er det nødvendigt 
at understrege kravet om, at sygehusene udover at råde over 
det nødvendige udstyr også skal råde over de fornødne 
specialafdelinger til uddannelse inden for almen medicin. 
Der foreslås derfor følgende omformulering: 
»den skal i højere grad være praktisk end teoretisk 
orienteret, idet den praktiske del af uddannelsen skal 
finde sted på sygehuse, der råder over egnet udstyr og 
specialafdelinger, der er nødvendige for den praktiske 
uddannelse inden for almen medicin, og omfatte mindst 
seks måneder . . ., der beskæftiger sig med almen medi­
cin;« 2.2.2. For så vidt angår praktikopholdet på mindst seks 
måneder hos »en godkendt alment praktiserende læge«, bør 
det understreges, at teksten i direktivforslaget er meget 
forskellig på. de forskellige sprog; der tales således i den 
italienske version om »presso un gabinetto de medico 
generico abilitato« (hos en godkendt alment praktiserende 
læge); i den tyske version »in anerkannten Allgemeinpraxen« 
(i en godkendt almen praksis); i den engelske version »in an 
approved general medical practice« (i en godkendt almen 
lægepraksis) og i den franske version »dans le cadre d'une 
pratique de médecine générale agréée« (inden for rammerne 
af en godkendt alment praktiserende læges virksomhed). 
Bestemmelserne i artikel 2, litra c) kan i øvrigt give anledning 
til visse praktiske problemer i det mindste i nogle medlems­
stater, hvor ikke alle læger, som måtte ønske en særlig 
uddannelse inden for almen medicin, vil kunne finde en 
godkendt almen lægepraksis, hvor de kan gennemføre det 
krævede seks måneders praktikophold. For at undgå for­
tolkningsproblemer og gøre det lettere.at sikre adgangen til 
sådanne praktikophold bør man henholde sig til den franske 
version. 
2.3. Artikel 2 - litra d) 
2.3.1. Litra d) i denne artikel fastsætter, at lægen person­
ligt skal deltage »i de pågældende personers arbejds- og 
ansvarsopgaver«. Det vil være hensigtsmæssigt at understre­
ge, at der kun er tale om lægevirksomhed eller virksomhed, 
der i det mindste har at gøre med udøvelsen af erhvervet som 
læge. Udvalget mener endvidere, at det bør understreges, at 
lægen er personligt ansvarlig, specielt strafferetligt, for sine 
handlinger, eftersom ansvaret påhviler den, der udøver 
lægevirksomhed, og ikke kan overdrages tredjemand. 
2.3.2. Denne bestemmelse bør derfor ændres således: 
»den omfatter lægens personlige deltagelse i lægevirk­
somhed og i de personers ansvarsopgaver, med hvilke han 
samarbejder, idet ansvaret dog er begrænset til hans 
personlige handlinger«. 
2.4. Artikel 3 - stk. 1 
2.4.1. Denne artikel omhandler særlig uddannelse til 
alment praktiserende læge på deltidsbasis. Da også termino­
logien i stk. 1 i artikel 3 i direktivforslaget varierer fra sprog 
til sprog (»personlige forhold« eller »individuelle forhold«), 
foreslås det at bruge følgende formulering i alle udgaver: 
»af velbegrundede, personlige årsager«. 
2.5. Artikel 4 
Denne artikel omhandler medlemsstaternes ret til at udstede 
eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifikationsbevi-
29. 8. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 218/11 
ser, som fastsat i artikel 1, stk. 1 i direktivforslaget, til læger, 
som ikke har den i artikel 2 omhandlede uddannelse, men 
som har anden supplerende uddannelse. Udvalget udtrykker 
nogen forundring herover, da en for liberal og fleksibel 
ordning vil give de enkelte medlemsstater mulighed for at 
forvanske ideen bag den særlige uddannelse i almen medicin, 
således som denne er defineret i 3., 4., 5. og 6. betragtning. 
Da det er direktivets sigte, at en alment praktiserende læge 
fremover skal være i stand til at præstere en stadig bedre og 
mere kvalificeret indsats, specielt på det helbredsforebyggen-
de område, så forekommer det problematisk, at denne form 
for virksomhed skal kunne udøves af specialister inden for 
andre felter, som, hvis de er meget specialiserede inden for 
Bruxelles, den 3. juli 1985. 
1. Generelle bemærkninger 
Udvalget hilser Kommissionens forslag med tilfredshed. 
Forslaget vil ikke blot betyde en yderligere harmonisering af 
medlemsstaternes momslovgivning, men også et bidrag til 
begrænsning af de ikke ubetydelige vanskeligheder, som visse 
undtagelsesbestemmelser medfører for beregningen af de 
egne indtægter. For at tage højde for disse undtagelser har det 
hidtil været nødvendigt at foretage udligningsberegninger, 
som har været meget arbejdskrævende og alligevel ikke har 
kunnet gennemføres med fuld nøjagtighed. 
Det tror imidlertid, at nogle af foranstaltningerne vil kunne 
gennemføres tidligere end forudsat, og at forskellige funda-
(») EFT nr. 347 af 29. 12. 1984, s. 3. deres fagområde, ikke vil være egnede til at varetage den 
specifikke funktion som familielæge. 
Det foreslås derfor, at artikel 4, stk. 1, 2. led, ændres 
således: 
«eksamensbeviset af den pågældende medlemsstat udste­
des som bevis for kundskaber, der er af samme kvalitets­
niveau som dem, der erhverves ved den i artikel 2 
omhandlede uddannelse, og godtgør et særligt kendskab 
til de problemer, der generelt knytter sig til patienternes 
leveforhold og sundhedsbeskyttelse«. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
mentale korrigeringer af artikel 28 i 6. direktiv om »Harmo­
nisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsaf­
gifter« desuden er nødvendige ud fra hensynet til en ensartet 
og rimelig beskatning. 
2. Særlige bemærkninger 
Ad artikel 1 - bilag E, pkt. 2, i 6. momsdirektiv 
Fritagelsen for tandteknikeres ydelser og levering af tandpro­
teser forekommer ubegrundet, så længe andre forudgående 
ydelser af lignende art inden for lægeområdet eller af andre 
proteser, som eksempelvis lemmeproteser samt høreappara­
ter m.v., er belagt med afgift. Udtalelse om forslag til Rådets 18. direktiv om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om 
omsætningsafgifter - ophævelse af visse undtagelser i henhold til artikel 28, stk. 3, i direktiv 
77/388/EØF - det fælles merværdiafgiftssystem (x) 
(85/C 218/06) 
Procedure 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 18. december 1984 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 100 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte forslag. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for økonomiske og finansielle anliggender, 
som udpegede Paul Broicher til ordfører. Afdelingen vedtog efter ordførerens mundtlige beretning sin 
udtalelse den 23. april 1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 228. plenarforsamling, den 3. juli 1985, uden 
stemmer imod og med 5 stemmer hverken for eller imod følgende udtalelse: