[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 10.7.2008

KOM(2008) 443 endelig

RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET

om vedtægtens bilag XI

RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET

om vedtægtens bilag XI

1. INDLEDNING

I artikel 15, stk. 2, i vedtægtens bilag XI fastsættes det, at bestemmelserne i bilag XI skal tages op til revision ved udgangen af det fjerde år efter den 1. juli 2004, særlig i lyset af deres budgetmæssige virkninger. Kommissionen forelægger til det formål Europa-Parlamentet og Rådet en rapport og om nødvendigt et forslag om ændring af dette bilag på grundlag af EF-traktatens artikel 283.

Med nærværende rapport er denne bestemmelse overholdt. Rapporten behandler spørgsmålet om, hvorvidt bilag XI lever op til sit formål, og hvorvidt der er behov for ændringer for at sikre en problemfri anvendelse af "metoden".

1.1. Metodens grundlæggende målsætninger og principper

Bestemmelserne i den nuværende løn- og pensionstilpasningsmetode gælder fra den 1. juli 2004 til den 31. december 2012 og er fastsat i vedtægtens artikel 64, 65 og 65a og i bilag XI.

Metoden har især følgende mål:

- automatisk tilpasning af lønnen[1] for at undgå, at arbejdet i samtlige EU-institutioner og -agenturer forstyrres af årlige forhandlinger og uoverensstemmelser mellem ansatte og ledelse

- sikring af gennemsigtige, effektive og forholdsvis enkle bestemmelser om fastsættelse af løn for EU-institutionernes tjenestemænd og øvrige ansatte.

For at sikre at metoden fungerer efter hensigten, gælder følgende principper:

- der skal være parallelitet med de nationale tjenestemænd med hensyn til købekraftsudviklingen

- tjenestemændene på de forskellige tjenestesteder skal have samme købekraft.

I nærværende rapport vurderes det, om de principper og mål, der er nævnes ovenfor, overholdes med den metode, der er fastsat i bilag XI til vedtægten.

2. SPECIFIK INDIKATOR

Med den specifikke indikator måles købekraftsændringer for tjenestemænd i medlemsstaternes centraladministrationer.

2.1. Tendenser i den specifikke indikator for de enkelte lande

Der findes ingen fuldstændige tidsrækker af oplysninger for hvert enkelt EU-medlemsland (Bulgarien og Rumænien er tiltrådt med virkning fra 2007, og Estland har ikke indleveret nogen oplysninger). Tabel 1 indeholder de data, der foreligger for de enkelte lande for perioden 2004-2007, samt et enkelt aritmetisk gennemsnit for perioden. Den næste tabel indeholder de samme data, men udtrykt som et kumuleret indeks (2003=100).

2.2. Tendenser i den samlede specifikke indikator som hidtil defineret

I henhold til vedtægten fra maj 2004 sammensættes den samlede specifikke indikator ved hjælp af stikprøver fra otte referencelande i stedet for oplysninger fra alle EU-medlemslande. De otte lande er Belgien, Tyskland, Frankrig, Spanien, Italien, Luxembourg, Nederlandene og Det Forenede Kongerige. Disse lande blev udvalgt med den begrundelse, at lønudviklingen i disse lande ville være lig med lønudviklingen i EU15.

Indtil 2004 blev den samlede specifikke indikator beregnet på grundlag af hele EU, dvs. EU12 i perioden 1987-1994 og EU15 i perioden 1995-2003.

Som følge af udvidelsen i 2007 og den seneste økonomiske udvikling udgør stikprøverne en stadig mindre del målt i procent af EU's BNP, og det kan forventes, at denne tendens vil blive yderligere forstærket i de kommende år. I bilag XI er der fastsat en forenklet procedure, som Rådet skal følge ved vedtagelse af en ny prøveudtagning efter forslag fra Kommissionen i henhold til artikel 65, stk. 3, i vedtægten. Prøveudtagningen skal repræsentere mindst 75 % af EU's BNP.

Årlige og kumulerede oplysninger (pr. land)

Tabel 2 viser tidsrækkerne for otte lande siden 2004 samt et enkelt aritmetisk gennemsnit for perioden. Tabel 3 indeholder de samme data, men udtrykt som et kumuleret indeks (2003=100).

Det fremgår, at nettolønnen for de nationale tjenestemænd i samme periode er faldet med ca. 6 % i Tyskland, ca. 3 % i Luxembourg og ca. 1 % i Spanien. Den er i samme periode steget med ca. 1 % i Italien og ca. 2 % i Nederlandene og Det Forende Kongerige.

Samlet specifik indikator for otte lande

Figur 4 indeholder tidsrækkerne siden 2004 for den samlede specifikke indikator, som er sammensat ved hjælp af oplysningerne for disse otte referencelande (vægtet med BNP), samt det internationale indeks for Bruxelles og de årlige tilpasninger for EU-personalet.

Tabel 5 indeholder de samme tidsrækker, men udtrykt som et kumuleret indeks for perioden. Den samlede specifikke indikator, sammensat som et enkelt gennemsnit for 4-års perioden, er på -0,3 %. Den kumulative virkning har indtil juli 2007 (2003=100) været på -1,0 %. I samme periode var den gennemsnitlige årlige inflation i Bruxelles på +1,9 %. Den kumulative virkning er på +7,8 %. Den årlige tilpasning af løn og pensioner har i gennemsnit været på +1,7 %. Den kumulative virkning er på +6,8 %. Den kumulative virkning fremgår af figur 6. Den kumulerede specifikke indikator, som således var negativ (-1 %), har medført et fald i EU-tjenestemændenes købekraft.

2.3. Andre metoder til beregning af en samlet specifik indikator

Der er en række alternative muligheder for beregning af den samlede specifikke indikator. Eurostat har gennemført en række prøveberegninger, inkl.:

- et enkelt gennemsnit af værdierne for Bruxelles og Luxembourg (ud fra den tankegang, at de afspejler situationen på de steder, hvor EU-institutionerne har hovedsæde)

- beregning for EU25

- EU15, eurozonen og andre landegrupper

- alternative BNP-vægtninger

- landeværdier vægtet efter medlemsstaternes samlede befolkningstal

- landeværdier vægtet efter antallet af tjenestemænd i medlemsstaternes centraladministrationer

- landeværdier vægtet efter antal stemmer ved kvalificeret flertal.

Hvis man tænker sig en samlet specifik indikator, der er beregnet ved hjælp af oplysninger for alle medlemsstater (dvs. EU25, idet der ikke foreligger tidsrækker for Bulgarien og Rumænien, og ekskl. Estland, som der ikke foreligger oplysninger om), ville den have været noget anderledes end den indikator, der er beregnet ved hjælp af stikprøver fra 8 lande. Det enkle gennemsnit for 4-års perioden ville have været på +0,2 % i stedet for -0,3 %. Den kumulative virkning indtil juli 2007 (2003=100) ville have været på +0,8 % i stedet for -1,0 %.

2.4. Opgivelse af det generelle princip om parallelitet

2.4.1. Virkningen af EU-socialsikringsbidrag

Formålet med den nuværende metode er at føre tilsyn med lønudviklingen for nationale tjenestemænd og herigennem sikre, at EU-personalets nettoløn bevarer den samme købekraft. Det er vigtigt at understrege, at der ved fastsættelsen af nettolønningerne for nationale tjenestemænd allerede er taget hensyn til pensionsbidrag, sygesikring osv., som betales i medlemsstaterne. I fald disse pligtige fradrag ændres for et eller flere lande, giver det sig udslag i nettolønnens udvikling, som er nøgleindikatoren for den årlige stigning i EU-tjenestemændenes grundløn. Der tages imidlertid ikke højde for de tilfælde, hvor risikodækningen ændres.

(a) EU-tjenestemændenes socialsikringsbidrag

EU-tjenestemændene indbetaler en række pligtige socialsikringsbidrag, som fratrækkes fra den løn, de får udbetalt. Der er tale om pensionsbidrag og sygeforsikringsbidrag, herunder ulykkesforsikring. Bidragene forhøjes med jævne mellemrum og fastsættes fuldstændig uafhængigt af tilsvarende bidrag i referencelandene. Der er således i den nuværende ordning et element af dobbelttælling.

Formålet med tabel 7 er at sætte tal på den kumulerede virkning af afvigelsen fra parallelitetsprincippet som følge af socialsikringsbidragene (situationen pr. maj 2004=100), hvilket gøres ved at trække virkningen af ændringerne i personalets pensionsbidragssats fra den årlige tilpasning, hvorved den faktiske kombinerede virkning fremkommer.

I perioden 2004-2007 har den faktiske kumulerede løntilpasning været ca. 0,7 % lavere end den offentliggjorte årlige tilpasning på grund af den ekstra indvirkning fra ændringerne i pensionsbidragssatsen.

(b) Risikodækning

Tjenestemænd i medlemsstaterne betaler forskellige socialsikringsbidrag, som sikrer dem mod bestemte risici. Risikodækningen i medlemsstaterne er landespecifik. Tilsvarende er det kun visse risici, der er omfattet af EU's velfærdsordning. Forskellene i dækning og indvirkningen af ændringer i dækningen gør en sammenligning vanskelig, og der er ikke gjort forsøg på at rette op på dette. Situationen bevirker imidlertid, at parallelitetsprincippet i et vist omfang brydes. EU-ansattes løn påvirkes af ændringer i socialsikringsbidragene i medlemsstaterne, selv om de ikke nødvendigvis er omfattet af denne risikodækning. Således straffes de, hvis de nationale tjenestemænds bidrag stiger, og de vinder, hvis de nationale tjenestemænds bidrag falder.

2.4.2. Virkningen af EU's særlige lønfradrag

Det særlige lønfradrag er et yderligere beløb, der trækkes fra EU-tjenestemændenes løn. Det er ensbetydende med endnu et element af dobbelttælling.

Formålet med tabel 8 er at sætte tal på den kumulerede virkning af afvigelsen fra parallelitetsprincippet som følge af det særlige lønfradrag (situationen pr. maj 2004=100), hvilket gøres ved at trække virkningen af ændringerne i det særlige lønfradrag fra den årlige tilpasning, hvorved den faktiske kombinerede virkning fremkommer.

I perioden 2004-2007 har den faktiske kumulerede løntilpasning været ca. 0,6 % lavere end den offentliggjorte årlige tilpasning på grund af den ekstra indvirkning fra indførelsen og de (stadige) årlige ændringer i det særlige fradrag i personalets løn.

2.4.3. Den kombinerede virkning af EU-socialsikringsbidragene og EU's særlige lønfradrag

Tabel 9 viser, hvordan den årlige tilpasning samlet er blevet påvirket af udviklingen i pensionsbidragene og det særlige lønfradrag siden 2004.

Den kumulative virkning fremgår af figur 10. Hvis der i den kumulative lønændring, som har fundet sted siden 2003, og som er på +6,8 % (dvs. de årlige tilpasninger 2004-2007), tages højde for den kumulative indvirkning af ændringerne i pensionsbidraget og det særlige lønfradrag, som har fundet sted siden maj 2004, så er den samlede kumulative ændring kun på +5,4 %, dvs. 1,3 % lavere. Det er mindre end den kumulative inflation i Bruxelles i den samme periode, idet den har været på 7,8 %.

2.5. Konstaterede problemer og gennemførte eller foreslåede løsninger

2.5.1. Oplysningers og metadatas tilgængelighed

Det kan være forbundet med praktiske problemer for medlemsstaterne at indberette de nødvendige oplysninger til Eurostat. Blandt opgørelsesvanskelighederne kan nævnes en korrekt definition af bruttolønnen; overensstemmelse mellem lønoplysninger og referenceperiode; indsamling af oplysninger om den korrekte personalegruppe i centraladministrationen; indberetning af oplysningerne til Eurostat. Disse spørgsmål behandles mere indgående nedenfor.

Opgørelsesvanskeligheder i forbindelse med visse dele af bruttolønnen og deres definition

I de nuværende metodemæssige retningslinjer fastslås det, at der skal tages hensyn til alle dele af lønnen, som påvirker de nationale tjenestemænds købekraft, når der beregnes bruttoløn til indberetning til Eurostat. Ud over grundlønnen skal alle former for bonus og tillæg indberettes, inkl. engangsbeløb, som ikke medregnes ved opgørelse af pensionsrettigheder, samt tillæg i form af f.eks. børnepenge eller husstandstillæg. Af opgørelseshensyn medregner man typisk ikke personalegoder. Enkeltstående fortolkningsproblemer er indtil videre blevet løst bilateralt fra sag til sag. Nu foreligger der imidlertid nogle standardiserede metodemæssige retningslinjer[2] for definition af bruttolønnens enkeltdele, behandling af ekstraordinære betalinger og identifikation af referencegruppen, som skulle give dem, der indberetter oplysningerne, en bedre forståelse af, hvilke oplysninger der skal medregnes og indberettes til Eurostat, og give slutbrugerne en bedre forståelse af de indikatorer, som Eurostat fastsætter.

2.5.2. Vedtægtens fortolkning

Når lovbestemte bidrag bliver frivillige

Problemet med at nogle bidrag overgår fra at være lovbestemte til at være frivillige opstod i 2006, da en medlemsstat indberettede to rækker tal for året forinden. Som medlemsstaten forklarede var grunden til, at det var nødvendigt med to rækker tal, at sygesikringsordningen var ændret, idet en række lovbestemte bidrag var blevet frivillige, og tjenestemændene følgelig havde fået mulighed for at vælge fra tre standardpakker. Medlemsstaten oplyste, at gennemsnitspakken skulle betragtes som lovbestemt. Kommissionen derimod mente, at den billigste pakke, som gjorde det muligt at overholde den gældende lovgivning, skulle betragtes som lovbestemt, eftersom det stod tjenestemændene frit for at vælge mellem andre pakker. Denne udlægning fik støtte fra Rådets Juridiske Tjeneste, som erklærede, at Kommissionens forslag var i overensstemmelse med bestemmelserne i vedtægten, og i forhold til medlemsstatens anmodning blev der taget en række særforbehold, som er angivet i udtalelsen.

Eftersom der ikke var enighed om denne sag i Rådets arbejdsgruppe om vedtægten, anmodede arbejdsgruppen Kommissionen om at undersøge den i artikel 65-arbejdsgruppen, så der kunne opnås en fælles forståelse. Kommissionen fremlagde i artikel 65-arbejdsgruppen et forslag til en fælles forståelse, som et flertal af arbejdsgruppens medlemmer tilsluttede sig. Teksten blev siden hen indarbejdet i metodevejledningen[3], som artikel 65-arbejdsgruppen vedtog i marts 2008:

- Ændringer af socialsikringsordning eller skattesystem anses ikke for at medføre ændringer i lønskalaen. Ændringer mellem år t-1 og år t medregnes ved beregningen af indikatoren for indeværende år.

- Hvis de lovpligtige fradrag stiger, eller der indføres nye, medfører det et fald i de nettolønninger, der anvendes til sammensætning af den specifikke indikator. Tilsvarende vil faldende lovpligtige fradrag eller bortfald heraf medføre en stigning i nettolønningerne.

- I de tilfælde, hvor der bliver lovpligt til at fradrage et frivilligt socialsikringsbidrag, vil det give sig udslag i et fald i nettolønningerne. Et lovpligtigt fradrag, der bliver frivilligt, vil ikke længere have nogen indvirkning.

I de tilfælde, hvor det er muligt at vælge mellem forskellige pakker, bør den billigste pakke, som samtidig sikrer en minimumsoverholdelse af den gældende lovgivning, betragtes som den lovpligtige pakke.

2.5.3. Ændringer i lønskala

En ændret lønskala har ikke nødvendigvis i sig selv nogen betydning for betalingen af det nuværende personale. Nogle lønklasser forsvinder, andre kommer til, og det eksisterende personale indplaceres i nye lønskalaer. Ændringer af socialsikringsordning eller skattesystem anses ikke for at medføre ændringer i lønskalaen.

Denne form for omfattende lønskalaændringer forekommer sjældent. De er dog forbundet med praktiske problemer: hvordan skal man sammenligne de tilgængelige oplysninger på tidspunktet (t) og skabe klarhed over, hvilken udvikling der har været siden tidspunktet (t-1).

Artikel 65-arbejdsgruppen fremkom med et praktisk forslag til, hvordan dette problem skulle løses, og det er siden hen blevet indarbejdet i metodevejledningen[4].

Alt andet lige er grundprincippet, at umiddelbart før og efter ændringen er det samlede antal ansatte og den samlede lønsum uændret.

2.5.4. Stikprøver omfattende mindre end 100 %

De lønklasser, der udvælges for de forskellige funktionsgrupper (administratorer og assistenter), skal være repræsentative for den pågældende funktionsgruppe (dvs. modalværdi) og omfatte mindst 75 % af det faktiske antal stillinger. I praksis indberetter de fleste lande oplysninger for hele personalet (100 %).

Der kan opstå problemer i de tilfælde, hvor det foreslås at ændre stikprøvesammensætningen, eftersom det kan få betydning for den vægtede gennemsnitsløn på tidspunktet (t) og sammenligningen med (t-1).

Artikel 65-arbejdsgruppen fremkom med et praktisk forslag til, hvordan dette problem kunne løses, og det er siden hen blevet indarbejdet i metodevejledningen[5].

Der kan med en bestemt fordeling af antallet af ansatte og lønningerne på forhånd udvælges forskellige stikprøver, under forudsætning af at de omfatter mindst 75 % af de ansatte. Hvis der 12 måneder senere sker ændringer i stikprøverne for en lønklasse (f.eks. som følge af store personaleflytninger), vil den logiske konklusion i de tilfælde, hvor det er besluttet ikke at dække 100 % af de ansatte, og der en gang er udvalgt en repræsentativ stikprøvesammensætning, være, at stikprøverne skal anvendes uændret ved fremtidige sammenligninger. Der bør på forhånd gøres opmærksom på eventuelle forslag om at ændre stikprøvesammensætningen, og de kan kun vedtages efter høring af Eurostat.

2.5.5. Ændring af tal med tilbagevirkende kraft

Det kan forekomme, at enten en medlemsstat eller Eurostat under eller efter forløbet opdager en fejl. Der skal gives officiel meddelelse om sådanne fejl (Eurostat giver meddelelse til medlemsstaten eller omvendt). Herefter er det et budgetmæssigt og administrativt spørgsmål om, og hvordan en sådan fejl skal rettes med tilbagevirkende kraft.

Ifølge vedtægten er der ingen tidsfrist for efterfølgende at rette opdagede fejl. For at begrænse de administrative og finansielle byrder i praksis blev der imidlertid i januar 2005 indgået en gentlemanaftale, som nu er blevet indarbejdet i metodevejledningen[6]. Ifølge denne politik skal der foretages ændringer i følgende tilfælde:

- hvis opdagelsen sker inden Rådets vedtagelse, revideres Eurostats rapport, og der forelægges et nyt udkast til forordning for Rådet

- i en seksmåneders periode efter vedtagelsen af denne forordning er det muligt at revidere tilpasningen (hvilket kan føre til en ændring med tilbagevirkende kraft)

- efter seksmåneders fristens udløb anses oplysningerne for år t for at være endelige.

2.5.6. Flere sæt oplysninger for samme år

Rådet fik i november 2006 forelagt en negativ udtalelse vedrørende brugen af mere end et sæt oplysninger for et givet år. Hvis det konstateres, at oplysningerne for et givet år ikke er korrekte, bør der foretages en formel ændring.

I sin udtalelse[7] fremkom Rådets Juridiske Tjeneste med flere vigtige præciseringer:

- når Eurostat beregner de specifikke indikatorer, er de eneste oplysninger, der skal tages hensyn til for det foregående år, de oplysninger, der er blevet anvendt i forbindelse med tilpasningen i det pågældende år

- i behørigt begrundede tilfælde kan det lade sig gøre at ændre de statistiske oplysninger, der anvendes for et givet år, men det forudsætter, at der foretages en ændring under overholdelse af den gældende procedure af de beregningsresultater, hvortil disse oplysninger er blevet anvendt, dvs. at forordningen om årlig tilpasning af tjenestemændenes løn for det foregående år skal ændres

- i de tilfælde, hvor lovpligtige fradrag ændres til ikke at være pligtige, kan Rådet ikke tage hensyn til oplysningerne og betragte fradragene som værende pligtige.

3. DET INTERNATIONALE INDEKS FOR BRUXELLES

Det internationale indeks for Bruxelles (IIB) er helt enkelt en opgørelse over inflationen i forbrugerpriser i Bruxelles. Det er et Laspeyres-prisindeks, der er sammensat som et vægtet gennemsnit af de grundlæggende prisindeks på grundlag af EU-tjenestemændenes udgiftsmønstre, som kortlægges ved undersøgelser af deres husholdningsbudgetter.

Figur 11 viser IIB-tidsrækkerne (årlige stigninger fra juni til juni i forhold til foregående år) og tilsvarende oplysninger for det belgiske HICP.

Forskelle i tendenserne skyldes, at der er anvendt forskellige kilder til visse grundlæggende udgiftsområder, og at der er anvendt forskellige vægte ved aggregeringen.

Det gennemsnitlige IIB for perioden 2004-2007 er på 101,9. Det kumulerede indeks for hele perioden frem til juni 2007 (juni 2003=100) er på 107,8.

Til sammenligning kan det oplyses, at det gennemsnitlige HICP i Belgien i samme periode var på 102,2, og det kumulerede indeks var på 109,1.

4. JUSTERINGSKOEFFICIENTER

Tjenestemænd med tjenestested uden for Bruxelles og Luxembourg får deres løn udbetalt i euro tilpasset med en justeringskoefficient for det pågældende sted, dvs. enten over, under eller lig med 100 %.

I tilfælde, hvor beløb i euro (f.eks. lønnen i Bruxelles) omregnes ved hjælp af euroens officielle valutakurs (med henblik på bestemte tjenestesteder), anvendes justeringskoefficienterne, som er matematiske faktorer, til at bestemme den økonomiske paritet, som er den statistiske værdi for forskellen i leveomkostningerne (dvs. mellem tjenestestedet og Bruxelles). Den økonomiske paritet er det gennemsnitlige prisforhold. Den er således udtryk for, hvor et stort et beløb der er brug for i den nationale valuta på et bestemt sted til at købe den samme kurv af varer og tjenesteydelser, som kan købes for en euro i Bruxelles.

4.1. Tendenserne for justeringskoefficienterne

Tabel 12 indeholder en oversigt over justeringskoefficienterne for de enkelte tjenestesteder i perioden 2003-2007.

Af tabellen fremgår det, at justeringskoefficienterne for de forskellige tjenestesteder har udviklet sig forskelligt i periodens løb. På 10 tjenestesteder er de faldet, hvorimod de er steget på 20 tjenesteder.

Man bør være forsigtig, når man fortolker disse tal, for de bagvedliggende økonomiske pariteter giver først og fremmest et pålideligt skøn over de geografiske forskelle på bestemte tidspunkter og ikke så meget et tidsrækkeforløb. Der kan dog fremsættes visse bemærkninger.

De største tjenestesteder med flest ansatte er Bruxelles og Luxembourg. Herefter følger nedenstående tjenestesteder målt efter antallet af ansatte, hvis løn beregnes ved hjælp af justeringskoefficienter: Varese (IT) (2,5 %), Alicante (ES) (1,6 %), Karlsruhe/Frankfurt (DE) (1,2 %), Dublin (IE) (0,7 %) og Haag (NL) (0,6 %).

4.2. Konstaterede problemer og gennemførte eller foreslåede løsninger

4.2.1. Beregning af pålidelige forbrugerudgiftsvægte (små grupper)

Gennem sammenligninger mellem forbrugerudgiftsmønstrene i den nationale befolkning og udgiftsmønstrene blandt EU-tjenestemænd er det i tidens løb gentagne gange blevet påvist, at ansatte, der lever uden for deres land, undertiden afviger meget i deres indkøbsvaner. Det er derfor ikke oplagt at bruge de nationale tal til at sammensætte de økonomiske pariteter med henblik på en samlet værdi. I stedet bør der indsamles oplysninger fra EU-tjenestemænd på forskellige tjenestesteder.

Forbrugerudgiftsvægtene fastsættes ved hjælp af undersøgelser af husholdningsbudgetterne, som gennemføres med regelmæssige mellemrum (5-7 år). Målgrupperne og stikprøverne er helt klart mindre, men besvarelsesprocenten er den samme som ved undersøgelser af husholdningsbudgetterne i medlemsstaterne.

4.2.2. Fastsættelse af pålidelige undersøgelsespariteter

Prisoplysninger fra det europæiske sammenligningsprogram anses for at være pålidelige. I processen med vurdering af, hvilke oplysninger der kan anvendes til beregning af multilaterale købekraftspariteter, fokuseres der imidlertid helt naturligt på dette resultat og ikke på oplysninger, der kan anvendes til fastsættelse af bilaterale købekraftspariteter med Bruxelles. Der kunne derfor med fordel foretages en fornyet vurdering af de bagvedliggende oplysninger med henblik på at forbedre kvaliteten af de bilaterale pariteter.

4.2.3. Udvidelse (overgangen fra at være uden for til at være inden for EU)

Tabel 12 viser tydeligt, at der for vise tjenestesteders vedkommende, især i de nye medlemsstater, har været en mærkbar udvikling i prisniveauet i forhold til Bruxelles. I Eurostats årsberetning beskrives de væsentligste årsager til dette og der sættes tal på.

Figur 13 indeholder en oversigt over den samlede udvikling i købekraftspariteterne i de nye medlemsstater i perioden 2004-2007 (2003=100). Figuren viser tydeligt, at pariteten samlet set er faldet i perioden 2003-2007, nemlig med 15-25 % i Tjekkiet og Slovakiet og 5-10 % i Litauen og Polen, og på Malta har faldet samlet set været på under 5 %. Derimod har pariteten udviklet sig i positiv retning i Estland, Cypern og Ungarn, og i Slovenien og Letland har stigningen været på over 5 %.

4.2.4. Misforståelser hos slutbrugerne

Fremlæggelsen af justeringskoefficienterne for juli 2007 har medført usædvanligt mange henvendelser vedrørende tjenestestederne i flere af de nye medlemsstater og i Varese i Italien og i Spanien. Der er ligeledes kommet henvendelser fra personalerepræsentanterne i Luxembourg vedrørende forskellene i leveomkostninger i forhold til Bruxelles.

Der er i løbet af 2007 blevet gjort en særlig indsats for at redegøre for metoden både over for personalerepræsentanter (i forbindelse med samarbejdet mellem arbejdstager og arbejdsgiver) og gennem en udvidet korrespondance med delegationerne, som desuden har været målgruppe for en standardpræsentation.

4.3. Udglatning (f.eks. mobile gennemsnit)

Af hensyn til kortlægningen af tendenser i tidsrækker anvender analytikere ofte forskellige former for "udglatning" med det formål at reducere eller mindske usikkerheden i dataene.

Det "mobile gennemsnit" er en form for udglatning, hvorved man konsoliderer de periodiske data gennem en forlængelse af tidsrækken, f.eks. et gennemsnit af flere års data. Jo større antal år, der indgår i gennemsnittet, desto mere udglattet er tidsrækken.

Det er imidlertid forbundet med ulemper at bruge et mobilt gennemsnit til at udglatte en tidsrække, eftersom beregningen hviler på historiske data, og oplysningernes aktualitet går derfor delvist tabt. Og endelig kan anvendelsen af et mobilt gennemsnit føre til uoverensstemmelser i købekraftssammenligneligheden mellem forskellige tjenestesteder.

Andre teknikker undersøges i artikel 64-arbejdsgruppen.

5. HVILKEN BETYDNING HAR LØN- OG PENSIONSTILPASNINGSMETODEN I BUDGETSAMMENHÆNG?

Metoden har været en succes, eftersom EU-tjenestemændenes løn er steget i samme takt som de nationale tjenestemænds løn i reale termer.

Metodens resultater |

EU-tjenestemændenes grundløn (og -pensioner) | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

Stigning i løbende priser | 0,7 % | 2,2 % | 2,3 % | 1,4 % |

Det internationale indeks for Bruxelles | 1,9 % | 2,2 % | 2,1 % | 1,4 % |

Stigning i grundløn i reale termer | -1,2 % | 0,0 % | 0,2 % | 0,0 % |

Kumuleret stigning i reale termer | -1,2 % | -1,2 % | -1,0 % | -1,0 % |

Forskel mellem EU-tjenestemænd og nationale tjenestemænd i EU8 |

Lønstigning i reale termer | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

EU-tjenestemændenes grundløn | -1,2 % | 0,0 % | 0,2 % | 0,0 % |

Nationale tjenestemænds nettoløn (EU8-gennemsnit) | -1,2 % | 0,0 % | 0,2 % | 0,0 % |

Forskel mellem EU-tjenestemænd og nationale tjenestemænd i EU8 | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 % |

Kumuleret forskel mellem EU-tjenestemænd og EU8 | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 % |

Selv når ændringer i pensionsbidraget og det særlige lønfradrag medregnes, så har EU-tjenestemændene haft en mindre lønstigning i reale termer end de nationale tjenestemænd.

Stigninger i nettoløn inkl. ændringer i det særlige lønfradrag og pensionsbidraget |

EU-tjenestemændenes nettoløn | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

Stigning i grundløn i reale termer | -1,20 % | 0,00 % | 0,20 % | 0,00 % |

Nettovirkningen af ændringer i det særlige lønfradrag | -0,2 % | -0,2 % | -0,2 % |

Nettovirkningen af ændringer i pensionsbidraget | -0,35 % | -0,35 % |

Stigning i nettoløn i reale termer | -1,55 % | -0,55 % | 0,0 % | -0,2 % |

Kumuleret stigning i nettoløn i reale termer | -1,5 % | -2,1 % | -2,1 % | -2,3 % |

Forskel i nettoløn EU-tjenestemænd / nationale tjenestemænd i EU8 |

Stigning i nettoløn i reale termer | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

EU-tjenestemændenes nettoløn | -1,55 % | -0,55 % | 0,0 % | -0,2 % |

Nationale tjenestemænds nettoløn (EU8-gennemsnit) | -1,2 % | 0,0 % | 0,2 % | 0,0 % |

Forskel mellem EU-tjenestemænd og nationale tjenestemænd i EU8 | -0,35 % | -0,55 % | -0,2 % | -0,2 % |

Kumuleret forskel mellem EU-tjenestemænd og EU8 | -0,3 % | -0,9 % | -1,1 % | -1,3 % |

Den anslåede udvikling i de administrative udgifter, som først og fremmest udgøres af udgifterne til løn og pension, stemmer overens med den finansielle ramme.

Tabel for den finansielle planlægning af udgiftsområde 5(uddrag af det foreløbige budgetforslag for 2009, dok. V)

Beløb i mio. EUR i løbende priser | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |

Kommissionen, ekskl. pensioner | 3 441 | 3 553 | 3 709 | 3 822 | 3 934 | 4 045 | 4 164 |

Pensioner | 960 | 1 055 | 1 135 | 1 220 | 1 312 | 1 410 | 1 516 |

Andre institutioner, ekskl. pensioner | 2 577 | 2 674 | 2 803 | 2 972 | 3 083 | 3 214 | 3 346 |

Udgiftsområde 5 i alt* | 6 978 | 7 282 | 7 648 | 8 014 | 8 328 | 8 669 | 9 025 |

Loft udgiftsområde 5 med fodnote** | 7 115 | 7 457 | 7 777 | 8 088 | 8 415 | 8 755 | 9 181 |

Forventet margen udgiftsområde 5 | 137 | 175 | 129 | 74 | 87 | 86 | 156 |

* Forskellen mellem totalbeløbet og det angivne beløb skyldes afrunding. ** Loftet for udgiftsområde 5 omfatter personalets bidrag til pensionsordningen. |

6. KONKLUSIONER

Lønordningen, som er omfattet af vedtægten, sikrer Fællesskabets tjenestemænd ens købekraft under hensyntagen til deres familiesituation og leveomkostningerne på deres tjenestested.

Metoden, som blev vedtaget i 2004, var et resultat af forhandlinger mellem Rådet, fællesskabsinstitutionernes administrationer og personalerepræsentanter. Den løber fra den 1. juli 2004 og indtil den 31. december 2012 og har haft følgende resultater:

1. Siden 2004 har de nationale tjenestemænd i de 8 referencemedlemsstater oplevet, at deres løn har mistet i købekraft (den kumulerede samlede specifikke indikator for 2004-2007 er på -1,0 %).

2. Tallene ville se anderledes ud, hvis der blev brugt oplysninger fra alternative landegrupper, alternative vægte eller alternative løndefinitioner. For eksempel ville den tilsvarende kumulerede samlede specifikke indikator for EU25 være på +0,8 % i perioden 2004-2007.

3. På grund af parallelitetsprincippet, som er en del af metoden, er dette fald (-1,0 %) automatisk blevet anvendt på EU-tjenestemændenes nettolønninger.

4. Stigningen i pensionsbidraget og ændringerne i det særlige lønfradrag har medført et yderligere købekraftstab (-1,3 %).

5. Den kombinerede virkning heraf har været et købekraftstab for EU-tjenestemændene (-2,3 % over fire år).

6. I perioden 2004-2007 faldt bilag XI's indvirkning på budgettet med 1 % i reale termer, for så vidt udgifterne til løn og pensioner angår.

7. Kun på grund af automatikken i metoden har det været muligt at undgå konflikter i forbindelse med årlige forhandlinger.

8. Det kan slås fast, at EU-tjenestemændenes lønninger har fulgt ændringerne i den økonomiske og sociale situation, dog med et større købekraftstab end for de nationale tjenestemænd.

9. Eurostat har konstateret flere problematiske forhold. De er imidlertid allerede blevet behandlet eller vil blive behandlet i artikel 64- og artikel 65-arbejdsgrupperne og nødvendiggør derfor ikke en ændring af vedtægten.

10. Stikprøverne, som udtages med henblik på beregning af den specifikke indikator, repræsenterer en faldende andel af EU's samlede BNP og har i løbet af perioden 2004-2007 nærmet sig 75 %. Der er ikke noget umiddelbart behov for at ajourføre stikprøvetagningen. Kommissionen kan dog overveje en ajourføring i de kommende år.

Med henvisning til ovenstående er det Kommissionens holdning, at metoden har overholdt sine målsætninger og principperne i bilag XI, og at det er muligt at foretage forbedringer, uden at dette indebærer en umiddelbar revision af bilag XI. Kommissionen mener derfor ikke, at det er nødvendigt at ændre vedtægten.

BILAG

TABEL 1

[pic]

TABEL 2

[pic]

TABEL 3

[pic]

FIGUR 4

[pic]

TABEL 5

[pic]

FIGUR 6

[pic]

TABEL 7

[pic]

TABEL 8

[pic]

TABEL 9

[pic]

FIGUR 10

[pic]

FIGUR 11

[pic]

TABEL 12

[pic]

FIGUR 13

[pic]

[1] Den automatiske løntilpasning gælder kun i den periode, der er aftalt mellem Rådet, Kommissionen og personalerepræsentanterne, dvs. fra 1. juli 2004 til 31. december 2012. Perioden er den samme som for det særlige lønfradrag.

[2] Jf. den metodevejledning, som artikel 65-arbejdsgruppen vedtog i marts 2008 (Beregning af specifikke indikatorer i overensstemmelse med artikel 65 i vedtægten), tillæg 3.

[3] Ibidem tillæg 4, del 4.

[4] Ibidem tillæg 4, del 4.

[5] Ibidem tillæg 4, del 3.

[6] Ibidem hovedteksten, sektion 9.

[7] Udtalelse fra Rådets Juridiske Tjeneste af 30. november 2006 nr. 15190/06 STAT 38 FIN 556, afsnit 10, 11 og 12.