:OMVII SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(93) 449 endelig udg. - COD 470 
Bruxelles, den 30. november 1993 
Forslag ti I 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 
OM VISSE DELE ELLER EGENSKABER 
VED TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
(forelagt af Kommissionen) 
- 2 -
BEGRUNDELSE 
Dette forslag vedrører typegodkendelsesproceduren for to- og trehjulede 
motordrevne køretøjer Jævnfør direktiv 92/61/EØF af 30. Juni 1992 
(rammedirektivet). 
Forslaget vedrører følgende anordninger og egenskaber: 
- dæk 
- lygter og lyssignaler 
- udragende kanter 
- førerspejle 
- foranstaltninger mod luftforurening 
- brændstoftanke 
- foranstaltninger mod ulovlige indgreb 
- elektromagnetisk kompatibilitet 
- støjniveau og udstødningsan Iæg 
- slæbe- og fastgørelsesanordninger 
- sikkerhedsseler og forankring af disse 
- vinduer, vinduesviskere og -vaskere samt 
afdugning/afrimningsanordninger. 
Det indeholder bestemmelser angående ovennævnte dele og egenskaber, som 
ligesom bestemmelserne angående de i rammedirektivets bilag I allerede 
foreslåede dele og egenskaber skal overholdes, for at de pågældende 
køretøjer kan typegodkendes og markedsføres på det europæiske marked uden 
tekniske hindringer. 
Ved udarbejdelsen af dette forslag har Kommissionen så vidt muligt holdt 
sig de bestemmelser for øje, som er vedtaget af FN's Økonomiske Kommission 
for Europa (ECE). Det gælder bestemmelserne om dæk (ECE/ONU regulativ nr. 
75), om lygter og lyssignaler (ECE regulativ nr. 37, 50, 56, 57, 72, 76 og 
82), og om sikkerhedsseler (ECE regulativ nr. 16). 
- 3 -
Derudover har Kommissionen taget hensyn til gældende lov i de forskellige 
medlemsstater, idet forslagene er baseret på de mest vidtgående af disse 
nationale bestemmelser. 
Nærværende bestemmelser er nødvendige dels for at harmonisere 
medlemsstaternes love og administrative bestemmelser, dels for at fremme 
trafiksikkerheden på vejene. 
Bestemmelserne i tre af de tolv kapitler i bilaget til nærværende forslag 
fortjener ekstra opmærksomhed, eftersom de er af stor betydning for 
miljøområdet eller sikkerheden. Det drejer sig om begrænsning af 
luftforurening og støjniveau samt foranstaltninger, hvormed brugerne 
hindres i at forøge køretøjernes ydevne (ulovlige indgreb). 
Formalet med de foreslåede foranstaltninger mod luftforurening fra de 
pågældende køretøjer (kapitel 5) er at etablere grænseværdier for kulilte 
(CO), kulbrinter (HC) og kvælstof!Ite (NOx). Det foreslås at gå frem i 
etaper, som Kommissionen sædvanligvis gør i forbindelse med 
miljøbeskyttelse. I første etape fastsættes grænseværdier for 
luftforurening, og disse skal snarest muligt træde i kraft. I anden etape -
som tænkes at følge ca. fire år efter starten af første etape - vil Europa-
Parlamentets og Rådet styrke grænseværdierne for to- og trehjulede 
motorcykler på grundlag af et forslag, som Kommissionen fremlægger, når det 
er relevant. Fristen på fire år skal give industrien mulighed for at træffe 
de nødvendige foranstaltninger for at omstille produktionen ti I de nye krav 
inden den fastlagte skæringsdato. 
Den fremtidige strategi bl.a. baseres på følgende elementer: 
a) Luftkvalitet 
EF-kriterierne for luftkvalitet skal overholdes, og der skal 
iværksættes harmoniserede EF-foranstaltninger vedrørende kontrol og 
måling af luftkvalitet; 
- 4 -
b) Yderligere sænkning af grænseværdier 
Grænseværdierne skal baseres på en vurdering af det tekniske 
potentiel ved traditionel forbrænding og ved efterbrænding, mulige 
forbedringer af prøvningsmetoder, f.eks. prøvningscykler, 
koldstartsanordninger, levetid og fordampningsemission samt på en 
vurdering af det tekniske potentiel ved nye drivmidler, såsom 
eldrift; 
c) Supplerende tekniske foranstaltninger i henhold til særdirektiverne 
Forbedring af brændstofkvalitet og bestemmelser om alternative 
brændstoffer med henblik på at bekæmpe udstødningsgener, samt mere 
effektive bestemmelser i forbindelse med kontrol- og 
ved I i gehoI de IsesforanstaItn i nger; 
d) En sammenhængende strategi for supplerende foranstaltninger i 
forbindelse med luftkvalitet 
Incitamenter af fiskal art, trafikforvaltning og forbedring af 
offentlige transportnet i byerne. 
Kommissionen har ved udarbejdelsen af forslaget taget hensyn til 
eksisterende og forventede tekniske muligheder for at nå de fastlagte mål. 
Derudover er der foretaget cost/benefit analyser for den omtalte teknik. 
Kommissionen har allerede foreslået grænseværdier for knallerter i anden 
etape i samarbejde med eksperter i regeringerne og i de berørte industrier 
Formålet med de foreslåede foranstaltninger til begrænsning af 
støjforurening fra de pågældende køretøjer (kapitel 9) er at etablere 
grænseværdier i decibel A ([dB(A)] som funktion af køretøjernes klasse. 
Her er det ligeledes tanken at gå frem i etaper parallelt med proceduren 
for luftforurening som beskrevet i det ovenstående. I den forbindelse kan 
man minde om, at der allerede findes et direktiv, som gælder for 
motorcykler - vedtaget i 1978^1^ og senest ændret i 1989^2^- men at så 
godt som samtlige medlemsstater fortsat anvender deres nationale, mindre 
vidtgående lovgivning fremfor dette direktivs ikke-obligatoriske 
grænseværdier for støjforurening. Det gælder navnlig de grænseværdier, 
(1) Direktiv 78/1015/EØF, EFT nr. L 349 af 13.12.1978, s. 21 
(2) Direktiv 89/235/EØF, EFT nr. L 98 af 11.4.1989, S.1 
5 -
som fra oktober 1993 i henhold til dette direktiv gælder for motorcykler 
med slagvolumen på under 80 cm3 eller over 175 cm3 (henholdsvis 75 og 80 
dB(A)), og de grænseværdier, som fra januar 1995 galder for motorcykler med 
slagvolumen mellem 80 og 175 cm3 (77 dB(A)), hvor det har vist sig, at 74% 
af de motorcykler, direktivet gælder for, ikke kan opfylde direktivet, 
medmindre der foretages nye tekniske tilpasninger. 
Kommissionen er sig bevidst, at de fleste af de ca. 50 EF-virksomheder er 
små og mellemstore virksomheder, som ikke vil kunne overleve, hvis de skal 
overholde grænseværdierne indenfor de frister, som opstilles i det 
nuværende direktiv. Derfor foreslår Kommissionen i dette nye obligatoriske 
harmoniseringsdirektiv i første omgang, at grænseværdierne træder i kraft 
den 1. januar 1997. 
Den fremtidige strategi bl.a. baseres på følgende elementer: 
a) Støjniveau 
EF-bestemmelserne om støjniveauer skal overholdes, og der skal 
iværksættes harmoniserede EF-foranstaItninger vedrørende kontrol og 
måling af støj ; 
b) Yderligere sænkning af grænseværdier 
Grænseværdierne skal baseres på en vurdering af det tekniske 
potentiel ved traditionelle motorer og andre mekaniske køretøjsdele, 
af potentiellet ved ny teknologi til reduktion af støj, mulige 
forbedringer af prøvningsmetoder, navnlig for visse klasser af de 
pågældende køretøjer, ligesom der også skal tages hensyn til støj 
hidrørende fra dækkenes kontakt med vejbelægningen, omend det 
overordnede hensyn dog må være sikkerheden; 
c) En sammenhængende strategi for supplerende foranstaltninger i 
forbindelse med miljømæssige foranstaltninger til nedsættelse af 
støjforurening 
Incitamenter af fiskal art, trafikforvaltning og forbedring af 
offentlige transportnet i byerne. 
- 6 -
De foranstaltninger, der foreslås til hindring af ulovlige indgreb på 
knallerter og motorcykler med henblik på at forøge disse køretøjers ydeevne 
(kapitel 7), er en følge af et stadigt større behov i medlemsstaterne, hvor 
fænomenet bliver stadig mere almindeligt, hvilket skader trafiksikkerheden 
på vejene. I forbindelse med knallerter må der gribes ind over for, at unge 
knallertkørere foretager indgreb på køretøjernes motorer for at øge disses 
ydeevne, i nogle tilfælde i en sådan grad, at f.eks. bremsesystemer, dæk, 
lygter og lyssignaler bliver forholdsmæssigt utilstrækkelige. 
Hvad angår motorcykler er Rådet af den opfattelse - som det fremgik ved 
vedtagelsen af direktiv 92/61/EØF - at hensigtsmæssige foranstaltninger til 
hindring af ulovlige indgreb er en nødvendighed og kan ses som en udbygning 
af foranstaltningerne til begrænsning af motorcyklers ydeevne ti I 74 kW. 
Ved udarbejdelsen af de foreslåede foranstaltninger har Kommissionen 
indhentet en udtalelse fra arbejdsgruppen vedrørende motordrevne 
køretøjer, som sædvanligvis bistår ved teknisk harmoniseringsarbejde, og 
som er sammensat af regeringseksperter og eksperter fra de berørte miljøer 
i medlemsstaterne. 
Kommissionen er dog på visse punkter, navnlig i forbindelse med 
foranstaltninger vedrørende støjniveau, gået endnu videre end det blev 
anbefalet i udtalelser fra industriens og brugernes repræsentanter, ud fra 
de betragtninger, at miljøet må beskyttes mod denne form for forurening, og 
at dette vil kunne opnås ved at industrien anvender teknologi, hvormed man 
vil kunne overholde de foreslåede krav inden for den planlagte frist. 
- 7 -
FORSLAG TIL 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 
OM VISSE DELE ELLER EGENSKABER 
VED TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
sær I i g art i kel 100 A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg1), 
og ud fra følgende betragtninger: 
Der bør fastlægges foranstaltninger med henblik på at etablere et indre 
marked uden grænser, hvor den frie bevægelighed for varer, personer, 
tjenesteydelser og kapital er sikret; 
i de forskellige medlemsstater skal to- og trehjulede motordrevne køretøjer 
opfylde visse tekniske krav vedrørende de dele og egenskaber, som dette 
direktiv omhandler, hvilket fastlægges i præceptive bestemmelser, som er 
forskellige fra medlemsstat til medlemsstat og dermed kan virke som en 
hindring for EF's indre samhandel; disse hindringer for virkeliggørelsen og 
driften af det indre marked kan fjernes, ved at alle medlemsstater indfører 
de samme bestemmelser i stedet for deres nationale lovgivning; 
1) EFT nr. C 
- 8 -
der må etableres harmoniserede bestemmelser for disse dele og egenskaber 
ved to- og trehjulede motordrevne køretøjer, hvis det skal være muligt at 
foretage typegodkendelse af de forskellige køretøjstyper som omhandlet i 
direktiv 92/61/EØF2>; 
adgangen til tredje Iandsmarkederne bør lettes ved at sikre, at 
bestemmelserne i kapitel 1 (dæk), kapitel 2 (lysanordninger) og 11 
(sikkerhedsseler) stemmer overens med bilaget til nærværende direktiv og de 
tilsvarende ECE-regulativer, henholdsvis nr. 75, 37, 50, 56, 57, 72, 82 og 
16; 
i forbindelse med miljøbeskyttelse, navnlig luft- og støjforurening, skal 
der til stadighed sigtes mod at skabe et bedre miljø; derfor bør 
grænseværdierne for forurening og støj sænkes yderligere, så de kan 
gennemføres snarest muligt; dette kan kun ske på grundlag af undersøgelser, 
forskning og cost-benefit analyser vedrørende eksisterende og forventede 
teknologiske muligheder, hvormed der skabes mulighed for industriel 
produktion af køretøjer, som overholder de foreskrevne grænser; 
Kommissionen fremsætter forslag herom så betids, at det kan vedtages af 
Europa-Parlamentet og Rådet senest tre år inden værdierne skal træde i 
kraft, hvorved industrien får tid til at træffe de nødvendige 
foranstaltninger for at tilpasse produktionen så den overholder de nye 
fællesskabsregler; 
medlemsstaterne bør kunne give incitamenter af fiskal art i forbindelse med 
markedsføring af køretøjer, som på forhånd opfylder EF-bestemmelserne for 
luft- og støjforurening; 
målemetoderne til bestemmelse af, hvorvidt køretøjer og separate tekniske 
enheder overholder bestemmelserne om elektromagnetisk kompatibilitet 
(kapitel 8) forudsætter komplekse og dyre anlæg; hvis medlemsstaterne skal 
have tid til at etablere sådanne anlæg, bør gennemførelsen af ovennævnte 
målemetoder udskydes tre år at regne fra ikrafttrædelsen af nærværende 
direktiv; 
2) EFT nr. L 225 af 10.8.1992, s. 72 
henseende til omfanget og virkningerne af den foreslåede foranstaltning i 
sektoren er direktivforslagets bestemmelser en absolut forudsætning for 
virkeliggørelse af det tilstræbte mål, som er EF-typegodkendelse af 
køretøjer, og dette mål kan ikke i tilstrækkelig grad nås af 
medlemsstaterne hver for sig; 
det tekniske fremskridt nødvendiggør en hurtig tilpasning af de tekniske 
bestemmelser i bilaget til nærværende direktiv; denne proces bør forenkles 
og fremskyndes ved at arbejdet overlades til Kommissionen, med undtagelse 
af grænseværdierne for luft- og støjforurening; der bør fastlægges en 
udvalgsprocedure for samråd mellem Kommissionen og medlemsstaterne i 
tilfælde, hvor Europa-Parlamentet og Rådet overdrager beføjelser til 
Kommissionen i forbindelse med gennemførelse af bestemmelser vedrørende to-
og trehjulede motordrevne køretøjer -
- 10 -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Nærværende direktiv og bilaget hertil gælder for: 
- dæk 
- lygter og lyssignaler 
- udragende kanter 
- førerspejle 
- foranstaltninger mod luftforurening 
- brændstoftanke 
- foranstaltninger mod ulovlige indgreb 
- elektromagnetisk kompatibilitet 
- støjniveau og udstødningsan Iæg 
- slæbe- og fastgørelsesanordninger 
- sikkerhedsseler og forankring af disse 
- vinduer, vinduesviskere og -vaskere samt 
afdugn i ng/afr imn i ngsanordn inger. 
på enhver type køretøj som defineret i artikel 1 i direktiv 92/61/EØF. 
Artikel 3 
1. Typegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer hvad angår 
dæk, lygter og lyssignaler, førerspejle, brændstoftanke, 
udstødningsan Iæg, sikkerhedsseler og vinduer, og typegodkendelse af dæk, 
lygter og lyssignaler, førerspejle, brændstoftanke, udstødningsan læg, 
sikkerhedsseler og vinduer som komponenter, samt handel med sådanne 
køretøjer og markedsføring af komponenter sker i henhold til de i 
direktiv 92/61/EØF, henholdsvis kapitel II og III, fastlagte 
bestemmelser. 
- 11 -
2. Typegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer hvad angår 
udragende kanter, foranstaltninger mod luftforurening, foranstaltninger 
mod ulovlige indgreb, elektromagnetisk kompatibilitet, støjniveau, 
slæbe- og fastgørelsesanordninger, forankring af sikkerhedsseler, 
vinduesviskere og -vaskere og afdugning/afrimningsanordninger, samt 
handel med sådanne køretøjer sker i henhold til de i direktiv 92/61/EØF 
af, henholdsvis kapitel II og III, fastlagte bestemmelser. 
Artikel 3 
1. I henhold til bestemmelserne i artikel 11 i direktiv 92/61/EØF 
anerkendes det, at bestemmelserne i kapitel 1 (dæk), kapitel 2 (lygter 
og lyssignaler) og 11 (sikkerhedsseler) ligestilles med bilaget til 
nærværende direktiv og de tilsvarende ECE-regulativer 
75 (dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 74) vedrørende dæk, 
37 (dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 36/Rev. 2/Suppl. 9), 
50 (dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 49/Amend. 1/Corr. 2), 
56 (dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 55/Rev. 1/Corr. 2), 
57 (dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 56/Amend. 2/Suppl. 1), 
72 (dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 71/Amend. 1/Suppl. 1), 
82 (dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 81) vedrørende lygter og 
lyssignaler og 
16 (dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 15/Rev. 3/Amend. 1/Suppl. 4) 
vedrørende sikkerhedsseler. 
- 12 -
2. Myndighederne, som meddeler typegodkendelse i medlemsstaterne, 
anerkender typegodkendelser og typegodkende Isesmærker, som er meddelt i 
henhold til bestemmelserne i ovennævnte regulativer, på linje med 
ligestillede typegodkendelser og typegodkende Isesmærker, som er udstedt 
i henhold til bestemmelserne i nærværende direktiv. 
Artikel 4 
1. Europa-Parlamentet og Rådet afgiver inden den 1. januar 1997 i henhold 
til traktaten udtalelse om et Kommissionen forslag hvori næste etape 
fastlægges med foranstaltninger, som yderligere skal styrke 
grænseværdierne for luftforurening og støjniveau for de pågældende 
køretøjer som defineret henholdsvis i kapitel 5, bilag II, tabel I og 
II, og i kapitel 9, bi lag I. 
2. Ved udarbejdelsen af den i punkt 1 omhandlede parlaments- og 
rådsbeslutning, som gælder fra år 2001, tages der hensyn til, at disse 
foranstaltninger også skal omfatte andre elementer end blot 
grænseværdier. Der foretages en vurdering af omkostninger og fordele ved 
at gennemføre sådanne foranstaltninger; disse omkostninger og fordele 
skal stå i et rimeligt forhold til målsætningerne. 
Artikel 5 
1. Medlemsstaterne må kun yde incitamenter af fiskal art til motordrevne 
køretøjer, som opfylder bestemmelserne om luft- og støjforurening som 
fastsat ved nærværende direktiv i henholdsvis kapitel 5, bilag I, punkt 
2.2.1.1.3 og bilag II, tabel I og I I, og i kapitel 9, bilag I. 
2. Sådanne incitamenter skal opfylde bestemmelserne i traktaten, ligesom de 
skal overholde følgende betingelser: 
- de skal gælde for samtlige nye køretøjer, som markedsføres i en 
medlemsstat og på forhånd opfylder bestemmelserne i nærværende 
direktiv som omhandlet i stk. 1; 
- 13 -
- de skal ophøre ved gennemføre Isesdatoen for de i stk. 1 omhandlede 
bestemmelser ; 
- de skal ved hver enkelt motorkøretøjstype udgøre et beløb, som ligger 
betydeligt under merudgiften ved de anvendte tekniske løsninger og 
ved at installere disse på motorkøretøjet, eftersom dette vil fremme 
overholdelsen af de fastsatte værdier. 
3. Kommissionen skal betids underrettes om projekter, som kan medføre, at 
der indføres eller ændres incitamenter af fiskal art som omhandlet i 
stk. 1. Sådanne incitamenter af fiskal art skal forudgodkendes af 
Kommissionen, først og fremmest på baggrund af, hvordan de vil påvirke 
det indre marked. 
Artikel 6 
De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse bilaget til det tekniske 
fremskridt - med undtagelse af grænseværdierne for luft- og støjforurening, 
som omhandles henholdsvis i kapitel 5, bilag I, punkt 2.2.1.1.3 og bilag 
II, tabel I og I I, og i kapitel 9, bilag I - fastsættes i henhold til 
følgende procedure. 
I ti fælde, hvor der henvises til proceduren i denne artikel, forelægger 
Kommissionens repræsentant et udkast ti I de foranstaltninger, der skal 
træffes, for det udvalg, som er oprettet ved artikel 13 i direktiv 
70/156/EØF1), senest ændret ved direktiv 92/53/EØF2>. Udvalget afgiver 
udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden fastsætter 
under hensyn til, hvor meget sagen haster, eventuelt ved afstemning. 
Udtalelsen føres til protokols; endvidere har hver medlemsstat ret til at 
kræve, at dens holdning fremgår af protokollen. 
Kommissionen tager starst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den 
underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse. 
1) EFT L 42 af 23.2.1970, S. 1. 
2) EFT L 255 af 10.8.1992, s. 1. 
- 14 -
Art;mot 7 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser 
i kraft for at efterkomme dette direktiv inden 1.6.1996 og giver straks 
Kommissionen underretning herom. 
Fra ovennævnte dato kan medlemsstaterne ikke længere forbyde 
ibrugtagning af køretøjer, som opfylder bestemmelserne i nærværende 
direktiv eller relevante kapitler heraf. 
Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra den 1.1.1997. 
Gennemførelsen af visse bestemmelser i kapitel 5, 8 og 9 udsættes dog 
som angivet i disse kapitler. 
2. Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til 
dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggørelsen af en sådan 
henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af 
medlemsstaterne. 
Artikel 8 
Rådets direktiv 78/1015/EØF af 23. november 1978 om indbyrdes tilnærmelse 
af medlemsstaternes lovgivning om tilladt støjniveau og udstødningsan læg 
for motorcykler1), senest ændret ved direktiv 89/235/EØF2), og Rådets 
direktiv 80/780/EØF af 22. juli 1980 om indbyrdes tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om førerspejle til tohjulede motordrevne 
køretøjer, med eller uden sidevogn, og om deres montering på disse 
køretøjer3^, senest ændret ved direktiv 80/1272/EØF4), ophæves med 
virkning fra nærværende direktivs ikrafttræden. 
1) EFT nr. L 349 af 13.12.1978, s. 21 
2) EFT nr. L 98 af 11.4.1989, s. 1. 
3) EFT nr. L 229 af 30.8.1980, s. 49. 
4) EFT nr. L 375 af 31.12.1980, s. 73 
- 15 -
Artikel 9 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne 
- 16 -
BILAG 
Indholdsoversigt 
Kapitel 1: Dæk på to- og trehjulede motordrevne køretøjer 
Kapitel 2: Lygter og lyssignaler på to- og trehjulede motordrevne 
køretøjer 
Kapitel 3: Udragende kanter på to- og trehjulede motordrevne 
køretøjer 
Kapitel 4: Førerspejle på to- og trehjulede motordrevne køretøjer 
Kapitel 5: Foranstaltninger mod luftforurening fra to- og trehjulede 
motordrevne køretøjer 
Kapitel 6: Brændstoftanke på to- og trehjulede motordrevne køretøjer 
Kapitel 7: Foranstaltninger mod ulovlige indgreb på knallerter og 
motorcykler 
Kapitel 8: Elektromagnetisk kompatibilitet for to- og trehjulede 
motordrevne køretøjer 
Kapitel 9: Støjniveau og udstødningsan I æg for to- og trehjulede 
motordrevne køretøjer 
Kapitel 10: TiIkoblingsanordninger for påhængskøretøjer til to- og 
trehjulede motordrevne køretøjer og 
fastspændingsanordninger for sidevogn til motorcykler 
Kapitel 11: Sikkerhedsseler og forankring af disse på trehjulede 
knallerter, trehjulede motorcykler og kvadricykler med 
karosser i 
Kapitel 12: Vinduer, vinduesviskere og -vaskere samt 
afdugning/afrimningsanordninger på trehjulede knallerter, 
trehjulede motorcykler og kvadricykler med karosseri 
-<7 
KAPITEL 1 
DÆK TIL TO- OG TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
OG MONTERING HERAF 
-/8-
BILAGSFORTEGNELSE 
BILAG I - Betingelser for typegodkendelse og mærkning af dæk 
BILAG li - Definitioner, påskrifter og forskrifter 
BILAG III - Placering af dækpåskrif ter 
BILAG IV - Fortegnelse over belastningstal og dertil svarende tilladt 
totalmasse (kg) 
BILAG V - Hoveddimensioner for visse typer dæk 
BILAG VI - Metode til måling af dækdimensioner 
BILAG VII - Fremgangsmåde ved belastnings-/hastighedsprøver 
BILAG VIII - Belastningsevnens variation med hastigheden 
BILAG IX - Prøvemetode til bestemmelse af dækkenes dynamiske ekspansion 
BILAG X A - Oplysningsskema for en dæktype beregnet til to- eller 
trehjulet motordrevet køretøj 
B - Typegodkendelsesat test for dæk beregnet til to- eller 
trehjulet motordrevet køretøj 
BILAG XI - Forskrifter for montering af dæk på køretøjer 
BILAG XII A - Oplysningsskema vedrørende en type to- eller trehjulet 
motordrevet køretøj for så vidt angår montering af dæk 
B - Typegodkendelsesat test for to- eller trehjulet motordrevet 
køretøj for så vidt angår montering af dæk 
-14-
BILAG I 
BETINGELSER FOR TYPEGODKENDELSE OG MÆRKNING AF DÆK 
1. ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE 
1.1 I ansøgningen om typegodkendelse af et dæk skal anføres den dæktype, 
hvorpå typegodkende Isesmærket skal påsættes. 
1.2 For hver dæktype skal desuden anføres: 
1.2.1 dækdimensionsbetegnelsen som defineret i bilag II, punkt 1.16, 
1.2.2 fabrikat eller handelsbetegnelse, 
1.2.3 anvendelsesart: norma I dæk, specialdæk eller vinterdæk, 
1.2.4 opbygning, 
1.2.5 hastighedskategori, 
1.2.6 belastningstal 
1.2.7 om dækket er beregnet til anvendelse med eller uden slange, 
1.2.8 om dækket er normalt eller forstærket, 
1.2.9 antal lag for motorcykel af ledede dæk, 
1.2.10 dækkets ydre mål: største dækbredde og udvendig diameter 
1.2.11 de fælge, hvorpå dækket kan monteres 
1.2.12 måle- og prøvefælge, 
1.2.13 dæktryk ved måling og afprøvning, 
1.2.14 koefficienten x i bilag II, punkt 1.19. 
1.3 ansøgningen om typegodkendelse skal desuden være ledsaget af 
tegninger eller fotografier i tre eksemplarer af dækkets sider og 
slidbane, samt en tegning af dækkets tværsnit, og/eller af to 
eksemplarer af hver dæktype, som søges godkendt. I fotografierne 
eller tegninger skal være angivet, hvor godkende Isesmærket påtænkes 
placeret; 
-?r-
2. PÅSKRIFTER 
De eksemplarer af dækket, som indsendes sammen med ansøgningen, skal 
let læseligt og uudsletteligt være påført ansøgerens fabrikat eller 
handelsnavn og skal have tilstrækkelig plads til påføring af 
typegodkende Isesmærket. 
3. TYPEGODKENDELSESMÆRKE 
Alle dæk, der stemmer overens med en type, der er godkendt i henhold 
til dette direktiv, skal være forsynet med et typegodkende Isesmærke 
som beskrevet i bilag V til direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992 om 
standardtypegodkendelse af to- og trehjulet motordrevet køretøj. 
Værdien af "a", som bestemmer størrelsen af mærkets rektangel, tal 
og bogstaver, skal være mindst 2 mm. 
-?J-
BILAG II 
DEFINITIONER, PÅSKRIFTER OG FORSKRIFTER 
1. DEFINITIONER 
I dette kapitel forstås ved: 
1.1 "dæktypt", 
dæk, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle på følgende 
punkter: 
1.1.1 fabrikat eller handelsbetegnelse; 
1.1.2 dækkets dimensionsbetegnelse; 
1.1.3 anvendelsesart (normal anvendelse: norma I dæk til brug på vej; 
specialanvendelse: dæk til særlig anvendelse, f.eks. dæk til vej og 
terræn; vinterdæk; knallertdæk); 
1.1.4 opbygning (diagonal; di agonal-bæ I te; radial); 
1.1.5 hastighedskategori ; 
1.1.6 belastningstal; 
1.1.7 dækbredde; 
1.2 "opbygning", 
den tekniske konstruktion af dækkets karkasse. Der skelnes især 
mellem følgende typer opbygning: 
1.2.1 "diagonal-" eller krydslagsdæk, 
dæk, hvor tråd I ågene går helt ud til vu I sten og skiftevis danner 
vinkler på væsentligt under 90* med slidbanens midterlinie, 
1.2.2 "di agonalbæltedæk", 
diagonaldæk, hvor karkassen er omgivet af et bælte bestående af to 
eller flere tilnærmelsesvis stive trådlag, der krydser hinanden og 
er næsten parallelle med karkassens, 
1.2.3 "radialdæk", 
dæk, hvor karkassens tråd lag går helt ud til vu I sten og danner en 
vinkel på tilnærmelsesvis 90' med slidbanens midterlinie, og hvor 
karkassen stabiliseres af et næsten stift bælte langs omkredsen, 
1.2.4 "forstærket", 
at dækkets karkasse er mere modstandsdygtig end på tilsvarende 
norma I dæk; 
- i^-
1.3 "vulst", 
den del af dækket, der ved sin form og opbygning ligger an mod 
fælgen og fastholder dækket på denne*1); 
1.4 "vævtråde", 
de tråde, der danner vævet i lagene i dækket*1); 
1.5 "lag", 
lag af parallelle gummierede vævtrade(1); 
1.6 "karkasse", 
den del af dækket bortset fra slidbane og sidegummi, som i oppumpet 
tilstand bærer belastningen*1); 
1.7 "slidbane", 
den del af dækket, som kommer i berøring med vejbanen; denne del af 
dækket beskytter karkassen mod mekanisk beskadigelse og medvirker 
til at give dækket dets vejgreb*1); 
1.8 "dækside", 
den del af dækket, som er mellem slidbanen og det område, som dækkes 
af fælgkanten;*1) 
1.9 "slidbanerille", 
fordybningen mellem to naboribber eller -klodser i 
s I i dbanemønsteret*1); 
1.10 "hovedriller", 
de brede riller i midten af slidbanen; 
1.11 "dækbredde (S)", 
den lige afstand (i mm) mellem de udvendige dæksider af et oppumpet 
dæk, fraregnet forhøjninger dannet af påskrifter, dekorationer og 
beskytte I sesbånd eller -kanter-, 
1.12 "største dækbredde", 
den lige afstand (i mm) mellem de udvendige sider af det oppumpede 
dæk, medregnet påskrifter, dekorationer og beskyttelsesbånd eller 
-kanter*1); for dæk, hvor bredden af slidbanen er større end 
dækbredden, er største dækbredde slidbanens bredde; 
1.13 "dækhøjde (H)", 
den halve forskel (i mm) mellem dækkets udvendige diameter og den 
nominelle fælgdiameter*1); 
1.14 "nominelt højde/bredde forhold (Ra)", 
100 gange forholdet mellem dækhøjde (H) og nominel dækbredde (S-,), 
begge i samme måleenhed; 
(1) Se tegningen i tillægget 
-?'S-
1.15 "udvendig diameter", 
største diameter (i mm) af et oppumpet nyt dæk*1); 
1.16 "dækdimens ionsbetegne I se", 
en betegnelse, der angiver: 
1.16.1 den nominelle dækbredde (S-|) (i mm med undtagelse af visse 
dæktyper, for hvilke dimens ionsbetegneIsen er angivet i første 
kolonne af tabellerne i bilag V); 
1.16.2 det nominelle højde/breddeforhold (Ra), med undtagelse af visse 
dæktyper, for hvilke dimensionsbetegnelsen er angivet i første 
kolonne af tabellerne i bilag V; 
1.16.3 d-værdien: fælgens nominelle diameter, angivet enten som kode (tal 
mindre end 100) eller i mm (tal større end 100); 
1.16.3.1 i nedenstående tabel er angivet nogle værdier af "d" og den 
tilsvarende størrelse i mm 
"d"-kode, som angiver fælgens 
nominelle diameter og består "d"-værdi i mm 
af 1 el ler 2 cifre 
4 102 
5 127 
6 152 
7 178 
8 203 
9 229 
10 254 
11 279 
12 305 
13 330 
14 356 
15 381 
16 406 
17 432 
18 457 
19 483 
20 508 
21 533 
22 559 
23 584 
1.17 "nominel fælgdiameter (d)", 
diameteren af den fælg, hvorpå dækket er beregnet til at blive 
monteret*1); 
1.18 "fælg", 
støtten for dæk og slange, eller, for et slangeløst dæk, støtten for 
dækkets vu 1st*1); 
(1) Se tegningen i tillægget. 
-?> -
1.19 "teoretisk fælg", 
en fiktiv fælg, hvis bredde er x gange den nominelle dækbredde; 
størrelsen af "x" skal begrundes af dækkets fabrikant; 
1.20 "målefælg", 
den fælg, hvorpå et dæk skal monteres med henblik på måling af 
dimensionerne; 
1.21 "prøvefælg", 
den fælg, hvorpå et dæk skal monteres med henblik på prøvning 
1.22 "løsrivning", 
løsrivning af gummistykker fra slidbanen; 
1.23 "løsrivning af vævtråde", 
løsrivning af vævtråde fra det omgivende gummi lag; 
1.24 "løsrivning af lag", 
løsrivning af tilgrænsende lag; 
I 
1.25 "løsrivning af slidbane", 
løsrivning af slidbanen fra karkassen; 
1.26 "belastningstar, 
et tal, som angiver den største belastning, som dækket kan bære, ved 
en hastighed svarende til dækkets hastighedskategori og under de af 
fabrikanten anviste driftsforhold. Fortegnelse over belastningstal 
med tilhørende belastning findes i bilag IV; 
1.27 "tabel over belastningens variation med hastigheden", 
den tabel i bilag VIII, der viser ændringerne i dækkets 
belastningsevne, når dækket anvendes ved andre hastigheder end den, 
der svarer til dækkets nominelle hastighedskategori. I tabellen er 
ændringen af belastningsevnen angivet for forskellige belastningstal 
og hastighedskategorier; 
1.28 "hast ighedskategori" 
1.28.1 den hastighed, angivet ved et symbol, ved hvilke et dæk kan bære en v 
belastning, som svarer til dækkets belastningstal; 
1.28.2 hastighedskategorierne er anført i nedenstående tabel: 
-z<r-
Hastighedskategori Tilsvarende hastighed 
(km/h) 
B 50 
F 80 
G 90 
J 100 
K 110 
L 120 
M 130 
N 140 
P 150 
Q 160 
R 170 
S 180 
T 190 
U 200 
H 210 
V 240 
1.28.3 dæk, der er konstrueret ti I en maksimal hastighed på over 240 km/h, 
indeholder et "V" eller et "Z" i dækdimensionsbetegnelsen; 
1.29 "vinterdæk", 
dæk, hvis slidbanemønster og opbygning har som hovedformål at give 
bedre egenskaber end norma I dæk i mudder og nyfalden eller smeltende 
sne. Vinterdæks slidbanemønster er i almindelighed kendetegnet ved 
at have større mellemrum mellem riller og/eller klodser end 
norma I dæk; 
1.30 "MST" (multiservice tyre), 
dæk til un i versa I anvende I se, d.v.s. dæk, som kan anvendes både på 
vej og i terræn. 
1.31 "største belastning1* 
den største masse, som dækket kan bære; 
1.31.1 ved en hastighed på op til 130 km/h må den største belastning ikke 
afvige fra den til dækkets belastningstal svarende værdi med mere 
end en bestemt procentdel; som procentsats anvendes den værdi, der i 
tabellen i bilag VIII svarer til dækkets hastighedskategori og den 
maksimale hastighed for det køretøj, dækket monteres på; 
1.31.2 for dæk, der er konstrueret ti I en hastighed på højst 210 km/h, må 
den største belastning ikke overstige den værdi, der svarer til 
dækkets belastningstal; 
1.31.3 for dæk, der er konstrueret ti I en hastighed på over 210 km/h men 
under 240 km/h (dæk i hastighedskategori "V" eller dæk, hvis 
dimensionsbetegnelse indeholder et "V"), må den største belastning 
ikke overstige en vis procentdel af den til dækkets belastningstal 
svarende værdi; som procentsats anvendes den værdi, der i 
nedenstående tabel svarer til den maksimale hastighed for det 
køretøj, dækket monteres på. 
--Zè -
Maksimal hastighed Belastning 
km/h (X) 
210 100,0 
215 97,5 
220 95,0 
225 92,5 
230 90,0 
235 87,5 
240 85,0 
For mellemliggende hastigheder bestemmes den største belastning ved 
lineær interpolation; 
1.31.3.1 for dæk, hvis dimensionsbetegnelse indeholder et "Z", gælder den 
største belastning op ti I 240 km/h, 
1.31.4 for dæk, der er konstrueret ti I en hastighed på over 240 km/h (dæk, 
hvis dimensionsbetegnelse indeholder et "V"), og for dæk, hvis 
dimensionsbetegnelse indeholder et "Z", må den største belastning 
ikke overstige den værdi, som fabrikanten har specificeret under 
hensyntagen til den maksimale hastighed for det køretøj, dækket 
monteres på; 
1.32 -knallertdæk-
dæk, der er konstrueret til knallert; 
1.33 "motorcykeIdæk" 
dæk, der først og fremmest er konstrueret til motorcykel. 
1.34 -slidbaneomkreds" (Cr* 
den teoretiske distance, som gennemløbes af et køretøjs dæk 
(si idebanens midte) ved en fuld omdrejning af dækket, og som opgøres 
efter følgende formel: 
Cr - f x D, hvor 
D er den ydre diameter af dækket som defineret i punkt 3.1.2 i bilag 
11 
f- 3,02 for dæk, hvis fælges d-kode er 13 eller derover 
3,03 for radialdæk, hvis fælges d-kode er 12 elier derunder 
2,99 for di agonal dæk eller di agonal bæltedæk, hvis fælges d-kode 
er 12 el ler derunder. 
-77-
2. PÅSKRIFTER 
2.1 Dæk skal være forsynet med følgende påskrifter, i hvert fald på den 
ene dækside: 
2.1.1 fabrikat eller handelsbetegnelse; 
2.1.2 dækkets dimensionsbetegnelse som defineret i punkt 1.16; 
2.1.3 angivelse af opbygning som følger: 
2.1.3.1 for di agonal dæk (krydslagsdæk): ingen angivelse, eller bogstavet 
"D"; 
2.1.3.2 for di agonal bæltedæk: bogstavet "B" foran angivelsen af 
fælgdiameteren, samt eventuelt ordene "BIAS-BELTED"; 
2.1.3.3 for radialdæk: bogstavet "R" foran angivelsen af fælgdiameteren, 
samt eventuelt ordet "RADIAL" 
2.1.4 angivelse af dækkets hastighedskategori med det i punkt 1.28.2 
anførte symbol. Ved dæk, som er konstrueret til hastigheder over 240 
km/h, angives dækkets hastighedskategori med bogstavet "V" eller "Z" 
foran angivelsen af opbygningen (se punkt 2.1.3); 
2.1.5 dækkets belastningstal som angivet i punkt 1.26; 
2.1.5.1 ved dæk, som er konstrueret til hastigheder over 240 km/h, kan 
angivelsen af belastningstallet dog udelades; 
2.1.6 ordet "TUBELESS" på dæk beregnet til brug uden slange; 
2.1.7 ordet "REINFORCED" eller "REINF" på forstærkede dæk; 
2.1.8 fabrikationsdato, angivet ved en gruppe på tre cifre, hvoraf de to 
første angiver fabrikationsuge, det sidste fabrikationsår. Denne 
angivelse påføres kun på den ene dækside; 
2.1.9 for vinterdæk, symbolet "M + S" eller "M.S" eller "M & S"; 
2.1.10 for un i versa I dæk, symbolet "MST"; 
2.1.11 ordet "KNALLERT" på knallertdæk. 
2.2 I bilag III er givet et eksempel på placeringen af dækpåskrifter. 
- 78 -
2.3 Påskrifterne i punkt 2.1 og typegodkende Isesmærket skal være 
påvulkaniseret eller præget ind i dækket. De skal være let læselige. 
3. SPECIFIKATIONER FOR DÆKKET 
3.1 Dækdimensioner 
3.1.1 Dækbredde 
3.1.1.1 Dækbredden beregnes af følgende formel: 
S - S! + K (A-A!), 
hvor: 
S er dækbredden i mm, målt på målefælg 
S-| er den nominelle dækbredde i mm som angivet i dækbetegnelsen 
på dæksiden i henhold til forskrifterne 
A er målefælgens bredde (i mm) som angivet af fabrikanten i 
beskr i ve I sen og 
Ai er bredden (i mm) af den teoretiske fælg. 
Ai sættes lig S-j ganget med faktoren x, som angives af 
dækfabrikanten, og K sættes lig 0,4. 
3.1.1.2 For de dæktyper, hvis dimensionsbetegnelse findes i første kolonne 
af tabellerne i bilag V, er dækbredden dog den deri anførte. 
-2^_ 
3.1.2 Dækkets udvendige diameter 
3.1.2.1 Dækkets udvendige diameter beregnes ved hjælp af følgende formel: 
D - d + 2H, 
hvor : 
D er den udvendige diameter i mm 
d er den nominelle fælgdiameter i mm 
H er den nominelle dækhøjde i mm, 
idet H - S1 x 0,01 Ra, 
hvor: 
S-| er den nominelle dækbredde 
Ra er det. nominelle højde/breddeforhold, 
som angivet i dækbetegnelsen på dæksiden i henhold til punkt 2.3 
3.1.2.2 For de dæktyper, hvis dimensionsbetegnelse findes i første kolonne 
af tabellerne i bilag V, er den udvendige diameter dog den deri 
anførte. 
3.1.3 Metode til måling af dæk 
Til måling af dækdimensioner skal benyttes den i bilag VI beskrevne 
metode. 
3.1.4 Specifikationer vedrørende dækbredde 
3.1.4.1 Dækkets største bredde kan være mindre end den efter punkt 3.1.1 
bestemte dækbredde. 
3.1.4.2 Dækbredden må højst overstige denne størrelse indtil den i bilag V 
angivne største bredde, eller med følgende procentdel for de 
dimensionsbetegnelser, der ikke findes i bilag V: 
3.1.4.2.1 for normaldæk og vinterdæk til knallert og motorcykel: 
+ 10% for fælgdiameter >. 13 
+ 8% for fælgdiameter <. 12 
3.1.4.2.2 for et dæk til specialanvendelse med begrænset anvendelse på vej, 
mærket MST-. 25%. 
3.1.5 Specifikationer vedrørende dækkets udvendige diameter 
3.1.5.1 Dækkets udvendige diameter må ikke ligge uden for de i bilag V 
anførte minimum- og maksimumgrænser. 
- *3û-
3.1.5.2 For de dimensionsbetegnelser, der ikke findes i bilag V, må dækkets 
udvendige diameter ikke ligge uden for de minimum- og 
maksimumværdier, som er givet ved følgende formler: 
Dmin - d + (2H x a) 
Dmax - d + (2H x b) 
hvor 
H og d er de i punkt 3.1.2.1 definerede størrelser, og a og b er 
som angivet i henholdsvis punkt 3.1.5.2.1 og 3.1.5.2.2. 
3.1.5.2.1 For norma I dæk og for vinterdæk 
fælgdiameter >. 13 0,97 
fælgdiameter <. 12 0,93 
For dæk til specialanvendelse 1,00 
3.1.5.2.2 For norma I dæk til knallert og motorcykel 
fælgdiameter >. 13 1,07 
fælgdiameter <. 12 1,10 
For vinterdæk og dæk til specialanvendelse 1,12 
3.2 Belastnings-/hastighedsprøve 
3.2.1 Dæk skal underkastes en belastnings-/hastighedsprøve, som udføres 
efter anvisningerne i bilag VII. 
3.2.2 Dæk må efter at have været underkastet den pågældende belastnings-
/hastighedsprøve ikke udvise løsrivning af slidbane, trådlag, 
vævtråde eller gummiklodser, og heller ikke brud på vævtrådene. 
3.2.3 Dækkets udvendige diameter, målt seks timer efter belastnings-
/hastighedsprøven, må højst afvige ± 3.5% fra den udvendige 
diameter, målt før prøvningen. 
3.2.4 Dækkets største bredde, målt ved afslutning af belastnings-
/hastighedsprøven, må ikke overstige den i punkt 3.2.4.2 angivne 
størrelse. 
3.3 Dynamisk ekspansion af dæk 
De i bilag IX, punkt 1.1, angivne dæk, som har bestået den i punkt 
3.2 foreskrevne belastnings-/hastighedsprøve, skal underkastes en 
prøve for dynamisk ekspansion, som udføres efter anvisningerne i 
samme b i I ag. 
3.4 Det er ikke nødvendigt at udføre belastnings-/hastighedsprøven og 
prøven for dynamisk ekspansion for alle dæktyper i et større 
dækprogram fra samme fabrikant. Det overlades ti I de godkendende 
myndigheder at udvælge det mest ugunstige tilfælde. 
SI 
Bi lag II - Ti I læg 
Forklarende figur 
(jf. punkt i i dette bi lag) 
S t i dbane 
S L i dbaner i 11er 
Nomi ne l 
fsIgdi ameter 
(d) 
-1? -
BILAG III 
PLACERING AF DÆKPASKRIFTER 
Eksempel på de påskrifter, som en dæktype skal være forsynet med 
b > 4 mm 
i 
b 100/80 B 18 53 S TUBELESS M+S 
Ovennævnte påskrifter definerer et dæk: 
- med nominel dækbredde 100 
- med nominelt højde/breddeforhold 80 
- med di agonal-bælteopbygning (B) 
- med fælgdiameter 457 mm, svarende til kode 18 
- med bæreevne 206 kg, svarende til belastningstal 53 (se 
fortegnelsen i bilag IV) 
- af hastighedskategori S (maksimal hastighed 180 km/h) 
- som kan monteres uden slange (TUBELESS) 
- som er et vinterdæk (M + S) 
- som er fremstillet i uge 1 (01) i 1993 (3). 
Placering og rækkefølge af dækkets påskrifter skal være følgende: 
(a) Dimensionsbetegnelse, bestående af nominel dækbredde, nominelt 
højde/bredde forhold, symbol for opbygningstype (i påkommende 
tilfælde) og nominel fælgdiameter, skal placeres som vist i 
ovenstående eksempel: 100/80 B 18. 
(b) Belastningstal og symbol for hastighedskategori skal placeres sammen 
nær dimens ionsang i ve I sen. Disse betegnelser kan enten stå foran, 
efter, over eller under dimensionsang i ve I sen. 
(c) Angivelserne "TUBELESS", "REINFORCED" eller "REINF", "M + S" og 
"KNALLERT" kan være placeret længere væk fra dimens ionsang i ve I sen; 
-Il -
BILAG IV 
FORTEGNELSE OVER BELASTNINGSTAL 
OG DERTIL SVARENDE TILLADT TOTALMASSE (kg) 
A - belastningstal 
B - totalmasse (kg) 
A B 
0 45 
1 46.2 
2 47.5 
3 48.7 
4 50 
5 51.5 
6 53 
7 54.5 
8 56 
9 58 
10 60 
11 61.5 
12 63 
13 65 
14 67 
15 69 
16 71 
17 73 
18 75 
19 77.5 
20 80 
21 82.5 
22 85 
23 87.5 
24 90 
25 92.5 
26 95 
27 97.5 
28 100 
29 103 A B 
30 106 
31 109 
32 112 
33 115 
34 118 
35 121 
36 125 
37 128 
38 132 
39 136 
40 140 
41 145 
42 150 
43 155 
44 160 
45 165 
46 170 
47 175 
48 180 
49 185 
50 190 
51 195 
52 200 
53 206 
54 212 
55 218 
56 224 
57 230 
58 236 
59 243 
60 250 
61 257 A B 
62 265 
63 272 
64 280 
65 290 
66 300 
67 307 
68 315 
69 325 
70 335 
71 345 
72 355 
73 365 
74 375 
75 387 
76 400 
77 412 
78 425 
79 437 
80 450 
81 462 
82 475 
83 487 
84 500 
85 515 
86 530 
87 545 
88 560 
89 580 
90 600 A B 
91 615 
92 630 
93 650 
94 670 
95 690 
96 710 
97 730 
98 750 
99 775 
100 800 
101 825 
102 850 
103 875 
104 900 
105 925 
106 950 
107 975 
108 1000 
109 1030 
110 1060 
111 1090 
112 1120 
113 1150 
114 1180 
115 1215 
116 1250 
117 1285 
118 1320 
119 1360 
120 1400 
- lu- -
BILAG V 
HOVEDDIMENSIONER FOR VISSE TYPER D*K 
(•« bilog II, punkt 3.1.1.2. 3.1.2.2. 3.1.4.2 og 3.1.5.1) 
TABEL IA 
Knallortdak 
B«Ugn«ls« og f«lgdiom«Ur til og m«d kod« 12 
BETEGNELSE 
2 - 12 
2 1/4 - 12 
2 1/2 - 8 
2 1/2 - 9 
2 3/4 - 9 
3 - 10 
3 - 12 BREDDE AF 
MILEFÆLG 
(toi) 
1.35 
1.50 
1.75 
1.75 
1.75 
2.10 
2.10 STØRSTE DIAMETER (nm) 
D.mln 
413 
425 
339 
365 
375 
412 
463 D 
417 
431 
345 
371 
381 
418 
469 D.mox 
426 
441 
356 
382 
393 
431 
482 DÆKBREDDE 
(mm) 
55 
62 
70 
70 
73 
84 
84 STØRSTE 
DIK-
BREDDE 
(mm) 
59 
67 
76 
76 
79 
91 
91 
TABEL 1B 
Motorcykeldek 
Betegnelse og felgdiameter til og med kode 12 
BETEGNELSE 
2.50 - 8 
2.50 - 9 
2.50 - 10 
2.50 - 12 
2.75 - 8 
2.75 - 9 
2.75 - 10 
2.75 - 12 
3.00 - 4 
3.00 - 5 
3.00 - 6 
3.00 - 7 
3.00 - 8 
3.00 - 9 
3.00 - 10 
3.00 - 12 
3.25 - 8 
3.25 - 9 
3.25 - 10 
3.25 - 12 
3.50 - 4 
3.50 - 5 
3.50 - 6 
3.50 - 7 
3.50 - 8 
3.50 - 9 
3.50 - 10 
3.50 - 12 
4.00 - 5 
4.00 - 6 
4.00 - 7 
4.00 - 8 
4.00 - 10 
4.00 - 12 
4.50 - 6 
4.50 - 7 
4.50 - 8 
4.50 - 9 
4.50 - 10 
4.50 - 12 
5.00 - 8 
5.00 - 10 
5.00 - 12 
6.00 - 6 
6.00 - 7 
6.00 - 8 
6.00 - 9 BREDDE AF 
MALEF4LG 
(tal) 
1.50 
1.75 
2.10 
2.50 
2.50 
2.50 
3.00 
3.50 
4.00 ST0RS 
D.min 
328 
354 
379 
430 
338 
364 
389 
440 
241 
266 
291 
317 
352 
378 
403 
454 
362 
388 
414 
465 
264 
289 
314 
340 
376 
402 
427 
478 
314 
339 
365 
401 
452 
505 
364 
390 
430 
456 
481 
532 
453 
504 
555 
424 
450 
494 
520 TE DIAKCTER 
D 
338 
364 
389 
440 
348 
374 
399 
450 
251 
276 
301 
327 
362 
388 
413 
464 
372 
398 
424 
475 
274 
299 
324 
350 
386 
412 
437 
488 
326 
351 
377 
415 
466 
517 
376 
402 
442 
468 
493 
544 
465 
516 
567 
436 
462 
506 
532 (mm) 
D.mox 
352 
378 
403 
451 
363 
383 
408 
462 
264 
291 
314 
342 
378 
401 
422 
473 
386 
412 
441 
492 
291 
316 
341 
367 
397 
430 
448 
506 
346 
368 
394 
427 
478 
538 
398 
424 
464 
490 
515 
568 
481 
532 
583 
464 
490 
534 
562 D4KBREDDE 
(mm) 
65 
71 
80 
88 
92 
105 
120 
134 
154 ST0RSTE 
D*K-
BREDDE 
(mm) 
70 
77 
86 
95 
99 
113 
130 
145 
166 
-3£ -
TABEL 2 
Knallert- og motorcykeldek 
Norma Iprof i I 
BETEGNELSE 
1 3/4 - 19 
2 - 14 
2 - 15 
2 - 16 
2 - 17 
2 - 18 
2 - 19 
2 - 20 
2 - 21 
2 - 22 
2 1/4 - 14 
2 1/4 - 15 
2 1/4 - 16 
2 1/4 - 17 
2 1/4 - 18 
2 1/4 - 19 
2 1/4 - 20 
2 1/4 - 21 
2 1/4 - 22 
2 1/2 - 14 
2 1/2 - 15 
2 1/2 - 16 
2 1/2 - 17 
2 1/2 - 18 
2 1/2 - 19 
2 1/2 - 20 
2 1/2 - 21 
2 1/2 - 22 
2 3/4 - 14 
2 3/4 - 15 
2 3/4 - 16 
2 3/4 - 17 
2 3/4 - 18 
2 3/4 - 19 
2 3/4 - 20 
2 3/4 - 21 
2 3/4 - 22 
3 - 16 
3 - 17 
3 - 18 
3 - 19 
3 1/4 - 16 
3 1/4 - 17 
3 1/4 - 18 
3 1/4 - 19 BREDDE AF 
MÅLEFÆLG 
(tal) 
1.20 
1.35 
1.50 
1.60 
1.85 
1.85 
2.15 STØRSTE DIAMETER (mm) 
D.min 
582 
461 
486 
511 
537 
562 
588 
613 
638 
663 
474 
499 
524 
550 
575 
601 
626 
651 
677 
489 
514 
539 
565 
590 
616 
641 
666 
692 
499 
524 
549 
575 
600 
626 
651 
676 
702 
560 
586 
611 
637 
575 
601 
626 
652 D 
589 
468 
493 
518 
544 
569 
595 
620 
645 
670 
482 
507 
532 
558 
583 
609 
634 
659 
685 
498 
523 
548 
574 
599 
625 
650 
675 
701 
508 
533 
558 
584 
609 
635 
660 
685 
711 
570 
596 
621 
647 
586 
612 
637 
663 D.max* 
597 
477 
501 
526 
552 
577 
603 
628 
653 
680 
492 
517 
540 
566 
591 
617 
642 
667 
695 
508 
533 
558 
584 
609 
635 
660 
685 
711 
518 
545 
568 
594 
621 
645 
670 
695 
721 
582 
608 
633 
659 
598 
624 
651 
675 D.max2 
605 
484 
509 
534 
560 
585 
611 
636 
661 
686 
500 
525 
550 
576 
601 
627 
652 
677 
703 
520 
545 
570 
596 
621 
647 
672 
697 
723 
530 
555 
580 
606 
631 
657 
682 
707 
733 
594 
620 
645 
671 
614 
640 
665 
691 DÆKBREDDE 
(mm) 
50 
55 
62 
68 
75 
81 
89 STØRSTE 
DÆK­
BREDDE 
1 
54 
58 
66 
72 
80 
86 
94 2 
58 
63 
71 
78 
86 
93 
102 
1 Norma I dæk. 
2 Dæk til specialanvendelse samt vinterdæk 
- "SI -
TABEL 3 
Motorcykeldek 
Normalprof i I 
1 Norma I dæk. 
2 Dæk til specialanvendelse samt vinterdæk. 
3 Normaldæk, anvendt i hastighedskategorier ti I og med kategori P. 
4 Normaldæk, anvendt i hastighedskategorier højere end P, samt vinterdæk. 
5 Dæk til specialanvendelse. BETEGNELSE 
2.00 - 14 
2.00 - 15 
2.00 - 16 
2.00 - 17 
2.00 - 18 
2.00 - 19 
2.25 - 14 
2.25 - 15 
2.25 - 16 
2.25 - 17 
2.25 - 18 
2.25 - 19 
2.50 - 14 
2.50 - 15 
2.50 - 16 
2.50 - 17 
2.50 - 18 
2.50 - 19 
2.50 - 21 
2.75 - 14 
2.75 - 15 
2.75 - 16 
2.75 - 17 
2.75 - 18 
2.75 - 19 
2.75 - 21 
3.00 - 14 
3.00 - 15 
3.00 - 16 
3.00 - 17 
3.00 - 18 
3.00 - 19 
3.00 - 21 
3.00 - 23 
3.25 - 14 
3.25 - 15 
3.25 - 16 
3.25 - 17 
3.25 - 18 
3.25 - 19 
3.25 - 21 BREDDE AF 
MALEFILG 
(tal) 
1.20 
1.60 
1.60 
1.85 
1.85 
2.15 S 
D.min 
460 
485 
510 
536 
561 
587 
474 
499 
524 
550 
575 
601 
486 
511 
536 
562 
587 
613 
663 
505 
530 
555 
581 
606 
632 
682 
519 
546 
569 
595 
618 
644 
694 
747 
531 
556 
581 
607 
630 
656 
708 T0RSTE C 
D 
466 
491 
516 
542 
567 
593 
480 
505 
530 
556 
581 
607 
492 
517 
542 
568 
593 
619 
669 
512 
537 
562 
588 
613 
639 
689 
526 
551 
576 
602 
627 
653 
703 
754 
538 
563 
588 
614 
639 
665 
715 UAMETER (m 
D.max1 
478 
503 
528 
554 
579 
605 
492 
517 
542 
568 
593 
619 
506 
531 
556 
582 
607 
633 
683 
524 
549 
574 
600 
625 
651 
701 
540 
565 
590 
616 
641 
667 
717 
768 
552 
577 
602 
628 
653 
679 
729 m) 
D.mox^ 
496 
521 
546 
572 
597 
623 
508 
533 
558 
584 
609 
635 
685 
530 
555 
580 
606 
631 
657 
707 
546 
571 
596 
622 
647 
673 
723 
774 
560 
585 
610 
636 
661 
687 
737 D*KBREDDE 
(mm) 
52 
61 
65 
75 
80 
89 ST0RSTE 
D4KBREDDE 
(mm) 
3 
57 
67 
72 
83 
88 
98 4 
60 
70 
75 
86 
92 
102 5 
65 
75 
79 
91 
97 
108 
-•"52-
TABEL 3 (fortsat) 
Motorcykeldck 
Norma I prof i I 
BETEGNELSE 
3.50 - 14 
3.50 - 15 
3.50 - 16 
3.50 - 17 
3.50 - 18 
3.50 - 19 
3.50 - 21 
3.75 - 16 
3.75 - 17 
3.75 - 18 
3.75 - 19 
4.00 - 16 
4.00 - 17 
4.00 - 18 
4.00 - 19 
4.25 - 16 
4.25 - 17 
4.25 - 18 
4.25 - 19 
4.50 - 16 
4.50 - 17 
4.50 - 18 
4.50 - 19 
4.75 - 16 
4.75 - 17 
4.75 - 18 
4.75 - 19 BREDDE AF 
MALEFÆLG 
(toi) 
2.15 
2.15 
2.50 
2.50 
2.75 
3.00 STØRSTE DIAkCTER (mm) 
D.min 
539 
564 
591 
617 
640 
666 
716 
601 
627 
652 
678 
611 
637 
662 
688 
623 
649 
674 
700 
631 
657 
684 
707 
657 
683 
708 
734 D 
548 
573 
598 
624 
649 
675 
725 
610 
636 
661 
687 
620 
646 
671 
697 
632 
628 
683 
709 
640 
666 
691 
717 
666 
692 
717 
743 D.max' 
564 
589 
614 
640 
665 
691 
741 
626 
652 
677 
703 
638 
664 
689 
715 
650 
676 
701 
727 
658 
684 
709 
734 
686 
710 
735 
761 D.max2 
572 
597 
622 
648 
673 
699 
749 
634 
660 
685 
711 
646 
672 
697 
723 
660 
686 
711 
737 
665 
694 
719 
745 
698 
724 
749 
775 DÆKBREDDE 
(mm) 
93 
99 
108 
112 
123 
129 STØRSTE 
DÆKBREDDE 
(mm) 
3 
102 
109 
119 
123 
135 
142 4 
107 
114 
124 
129 
141 
148 5 
113 
121 
130 
137 
142 
157 
Norma I dæk. 
Dæk til specialanvendelse samt vinterdæk. 
Norma I dæk, anvendt i hastighedskategorier ti I og med kategori P. 
Normaldæk, anvendt i hastighedskategorier højere end P, samt vinterdæk 
Dæk til specialanvendelse. 
-3T -
TABEL 4 
Motorcykel dæk 
Lavprof iIdæk 
BETEGNELSE 
3.60 - 18 
3.60 - 19 
4.10 - 18 
4.10 - 19 
5.10 - 16 
5.10 - 17 
5.10 - 18 
4.25/85 - 18 
4.60 - 16 
4.60 - 17 
4.60 - 18 BREDDE AF 
MALEFÆLG 
(toi) 
2.15 
2.50 
3.00 
2.50 
2.75 STØRSTE DIAfcCTER (mm) 
D.min 
605 
631 
629 
655 
615 
641 
666 
649 
594 
619 
644 D 
615 
641 
641 
667 
625 
651 
676 
659 
604 
630 
654 D.mox1 
628 
653 
654 
679 
643 
670 
694 
673 
619 
642 
670 D.max^ 
633 
658 
663 
688 
651 
677 
702 
683 
628 
654 
678 DÆKBREDDE 
(mm) 
93 
108 
129 
112 
117 STØRSTE 
DÆKBREDDE 
(mm) 
3 
102 
119 
142 
123 
129 4 
108 
124 
150 
129 
136 5 
113 
130 
157 
137 
142 
1 Normaldæk. 
2 Dæk til specialanvensle samt vinterdæk. 
3 Normaldæk, anvendt i hastighedskategorier ti I og med kategori P. 
4 Normaldæk, anvendt i hastighedskategorier højere end P, samt vinterdæk 
5 Dæk til specialanvendelse. 
-NO­
TABEL 5 
Dæk til trehjulet motorcykler 
BETEGNELSE 
3.X - 80 
3.X - 1X 
3.X - 120 
3.50 - 80 
3.50 - IX 
3.50 - 12C 
4.X - 80 
4.X - IX 
4.X - 120 
4.50 - 8C 
4.50 - 1X 
4.50 - 120 
5.X - 8C 
5.X - 1X 
5.X - 120 BREDDE AF 
MALEFÆLG 
(toi) 
2.10 
2.50 
3.X 
3.50 
3.50 STØRSTE DIAJÆTER (mm) 
D.mln 
359 
410 
459 
376 
427 
478 
405 
456 
507 
429 
480 
531 
455 
506 
555 D 
369 
420 
471 
386 
437 
488 
415 
466 
517 
439 
490 
541 
465 
516 
567 D.mox 
379 
430 
479 
401 
452 
513 
427 
478 
529 
453 
504 
555 
481 
532 
581 DÆKBREDDE 
(mm) 
80 
92 
108 
125 
134 STØRSTE 
DÆK­
BREDDE 
(mm) 
86 
99 
117 
135 
145 
TABEL 6 
Ballondæk til motorcykler 
BETEGNELSE 
5.4 - 6 
5.4 - 10 
5.4 - 12 
5.4 - 14 
5.4 - 16 
6.7 - 10 
6.7 - 12 
6.7 - 14 BREDDE AF 
MALEFÆLG 
(toi) 
4.X 
5.X STØRSTE DIAkETER (mm) 
D.mln 
373 
474 
525 
576 
626 
532 
583 
633 D 
379 
481 
532 
582 
633 
541 
592 
642 D.mox 
395 
497 
547 
598 
649 
561 
612 
662 DÆKBREDDE 
(mm) 
135 
170 STØRSTE 
DÆK­
BREDDE 
(mm) 
146 
184 
- U) -
TABEL 7 
Motorcykeldck 
Betegnelser og mol på amerikanske dok 
BETEGNELSE 
MH90 - 21 
MJ90 - 18 
MJ90 - 19 
ML90 - 18 
ML90 - 19 
M490 - 19 
1*190 - 18 
MP90 - 18 
MR90 - 18 
MS90 - 17 
MT90 - 16 
MT90 - 17 
MJ90 - 15M/C 
MU90 - 16 
MV90 - 15M/C 
»4=85 - 18 
MR85 - 16 
MS85 - 18 
MT85 - 18 
MV85 - 15M/C BREDDE AF 
MALEFÆLG 
(toi) 
1.85 
2.15 
2.15 
2.15 
2.15 
2.15 
2.15. 
2.15 
2.15 
2.50 
3.X 
3.X 
3.50 
3.50 
3.50 
2.15 
2.15 
2.50 
3.X 
3.50 STØRSTE DIAMETER (mm) 
D.min 
682 
620 
645 
629 
654 
663 
656 
667 
680 
660 
642 
668 
634 
659 
643 
654 
617 
675 
681 
627 D 
686 
625 
650 
634 
659 
669 
662 
673 
687 
667 
650 
675 
642 
667 
651 
660 
623 
682 
688 
635 D.max 
7X 
640 
665 
650 
675 
685 
681 
692 
708 
688 
672 
697 
665 
690 
675 
679 
643 
702 
709 
658 DÆKBREDDE 
(mm) 
80 
89 
93 
95 
104 
108 
114 
121 
130 
142 
150 
108 
114 
121 
130 
150 STØRSTE 
DÆK­
BREDDE 
(mm) 
89 
99 
103 
106 
116 
120 
127 
134 
144 
158 
172 
120 
127 
134 
144 
172 
- Ct? -
BILAG VI 
METODE TIL MALING AF DÆKDIMENSIONER 
Dækket monteres på malefælgen og oppumpes til det af fabrikanten 
foreskrevne tryk(*). 
Det på fælgen monterede dæk konditioneres ved rumtemperatur i mindst 
24 timer. 
Trykket indstilles igen til den i punkt 1 anførte værdi. 
Dækkets største bredde mâles med passer i seks punkter med lige stor 
indbyrdes afstand, idet tykkelsen af beskyttelsesribber eller -bånd 
medregnes. Som dækkets største bredde regnes det største af de 
således fundne mål. 
Den udvendige diameter bestemmes ved måling af den største omkreds 
og division heraf med p (3,1416). 
(*) Dæktrykket kan ligeledes specificeres på følgende made: 
usKUQToreise 
KNALLERT 
STANDARD 
FORSTÆRKET 
MOTORCYKEL 
STANDARD 
FORSTÆRKET 
MOTOR­
CYKEL-
AFLEDEDE 4PR 
6PR 
8PR Hast ighedskategor i 
B 
B 
F, G, J, K, L, M, 
F, G, J, K, L, M, 
N, P. Q, R, S 
T. U, H, V 
F ti I P 
Q, R, S, T, U, H 
F ti I M Tryk 
bar 
2,25 
2,80 
2,25 
2,80 
3,30 
3,50 
4,00 
4,50 kPa 
225 
280 
225 
280 
330 
350 
400 
450 
For andre dæktyper pumpes op ti I det af fabrikanten angivne tryk 
--V5 -
BILAG VII 
FREMGANGSMADE VED BELASTNINGS-/HASTIGHEDSPRØVE*1) 
1. 
1.1 
1.2 FORBEREDELSE AF DÆKKET 
Et nyt dæk monteres på den af fabrikanten foreskrevne prøvefælg 
Dækket pumpes op til det i nedenstående tabel angivne tryk: 
OPPUMPNINGSTRYK VED PRØVE 
uæKuaTøreise 
KNALLERT 
STANDARD 
FORSTÆRKET 
MOTORCYKEL 
STANDARD 
FORSTÆRKET 
MOTOR­
CYKEL-
AFLEDEDE 4PR 
6PR 
8PR Hast ighedskategor i 
B 
B 
F, G, J, K 
L, M, N, P 
Q, R, S 
T, U, H, V 
F,G,J,K,L,M,N,P 
Q, R, S, T, U, H 
F, G, J, K, L, M Tryk 
bar 
2,50 
3,00 
2,50 
2,50 
3,00 
3,50 
3,30 
3,90 
3,70 
4,50 
5,20 kPa 
250 
300 
250 
250 
300 
350 
330 
390 
370 
450 
250 
Andre dæktyper pumpes op ti I det af dækfabrikanten angivne tryk. 
1.3 Fabrikanten kan, med begrundelse, anmode om brug af et andet 
oppumpningstryk end det under punkt 1.2 anførte. I sådanne tilfælde 
skal dækket oppumpes til dette tryk. 
(1) Indtil der er fastlagt ensartede prøveprocedurer for dæk til køretøjer, 
der er konstrueret ti I en maksimal hastighed på over 240 km/h, garanterer 
dækfabrikanten den tekniske tjeneste, at hans egne prøveprocedurer og 
-resultater er forsvarlige. 
-ku -
1.4 Dæk og hjul konditioneres ved prøverummets temperatur i mindst tre 
t i mer. 
1.5 Prøvetrykket indstilles på ny til det i punkt 1.2 eller 1.3 anførte. 
2. UDFØRELSE AF PRØVEN 
2.1 Dæk og hjul monteres på en prøveaksel og placeres hvilende mod 
ydersiden af en prøverulle med glat overflade og diameter 1,70 m ± 
1%, eller 2 m t IX. 
2.2 Prøveakslen påføres en belastning på 65% af: 
2.2.1 den belastning, der svarer til det på dæksiden anførte 
belastningstal ti I og med "H", 
2.2.2 den belastning, der svarer ti I en maksimumshastighed på 240 km/h for 
dæk i hastighedskategori "V" (jf. punkt 1.31.3 i bilag II). 
2.2.3 For knallertdæk (hastighedskategori B) benyttes en prøvebelastning 
på 65% ved en prøverulle med diameter 1,7 m og på 67% ved en 
prøverulle med diameter 2,0 m. 
2.3 Under hele prøven må dæktrykket ikke korrigeres, og prøve 
belastningen skal holdes konstant. 
2.4 Under prøven skal temperaturen i prøvelokalet holdes mellem 20 og 
30'C eller højere, såfremt fabrikanten indvilliger heri. 
2.5 Prøven skal gennemføres uden afbrydelse efter følgende anvisninger: 
2.5.1 Tid til overgang fra stilstand til første prøvehastighed: 20 
minutter. 
2.5.2 Første prøvehastighed: den for dæktypen foreskrevne maksimale 
hastighed, minus 30 km/h ved en prøverulle med diameter 2 m, eller 
minus 40 km/h ved en prøverulle med diameter 1,7 m, 
2.5.3 forøgelse af hastigheden skal ske i trin å 10 km/h, 
2.5.4 prøvens varighed ved hver hastighed: 10 minutter, 
2.5.5 samlet varighed af prøven: 1 time, 
2.5.6 største prøvehastighed: ved en prøverulle med diameter 2 m: 
dæktypens foreskrevne maksimale hastighed; ved en prøverulle med 
diameter 1,7 m: dæktypens foreskrevne maksimale hastighed minus 10 
km/h; 
2.5.7 For knallertdæk (hastighedskategori B) er prøvehastigheden 50 km/h; 
den samlede prøvetid er på 40 minutter fordelt med 10 minutter for 
overgangen fra stilstand ti I 50 km/h og 30 minutter ved 
prøvehastigheden. 
-ItfT-
3. ÆKVIVALENTE PRØVEMETODER 
Anvendes der en anden prøvemetode end den i punkt 2 beskrevne, ska 
dens ækvivalens godtgøres. 
-ut, -
BILAG VIII 
BELASTNINGSEVNENS VARIATION MED HASTIGHEDEN 
Maksimal 
hastighed 
(km/h) 
50 
60 
70 
80 
90 
100 
110 
120 
130 Ændring i belastningen (%) 
Fælgdiameter < 13 Fælgdiameter >. 13 
Hast ighedskode 
J 
+ 30 
+ 23 
+ 16 
+ 10 
+ 5 
0 
- 7 
- 15 
- 25 K 
+ 30 
+ 23 
+ 16 
+ 10 
+ 5 
0 
0 
- 6 
- 12 L 
+ 30 
+ 23 
+ 16 
+ 10 
+ 7.5 
+ 5 
+ 2.5 
0 
- 5 J 
+ 30 
+ 23 
+ 16 
+ 10 
+ 5 
0 
/ 
/ 
/ K 
+ 30 
+ 23 
+ 16 
+ 10 
+ 5 
0 
0 
/ 
/ L 
+ 30 
+ 23 
+ 16 
+ 10 
+ 7.5 
+ 5 
+ 2.5 
0 
/ M og N 
+ 30 
+ 23 
+ 16 
+ 10 
+ 7.5 
+ 5 
+ 2.5 
0 
0 P og 
derover 
+ 30 
+ 23 
+ 16 
+ 14 
+ 12 
+ 10 
+ 8 
+ 6 
+ 4 
- ui-
BILAG IX 
PRØVEMETODE TIL BESTEMMELSE AF DÆKKENES DYNAMISKE EKSPANSION 
1. FORMAL OG ANVENDELSESOMRÅDE 
1.1 Denne prøvemetode anvendes på nye motorcykeldæk af de i punkt 3.4.1 
anførte kategor ier. 
1.2 Dens formål er bestemmelse af dækkets maksimale ekspansion under 
påvirkning af centrifugalkraften ved den tilladte maksimale 
hast ighed. 
2. BESKRIVELSE AF METODEN 
2.1 Prøveaksel og -fælg kontrol les for, om den tilladte afvigelse på 
højst ± 0,5 mm i savel radial retning som i sideretningen, målt ved 
fælgkantens yderside, er overholdt. 
2.2 Opstilling til bestemmelse af dækkets omrids 
Der anvendes en hvilken som helst opstilling (kvadreret skærm, 
fotoapparat, projektører, m.v.), hvormed man tydeligt kan afgrænse 
det ydre omrids af et tværsnit af dækket i et plan, som indeholder 
omdrejningsaksen, og som går gennem det punkt, hvor slidbanen har 
størst deformation. 
Opstillingen skal give mindst mulig fortegning og medføre et 
konstant (og kendt) forhold (K) mellem det iagttagne omrids og 
dækket faktiske dimensioner. 
Med denne opstilling kan dækkets omrids i forhold til hjulets 
omdrejningsakse bestemmes. 
2.3 Periferihastigheden af dækkets slidbane, målt med stroboskop, må 
højst afvige ± 2% fra den maksimale hastighed, dækket må udsættes 
for. 
2.4 Anvendes en anden metode end denne, skal dens ækvivalens godtgøres. 
3. PRØVENS UDFØRELSE 
3.1 Under prøven skal temperaturen i prøvelokalet holdes mellem 20 og 30 
*C eller højere, såfremt fabrikanten indvilliger heri. 
3.2 Dækkene som afprøves, skal have gennemgået hastigheds-
/belastningsprøven efter bilag VII uden at have vist tegn på fejl. 
3.3 Dækket skal være monteret på et hjul, hvis fælg svarer ti I de 
normalt gældende forhold. 
3.4 Dækkenes oppumpningstryk (prøvetrykket) skal være i overensstemmelse 
med de i punkt 3.4.1 foreskrevne værdier. 
-u% 
3.4.1 Norma I dæk af diagonal- og bæltediagonal opbygning 
Hast igheds­
kategor i 
P/Q/R/S 
T/U/H/V Dækudførelse 
norma I 
normal Prøvetryk 
bar 
2,50 
2,90 kPa 
250 
290 
3.5 Enheden dæk/hjul konditioneres ved prøverummets temperatur i mindst 
3 timer. 
3.6 
3.7 Herefter Justeres trykket til det i punkt 3.4 foreskrevne tryk. 
Fælg og dæk monteres på prøveakslen, og det kontrolleres, at de kan k 
dreje frit. Dækket kan bringes i rotation med en motor, der virker 
på akslen, eller ved tryk mod en prøverulle. 
3.8 I løbet af 5 minutter accelereres hjulet uden afbrydelse op ti I den 
maksimale hastighed, dækket må udsættes for. 
3.9 Opstillingen til bestemmelse af dækkets omrids anbringes, så den 
står vinkelret på slidbanens drejning. 
3.10 Det kontrolleres, at slidbanens periferihastighed er lig dækkets 
maksimale hastighed ± 2%. Denne hastighed holdes i mindst 5 
minutter, hvorefter dækkets tværsnit i området med størst 
deformation optegnes. 
U*x -
4. 
4.1 BEDØMMELSE AF RESULTATERNE 
Den for enheden fælg/hjul foreskrevne grænseskabelon (dækskabelon) 
anbringes anbringes på den kvadrerede skærm (se nedennævnte 
eksempeI). 
Fælgkant 
Største bredde i brug (S max.) 
o co o. 
CO 
Under hensyntagen til bilag II, punkt 3.1.4 og 3.1.5, gælder 
følgende grænseværdier for dækskabelonen: 
Dækkets 
hastigheds- Største bredde H x 1,16 (mm) 
kategor i i brug 
P/Q/R/S S x 1,15 H x 1,10 
T/U/H S x 1,15 H x 1,13 
V S x 1,15 H x 1,15 
-<* -
4.1.1 Hovedmålene på dækskabelonen skal korrigeres for en eventuel 
deformation af dækkets projicerede omrids på skærmen forårsaget af 
den anvendte belysning. 
4.2 Omridset af det deformerede dæk ved den maksimale hastighed må ikke 
ligge uden for dækskabelonen. 
4.3 Der skal ikke udføres andre prøver på dækket. 
5. ALTERNATIVE PRØVEMETODER 
Hvis der anvendes andre metoder end den i punkt 2 omhandlede, skal 
det godtgøres, at de pågældende metoder opfylder prøvens formål. 
Zl -
BILAG X A 
OPLYSNINGSSKEMA FOR EN DÆKTYPE 
BEREGNET FOR TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives 
samtidig med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet) 
Løbenummer (tildeles af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af en dæktype til to- eller trehjulet motordrevet 
køretøj, skal ledsages af de oplysninger, der er nævnt i bilag I, punkt 1.1 
ti I 1.3.1, i dette kapitel. 
-•57 -
BILAG X B 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR DÆK 
BEREGNET FOR TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
MØNSTER 
Myndighed 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dateret 
Typegodkende I sesnr Udvidelse nr. 
1. Dækkets fabrikat eller handelsbetegnelse . 
2. Dæktype 
3. Fabr ikantens navn og adresse 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Dæk fremstillet til prøvning den 
6. Typegodkendelse meddelt/nægtet(*) 
7. Sted 
8. Dato 
9. Underskrift 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
- ST? -
BILAG XI 
FORSKRIFTER FOR MONTERING AF DÆK PA KØRETØJET 
Køretøjets dæk skal opfylde følgende krav: 
1. 
1.1 
2. Alle dæk på køretøjet skal være identiske hvad angår bilag II, punkt 
1.1.5. 
Dæk, som er monteret på samme akse 
bi lag II, punkt 1.1). skal være af samme type (se 
Dækkets maksimale belastning efter bilag I 
være lig følgende værdier: punkt 1.26, skal mindst 
- hvor der er monteret et dæk pr. aksel: det teknisk tilladte 
maksimale akseltryk 
- hvor der er monteret to enkeltdæk: 0,5 gange det teknisk 
tilladelige maksimale akseltryk 
- hvor der er monteret et sæt tvillingdæk: 0,54 gange det teknisk 
tilladelige maksimale akseltryk 
- hvor der er monteret to sæt tvillingdæk: 0,27 gange det teknisk 
tilladelige maksimale akseltryk som angivet af fabrikanten for 
den aksel, hvor dækket skal monteres, under hensyntagen til 
forskrifterne i bilag VIII 
Dækkets maksimale hastighed efter bilag II, punkt 1.28 (normaldæk og 
knallertdæk) skal mindst være lig køretøjets konstruktivt bestemte 
maksimale hastighed, iberegnet den tilladte afvigelse i den løbende 
produktion, under hensyntagen til forskrifterne i bilag VIII. 
Dæk, som er typegodkendt til motordrevet køretøj af klasse M-j og 
N-|, kan ligeledes monteres på trehjulet motorcykler. Motorcykeldæk 
kan tillige monteres på knallerter. 
Køretøjsfabrikanten specificerer dæktypen(-typerne) efter 
forskrifterne i dette kapitel. Denne dæktype (disse dæktyper) skal, 
når den (de) produceres af dækfabrikanten inden for den 
dimensionstolerance, der tillades i henhold til punkt 3.1.4, 3.1.5 
og 3.3 i bilag II, kunne bevæge sig frit, når hjulet sidder på 
plads. 
Dæk på knallert med begrænset ydeevne, som defineret i noten til 
bilag I til direktiv 92/61/EØF om standardtypegodkendelse af to- og 
trehjulet motordrevne køretøjer, kan på grund af de særlige 
anvendelsesforhold være af en anden type end dem, der er omfattet af 
bestemmelserne i dette kapitel. Det forudsættes dog, at det over for 
den for typegodkendelsen ansvarlige myndighed godtgøres, at de 
monterede dæk er egnede ti I de forhold, køretøjet skal anvendes 
under. 
-& -
BILAG XII A 
OPLYSNINGSSKEMA 
VEDRØRENDE EN TYPE TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
FOR SA VIDT ANGÅR MONTERING AF DÆK 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives 
samtidig med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet) 
Løbenummer (påføres af ansøgeren) 
Ansøgningen om typegodkendelse af to- eller trehjulet køretøj for så vidt 
angår montering af dæk, skal ledsages af de oplysninger, der er nævnt under 
afsnit A i bilag II til direktiv 92/61/EØF af 30.6.1992, punkt 
0.1 
0.2 
0.4 til 0.6 
2.3 til 2.3.2 
4.6 
5.2 til 5.2.3 
Der kræves endvidere følgende oplysninger: 
- Symbol for den mindste hastighedskategori, der er forenelig med 
køretøjets teoretiske konstruktivt bestemte maksimale hastighed. 
\ 
- Det mindste belastningstal, der er foreneligt med det største 
akseltryk. 
-«SS-
BILAG XI I B 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
FOR SA VIDT ANGÅR MONTERING AF DÆK 
Myndighed 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dateret 
Typegodkende I sesnr Udvidelse nr. 
1. Køretøjetsfabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Køretøjets type 
3. Fabr ikantens navn og adresse 
Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
Køretøjet fremstillet til prøvning 
den 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet(*) 
7. Sted 
8. Dato 
9. Underskrift 
(*) Det ikke gældende overstreges 
-ft-
KAPITEL 2 
LYGTER OG LYSSIGNALER 
TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
BILAG I 
ALMINDELIGE FORSKRIFTER FOR TYPEGODKENDELSE 
AF LYGTE ELLER LYSSIGNAL 
FOR TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
1 I dette kapitel forstås ved 
"type lygte eller lyssignal", 
anordninger som ikke indbyrdes afviger på følgende væsentlige punkter: 
1.1 fabrikat eller handelsnavn; 
1.2 specifikationer af det optiske system; 
1.3 tilstedeværelse eller fravår af dele som kan ændre de optiske 
egenskaber ved refleksion, refraktion eller absorption og/eller 
deformation under anvendelsen; 
1.4 anvendelse til henholdsvis højrekørsel, venstrekørsel eller begge. 
2 Ansøgning om typegodkendelse af lygte eller lyssignal 
2.1 Ansøgning om typegodkendelse af anordning i overensstemmelse med 
bestemmelserne i artikel 3 i Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 
1992 om typegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer 
skal blandt andet indeholde angivelse af: 
2.1.1 de(n) funktion(er), hvortil anordningen er bestemt; 
2.1.2 for forlygter, om disse er konstrueret til både venstre- og 
højrekørsel eller kun til den ene af disse færdselsretninger; 
2.1.3 for retninlgsvisere: kategori. 
2.2 For hver anordning, som søges typegodkendt, skal ansøgningen vare 
bilagt: 
2.2.1 tegninger i tre eksemplarer, tilstrækkeligt detaljerede til at typen 
kan identificeres, og med angivelse af geometrisk placering på 
køretøjet, samt hvilken observâtionsretning, der under prøverne skel 
danne referenceakse (i det vandrette plan: H * 0, i det lodrette plan: 
V = 0), og hvilket punkt, der skal danne referencecentrum ved 
prøverne; for forlygter skal der være en snittegning i lodret (aksialt 
plan) samt en tegning af anordningen set forfra, i påkommende tilfalde 
med angivelse af lygteglassets riller; i tegningerne skal 
- s* -
endvidere være angivet, hvor der er afsat plads til påføring af den 
påbudte godkendelsesmærkning, samt, i givet fald, ekstra symboler i 
forhold til denne mærknings firkant; 
2.2.2 en kortfattet teknisk beskrivelse, navnlig med angivelse af de(n) 
pågældende lygtekategori(er). 
2.3 Ansøgeren skal medsende to prøver af anordningen, som søges 
typegodkendt. 
3 Supplerende forskrifter for mærkning og påskrifter på anordningerne 
3.1 Anordningen skal være forsynet med følgende påskrifter, som skal være 
letlæselige og uudslettelige: 
3.1.1 fabrikat eller handelsnavn; 
3.1.2 angivelse af de(n) pågældende kategori(er) af lamper; 
3.1.3 typegodkendelsesmærket i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 
8 i Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992 om typegodkendelse af 
to- og trehjulede motordrevne køretøjer. På forlygter skal dette mærke 
være placeret på lygteglasset eller lygtehuset (reflektoren anses for 
lygtehus). Kan lygteglasset ikke adskilles fra lygtehuset, er 
placering på lygteglasset tilstrækkelig. Denne placering er angivet i 
tegningerne omhandlet i punkt 2.2.1 ovenfor. 
4 Typegodkendelse af en anordning 
4.1 Når der indgår to eller flere lygter i samme anordning, kan 
typegodkendelse kun meddeles, såfremt hver af disse lygter 
tilfredsstiller bestemmelserne i dette kapitel. 
5 Mindstekrav til undersøgelse ved producentens kvalitetskontrol 
5.1 I mekanisk og geometrisk henseende skal kravene til produktionens 
overensstemmelse anses for at være opfyldt, såfremt der ikke 
forekommer afvigelser udover uundgåelige variationer i produktionen. 
-*•)-
5.2 Med hensyn til fotometriske egenskaber skal tilfældigt udtagne enheder 
forsynet med standardglødelampe anses for at være i overensstemmelse, 
såfremt de ikke ved nogen af prøverne udviser afvigelser på mere end 
20% i ugunstig retning fra de i dette kapitel foreskrevne værdier, 
medmindre særlige forskrifter herfor er givet i tillægget vedrørende 
den pågældende anordning. 
Såfremt prøveresultaterne ikke opfylder forskrifterne, skal prøverne 
gentages med den pågældende enhed monteret med en anden 
standardgledelampe. 
5.3 For hver type anordning er indehaveren af godkendelsen forpligtet til 
at udføre mindst de følgende prøver med passende intervaller. Prøverne 
skal udføres i overensstemmelse med forskrifterne i dette kapitel. 
Enhver udtaget stikprøve, som udviser manglende overensstemmelse med 
en prøve, skal give anledning til udtagelse af endnu en stikprøve og 
gentagelse af prøven. Producenten skal træffe alle nødvendige 
foranstaltninger til at sikre, at produktionen bringes i 
overensstemmelse. 
5.4 Prøvernes art 
Afprøvningen gælder anordningernes fotometriske egenskaber. 
5.5 Prøvemetoder 
5.5.1 Afprøvningen skal i almindelighed ske efter de i dette kapitel 
beskrevne metoder. 
5.5.2 Ved nogle af de af producenten udførte prøver kan ækvivalente metoder 
dog anvendes, efter at disse er godkendt af den myndighed, der har 
ansvaret for typegodkendelsesprøverne. Det påhviler producenten at 
godtgøre, at de anvendte metoder er ækvivalente med de i dette kapitel 
foreskrevne. 
5.5.3 Såvel ved afprøvning efter punkt 5.5.1 som 5.5.2 skal foretages en 
korrekt kalibrering af det anvendte prøvemateriel, som skal 
sammenholdes med målinger udført af en kompetent myndighed. 
5.5.4 I alle tilfælde skal der anvendes referencemetoder, som foreskrives i 
dette kapitel, navnlig ved administrativ kontrol og prøveudtagning. 
- 6C -
5.6 Prøveudtagning 
Prøverne skal udtages på tilfældig måde af et ensartet parti. Ved 
ensartet parti forstås en samling anordninger af samme type, bestemt 
efter producentens produktionsmetoder. 
5.7 Målte og aflæste fotometriske data 
De udtagne stikprøver skal underkastes de fotometriske målinger, der 
foreskrives i de pågældende punkter i dette kapitel. 
5.8 Kriterier for godkendelse af stikprøven 
Producenten skal foretage statistisk bedømmelse af prøveresultaterne 
og sammen den godkendende myndighed fastlægge kriterier for, at 
produktionen kan godkendes som værende i overensstemmelse med 
specifikationerne. 
Disse kriterier skal vælges således, at der i et 95% konfidensinterval 
er en sandsynlighed på mindst 0,95 for, at de i punkt 6 nedenfor 
foreskrevne prøver kan gennemgås tilfredsstillende. ) 
6 Mindste krav til de undersøgelser, som kan foretages af den kompetente 
myndighed ved kontrol af produktionens overensstemmelse 
6.1 De i punkt 5.1 og 5.2 ovenfor angivne forskrifter skal være gældende. 
6.2 Serieproduktionen skal ikke anses for at være i uoverensstemmelse med 
specifikationerne, såfremt der ved brug af den i figur 1 i tillægget 
til dette bilag skematisk fremstillede prøveudtagningsprocedure på den 
ene anordning fra første stikprøve måles afvigelser i ugunstig retning 
på over 20%, men ikke over 30%, og såfremt den anden anordning i 
stikprøve A og begge anordninger i stikprøve B opfylder forskrifterne 
i punkt 5.2 ovenfor. 
6.3 Produktionen skal anses for at være i uoverensstemmelse, og 
producenten anmodes om at bringe produktionen i overensstemmelse med 
kravene i dette kapitel, såfremt afprøvningen efter punkt 6.2 ovenfor 
har vist uacceptable afvigelser: 
) 
6.3.1 for flere end én anordning fra stikprøve A og stikprøve B, eller 
- CI -
6.3.2 for begge anordninger fra stikprøve A eller stikprøve B, eller 
6.3.3 såfremt måleværdierne for den ene eller begge anordningerne fra 
stikprøve A eller stikprøve B afviger mere end 40% i ugunstig retning 
fra den foreskrevne værdi, eller 
6.3.4 såfremt måleværdierne for én anordning fra stikprøve A eller stikprøve 
B ikke afviger mere end 20% i ugunstig retning, men resultaterne for 
den anden anordning i stikprøven afviger over 40% i ugunstig retning 
fra den foreskrevne værdi. 
6.4 I tilfælde, hvor forholdene i punkt 6.3 ovenfor gør sig gældende, skal 
der inden for to måneder på ny på tilfældig måde udtages en stikprøve 
bestående af to anordninger fra et nyligt fremstillet parti. Er 
resultaterne for disse to anordninger ikke i overensstemmelse med 
forskrifterne i punkt 5.2 ovenfor, skal bestemmelserne i artikel 10 i 
Rådets direktiv 92/61/EØF om typegodkendelse af to- og trehjulede 
motordrevne køretøjer anvendes. 
6.5 Produktionen skal anses for at være i uoverensstemmelse og artikel 10 
i førnævnte direktiv anvendes, såfremt resultaterne af prøvetagningen 
beskrevet i fig. 1 i tillægget til dette bilag ikke opfylder 
forskrifterne i punkt 6.2 og 6.3 ovenfor. 
-G>7 -
TILLÆG 
Stikprøve A 
2 anordninger udtages 
på tUfal^g ,*-&£, første stikprøve 
A tilfældigt udtagne 
anordninger adskilt i 
to stikprøver A og B Stikprøve B 
2 anordninger udtages 
pi tilfældig mide 
* 
A •• 
^ 
0> 
> 
a 
D (/> 
cu 
u 
CU 
O) •> 0J[0J SLUT 8 
der fortsættes med stikprøve B 
SLUT 0 0 
-^ HQI no 
10 
CJ9( "S 
** TJD 
> LPJ £Q Producenten pilægges 
at korrigere sin 
produktion 
Ny stikprøve inden 
to maneder w-10 0 
10 10 
"ol F7 
KO 
16 TO A 
_0j g 
Anden stikprøve pa to 
tilfældigt udtagne anortjninger (O 
< 
xïolïô eller ol lo 
M Q]{20] 
<o 
IS 20N 
-• ^G; £ôi ->: -Inddragelse af 
typegodkendelse KEô]'@ 
B@ * 
.-..j 
Betyder at anordningen opnir mindst (80-x)% af maksimalværdierne 
ikke opnar over (120-x)% af maksimalværdierne 
Figur 1 
- 63 -
BILAG II 
FORSKRIFTER FOR TYPEGODKENDELSE AF POSITIONSLYGTER, 
BAGLYGTER, STOPLYGTER, RETNINGSVISERBLINKLYGTER, 
NUMMERPLADELYGTER, 
TÂGEFORLYGTER, TÂGEBAGLYGTER, 
BAKLYGTER OG REFLEKSANORDNINGER 
PÅ TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
Definitioner 
De i Rådets direktiv 93/..../EØF af om montering af lygter og 
lyssignaler på to- og trehjulede motordrevne køretøjer gengivne 
definitioner skal være gældende. 
2 Oplysninger, som supplerer godkende1sesmærket for 
retningsviserblinklygte 
2.1 Retningsviserblinklygte skal være påført et nummer, som angiver, om 
der er tale om forreste (kategori 11) eller bageste (kategori 12) 
retningsviserblinklygte; nummeret skal være anbragt nær 
typegodkendelsesmærkets firkant og ud for godkendelsesnummeret; 
2.2 retningsviserblinklygte, som til den ene side ikke har den mindste 
lysstyrke indtil en vinkel H = 80°, som foreskrives i punkt 4.7.1, 
skal over firkanten med godkendelsemærket være påført en vandret pil, 
som vender til den side, hvor mindste lysstyrke efter punkt 4.7.1 
opnås indtil en vinkel af mindst H = 80°. 
Almindelige forskrifter 
Anordningerne skal være således konstrueret og fremstillet, at de 
under normal brug, uanset de vibrationer, de er udsat for, fungerer 
fejlfrit og bevarer de egenskaber, der foreskrives i dette bilag. 
Styrke af det udsendte lyB 
I referenceaksen skal styrken af det lys, der afgives af hver af de to 
anordninger, mindst være lig minimumværdien og højst lig 
maksimumværdien. De angivne maksimumværdier må ikke overskrides i 
nocjen retning. 
- 6k -
min. (cd) max. (cd) 
4.1 Baglygte 4 12 
4.2 Positionelygte 4 60 
4.3 Stoplygte 40 100 
4.4 Retningsviserblinklygte: 
4.4.1 forreste (kategori 11) 90 700<*) 
(se tillæg 1) 
4.4.2 bageste (kategori 12) 50 200 
(se tillæg 1) 
4.5 Uden for referenceaksen skal styrken af det afgivne lys inden for de i 
diagrammerne i tillæg 1 fastsatte vinkelfelter og i hver retning 
svarende til punkterne i lysfordelingsdiagrammet i tillæg 2 være 
mindst lig det i punkt 4.1 til 4.4 ovenfor anførte minimum, ganget med 
den procentdel, som i diagrammet er angivet for den pågældende | 
retning. 
4.6 Uanset det i punkt 4.1 ovenfor anførte er en maksimal lysstyrke på 60 
cd tilladt for baglygter og stoplygter indbygget i hinanden, under et 
plan som hælder 5° nedefter. 
4.7 Herudover gælder følgende: 
4.7.1 i hele det i tillæg 1 fastlagte felt skal styrken af det afgivne lys 
være mindst lig 0,05 cd for baglygter og positionslygter, og mindst 
lig 0,3 cd for stoplygter og retningsviserblinklygter; 
4.7.2 såfremt en baglygte er sammenbygget med en stoplygte, eller de to 
lygter er indbygget i hinanden, skal forholdet mellem de faktisk målte 
lysstyrker af de to lygter, når disse begge er tændt, og styrken af 
baglygten, når denne er tændt alene, være mindst 5:1 i de elleve 
målepunkter, som er fastlagt i tillæg 2, og som befinder sig i feltet 
begrænset af de lodrette linjer gennem 0°V / ± 10°H og de lodrette 
linjer gennem ± 5°/0°H i lysfordelingsdiagrammet; } 
4.7.3 forskrifterne i tillæg 2, punkt 2.2 om lokale styrkevariationer skal 
være overholdt. 
4.8 Lysstyrken skal måles medens den pågældende lygte lyser konstant. For 
blinklygter skal man påse, at overophedning af lygten undgås. 
(*) Gælder kun i området mellem de to lodrette linjer gennem V = 0°/H 
= + 5° og to vandrette linjer gennem V = + 10°/H = 0°. I alle 
andre retninger gælder et maksimum på 400 cd. 
-is-
4.9 I bilag 2, som der henvises til i punkt 4.5 ovenfor, er angivet, 
hvilke målemetoder der skal anvendes. 
4.10 Nummerpladelygter skal opfylde forskrifterne i tillæg 3. 
5 Fremgangsmåde ved prøverne 
5.1 Alle målinger skal udføres med en farveløs standardlampe, som skal 
være af en art, som er beregnet for lygten, og som afgiver den for den 
pågældende lampe foreskrevne lysstyrke. 
5.2 De lodrette og vandrette kanter af lygtens lysflade skal bestemmes og 
målangives i forhold til dens referencecentrum. 
Tågeforlygter og tågebaglygter 
Forskrifterne i direktiv 76/762/EØF om tågeforlygter, samt i direktiv 
77/53I/EØF om tågebaglygter skal være gældende herfor. 
Baklygter 
Forskrifterne i direktiv 77/539/EØF om baklygter skal være gældende 
herfor. 
8 Refleksanordninger 
8.1 Pedalreflekser 
8.1.1 Refleksanordningerne skal være udformet således, at de kan indskrives 
i en firkant med et forhold mellem sidelængderne på < 8. 
8.1.2 Den reflekterende flade af hver af de fire pedalreflekser skal være 
mindst 8 cm^. 
8.2 Andre refleksanordninger 
Herfor gælder forskrifterne i direktiv 76/757/EØF om 
refleksanordninger. 
- u -
TILLÆG 1 
MINDSTE LODRETTE (H) OG VANDRETTE (V) VINKLER 
FOR RUMLIG LYSFORDELING 
1. Positionslys fortil 
V - + 15V-10* 
2. Baglygter 
V - + 15V-10* 
køretøj 
referenceakse referenceakse 
/.V.".V.".V.."V.V.V.' 
H = 80 /0£$£^ 
H = 80* H = 80' 
3. Forreste og bageste retningsviserblink 
v - ± 15° 
2-hjulet H = 80° 
H = 20° H = 8CP 
• H = 20e 
3-hjulet referenceakser 
A. Stoplygter 
V - + 15V-10' ^wwm^i 
E = 45° køretøj 
referenceakse 
BILAG 2 
FOTOMETRISKE MALINGER 
1 Målemetoder 
1.1 Ved fotometriske målinger skal forstyrrende reflekser undgås ved 
passende afdækning. 
1.2 I tilfælde af tvistigheder om måleresultaterne, skal disse udføres på 
sådan måde at: 
1.2.1 måleafstanden er bestemt efter loven om omvendt proportionalitet med 
afstandens kvadrat; 
1.2.2 måleapparaturet er således, at modtagerens vinkelåbning, set fra 
lygtens referencecentrum, er mellem 10 bueminutter og én grad; 
1.2.3 at kravet om lysstyrke i en bestemt observationsretning er opfyldt i 
en retning, der højst afviger en kvart grad fra observationsretningen. 
Diagram over rumlig standardlysfordeling 
10 -20-
10- •20 -20 
-70 •20 110 * 
35 90 -100 — 90 35 
10- 20 
10»-20-
20 20- 10 * 
-20 
20* 10« 0° 5° 10' 20' 
H 
2.1 Retningen H « 0° og V = 0° svarer til referenceaksen (på køretøjet er 
retningen vandret, parallel med køretøjets midterplan i 
længderetningen og vender den vej, der svarer til den påbudte 
synlighed). Den går gennem referencecentrum. Værdierne i diagrammet 
angiver mindste tilladte lysstyrke i de forskellige retninger som % af 
den for hver lygte foreskrevne minimumstyrke i aksens retning (altså 
retningen H * o° og V = 0°). 
-kg -
2.2 Inden for en maske af det ved gitteret i punkt 2 skematisk angivne 
lysfordelingsffcit skal lysfordelingen stort set være ensartet; således 
er lysstyrken i hver maske, der afgrænses af linjerne i gitteret, 
mindst lig det minimum, der er angivet i procentdeller mindste værdi 
som er til rådighed) på de af gitterets linjer, der omgiver den 
pågældende retning. 
- (A -
BILAG 3 
FOTOMETRISKE MALINGER PÅ 
NUMMERPLADELYGTE 
Område som skal være belyst 
Lygten kan være af kategori 1 eller 2. Lygter af kategori 1 skal være 
konstrueret således, at de belyser et område på mindst 130 x 240 mm, 
og lygter af kategori 3 skal belyse et område på mindst 200 x 280 mm. 
Lysets indfaldsvinkel 
Producenten af lygten fastsætter monteringsforskrifter for lygten i 
forhold til monteringsfladen for nummerpladen; lygten skal være 
placeret således, at ingen del af det område, der skal belyses, bliver 
belyst med en indfaldsvinkel til overfladen af nummerpladen på over 
82°, idet vinklen måles til den ende af lygtens lysflade, der er 
længst fra nummerpladens overflade. Er der flere end én optisk enhed, 
gælder dette krav kun for den del af nummerpladen, der skal belyses af 
den pågældende optiske enhed. 
Lygten skal være konstrueret således, at intet lys er bagudrettet, med 
undtagelse af rødt lys i tilfælde, hvor lygten er kombineret med en 
baglygte. 
Målemetode 
Luminansen måles på et stykke rent, hvidt trækpapir med en diffus 
refleksionsfaktor på mindst 70%, som har samme mål som nummerpladen, 
er placeret på samme plads som denne normalt vil skulle optage, og er 
2 mm foran dens anlægsflade. 
Luminansen måles vinkelret på papirets overflade i de i skitsen punkt 
4 nedenfor angivne punkter, idet hvert punkt repræsenterer et 
cirkulært felt med diameter 25 mm. 
-K> -
Fotometriske specifikationer 
Luminansen skal være mindst 2 cd/m2 i hvert af de nedenfor fastlagte 
målepunkter. 
280 
25 
40 
40 
25 240 
I 130 
25* 65 » 60 • 65 «25 25 
75 
75 
25 • % 
1 1 » 
1 200 
25I 80 I 70 I 80 125 
Fig. 1 Fig. 2 
Målepunkter for 
kategori 1 Målepunkter for 
kategori 2 
Gradienten af luminansen mellem størrelserne Bl og B2, målt i to 
vilkårlige punkter 1 og 2, som vælges blandt de ovenfor beskrevne, 
må ikke være over 2 x B0/cm, idet B0 er den mindste luminans 
målt i de forskellige målepunkter, altså 
B2 - Bl 
afstand 1 - 2 i cm < 2 x B0/cm 
TILLÆG 4 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR EN TYPE 
- POSITIONSLYGTE 
- BAGLYGTE 
- STOPLYGTE 
- RETNINGSVISERBLINKLYGTE 
- NUMMERPLADELYGTE 
- TÅGEFORLYGTE 
- TÅGEBAGLYGTE 
- BAKLYGTE 
- REFLEKSANORDNINGf1) 
FOR TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
(skal vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, såfremt denne 
indsendes uafhængigt af ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet) 
Fortløbende nr. (vælges af ansøgeren: 
Ansøgning om typegodkendelse af positionslygte, baglygte, stoplygte, 
retningsviserblinklygte, nummerpladelygte, tågeforlygte, tågebaglygte, 
baklygte og refleksanordning (*) for to- eller trehjulede motordrevne 
køretøjer skal indeholde følgende oplysninger: 
1. Fabrikat eller handelsnavn: 
2. Producentens navn og adresse: 
3. Navn og adresse på producentens eventuelle repræsentant: 
4. Anordningens type og egenskaber: 
5. Antal og kategori af lamper, som er monteret i den anordning, der 
søges typegodkendt : 
6. Vedlagte tegning nr angiver de geometriske monteringsforhold 
på køretøjet af den lygte, der søges typegodkendt. Endvidere angives 
lygtens referenceakse og placering af omkredsen af dens lysflade. 
(1) Det ikke gældende overstreges. 
n -
TILLÆG 5 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR 
- POSITIONSLYGTE 
- BAGLYGTE 
- STOPLYGTE 
- RETNINGSVISERBLINKLYGTE 
- NUMMERPLADELYGTE 
- TÅGFORELYGTE 
- TÅGEBAGLYGTE 
- BAKLYGTE 
- REFLEKSANORDNING*1) 
FOR TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
MODEL 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dateret 
Typegodkendelsesnr Udvidelse nr 
1. Anordningens mærke 
2. Anordningens type 
3. Producentens navn og adresse 
4. Navn og adresse på producentens eventuelle repræsentant 
5. Lygten indgivet til prøvning den 
6. Typegodkendelse meddelt/nægtet(1) 
7. Sted 
8. Dato 
9. Underskrift 
(1) Det ikke gældende overstreges. 
- -n-
BILAG III 
FORSKRIFTER FOR TYPEGODKENDELSE AF LYGTER 
MED GLØDE- ELLER HALOGENLAMPKR 
FOR HER- OG/ELLER FJERNLYS (FORLYGTER) 
PÅ TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
Definitioner 
De i bilag I til Rådets direktiv 93/ /EØF af om montering af 
lygter og lyssignaler på to- og trehjulede motordrevne køretøjer 
anførte definitioner skal være gældende. 
2 Forlygter 
Der skelnes mellem 
2.1 Forlygter til knallerter (se bilag III-A) 
2.1.1 med lamper med enkelt glødetråd 15 W (kategori S3) 
2.1.2 med totrådslampe 15/15 W (kategori S4) 
2.1.3 med halogenlampe med én glødetråd 15 W (kategori HS2 ) 
2.2 Forlygter til to- og trehjulede motorcykler 
(Se bilag III-B og III-C) 
2.2.1 med totrådslampe 25/25 W (kategori SI) 
2.2.2 med totrådslampe 35/35 W (kategori S2) 
2.2.3 med totrådshalogenlampe 35/35 W (kategori HS^ 
-14-
BILAG III-A 
FORLYGTER TIL KNALLERTER 
1 Almindelige forskrifter 
1.1 Forlygter skal være således konstrueret og fremstillet, at de under 
normal brug, uanset de vibrationer de kan blive udsendt for, 
bibeholder deres funktion og de egenskaber, der foreskrives i dette 
tillæg. 
1.2 De dele, der er bestemt til at fastholde lampen, skal være udformet 
således, at man selv i mørke sikkert kan isætte lampen korrekt. 
2 Særlige forskrifter 
2.1 Lygteglassets korrekte position i forhold til det optiske system skal 
være mærket på tydelig måde og skal være fastholdt, således at lampen 
ikke kan dreje sig under drift. 
2.2 Til kontrol af forlygtens lys benyttes en måleskærm som beskrevet i 
tillæg 2 hhv. 3, og en standardlampe med glat, farveløst glas, 
svarende til en de i bilag III, punkt 2.1 fastlagte kategorier. 
Standardlamper skal være kalibreret til den referencelysstrøm, som 
gælder for sådanne lamper efter det relevante tekniske datablad (se 
bilag IV). 
2.3 Nærlyset skal være så skarpt afgrænset, at korrekt justering gennem 
denne afgrænsning er praktisk mulig. Afgrænsningen skal være praktisk 
talt vandret og så retlinjet som muligt over en vandret længde på 
mindst ± 900 mm, målt i en afstand af 10 m (for halogenlamper: længde 
mindst ± 2250 mm, målt i en afstand af 25 m; se tillæg 3). Når 
forlygterne er justeret i overensstemmelse med anvisningerne i tillæg 
1, skal de opfylde de der anførte krav. 
2.4 Lysfordelingen må ikke frembyde uensartethed i sideretningen, der kan 
nedsætte synligheden. 
2.5 Belysningen af den i punkt 2.2 anførte skærm skal måles med en 
lysmåler, hvis lysfølsomme overflade skal være indeholdt i et kvadrat 
med sidelængde 65 mm. 
- -H -
Supplerende krav ved undersøgelser, som kan foretages af de kompetente 
myndigheder ved kontrol af produktionens overensstemmelse 
Målinger af fotometriske specifikationer på forlygter, der udtages 
efter de de almindelige regler for kontrol af produktionens 
overensstemmelse, skal begrænses til punkterne LH - RH-L 300 - V 300 -
R 300 - R 600 - L 600 (se figuren i tillæg 2). 
-'H -
TILLÆG 1 
FOTOMETRISKE PRØVER PÅ LAMPER AF KATEGORI S3 OG S4 
1 Ved målingerne skal måleskærmen (se nedenstående illustration) være 
placeret i en afstand af 10 m foran lygten og vinkelret på 
forbindelseslinjen mellem lampens fjernlysglødetråd og punktet HV; 
linjen H-H skal være vandret. 
2 Forskrifter for nærlyset 
2.1 I sideretningen skal forlygten være rettet således, at lysbundtet er 
mest muligt symmetrisk om linjen V-V 
2.2 Lodret skal forlygten være indstillet således, at afgrænsningen er 100 
mm over linjen H-H. 
2.3 Når forlygten er indstillet efter forskrifterne i punkt 2.1 og 2.2. 
ovenfor, skal lysstyrken være følgende: 
2.3.1 på linjen H-H og derover: højst 2 lux; 
2.3.2 på en linje 300 mm under linjen H-H og i en bredde af 900 mm på hver 
side af den lodrette linje V-V: mindst 8 lux; 
2.3.3 på en linje 600 mm under linjen H-H og i en bredde af 900 mm på hver 
siden af den lodrette linje V-V: mindst 4 lux. 
3 Forskrifter for fjernlyset (i påkommende tilfælde) 
3.1 Når forlygten er justeret efter forskrifterne i punkt 2.1 og 2.2 
ovenfor, skal den opfylde følgende krav til lysbundtet fra fjernlyset: 
3.1.1 skæringspunktet (HV) af linjerne H-H og V-V skal være inden for 
isoluxkurven 80% af maksimal lysstyrke; 
3.1.2 den maksimale lysstyrke (Emax) fra fjernlyset må ikke være under 50 
lux; 
3.1.3 fra punktet HV og vandret til højre og til venstre skal lysstyrken 
fra fjernlyset være mindst lig Emax/4 indtil en afstand af 0,90 m. 
- v> -
MÅLESKÆRM 
Figur 
Afgrænsningslinje 
W |LH 
"Ç T 8-
Ol 
(_ 300 
o o 
L. 600 
500 HV 
3T 
V 300 
•**+• 
V !»00 RH I H 
R 300 
* éoo 
(mål er angivet i mm ved en afstand på 10 m) 
- •?& -
TILLÆG 2 
FOTOMETRISKE MÅLINGER PÅ HALOGENLAMPER AF KATEGORI HS-
Ved målingerne skal måleskærmen (se nedenstående figur) være anbragt i 
en afstand af 25 m foran forlygten, således at denne er vinkelret på 
linjen mellem lampens glødetråd og punkt HV; linjen H-H skal være 
vandret. 
I sideretningen skal lygten være rettet således, at lysbundtet er 
symmetrisk fordelt omkring linjen V-V. 
Lodret skal forlygten være indstillet således, at afgrænsningen er 250 
mm under linjen H-H. Lygtens position skal i øvrigt være så vandret 
som muligt. 
Med lygten indstillet efter forskrifterne i punkt 2 og 3 ovenfor, skal 
følgende betingelser være opfyldt: 
Målepunkter LysBtyrke E/lux 
Hver punkt på og over 
linjen H-H < 0,7 
Hvert punkt på linjen 35L-35R 
undtagen 35V > 1 
Punktet 35V > 2 
Hvert punkt på linjen 25L-25R > 2 
Hvert punkt på linjen 15L-15R > 0,5 
-ri -
MÅLESKÆRM 
Figur 
5. måleskærm 
ft 
i \ Si 
:À___ 
?<L 
o 
c 22SO 
3000 liY_ 
|25v Afgrænsningsijinie 
:250 rs=_ 
25« 
*5* 
(mål er angivet i mm ved en afstand på 25 m) 
TILUBG 3 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR EN FORLYGTETYPE 
TIL KNALLERTER 
(vedlægges typegodkendelsesansøgningen, såfremt denne indsendes 
uafhængigt af ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet) 
Fortløbende nr. (påføres af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af forlygte til knallert skal indeholde følgende 
oplysninger: 
1. Fabrikat eller handelsnavn: 
2. Producentens navn og adresse : 
3. Navn og adresse på producentens eventuelle repræsentant: 
4. Type og specifikationer på forlygte, der søges typegodkendt: .... 
-S( -
TILLÆG 4 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR FORLYGTE 
TIL KNALLERT 
MØNSTER 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dateret 
Typegodkendelse nr Udvidelse nr. 
1. Forlygtens mærke: 
2. Forlygtens type: 
3. Producentens navn og adresse 
4. Navn og adresse på producentens eventuelle repræsentant 
5. Forlygten indgivet til prøvning den 
6. Typegodkendelse meddelt/afslået<1) 
7 . Sted : , 
8. Dato: 
9. Underskrift : 
(1) Det ikke gældende overstreges. 
- 82 -
BILAG III-B 
FORLYGTER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER 
MED SYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS 
MONTERET MED GLØDELAMPER 
1 Supplerende forskrifter for mærkning og påskrifter på særlige 
anordninger 
1.1 Forlygterne skal være forsynet med påskriften "MB" (symbol for nærlys) 
på letlæselig og uudslettelig måde, placeret ved godkendelsesnummeret. 
1.2 Alle forlygter, hvis konstruktion umuliggør samtidig tænding af 
glødetråden for nærlys og for enhver anden lyskilde, med hvilken de 
kan være sammenbygget, skal være mærket med en skråstreg (/) efter 
symbolet (MB) for nærlys i godkendelsesmærket. 
2 Almindelige forskrifter 
2.1 Hvert undersøgt eksemplar skal skal opfylde specifikationerne i punkt 
3 nedenfor. 
2.2 Forlygter skal være konstrueret og fremstillet således, at de ved 
normal brug uanset de vibrationer, de kan udsættes for, stadig vil 
fungere korrekt og bibeholde de foreskrevne egenskaber. 
2.2.1 Forlygter skal være forsynet med en anordning, der muliggør, at de kan 
justeres på køretøjet i overensstemmelse med de regler, der gælder 
herfor. En sådan anordning kan udelades på forlygteenheder, hvor 
reflektor og lygteglas ikke kan adskilles, såfremt brugen af sådanne 
lygter er begrænset til køretøjer, på hvilke indstilling af 
w forlygterne kan ske på anden måde. 
Såfremt forlygter kun er beregnet til fjernlys og forlygter kun 
beregnet til nærlys hver er forsynet med en særskilt lampe og er 
sammenbygget eller indbygget i hinanden i én samlet enhed, skal 
justeranordningen tillade korrekt justering af hvert af de optiske 
systemer for sig. 
-S3-
2.2.2 Dog gælder disse forskrifter ikke forlygter, hvis reflektor ikke kan 
adskilles fra lygten. For denne type lygter gælder forskrifterne i 
punkt 3.3 nedenfor. I tilfælde, hvor hovedlysbundtet hidrører fra 
flere end én lyskilde, bestemmes den maksimale lysstyrke (Emax) som 
den samlede lysafgivelse fra alle disse lyskilder. 
2.3 De dele, der er bestemt til at fastholde lampen, skal være udformet 
således, at man selv i mørke sikkert kan isætte lampen korrekt. 
2.4 Der skal udføres ekstra prøver efter forskrifterne i tillæg 2 til 
sikring af, at der ikke er for store variationer i lygtens 
fotometriske ydelse under brug. 
3 Særlige forskrifter 
3.1 Lygteglassets korrekte position i forhold til det optiske system skal 
være angivet på tydelig måde, og den skal være fastholdt, således at 
den ikke kan dreje under brug. 
3.2 Til kontrol af forlygtens lysstyrke benyttes den i tillæg 1 beskrevne 
måleskærm og en standardlampe (SI og/eller S2, se bilag IV) med kolbe 
af gi .t farveløst glas. 
Standardlamperne skal være kalibreret til den referencelysstrøm, der 
foreskrives for de pågældende lamper. 
3.3 Nærlyset skal være så skarpt afgrænset, at korrekt justering gennem 
denne afgrænsning er praktisk mulig. Afgrænsningen skal være så 
vandret som muligt over en vandret længde svarende til mindst ± 5°. 
Når forlygterne er justeret i overensstemmelse med anvisningerne i 
tillæg 1, skal de opfylde de der anført krav. 
3.4 Lysfordelingen må ikke frembyde uensartethed i sideretningen, der kan 
nedsætte synligheden. 
3.5 Belysningen af den i punkt 3.2 nævnte skærm skal måles med en 
lysmåler, hvis lysfølsomme overflade skal være indeholdt i et kvadrat 
med sidelængde 65 mm. 
- 2<t-
4 Supplerende krav ved undersøgelser, som kan foretages af de kompetente 
myndigheder ved kontrol af produktionens overensstemmelse 
Overensstemmelsen hvad angår fotometriske præstationer af 
serieproducerede forlygter skal ikke anfægtes, såfremt: 
4.1 ingen af de målte værdier afviger mere end 20% i ugunstig retning fra 
den foreskrevne værdi (for zone 3 kan højst tillades en afvigelse i 
ugunstig retning på 0,3 lux), 
4.2 eller 
4.2.1 for nærlys, såfremt de foreskrevne værdier er opfyldt med en tolerance 
på 0,2 lux på linjen hh og, med en tolerance på 0,1 lux, i mindst ét 
punkt i det område på måleskærmen (i 25 meters afstand), som begrænses 
af en cirkel med radius 15 cm og centrum i punkterne 50L, 50V, 50R, 
25L, 25V, 25R, samt i hele den del af område IV, der er afgrænset til 
37,5 cm over linjen 25R og 20L<1), 
4.2.2 samt, for fjernlys, idet HV er beliggende inden for isoluxkurven 0,75 
Emax' såfremt der overholdes en tolerance på 20% af de fotometriske 
værdier. 
(1) Den i tillæg 1, pkt. 4.5 foreskrevne kontrol af 
lysstyrkeforholdet 5OL og 50R 
50V 50V 
tjener kun til bedømmelse af den pågældende forlygtes egenskaber 
og skal ikke udføres ved kontrol af produktionens 
overensstemmelse. 
- K -
TILLÆG 1 
FOTOMETRISKE MÅLINGER 
1 Ved justeringen skal skærmen være placeret mindst 10 m foran 
forlygten, idet linjen h-h er vandret. Ved måling skal lysmåleren være 
placeret 25 m foran forlygten og vinkelret på linjen mellem lampens 
glødetråd og punktet HV. 
2 I sideretningen skal forlygten indstilles således at fjernlysets 
strålebundt er symmetrisk fordel omkring linjen v-v. 
3 Lodret skal forlygten indstilles således, at afgrænsningen af 
nærlysets lysbundt er 250 mm over linjen h-h. 
4 Med forlygten indstillet efter punkt 2 og 3 ovenfor, hvilket svarer 
til hvad der gælder for fjernlys, skal følgende betingelser være 
opfyldt: 
4.1 centrum af fjernlysets lysbundt må ikke være mere end 0,6° over eller 
under linjen h-h; 
4.2 fjernlyset skal have maksimal styrke Emax i midten af det samlede 
lysfordelingsfelt og skal blive svagere til siderne; 
4.3 fjernlysets maksimale lysstyrke (Emax) skal være mindst 32 lux; 
4.4 fjernlysets lysstyrke skal opfylde følgende krav: 
4.4.1 skæringspunktet HV af linjerne hh og vv skal være inden for 
isoluxkurven svarende til 90% af den maksimale styrke; 
4.4.2 fjernlysets styrke skal være mindst 12 lux fra punkt HV til en afstand 
fra dette på 1,125 m vandret mod højre og venstre, og mindst 3 lux til 
en afstand af 2,25 m fra punktet HV. 
-86-
4.5 nærlysets styrke skal opfylde følgende krav: 
Hvert punkt på og over 
linjen hh < 0,7 lux 
Hvert punkt på linjen 
50L-50R, undtagen 50v(*) > 1,5 lux 
Punkt 50V > 3,0 lux 
Hvert punkt på linjen 
25L-25R > 3,0 lux 
Ethvert punkt i område IV > 1,5 lux 
5. SKÆRM TIL MÅLING OG JUSTERING 
(målene er angivet i mm ved en afstand af 2 5 m) 
Omrade II Afgrænsningslinje 
2250 2?S0 
<*) Styrkeforhold iPJ* = mindst 0,25 
50V 
- Si -
TILLÆG 2 
PRØVE FOR FOTOMETRISK STABILITET 
AF FORLYGTER I BRUG 
Overensstemmelse med dette tillægs forskrifter er ikke tilstrækkelig som 
grundlag for typegodkendelse af forlygter med lygteglas af plast. 
Prøver udført på komplette forlygter 
Når de fotometriske målinger er udført efter forskrifterne i dette bilag, skal 
et prøveeksemplar af den komplette lygte underkastes en prøve for fotometrisk 
stabilitet under brug. Måling sker i punkterne Emax for fjernlyset, og i 
punkterne HV, 50R, 50L og B50 for nærlyset. Ved "komplet forlygte" forstås 
selve lygten samt de karrosseridele og omgivende dele, som kan have 
indflydelse på varmeafledningen fra lygten. 
1 Prøve for fotometrisk stabilitet 
1.1 Ren lygte 
\ 
Lygten skal være tændt i 12 timer som angivet i punkt 1.1.1, og 
kontrolleres som foreskrevet i punkt 1.1.2. 
1.1.1 Prøver 
Forlygten forbliver tændt i det foreskrevne tidsrum. 
1.1.1.1 (a) I tilfælde hvor kun én lyskilde (fjernlys eller nærlys) skal 
typegodkendes, skal den tilsvarende glødetråd være tændt i det 
foreskrevne tidsrum^*). 
(b) Er der tale om nær- og fjernlyslygte indbygget i hinanden (dobbelt 
lygte og glødetråd, eller lygte med to glødetråde), gælder 
følgende: 
såfremt ansøgeren oplyser at lygten er beregnet til anvendelse med 
én enkelt glødetråd tændt(**), skal prøven udføres på grundlag 
heraf, og hver af de angivne lyskilder er tændt(*) i halvdelen 
af den i punkt 1.1. angivne tid; ) 
i alle andre tilfælde^*)(**), skal forlygten 
(*) Når forlygten, som afprøves, er sammenbygget med positionslyset, 
eller forlygte og postitionslys er indbygget i hinanden, skal 
positionslyset være tændt under hele prøven. 
(**) Lyser to eller flere glødetråde samtidigt, når forlygten benyttes 
som overhalingssignal, skal denne anvendelse ikke betragtes som 
normal samtidig brug af de to glødetråde. 
- 89 -
underkastes følgende cyklus i et tidsrum lig det foreskrevne: 
15 minutter med nærlysets glødetråd tændt; 
5 minutter med alle glødetråde tændt. 
(c) Er der tale om sammenbyggede lyskilder, skal alle de enkelte 
lyskilder være tændt samtidig i det tidsrum, der foreskrives for 
individuelle lyskilder, idet (a) brug af i hinanden indbyggede 
lyskilder medregnes hertil, og (b) producentens anvisninger 
følges. 
1.1.1.2 Prøvespænding 
Spændingen skal indstilles på 90% af den maksimale spænding, der i 
dette bilag foreskrives for glødelamper af kategori S i bilag IV. Den 
påførte spænding skal i alle tilfælde være i overensstemmelse med den 
værdi, der svarer ti I en glødelampe med nominel spænding 12 V, 
medmindre ansøgeren angiver at forlygten kan anvendes med en anden 
spænding. 
1.1.2 Prøveresultater 
1.1.2.1 Visuel inspektion 
Når lygten er i temperaturligevægt med omgivelserne, rengøres dens 
lygteglas og udvendige lygteglas (hvis et sådant forefindes) med en 
ren, fugtig bomuldsklud. Delene undersøges derefter visuelt: 
forvridning, deformation, revner eller farveændringer må hverken kunne 
påvises i lygteglasset eller i et eventuelt udvendigt lygteglas. 
1.1.2.2 Fotometrisk undersøgelse 
De fotometriske værdier kontrolleres i følgende punkter efter 
anvisningerne i dette bilag: 
Nærlys: 
50 R, 50 L, B 50 HV 
Fjernlys: 
Punktet svarende til Emax 
Der kan foretages fornyet justering for at tage hensyn til eventuel 
varmebetinget deformation af forlygtens holder (vedrørende justering 
af afgrænsningslinjen, se punkt 2). 
Der kan tillades en afvigelse på 10%, inklusive den fotometriske 
måletolerance, mellem de fotometriske specifikationer og værdierne 
målt før prøven. 
-& -
1.2 Snavset forlygte 
Når forlygten er afprøvet som foreskrevet i punkt 1.1 ovenfor, 
forberedes lygten som beskrevet i punkt 1.2.1, hvorefter den tændes i 
en time som angivet i punkt 1.1.1 og kontrolleres som foreskrevet i 
punkt 1.1.2. 
1.2.1 Klargøring af forlygten 
1.2.1.1 Blanding som skal påføres 
Lygten påføres en blanding bestående af 9 vægtdele kvartssand med 
kornstørrelse mellem 0 og 100 Jim, 1 vægtdel vegetabilsk kulstøv med 
kornstørrelse 0-100 Jim, 0,2 vægtdel NaCMC, og en passende mængde 
destilleret vand med ledningsevne under 1 mS/m. 
Blandingen må højst opbevares i 14 dage. 
1.2.1.2 Påføring af blandingen på forlygten 
Blandingen påføres jævnt på hele lygtens lysflade, hvorefter man lader ) 
den tørre. Dette gentages, indtil lysstyrken i hvert af følgende 
punkter er aftaget til mellem 15 og 20% af værdien målt ved de i dette 
tillæg beskrevne betingelser. 
Emax Fjernlys på lygte for nær- og fjernlys, 
Emax Fjernlys for separat fjernlyslygte, 
B50 og 50 V for separat nærlyslygte. 
1.2.1.3 Måleapparatur 
Måleapparaturet skal svare til det, som anvendes ved 
typegodkendelsesprøver for forlygter. Til fotometrisk måling benyttes 
en standardglødelampe (referencelampe). 
2 Kontrol af afgrænBningslinjens lodrette flytning under varmepåvirkning 
) 
Ved prøven kontrolleres, at afgrænsningslinjen for det tændte nærlys 
under varmepåvirkningen ikke flytter sig udover en vis foreskrevet 
grænse. 
Når lygten har været underkastet de i punkt 1.1 beskrevne prøver, 
udsættes den for den i punkt 2.1 beskrevne prøve, uden at den 
afmonteres fra sin holder eller justeres i forhold til denne. 
2.1 Prøve 
Prøven skal udføres i tør, stillestående luft ved en temperatur på 23° 
± 5°C. 
En seriefremstillet glødelampe, som har været ældet i mindst en time, 
tændes i position nærlys, uden at den afmonteres fra sin holder eller 
justeres i forhold til denne. (Med henblik på denne prøve skal 
spændingen justeres som foreskrevet i punkt 1.1.1.2). Positionen af 
afgrænsningslinjens vandrette del (mellem de lodrette linjer gennem 
punkterne 50 L og 50 R) kontrolleres i henholdsvis tre minutter (r3) 
og 60 minutter, efter at lygten er tændt. 
Til måling af den ovenfor beskrevne afgrænsningslinjes flytning kan 
benyttes enhver metode, der er tilstrækkelig nøjagtig og giver 
reproducerbare resultater. 
2.2 Prøveresultater 
2.2.1 Resultatet, målt i milliradianer (mrad) kan kun godtages for en lygte 
til nærlys, såfremt den numeriske værdi, målt på lygten, af A ri = r3 
- r60, ikke er over 1,0 mrad (A ri < 1,0 mrad). 
2.2.2 Såfremt denne størrelse er over 1,0 mrad, men ikke over 1,5 mrad (1,0 
mrad < A ri < 1,5 mrad), skal endnu en forlygte underkastes prøverne 
som foreskrevet i punkt 2.1, efter tre på hinanden følgende gange at 
have været underkastet nedenstående cyklus med det formål at 
stabilisere positionen af lygtens mekaniske fastgøringsdele på en 
holder, der er repræsentativ for lygtens korrekte montering på 
køretøjet. 
Nærlyset tændes i en time (med strømforsyningens spænding justeret som 
foreskrevet i punkt 1.1.1.2). 
Nærlyset slukkes i en time. 
Den pågældende forlygtetype betragtes som godtagbar, såfremt 
gennemsnittet af den numeriske værdi af A ri, målt på første prøve, og 
A rii, målt på anden prøve, er mindre end eller lig 1,0 mrad: 
(Ari - Arii < 1,0 mrad) 
2 
- *l) -
TILLÆG 3 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR EN FORLYGTETYPE 
TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER 
MED SYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS 
MONTERET MED GLØDELAMPER 
(vedlægges typegodkendelsesansøgningen, såfremt denne indsendes 
uafhængigt af ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet) 
Fortløbende nr. (påføres af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af forlygte til to- og trehjulede motorcykler 
skal indeholde følgende oplysninger: 
1. Fabrikat eller handelsnavn: 
2. Producentens navn og adresse: 
3. Navn og adresse på producentens eventuelle repræsentant: .. 
4. Type og specifikationer på forlygte der søges typegodkendt: 
TILLÆG 4 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR FORLYGTE 
TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER 
MED SYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS 
MONTERET MED GLØDELAMPER 
MØNSTER 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dateret 
Typegodkendelse nr Udvidelse nr. 
1. Forlygtens mærke: , 
2. Forlygtens type : 
3. Producentens navn og adresse 
4. Navn og adresser på producentens eventuelle repræsentant: 
5. Forlygten indgivet til prøvning den 
6. Typegodkendelse meddelt/afslået(*) 
7. Sted: 
8. Dato : , 
9. Underskrift : 
(1) Det ikke gældende overstreges. 
-Ti-
BILAG III-C 
FORLYGTER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER 
MED ASYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS 
MONTERET MED HALOGENLAMPER (HSj-LAMPER) 
1 SUPPLERENDE FORSKRIFTER FOR MÆRKNING OG PÅSKRIFTER PÅ LYGTERNE 
1.1 Forlygter, som er beregnet til at opfylde kravene for kun én 
færdselsretning (højre- eller venstrekørsel), skal på lygteglasset 
være mærket med grænserne for det område, som eventuelt kan afdækkes 
for at undgå gene ved kørsel i et land med anden færdselsretning end 
den, lygten er beregnet for. En sådan afmærkning er dog ikke 
nødvendig, hvis områdets afgrænsning fremgår direkte af lygtens 
konstruktion. 
1.2 Forlygter, der er beregnet til at opfylde kravene såvel ved højre- som 
ved venstrekørsel, skal være forsynet med påskrift, der afmærker de to 
indstillinger af lygteenheden på køretøjet, eller af lampen på 
reflektoren; denne påskrift skal bestå af bogstaverne "R/D" for 
positionen svarende til højrekørsel, og bogstaverne "L/G" for 
positionen svarende til venstrekørsel. 
1.3 For forlygter, hvis konstruktion udelukker samtidig tænding af 
glødetråden for nærlys og for enhver anden lyskilde, som lygten kan 
være forbundet med, skal være mærket med en skråstreg (/) i 
godkendelsesmærket bag symbolet for nærlys. 
1.4 Forlygter, der kun opfylder kravene til venstrekørsel, skal være 
påført en vandret pil, der er højrevendt for en iagttager, der ser den 
forfra (altså vender mod den vejside, hvor færdsel finder sted); pilen 
skal være placeret under godkendelsesmærket; 
1.5 Forlygter, der ved ændring af indstillingen af lygteenheden eller 
lampen, kan bringes til at opfylde kravene for begge 
færdselsretninger, skal påføres en vandret pil med to pilhoveder, det 
ene mod venstre, det andet mod højre; pilen skal være placeret under 
godkendelsesmærket; 
1.6 bogstaverne "MBH" skal være placeret ud for godkendelsesmærket. 
1.7 De i ovenstående punkter nævnte mærker og symboler skal være 
letlæselige og uudslettelige. 
- °m -
2 ALMINDELIGE FORSKRIFTER 
2.1 Hver prøve skal tilfredsstille de i punkt 3 til 5 nedenfor angivne 
specifikationer. 
2.2 Forlygter skal være konstrueret og fremstillet således, at de ved 
normal brug uanset de vibrationer, de kan udsættes for, stadig vil 
fungere korrekt og bibeholde de i dette bilag foreskrevne egenskaber. 
2.2.1 Forlygter skal være forsynet med en anordning, der muliggør, at de kan 
justeres på køretøjet i overensstemmelse med de regler, der gælder 
herfor. Denne anordning behøver ikke være monteret på dele, hvori 
reflektor og spredelygteglas ikke kan adskilles, forudsat at 
anvendelsen af sådanne dele er begrænset til køretøjer, på hvilke 
forlygterne kan justeres på anden måde. 
Når en forlygte, der fungerer som fjernlys, er sammenbygget med en 
forlygte, der fungerer som nærlys, og hver lygte har særskilt lampe, 
skal justeranordningen give mulighed for korrekt justering af hvert 
optisk system for sig. 
2.2.2 Dog gælder disse forskrifter ikke lygteenheder, på hvilke 
reflektorerne ikke kan adskilles fra hinanden. For sådanne lygter 
finder forskrifterne i punkt 2.3 i dette bilag anvendelse. Frembringes 
hovedstrålebundtet af flere end én lyskilde, skal de kombinerede 
lyskilder være grundlag for bestemmelsen af den maksimale lysstyrke 
(Em). 
2.3 De dele, der er bestemt til at fastholde lampe til reflektor, skal 
være udformet således, at man selv i mørke sikkert kan isætte lampen 
korrekt. 
2.4 Den korrekte position af lygteglasset i forHold til det optiske system 
skal være tydeligt afmærket, og lygteglassets fastgøring skal 
forhindre, at den kan dreje. 
2.5 På forlygter, som er konstrueret således, at de både kan opfylde 
kravene til højre- og venstrekørsel, kan valg af færdselsretning ske 
ved en første justering på fabrikken eller ved senere indgreb af 
brugeren. Denne justering eller dette senere indgreb kan for eksempel 
bestå i indstilling i en bestemt vinkel, enten af den optiske enhed på 
køretøjet, eller af lampen i forhold til den optiske enhed. Under alle 
omstændigheder må der kun være mulighed for to forskellige positioner, 
som skal være veldefinerede og hver svare til en 
- <w -
2.6 bestemt færdselsretning (højre eller venstre), og flytning til en 
mellemposition skal være gjort umulig. Når lampen kan indtage to 
forskellige positioner, skal de dele, der fastholder lampen til 
reflektoren, være således konstrueret og fremstillet, at lampen i 
begge positioner er fastholdt med samme præcision som den, der kræves 
af forlygter, som kun er beregnet for færdsel i den ene retning. 
Kontrol af overensstemmelse sker ved visuel inspektion, og, om 
nødvendigt, ved en prøvemontering. 
Til sikring af, at der under brug ikke sker for stærk ændring af den 
fotometriske ydelse, skal der foretages supplerende prøver efter 
forskrifterne i tillæg 3. 
3 
3.1 
3.1.1 FORSKRIFTER FOR LYSAFGIVELSEN 
ALMINDELIGE FORSKRIFTER 
Forlygterne skal være konstrueret således, at de med passende HSj 
lamper ikke blænder, men giver såvel tilfredsstillende nærlys som 
fjernlys. 
3.1.2 Kontrol af det af forlygten frembragte lys sker ved hjælp af en skærm, 
der anbringes lodret 25 m foran forlygten som angivet i tillæg 1. 
3.1.3 Til kontrol af forlygterne benyttes en farveløs standardlampe for 
nominel spænding 12 V. Under kontrol af forlygten skal spændingen over 
lampens poler indstilles som angivet i det følgende: 
Forbrug Lysstrøm 
Watt Lumen 
Nærlys 35 450 
Fjernlys 35 700 
Forlygten anses for at kunne godkendes, hvis den opfylder forskrifter 
i punkt 3 med mindst én standardlampe, som kan indsendes sammen med 
forlygten. 
3.1.4 De dimensioner, der er bestemmende for glødetrådens position i HS} 
standardlampen, er anført i bilag 4, tillæg 19. 
3.1.5 Standardlampens glas skal være af en form og optisk kvalitet, som 
giver mindst mulig refleksion eller brydning, som kan have ugunstig 
indvirkning på lysfordelingen. 
3.2 Forskrifter for nærlys 
3.2.1 Nærlyset skal være så skarpt afgrænset, at korrekt justering er mulig 
ved hjælp af afgrænsningen. Denne afgrænsning skal være en vandret 
linje i siden modsat den færdselsretning, forlygten er beregnet for; i 
den anden side må afgrænsningen hverken overskride den stiplede linje 
HV-H1-H4, der dannes af en ret linje HV-H1, som danner en vinkel på 
45° med vandret, og en ret linje H1-H4, der er forskudt 1% for den 
rette linje hh, eller den rette linje HV-H3, der danner en vinkel på 
15° med vandret (se tillæg 1). Afgrænsningslinjen må under ingen 
omstændigheder samtidig overskride linjerne HV-H2 og H2-H4 som en 
kombination af de to førnævnte muligheder. 
3.2.2 Forlygten skal være indstillet således: 
3.2.2.1 for forlygter konstrueret til opfyldelse af kravene ved højrekørsel: 
at afgrænsningen på venstre side af skærmen er vandret, og, for 
forlygter konstrueret til opfyldelse af kravene ved venstrekørsel: at 
afgrænsningen på højre side af skærmen er vandret; 
indstillingsskærmens bredde skal være tilstrækkelig til, at 
afgrænsningslinjen kan undersøges mindst 5° på hver side af linjen vv; 
3.2.2.2 denne vandrette del af afgrænsningen skal på skærmen befinde sig 25 cm 
over det vandrette plan gennem forlygtens fokus (se tillæg 1); 
3.2.2.3 afgrænsningens toppunkt skal ligge på linjen vv; såfremt lysbundtets 
afgrænsning ikke har et skarpt knæk, skal indstillingen i 
sideretningen foretages således, at kravene til lysstyrke i det 
mindste er opfyldt i punkterne 75R og 50R for højrekørsel, henholdsvis 
75L og 50L for venstrekørsel. 
3.2.3 når forlygten er indstillet på ovennævnte måde, skal den opfylde 
forskrifterne i punkt 3.2.5 til 3.2.7 samt 3.3. 
3.2.4 Såfremt en forlygte indstillet på ovennævnte måde ikke opfylder 
forskrifterne i punkt 3.2.5 til 3.2.7 samt 3.3, er det tilladt at 
ændre justeringen, forudsat at lysbundtets akse ikke forskydes mere 
end 1° (= 44 cm) i sideretningen til højre eller venstre. Grænsen for 
ændring af justeringen 1° mod højre eller venstre er ikke uforenelig 
med en lodret ændring af justeringen opefter eller nedefter, idet en 
sådan 
- *n -
3.2.5 justering alene er begrænset af forskrifterne i punkt 3.3, dog således 
at den vandrette del af afgrænsningen ikke må overskride linjen hh. 
For at lette justeringen ved hjælp af afgrænsningen er delvis 
tildækning af forlygten tilladt for at frembringe en skarpere 
afgrænsning. 
De af nærlyset på skærmen frembragte lys skal opfylde forskrifterne i 
følgende tabel: 
Punkt på indstillingsskærm 
1 Krævet 
lysstyrke 
Forlygte for Forlygte for lux 
højrekørsel venstrekørsel 
Punkt B 50 L Punkt B 50 R < 0.3 
Punkt 75 R Punkt 75 L > 6 
Punkt 50 R Punkt 50 L > 6 
Punkt 25 L Punkt 25 R > 1.5 
Punkt 25 R Punkt 25 L > 1.5 
Ethvert punkt i område III < 0.7 
Ethvert punkt i område IV > 2 
Ethvert punkt i område I < 20 
3.2.6 I intet af områderne I, II, III eller IV må forekomme variationer i 
sideretningen, der nedsætter synligheden. 
3.2.7 Forlygter, som er konstrueret til opfyldelse af kravene ved 
højrekørsel såvel som venstrekørsel, skal ved begge 
indstillingspositioner af den optiske enhed eller lampen opfylde 
ovennævnte forskrifter for den færdselsretning, der svarer til den 
pågældende indstilling. 
3.3 Forskrifter for fjernlys 
3.3.1 Måling af det af fjernlyset på skærmen frembragte lys sker ved samme 
indstilling af forlygten som ved målingerne beskrevet i punkt 3.2.5 
til 3.2.7 ovenfor. 
3.3.2 Det på skærmen af fjernlyset frembragte lys skal opfylde følgende 
forskrifter: 
3.3.2.1 Skæringspunktet af linjerne hh og vv skal ligge på isoluxkurven • 90% 
af maksimal lysstyrke. Den maksimale størrelse (Em) skal være mindst 
32 lux, men ikke over 240 lux. 
3.3.2.2 Fra punktet HV vandret mod højre og venstre skal lysstyrken være 
mindst 16 lux indtil en afstand af 1,125 m, og mindst 4 lux indtil en 
afstand af 2,25 m. 
- <ft -
3.4 Det i punkt 3.2.5 til 3.2.7 samt 3.3 nævnte på skærmen faldende lys 
skal måles med en lysmåler, hvis lysfølsomme overflade er indeholdt i 
et kvadrat med sidelængde 65 mm. 
4 STANDARDFORLYGTE 
Som standardforlygte betragtes en forlygte, 
4.1 der opfylder de ovenfor anførte forskrifter for godkendelse, og 
4.2 hvis effektive diameter er mindst 160 mm, og 
4.3 som, monteret med en standardlampe, i de forskellige i punkt 3.2.5 
foreskrevne punkter og områder afgiver et lys, 
4.3.1 hvis styrke højst er lig 90% af maksimumgrænserne, og 
4.3.2 mindst lig 120% af minimumgrænserne, således som disse er angivet i 
tabellen i punkt 3.2.5. 
5 SÆRLIGE FORSKRIFTER FOR KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE 
5.1 Serieproducerede forlygter anses for at være i overensstemmelse hvad 
angår fotometrisk ydelse, såfremt der gælder følgende for resultaterne 
af fotometrisk kontrol af en på tilfældig måde udtaget lygte, der 
forsynes med standardlampe: 
ingen af de målte værdier må afvige mere end 20% i ugunstig 
retning fra den foreskrevne værdi. (For værdierne B50R eller L 
samt område III er den største tilladte afvigelse i ugunstig 
retning henholdsvis 0,2 lux (B50R eller L) og 0,3 lux (område 
ni)); 
eller, hvis de foreskrevne værdier for nærlyset er overholdt i HV 
(med en tolerance på 0,2 lux og i mindst et punkt i det område på 
måleskærmen, (i 25 meters afstand), som begrænses af en cirkel 
med radius 15 cm omkring punkt B50R eller L (med en tolerance på 
0,1 lux) 75R eller L, 25R eller L og i hele den del af område 
IV,der er begrænset til 22,5 cm over linjen 25R og 25L og såfremt, 
for fjernlyset, HV er inden for isoluxkurven 0,85 Emax - gælder 
en tolerance på 20% for de fotometriske værdier. 
5.2 Hvis resultaterne af de i punkt 3 ovenfor beskrevne prøver ikke er i 
overensstemmelse med forskrifterne, skal prøverne på den pågældende 
forlygte gentages med en anden standardlampe. 
- <ti -
TILLÆG 1 
MÅLESKÆRM 
Europæisk standardlysbundt 
Forlygte til højrekørsel(*) 
(alle mål i mm) 
3960 
2250 >*< 3960 
>R 22HL 
< 15Q0 • <75CVj 
500^ 
h-h skæringslinje 
v-v skæringslinje med det vandrette plan gennem fokus 
med forlygtens lodrette plan 
(*) Måleskærmen for venstrekørsel er symmetrisk om linjen V-V med 
diagrammet i dette bilag. 
- (00 -
TILLÆG 2 
PRØVE FOR STABILITET AF FOTOMETRISK YDELSE 
AF FORLYGTER I FUNKTION 
Overensstemmelse med forskrifterne i disse ændringer er ikke tilstrækkelig som 
grundlag for typegodkendelse af forlygter med lygteglas af plast. 
AFPRØVNING AF KOMPLETTE FORLYGTER 
Når de fotometriske målinger er udført efter forskrifterne med dette bilag, i 
punktet Emax for fjernlyset, og i punkterne HV, 50 R og B50 L for nærlys 
(eller HV, 50 L, B50 R for forlygter konstrueret til venstrekørsel), skal et 
komplet prøveeksemplar af forlygten underkas 
tes en prøve for stabilitet af fotometrisk ydelse under funktion. Ved "komplet 
forlygte" forstås selve forlygteenheden, herunder de karros 
seridele og omgivende lygter eller lyssignaler, der kan have indflydelse på 
bortledningen af varmen fra lygten. 
1 PRØVE FOR STABILITET AF FOTOMETRISK YDELSE 
Prøven skal udføres i tør, stillestående luft ved en temperatur på 23° 
± 5°C; den komplette forlygte skal være fastgjort på en holder, der 
repræsenterer den korrekte montering af lygten på køretøjet. 
1.1 Med ren forlygte 
Forlygten skal være tændt i 12 timer som angivet i punkt 1.1.1 og 
kontrolleret som foreskrevet i punkt 1.1.2. 
1.1.1 Prøve 
Forlygten skal være tændt i det foreskrevne tidsrum. 
1.1.1.1 a) i) - såfremt kun én lyskilde (fjernlys eller nærlys) skal 
godkendes, skal den tilsvarende glødetråd være tændt i 
det foreskrevne tidsrum. 
ii) er den afprøvede forlygte sammenbygget med 
positionslygten, eller er forlygten og positionslygten 
indbygget i hinanden, skal positionslygten være tændt 
under prøven. Er der tale om en retningsviserblinklygte, 
skal denne blinke, således at perioderne med tændt og med 
slukket lys er tilnærmelsesvis lige lange. 
-(0) -
b) for nærlyslygte og fjernlyslygte indbygget i hinanden (lampe med 
to glødetråde, eller to lamper): 
i) - såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er beregnet til 
brug med kun én glødetråd tændt, skal prøven udføres 
svarende hertil, og hver af de angivne lyskilder forblive 
tændt i den halve tid angivet i punkt 1.1; 
ii) - lyser de to glødetråde samtidig, når forlygten benyttes 
som overhalingssignal, skal denne anvendelse ikke 
betragtes som normal samtidig brug af de to glødetråde. 
i alle andre tilfælde skal forlygten underkastes følgende 
cyklus i et tidsrum svarende til det foreskrevne: 
15 minutter med nærlys tændt 
5 minutter med alle glødetråde tændt. 
c) for sammenbyggede lyskilder skal alle de individuelle lyskilder 
være tændt samtidig i det for de individuelle lyskilder 
foreskrevne tidsrum a) herunder også lyskilder der er indbygget i 
hinanden, b) idet producenternes anvisninger følges. 
1.1.1.2 Prøvespænding 
Spændingen skal være indstillet således, at der afgives 90% af den 
maksimale effekt for glødelamper kategori HS, som er angivet i bilag 
4, tillæg 19 og 20. 
1.1.2 Prøveresultater 
1.1.2.1 Visuel inspektion 
Når lygten er i temperaturligevægt med omgivelserne, rengøres dens 
lygteglas og udvendige lygteglas (hvis sådanne forefindes) med en ren, 
fugtig bomuldsklud. 
Delene undersøges derefter visuelt: forvridning, optiske fejl, revner 
eller farveændringer må hverken kunne påvises i lygteglas eller i 
eventuelle udvendige lygteglas. 
- 10? -
1.1.2.2 Fotometrisk undersøgelse 
De fotometriske værdier kontrolleres i følgende punkter efter 
anvisningerne i dette bilag: 
Nærlys: 
5R-B50L-HV for forlygter konstrueret til højrekørsel, 
50 L - B 50 R - HV for forlygter konstrueret til venstrekørsel. 
Nærlys 
Punkt svarende til Emax 
Ny justering kan foretages for at tage hensyn til eventuel 
varmebetinget deformation af forlygtens holder (med hensyn til 
flytning af afgrænsningslinjen, se punkt 2). 
Der kan tillades en afvigelse på 10%, inkl. tolerancer som følge af 
den fotometriske målemetode, mellem de fotometriske specifikationer og ) 
værdierne målt før prøven. 
1.2 Snavset forlygte 
Når forlygten er afprøvet som foreskrevet i punkt 1.1 ovenfor, 
forberedes lygten som beskrevet i punkt 1.2.1, hvorefter den tændes i 
en time som angivet i punkt 1.1.1 og kontrolleres derpå som 
foreskrevet i punkt 1.1.2. 
1.2.1 Klargøring af forlygten 
1.2.1.1 Blanding som skal påføres 
Lygten påføres en blanding bestående af 9 vægtdele kvartssand med 
kornstørrelse mellem 0 og 100 }im, 1 vægtdel vegetabilsk kulstøv med 
kornstørrelse 0-100 \im, 0,2 vægtdel NaCMC, og en passende mængde 
destilleret vand med ledningsevne under 1 mS/m. 
) 
Blandingen må højst opbevares i 15 dage. 
1.2.1.2 Påføring af blandingen på forlygten 
Blandingen påføres jævnt på hele lygtens lysflade, hvorefter man lader 
den tørre. Dette gentages, indtil lysstyrken er aftaget til mellem 15 
og 20% af værdien målt i hver af følgende punkter under de i dette 
tillæg beskrevne betingelser: 
-fC3-
Emax Fjernlys på lygte for nær- og fjernlys, 
Emax Fjernlys for separat fjernlyslygte, 
50 R og 50 V for separat nærlyslygte konstrueret til højrekørsel 
50 L og 50 V for separat nærlyslygte konstrueret til venstrekørsel 
1.2.1.3 Måleapparatur 
Måleapparaturet skal svare til det, som anvendes ved 
typegodkendelsesprøver for forlygter. Til fotometrisk måling benyttes 
en standardglødelampe. 
2 KONTROL AF AFGRÆNSNINGSLINJENS LODRETTE FLYTNING UNDER VARMEPÅVIRKNING 
Ved prøven kontrolleres, at afgrænsningslinjen for det tændte nærlys 
under varmepåvirkningen ikke flytter sig udover en vis foreskrevet 
grænse. 
Når lygten har været underkastet de i punkt 1.1 beskrevne prøver, 
udsættes den for den i punkt 2.1 beskrevne prøve uden at afmonteres af 
sin holder eller justeres i forhold til denne. 
2.1 Prøve 
Prøven skal udføres i tør, stillestående luft ved en temperatur på 23° 
± 5°C. 
En seriefremstillet glødelampe, som er ældet i mindst en time, tændes 
i position nærlys uden at afmonteres fra sin holder eller justeres i 
forhold til denne. (Med henblik på denne prøve skal spændingen 
justeres som foreskrevet i punkt 1.1.1.2). Positionen af 
afgrænsningslinjens vandrette del (mellem vv og den lodrette linje 
gennem punktet B 50 L for forlygter konstrueret til højrekørsel, 
henholdsvis gennem punktet B 50 R for lygter konstrueret til 
venstrekørsel) kontrolleres henholdsvis tre minutter (r3) og 60 
minutter efter at lygten er tændt. 
Til måling af den ovenfor beskrevne afgrænsningslinjes flytning kan 
benyttes enhver metode, der er tilstrækkelig nøjagtig og giver 
reproducerbare resultater. 
2.2 Prøveresultater 
2.2.1 Resultatet, udtryk i milliradianer (mrad) kan kun godtages for en 
forlygte, såfremt den numeriske værdi, målt på lygten, af fc*4 « ' R3 
- r60 | , ikke overstiger 1,0 mrad (A ri < 1,0 mrad). 
2.2.2 Såfremt denne værdi imidlertid er over 1,0 mrad, men ikke over 1,5 
mrad (1,0 mrad < A ri < 1,5 mrad), skal endnu en forlygte underkastes 
prøverne som foreskrevet i punkt 2.1, efter tre på hinanden følgende 
gange at have været underkastet nedenstående cyklus med henblik på at 
stabilisere positionen af lygtens mekaniske fastgøringsdele på en 
holder, der er repræsentativ for lygtens korrekte montering på 
køretøjet. 
Nærlyset tændes i en time (med strømforsyningens spænding justeret som 
foreskrevet i punkt 1.1.1.2). 
Nærlyset slukkes i en time. 
Den pågældende forlygtetype betragtes som godtagbar, såfremt 
gennemsnittet af de absolutte værdier af A ri, målt på den første 
prøve, og A ril, målt på den anden prøve, er mindre end eller lig med 
1,0 mrad: 
(Ari - Arii < 1,0 mrad) 
2 
TILLÆG 3 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR EN FORLYGTETYPE 
TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
MED ASYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS 
MONTERET MED HALOGENLAMPER 
(vedlægges typegodkendelsesansøgningen, såfremt denne indsendes 
uafhængigt af ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet) 
Fortløbende nr. (påføres af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af forlygte til to- og trehjulede motor 
drevne køretøjer skal indeholde følgende oplysninger: 
1. Fabrikat eller handelsnavn: 
2. Producentens navn og adresse: 
3. Navn og adresse på producentens eventuelle repræsentant: 
4. Type og specifikationer på forlygte der søges typegodkendt: (MBH; 
MBH/; MBH; MBH; MBH^/; MB^/ 
5. Nærlyset kan/kan ikke( ) tændes samtidig med fjernlyset og/eller 
nogen anden lygte, som det er gensidigt indbygget i. 
6. Maksimal lysstyrke (i lux) af fjernlyset, målt 25 m fra forlygten 
(gennemsnit af to forlygter): 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
lûé-
TILLÆG 4 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR FORLYGTE 
TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
MED ASYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS 
MONTERET MED HALOGENLAMPER 
MØNSTER 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dateret 
Typegodkendelse nr Udvidelse nr. 
1. Forlygtens mærke : 
2. Forlygtens type: 
3. Producentens navn og adresse 
4. Navn og adresse på producentens eventuelle repræsentant 
5. Forlygten indgivet til prøvning den 
6. Typegodkendelse meddelt/nægtet(*) 
7. Sted: , 
8. Dato : , 
9. Underskrift : 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
-10? -
BILAG IV 
GLØDELAMPER TIL BRUG I TYPEGODKENDTE LYGTER 
TIL KNALLERTER OG TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER 
- IOV-
TILLÆG 1 
LAMPER AF KATEGORI R2 R2/1 
}2 OCX 50 CJ.X Nærlys 
Sokkel P45t-A1 
ReferencepLan 2 
ReferencepLan 1 
På tegningen er kun angivet ydre mål samt mål som vedrører 
udskiftelighed; de angivne mål skal være overholdt. 
Referenceaksen er normalen til referenceplan 1 og går gennem dette 
plans skæring med den tilsvarende centrerecylinder. 
Den indvendige konstruktion og de tilsvarende mål er givet på blad 
R2/2 og R2/3. 
Nærlyset må ikke gennem refleksion fra soklen frembringe forstyrrende 
opadrettet lys, når lampen er normalt placeret og i funktion på 
køretøjet. 
Glasset skal være farveløst. 
lô*5, -
Indvendige dele R2/2 
Forklaring 
I Lampens akse 
II Akse af nærlysglødetråd 
III Plan gennem lampens referenceakse og vinkelret på midterplanet for 
styrefligen (referenceplan 1 
IV Fjernlysglødetrådens akse 
V Yderste vinding af fjernlysglødetråd 
VI Første lysende vinding af nærlysglødetråd 
VII Planet gennem fjernlysglødetrådens akse må hverken være parallelt med 
plan h-h eller plan z-z 
VIII Afstand e til referenceplanet 
Bemærk: Tegningens angivelser er ikke obligatoriske med hensyn til 
skærmkuppel og glødetråde. 
-no -
Indvendige dele R2/3 
Mål 
(i mm eller grader) 
(1) 
a 
b 
c 
d 
e 
f 
g 
le 
J3 
* 
(4) 
Q-Q-0,6 
0,2 
0,5 
0 
(2) 
28,5 
(3) 
1,8 
0 
5,5 
0° 
15° 
3/4(lc+f) Tolerance i mm eller 
grader 
Serie­
produceret 
lampe 
± 0,35 
± 0,35 
± 0,30 
± 0,5 
± 0,35 
± 0,4 
± 0,5 
± 1,5 
± 1° 30' 
± 1° 30' Standard-
gløde­
lampe 
± 0,15 
± 0,15 
± 0,15 
± 0,3 
± 0,15 
± 0,2 
± 0,3 
± 0,5 
± 0° 30* 
± 0° 30' 
(1) Vedrørende målemetode: se CEI publikation nr. ... (under udarbejdelse) 
(2) 28,8 for 24 V lamper. 
(3) 2,2 for 24 V lamper. 
(4) Den for målet Q-Q' fastsatte størrelse gælder kun standardglødelampen, 
som benyttes ved typegodkendelsesprøven på en forlygte; sksærmkuplens 
mål skal være således, at punkterne Q' er inden for skærmkuplens kant. 
- Ill -
TILLÆG 2 
LAMPER AF KATEGORI H3 H3/2 
AL Le mal i mm 
Definition af centrum af krave 
Referenceakse 2/ 
x 
Set ovenfra 
Referencemærke (-hak) I ' Vedr. mlL på glødetråd og tolerancer 
for standardlampe: se blad 
Centrum af glødetråd 
Kravens centrum 
Definition af Linje Z - Z 
Set ovenfra 
Sigteretning A: måling af h? 
Sigteretning B: måling af k, h.., h.., f 
Sigteretning C: måling af h( 3 
(*)Soklen skal trykkes ned i disse retninger. 
-1)7-
H3/3 
Alle mål i mm 
e (7) 
f <7) 
k 
h1 
h3 
h2 
h4 Serieproduceret 
lampe 
6 V 12 V 24 V 
18,0 (5) 
3,0min 4,0 min 
(5) Standardgløde­
lampe 
18,0 
5.0 ± 0,5 
0 t 0,20 
0 t 0,15 (6) 
0 ± 0,25 <6) 
Sokkel PK 22s i henhold til publ. CEI 61 (blad 7004-47-2) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominel 
vardi 
Prøvespanding 
Normal-
vardier Volt 
Watt 
Volt 
Watt 
Lysstrøm 
lumen 
t X 6 12 
55 
6,3 
max. 
63 
1 050 13,2 
max. 
68 
1 450 24 
70 
28,0 
max. 
84 
1 750 
15 12 
55 
max. 
68 ved 13,2 V 
Referencelysstrøm for afprøvning af forlygter = 1 100 1m ved ca. 12 V 
- /)5-
H3/4 
(1) Deformation af glasset i sokkelsiden må ikke være synlig i nogen 
udvendig retning indtil en vinkel på højst 80°. Skærmene må jrk-ke give — 
forstyrrende billeddannelse. Vinklen mellem referenceaksen og planet 
af hver skærm, målt nærmest glasset, må ikke være over 90°. 
(2) Den største tilladte afvigelse af centrum af kraven fra referenceaksen 
er 0,5 mm i retningen vinkelret på linjen Z-Z, og 0,05 mm i retningen 
parallel med linjen Z-Z. 
(3) Mindste højden over lyscentrum ("e"), op til hvilken glasset skal være 
cylindrisk. 
(4) Enhver del af fjederen eller af fatningen skal have direkte anlæg mod 
præfokuskraven uden for de stiplede linjer. 
(5) Disse mål kontrolleres på serieproducerede lamper med et "Box System", 
se efterstående figur på blad H3/5. 
(6) For standardlamper skal måling ske i de punkter, hvor projektionen af P 
ydersiden af de yderste vindinger skærer glødetrådens akse. 
(7) Positionen af glødetrådens første og sidste vinding bestemmes som 
skæringen mellem ydersiden af den første og sidste lysende vinding med 
et plan parallelt med referenceplanet i en afstand af 18,0 mm fra 
dette. (Supplerende forskrifter er under udarbejdelse for glødetråde 
med dobbeltspiral). 
- m -
H3/5 
Forskrifter for måleskærm 
Med denne prøve bestemmes, hvorvidt en lampe opfylder kravene, gennem kontrol 
af, at glødetråden er korrekt placeret i forhold til referen 
ceakse og referenceplan. 
mål i mm 
Sigteretning A og C Sigteretning B 
se 
af referenceplan 
6 V 
12 V 
24 V a 
1,8d c 
1,6d k 
1,0 g 
2,0 
2.8 
2,9 
d = glødetrådens diameter Hele glødetråden skal være placeret 
inden for de angivne grænser. 
Glødetrådens centrum skal være inden 
for målet k. 
-II-5T-
TILUBG 3 
LAMPER AF KATEGORI H4 H4/1 
Lampens akse 
Sokkel 
(mal i mm) Referenceakse 
Tegningernes angivelser er ikke påbudte, men har kun til formål at angive de 
mål, der skal kontrolleres. 
Henvisning 
e 
P 
(1) 
m 
(1) 
n 
(2) 
s 
<* (3) Mål 
12 V 
28,5 
28,95 24 V 
29,0 
29,25 
max. 60,0 
max. 34,5 
45,0 
max. 40° Tolerance 
12 V 
• 0,45 
- 0,25 
-24 V 
t 0,35 
-
-
-
-
-I'é> -
Specifikationer H4/2 
Nominelle 
vardier 
Prøvespanding 
Normal-
vardier Volt 
Uatt 
Volt 
Uatt 
Lysstrøm 
1m 
i X 
Lysstrøm ved målinger 
i henhold til punkt 3.8 
i denne forordning 
Im Serieproduceret lampe 
(4) 
12 
60 55 
13,2 
max. 
75 
1 650 max. 
68 
1 000 (4) 
24 
75 70 
28 
max. 
85 
1 900 max. 
80 
1 200 
15 
-750 -800 
Referencelysstrøm ved ca. 12 volt Im Standardgløde­
lampe 
(4) 
12 
60 
max. 75 
v.13,2V 
1 250 55 
max. 68 
v.13,2V 
750 
P43t-38 iflg. CEI publ. 61 (blad 7004-39-2) 
(1) Når der anvendes en udvendig gul lampe, angiver "m" og "n" denne 
lampes største tilladte mål; er der ikke tale om en udvendig lampe, 
angiver "m" lampens maksimale længde. 
(2) Lampen skal kunne indeholdes i en cylinder med diameter "s", som er er 
koncentrisk med referenceaksen og hvis ene ende begrænses af et plan 
parallelt med referenceaksen i en afstand af 20 mm fra denne, medens 
den anden ende begrænses af en halvkugleformet flade med radius s. 
2 
(3) Sortfarvning af glasset skal i det mindste være udført indtil lampens 
cylindriske del. Endvidere skal sortfarvningen dække skærmkuplen, når 
denne betragtes i retning vinkelret på referenceaksen. Den ved 
sortfarvningen opnåede virkning kan også opnås på anden måde. 
(4) De i venstre søjle anførte værdier gælder fjernlyset, medens værdierne 
i højre søjle gælder for nærlyset. 
-m-
Position af skærmkuppel(*) H4/3 
OH 
(*) Tegningens angivelser er ikke påbudte hvad angår skærmkublens 
udformning. 
(**) 30,0 for 24 volt typen. 
-118 -
Glødetrådenes placering(*) H4/4 
GKHÇ 
Akse af fjernlysglødetrad 
Akse af nærlysglødetråd 
(*) Tegningens angivelser er ikke påbudte hvad angår skærmens 
udformning. 
(**) 30,0 for 24 volt typen. 
-II4)-
H4/5 
Forklaring til de foregående sider (blad H4/3 og H4/4) 
Nedennævnte måles i tre retninger: 
1 for målene a, b^, c, d, e, f, IR og Ic 
2 for målene g, h, p og g 
3 for målene b2. 
Målene p og g måles i et plan parallelt med referenceplanet og i en 
afstand af 33 mm fra dette. 
Målene b^, b2 c og h måles i planer parallelle med referenceplanet 
og afstanden 29,5 mm (30,0 mm for 24 volt typen) og 33 mm fra dette. 
Målene a og g måles i planer parallelle med referenceplanet og i 
afstanden 26,0 og 23,5 mm fra dette. 
Bemærk; Vedrørende målemetode: se CEI publikation nr. 809. 
-170-
H4/6 
Tabel over de på figurerne blad H4/3 og H4/4 angivne mål (i mm) 
Reference 
Volt: 12 24 
a/26 * 
a/23,5 * 
bT/29.5* 30,0* 
* 
bi/33 
* 
b2/29,5 * 
30,0 
* 
b2/33 
* 
c29,5 * 
30,0 
* 
c/33 
d 
(7) 
e 
(5) (6) (8) 
f 
* 
g/26 
9/23,5 
* 
h/29,5 * 
30,0 
* 
h/33 
(5) (8) 
IR 
(5) (6) 
P/33 
* 
q/33 Ml 
12 24 
0.8 
0,8 
0 
** 
bi/29,5mv ** 
30.0mv 
0 
** 
b2/29,5mv 
0,6 
** 
c/29,5mv ** 
30,0mv 
0.75 
** 
30.0mv 
min. 0,1 
28,5 
1,7 29,0 
2,0 
0 
0 
0 
** 
h/29,5mv 
4.5 
5.5 ** 
30,0mv 
5,25 
5.25 
afhanger af 
skarmkuplens 
udformning 
p • q 
2 Tolerance 
Serieproduceret 
lampe 
12 24 
i 0,35 
i 0,60 
i 0,35 
t 0,35 
± 0,35 
± 0,35 
t 0,35 
t 0,35 
-
• 0,45 
- 0,25 
• 0,50 
- 0,30 t 0,35 
t 0,40 
t 0,5 
t 0,7 
* 0,5 
t 0,35 
t 0,8 
i 0,8 
-
t 0,6 Standard-
gløde­
lampe 
12 
* 0,2 
i 0,2 
* 0,2 
i 0,15 
t 0,2 
± 0,15 
* 0,2 
± 0,15 
-
• 0.2 
- 0,0 
• 0,3 
- 0,1 
t 0,3 
* 0,3 
t 0,3 
t 0,2 
i 0,4 
t 0,35 
-
• 0,3 
Måles i en afstand fra referenceplanet, som er angivet i mm efter 
skråstregen. 
"./29,5mv" eller M30,0mv" angiver at målet er taget i afstanden 
henholdsvis 29,5 mm eller 30,0 mm fra referenceplanet. 
-m-
H4/7 
(5) Glødetrådenes yderste vindinger defineres som de første og sidste 
lysende vindinger, som er regelmæssigt spiralformede, d.v.s. som har 
korrekt stigningsvinkel. For glødetråde med dobbeltspiral defineres 
vindingerne ved omkredsen af de primære vindinger. 
(6) For nær Iysgledetråde skal der mâles i skæringspunkterne, set i 
retning (0 af skærmens sidekant med den yderste del af de sidste 
vindinger, som er defineret i bemærkning 5. 
(7) "e" angiver afstanden fra referenceplanet til begyndelsen af 
nær Iysgledetråden som defineret ovenfor. 
(8) For fjernlysgledetråden skal der meles i skæringspunkterne, set i 
retning Q af et plan parallelt med plan HH og 0,8 mm under dette, med 
ydersiden af de yderste vindinger, som er defineret i bemærkning 5. 
(**f) Referenceaksen er normalen til referenceplanet gennem centrum af 
cirklen med diameter "H" (se H4/1). 
(10) Plan W er planet vinkelret på referenceplanet gennem referenceaksen 
og gennem skæringspunktet mellem cirklen med diameter "M" og 
midtlinjen af styrefligen. 
(11) plan HH er vinkelret på referenceplanet og på plan W og går gennem 
referenceaksen. 
-tzz -
TILLÆG 4 
LAMPER AF KATEGORI P21W P21W/1 
Referenceakse 
Hål 
e 
f 
B 
(1) Sideafvigelse Serieproduceret 
lampe 
min. 
75° nom. 
(3) 
31,8 
90° max. 
7.0 
105° 
(3) Standardgløde­
lampe 
31,8 i 0,3 
7,0 - 0 
- 2 
90° i 5° 
' 0,3 max. 
(2) 
Sokkel BA 15s efter CEI publ. 61 (blad 7004-11A-6) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominelle 
vardier Volt 
Uatt 
Prøvespanding Volt 
Normal-
vardier Uatt: 
i X 
Lysstrøm 
1m 
t X 6 12 24 
21 
6,75 
26 13.5 
25 28.0 
28 
6 
460 
15 12 
21 
25 ved 13,5 V 
6 
Referencelysstrøm: 460 Im ved ca. 13,5 V 
(1) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum i forhold 
til de to indbyrdes vinkelrette planer, der indeholder soklens 
referenceakse, og hvoraf det ene indeholder aksen for holdefligene. 
(2) Lamper med sokkel BA 15d kan anvendes til specielle formål og har 
samme dimensioner. 
(3) Kontrolleres med et "Box System", blad P 25-1/2. 
-)ZH -
P21W/2 
Forskrifter for kontrolskærmen 
Med denne prøve bestemmes, om en lampe opfylder kravene gennem kontrol af, at 
glødetråden er korrekt placeret i forhold til referenceaksen og 
referenceplanet og højst afviger ± 15° fra normalen til et plan gennem centrum 
for holdefligene og referenceaksen. 
Alle mal i mm 
Set fra siden Referenceakse Set forfra Referenceakse 
•U±-
V 
reference 
mål a 
3,5 b 
5,0 h . 
9,0 k 
1,0 
Afprøvningsmetode og forskrifter 
1 Lampen anbringes i en fatning, som er drejelig om sin akse og enten 
forsynet med inddelt skala eller med faste anslag svarende til de 
fastsatte grænser for vinkelforskydning, d.v.s. ± 15°. Fatningen 
drejes derefter således, at glødetråden på skærmen ses afbildet fra 
enden. 
Glødetråden skal ses afbildet fra enden inden for de anførte grænser 
for vinkelforskydning (± 15°). 
Afbildning fra siden 
Når lampen anbringes med soklen nedefter og referenceaksen lodret, og 
glødetråden ses fra enden, skal projektionen af glødetråden ligge 
fuldstændig inden for et rektangel med højde er "a" og bredde Mb" og 
med centrum i glødetrådens teoretiske midtpunkt. 
-ns-
3 Afbildning forfra. 
Når lampen er anbragt med soklen nedefter, referenceaksen lodret, 
således at den ses i retning vinkelret på glødetrådens akse: 
3.1 skal projektionen af glødetråden skal være helt indenfor et rektangel 
med højde "a" og bredde "h" med centrum i det teoretiske centrum af 
glødetråden; 
3.2 må glødetrådens centrum ikke have større afstand til referenceaksen 
end "kH. 
(Zt~-
LAMPER AF KATEGORI P21/5W P21/5W/1 
a) Hovedglødetråd 
b) Sekundær glødetrid 
Referenceakse 
Styreflig 
uSl 
i mm 
e 
f 
Sideafvigelse 
x, y 
fi Serieproduceret lampe 
min. 
(1) 75° nom. 
(1> 
31,8 
(1) 
90° max. 
(1) 
7,0 
(1) 
(1) 105° Standard-
gløde­
lampe 
31,8 • 0,3 
7,0 : ° 
(2) 
0,3 max 
2,8 i 0,3 
90 t 5° 
Sokkel BAY15d i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004 - 11B - 5) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Normal-
vardier 
Prøve-
spanding 
Normal-
vardier Volt 
Uatt 
Volt 
Uatt 
* X 
Lysstrøm 
1m 
± X 6 
21 5 
6,75 
26 
6 
440 
15 6 
10 
35 
20 12 
21 5 
13,5 
25 
6 
440 
15 6 
10 
35 
20 (3) 
24 
21 5 
28,0 
28 
6 
440 
15 10 
10 
40 
20 12 
21/5 
25 og 6 ved 13,5 V 
6 og 10 
Referencelysstrøm: 440 Im og 35 Im ved ca. 13,5 V 
-1Z1-
(1) Disse mål kontrolleres ved hjælp af et "Box System" (blad P 25-2/2, P 
25-2/3), baseret på ovennævnte mål og tolerancer, x og y refererer til 
hovedglødetrådens akse, ikke til lampens akse (P 25-2/2). Øgede krav 
til præcisionen af placeringen af glødetråden og af samlingen 
sokkel/fatning er under udarbejdelse. 
(2) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum fra de to 
indbyrdes vinkelrette planer, der indeholder referenceaksen, og hvoraf 
det ene indeholder aksen for holdefligene. 
(3) 24 V lampen tilrådes ikke anvendt ved fremtidige installationer. 
P21/5W/2 
Forskrifter for kontrolskærmen 
Med denne prøve bestemmes, om en lampe opfylder forskrifterne, gennem kontrol 
af: 
(a) at hovedglødetråden er korrekt placeret i forhold til 
referenceaksen og referenceplanet og ikke afviger mere end ±15° 
fra normalen til et plan gennem holdefligenes centrum og 
referenceaksen; 
(b) at den sekundære glødetråd er korrekt placeret i forhold til 
hovedglødetråden. 
Prøvemetode og forskrifter 
1 Lampen anbringes i en fatning, som er drejelig om sin akse og enten 
har inddelt skala eller faste anslag svarende til de fastsatte grænser 
for vinkelforskydning, d.v.s. ± 15°. Fatningen drejes derefter 
således, at glødetråden på skærmen ses fra enden. Glødetråden skal ses 
afbildet fra enden inden for de anførte grænser for vinkelforskydning 
(± 15°). 
2 Afbildning fra siden 
Når lampen anbringes med soklen nedefter og referenceaksen lodret, og 
glødetråden ses fra enden, skal: 
2.1 projektionen af glødetråden ligge fuldstændig inden for et rektangel 
med højde "a" og bredde "b" og med centrum i glødetrådens teoretiske 
midtpunkt. 
2.2 Projektionen af den sekundære glødetråd skal være beliggende 
fuldstændig: 
2.2.1 inden for et rektangel med bredde "c" og højde "d", hvis centrum har 
afstanden "v"" til højre for og "u" over det teoretiske centrum af 
hovedglødetråden; 
2.2.2 over en ret linje, der berører overkanten af projektionen af 
hovedglødetråden og stiger fra venstre mod højre i en vinkel på 25°; 
2.2.3 til højre for projektionen af hovedglødetråden. 
3 Afbildning forfra 
Når lampen er anbragt med soklen nedefter og referenceaksen lodret, 
således at den ses i retning vinkelret på glødetrådens akse: 
3.1 skal projektionen af glødetråden være helt inden for et rektangel med 
højde "a" og bredde "h" med centrum i det teoretiske centrum af 
glødetråden. 
3.2 må glødetrådens centrum ikke have større afstand til referenceaksen 
end "k"; 
3.3 må centrum af den sekundære glødetråd ikke være længere fra 
referenceaksen end ± 2 mm (± 0,4 mm for standardlamper). 
-'2V 
Set fra siden P21/5W/3 
Alle mål er angivet i mm 
c 
(O a a> 
CJ C a> 
i_ 
O) 
s-a; 
l_ 
«J 
L. 
CO 
s 
ro Reference- , 
akse i Sekundær glødetråd 
Hovedglødetrad 
Reference 
Mål a 
3,5 b 
3.0 c d 
4,8 u V 
2,8 
Set forfra 
Reference: 
akse 
t 
..i c m 
o. 
<v 
<TJ U 
L. C 
H- O; u 
OO di 
S H-
r- O» 
ro «_ 
Reference 
Mil a 
3.5 h 
9,0 k 
1.0 
- I 36-
TILLÆG 5 
LAMPER AF KATEGORI R5W R5W/1 
Referen­
cepLan Referenceakse 
Mål 
e 
(2) 
Sideafvigelse 
6 Serieproduceret 
lampe 
min. 
17,5 
60° nom. 
19,0 
90° max. 
20,5 
1.5 
120° Standardgløde­
lampe 
19,0 i 0,3 
0,3 max. 
90° t 5° 
(1) 
Sokkel BA15s i henhold til CEI publ. 61 (blad 700411A-6) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominel le 
vardier 
Prøvespanding 
Normal -
vardier Volt 
Watt 
Volt 
Uatt 
± X 
Lysstrøm 
1m 
t X 6 12 24 
5 
6.75 13,5 
5 28,0 
7 
10 
50 
20 12 
5 
5 ved 13,5 V 
10 
Referencelysstrøm: 50 Im ved ca. 13,5 V 
-15» -
(1) Lamper med sokkel BA 15d kan anvendes til specielle formål og har 
samme dimensioner. 
(2) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum i forhold 
til de to indbyrdes vinkelrette planer, der indeholder referenceaksen, 
og hvoraf det ene indeholder aksen for holdefligene. 
(3) Se punkt 3.3. 
-izz -
TILLÆG 6 
LAMPER AF KATEGORI R10W R10W/1 
y 
Referenceplan \ Referenceakse / 
\ ' 
Mål 
e 
l2> 
Sideafvigelse 
B Serieproduceret 
lampe 
min. 
17,5 
60° nom. 
19,0 
90° max. 
20,5 
1.5 
120° Standardgløde­
lampe 
19,0 t 0,3 
0,5 max. 
90° t 5° 
(1) Sokkel BA15s i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004-11A-6) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER ' 
Nominel le 
vardier 
Prøvespanding 
Normal -
vardier Volt 
Uatt 
Volt 
Watt 
t X 
Lysstrøm 
Im 
t X 6 12 
10 
6,75 13.5 
10 24 
28,0 
12,5 
10 
125 
20 12 
10 
10 ved 13,5 V 
10 
Referencelysstrøm: 125 Im ved ca. 13,5 V 
-133-
(1) Lamper med sokkel BA 15d kan anvendes til specielle formål og har 
samme dimensioner. 
(2) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum i forhold 
til de to indbyrdes vinkelrette planer, der indeholder referenceaksen, 
og hvoraf det ene indeholder aksen for holdefligene. 
(3) Se punkt 3.3. 
-iSU-
TILLÆG 7 
LAMPER AF KATEGORI C5W CSW/ 
Referenceakse 
Mål 
(1) 
b 
(2) (3) 
f Serieproduceret 
lampe 
min. 
34,0 
(4) 
7,5 nom. 
35,0 max. 
36,0 
(5) 
15 Standardgløde­
lampe 
35 t 0,5 
9 i 1,5 
Sokkel SV 8,5 i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004-81-3) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominelle 
vardier 
Prøvespanding 
Normal -
vardier Volt 
Watt 
Volt 
Watt 
i X 
Lysstrøm 
Im 
t X 6 12 24 
5 
6,75 13,5 
5 28,0 
7 
10 
45 
20 12 
5 
5 ved 13,5 V 
10 
Referencelysstrøm: 45 Im ved ca. 13,5 V 
-fis-
(1) Dette mål svarer til afstanden mellem to åbninger med diameter 3,5 m, 
som hver berører en af soklerne. 
(2) Glødetråden skal være indeholdt i en cylinder, der er koaxial med 
aksen af lampen, er 19 mm lang og anbragt symmetrisk om lampens 
midtpunkt. Diameteren af denne cylinder er, for 6 og 12 V lamper: d+4 
mm (for standardlamper: d+2 mm), og, for 24 V lamper, d+5 mm, hvor "d" 
er den nominelle af producenten angivne diameter af glødetråden. 
(3) Afvigelsen af glødetrådens centrum fra lampens midtpunkt må ikke være 
over ± 2,0 mm (for standardlamper: ±0,5 mm) i referenceaksens 
retning. 
(4) 4,5 mm for 6 V lamper. 
(5) 16,5 mm for 24 V lamper. 
- )U -
TILLÆG 8 
LAMPER AF KATEGORI C21W 
Lampe for baklygte C21W/1 
Referenceakse 
Mål 
(1) b 
(2) 
f Serieproduceret 
lampe 
min. 
40,0 
7,5 nom. 
41,0 max. 
42,0 
10,5 Standardgløde­
lampe 
41 ± 0,5 
8 t 1 
Sokkel SV 8,5 i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004-81-3) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominel le 
vardier Volt 
Watt 
Prøvespanding Volt 
Normal -
vardier Watt 
t X 
Lysstrøm 
Im 
t X 12 
21 
13,5 
25 
6 
460 
15 12 
21 
25 ved 13,5 V 
6 
Referencelysstrøm: 460 Im ved ca. 13,5 V 
(1) Dette mål svarer til afstanden mellem to åbninger med diameter 3,5 mm. 
(2) Glødetrådens position kontrolleres med et "Box System" (se blad 
C21W/2). 
-IT1-
C21W/2 
KATEGORI C21W 
Forskrifter for måleskærm 
Med denne prøve bestemmes, om lampen opfylder forskrifterne, gennem kontrol 
af, at glødetråden er korrekt placeret i forhold til referenceaksen og til 
midtpunktet af lampens længdeakse. 
Fundet midterakse 
Referenceakse 
12 V a 
4.0 + d h 
14,5 k 
2,0 
d = glødetrådens nominelle diameter, angivet af producenten. 
For standardlamper: = 2,0 + d k = 0,5 
Prøvemetode og forskrifter: 
1 Lampen anbringes i en fatning, der kan dreje 360° omkring 
referenceaksen, således at den ses forfra på skærmen, som billedet af 
glødetråden projiceres op på. Referenceplanet skal på skærmen falde 
sammen med lampens centrum. Skærmens midterakse skal falde sammen med 
lampens langsgående midterakse. 
2 Set forfra 
2.1 Projektionen af glødetråden skal være helt inden for firkanten, når 
lampen drejes 360°. 
2.2 Afstanden mellem glødetrådens centrum og midteraksen må ikke være 
støre end Mk". 
-iZB -
TILUSG 9 
LAMPER AF KATEGORI T4W T4W/1 
Mål 
e 
(1) 
Sideafvigelse 
B Serieproduceret 
\ampe 
min. 
13,5 nom. 
15,0 
90° max. 
16,5 
1.5 Standardgløde­
lampe 
15,0 ± 0.3 
0,5 max. 
,90° t 5° 
(3) 
Sokkel BA 9s i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004-14-6) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominel le 
vardier 
Prøvespanding 
Normal-
vardier Volt 
Watt 
Volt 
Watt 
i X 
Lysstrøm 
Im 
t X 6 12 24 
4 
6,75 13,5 
4 28,0 
5 
10 
35 
20 12 
4 
4 ved 13,5 V 
10 
Referencelysstrøm: 35 Im ved ca. 13,5 V 
-I3°t-
(1) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum i forhold 
til de to indbyrdes vinkelrette planer, der indeholder referenceaksen, 
og hvoraf det ene indeholder aksen for holdefligene. 
(2) Se punkt 3.3. 
(3) Soklen må hverken have fremspring eller samlinger, som rager uden for 
soklens største tilladte diameter over hele dens længde. 
-100 -
TILLÆG 10 
LAMPER AF KATEGORI W5W W5W/1 
i. iJP.cn, o* 
Referenceakse 
Mål 
e 
(2) 
Sideafgivelse 
ft Serieproduceret 
lampe 
min. 
11,2 
-15° nom. 
12,7 
0° max. 
14,2 
1,5 
• 15° Standardgløde­
lampe 
12,7 *• 0,3 
0,5 max. 
0° i 5° 
(1) 
Sokkel W 2,1 x 9,5d efter CEI publ. 61 (blad 7004-91-2) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominel le 
vardier 
Prøvespanding 
Normal -
vardier Volt 
Watt 
Volt 
Watt 
t X 
Lysstrøm 
Im 
i X 6 12 24 
5 
6,75 13,5 
5 28,0 
4 
15 
22 
30 12 
5 
3 ved 13,5 V 
15 
Referencelysstrøm: 22 Im ved ca. 13,5 V 
(1) Denne type er patentbeskyttet under ISO/CEI bestemmelser. 
(2) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum i forhold 
til de to indbyrdes vinkelrette planer, der indeholder referenceaksen, 
og hvoraf det ene indeholder aksen XX. 
(3) Se punkt 3.3. 
- lui -
R2/4 
TILLÆG 11 
LAMPER AF KATEGORI R2 
Tabel over elektriske og fotometriske specifikationer 
Nominelle 
vardier 
Prøvespanding 
Normal -
vardier 
(2) Volt 
Watt 
Volt 
Watt 
Tolerance 
X 
Lysstrøm 
Im 
Målelysstrøm for 
måling efter 
punkt 3.8 i denne 
forordning 
1 m (1) 
Serieproduceret 
lampe 
6 
45 40 
6,3 
45 40 12 
45 40 
13,2 
45 40 24 
55 50 
28,0 
55 50 
• 10 
600 
min. 
-400 
min. 
550 
max. 
450 600 
min. 
-400 
min. 
550 
max. 
450 600 
min. 
-400 
min. 
550 
max. 
450 
Referencelysstrøm ved ca. 12 V Im (1) 
Standardgløde­
lampe 
12 
45 40 
45 ved 
12,0 V 
• 0 
- 10 
700 40 ved 
12,0 V 
t 5 
450 
(3) 
Sokkel P45t - 41 i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004-95-2) 
(1) Værdierne til venstre (til højre) gælder for fjernlysglødetråd 
(nærlysglødetråd). 
(2) Uagtet bestemmelserne i punkt 3.1.3 i bilag III-C skal de normale 
værdier måles ved den nominelle spænding. 
(3) Den på dette blad anførte åbning kræves ikke længere. Værdien X skal 
være min. 1,3 til max. 1,7. 
-il*2-
TILLÆG 12 
LAMPER AF KATEGORI Hl 
Alle mål er angivet i mm Hl/l 
Konstruktion med 
to indsnævringer 
Referenceakse Akse af lampe 
-la^s-mA*^ 
ri 
w>-§ —^ fdJOJL. FV 
fr 
\k l af 
4z^d 
— u 4-\ Pump .P Q\ Reference- —t> 4-A Pumpe rør 
lp l an <p <* 
B 
A _ — E 
-F Snit D-E 
-jEjd 
Akse af Lampe 
Alternativ konstruktion 
med én indsnævring 2/ 
Referenceakse Snit F-G 
-JEJrf 
Akse af glødetrao\ 
Tilladt excentricitet af akse 
af glødetråd i forhold til 
referenceakse 
Referenceakse 
2. knast aødctr Id 
< 
Snit A-7 Referenceakse 
Referenceknast 
--5*5 Referenrftaksp 
X*-1 
*Største tilladte ud­
vendige mal af lampen 
i området m 
Nominel position 
af fatningens knaster Set i retning H Grænse for over-
dækningsvinkel 
Set i retning C 
Glasset skal være farveløst 
-(UZ-
Hl/2 
MM 
i mm 
b 
(5) (9) 
e 
(5) (9) f 
(6) 
g 
hl 
h2 
6 > 0,7 f 
25,0 
6 V 
12 V 
24 V 4.5 
5,5 
(7) 
0,5 d 
0 
45° Tolerancer 
Serieproduceret 
lampe 
(8) 
i 1,0 
± 0,5 d 
(8) 
(8) 
± 12° Standardglødc-lampe 
± 0,15 
± 0,5 
* 0,25 d 
(4) ± 0,20 
(4) ± 0,25 
t 3° 
Sokkel P14,5e i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004-46-1) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominel le vardier 
Prøvespanding 
Normal -vardier Volt 
Uatt 
Volt 
Uatt 
Lysstrøm Im 
t X 6 12 
55 
6,3 
max. 63 
1 350 13,2 
max. 68 
1 550 24 
70 
28,0 
max. 84 
1 900 
15 12 
55 
max. 68 ved 13,2 V 
Referencelysstrøm for afprøvning af forlygter: 1150 Im ved ca. 12 V 
-II«. -
Hl/3 
(1) Disse mål bestemmer referenceaksen. 
(2) Når lamperne er udført med to indvendige strømtilførselselektroder, 
skal den længste elektrode være placeret over glødetråden (når lampen 
betragtes som på tegningen). Lampens indvendige konstruktion skal være 
således, at forstyrrende billeddannelse og lysreflekser er nedsat mest 
muligt, for eksempel ved at den ikke spiralviklede del af glødetråden 
forsynes med kølebøsninger. 
(3) Den cylindriske del af lampen skal over længden "f" være sådan, at det 
projicerede billede af glødetråden ikke forvrænges i sådan grad, at de 
optiske resultater mærkbart berøres heraf. 
(4) Excentriciteten skal kun måles vandret og lodret på lampen, således 
som denne er vist i figuren. Måling skal ske i de punkter, hvor 
projektionen af den udvendige del af de yderste vindinger nærmest ved 
eller længst fra referenceplanet skærer glødetrådens akse. 
(5) Sigteretningen skal være vinkelret på referenceaksen og ligge i det 
plan, der fastlægges af referenceaksen og centrum af soklens andet 
bryst. 
(6) Glødetrådens forsætning i forhold til lampens akse skal være 27,5 mm 
fra referenceplanet i retningen K. 
(7) d: glødetrådens diameter. 
(8) Kontrolleres med et "Box System", blad Hl/4. 
(9) Ved enderne af glødetråden forstås de punkter, hvor projektionen af 
ydersiden af endevindingerne nærmest eller fjernest fra 
referenceplanet skærer referenceaksen, idet sigteretningen er som 
beskrevet i bemærkning 5. 
-IU4-
Hl/4 
Forskrifter for måleskærm 
Med denne prøve bestemmes, om lampen opfylder forskrifterne, gennem kontrol 
af, at glødetråden er korrekt placeret i forhold til referenceaksen og til 
midtpunktet af lampens længdeakse. 
c 
a 
u 
c 
<D 
l_ 
0) 
ir» 
ro Alle mål er i mm 
6 V 
12 V 
24 V »1 
1,4d •2 
1,9d bl b2 
0,25 C1 
6 
7 C2 
3,5 
A,5 
d - glødetrådens diameter 
Glødetrådens begyndelse, der er defineret i bemærkning 9 på blad Hl/3, skal 
være mellem linierne Z± og Z2. 
Glodetrådens position skal kun kontrolleres i retningerne FH og FV, således 
som disse er angivet i figuren på ark Hl/l. 
Glødetrådens placering skal være fuldstændig inden for de angivne grænser. 
-IH -
TILLÆG 13 
LAMPER AF KATEGORI H2 H2/1 
Set i retning /^ Alle mål i mm 
Monteringsplan Set i retning £ 
Set Akse i lampe 
Set i retning B 
Mont e ringsplan Akse af glødetråd 
Monteringsplan 
Akse af lampe 
X> 
Glasset skal være farveløst. 
-10? -
H2/2 
Mål 
i mm 
(6) 
e 
(6) 
f 
(1) (2) 
g 
(2) 
h1 
(4) 
h2 
(1) (2) 
h3 
(1) (4) h4 12,25 
6 V 
12 V 
24 V 4.5 
5,5 
0,5 d 
7,1 
0,5 d - 0,35 Tolerancer 
Serieproduceret 
lampe 
6 V 12 V 24 V 
(5) 
± 1,0 
± 0,5 d 
(5) (5) 
(5) 
(5) (5) 
(5) Standardgløde­
lampe 
i 0,15 
t 0,50 
i 0,25 d 
t 0,20 
• 0,25 
± 0,20 
± 0,25 
Sokkel X511 efter ECI publ. 61 (blad 7004-99-1) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominel le 
vardier 
Prøvespanding 
Normal-
vardier Volt 
Watt 
Volt 
Uatt 
Lysstrøm 
Im 
i X 6 12 
55 
6,3 
max. 
63 
1 300 13,2 
max. 
68 
1 800 24 
70 
28,0 
max. 
84 
2 150 
15 12 
55 
max. 
68 ved 13,2 V 
Referencelysstrøm for afprøvning af forlygter: 
1300 Im ved ca. 12 V 
-m%-
H2/3 
(1) d: glødetrådens diameter. 
(2) De anførte afstande skal måles i et tværsnit vinkelret på lampens akse 
og gennem den ende af glødetrådenl*), som er nærmest soklen. 
(3) De tre X på anlægsfladen angiver positionen af spidserne af de tre 
ansatser, der begrænser anlægsfladen på fatningen. Centreret efter 
disse tre punkter og inden for en cirkel med diameter 3 mm må der ikke 
være synlig deformation eller mærker, der kan have indvirkning på 
lampens placering 
(4) De anførte afstande skal måles i et tværsnit vinkelret på lampens akse 
og gennem den ende af glødetrådent*), som er længst fra soklen. 
(5) Kontrolleres med et "Box System", blad H2/4. 
(6) Ved enderne af glødetråden forstås de punkter, hvor projektionen af 
henholdsvis den nærmeste og fjerneste udvendige del af en 
endevindingerne skærer en linie, der er parallel med linien ZZ og har 
en afstand på 7,1 mm til denne; sigtelinien svarer til D (blad H2/1). 
(*) Der skal måles i de punkter, hvor den udvendige del af 
endevindingen henholdsvis nærmest og længst fra soklen skærer 
glødetrådens akse. 
-l**<\-
Forskrifter for kontrolskærmen H2/4 
Ved prøven bestemmes, om en lampe opfylder kravene, idet det kontrolleres, at 
glødetråden er placeret korrekt i forhold til akserne x-x, y-y og z-z (**). 
Set i retning D 
Z 
r— (*) 
=K Set i retning C 
o a. Å^_ 
/ Monteringsplan 
Reference-
linje / 
X 
Glødetrådens ende(**) nærmest soklen skal befinde sig mellem b^ og b2. 
Glødetråden skal være fuldstændig inden for de anførte grænser. 
a1 
a2 
b1, b2 
d1 
d2 
h 6 V 12 V 
d • 0,50 24 V 
d* 1,0 
d • 1,0 
0,25 
7,1 
0,5d - 0,35 
6 7 
d s glødetrådens diameter 
7*1 Se blad H2/1. 
(**) Enden af glødetråden er defineret på blad H2/3 Alle mål er i mm 
TILLÆG 14 
LAMPER AF KATEGORI H3 H3/1 
Alle mål er i mm 
Pæren skal være farveløs 
- Kl -
TILLÆG 15 
LAMPER AF KATEGORI H3W W3W/1 
JL&J3 T1QA. 
Referenceakse 
1 
Mål 
e 
(2) 
Sideafvigelse 
B Serieproduceret 
lampe 
min. 
11.2 
-15° nom. 
12,7 
0° max. 
14,2 
1.5 
• 15° Standardgløde­
lampe 
12,7 t 0,3 
0,5 max. 
0° i 5° 
(1) 
Sokkel U 2,1 x 9,5d i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004-91-2) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominel le 
vardier Volt 
Uatt 
Prøvespanding Volt 
Normal-
vardier Uatt 
t X 
Lysstrøm 
Im 
i X 6 12 24 
5 
6,75 13,5 
5 28,0 
7 
10 
50 
20 12 
5 
5 ved 13,5 V 
10 
Referencelysstrøm: 50 Im ved ca. 13,5 V 
(1) Denne type er patentbeskyttet under ISO/CEI bestemmelserne. 
(2) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum i forhold 
til de to indbyrdes vinkelrette planer, der indeholder referenceaksen, 
og hvoraf det ene indeholder aksen XX. 
(3) Se punkt 3.2 . 
- iSz -
Referenceplan 
Flig, 3 mm bred TILLÆG 16 
LAMPER FOR MOTORCYKLER AF KATEGORI SI OG S2 
36 nuoc. alle mål er i mm 
Glødetrådens placering 
Akse af qlødetråd Referenceakse 
u Akse af 
glødetråd 
Position af skærmkuppel 
« / 'É-U Fjernlysglødetråd Nærlysglødetråd Skærm 
p x r_-A-
I v Kuppel Referenceaksfe 
Bemærk: 
Plan W indeholder referenceaksen og linien gennem fligenes midtpunkt. Plan HH 
(normal position af skærmkuplen) er vinkelret på plan W og indeholder 
referenceaksen. 
-IS1 -
LAMPER AF KATEGORI Si OG S2 - DIMENSIONER 
Mål 
e 
f 
l 
(3) 
c 
(3) 
b 
(3) 
a 
h 
g 
(3) (4) 
B (5) 
Serieproduceret 
lampe 
min. 
32,35 
M 
4 
0,2 
- 0,15 
0,25 
- 0,5 
- 0,5 
- 2°30' nom. 
32,70 
1,8 
5,5 
0,5 
0,2 
0,6 
0 
0 
0° max. 
33,05 
2,2 
7 
0,8 
0,55 
0,95 
0.5 
0,5 
2°30' Standardgløde­
lampe 
32,7 t 0,15 
1,8 ± 0,2 
5,5 i 0,5 
0,5 t 0,15 
0,2 * 0,15 
0,6 i 0,15 
0 t 0,2 
0 ± 0.2 
0° ± 1° 
Sokkel BA 20d i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004-12-5) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
GLØDELAMPER KATEGORI S1 
Nominel le 
vardier 
Prøvespanding 
Normal­
værdier 
normales Volt 
Uatt 
Volt 
Uatt 
± X 
Lumen 
i X (5) 
Serieproduceret 
lampe 
6 
25 25 
6,75 
25 25 
5 
435 315 
20 12 
25 25 
13,5 
25 25 
5 
435 315 
20 Standardgløde­
lampe 
6 
25 25 
-
25 ' 25 
ved 6,75 V 
i 
5 
Referencelysstrøm: hhv. 398 og 284 Im ved ca. 6 V 
LAMPER AF KATEGORI S2 
Nominel le 
vardier 
Prøvespanding 
Normal-
vardier Volt 
Uatt 
Volt 
Uatt 
t X 
Lumen 
t X (5) 
Serieproducerede 
glødelamper 
6 
35 35 
6,3 
35 35 
5 
650 465 
20 12 
35 35 
13,5 
35 35 
5 
650 465 
20 Standardgløde­
lamper on 
12 
35 35 
-
35 ' 35 
ved 13,5 V 
5 
I 
Referencelysstrøjn ved ca. 12 V: hhv. 568 og 426 Im 
Bemærkninger 
(1) Farveløst eller selektivt gult glas; de fotometriske specifikationer 
gælder for farveløst glas. 
(2) Referenceplanet er vinkelret på referenceaksen og berører oversiden af 
den 4,5 mm brede flig. 
(3) Målene a, b, c og x refererer til et plan, som er parallelt med 
referenceplanet og skærer skærmkuplen i afstanden e + 1,5 mm. 
(4) Vinkelafvigelse fra normalpositionen af det plan, der indeholder 
kanterne af skærmkuplen. 
(5) Typegodkendelseskrav. 
Alle mål i mm - '^S -
TILLÆG 17 
LAMPER AF KATEGORI S3 
y 
Referenceplan 
\ 26,0 mox 
1 
d i 
/ 
TZTT 
Referenceakse • e 
Mål 
(2) 
e 
f (6 V) 
f (12 V) 
(3) 
d1. d2 Serieproduceret 
lampe 
min. 
19,0 
• 0,5 nom. 
19.5 
0 max. 
20,0 
3,0 
4,0 
• 0,5 Standardgløde­
lampe 
19,5 t 0,25 
2,5 ± 0,5 
* 0,3 
Sokkel P26s i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004-36-1) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominel le 
vardier 
Prøvespanding 
Normal-
vardier Volt 
Uatt 
Volt 
Uatt 
± X 
Lumen 
x X 6 12 
15 
6,75 13,5 
15 
6 
240 
15 6 
15 
-
15 ved 6,75 V 
6 
Referencelysstrøm: 240 Im ved ca. 6,75 V 
(1) Farvelest glas; de fotometriske specifikationer gælder for farveløst 
glas. 
(2) Afstand til optisk midtpunkt. 
(3) Sideafvigelse af glødetrådens akse i forhold til referenceaksen. Det 
er tilstrækkeligt at kontrollere denne afvigelse i to på hinanden 
vinkelrette planer. 
-tS6-
TILLÆG 18 
LAMPE AF KATEGORI S4 TIL FORLYGTE FOR KNALLERT S4/1 
29 rrvAX, 
Referenceakse v 
Referenceplan 1/ 
Referenceflig 2. 
TT * 
Fjernlys- f \Nærlyspol 
pol 
Denne tegning er kun 
vejledende hvad angår 
skærmkuplens udformning 
Nærlysglødetråd x 
Position af skærmkuppel 
1.5 
r tT^ L M . _ _: 
TL 
referenceakse Referenceakse *4 
\ Skærmkuppel 
Plan W indeholder referenceaksen og går gennem fligenes centrum. Plan HH 
indeholder referenceaksen og er vinkelret på plan W. 
Tilstræbt position af plan SS gennem kanterne af skærmkuplen parallelt med 
plan HH. 
-1*1-
S4/2 
Mål 
i mm 
e 
f 
LC, LR 
(2) 
c 
(2) 
b 
(2) 
a 
h 
g 
(2) (5) 
fi Serieproduceret 
lampe 
min. 
33,25 
1,45 
2,5 
0,05 
- 0,15 
0,25 
- 0,5 
- 0,5 
-2°30' nom. 
33,6 
1,8 
3,5 
0,4 
0,2 
0,6 
0 
0 
0 max. 
33,95 
2,15 
4,5 
0,75 
0,55 
0,95 
0,5 
0,5 
2°30' Standardlampe 
33,6 i 0,15 
1,8 i 0,2 
3,5 i 0,5 
0,4 t 0,15 
0,2 * 0,15 
0,6 ± 0,15 
0 ± 0,2 
0 t 0,2 
0 ±1° 
(1) Sokkel BAX 15d 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominel spanding V 
(6) 
Nominel effekt U 
Prøvespanding V 
(6) 
Normal effekt U 
Tolerance i X 
Normal lysstrøm 
(i Im) (4) (6) 6 
15 15 
6,75 
15 15 
6 
180 
min 125 190 
min max 12 
15 15 
13,5 
15 15 
6 
180 
min 125 190 
min max 6 
15 15 
15 1 15 
(ved 6,75 V) 
6 
Referencelysstrøm: 240 Im (fjernlys) 
ca. 6 V (4) 160 Im (narlys) 
- 1*8 -
(1) Sokkel i overensstemmelse med CEI publikation nr. 61. 
(2) Målene a, b, c og x henfører til et plan parallelt med 
referenceplanet, som skærer de to kanter af skærmkuplen i afstanden e 
+ 1,5 mm. 
(3) Referenceplanet er vinkelret på referenceaksen og tangerer oversiden 
af den 2 mm lange flig. 
(4) Glasset er farveløst; de fotometriske specifikationer i tabellen 
gælder for farveløst glas. 
(5) Tilladt afvigelse af skærmkuplens plan fra normalpositionen. 
(6) Værdierne i søjlen til venstre gælder fjernlysglødetråden, værdierne i 
søjlen til højre nærlysglødetråden. 
- ISH -
Blad 1 
TILLÆG 19 
LAMPER AF KATEGORI HSy. HALOGENLAMPER TIL MOTORCYKLER 
Akse af lampe - r 
52.0 vazx 
Sokkel PX 43t-J8 
(Mal i mm) 
Tegningernes angivelser er ikke obligatoriske, men har kun til formål at 
angive, hvilke mål der skal kontrolleres. 
Henvisning 
0 
P 
m (1) 
n (1) 
s (2) 
a (3) Mål 
6 V 12 V 
28,5 
28,95 
max. 60,0 
max. 34,5 
45,0 
max. 40' Tolerance . < 
6 V 12 V 
• 0,45 
- 0,25 
-
-
-
-
-
KUN FOR MOTORCYKLER 
- (GO -
Specifikationer Blad 2 
Nominelle 
vardier 
Prøve­
spand i ng 
Normal -
vardier 
Måling af 
lysstrøm 
efter punkt 
3.8 i denne 
forordning Volt 
Uatt 
Volt 
Uatt 
t X 
Lysstrøm 
(1m) 
t X 
Im Serieproduceret lampe 
(4) 
6 
35 35 
6,3 
35 
5 
700 35 
5 
440 (4) 
12 
35 35 
13,2 
35 
5 
825 35 
5 
525 
15 
450 
Referencelysstrøm ved ca. 12 V, 1m Standardlampe 
(4) 
12 
35 35 
35 
v. 13,2 
5 35 
v. 13,2 
700 450 
Sokkel PX43t-38 i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004-34-1) 
I bl -
Tabel over målene angivet i diagrammerne 
blad 4 og 5 (mm) Blad 3 
Henvisning 
6 V 12 V 
(*) 
a/26 
(*) 
a/25 
(*) 
b1/29,5 
(*) b1/33 
(*) 
b2/29,5 
(*) 
b2/33 
(*) 
c/29,5 
(*) 
c/31 
d 
(7) 
e 
(5) (6) (8) 
f 
(*) 
g/25 
(*) g/25 
(*) h/29,5 
(*) h/31 
(5) (8) 
Ir 
(5) (6) 
le 
(*) 
P/33 
(*) q/33 MA 
6 V 12 V 
0,8 
0,8 
0 
b1/29.5 mv 
0 
b2/29.5 mv 
0,5 
c /29.5 mv 
min. 0,1 
max. 1,5 
28,5 
1,7 
0 
0 
0 
h /29,5 
3,5 
3.3 4,0 
4,5 
Afhanger af skarm-
kuplens form 
E_t_9 
2 Tolerancer 
Serieproduceret 
lampe 
6 V 12 V 
± 0,35 
± 0,55 
t 0,35 
i 0,35 
i 0,35 
• 0,35 
t 0,35 
i 0,30 
-
• 0,45 
- 0,25 
• 0,50 
- 0,30 
i 0,5 
t 0,7 
t 0,5 
± 0,30 
i 0,8 
± 0,8 
. 
l 0,6 Standard-
lampe 
12 V 
* 0,2 
i 0,2 
i 0,2 
± 0,15 
± 0,2 
± 0,15 
i 0,2 
t 0,15 
-
• 0,2 
- 0,0 
• 0,3 
- 0,1 
• 0,3 
t 0,3 
t 0,3 
i 0,2 
i 0,4 
t 0,35 
. 
* 0,3 
(*) Skal måles i den afstand fra referenceplanet, som er angivet i mm 
efter stregen. 
-tbz-
Placering af glødetråde(*) Blad 4 
çy-H1 
Referenceakse jj 
Akse af fjernlysglødetråd /\ *• 
/ ÎC 
Akse af nærlysglødetråd 
Alle mal er i mm 
(*) Tegningens angivelser er ikke obligatoriske hvad angår formen af 
skærmkuplen. 
- US-
Position af skærmkuppel(*) Blad 5 
9 „. 
y Akse af lampe 
ø-"4? 
Referenceakse 
(*) Tegningens angivelser er ikke obligatoriske hvad angår formen af 
skærmkuplen. 
- tç>u -
Supplerende forklaring til blad 4 og 5 
Nedennævnte måles i tre retninger: 
1 for målene a, b^, c, d, e, f, lp og Ic 
2 for målene g, h, p og g 
3 for målene b2 
Målene p og q måles i et plan parallelt med referenceplanet og afstanden 33 mm 
fra dette. 
Målene bj og b2 måles i planer parallelle med referenceplanet og i 
afstanden 29,5 mm og 33 mm fra dette. 
Målene a og g måles i planer parallelle med referenceplanet og i afstanden 25 
og 26 mm fra dette. 
Målene c og h måles i planer parallelle med referenceplanet og i afstanden 
29,5 og 31 mm fra dette. 
-/és'-
HS2/1 
TILLÆG 20 
LAMPER AF KATEGORI BS2: HALOGENLAMPER FOR KNALLERTER HS2/1 
Marke (hak)/| 
Retning b * i 
- tu -
Mål 
e 
(6) 
f (6 V) 
(6) 
f (12 V) 
h1, h2 
<x(4) 
(5) 
B 
ï,<7) 
V (7) 
û 2 Serieproduceret 
lampe 
min. 
1.5 
2.0 
- 15° 
15° 
40° nom. 
(3) 
11.0 
2.5 
3.0 
(3) 
90° max. 
3,5 
4,0 
40 
• 15° Standardlampe 
11,0 t 0,15 
2,5 t 0,15 
0 i 0,15 
90° t 5° 
15° min. 
40° min. 
Sokkel P x 13,5s i henhold til CEI publ. 61 (blad 7004-35-1) 
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER 
Nominel le 
vardier 
Prøvespanding 
Normale 
vardier Volt (6) 
Uatt 
Volt 
Uatt 
t X 
Lysstrøm 
1m 
± X 6 
15 
6,75 
15 
6 
320 
15 12 
15 
13,5 
15 
6 
320 
15 6 
15 
15,0 til 6,75 V 
6 
Referencelysstrøm: 320 Im ved ca. 6,75 V 
Bemærkninger 
(1) Når der anvendes en udvendig gul lampe, angiver "m" og "n" dennes 
største tilladte mål; er der ikke tale om en udvendig lampe, angiver 
"m" lampens største tilladte længde. 
(2) Lampen skal være indeholdt i en cylinder, der har diameteren "s", er 
koncentrisk med referenceaksen og hvis ene ende begrænses af et plan 
parallelt med referenceplanet i en afstand af 20 mm fra dette, i den 
anden ende af en halvkugleformet flade med radius s. 
2 
(3) Sortfarvning af glasset skal være udført i det mindste indtil lampens 
cylindriske del. Endvidere skal sortfarvningen dække den indvendige 
skærmkuppel, når denne betragtes i retning vinkelret på 
referenceaksen. Den ved sortfarvningen opnåede virkning kan også opnås 
på anden måde. 
(4) De i venstre søjle anførte værdier gælder fjernlyset, medens værdierne 
i højre søjle gælder for nærlyset. 
(5) Glødetrådenes yderste vindinger defineres som de første og sidste 
lysende vinding, som er regelmæssigt spiralformet, d.v.s. som har 
korrekt stigningsvinkel. For glødetråde med dobbeltspiral defineres 
vindingerne ved omkredsen af de primære vindinger. 
(6) For nærlysglødetråde skal der måles i skæringspunkterne, set i retning 
1, af skærmkuplens sidekant med ydersiden af de yderste vindinger, 
således som disse er defineret i bemærkning 5. 
(7) "e" er afstanden fra referenceplanet til begyndelsen af 
nærlysglødetråden som defineret ovenfor. 
(8) For fjernlysglødetråden skal der måles i skæringspunkterne, set i 
retning 1, af et plan parallelt med plan HH og 0,8 mm under dette, med 
ydersiden af de yderste vindinger, såldes som disse er defineret i 
bemærkning 5. 
(9) Referenceaksen er den vinkelrette til referenceplanet gennem centrum 
af cirklen med diameter "M" (se blad 1). 
(10) Plan W er planet vinkelret på referenceplanet, gennem referenceaksen 
og gennem skæringspunktet mellem cirklen med diameter "M" og 
midtlinien af styrefligen. 
(11) plan HH er vinkelret på referenceplanet og på plan W og går gennem 
referenceaksen. 
-ia -
HS2/2 
(1) Referenceaksen er vinkelret på referenceplanet og går gennem 
skæringspunktet af dette plan med soklens bryst. 
(2) Er forbeholdt. 
(3) Kontrolleres med et "Box System", HS2/3. 
(4) Alle dele, som kan dæmpe lyset eller indvirke på lysbundtet, skal være 
inden for vinklen a. 
(5) Vinklenp angiver beliggenheden af planet gennem de indvendige 
elektroder i forhold til kærvmærket. 
(6) Strømforsyningens spænding må ikke overstige 8,5 V for 6 V lamper og 
15 V for 12 V lamper for at undgå stærkt nedsat levetid af lamperne. 
(7) Der må ikke være områder med optisk forvrængning mellem de udvendige 
ben af vinklerne al og a2, og glassets krumningsdiameter må ikke være 
mindre end 50% af dets faktiske diameter. 
- fé0t -
Forskrifter for projektionen på skærmen 
Med denne prøve bestemmes, om en lampe er i overensstemmelse med 
forskrifterne, idet det kontrolleres at glødetrådens position i forhold til 
aksen og til referenceplanet er korrekt. Alle mål er i mm. 
Referenceakse 
11,0 fra i ii 
referenceplan Set i retning A + B 
Hanvl anl itu 
Mål «1 
d • 1,0 •;* 
d • 1,4 UI 
0,25 b.' 
0,25 il 16 V) 
4,0 ti Ui V ) 
4.5 1 
1,75 | 
d = glødetrådens faktiske diameter. 
Glødetråden skal være placeret helt inden for de anførte grænser. 
Glødetrådens begyndelse skal være mellem linierne og Zj og Z2. 
-/v<--
KAPITEL 3 
UDRAGENDE DELE PA 
TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
-m-
BILAG I 
FORSKRIFTER VEDRØRENDE UDRAGENDE DELE PA 
TOHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER UDEN KARROSSERI 
1. DEFINITIONER 
I dette bilag forstås ved: 
1.1 "Mretdjets ydre dele" 
de dele af køretøjet, som vil kunne berøres i tilfælde af kollision 
med en genstand; 
1.2 -at strejfe" 
at berøre på en sådan måde, at eventuelle kvæstelser som følge deraf 
bl iver overfI ad i ske; 
1.3 "at ramme" 
at berøre på en sådan made, at eventuelle kvæstelser som følge deraf 
bl iver dybe; 
1.4 "køretøjstype for så vidt angår udragende dele" 
køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med 
hensyn til form, størrelse, retning og hårdhed af køretøjets ydre 
dele; 
1.5 "krumnlngsradlus" 
radius af den cirkelbue, der ligger tættest på rundingen af den 
pågældende del. 
2. KRITERIER FOR FORSKELLEN MELLEM AT STREJFE OG AT RAMME 
2.1 De dele af køretøjet, der berøres af prøvningsanordningen, når den 
føres hen langs køretøjet i overensstemmelse med punkt 4.2, skal 
henføres t i I 
2.1.1 gruppe 1, hvis de strejfer prøvningsanordningen, 
2.1.2 gruppe 2, hvis de rammer prøvningsanordningen. 
2.1.3 For utvetydigt at kunne skelne mellem dele og komponenter af gruppe 
1 og gruppe 2 skal prøvningsanordningen anvendes efter det princip, 
der er vist i nedenstående figur: 
\ \ \ \ \ \ X_X y^ 
ôc < 45* : gruppe 1 
o^> 45* : gruppe 2 
Prøvn i ngsanordn i ng 
(Jf. fig. A i till æg 1) 
-m-
3. ALMINDELIGE FORSKRIFTER 
3.1 Uanset bestemmelserne i punkt 3.2 må der på ingen køretøjstypes ydre 
forefindes udadvendende spidse eller skarpe dele eller fremspring, 
som ved deres form, størrelse, retning eller hårdhed vil medføre 
alvorligere kvæstelser eller større risiko for kvæstelse af en 
person, der i forbindelse med en ulykke strejfer eller rammer 
køretøjet. 
3.2 Køretøjer skal konstrueres således, at de dele, som andre 
trafikanter kan komme i berøring med, opfylder bestemmelserne i 
punkt 5 og 6. 
3.3 Udragende dele, som er omfattet af dette bilag, og som er 
fremstillet i gummi eller blødt plast med en Shore A-hàrdhed pà 
højst 60 eller beklædt med sådant materiale, anses for at opfylde 
bestemmelserne i punkt 5 og 6. 
3.4 For motorcykel med sidevogn gælder ovennævnte bestemmelser ikke for 
rummet mellem motorcyklen og sidevognen. 
3.5 Knallert med pedaler behøver ikke at opfylde alle kravene i dette 
direktiv for så vidt angår pedalerne. Producenten skal give den 
myndighed, hvortil ansøgning om typegodkendelse for så vidt angår 
udragende dele indsendes, oplysning om, hvilke krav der ikke er 
opfyldt, og angive, hvorledes sikkerheden er tilvejebragt. 
4. PRØVNINGSMETODE 
4.1 Prøvningsanordning og prøvningsbetingelser 
4.1.1 Prøvningsanordningen skal se ud som vist pà fig. A i tillæg 1. 
4.1.2 Køretøjet skal under prøvningen holdes lodret i stillingen til 
kørsel ligeud. Styreapparatet skal frit kunne dreje inden for sit 
normale aktionsfelt. 
En menneskeattrap af percent i I AM 50 anbringes i normal kørestil ling 
pà køretøjet pà en sådan måde, at styreapparatets bevægelse ikke 
hindres. 
4.2 Fremgangsmåde ved prøvningen 
Prøvningsanordningen føres langs køretøjet fra dets forende til dets 
bagende, idet styreapparatet (hvis prøvningsanordningen kan komme i 
berøring med det) derved drejer ud i yderstillingen. 
Prøvningsanordningen skal hele tiden være i berøring med køretøjet 
(Jf. fig. B i tillæg 1). Prøvningen udføres på begge sider af 
køretøjet. 
5. KRITERIER 
5.1 Kriterierne i dette punkt gælder ikke for de dele, der er omfattet 
af forskrifterne i punkt 6. 
5.2 Bortset fra undtagelserne i punkt 3.3 gælder følgende 
minimumskr iter ier: 
-tli-
5.2.1 For dele i gruppe 1 
5.2.1.1 for udragende flader: 
- hjørners krumningsradius skal være mindst 3 mm 
- kanters krumningsradius skal være mindst 0,5 mm 
5.2.1.2 for udragende spidser: 
- spidsens diameter skal være mindst 10 mm 
- krumningsradius i spidsens ende skal være mindst 2 mm 
5.2.2 
5.2.2.1 
5.2.2.2 
6. 
6.1 
6.2 
6.3 
6.4 For dele i gruppe 2 
for udragende flader: 
- hjørners og kanters krumningsradius skal være mindst 2 mm 
for udragende spidser: 
- hvis spidsens diameter er mindre end 20 mm, skal dens længde være 
mindre end halvdelen af diameteren 
- hvis spidsens diameter er 20 mm eller derover, skal 
krumningsradius i 
spidsens ende være mindst 2 mm. 
SÆRLIGE FORSKRIFTER 
Overkanten på vindskærm eller beskyttelsesskærm skal have en 
krumningsradius på mindst 2 mm eller være beklædt med beskyttende 
materiale i overensstemmelse med punkt 3.3. 
Ender og yderkanter på håndgreb til kobling og bremse skal være 
nærmest kugleformede og have en krumningsradius på mindst 7 mm. 
Forskærmens forkant skal have en krumningsradius på mindst 2 mm. 
Er der på oversiden af brændstofbeholderen anbragt 
pàfyIdningsdæksel, som føreren kan ramme ved kollision, må dets 
bagkant højst rage 15 mm op over den underliggende flade; overgangen 
til den underliggende flade skal være udlignet eller dækslets kant 
skal være nærmest kugleformet. Kan kravet om 15 mm ikke opfyldes, 
kan der træffes andre arrangementer, såsom en beskyttelseskant bag 
pàfyIdningsstudsen (se også nedenstående tegning). 
yy * # * * ^ |J / / / /z> 
6.5 Tændingsnøgle skal være forsynet med beskyttelseshætte. Denne 
bestemmelse gælder ikke for nøgler, der kan nedfældes eller er i 
flugt med overfladen. 
Tillcg 1 
Fig. A 
-/?*-
BILAG II 
FORSKRIFTER VEDRØRENDE UDRAGENDE DELE PA 
TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER MED KARROSSERI 
GENERELT 
For trehjulede motordrevne køretøjer med karrosseri, som er 
beregnede til persontransport, gælder forskrifterne i direktiv 
74/483/EØF<1) om udragende dele på motordrevne køretøjer 
(af klasse M1). 
For trehjulede motordrevne køretøjer med karrosseri, som er 
beregnede til varetransport, gælder nedenstående forskrifter. 
1. ANVENDELSESOMRÅDE 
1.1 Bestemmelserne i dette bilag omfatter udragende dele foran 
førerrummets bagvæg på køretøjer til varetransport, dog kun dele, 
der rager ud i forhold til ydersiden som defineret nedenfor. 
Bestemmelserne gælder hverken for udvendige førerspejle, 
monteringsanordninger hertil eller udstyr såsom radioantenner og 
bagagebærere. 
1.2 Formålet er, at risikoen for, at en person pådrager sig kvæstelser 
ved at ramme køretøjets yderside ved en kollision, skal blive 
mindre, og at sådanne kvæstelser skal blive mindre alvorlige. 
2. DEFINITIONER 
I dette bilag forstås ved: 
2.1 "yderside" den del af køretøjet, der befinder sig foran førerrummets 
bagvæg som defineret i punkt 2.5, med undtagelse af bagvæggen selv, 
og som bl.a. omfatter forhjulene og i påkommende tilfælde andre dele 
såsom forskærm(e) og kofanger(e); 
2.2 "køretøjstype for så vidt angår udragende dele" køretøjer, som ikke 
udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til form, 
størrelse, retning og hårdhed af køretøjets ydre dele; 
2.3 "førerrum" den del af karrosseriet, som er beregnet til fører (og 
passagerer); hertil medregnes dørene; 
2.4 "førerrummets bagvæg" den bageste del af ydersiden af førerrummet; 
2.5 "referenceplan" et vandret plan, som går gennem centrum af det 
belastede køretøjs forhjul, dog højst 50 cm over vejbanen; 
2.6 "gulvlinie" en linie, der bestemmes som følger: 
En kegle med lodret akse og en topvinkel på 15' føres således rundt 
om det belastede køretøjs ydre form , at den berører karrosseriets 
yderside så lavt som muligt. Den linie, berøringspunkterne danner, 
er køretøjets gulvlinie. 
(1) EFT nr. L 266 af 2.10.1974, s. 4 
-116-
Ved bestemmelse af gulvlinien ses der bort fra udstødningsrør, hjul 
og afgrænsede elementer med mekanisk funktion i forbindelse med 
undervognen, såsom understøtningspunkt for donkraft, fastgørelser 
for hjulophæng og fastgøreIsespunkter for slæbning og transport. 
Udskæringer ud for hjulene tænkes udfyldt med en flade, der flugter 
med den tilstødende yderside. Ved bestemmelse af gulv linien regnes 
der med yderkanten af karrosseripladen, skærmen eller skærmene og 
den udadvendende del af kofangerens tværsnit (hvis køretøjet er 
forsynet med disse dele), alt efter den pågældende køretøjstype. I 
de tilfælde, hvor der er mere end ét berøringspunkt, er det det 
nederste af dem, der bestemmer gulv linien-, 
2.7 "krumningsradius" radius af den cirkelbue, der ligger tættest på 
rundingen af den pågældende del; 
2.8 "belastet køretøj" køretøjet belastet til den største teknisk 
tilladelige belastning fordelt på akslerne i henhold til 
producentens specifikationer. 
3. ALMINDELIGE FORSKRIFTER 
3.1 Forskrifterne i dette bilag gælder ikke for de dele af køretøjets 
yderside, der - når køretøjet er ubelastet og døre, vinduer, lemme 
m.v. er lukket -
3.1.1 befinder sig uden for et område, der opadti I afgrænses af et vandret 
plan 2 m over vejbanen og nedadtil - efter producentens valg - enten 
af referenceplanet i punkt 2.6 eller af gulvlinien i punkt 2.7, 
eller 
3.1.2 er således anbragt, at de ikke under statiske forhold kan berøres af 
en kugle med en diameter på 100 mm. 
3.1.3 Når området afgrænses nedadtil af referenceplanet, betragtes kun de 
dele af køretøjet, der befinder sig mellem to lodrette flader, som 
udspringer fra det punkt, hvor referencepianet berører køretøjets 
karrosseri, idet den ene flade berører ydersiden og den anden 
befinder sig 80 mm inden for den første flade og er parallel hermed. 
3.2 Køretøjets yderside må ikke have udadvendende dele, der kan gribe 
fat i fodgængere, cyklister og motorcyklister. 
3.3 Ingen af genstandene i punkt 4 må have nogen udadvendende spidse 
eller skarpe dele eller fremspring, som ved deres form, størrelse, 
retning eller hårdhed vil medføre alvorligere kvæstelser eller 
større risiko for kvæstelse af en person, der i forbindelse med en 
ulykke strejfer eller rammer køretøjets yderside. 
3.4 Fremspring på køretøjets yderside med en Shore A hårdhed på højst 60 
kan have en krumningsradius, der er mindre end værdierne i punkt 4. 
3.5 Uanset punkt 4 kan ingen udragende del have en krumningsradius på 
under 2,5 mm. Udragende dele, der ikke opfylder dette krav, skal 
være dækket af en afskærmning, der opfylder kravene i punkt 4 eller 
3.4. 
4. SÆRLIGE FORSKRIFTER 
4.1 Ornamenter, emblemer, symboler i handelsbetegnelser, m.v. 
4.1.1 Ornamenter, emblemer, symboler i handelsbetegnelser, m.v. må ikke 
have nogen krumningsradius under 2,5 mm. Dette krav gælder ikke 
dele, der rager mindre end 5 mm ud fra den omgivende flade og ikke 
har nogen udadvendende skarpe kanter. 
4.1.2 Ornamenter, emblemer, symboler i handelsbetegnelser, m.v., der rager 
mere end 10 mm ud fra den omgivende flade, skal give efter, gå løs 
eller bøjes til side ved påvirkning med en kraft på 10 daN på det 
yderste punkt i en hvilken som helst retning omtrent parallel med 
den flade, de er monteret på. 
Kraften frembringes med et fladt stempel med en diameter på højst 50 
mm. I mangel heraf benyttes en tilsvarende metode. De dele, der 
bliver tilbage, når et ornament har givet efter, er gået løs eller 
er bøjet til side, må ikke rage mere end 10 mm ud og må ikke have 
spidse og skarpe kanter. 
4.2 Lygtekranse og "kasketskygger" 
4.2.1 På lygter er "kasketskygger" og fremspringende lygtekranse tilladt, 
hvis de ikke rager mere end 30 mm ud fra lygtens gennemsigtige 
yderflade, og hvis de overalt har en krumningsradius på mindst 2,5 
mm. 
4.2.2 Lygter, der kan bortklappes, skal opfylde kravene i punkt 4.2.1, 
såvel i brugsstilling som i bortklappet stilling. 
4.2.3 Forskrifterne i punkt 4.2.1 gælder ikke for lygter, som er nedfældet 
i karrosseriet eller som karrosseriet rager ud over, når 
karrosseriet opfylder kravene i punkt 3.2. 
4.3 Gitre 
Gitterelementer skal have en krumningsradius på 
- mindst 2,5 mm, hvis afstanden mellem to elementer er større end 
40 mm 
- mindst 1 mm, hvis afstanden mellem to elementer er 25-40 mm 
- mindst 0,5 mm, hvis afstanden mellem to elementer er mindre end 
25 mm. 
4.4 Rudevisker og lygtevasker 
4.4.1 Ovennævnte anordninger skal være således monteret, at viskerarmen er 
dækket af en afskærmning med en krumningsradius på mindst 2,5 mm og 
med et areal på mindst 150 mm2 målt på et snitplan højst 6,5 mm 
fra det mest fremspringende punkt. 
4.4.2 . Dyserne på rudevasker og lygtevasker skal have en krumningsradius på 
mindst 2,5 mm. Rager de mere end 5 mm ud, skal de udadvendende 
kanter være glatslebne. 
-ns 
4.5 Skærm (hvis en sådan er monteret) 
Hvis forskærmen er den forreste del af køretøjet i forhold til 
førerrummet, skal dens komponenter være således udformet, at alle 
stive udadvendende flader har en krumningsradius på mindst 5 mm. 
4.6 Kofangere (hvis sådanne er monteret) 
4.6.1 Kofangeres ender skal være bøjet ind mod karrosseriets yderside. 
4.6.2 Forreste kofanger skal være således udformet, at alle stive 
udadvendende flader har en krumningsradius på mindst 5 mm. 
4.6.3 Udstyr såsom koblinger og spil må ikke rage længere frem end 
kofangerens forreste flade. Spil kan dog rage længere frem end 
kofangerens forreste flade, hvis det er dækket af en passende 
afskærmning med en krumningsradius på mindst 2,5 mm, når det ikke er 
i brug. 
4.6.4 Forskrifterne i punkt 4.5.2 gælder hverken for dele af eller i 
kofangeren eller for komponenter, der er indstøbt i kofangeren, som 
har et fremspring på mindre end 5 mm. Kanter på anordninger med et 
fremspring på mindre end 5 mm skal være glatslebne. For anordninger, 
der er fastgjort på kofangeren, og som er omfattet af andre punkter 
i dette bilag, gælder de særlige forskrifter deri. 
4.7 Hindtag, hængsler og trykknapper på døre, for- og bagklap og lemme 
samt i ndst i gn i ngsgreb 
4.7.1 Fremspringet må højst være på 30 mm for trykknapper, 70 mm for 
indstigningsgreb og motorhjeImshândtag og 50 mm for de øvrige dele. 
De skal have en krumningsradius på mindst 2,5 mm. 
4.7.2 Hvis dørenes håndtag er drejehåndtag, skal de opfylde et af følgende 
krav: 
4.7.2.1 Hvis de drejes parallelt med døren plan, skal den åbne ende af 
håndtaget vende bagud. Denne ende skal være bøjet ind mod dørens 
plan bag en afskærmning eller i en fordybning. 
4.7.2.2 Hvis de drejes udad i en retning, der ikke er parallel med dørens 
plan, skal de i lukket stilling befinde sig bag en afskærmning eller 
i en fordybning. Den åbne ende skal enten vende bagud eller nedad. 
Håndtag, der ikke opfylder sidstnævnte krav, kan dog godkendes, hvis 
- de er forsynet med uafhængigt virkende tiIbagetrækningsmekanisme 
- de har et fremspring på højst 15 mm, i tilfælde af at 
tiIbagetrækningsmekanismen ikke virker 
- de i åben stilling har en krumningsradius på mindst 2,5 mm (dette 
krav behøver ikke at opfyldes, hvis fremspringet er mindre end 5 
mm i den mest åbne stilling; i så fald skal hjørnerne på de 
udadvendende dele være glatslebne) 
- arealet af den åbne endes overflade ikke er under 150 mm2, målt 
mindre end 6,5 mm fra det mest fremspringende foranliggende 
punkt. 
-m-
4.8 Sidevendte luft-og regnprelp lader samt tiIsmudsningshindrende 
luftprelp lader ved vinduerne 
Kanter, der kan drejes udad, skal have en krumningsradius på mindst 
1 mm. 
4.9 Karrosser ikanter 
Karrosserikanter er tilladt, når blot de er forsynet med passende 
afskærmning enten med en krumningsradius på mindst 2,5 mm eller af 
et materiale, der opfylder kravene i punkt 3.4. 
4.10 Hjulmøtrikker, navkapsler og beskytte IsesanordnInger 
4.10.1 Hjulmøtrikker, navkapsler og beskytte Isesanordninger må ikke have 
nogen fremspring i form af finner. 
4.10.2 Ved kørsel lige ud må ingen anden del af hjulet over et vandret plan 
gennem dets omdrejningsakse end dækket rage længere ud end den 
lodrette projektion af den over hjulet beliggende karrosseriplades 
kant på et vandret plan. Det kan dog tillades, at afskærmningen på 
hjulmøtrikker eller nav rager længere ud end den lodrette projektion 
af nævnte kant, hvis dette er funktionsmæssigt begrundet, forudsat 
at overfladen af den udragende del har en krumningsradius på mindst 
5 mm, og at fremspringet i forhold til den lodrette projektion af 
karrosseripladens kant ikke overstiger 30 mm. 
4.10.3 Hvis møtrikker og bolte rager længere ud end projektionen af dækkets 
yderside (den del af dækket, der befinder sig over et vandret plan 
gennem hjulets omdrejningsakse), skal der monteres en eller flere 
afskærmninger, der opfylder forskrifterne i punkt 4.10.2. 
4.11 Understøtningspunkter for donkraft og udstødningsrør 
4.11.1 Eventuelle understøtningspunkter for donkraft og udstødningsrør må 
ikke rage længere ud end 10 mm i forhold til den lodrette projektion 
af enten gulvlinien eller skæringslinien mellem referenceplanet og 
køretøjets yderside. 
4.11.2 Disse forskrifter kan dog fraviges således, at et udstødningsrør har 
et fremspring på mere end 10 mm, når blot dets kanter er således 
afrundet, at de har en krumningsradius på mindst 2,5 mm. 
4.12 Fremspring og afstand måles efter følgende forskrifter. 
Tillcg 
MALING AF FREMSPRING OG MELLEMRUM 
1. METODE TIL BESTEMMELSE AF, HVOR LANGT EN DEL, DER ER MONTERET PA 
OVERFLADEN, RAGER UD 
1.1 Hvor langt en del, der er monteret på en konveks plade, rager ud kan 
bestemmes enten direkte eller med henvisning ti I en tegning af et 
passende snit af den pågældende del som monteret. 
1.2 Hvis det ikke ved en simpel måling kan bestemmes, hvor langt en del, 
der er monteret på en ikke konveks plade, rager ud, defineres 
fremspringet som det største udsving i afstanden fra centrum af en 
kugle med diameter 100 mm til pladens nominelle kontur, når kuglen 
føres hen over delen i konstant berøring med denne. Der er vist et 
eksempel på anvendelse af denne metode i figur 1. 
1.3 For indstigningsgreb måles fremspringet i forhold ti I et plan gennem \ 
fastgøre Isespunkterne. 
Der er vist et eksempel i figur 2. 
2. METODE TIL BESTEMMELSE AF, HVOR LANGT LYGTEKRANSE OG "KASKETSKYGGER" 
RAGER UD 
2.1 Fremspringet i forhold til lygtens ydre overflade er den vandrette 
afstand mellem berøringspunkterne for en kugle med diameter 100 mm, 
Jf. figur 3. 
3. METODE TIL BESTEMMELSE AF MELLEMRUM I ET GITTER 
3.1 Mellemrum i et gitter bestemmes som afstanden mellem to planer, der 
hver går gennem et berøringspunkt for en kugle, og som begge står 
vinkelret på en linie gennem berøringspunkterne. 
Der er vist eksempler på anvendelse af denne metode i figur 4 og 5. 
-lb)" 
-U7-
BILAG III 
Ti I leg 1 
OPLYSNINGSSKEMA 
VEDRØRENDE UDRAGENDE DELE PA 
EN TYPE TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives 
samtidig med ansøgningen om standardtypegodkendelse af køretøjet) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af en type to- eller trehjulet motordrevet 
køretøj for så vidt angår udragende dele skal ledsages af de oplysninger, der 
er nævnt i bilag II til Rådets direktiv 92/61/EØF, afsnit A, punkt 
0.1 
0.2 
0.4 ti I 0.6 
1.1 
1.2 
Der anføres for de tilfælde, der er omhandlet i bilag I, punkt 3.5, hvorledes 
sikkerheden er tilvejebragt. 
-in-
BILAG III 
Tillæg 2 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR UDRAGENDE DELE PA 
TO- OG TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
EKSEMPEL 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkendelse nr Udvidelse nr 
1. Køretøjets mærke : 
2. Køretøjets type: 
3. Producentens navn og adresse : 
4. Navn og adresse på producentens eventuelle repræsentant 
5. 
6. 
7. 
8. 
9. Køretøj fremstillet til prøvning den 
Typegodkende I se meddeI t/nægtet <*) 
Sted: 
Dato: 
Underskr i ft : 
(*) Det ikke gældende overstreges 
-Æ6 
KAPITEL 4 
FØRERSPEJLE 
FOR TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
BILAG 1 
DEFINITIONER 
1. Ved "førerspejl" forstås enhver anordning, med undtagelse af sammensatte 
optiske systemer, såsom periskoper, der har til formål at give klart udsyn 
bagud fra førerpladsen. 
2. Ved "Indvendigt førerspejl" forstås en anordning som den i punkt 1 
definerede, monteret indvendigt i køretøjets kabine (i påkommende 
tilfælde). 
3. Ved "udvendigt førerspejl" forstås en anordning som den i punkt 1 
definerede, beregnet til montering på en del af køretøjets udvendige 
overflade. 
4. Ved "førerspejIstype" forstås førerspejle, der ikke afviger væsentligt fra 
hinanden på følgende punkter: 
4.1 dimensioner og krumningsradius af spejlets reflekterende flade; 
4.2 førerspejlets konstruktion, form og materialer, herunder dets fastgørelse 
på køretøjet. 
5. Ved "førerspejIsk lasse" forstås alle førerspejle, der har visse egenskaber 
eller funktioner til fælles. De klassificeres som følger: 
Klasse I: indvendige førerspejle, 
Klasse L: udvendige førerspejle, såkaldte "hovedspejle". 
6. Ved "r" forstås gennemsnitsværdien af overfladens krumningsradier, matt 
efter den i tillæg 1, punkt 2 beskrevne metode. 
7. Ved "hovedkrumningsradier i et punkt af den reflekterende overflade" 
forstås værdier opnået med det i tillæg 1 beskrevne apparatur, målt på den 
storcirkelbue af den reflekterende overflade, der går gennem denne 
overflades centrum og ligger i et lodret plan (r,), og på den storcirkel 
i det vandrette plan, der er vinkelret herpå (r'j). 
8. Ved "krumningsradius i et punkt af den reflekterende overflade" forstås 
det aritmetiske gennemsnit af hovedkrumningsradierne r: og r'j: 
r, + r'. 
rP " 
9. Ved "den reflekterende overflades centrum" forstås tyngdepunktet af den 
synlige del af den reflekterende overflade. 
10. Ved "krumningsradius af spejlets bestanddele" forstås radius c af den 
cirkelbue, der bedst approksimerer den afrundede form af den pågældende 
del. 
-r&-
11. Ved "køretøjstype hvad angår førerspejle" forstås motordrevne køretøjer, 
som ikke udviser væsentlige forskelle fra hinanden på følgende punkter: 
11.1 egenskaber ved køretøjet, som kan nedsætte udsynet og have indvirkning 
på monteringen af førerspejlene; 
11.2 placering og typer af påbudte og eventuelle tilladte førerspejle. 
12. Ved "førerens synsudgangspunkter" forstås to punkter, der ligger i en 
afstand af 65 mm fra hinanden og i en højde af 635 mm lodret over det 
punkt R på førersædet, som er defineret i tillægget til dette bilag. Den 
rette linje mellem de to punkter skal være vinkelret på køretøjets 
midterplan i længderetningen. Midten af linjestykket mellem de to 
synsudgangspunkter skal ligge i det lodrette plan i længderetningen, der 
går gennem førersædets midtpunktet, således som det er defineret af 
fabrikanten. 
13. Ved "amblokulart syn" forstås det samlede synsfelt, som fås ved 
sammenlægning af de monokul are felter for højre og venstre øje (se 
nedenstående figur). 
E 
0D} 
OE 
V 
i 
A 
B 
C 
D indvendigt førerspejl 
førerens øjne 
indbildt billede ved monokul art syn 
indbildt billede ved ambiokuiart syn 
synsvinkel for venstre øje 
synsvinkel for højre øje 
binokular synsvinkel 
ambiokular synsvinkel 
-lîl-
TILLÆG 
FREMGANGSMADE VED MALING AF KRUMNINGSRADIUS "r" 
AF FØRERSPEJLETS REFLEKTERENDE OVERFLADE 
1. MALINGER 
1.1 Apparatur 
Man anvender et såkaldt sf«rometer, som er beskrevet i figur 1. 
1.2 Målepunkter 
1.2.1 Måling af hovedkrumningsradier sker i tre punkter beliggende så nær 
som muligt ved en tredjedel, halvdelen og to tredjedele af den 
storcirkelbue på den reflekterende overflade, som går gennem denne 
overflades centrum og ligger i et lodret plan, eller den 
storcirkelbue, som går denne overflades centrum og ligger i et vandret 
plan, såfremt sidstnævnte bue er længere. 
1.2.2 Dersom den reflekterende overflades dimensioner gør det umuligt at 
foretage de i dette bilags punkt 7 beskrevne målinger, kan de tekniske 
tjenester, som varetager målingerne, dog foretage målingerne under 
dette punkt i to retninger vinkelret på hinanden, der ligger så tæt 
som muligt på de ovenfor foreskrevne. 
2. BEREGNING AF KRUMNINGSRADIUS "r" 
"r", målt i mm, beregnes efter formlen: 
rPl + rP2 + rP3 
hvor rp. - krumningsradius 
rp? - krumningsradius 
rPa " krurnnin9sradius første målepunkt, 
andet målepunkt, og 
tredje målepunkt. 

-I81 -
BILAG II 
FORSKRIFTER FOR KONSTRUKTION OG PRØVNING AF FØRERSPEJLE 
MED HENBLIK PA TYPEGODKENDELSE 
1. ALMINDELIGE FORSKRIFTER 
1.1 Ethvert førerspejl skal være indstilleligt. 
1.2 Den reflekterende flades yderkant skal være anbragt i et beskyttende hus 
(skål etc.), der i omkredsen i ethvert punkt på randen skal have en "c"-
værdi på mindst 2,5 mm. Såfremt den reflekterede overflade rager uden for 
huset, skal krumningsradius "c" af den del af randen, som rager udenfor 
huset, være mindst 2,5 mm, og den reflekterende flade skal kunne trykkes 
tilbage i huset under påvirkning af en kraft på 50 N, der angriber i det 
punkt, der rager længst uden for huset i vandret retning omtrent parallelt 
med køretøjets midterplan i længderetningen. 
1.3 Når førerspejlet monteres på en plan flade, skal samtlige dele af 
førerspejlet i alle anordningens indstillinger, såvel som samtlige de dele 
af anordningen, der stadig sidder fast på holderen efter udførelse af den 
i punkt 4.2 beskrevne prøve, have en krumningsradius "c" på mindst 2,5 mm, 
såfremt de pågældende dele i statisk tilstand kan berøres af en kugle med 
diameter henholdsvis 175 mm (for indvendige førerspejle) og 100 mm (for 
udvendige førerspejle). 
1.3.1 De i punkt 1.3 anførte krav til krumningsradius behøver ikke at være 
opfyldt for kanter af fastgørings- eller bl indhuller med diameter 
eller største diagonal under 12 mm, forudsat at disse er stumpe. 
1.4 Førerspejlets fastgøring på køretøjet skal være udformet således, at en 
cylinder med radius 50 mm, der som akse har den eller en af de vippe-
eller rotationsakse(r), som anordningen drejer om i tilfælde af 
stødpåvirkning, i det mindste delvis skærer den overflade, hvorpå 
anordningen er monteret. 
1.5 De i 1.2 og 1.3 omhandlede dele af udvendige førerspejle behøver ikke at 
opfylde de relevante forskrifter, såfremt de er udført i materiale med en 
Shore A hårdhed på højst 60. 
1.6 Såfremt de i 1.2 og 1.3 omhandlede dele af indvendige førerspejle er 
udført i materiale med en Shore A hårdhed på højst 50, er de omfattet af 
bestemmelserne i punkt 1.2 og 1.3 alene hvad angår holderne. 
2. DIMENSIONER 
2.1 Indvendige førerspejle (klasse I) 
Den reflekterende flade skal have sådanne mål, at der deri kan indskrives 
et rektangel, hvis ene side er 4 cm, og hvis anden side er "a", idet 
a - 15 cm x 1 
1 + 1 000 
r 
- m-
2.2 Udvendige førerspejle, såkaldte "hovedspejle" (klasse L) 
2.2.1 Den reflekterende flade skal opfylde følgende krav med hensyn til 
mindste mål : 
2.2.1.1 dens areal skal være mindst 69 cm2, 
2.2.1.2 for cirkulære spejle må diameteren ikke være under 94 mm, 
2.2.1.3 for ikke cirkulære spejle skal der i den reflekterende flade kunne 
indskrives en cirkel med diameter 78 mm. 
2.2.2 Den reflekterende flade skal opfylde følgende krav med hensyn til 
største mål : 
2.2.2.1 for cirkulære spejle må diameteren ikke være over 140 mm, 
2.2.2.2 for ikke cirkulære spejle skal den reflekterende overflade kunne 
indskrives i et rektangel på 120 x 200 mm. 
3. REFLEKTEREDE FLADE OG REFLEKTIONSFAKTORER 
3.1 Spejlets reflekterende flade skal være kuglekonveks. 
3.2 "r"-værd i en skal være mindst 
3.2.1 1 200 mm for indvendige førerspejle (klasse I); 
3.2.2 For førerspejle af klasse L må gennemsnittet af "r"-værdien af den 
reflekterende flades krumningsradier ikke være under 1 000 mm, og ikke 
over 1 500 mm. 
3.3 Den spejlende refleksionsfaktor må ikke være under 40%, bestemt efter 
metoden i til læg 1. 
Har den reflekterende overflade to indstillinger ("dag" og "nat"), skal 
trafiksignalernes farver kunne genkendes i dagsti i I ingen. I natstillingen 
må den spejlende refleksionsfaktor ikke være under 4%. 
3.4 Den reflekterende flade skal bevare de i punkt 3.3 foreskrevne egenskaber, 
også efter langvarig udsættelse for vejrliget under normal brug. 
4. PRØVER 
4.1 Førerspejle prøves som beskrevet i punkt 4.2 og 4.3. 
4.1.1 For udvendige førerspejle, hvor ingen del uanset den valgte 
indstilling befinder sig mindre end 2 meter over Jorden ved køretøjets 
teknisk tilladte total last, behøver den i punkt 4.2 foreskrevne prøve 
ikke udføres. 
-rt/ -
Ovenstående undtagelse gælder ligeledes, når førerspejlenes monteringsdele 
(fastgør ingsplader, arme, kuglehoveder etc.) er placeret mindre end 2 m 
over Jorden og inden for køretøjets største bredde. Denne bredde måles i 
det lodrette plan i tværretningen, der går gennem førerspejlets laveste 
fastgøringsdele eller gennem et foranliggende plan, hvis det medfører 
større største bredde. 
I så tilfælde skal der medfølge en beskrivelse, hvori det præciseres, at 
førerspejlet skal monteres således, at placeringen af dets monteringsdele 
er i overensstemmelse med det ovenfor beskrevne. 
Når denne undtagelse udnyttes, skal armen på uudslettelig måde være påført 
symbolet 2Åm. og det skal være anført på typegodkendelsesat testen. 
4.2 Slagprøve 
4.2.1 Beskrivelse af prøveapparatet 
4.2.1.1 Prøveapparatet består af et pendul, der kan svinge om to vandrette, på 
hinanden vinkelrette akser, af hvilke den ene er vinkelret på det 
plan, som indeholder pendulets udgangsposition. 
I den ydre ende af pendulet findes en hammer i form af en hård kugle med 
diameter 165 i 1 mm, forsynet med en 5 mm tyk gummi be lægning med en Shore 
A-hårdhed på 50. 
Der skal forefindes en anordning til afmærkning af armens maksimale 
udsvingsvinkel i startbanens plan. 
En holder, fast monteret på pendulets stativ, tjener til fastgøring af 
prøveemner under de i punkt 4.2.2.6 beskrevne anslagsforhold. 
Fig. 1 nedenfor viser prøveapparatets mål og konstruktionsdetaljer. 
|— 200— | 
- HZ -
4.2.1.2 Pendulets stødcentrum er sammenfaldende med centrum af den kugle, der 
udgør hammeren. Afstanden "I" til omdrejningsaksen i startplanet skal 
være 1 m ± 5 mm. Pendulets reducerede masse er m0 - 6,8 ± 0,05 kg 
(sammenhængen mellem "m0" og pendulets totale masse "m" og afstanden 
"d" fra pendulets tyngdepunkt til omdrejningsaksen er givet ved 
relationen m0 - m d ). 
( 
4.2.2 Beskrivelse af prøven 
4.2.2.1 Spejlet fastgøres på holderen som foreskrevet af fabrikanten eller, i 
påkommende tilfælde, af køretøjsfabri kanten. 
4.2.2.2 Indstilling af spejlet ved afprøvningen 
4.2.2.2.1 Spejlet indstilles således på prøvestanden, at dets vandrette og 
lodrette akser er i omtrent samme position som når spejlet 
monteres på et køretøj som foreskrevet af ansøgeren. 
4.2.2.2.2 Såfremt spejlet er indstilleligt i forhold til sin fod, skal 
afprøvningssti I I ingen være den, der er mest ugunstig for 
tilbagetrykning, inden for de grænser for indstilling, der er 
foreskrevet af ansøgeren. 
4.2.2.2.3 Såfremt spejlet er forsynet med anordning til fjernbetjening af 
dets indstilling i forhold til foden, skal denne stilles således, 
at afstanden mellem spejlhus og fod er kortest mulig. 
4.2.2.2.4 Såfremt den reflekterende flade er bevægelig i spejlhuset, skal 
den indstilles således, at dens øverste hjørne længst fra 
køretøjet rager mest muligt ud i forhold til huset. 
4.2.2.3 Med undtagelse af prøve 2 for indvendige førerspejle (se punkt 
4.2.2.6.1) skal pendulet være i lodret stilling, og det vandrette og 
det langsgående lodrette plan gennem hammerens centrum skal gå gennem 
den reflekterende flades centrum, så Ides som dette er defineret i 
punkt 9 i bilag I. Pendulets langsgående svingningsretning skal være 
parallel med køretøjets midterplan i længderetningen. 
4.2.2.4 Når dele af spejlet under de i punkt 4.2.2.1 og 4.2.2.2 foreskrevne 
indsti 11ingsbetingelser begrænser hammerens opadgående bevægelse, skal 
anslagspunktet forskydes vinkelret på den pågældende rotations- eller 
svingningsakse. 
Denne forskydning må ikke være større end strengt nødvendigt for udførelse 
af prøven. Endvidere skal den begrænses 
enten således, at kuglefladen, der begrænser hammeren, i det mindste 
berører den i punkt 1.4 definerede cylinder, 
- eller således, at hammerens anslag sker i en afstand af mindst 10 mm 
fra kanten af den reflekterende flade. 
4.2.2.5 Prøven består i, at hammeren falder fra en højde svarende til, at 
pendulet er hævet i en vinkel på 60' fra lodret, og således at 
hammeren rammer spejlet i det øjeblik, hvor pendulet har nået lodret 
sti 11ing. 
-/11 -
4.2.2.6 Spejlene underkastes slagprøven under følgende forskellige 
bet ingelser: 
4.2.2.6.1 Indvendige førerspejle (klasse I) 
Prøve 1: anslagspunktet er det i punkt 4.2.2.3 angivne, idet hammeren 
rammer spejlet fra den reflekterende flades side. 
Prøve 2: anslagspunktet er kanten af spejlets hus, idet anslaget sker i en 
vinkel på 45* med den reflekterende flades plan og ligger i det vandrette 
plan gennem denne flades centrum. Anslaget sker fra den reflekterende 
flades side. 
4.2.2.6.2 Udvendige førerspejle (klasse L) 
Prøve 1: anslagspunktet er det i punkt 4.2.2.3 eller 4.2.2.4 angivne, idet 
anslag sker fra den reflekterende flades side. 
Prøve 2: anslagspunktet er det i punkt 4.2.2.3 eller 4.2.2.4 angivne, idet 
anslag sker fra siden modsat den reflekterede flade. 
4.3 Bøjeprøve på spejlets hus, monteret på armen 
4.3.1 Beskrivelse af prøven 
Spejlets hus anbringes vandret på en sådan måde, at de dele af holderen, 
som kan indstilles, bliver holdt fast. I retningen af husets største 
dimension blokeres den ende, der er nærmest fastgør ingspunktet på armens 
indstillelige anordning, med et 15 mm bredt stift stop i hele husets 
bredde. 
Ved den anden ende anbringes et stop, identisk med det ovenfor beskrevne, 
på huset, således at den foreskrevne prøvebelastning kan påføres denne 
(fig. 2). 
Huset kan fastgøres i enden modsat den, hvor kraften påføres, i stedet for 
at blokeres som vist i fig. 2. 
-\%-
Eksempel på apparat til bøjeprøve på førerspejle 
Metalklodser 
Hus 
Vægt P Regulerbart stop 
Regulerbar sti II 
Bloker ingsmekanisme 
Fig. 2 
4.3.3 Der påføres en prøvebelastning på 25 kg i et minut 
-i«c-
5. PRØVERESULTATER 
5.1 I de i punkt 4.2 foreskrevne prøver skal pendulet fortsætte sin bevægelse, 
således at armens projektion på startplanet danner en vinkel på mindst 20' 
med lodret. 
Denne vinkel skal måles med en nøjagtighed på ± 1*. 
5.1.1 Dette krav gælder ikke førerspejle, som er fastgjort til vindspejlet 
ved limning; disse skal, efter prøven, opfylde forskrifterne i punkt 
5.2. 
5.2 Såfremt der under de i punkt 4.2 foreskrevne prøver opstår brud på 
holderen af førerspejle fastgjort til vindspejlet ved limning, må den 
tilbageværende del ikke rage mere end 1 cm frem foran spejlets fod; 
herudover skal punkt 1.3 være opfyldt efter udførelse af prøven. 
5.3 Under de i punkt 4.2 og 4.3 foreskrevne prøver må der ikke opstå brud på 
den reflekterende overflade. 
Dog kan det godkendes, at der opstår brud på den reflekterende flade, 
såfremt en af følgende betingelser er opfyldt: 
5.3.1 brudstykkerne sidder fast i bunden af spejlets hus eller ti I en 
overflade, der er fast forbundet med denne; delvis løsning af glasset 
kan dog tillades, forudsat at det rager mindre end 2,5 mm frem fra 
begge sider af revnerne. Det kan tillades at små brudstykker løsnes 
fra glassets overflade i anslagspunktet; 
5.3.2 den reflekterende overflade er udført i sikkerhedsglas. 
M-
TILLÆG I 
METODE TIL MALING AF REFLEKS IONSEVNE 
1. DEFINITIONER 
1.1 CIE A lysstandard*1>: farvemålingsstandard, der repræsenterer et sort 
legeme ved T68 - 2855,6 K. 
1.2 CIE A standardlysk i IdeC) : gasfyldt wolfram-glødelampe med en 
farvetemperatur på ca. T68 - 2855,6 K. 
1.3 CIE 1931 standardiagttager for farvemåling<1>: lysdetektor, hvis 
farvemål ingsegenskaber svarer til de trikromatiske 
spektral fordel ingskomponenter x(A), y(>), z(A) (se tabel). 
1.4 CIE trikromatiske spektraI fordelingskomponenter: trikromatiske komponenter 
i ClE-systemet (XYZ), monokromatiske elementer i et isoeffektspektrum. 
1.5 Fotopisk syn*1): det normale øjes syn, når det er adapteret t i I en 
luminans på mindst nogle candela pr. kvadratmeter. 
2. APPARATUR 
2.1 Almindelige bestemmelser 
Apparaturet skal omfatte en lyskilde, en holder til prøveemnet, en 
fotocelle og en indikator (se fig. 1) samt anordninger til ophævelse af 
virkningen af uvedkommende lys. 
Fotocellen kan være forsynet med en Ulbrichtkugle for at lette målingen af 
refleksionsfaktoren af ikke plane (konvekse) spejle (se fig. 2). 
2.2 Lyskildens og fotocellens spektraie egenskaber 
Lyskilden skal være en CIE A standardlyskilde med et optisk system, der 
giver et næsten parallelt strålebundt. Brug af spændingsstabi lisator 
anbefales for at opretholde stabil spændingstiIførsel til lampen, mens 
apparatet er i funktion. 
Fotocellens spektraI følsomhed skal være proportional med CIE (1931) 
standardiagttagerens fotopiske iysstyrkefunktion (se tabel). Man kan 
endvidere vælge enhver anden kombination af lyskilde, filter og fotocelle, 
som tilsammen er ækvivalent med CIE A standardlyskilden og det fotopiske 
syn. 
Såfremt fotocellen er forsynet med Ulbricht-kugle, skal kuglen indvendigt 
vare påført at lag mathvid (lysspredende) ikke-selektiv maling. 
(1) Definitioner hentet fra publikationen CEI 50 (45), internationalt 
elektroteknisk glosarium, gruppe 45, belysning. 
- f*V?-
2.3 Geometriske betingelser 
Det indfaldende lysbundt skal fortrinsvis danne en vinkel (0) 0,44 ± 0,09 
radian (25 ± 5*) med normalen til prøvefladen; denne vinkel må imidlertid 
aldrig overskride den øvre tolerancegrænse, d.v.s. 0,53 radian eller 30*. 
Detektorens akse skal danne en vinkel (6) lig den, det indfaldende 
lysbundt danner med den nævnte normal (se fig. 1). Ved sit indfald til 
prøvefladen skal lysbundtets diameter være mindst 19 mm. Det reflekterede 
lysbundt må ikke være bredere end fotocellens følsomme flade, må ikke 
dække mindre end 50% af denne flade og skal om muligt dække samme del af 
fladen som det ved kalibrering af instrumentet anvendte lysbundt. 
Er fotocellen forsynet med Ulbricht-kugle, skal dennes diameter være 
mindst 127 mm. Åbningerne i kuglen til prøveemnet og den indfaldende 
lysstråle skal være tilstrækkelig store til, at den indfaldende og den 
reflekterede lysstråle kan passere helt. Fotocellen skal placeres således» 
at hverken den indfaldende eller den reflekterede lysstråle falder direkte 
på den. 
2.4 FotoceI le/indikator-enhedens elektriske egenskaber 
Den fotocelleeffekt, der registreres på indikatoren, skal være en lineær 
funktion af den lysfølsomme flades lysstyrke. Der skal forefindes 
elektriske og/eller optiske midler til nulstilling og kalibrering. Disse 
midler må hverken indvirke på instrumentets linearitet eller 
spektralegenskaber. Nøjagtigheden af detektor/indikator-enheden skal være 
± 2% af fuldt udslag og samtidig bedre end ± 10 X af den målte værdi. 
2.5 Holder for prøveemnet 
Indretningen skal give mulighed for placering af prøveemnet således, at 
lyskildens og detektorens iængdeakser krydser hinanden i den reflekterende 
flades plan. Denne reflekterende flade kan befinde sig inden for 
prøveførerspejlet eller dettes to sider, alt efter om der er tale om et 
førerspejl med første flade, med anden flade, eller et prismespejl af 
"flip"-typen. 
3. FREMGANGSMADE 
3.1 Direkte kalibrering 
Ved direkte kalibrering benyttes luft som reference. Denne metode anvendes 
på instrumenter, der er konstrueret således, at kalibrering er mulig over 
100% af skalaen, idet detektoren rettes ind direkte i lysstrålens akse (se 
fig. 1). 
Metoden tillader, at man i visse tilfælde (f.eks. ved måling af flader med 
ringe refleksionsevne) benytter et mellemliggende kalibreringspunkt 
(mellem 0 og 100% af skalaen). I så fald må der i lysvejen indskydes et 
filter med neutral tæthed og kendt transmissionsfaktor, og 
kalibreringsanordningen reguleres således, at indikatoren angiver en 
transmissionsprocent, der svarer til det nævnte filter. Filteret skal være 
fjernet, når målinger af refleksionsevne finder sted. 
-m -
3.2 Indirekte kalibrering 
Denne kalibreringsmetode benyttes til instrumenter, hvis lyskilde og 
detektor befinder sig i en fast geometrisk konfiguration. Den kræver en 
passende kalibreret og vedligeholdt refleksionsstandard. Denne standard 
skal fortrinsvis være et plant førerspejl med refleksionsfaktor så nær som 
muligt prøveemnernes. 
3.3 Måling på plant førerspejl 
Måling af refleksionsfaktor af plane førerspejle kan ske med instrumenter, 
der arbejder med direkte eller indirekte kalibrering. Refleksionsfaktoren 
aflæses direkte på instrumentets viserskive. 
3.4 Måling på Ikke plant (konvekst) spejl 
Til måling af refleksionsfaktor af ikke plane (konvekse) førerspejle 
kræves instrumenter af Ulbrichtkugletypen (se fig. 2). Hvis kuglens 
indikator med et standardspejl med refleksionsfaktor E% giver ne 
skalainddelinger, vil nx skalainddelinger med et ukendt spejl svare til 
en refleksionsfaktor XX givet ved: 
X - E nx. 
ne 
•/<M-
Fig. 1: Oversigtsdiagram af apparatur til måling af refleksionsevne, med 
angivelse af de to kalibreringsmetoder 
Indikator med indsti I Iingsanordninger 
Nulsti 11ing 
Prøveholder 
Lysk i Ide og 
kolIimator 
Fotocelledetektor 
anbragt til måling eller 
indirekte kalibrering Refleksionsfaktor i % 
Kal ibrer ingsindst i 11ing 
1 
\e, *' / / 
.vjtv Detektor anbragt til 
direkte kalibrering / 
// 
& / 
Fig. 2: Oversigtsdiagram af apparatur til måling af refleksionsevne med 
fotocelle med Ulbrichtkugle 
Lysk i Ide og koli imator 
Indikator med indstil Iingsanordninger 
1st i 11ing »ffi Refleksionsfaktor i % 
©•*—j Kal ibrer ingsindst i 11 ing 
Fotocelle 
Prøveholder 
-IOC-
Størrelsen af de trikromatiske spektraI fordelingskomponenter 
CIE 1931<1> 
Denne tabel er et uddrag af CEl-publikation 50 (34) (1970) 
(1) Tabellen er forkortet. Værdlerne af y(A) og VM) er afrundet til fire 
decimaler. 
(2) Ændret 1966 (fra 3 til 2). pm 
380 
390 
400 
410 
420 
430 
440 
450 
460 
470 
480 
490 
500 
510 
520 
530 
540 
550 
560 
570 
580 
590 
600 
610 
620 
630 
640 
650 
660 
670 
680 
690 
700 
710 
720 
730 
740 
750 
760 
770 
780 x(^) 
0.001 4 
0.004 2 
0.014 3 
0.043 5 
0.134 4 
0.283 9 
0.348 3 
0.336 2 
0.290 8 
0.195 4 
0.095 6 
0.032 0 
0.004 9 
0.009 3 
0.063 3 
0.165 5 
0.290 4 
0.433 4 
0.594 5 
0.762 1 
0.916 3 
1.026 3 
1.062 2 
1.002 6 
0.854 4 
0.642 4 
0.447 9 
0.283 5 
0.164 9 
0.087 4 
0.046 8 
0.022 7 
0.011 4 
0.005 8 
0.002 9 
0.001 4 
0.000 7 
0.000 3 
0.000 2 
0.000 1 
0.000 0 y(/J) 
0.000 0 
0.000 1 
0.000 4 
0.001 2 
0.004 0 
0.011 6 
0.023 0 
0.038 0 
0.060 0 
0.091 0 
0.139 0 
0.208 0 
0.323 0 
0.503 0 
0.710 0 
0.862 0 
0.954 0 
0.995 0 
0.995 0 
0.952 0 
0.870 0 
0.757 0 
0.631 0 
0.503 0 
0.381 0 
0.265 0 
0.175 0 
0.107 0 
0.061 0 
0.032 0 
0.017 0 
0.008 2 
0.004 1 
0.002 1 
0.001 0 
0.000 5 
0.000 2<2> 
0.000 1 
0.000 1 
0.000 0 
0.000 0 v(A) 
0.006 5 
0.020 1 
0.067 9 
0.207 4 
0.645 6 
1.385 6 
1.747 1 
1.772 1 
1.669 2 
1.287 6 
0.813 0 
0.465 2 
0.272 0 
0.158 2 
0.078 2 
0.042 2 
0.020 3 
0.008 7 
0.003 9 
0.002 1 
0.001 7 
0.001 1 
0.000 8 
0.000 3 
0.000 2 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
0.000 0 
- Lot -
TILLÆG 2 
PÅSKRIFTER - TYPEGODKENDELSE OG MÆRKNING AF FØRERSPEJLE 
1. PASKRIFTER 
Førerspejle, der fremstilles til standardtypegodkendelse, skal let 
læseligt og uudsletteligt være mærket med fabrikat eller 
handelsbetegnelse, og der skal være tilstrækkelig plads til 
typegodkende isesmærket; denne plads skal være angivet på de tegninger, som 
bilægges ansøgningen om typegodkendelse. 
2. TYPEGODKENDELSE 
2.1 Sammen med ansøgning om typegodkendelse skal der medfølge fire 
førerspejle: tre til prøvningerne og et, som opbevares af laboratoriet til 
eventuel efterfølgende kontrol. Laboratoriet kan forlange yderligere 
eksemplarer udleveret. 
2.2 Såfremt den i overensstemmelse med punkt 1 fremstillede førerspejIstype 
opfylder forskrifterne i bilag II, meddeles der typegodkendelse, og der 
tildeles et typegodkendelsesnummer. 
2.3 Dette nummer må ikke tildeles til nogen anden førerspejIstype. 
3. MÆRKNING 
3.1 Ethvert førerspejl, der er i overensstemmelse med en type, der er godkendt 
efter dette kapitel, skal være påført typegodkende Isesmærke som beskrevet 
i kapitel V i Rådets direktiv 92/61/EØF af 30.6.1992 om typegodkendelse af 
to- og trehjulede motordrevne køretøjer. 
Værdien "a", der fastsætter målene for rektanglet og for de bogstaver og 
ta i, der indgår i mærkningen, skal være mindst 6 mm. 
3.2 Godkendelsesmærket suppleres af det ekstra symbol I eller L, der angiver 
førerspejIstypens klasse. Dette symbol skal placeres i nærheden af 
rektanglet, der omgiver bogstavet "c", hvor som helst i forhold til dette. 
3.3 Typegodkende Isesmærket og ekstrasymbolet skal anbringes på en af spejlets 
væsentlige bestanddele på en sådan måde, at det er uudsletteligt og let 
læseligt, når spejlet er monteret på køretøjet. 
- ZOZ-
TILLÆG 3 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR EN TYPE FØRERSPEJL 
TIL TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samtidig 
med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet). 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af førerspejl til to- elier trehjulet motordrevet 
køretøj skal ledsages af følgende oplysninger: 
1. Fabr i kat eller hånde IsbetegneI se : 
2. Fabr i kantens navn og adresse : 
3. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant: 
4. FørerspejIstypens klasse: I / L<1> 
5. Symbolet 2 m. som foreskrives i bilag II, punkt 4.1.1: Ja/neJ(1> 
6. Punkt 1.2.1 og 1.2.2 af L 90/17. 
7. Punkt 1.2.1 og 1.2.2 af L 90/17. 
(1) Det ikke gældende overstreges. 
-tos 
TILLÆG 4 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR FØRERSPEJL 
TIL TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
Myndighed 
Rapport nr fra teknisk tjeneste: dato 
Typegodkende I sesnr Udvidelse nr. 
1. Førerspejlets fabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Førerspejlets type og klasse 
3. Fabr i kantens navn og adresse : 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Førerspejl fremstillet til prøvning den (dato): 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet<1) 
7. Sted: 
8. Dato: 
9. Underskrift: 
(1) Det ikke gældende overstreges. 
-7CU-
Bilag III 
FORSKRIFTER FOR MONTERING AF FØRERSPEJLE PA KØRETØJER 
1. Placering 
1.1 Førerspejle skal være fastgjort på en sådan måde, at de fastholdes i en 
stabil stilling under normale kørselsforhold for køretøjet. 
1.2 Førerspejle skal være således anbragt, at føreren fra sin normale 
kørestil Iing på førersædet har det fornødne udsyn bagud. 
1.3 For køretøjer uden karrosseri ska i førerspejI(e) være således monteret 
eller indstillet, at der er en afstand på mindst 280 mm fra centrum af 
reflekterende flade til køretøjets midterplan i længderetningen. Før 
målingen skal styret indstilles til kørsel lige ud, og førerspejlet (-
spejlene) skal reguleres til deres normale brugsstilling. 
1.4 For køretøjer med karrosseri gælder punkt 3 i bilag III til direktiv 
71/127/EØF om køretøjer i klasse M1 og N1. 
2. Antal 
2.1 Påbudt antal førerspejle på køretøjer uden karrosseri den 
Køretøjs- Udvendige 
klasse hovedspejle 
klasse L 
Knallert 1 
Tohjulet motorcykel 2 
Trehjulet motorcykel 2 
2.2 Påbudt mindste antal førerspejle på køretøjer med karrosseri 
Køretøjs- Indvendige Udvendige 
klasse førerspejle hovedspejle 
klasse I klasse L 
Trehjulet knallert 1<1) 1 hvis der 
forefindes 
indvendigt 
førerspejI 
Trehjulet motorcykel 1<1) 2 hvis der 
ikke fore­
findes ind­
vendigt 
førerspejI 
(1) Indvendigt førerspejl er ikke påbudt, hvis betingelserne i punkt 4.1 om 
synsfeltet ikke kan overholdes. I så fald er to udvendige førerspejle 
påbudt, et på hver side af køretøjet. 
- T'es -
2.3 Er der kun monteret ét udvendigt førerspejl, skal det være anbragt på 
venstre side af køretøjet i medlemsstater med højrekørsel og på højre side 
af køretøjet i medlemsstater med venstrekørsel. 
2.4 Førerspejle af klasse III, som er typegodkendt i henhold til 
bestemmelserne i direktiv 71/127/EØF om førerspejle på motorkøretøjer, er 
også tilladt på knallerter og motorcykler. 
2.5 Største antal tilladte udvendige førerspejle 
2.5.1 For knallert er det tilladt at montere et udvendigt førerspejl på den 
modsatte side af den, hvor det påbudte spejl, jf. punkt 2.1, er 
monteret. 
2.5.2 For køretøjer med karrosseri er det tilladt at montere et udvendigt 
førerspejl på den modsatte side af den, hvor det påbudte spejl, Jf. 
punkt 2.2, er monteret. 
2.5.3 Førerspejlene i punkt 2.5.1 og 2.5.2 skal opfylde forskrifterne i 
dette kapitel. 
3. Indst i 11ing 
3.1 Førerspejle skal kunne indstilles af føreren fra dennes kørest i 11ing. For 
trehjulede køretøjer kan indstillingen foretages med lukket dør, hvis 
vinduet kan åbnes. Fastspænding i den ønskede stilling kan dog foretages 
udefra. 
3.2 Forskrifterne i punkt 3.1 gælder ikke førerspejle, som uden Justering kan 
føres tilbage i deres oprindelige stilling, efter at de er vippet tilbage 
under påvirkning af et tryk. 
4. Synsfelt for køretøjer med karrosseri 
4.1 Indvendigt førerspejl 
4.1.1 Synsfeltet er det samme som det i punkt 5.2 i bilag III til direktiv 
71/127/EØF definerede. 
4.2 Udvendigt førerspejl 
4.2.1 Synsfeltet er det samme som det i punkt 5.3.1, 5.3.1.1, 5.3.2 og 
5.3.2.1 i bilag III til direktiv 71/127/EØF definerede. 
4.3 Forskrifterne i punkt 5.7 i bilag III til direktiv 71/127/EØF om frit 
synsfelt finder tilsvarende anvendelse. 
- 206 -
TILLÆG 1 
OPLYSNINGSSKEMA 
VEDRØRENDE EN TYPE TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
FOR SA VIDT ANGÅR MONTERING 
AF FØRERSPEJL(E) 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives 
samtidig med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af to- eller trehjulet køretøj for så vidt angår 
montering af førerspejle, skal ledsages af de oplysninger, der er nævnt under 
afsnit A i bilag II til. direktiv 92/61/EØF af 30.6.1992, 
- afsnit A, punkt 
0.1 
0.2 
0.4 til 0.6 
- afsnit B, punkt 1.1.1 til 1.1.5 
- afsnit C. punkt 2.6.1 til 2.6.5 
- w 
TILLÆG 2 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
FOR SA VIDT ANGÅR MONTERING AF FØRERSPEJL(E) 
Myndighed 
RAPPORT NR. ... fra teknisk tjeneste: dato 
Typegodkende Isesnummer Udv i de I se nr 
1. Køretøjets fabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Køretøjets type 
3. Fabr ikantens navn og adresse 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Køretøjet fremstillet til prøvning 
den (dato) 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet(*) 
7. Sted 
8. Dato 
9. Underskrift 
(*) Det ikke gældende overstreges 
- m -
KAPITEL 5 
FORANSTALTNINGER MOD LUFTFORURENING 
FRA TO- OG TREHJULEDE MOTORKØRETØJER 
-&>«*>-
BILAGSFORTEGNELSE 
BILAG I: Foranstaltninger mod luftforurening fra knallerter med motor med 
styret tænding 
Ti I læg 1 : Type I-prøve 
* Undertillæg 1: Kørecyklus på funktionsprøvestand (type I-
prøve) 
* Undertillæg 2: Eksempel nr. 1 på system til opsamling af 
udstødningsgas 
* Undertillæg 3: Eksempel nr. 2 på system til opsamling af 
udstødningsgas 
* Undertillæg 4: Fremgangsmåde ved kalibrering af 
funkt ionsprøvestand 
Tillæg 2: Type 11-prøve 
BILAG II: Foranstaltninger mod luftforurening fra to- og trehjulede 
motorcykler med motor med styret tænding. 
Tillæg 1: Type I-prøve 
* Undertillæg 1: Kørecyklus i funktionsprøvestand ved type I-
prøve 
* Undertillæg 2: Eksempel nr. 1 på system til opsamling af 
udstødningsgas 
* Undertillæg 3: Eksempel nr. 2 på system til opsamling af 
udstødningsgas 
Tillæg 2: Type I I-prøve 
* Undertillæg 1: Fremgangsmåde ved kalibrering af 
dynamometerbremsens optagne effekt ved kørsel 
på vej med to- og trehjulede motorcykler 
BILAG III: Supplerende foranstaltninger mod synlig luftforurening fra to-
eller trehjulede motorkøretøjer med motor med kompressionstending 
Tillæg 1: Afprøvning ved konstant motorhastighed med fuld gas 
Tillæg 2: Afprøvning med fri acceleration 
Tillæg 3: Grænseværdier for prøver med fastholdt omdrejningstal 
Tillæg 4: Specifikationer for opacimetre 
Tillæg 5: Montering og anvendelse af opacimeter 
BILAG IV: Specifikation af referencebrændstof 
BILAG V: Datablad over hovedspecifikationer for to- eller trehjulet 
motorkøretøj med hensyn til begrænsning af luftforurening 
BILAG VI: Formular for standardtypegodkendelse af to- eller trehjulet 
motorkøretøj med hensyn til begrænsning af luftforurening 
-2J0-
BILAG I 
FORANSTALTNINGER MOD LUFTFORURENING FRA KNALLERTER MED MOTOR 
MED STYRET TÆNDING 
1. DEFINITIONER 
I dette kapitel forstås ved: 
1.1 "køretøjstype med hensyn til emission af forurenende luftarter fra 
motoren", 
knallerter som ikke frembyder væsentlige indbyrdes forskelle, 
navnlig på følgende punkter: 
1.1.2 ækvivalent svingmasse, bestemt ud fra referencemassen fastlagt i 
tillæg 1 punkt 5.2; 
1.1.3 knallertens og motorens specifikationer, som anføres i tillæg 3, 
punkt 1 t i I 6 samt 8; 
1.2 "referencemasse", 
den køreklare knallerts egenmasse, tillagt en standardmasse på 75 
kg. Den køreklare knallerts egenmasse er totalmassen knallerten, 
når denne er ulastet og alle dens beholdere fyldt op til mindst 
90% af deres maksimale kapacitet. 
1.3 "forurenende stoffer fra udstødningsgassen", 
kulilte, kulbrinter og kvælstofilter; sidstnævnte udtrykkes som 
ækvivalent mængde kvælstofdioxid (N02). 
2. AFPRØVNINGSBESTEMMELSER 
2.1 Almindelige forhold 
De dele af køretøjet, der kan have indflydelse på emissionen af 
forurenende luftarter, skal være udformet, konstrueret og anbragt 
således, at køretøjet under normale kørebetingelser opfylder 
kravene i dette bilag, trods de vibrationer det udsættes for. 
2.2 Beskrivelse af prøverne 
2.2.1 Knallerten underkastes type I- og type I I-prøverne beskrevet i det 
følgende. 
2.2.1.1 Type I-prøve (kontrol af den gennemsnitlige emission af 
forurenende luftarter i byområder med tæt trafik). 
2.2.1.1.1 Knallerten anbringes i funktionsprøvestand med bremse og 
svinghjul. Der gennemføres en uafbrudt afprøvning af en varighed 
af i alt 448 sek., bestående af 4 cykler. 
Hver cyklus består af syv prøveafsnit (tomgang, acceleration, 
konstant hastighed, retardation...) Under afprøvningen fortyndes 
udstødningsgassen med luft, så blandingens volumenhastighed er 
konstant. Af den således fortyndede gasblanding skal man under 
prøven: 
-2M-
- opsamle en prøve i en sæk med konstant volumenhastighed for 
efterfølgende bestemmelse (gennemsnit for prøven) af 
koncentrationen af kulilte, uforbrændte kulbrinter og 
kvælstof i Iter ; 
- bestemme det totale rumfang. 
Ved prøvens afslutning bestemmes den effektive køredistance ved 
hjælp af omdrejningstælleren på prøvestandens ruller. 
2.2.1.1.2 Afprøvningen skal gennemføres efter den i tillæg 1 beskrevne 
fremgangsmåde. Gassen opsamles og analyseres efter de anførte 
metoder. 
2.2.1.1.3 Prøven skal gennemføres tre gange, dog med forbehold af det i 
nedenstående punkt 2.2.1.1.4 anførte. Ved hver gennemførelse af 
prøven skal massen af kulilte og den samlede masse af kulbrinter 
og kvælstofilter være under grænseværdierne i nedenstående tabel 
TYPEGODKENDELSE 
OG PRODUKT IONSOVERENSSTEMMELSE 
Etaper CO HC+NOx 
(g/km) (g/km) 
L1 L2 
01.01.1997 6(1) 3(1) 
01.10.1999 1(2) 1,2 
(1) Ved trehjulede knallerter og lette kvadricykler ganges 
grænseværdierne for kulilte og HC+NOx med 2. 
(2) Ved trehjulede knallerter og lette kvadricykler er 
grænseværdien for kulilte 3,5 g/km. 
2.2.1.2.3.1 For hvert af ovenstående forurenende stoffer må en af de tre 
målinger dog overstige den anførte grænseværdi med 10%, forudsat 
at den aritmetiske middelværdi af de tre resultater er lavere end 
grænseværdien. Overskrides de anførte grænseværdier for flere 
forurenende stoffer, er det ligegyldigt om dette er tilfældet ved 
samme prøve eller ved forskellige prøver. 
-7>l-
2.2.1.1.4 Antal afprøvninger som foreskrives I punkt 2.2.1.1.3, kan 
nedsættes under nedenstående forudsætninger, idet V-| betegner 
resultatet af den første prøve, og V2 resultatet af den anden 
for hvert af de forurenende stoffer anført i 2.2.1.1.3: 
2.2.1.1.4.1 Såfremt V-j <. 0,70L for hvert af de forurenende stoffer, kræves 
kun én prøve udført. 
2.2.1.1.4.2 Såfremt V-j <. 0,85L for hvert af de forurenende stoffer, men V-j 
> 0.70L for mindst ét af de forurenende stoffer, kræves kun to 
prøver udført. Herudover kræves, at V-j + V2 < 1,70 og V2 < 
L. 
2.2.1.2 Type 11-prøve (kontrol af emission af kulilte og uforbrændte 
kulbrinter I tomgang). 
2.2.1.2.1 Den emitterede masse af kulilte samt af uforbrændte kulbrinter 
måles i tomgang gennem et minut. 
2.2.1.2.1 Denne prøve gennemføres efter den i tillæg 2 beskrevne metode. 
3. PRODUKT IONSOVERENSSTEMMELSE 
3.1 Ved kontrollen af produktionens overensstemmelse gælder 
bestemmelserne i stk. 1 i bilag VI til direktiv 92/61/EØF om 
standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne 
køretøjer. 
3.1.1 Ved overensstemmelseskontrol med type I-prøvning anvendes dog 
følgende metode: 
3.1.1.1 der udtages et køretøj fra serien, og dette underkastes den i 
dette bilags punkt 2.2.1.1 angivne prøvning. Grænseværdierne 
findes i tabellen i punkt 2.2.1.1.3 under overskriften 
"produkt ionsoverensstemmeI se". 
3.1.2 Hvis det køretøj, der kontrolleres, ikke opfylder bestemmelserne i 
ovenstående punkt 3.1.1, kan producenten anmode om, at man udfører 
prøven på en række køretøjer fra serien, herunder det oprindeligt 
udtagne køretøj. Antallet af køretøjer fastsættes af producenten. 
På baggrund heraf beregnes gennemsnittet (x) af resultaterne for 
de enkelte luftarter fra de kontrollerede køretøjer og prøvens 
standardafvigelse S. Produktionens overensstemmelse godkendes, 
hvis følgende betingelse overholdes: 
7 + k . S < L<1> 
hvor 
L: den i tabellen i punkt 2.2.1.1.3 under overskriften 
"produktionsoverensstemmeI se" angivne grænseværdi for de 
forskellige forurenende luftarter; 
(1) h - x)2 hvor Xj er et af de resulta-
S2 - £-4 n- 1 ter, der er opnået for prøven - -A n - 1 
-ZiS-
k: statistisk faktor, som afhænger af n og opgøres efter 
nedenstående tabel: 
N 
k 
n 
k 2 
0.973 
11 
0.265 3 
0.613 
12 
0.253 4 
0.489 
13 
0.242 5 
0.421 
14 
0.233 6 
0.376 
15 
0.224 7 
0.342 
16 
0.216 8 
0.317 
17 
0.210 9 
0.296 
18 
0.203 10 
0.279 
19 
0.198 
Hvis n >. 20, sættes k 
x - \ xj/n 0,860 
l/n" 
1. 
2. 
2.1 TILLÆG 1 
Type I-prøve 
(Kontrol af gennemsnitlig emission af forurenende luftarter 
i bykørsel med tæt trafik) 
INDLEDNING 
I dette tillæg beskrives fremgangsmåden som skal følges ved 
gennemførelse af type I-prøven, som er defineret i Bilag i, punkt 
2.2.1.1. 
KØRECYKLUS I FUNKTIONSPRØVESTAND MED DYNAMOMETER 
Beskrivelse af cyklus 
Der skal gennemføres en kørecyklus i funktionsprøvestand, således 
som angivet i nedenstående tabel, og som angivet grafisk i 
undert i I læg 1. 
Kørecyklus i funktionsprøvestand 
Prøve 
afsn. nr. 
1 
2 
3 
4 
5 
6 
7 Funkt ion 
Tomgang 
Acceleration ) 
Konstant fart ) 
Retardation ) 
Konstant fart 
Retardât ion 
Tomgang Accélérât ion 
(m/s2) 
fuld gas 
fuld gas 
- 0,56 
- 0,93 Fart 
(km/h) 
0 - max 
max 
max - 20 
20 
20 - 0 Var ig-
hed 
(s) 
8 
) 
)57 
) 
36 
6 
5 Akkumuleret 
var ighed 
(s) 
8 
65 
101 
107 
112 
2.2 
2.3 
2.3.1 Almindelige forhold ved gennemførelse af kørecyklus 
Om nødvendigt gennemføres nogle indledende foreløbige cykler for 
at bestemme den bedste måde at betjene speederen på, samt, i givet 
fald, gearkasse og bremser. 
Brug af gearkassen 
Gearkassen skal benyttes efter producentens anvisninger; findes 
sådanne ikke, skal følgende retningslinier overholdes: 
Manuel gearkasse 
Ved en konstant hastighed på 20 km/h skal motorhastigheden så vidt 
muligt være mellem 50 og 90X af det omdrejningstal som svarer til 
største effekt. Er dette muligt i to eller flere forskellige gear, 
bør afprøvningen gennemføres i det højest mulige gear. 
-Th­
under acceleration skal vælges det gear som tillader størst 
acceleration. Der skiftes ti I et højere gear, senest når 
motorhastigheden har nået 110% af det omdrejningstal som svarer 
til største effekt. Under retardation skiftes til lavere gear før 
motoren begynder at vibrere, og senest når omdrejningstallet er 
aftaget ti i 30% af det som svarer til største effekt. Under 
retardation må 1. gear må ikke benyttes. 
2.3.2 Automatisk gearkasse og momentomformer 
Ved afprøvningen skal benyttes "drive". 
2.4 Tolerancer 
2.4.1 En afvigelse fra den teoretiske hstighed på + eller - 1 km/h kan 
tolereres. 
Ved overgang mellem to prøveafsnit tillades hastighedsafvigelser 
udover de anførte tolerancer, forudsat at varigheden af 
afvigelserne i det enkelte tilfælde ikke overstiger 0,5 sek. 
Sker knallertens retardation hurtigere end foreskrevet uden brug 
af bremserne, skal anvisningerne i punkt 6.2.6.3 følges. 
2.4.2 En tolerance på 0,5 sek. over eller under den teoretiske varighed 
kan t i I lades. 
2.4.3 Tolerancerne på hastighed og tid skal kombineres som angivet i 
undertillæg 1 til dette tillæg. 
3. KNALLERT OG BRÆNDSTOF 
3.1 Afprøvningsknallerten 
3.1.1 Knallerten fremstilles i god mekanisk stand; den skal være tilkørt 
og have kørt mindst 50 km før afprøvningen. 
3.1.2 Udstødningssystemet må ikke have utætheder som kan nedsætte den 
opsamlede gasmængde; denne mængde skal være hele den af motoren 
afgivne. 
3.1.3 Indsugningssystemets tæthed kan kontrolleres for at sikre at 
karbureringen ikke påvirkes af falsk luft. 
3.1.4 Knallertens motor og betjeningsorganer skal være indstillet efter 
producentens forskrifter. Dette gælder navnlig tomgangsindsti 11ing 
(tomgangshastighed og udstødningens kulilteprocent), automatisk 
chokerspjæld samt system for rensning af udstødningsgassen. 
3.1.5 Laboratoriet kan kontrollere om knallertens ydeevne er i 
overensstemmelse med producentens specifikationer, om den er 
normalt køredygtig, og navnlig om motoren kan startes ved kold- og 
varmstart og kan gå i tomgang uden at stalle. 
-zu>-
3.2 Brændstof 
Ved afprøvningen skal anvendes et referencebrændstof, som angives 
af producenten, og som overholder specifikationerne i bilag IV. 
Sker motorens smøring gennem brændstofblandingen, skal 
brændstoffet tilsættes den af producenten foreskrevne mængde og 
kvalitet olie. 
4. AFPRØVNINGSUDSTYR 
4.1 Funktionsprøvestand 
Prøvestandens hovedspecifikationer skal være som følger: 
- be lastningskurve: prøvestanden skal, med en tolerance på ± 15%, 
fra og med begynde Iseshastigheden 12 km/h, reproducere den af 
motoren til vejen overførte effekt ved kørsel på vandret vej 
med en vindhastighed omtrent lig nul. 
Hvis ikke, skal den af dynamometerbremsen optagne effekt og 
prøvestandens indre friktion (Pa) udgøre: 
ved hastigheden 0 < V <. 12 km/h: 
0 < Pa < kv312 + 5X kV312 + 5X PV50(1) 
ved hastigheden V > 12 km/h: 
Pa - kv3 + 5X kV3 + 5X Pv50(1) 
uden at være negativ; 
(kalibreringsmetoden skal være den i undertillæg 4 angivne) 
- svingmasse: grundlæggende 100 kg 
- ti Ilægsmasser^2): fra 10 til 10 kg 
- rullen skal være forsynet med en omdrejningstæller som kan 
nulstilles, og med hvilken den effektive køredi stance kan 
måles. 
4.2 Udstyr til opsamling af gassen 
Anordningen til opsamling af gas skal omfatte nedenstående 
komponenter (se undertillæg 2 og 3 ti I dette tillæg): 
4.2.1 en anordning som opsamler al den under prøven afgivne 
udstødningsgas, samtidig med at der opretholdes atmosfæretryk ved 
afgangen fra knallertens udstødningsrør; 
4.2.2 et tiIslutningsrør, som forbinder anordningen til gasopsamling med 
anordningen til udtagning af gas-prøver. 
TiIslutningsrøret og opsaml ingssystemet skal være udført i 
rustfrit stål eller andet materiale som ikke ændrer 
sammensætningen af den opsamlede gas og er modstandsdygtigt over 
for gassens temperatur ; 
(1) For en enkelt rulle med 0 400 mm. 
(2) Ti Ilægsmasserne kan eventuelt erstattes af elektronisk udstyr, hvis det 
kan godtgøres, at dette giver samme resultat. 
--in-
4.2.3 en anordning til indsugning af fortyndet gas. Denne skal sikre at 
den indsugede mængde er konstant og tilstrækkelig stor til at al 
udstødningsgassen indsuges; 
4.2.4 en sonde, fastgjort udvendigt på anordningen til gasopsamling; 
sonden skal, ved hjælp af en pumpe, et filter og et flowmeter, med 
konstant volumenhastighed udtage en prøve af fortyndingsluften 
under hele prøven; 
4.2.5 en sonde rettet mod den fortyndede gasstrøm: sonden skal - om 
nødvendigt ved hjælp af et filter, et flowmeter og en pumpe - med 
konstant volumenhastighed kunne udtage en prøve under 
afprøvningen. Den minimale gasstrøm i ovennævnte 
prøvetagningssystemer skal være mindst 150 l/h. 
4.2.6 tregangshaner på prøvetagningskredsene, med hvilke prøvestrømmen 
enten kan ledes til det fri eller ti I de respektive 
opsaml ingssække under prøven. 
4.2.7 sække til opsamling af fortyndingsluft og fortyndet 
udstødningsgas. Sækkene skal være upåvirkelige af de opsamlede 
gasser, og tilstrækkelig store til at den normale 
prøvetagningsstrøm ikke afbrydes. Sækkene skal have automatisk 
lukning og hurtigt kunne tilsluttes tætsluttende, dels til 
prøvetagningssystemet, delt til analysekredsen efter afprøvningen. 
4.2.8 der skal være mulighed for måling af det samlede gasvolumen, som 
gennemstrømmer opsaml ingsanordningen under prøven. 
4.3 Analyseudstyr 
4.3.1 Prøvetagningssonden kan bestå af et prøvetagningsrør som udmunder 
i opsaml ingssækkene, eller et rør til tømning af disse sække. 
Sonden skal være af rustfrit stål eller andet materiale som ikke 
ændrer gassens sammensætning. Sonden og dens forbindelse med 
analyseapparatet skal have omgivelsernes temperatur. 
4.3.2 Analyseudstyret skal være af følgende type: 
- ikke-dispers infrarød absorption til kuliltebestemmelse; 
- fI amme ion i serings-detektor til kulbrintebestemmelse; 
- kemi I uminiscens til bestemmelse af kvælstof i I te. 
4.4 Nøjagtighed af apparater og målinger 
4.4.1 Bremsen kalibreres ved en særskilt prøve (punkt 5.2). Det er ikke 
nødvendigt at angive funktionsprøvestandens nøjagtighed. Den 
totale svingmasse af de roterende dele, herunder ruller og bremse 
(punkt 4.1) skal måles med en nøjagtighed på ± 5 kg. 
4.4.2 Knallertens køredi stance bestemmes efter det af rullen genemløbne 
antal omdrejninger-, denne bestemmelse skal foretages med en 
nøjagtighed på ± 10 m. 
4.4.3 Knallertens hastighed bestemmes på grundlag af rullens 
rotationshastighed; denne bestemmelse skal ske med en nøjagtighed 
på ± 1 km/h ved hastigheder over 10 km/h. 
- e/0-
4.4.4 Omgivelsernes temperatur skal måles med en nøjagtighed på ± 2'C. 
4.4.5 Atmosfæretrykket skal måles med en nøjagtighed på ± 2 mbar. 
4.4.6 Relativ fugtighed af den omgivende luft skal måles med en 
nøjagtighed på ± 5X. 
4.4.7 Koncentrationen af forurenende luftarter skal bestemmes med en 
nøjagtighed på ± 3%, uden hensyntagen til nøjagtigheden af 
prøvetagningssystemet. Analysekredsens totale responstid skal være 
under 1 min. 
4.4.8 Gaskoncentrationen i kalibreringsgasser må ikke afvige mere end 
± 2% fra referenceværdien for hver af gasserne. Kalibreringsgassen 
til kulilte- og kvælstof i I tema Iing skal fremstilles ved fortynding 
med kvælstof; kalibreringsgas til måling af kulbrinter (propan) 
skal fremstilles ved fortynding med luft. 
4.4.9 Køleluftens hastighed skal måles med en nøjagtighed på ± 5 km/h. 
4.4.10 Der tillades en tolerance på varigheden af prøve-afsnittene og 
prøveudtagnigen på ± 1 sek. De nævnte tider skal måles med en 
nøjagtighed på 0,1 sek. 
4.4.11 Totalt rumfang af den fortyndede gas skal måles med en nøjagtighed 
på ± 3%. 
4.4.12 Hastigheden af den totale gasstrøm og af prøvetagningsstrømmene må 
ikke udvise større variationer end ± 5%. 
5. AFPRØVNINGENS FORBEREDELSE 
5.1 Indstilling af bremsen 
Bremsen indstilles således, at knallertens hastighed i 
prøvestanden med fuld gas skal være lig knallertens tophastighed 
på vejbanen med en tolerance på ± 1 km/h. Denne tophastighed må 
ikke afvige mere end ± 2 km/h fra den nominelle tophastighed som 
angives af producenten. Såfremt knallerten er forsynet med en 
anordning til regulering af den maksimale hastighed på vejen, skal 
der tages hensyn til dennne anordning. 
Bremsen kan indstilles ved andre metoder, hvis producenten 
godtgør, at dette giver samme resultat. 
5.2 Afpasning af de ækvivalente svingmasser efter knallertens 
translator i sk bevægede masse. 
Svinghjulet(-ene) skal indstilles således, at den totale 
svingmasse svarer til knallertens referencemasse, i 
overensstemmelse med grænserne i nedenstående tabel: 
-?/i -
Knallertens Ækvivalent 
referencemasse P interti 
(kg) (kg) 
P < 105 100 
105 < P < 115 110 
115 < P < 125 120 
125 < P < 135 130 
135 < P < 145 140 
145 < P < 165 150 
165 < P < 185 170 
185 < P < 205 190 
205 < P < 225 210 
225 < P < 245 230 
245 < P < 270 260 
270 < P < 300 280 
300 < P < 330 310 
330 < P < 360 340 
360 < P < 395 380 
395 < P < 435 410 
435 < P < 475 
5.3 
5.3.1 
5.3.2 
5.4 
5.4.1 
5.4.2 Køling af knallerten 
Under hele afprøvningen skal en hjælpeblæser være anbragt foran 
knallerten, således at en strøm af køleluft rettes mod motoren. 
Køleluftens strømningshastighed skal være 25 ± 5 km/h. Blæserens 
afgangsåbning skal have et tværsnitsareal på mindst 0,2 m2, dens 
plan skal være vinkelret på knallertens længdeakse, og den skal 
være placeret mellem 30 og 45 cm foran dennes forhjul. Et apparat 
til måling af køleluftens lineære hastighed skal anbringes midt i 
luftstrømmen i en afstand af 20 cm fra blæserens afgangsåbning. 
Køleluftens hastighed skal så vidst muligt holdes konstant over 
hele afgangsåbningens tværsnit. 
Knallertens køling kan også sikres på følgende måde: en luftstrøm 
af varierende hastighed rettes mod knallerten. Blæseren reguleres 
således, at når knallertens funktionshastighed er over 10 km/h, e. 
luftens afgangshastighed ved blæseren lig den ækvivalente 
hastighed af rullen ± 5 km/h. Når den ækvivalente hastighed af 
rullen er under 10 km/h, kan køleluftens hastighed være nul. 
Blæserens afgangsåbning skal have et tværsnitsareal på mindst 0,2 
m2, og dens underkant skal være mellem 15 og 20 cm over Jorden. 
Åbningens plan skal være vinkelret på knallertens længdeakse, og 
skal være placeret mellem 30 og 45 cm foran dennes forhjul. 
Klargøring af knallerten 
Umiddelbart før den første prøve skal knallertens motor opvarmes 
ved gennemførelse fire på hinanden følgende testcykler, hver af en 
var ighed på 112 sek. 
Dæktrykket skal være det af producenten anbefalede til normal 
kørsel på vej. Såfremt rullens diameter er under 500 mm, kan 
dæktrykket dog øges med 30-50X. 
- 720 -
5.4.3 Belastning af det trækkende hjul: belastningen af det trækkende 
hjul må højst afvige ± 3 kg fra belastningen ved normal kørsel på 
vej med en fører som vejer 75 kg ± 5 kg og som sidder opret på 
knallerten. 
5.5 Kontrol af modtryk 
5.5.1 Ved de indledende prøver skal det kontrolleres at det af 
prøvetagningspparaturet forårsagede modtryk ikke medfører 
afvigelser større end ± 7,5 mbar fra atmosfæretrykket. 
5.6 Indstilling af analyseapparaturet 
5.6.1 Kalibrering af analyseapparaterne 
Ved hjælp af flowmeteret og afgangsmanometeret på hver flaske, 
sender man et kvantum gas med et for apparatets funktion passende 
tryk ind i analyseapparatet. Apparatet indstilles således, at det 
stabiliserer sig på den værdi som er anført på flasken med 
kalibreringsgas. Apparatet indstilles ved hjælp af den mest 
koncentrerede kalibreringsgas, hvorefter dets kalibreringskurve 
optegnes ved hjælp af de forskellige flasker med kalibreringsgas 
som anvendes. 
5.6.2 Responstiden af det samlede apparatur 
Den mest koncentrerede gas tilføres prøvetagningssonden. Det 
kontrolleres at apparatet indenfor et minut viser den indikerede 
værdi svarende til maksimalt udslag Hvis denne værdi ikke nås, 
kontrolleres hele analysekredsen for utætheder. 
6. FREMGANGSMADE VED AFPRØVNING I PRØVESTAND 
6.1 Særlige bestemmelser for gennemførelse af kørecyklus 
6.1.1 Temperaturen i det lokale,, hvor prøvestanden er opstillet, skal 
være mellem 20 og 30*C under hele afprøvningen. 
6.1.2 Knallerten skal være anbragt i nærmest muligt vandret position, så 
at unormal fordeling af brændstof eller motorolie undgås. 
6.1.3 Under afprøvningen skal hastigheden optegnes som funktion af 
tiden, således at korektheden af de gennemførte cykler kan 
kontrolleres. 
6.2 Start af motoren 
6.2.1 Efter de indledende operationer på gasprøvetagnings-, fortyndings-
, analyse- og måleapparatur (se nedenstående punkt 7.1), startes 
motoren med brug af de anordninger som forefindes dertil: choker, 
startanordning osv., idet producentens anvisninger følges. 
6.2.2 Samtidig med påbegyndelse af den første kørecyklus påbegyndes 
prøvetagning og måling af gennemstrømningen i sugeanordningen. 
-ZZ\ -
6.2.3 Tomgang 
6.2.3.1 Manuel gearkasse 
For at tillade normal acceleration indrykkes knallertens 1. gear, 
og der kobles ud i 5 sekunder, før man påbegynder 
accélérâtionsfasen som følger efter den pågældende 
tomgangsperiode. 
6.2.3.2 Automatisk gearkasse og momentomformer 
Gearvælgeren føres i position ved prøvens begyndelse. Har vælgeren 
en position for hhv. by- og landevejskørseI, benyttes positionen 
svarende til landevejskørseI. 
6.2.4 Acceleration 
Efter slutningen af hver tomgangsperiode accelereres ved fuld 
gasgasgivning, om nødvendigt ved brug af gearkassen, således at 
maksimalhastigheden nås hurtigst muligt. 
6.2.5 Konstant hastighed 
Prøveafsnittet med konstant maksimumhastighed gennemføres ved at 
der gives fuld gas, indtil man når det efterfølgende prøveafsnit 
med retardation. I prøveafsnittet med konstant hastighed på 20 
km/h skal speederen så vidt muligt fastholdes i samme stilling. 
6.2.6 Retardation 
6.2.6.1 Alle retardationer foretages ved at der lukkes fuldstændig for 
gassen, mens motoren forbliver tilkoblet. Ved 10 km/h frakobles 
motoren manuelt, uden at gearskiftet røres. 
6.2.6.2 Hvis retardationen sker langsommere end fastlagt for den 
pågældende køremåde, benyttes knallertens bremser for at den 
foreskrevne cyklus kan overholdes. 
6.2.6.3 Hvis retardationen sker hurtigere end fastlagt for den pågældende 
køremåde, tilvejebringes overensstemmelse med den teoretiske 
cyklus ved at indlægge en periode med konstant hastighed eller 
tomgang i tilslutning det følgende prøveafsnit med konstant fart 
eller tomgang. I så fald er punkt 2.4.3 ikke gældende. 
6.2.6.4 Ved slutningen af den anden retardâtionsperiode (standsning af 
knallerten på rullen), sættes gearskiftet i frigear, og motoren 
t i I kobl es. 
7. FREMGANGSMADE VED PRØVETAGNING OG ANALYSE 
7.1 Prøvetagning 
Udtagning af gasprøve begynder så snart afprøvningen begynder, som 
nævnt i punkt 6.2.2. 
7.1.2 Sækkene skal lukkes hermetisk, så snart de er fyldt. 
-7TL-
7.1.3 Ved afslutning af den sidste cyklus lukkes systemet til opsamling 
af fortyndet udstødningsgas og af fortyndingsluft, og den af 
motoren frembragte gas suges ud ti i atmosfæren. 
7.2 Analyse 
7.2.1 Gassen i hver sæk analyseres snarest, og i alle tilfælde senest 20 
minutter efter at opfyldning af sækkene er begyndt. 
7.2.2 Lader man ikke sonden blive i sækkene til stadighed, skal man 
undgå indtrængen af luft i disse ved indføringen af sonden, samt 
udslip af gas ved udtagning af sonden. 
7.2.3 Analyseapparatet skal have indstillet sig på en stabil værdi 
indenfor et minut efter at det er tilsluttet sækken. 
7.2.4 Koncentrationerne af HC, CO og NOx i prøverne med fortyndet 
udstødningsgas og i sækkene med indsamlet fortyndingsluft 
bestemmes på grundlag af de af apparatet viste eller optegnede 
værdier, og de pågældende kalibreringskurver. 
7.2.5 Som gas indhold af hver af de forurenende gasser i den analyserede 
gasblanding regnes den aflæste værdi efter at måleapparatet har 
stabiIiseret sig. 
8. BESTEMMELSE AF DEN EMITTEREDE MÆNGDE AF FORURENENDE LUFTARTER 
8.1 Massen af kulilte emitteret under prøven bestemmes ved hjælp af 
formlen: 
coM 
hvor : 1 . V . dC0 . £Q~ 
S 106 
8.1.1 C0M er mængden af kulilte emitteret under afprøvningen, målt i 
g/km; 
8.1.2 S er den faktisk kørte distance, beregnet som det totale antal 
omdrejninger, aflæst på omdrejningstælleren, ganget med rullens 
omkreds. Distancen skal måles i km; 
8.1.3 dc0 er massefylden af kulilte ved O'C og 1013,3 mbar, eller 
1,250 kg/m3; 
8.1.4 C0C er den volumetriske koncentration, udtrykt i ppm, af kulilte 
i den fortyndede gas, korrigeret for indhold af forurenende 
stoffer i fortyndingsiuften: 
C0C - C0e - C0d (1 - J_) 
OF 
hvor 
8.1.4.1 C0e er kuliltekoncentrationen, målt i ppm, i prøven af fortyndet 
gas opsamlet i sækken SA; 
--ZZ3-
8.1.4.2 COd er kuliltekoncentrationen, målt i ppm, i fortyndingsluften 
opsamlet i sækken SB; 
8.1.4.3 DF er en koefficient som defineres i nedenstående punkt 8.4; 
8.1.5 V er det totale volumen, udtrykt i m3/afprøvning, af den 
fortyndede gas, henført til standardbetingelserne 0*C (273*K) og 
1013,3 mbar: 
V - V0 . N (Pa - Pj • 273 
1013,3 • (Tp+273) 
hvor 
8.1.5.1 V0 er det af pumpen P1 transporterede gasvolumen pr. omdrejning, 
udtrykt i m3/omdr. Dette volumen afhænger af trykforskellen 
mellem pumpens suge- og trykside. 
8.1.5.2 N er antallet af omdrejninger pumpen har gennemløbet under 
afprøvningens fire prøveafsnit; 
8.1.5.3 Pa er atmosfæretrykket i mbar; 
8.1.5.4 Pj er gennemsnitsstøreeIsen af undertrykket ved pumpens P1 
indgangstværsnit, målt i mbar; 
8.1.5.5 Tp er temperaturen af den fortyndede gas, målt i 
indgangstværsnittet af pumpen P1, under udførelsen af de fire 
prøveafsnit. 
8.2 Massen af uforbrændte kulbrinter emitteret fra knallertens 
udstødning under afprøvningen, beregnes således: 
HCM - 1 
S 
hvor: C«HC • M£c 
106 
8.2.1 HCM er massen af kulbrinter emitteret under afprøvningen, i 
g/km; 
8.2.2 S er køredistancen defineret i ovenstående punkt 8.1.2; 
8.2.3 dHC er massefylden af kulbrinterne ved O'C og 1013,3 mbar (ved 
et middelforhold kul/brint på 1 : 1.85), eller 0,619 kg/m3; 
8.2.4 HCC er de fortyndede gassers koncentration, udtrykt som ppm 
kulstofækvivalenter (f.eks. propankoncentrationen ganget med 3), 
korrigeret for fortyndingsluften: 
HCC - HCe - HCd (1 - J__) 
hvor : 
8.2.4.1 HCe er kulbrintekoncentrationen i den fortyndede gasprøve 
opsamlet I sæk SA, udtrykt som ppm kulstofækvivalenter; 
-?lk-
8.2.4.2 HCd er kulbrintekoncentrationen i fortyndingsluften opsamlet i 
sæk SB, udtrykt som ppm kulstofækvivalenter; 
8.2.4.3 DF er den i punkt 8.4 definerede koefficient 
8.2.5 V er totalvolumen (se punkt 8.1.5) 
8.3 Massen af kvælstofilter emitteret fra knallertens udstødning under 
afprøvningen, skal beregnes ved hjælp af formlen: 
N0xM - 1 • V . dN02 . Np_xc.- Kh 
S 106 
hvor: 
8.3.1 NOxM er massen af kvælstofilter emitteret under afprøvningen, 
udtrykt i g/km; 
8.3.2 S er køredistancen, defineret i ovenstående punkt 8.1.2; 
8.3.3 dN02 or massefylden af kvælstof i I terne i udstødningsgassen, 
beregnet som kvælstofdioxid-ækvivalenter, ved O'C og 1013,3 mbar, 
el ler 2,05 kg/m3. 
8.3.4 N0XC er koncentrationen i ppm af kvælstof ilte i den fortyndede 
gas, korrigeret for fortyndingsluften: 
NOxc - NOxe - N0xd (1 - 1 ) 
Or 
hvor: 
8.3.4.1 N0xe er koncentrationen i ppm af kvælstofilter i prøven af de 
fortyndede gasser opsamlet i sæk SA; 
8.3.4.2 N0X(j er koncentrationen i ppm af kvælstofoxider i prøven af 
fortyndingsluften opsamlet i sæk SB; 
8.3.4.3 DF er koefficienten defineret i nedenstående punkt 8.4; 
8.3.5 Kh er korrektionsfaktoren for luftfugtigheden: 
Kh - 1 
1 - 0,0329 (H - 10,7) 
hvor: 
8.3.5.1 H er den absolutte fugtighed i g vand pr. kg tør luft: 
H - 6,2111 » U • Pd (fl/kfl) 
Pa - Pd _JL 
100 
hvor : 
8.3.5.1.1 U er fugtighedsprocenten; 
--IVS-
8.3.5.1.2 Pd er mættet vanddamps tryk ved afprøvningstemperaturen, i mbar; 
8.3.5.1.3 Pa er atmosfæretrykket i mbar. 
8.4 DF er en koefficient, der har størrelsen: 
DF - 14^ 
C02 + 0,5 CO + HC 
hvor : 
8.4.1 CO, C02 og HC er koncentrationerne, i procent, af hhv. kulilte, 
kultveilte og kulbrinter i den fortyndede gasprøve i sæk SA. 
9. FREMSTILLING AF RESULTATERNE 
Resultaterne udtrykkes i g/km: 
HC i g/km - masse HC /S 
CO i g/km - masse CO /S 
N0X i g/km - masse NOx /S 
hvor : 
masse HC er defineret i punkt 8.2 
masse CO: er defineret i punkt 8.1 
masse N0X: er defineret i punkt 8.3 
S er knallertens effektive køredistance under 
afprøvningen. 
(km/h) 4 UNDERTILLÆG 1 
KØRECYKLUS PA FUNKTIONSPRØVESTAND (TYPE I-PRØVE) 
Tolerancerne på hastighed (1 1 km/t) og på tider (± 0,5 
sek.) kombineres geometrisk som vist nedenstående 
km/h 1 
1 2 3 <• S 
50 
40 
30 
20 
10 ,X # - - 0,56 (tf angives i m/s ) 
10 20 30 40 tf- - 0,93 
50 60 ' 70 80 90 100 110 120 t (s) 
65 101 
107 112 
-Z7*9-
UNDERTILLÆG 2 
EKSEMPEL NR. 1 PA SYSTEM TIL OPSAMLING AF UDSTØDNINGSGAS 
til atmosfæren 
i 
fortyndingsLuft 
knallertens ***—, 
udstc5cjningsrc3r_^ -* til atmosfæren 
bestemmelse af totalt rumfang 
af den fortyndede gas 
UNDERTILLÆG 3 
EKSEMPEL NR. 2 PA SYSTEM TIL OPSAMLING AF UDSTØDNINGSGAS 
til atmosfæren 
sæk til opsamling 
af fortyndingsluft 
sonde for fortyndingsluft 
knallertens 
udstødningsrør c —^ filtre 
r2 
sonde for 
fortyndet gas sæk til opsam­
ling af den 
fortyndede gas 
flowmetre med 
reguleringshaner 
til atmosfæren :njo 
I 
indsug­
ning af 
fortyndet 
jas 
maling af to­
talt rumfang 
af prøven af 
fortyndet gas 
- Zt*\ -
UNDERTILLÆG 4 
FREMGANGSMADE VED KALIBRERING AF FUNKTIONSPRØVESTAND 
1. EMNE 
Dette undertillæg beskriver fremgangsmåden ved kontrol af at 
kurven for den af rullerne optagne effekt, svarende til kravene i 
bilag 2. Den målte optagne effekt omfatter dels effekt optaget af 
friktion, dels effekt optaget af bremsen, men ikke effekt optaget 
af gnidningskræfter mellem dæk og rulle. 
2. METODENS PRINCIP 
Den optagne effekt beregnes ved måling af rullens retardâtionstid. 
Anordningens kinetiske energi optages af bremsen og af friktionen 
i rullemekanismen. Metoden tager ikke gensyn ti I de variationer i 
rullens indre friktion, som skyldes knallertens vægt. 
3. FREMGANGSMADE 
3.1 Man tilkobler systemet for simulering af inerti (svingmasse) 
svarende til knallertens masse. 
3.2 Indstil bremsen som anført i Appendix 2 punkt 5.1. 
3.3 Rullen trækkes med hastigheden v + 10 km/h. 
3.4 Rullens fremdriftssystem frakobles, hvorpå man lader rullen 
retardere frit. 
3.5 Noter tiden der går til rullens hastighed er aftaget fra v + 0,1 v 
til v - 0,1 v. 
3.6 Beregn den optagne effekt ved hjælp af formlen: 
P A - 0,2 x M v2 x 10"3 
t 
hvor : 
PA er den af prøvestanden optagne effekt, målt i kW 
M er den ækvivalente svingmasse, målt i kg 
v er afprøvningshastigheden i punkt 3.3, målt i m/s 
t er tiden der går fra rullens hastighed aftager fra v + 0,1 v 
til v - 0,1 v (enhed: sek.). 
3.7 Gentag 3.3 til 3.6, således at området fra 10 til 50 km /h dækkes 
i trin på 10 ned til 10 km/h. 
3.8 Optegn en kurve, der fremstiller den optagne effekt som funktion 
af hastigheden. 
3.9 Kontroller at denne kurve ligger indenfor den i punkt 4.1 i tillæg 
1 anførte tolerance. 
- ^1P-
Optagen effekt P , kW 
M 
PV 50 
PV 12 
12 50 hastighed, km/h 
-?3i-
BILAG 2 
Type 11-prøve 
(Måling af emissionen af kulilte og 
kulbrinter i tomgang) 
1. INDLEDNING 
I nærværende bilag beskrives fremgangsmåden ved gennemførelse af 
type li-prøve defineret i Bilag I punkt 2.2.1.2. 
2. AFPRØVNINGSBETINGELSER 
2.1 Der skal anvendes det i bilag 1 punkt 3.2 angivne brændstof. 
2.2 Vedrørende brug af smøremiddel henvises ligeledes til 
anvisningerne i bilag 1 punkt 3.2. 
2.3 Massen af emissionerne af kulilte og kulbrinter bestemmes 
umiddelbart efter type I-prøven beskrevet i bilag 1 punkt 2.1, så 
snart værdierne har stabiliseret sig, med motoren gående i 
tomgang. 
2.4 For knallerter med manuel gearkasse gennemføres afprøvningen i 
frigear med motoren tilkoblet. 
2.5 For knallerter med automatisk gearkasse gennemføres afprøvningen 
med motoren tilkoblet, men det drivende hjul skal være blokeret. 
2.6 Under afprøvningen skal motorens tomgangshastighed være den af 
producenten foreskrevne. 
3. PRØVETAGNING OG ANALYSE AF UDSTØDNINGSGASSEN 
3.1 Magnetventilerne stilles i positionen svarende til direkte analyse 
af den fortyndede udstødningsgas og fortyndingsluften. 
3.2 Analyseapparatets visning skal have stabiliseret sig indenfor et 
minut efter tilslutning af sonden. 
3.3 Koncentrationerne af HC og CO i prøverne med fortyndet 
udstødningsgas og med fortyndingsluft bestemmes på grundlag af de 
af apparaturet viste eller optegnede værdier, idet man benytter de 
pågældende kalibreringskurver. 
3.4 Som gas indhold af hver af de forurenende gasser i den analyserede 
gasblanding regnes værdien aflæst når måleapparatet har 
stabiIiseret sig. 
4. BESTEMMELSE AF MÆNGDEN AF EMITTEREDE FORURENENDE LUFTARTER 
4.1 Massen af kulilte emitteret under prøven bestemmes ved hjælp af 
formlen: 
C0M - V . dco . ÇOç 
hvor: 
-*Z3Z-
4.1.1 COtø er mængden af kulilte emitteret under afprøvningen, udtrykt 
i g/m in.; 
4.1.2 dco er massefylden af kulilte ved O'C og 1013,3 bar, eller 1,250 
kg/m3; 
4.1.3 COc er den volumetriske koncentration, udtrykt i ppm, af kulilte 
i den fortyndede gas, korrigeret for indhold af forurenende 
stoffer i fortyndingsluften: 
C0C - C0e - C0d (1 - J_) 
bf 
hvor: 
4.1.3.1 C0e er kuliltekoncentrationen, målt i ppm, i prøven af fortyndet 
gas ; 
4.1.3.2 C0d er kuliltekoncentrationen, målt i ppm, i fortyndings luften; 
4.1.3.3 DF er en koefficient som defineres i nedenstående punkt 4.3; 
4.1.4 V er det totale volumen, udtrykt i m3/min., af den fortyndede 
gas, henført til standardbetingelserne O'C (275'K) og 1015,5 mbar: 
V - V0 . N l£a_r-Pi - 273) 
1013,3 • (Tp+273) 
hvor 
4.1.4.1 V0 er det af pumpen P1 transporterede gasvolumen pr. omdrejning, 
udtrykt i m3/omdr. Dette volumen afhænger af trykforskellen 
mellem pumpens suge- og trykside. 
4.1.4.2 N er antallet af omdrejninger pumpen P1 har gennemløbet under 
tomgangsprøven, divideret med tiden i minutter 
4.1.4.3 Pa er atmosfæretrykket i mbar; 
4.1.4.4 Pj er gennemsnitsværdien af undertrykket ved pumpens P1 
indgangstværsnit, målt i mbar; 
4.1.4.5 Tp er temperaturen af den fortyndede gas, målt i 
indgangstværsnittet af pumpen P1. 
4.2 Massen af uforbrændte kulbrinter emitteret fra knallertens 
udstødning under afprøvningen beregnes således: 
HCM - V . dHC • i£c 
106 
hvor : 
4.2.1 HCM er massen af kulbrinter emitteret under afprøvningen, i 
g/min.; 
-IS'S-
4.2.2 d^r; er massefylden af kulbrinterne ved O'C og 1013,3 mbar (ved 
et middelforhold kul/brint på 1 : 1,85), eller 0,619 kg/m3; 
4.2.3 HCC er de fortyndede gassers koncentration, udtrykt som ppm 
kulstofækvivalenter (f.eks. propankoncentrationen ganget med 3), 
korrigeret for fortyndingsluften: 
HCC - HCe - HCd (1 - JL_) 
DF" 
hvor : 
4.2.3.1 HCe er kulbrintekoncentrationen i den fortyndede gasprøve, 
udtrykt som ppm kulstofækvivalenter; 
4.2.3.2 HCd er kulbrintekoncentrationen i fortyndingsluften, udtrykt som 
ppm kulstofækvivalenter; 
4.2.3.3 DF er en koefficient, som er defineret i punkt 4.3 nedenfor; 
4.2.4 V er det totale rumfang (se punkt 4.1.4) 
4.3 DF er følgende koefficient: 
DF - 14.5 
C02 + 0,5 CO + HC 
hvor : 
4.3.1 CO, CO2 og HC er koncentrationerne af kulilte, kultveilte og 
kulbrinter i de fortyndede gasprøver, udtrykt i procent. 
-*Z3U -
BILAG II 
FORANSTALTNINGER MOD LUFTFORURENING FRA TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER 
MED MOTOR MED STYRET TÆNDING 
1. DEFINITIONER 
I dette kapitel forstås ved: 
1.1 "køretøjstype med hensyn til emission af forurenende luftarter fra 
motoren11, 
to-og trehjulede motorcykler som ikke frembyder væsentlige 
indbyrdes forskelle, navnlig på følgende punkter: 
1.1.1 ækvivalent svingmasse, bestemt ud fra referencemassen fastlagt i 
ti I læg 1 punkt 5.2; 
1.1.2 køretøjets og motorens specifikationer, som anføres i tillæg 3, 
punkt 1 t i I 6 samt 8; 
1.2 "referencemasse", 
det køreklare køretøjs egenmasse, tillagt en standardmasse på 75 
kg. Det køreklare køretøjs egenmasse er totalmassen af det 
ulastede køretøj med alle beholdere fyldt op ti I mindst 90% af 
deres maksimale kapacitet. 
1.3 "krumtaphus", 
herved forstås hulrum eller beholdere, dels i motoren, dels 
udenfor denne og forbundet med bundkarret gennem indvendige eller 
udvendige forbindelser, hvorigennem gas og dampe kan cirkulere. 
1.4 "forurenende luftarter", 
kulilte, kulbrinter og kvælstofilter, hvoraf sidstnævnte udtrykkes 
som kvælstofdioxid-ækvivalenter (N02). 
2. AFPRØVNINGSBESTEMMELSER 
2.1 Almindelige forhold 
De dele af køretøjet, der kan have indflydelse på emissionen af 
forurenende luftarter, skal være udformet, konstrueret og anbragt 
således, at køretøjet under normale kørebetingelser, trods de 
vibrationer det udsættes for, opfylder kravene i dette bilag. 
2.2 Beskrivelse af prøverne 
2.2.1 Køretøjet underkastes (afhængigt af kategori og som angivet i det 
følgende) type I- og type 11-prøverne som specificeres i de 
følgende. 
-ZZS-
2.2.1.1 Type I-prøve (kontrol af den gennemsnitlige emission af 
forurenende luftarter i byområder med tæt trafik). 
2.2.1.1.1 Afprøvningen skal gennemføres efter den i nærværende bilags 
tillæg 1 beskrevne fremgangsmåde. Luftarterne opsamles og 
analyseres efter de anførte metoder. 
2.2.1.1.2 Med de i punkt 2.2.1.1.3 nævnte forbehold skal prøven udføres tre 
gange. Ved hver prøve skal den målte masse af kulilte, kulbrinter 
og kvælstofoxider være mindre end de i tabel I og I I angiven 
størrelser, afhængigt af motorcyklens referencemasse. Målingen af 
den emitterede mængde kvælstofilter pr. kilometer tjener kun til 
vej ledning. 
2.2.1.1.2.1 For hvert af ovenstående forurenende stoffer må en af de tre 
målinger dog overstige den anførte grænseværdi med 10%, forudsat 
at den aritmetiske middelværdi af de tre resultater er lavere end 
grænseværdien. Overskrides de anførte grænseværdier for flere 
forurenende stoffer, er det ligegyldigt om dette finder sted under 
samme prøve eller ved forskellige prøver. 
2.2.1.1.3 Antal afprøvninger anført i punkt 2.2.1.1.2 kan nedsættes under 
nedenstående forudsætninger, idet V-| betegner resultatet af den 
første prøve, og V2 resultatet af den anden for hvert af de 
forurenende stoffer anført i 2.2.1.1.3. 
2.2.1.1.3.1 Såfremt V-j <. 0.70L for hvert af de forurenende stoffer, kræves 
kun én prøve udført. 
2.2.1.1.3.2 Såfremt V-j <. 0.85L for hvert af de forurenende stoffer, men V-j 
> 0.70L for mindst ét af de forurenende stoffer, kræves kun to 
prøver udført. Herudover kræves, at V-j + V2 < 1,70 L, og V2 
< L. 
2.2.1.2 Type 11-prøve (kontrol af emission af kulilte og uforbrændte 
kulbrinter i tomgang). 
2.2.1.2.1 Udstødningsgassens kul i I te indhold må i tomgang ikke overstige 4,5 
vol.%. 
2.2.1.2.2 Dette kontrolleres under gennemførelse af prøven beskrevet i 
ti Hæg 2. I 
-Z36-
Tabel I 
GRÆNSEVÆRDIER FOR TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER MED 2-TAKTSMOTOR 
OG IKRAFTTRÆDELSESDATOER FOR DISSE 
Typegodkende I se 
og ProduktionsoverensstemmeIse 
01.01.1997 (1) 
C0-8g/km 
HC-4g/km 
NOx-0,1g/km 
(1) Ved trehjulede motorcykler og kvadricykler ganges 
grænseværdierne med 1,5. 
-213-
Tabel II 
GRÆNSEVÆRDIER FOR TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER MED 4-TAKTSM0T0R 
OG IKRAFTTRÆDELSESDATOER FOR DISSE 
Typegodkendelse 
og ProduktionsoverensstemmeI se 
01.01.1997 (1) 
C0-13g/km 
HC-3g/km 
NOx-0,3g/km 
(1) Ved trehjulede motorcykler og kvadricykler ganges 
grænseværdierne med 1,5. 
-m-
3. 
3.1. 
3.1.1 PRODUKT IONSOVERENSSTEMMELSE 
Ved kontrollen af produktionens overensstemmelse gælder 
bestemmelserne i stk. 1 i bilag VI til direktiv 92/61/EØF om 
standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne 
køretøjer. 
Hvis det køretøj, der kontrolleres, udsender større mængder 
kulilte eller kulbrinter end angivet i det ovenstående, kan 
producenten anmode om, at man udfører prøven på en række køretøjer 
køretøjer (n) fastsættes af producenten. På baggrund heraf 
beregnes gennemsnittet (x) af resultaterne for de enkelte 
luftarter fra de kontrollerede køretøjer og prøvens 
standardafvigelse S1). Produktionens overensstemmelse 
godkendes, hvis følgende betingelse overholdes: 
x + k . S < L<1> 
hvor 
den i tabellen i punkt 2.2.1.1.3 under overskriften 
"produktionsoverensstemmeI se" angivne grænseværdi for de 
forskellige forurenende luftarter; 
statistisk faktor, som afhænger af n og opgøres efter 
nedenstående tabel: 
N 
k 
n 
k 2 
0.973 
11 
0.265 3 
0.613 
12 
0.253 4 
0.489 
13 
0.242 5 
0.421 
14 
0.233 6 
0.376 
15 
0.224 7 
0.342 
16 
0.216 8 
0.317 
17 
0.210 9 
0.296 
18 
0.203 10 
0.279 
19 
0.198 
Hvis n > 20, sættes k -0.96Q 
v^ 
(1) 
S2 r (x-x)2 
n - 1 hvor x er et af de resultater, 
der er opnået for prøven n. 
TILLÆG 1 
Type I-prøve 
(Kontrol af emission af forurenende luftarter 
i bykørsel med tæt trafik). 
1. INDLEDNING 
I dette tillæg beskrives fremgangsmåden som skai følges ved 
gennemføreise af type I-prøve som defineres i bilag I, punkt 
2.2.1.1. 
1.1 Den to- elier trehjulede motorcykel anbringes i en 
funktionsprøvestand med bremse og svinghjul. Der gennemføres en 
uafbrudt afprøvning bestående af fire cykler med samlet varighed 
13 minutter. Hver cyklus består af 15 prøveafsnit (tomgang, 
acceleration, konstant hastighed, retardation osv). Under hele 
prøven opsamles prøver med konstant volumenhastighed for 
efterfølgende bestemmelse af middel koncentrat ionen (under prøven) 
af kulilte, uforbrændte kulbrinter, kvælstofoxider og kultveilte. 
2. KØRECYKLUS I FUNKTIONSPRØVESTAND MED DYNAMOMETER 
2.1 Beskrivelse af cyklus 
Der skal gennemføres en kørecyklus i funktionsprøvestand, således 
som det angives i nedenstående tabel, og som angivet grafisk i 
undert i I læg 1. 
2.2 Almindelige forhold ved gennemførelse af kørecyklus 
Om nødvendigt gennemføres nogle indledende foreløbige cykler for 
at bestemme den bedste måde at betjene speederen på, samt, i 
påkommende tilfælde, gearkasse og bremser, således at det bliver 
muligt at gennemføre en cyklus der ikke afviger mere end tilladt 
fra den foreskrevne. 
2.3 Brug af gearkassen 
2.3.1 Brugen af gearkassen fastlægges på følgende måde: 
2.3.1.1 Ved konstant hastighed skal motorhast igheden så vidt muligt være 
mellem 50 og 90% af omdrejningstallet svarende til største effekt. 
Såfremt dette er muligt i to eller fiere forskellige gear, bør 
afprøvningen gennemføres i det højest mulige gear. 
2.3.1.2 Under acceleration skal vælges et gear som er passende til den 
tilladte foreskrevne acceleration. Der skiftes ti I et højere gear, 
senest når motorhastigheden har nået 110% af det omdrejningstallet 
svarende til største effekt. Såfremt hastigheden 20 km/h nås i 1. 
gear, eller 35 km/h i 2. gear, skiftes til næstfølgende (højere) 
gear ved denne hastighed. I sådanne tilfælde tillades ikke 
yderligere gearskift til højere gear. Hvis gearskift i 
accélérâtionsfasen finder sted ved de nævnte fastlagte 
-?<*>-
hastigheder, skal det efterfølgende prøveafsnit med konstant 
hastighed gennemføres i det gear som er indrykket når køretøjet 
påbegynder prøveafsnittet med konstant hastighed, uanset motorens 
omdrejningshast ighed. 
2.3.1.3 Under retardation skiftes til lavere gear, før motorhastigheden 
omtrent er aftaget til tomgang, dog senest når omdrejningstallet 
er aftaget til 30% af omdrejningtallet svarnde til største effekt. 
1. gear må ikke benyttes under retardation. 
2.3.2 På to- og trehjulede motorcykler med automatisk gearkasse skal 
benyttes det højeste gear ("drive"). Speederen skal betjenes 
således, at der opnås så konstante accelerationer som muligt, 
således at gearkassen kan indrykke de forskellige gear i normal 
rækkefølge. De i punkt 2.4 anførte tolerancer skal være overholdt. 
2.4 Tolerancer 
2.4.1 En afvigelse på + eller - 1 km/h fra den teoretiske hastighed kan 
tolereres i samtlige forsøgsfaser. Ved overgang mellem to 
prøveafsnit tillades større hastighedstolerancer end de 
foreskrevne, når varigheden af afvigelserne i det enkelte tilfælde 
ikke overstiger 0,5 sek; dog gælder i alle tilfælde de i punkt 
6.5.2 og 6.6.3 anførte forbehold. 
2.4.2 En tolerance på 0,5 sek. over eller under den teoretiske varighed 
kan t i i lades. 
2.4.3 Tolerancerne på hastighed og tid skal kombineres som angivet i 
undert i I læg 1. 
2.4.4 Køredistancen under cyklus skal måles med en nøjagtighed på ± 2%. 
KØRECYKLUS I FUNKTIONSPRØVESTAND MED DYNAMOMETER 
Sekvens-
n uraner Sekvens Trin Acceleration 
(m/sek2) Hastig­
hed 
(km/h) Varighed af de 
enkelte 
sekvenser trin 
(sek) (sek) Samlet 
varig­
hed 
(sek) Fremgangsmade ved manuel 
gearkasse 
1 
2 
3 
4 
5 
6 
7 
8 
9 
10 
11 
12 
13 
14 
15 
16 
17 
18 Tomgang 
Acceleration 
Stabiliseret hastighed 
Deceleration 
Deceleration, motor frakobl. 
Tomgang 
Acceleration 
Stabiliseret hastighed 
Deceleration 
Deceleration, motor frakobl. 
Tomgang 
Acceleration 
Stabiliseret hastighed 
Deceleration 
Stabiliseret hastighed 
Deceleration 
Deceleration, motor frakobl. 
Tomgang 1 
2 
3 
4 
5 
6 
7 
8 
9 
10 
11 
12 
13 
14 
15 1,04 
0,69 
0,92 
0,74 
0,75 
0,92 
0,53 
0,52 
0,68 
0,92 O - 15 
15 
15 - 10 
10 - O 
O - 32 
32 
32 - 10 
10 - O 
O - 50 
50 
50 - 35 
35 
35 - 10 
10 - O 11 
4 
8 
2 
3 
21 
12 
24 
8 
3 
21 
26 
12 
8 
13 
9 
3 
7 11 
4 
8 
5 
21 
12 
24 
11 
21 
26 
12 
8 
13 
12 
7 11 
15 
23 
25 
28 
49 
61 
85 
93 
96 
117 
143 
155 
163 
176 
185 
188 
195 6 sek. FM/5 sek. K(*) 
I henhold til punkt 2.3 
K 
16 sek. FM/5 sek. K 
I henhold til punkt 2.3 
K 
16 sek. Hvl/5 sek. K 
I henhold til punkt 2.3 
K 
7 sek. IM 
(*) IM - frigear, motor tilkoblet 
K - motor frakoblet 
-îo-z-
3. TO- ELLER TREHJULET MOTORCYKEL OG BRÆNDSTOF 
3.1 Afprøvningskøretøjet 
3.1.1 Køretøjet fremstilles i god mekanisk stand; det skal være tilkørt 
og have kørt mindst 1000 km før afprøvningen. Laboratoriet kan 
afgøre, om et køretøj som har kørt mindre end 1000 km før af 
prøvningen, kan accepteres. 
3.1.2 Udstødningssystemet må ikke have utætheder som kan nedsætte den 
opsamlede gasmængde; denne mængde skal være hele den af motoren 
afgivne. 
3.1.3 indsugningssystemets tæthed kan kontrolleres for at sikre at 
karbureringen ikke påvirkes af falsk luft. 
3.1.4 Køretøjets motor og betJeningsorganer skal være indstillet efter 
producentens forskrifter. 
3.1.5 Laboratoriet kan kontrollere om motorcyklens ydeevne er i 
overensstemmelse med producentens specifikationer, om den er 
normalt køredygtig, og navnlig om motoren kan startes ved kold- og 
varmstart. 
3.2 Brændstof 
Ved afprøvningen skal anvendes et referencebrændstof, som angives 
af producenten, og som overholder specifikationerne i bilag IV. 
Sker motorens smøring gennem brændstofblandingen, skal 
brændstoffet tilsættes den af producenten foreskrevne mængde og 
kvalitet olie. 
4. AFPRØVNINGSUDSTYR 
4.1 Funktionsprøvestand 
Prøvestandens hovedspecifikationer skal være som følger: 
En rulle til hvert drivende hjul; 
- Rullens diameter > 400 mm. 
- belastningskurve: prøvestanden skal, med en tolerance på ± 15%, 
fra og med begynde Iseshastigheden 12 km/h, reproducere den af 
motoren til vejen overførte effekt ved kørsel på vandret vej 
med vindhastighed omtrent lig nul. Er dette ikke tilfældet, 
beregnes den af bremsen optagne effekt og prøvestandens indre 
friktion beregnes efter følgende formel: 
K V 3 ± 5% af PV5o 
Den af bremsen optagne effekt og prøvestandens indre friktion 
beregnes efter specifikationerne i pkt. 11 i undertillæg 1 i 
ti I læg 2. 
- ti Ilægsmasser: fra 10 til 10 kg(1). 
(1) Disse ti Ilægsmasser kan eventuelt erstattes af elektronisk udstyr, hvis 
det kan godtgøres, at dette giver samme resultat. 
-?*•!-
4.1.1 Den effektive køredistance skal mâles med en omdrejningstæller, 
som drives af rullen, der ligeledes driver bremse og svinghjul. 
4.2 Udstyr til prøveudtagning af gassen for rumfangsmåI ing. 
4.2.1 I undertillæg 2 og 3 er angivet et principskema for udstyr til 
indsamling, fortynding og rumfangsmåIing af udstødningsgassen 
under afprøvningen. 
4.2.2 Afprøvningsudstyret beskrives i de efterfølgende punkter. For hver 
komponent angives forkortelsen som anvendes på skitserne i 
undertillæg 2 og 3. Andet udstyr kan benyttes, såfremt den 
pågældende myndigheds tekniske afdelinger anser det for at give 
tilsvarende resultater: 
4.2.2.1 en anordning som opsamler den under prøven afgivne udstødningsgas, 
sædvanligvis af en åben type, som opretholder atmosfæretryk ved 
afgangen fra motrens udstødningsrør: Et lukket system kan dog 
accepteres, forudsat at kravene til modtryk er overholdt (med ± 
125 mm vandsøjle). Gasopsamlingen skal ske uden at der ved ) 
afprøvningstemperaturen forekommer kondensation, som mærkbart kan 
ændre arten af udstødningsgassen. 
4.2.2.2 et tiIslutningsrør (Tu), som forbinder anordningen til 
gasopsamling med anordningen til udtagning af gasprøver. 
TiIslutningsrør og opsaml ingssystem skal være udført i rustfrit 
stål eller andet materiale som ikke ændrer sammensætningen af den 
opsamlede gas og er modstandsdygtigt over for gassens temperatur; 
4.2.2.3 en varmeveksler (Se), der er i stand til at begrænse 
temperaturvariationen af den fortyndede gas ved pumpe indgangen til 
± 5'C under hele afprøvningen. Denne varmeveksler (Se) skal være 
udstyret med et forvarmningssystem, der er i stand til varme den 
op ti I arbejdstemperatur (med en tolerance pà ± 5*C), før 
afprøvningen påbegyndes; 
4.2.2.4 en fortrængningspumpe P1, der indsuger den fortyndede gas og 
trækkes af en motor, som kan arbejde ved flere strengt fastholdte 
hastigheder. Pumpeydelsen skal være tilstrækkelig til at sikre at x 
al udstødningsgas opsamles. En forsnævringsring med kritisk 
strømning kan også anvendes. 
4.2.2.5 en anordning der er er i stand til konstant at registrere 
temperaturen af den fortyndede gas, der tilføres pumpen; 
4.2.2.6 en sonde, fastgjort udvendigt på anordningen til gasopsamling; 
sonden skal, ved hjælp af en pumpe, et filter og et flowmeter, med 
konstant volumenhastighed udtage en prøve af fortyndingsluften 
under hele afprøvningen; 
4.2.2.7 en sonde S2 rettet mod den fortyndede gasstrøm, og placeret før 
fortrængningspumpen; sonden skal, ved hjælp af et filter, et 
flowmeter og en pumpe, med konstant volumenhastighed udtage en 
prøve af den fortyndede gasblanding under afprøvningen. Den 
minimale gasstrøm i ovennævnte prøvetagningssystemer skal være 
mindst 150 l/h. 
-?u -
4.2.2.8 to filtre F2 og F3, placeret henholdsvis efter sonderne S2 og S3; 
filtrene skal opsamle partikler i prøvetagningsstrømmen som 
tilføres opsaml ingssækkene. Der skal drages særlig omsorg for, at 
filtrene ikke ændrer koncentrationen af gaskomponenterne i 
prøverne; 
4.2.2.9 to pumper P2 og P3, som udtager prøver ved hjælp af henholdsvis 
sonderne S2 og S3, og som fylder sækkene Sa og Sb; 
4.2.2.10 to håndventiler V2 og V3, der er anbragt i serie med henholdsvis 
pumperne P2 og P3. og med hvilke man kan regulere prøvemængden, 
der opsamles i sækkene-, 
4.2.2.11 to flowmetre R2 og R3, anbragt i serie i linierne "sonde - filter 
- pumpe - ventil - sæk" ("S2 - F2 - P2 - V2 - Sa"), på hvilke 
gasprøvens øjeblikkelige strømningshastighed kan aflæses direkte. 
4.2.2.12 sække til opsamling af fortyndingsluft og fortyndet 
udstødningsgas, tætsluttende og tilstrækkelig store til at den 
normale prøvetagningsstrøm ikke afbrydes. Sækkene skal have 
automatisk lukning og skal hurtigt og tætsluttende kunne 
tilsluttes, dels prøvetagningssystemet, dels analyseapparaturet 
efter afprøvningen. 
4.2.2.13 to differenstrykmanometre gi og g2, placeret: 
g1 - før pumpen PI til bestemmelse af undertrykket af 
blandingen "udstødningsgas - fortyndingsluft" i forhold 
t i I atmosfæren; 
g2 - efter og før pumpen P1, til bestemmelse af den 
trykforøgelse som gasstrømmen er påført; 
4.2.2.14 en omdrejningstæller CT på fortrængningspumpen P1; 
4.2.2.15 3-vejshaner i ovennævnte prøvetagningskredse, med hvilke 
prøvetagningsstrømmen enten kan ledes til atmosfæren eller ti I de 
respektive opsaml ingssække under hele prøven. Ventilerne skal være 
hurtigtvirkende. De skal være fremstillet af materialer som ikke 
fremkalder ændringer i gassens sammensætning; deres 
gennem Iøbstværsnit og form skal være således, at fyIdningstabet 
nedsættes til det teknisk mindst mulige. 
4.3 Analyseudstyr 
4.3.1 Bestemmelse af kulbrintekoncentrationen 
4.3.1.1 Koncentrationen af uforbrændte kulbrinter i prøverne opsamlet 
under afprøvningen i sækkene Sa og Sb bestemmes med et apparat med 
fI amme ion i ser ingsdetektor. 
4.3.2 Bestemmelse af koncentrationen af CO og C02 
4.3.2.1 Koncentrationerne af kulilte, CO, og kultveilte, C02, i prøverne 
opsamlet i sækkene Sa og Sb, bestemmes ved non-dispers infrarød 
absorpt ion. 
-?K-
4.3.3 Bestemmelse af koncentrationerne af NOx 
4.3.3.1 Koncentrationen af kvælstofilter, NOx, i prøverne opsamlet under 
afprøvningen i sækkene Sa og Sb, bestemmes ved kemiluminiscens. 
4.4 Apparaternes nøjagtighed 
4.4.1 Bremsen kalibreres ved en særskilt prøve. Det er ikke nødvendigt 
at angive rulleprøvestandens nøjagtighed. Den totale svingmasse af 
de roterende dele, herunder ruller og bremse (punkt 5.2) skal 
måles med en nøjagtighed på ± 2%. 
4.4.2 Køretøjets hastighed bestemmes på grundlag rotationshastigheden af 
rullerne, der er tilsluttet bremsen og svinghjulet; denne 
bestemmelse skal ske med en nøjagtighed på ± 1 km/h ved 
hastigheder over 10 km/h. 
4.4.3 Temperaturen nævnt i punkt 4.2.2.5 skal måles med en nøjagtighed 
på ± 1*C. Temperaturen nævnt i punkt 6.1.1 skal måles med en 
nøjagt ighed på ± 2'C. i 
4.4.4 Atmosfæretrykket skal måles med en nøjagtighed pâ ± 1 mmHg. 
4.4.5 Vakuum af den fortyndede gasblanding, som tilføres pumpen P1, (se 
punkt 4.2.2.12) skal måles i forhold til atmosfæretrykket med en 
nøjagtighed på ± 3 mmHg. Forskellen mellem trykket af den 
fortyndede gas i tværsnittet før og efter pumpen P1 (se punkt 
4.3.3.13) skal måles med en nøjagtighed på ± 3 mmHg. 
4.4.6 Det samlede rumfang af blandingen af udstødningsgas og 
fortyndingsluft skal bestemmes med en nøjagtighed på ± 2%; 
bestemmelsen sker på grundlag af det af pumpen pr. hel omdrejning 
fortrængte volumen (målt ved lavest mulige pumpehastighed), og det 
totale antal pumpeomdrejninger under forsøget, registreret af 
omdrejningstælleren CT. 
4.4.7 Det anvendte apparaturs måleområde skal være foreneligt med den 
krævede nøjagtighed af koncentrationsbestemmelserne på ± 3%, uden 
hensyn til nøjagtigheden af koncentrationsangivelserne på » 
kalibrer ingsgasserne. 
FI amme ion i seringsdetektoren, som benyttes til bestemmelse af 
kulbrinteindholdet, skal kunne nå 90% af fuldt udslag på mindre 
end et sekund. 
4.4.8 Kalibreringsgassernes koncentration må ikke afvige mere end ± 2% 
fra referenceværdien for hver af dem. Gasserne skal fremstilles 
ved fortynding med kvælstof. 
5. AFPRØVNINGENS FORBEREDELSE 
5.1 Indstilling af bremsen 
5.1.1 Bremsen indstilles således, at dens ydelse svarer til, at den to-
eller trehjulede motorcykel kører med en konstant fart på mellem 
45 og 55 km/h på vandret vej. 
5.1.2 Indstilling af bremsen foretages således: 
-Y06 -
5.1.2.1 Der monteres et indstilleligt stop på brændstofforsyningen, 
således at maksima I hastigheden begrænses til 45-55 km/h. 
Hastigheden af den to- eller 4-hjulede motorcykel måles ved hjælp 
af en nøjagtig omdrejningsmåler, eller ved måling af tiden over en 
given distance på tør vandret vej, som gennemkøres i begge 
retninger, mens stoppet er i anvendelse. 
Målingerne skal gentages mindst tre gange i begge retninger over 
en afstand af mindst 200 m samt tilstrækkelig længde til 
acceleration. Gennemsnitshastigheden bestemmes. 
5.1.2.2 Også andre systemer til måling af den nødvendige effekt til 
fremdrift af køretøjet (f.eks. måling af drejningsmoment på 
transmissionen, måling af retardation osv.) vil kunne godkendes. 
5.1.2.3 Den to- eller trehjulede motorcykel anbringes derefter på 
funktionsprøvestanden, og bremsen indstilles således, at der opnås 
samme hastighed som ved kørsel på vej (det førnævnte stop på 
brændstoftiIførslen skal anvendes, og samme gear skal være 
indrykket). Denne indstilling af bremsen anvendes under hele 
afprøvningen. 
Efter indstilling af bremsen fjernes stoppet på 
brændstoft iIførsi en. 
5.1.2.4 En betingelse for indstilling af bremsen ved afprøvning af 
køretøjet på vej på den beskrevne måde er, at forskellen i 
atmosfæretryk ikke overstiger ± 10 Torr, og forskellen i 
lufttemperatur ikke overstiger ± 8'C, mellem henholdsvis vejen og 
prøvelokalet. 
5.1.3 Kan ovennævnte metode ikke anvendes, skal prøvestanden indstilles 
efter angivelserne i tabellen punkt 5.2. Tabellen angiver effekten 
som funktion af referencemassen ved hastigheden 50 km/h. Denne 
effekt er bestemt efter den i undertillæg 2 angivne metode. 
5.2 Tilpasning af ækvivalent svingmasse efter den to- eller trehjulede 
motorcykels translatorisk bevægede masse. 
Svinghjulets masse tilpasses således, at der opnås en total 
svingmasse, hvis størrelse er bestemt efter referencemassen, 
således som angivet i følgende tabel: 
-w -
Referencemasse 
(i kg) 
R < 105 
105 < R < 115 
115 < R < 125 
125 < R < 135 
135 < R < 150 
150 < R < 165 
165 < R < 185 
185 < R < 205 
205 < R < 225 
225 < R < 245 
245 < R < 270 
270 < R < 300 
300 < R < 330 
330 < R < 360 
360 < R < 395 
395 < R < 435 
435 < R < 480 
480 R < 540 
540 < R <. 600 
600 < R < 650 
650 < R < 710 
710 < R < 770 
770 < R < 820 
820 < R < 880 
880 < R < 940 
940 < R < 990 
990 < R < 1050 
1050 < R <. 1110 
1110 < R <. 1160 
1160 < R <. 1220 
1220 < R < 1280 
1280 < R < 1330 
1330 < R < 1390 
1390 < R < 1450 
1450 < R < 1500 
1500 < R < 1560 
1560 < R < 1620 
1620 < R < 1670 
1670 < R < 1730 
1730 < R <. 1790 
1790 < R < 1870 
1870 < R < 1980 
1980 < R <. 2100 
2100 < R < 2210 
2210 < R < 2320 
2320 < R < 2440 
2440 < R /Ekvivalent 
intert i 
(i kg) 
100 
110 
120 
130 
140 
150 
170 
190 
210 
230 
260 
280 
310 
340 
380 
410 
450 
510 
570 
620 
680 
740 
800 
850 
910 
960 
1020 
1080 
1130 
1190 
1250 
1300 
1360 
1420 
1470 
1530 
1590 
1640 
1700 
1760 
1810 
1930 
2040 
2150 
2270 
2380 
2490 
-u*>-
5.3 Forberedelse af den to- el 1er trehjulede motorcykel 
5.3.1 Før afprøvningen skal køretøjet være anbragt ved en temperatur på 
mellem 20"C og 30"C. Man lader motoren gå i tomgang i 40 sekunder 
og gennemfører derefter to komplette cykler, før opsamling af 
udstødningsgassen påbegyndes. 
5.3.2 Dæktrykket skal være det af producenten angivne for udførelse af 
den indledende vejprøve til indstilling af bremsen. Såfremt 
rullernes diameter er under 500 mm, skal dæktrykket dog øges med 
40 ti I 50% for at undgå beskadigelse af dækkene. 
5.3.3 Massen på det drevne hjul skal være den samme som når den to-
eller trehjulede motorcykel benyttes til normal kørsel, med en 
fører som vejer 75 kg. 
5.4 Indstilling af analyseapparaterne 
5,4.1 Kalibrering af analyseapparaterne 
Man injicerer en ti I analyseapparatets funktion passende mængde 
gas ved passende tryk ved hjælp af flowmeteret og 
reduktionsventilen på hver flaske. Apparatet indstilles således, 
at det stabiliserer sig på værdien anført på flasken med 
kalibreringsgas. Med udgangspunkt i denne indstilling, der 
foretages med gassen med den største koncentration, optegnes 
kurven over apparatafvigelsen som funktion af koncentrationen af 
de forskellige kalibreringsgasser som anvendes. Til 
flammeioniseringsdetektoren, som skal kalibreres regelmæssigt, og 
mindst en gang om måneden, skal anvendes en blanding af luft og 
propan (eller hexan) med nominel kulbrintekoncentration svarende 
til 50% og 90% af fuld skalavisning. Til non-dispers infrarød 
absorptionsanalysator, som skal kalibreres med samme intervaller, 
anvendes kvælstof blandet med henholdsvis CO og C02 i nominelle 
koncentrationer svarende til 10%, 40%, 60%, 85% og 90% af fuld 
skalavisning. Til kalibrering af kemiluminiscensudstyret til 
Nox-analyse skal anvendes blandinger af kvælstofoxid (NO) i 
kvælstof i nominelle koncentrationer svarende til 50% og 90% af 
fuld skalavisning. Til kontrolkalibrering, der skal foretages før 
hver prøverække, skal til alle tre typer analyseapparater anvendes 
gasser med koncentration svarende til 80% af fuld skala. Der kan 
anvende en fortyndingsanordning, som nedbringer koncentrationen 
fra 100% til den ønskede koncentration. 
6. GENNEMFØRELSE AF AFPRØVNINGEN PA PRØVESTANDEN 
6.1 Særlige bestemmelser for gennemførelsen af kørecyklus 
6.1.1 Temperaturen i afprøvningsrummet skal under hele prøven være 
mellem 20 og 30'C, og så nær som muligt til temperaturen i rummet 
hvor klargøring af køretøjet fandt sted. 
6.1.2 Køretøjet skal under afprøvningen anbringes omtrent vandret for at 
undgå unormal fordeling af brændstoffet. 
-ZCA -
6.1.3 Ved afslutning af den første tomgangsperiode på 40 sekunder (se 
punkt 6.2.2) skal køretøjet underkastes en luftstrøm af variabel 
styrke. Der skal derefter gennemføres to komplette cykler, 
hvorunder der ikke opsamles udstødningsgas. Køleluften skal styres 
af rullernes hastighed, således at der i området 10 km/h - 50 km/h 
opnås en lineær strømningshastighed af afgangsluften som er lig 
rullens relative hastighed med en tolerance på 10%. Når rullens 
hastighed er under 10 km/h, kan køleluftens hastighed være nul. 
Køleluftblæserens afgangstværsnit og anbringelse skal være i 
overensstemmelse med føigende angivelser: 
- areal mindst 0,4 m2; 
- højde fra gulv til underkant; mellem 0,15 og 0,20 m. 
- afstand til forenden af køretøjet: mellem 0,3 og 0,45 m. 
6.1.4 Under afprøvningen optegnes en kurve, som viser hastigheden som 
funktion af tiden, således at gyldigheden af de gennemførte cykler 
kan bedømmes. 
6.1.5 Temperaturen af kølevand og motorolie kan registreres. 
6.2 Start af motoren 
6.2.1 Efter de indledende operationer på gasprøvetagnings-, fortyndings-
, analyse- og måleapparatur (se nedenstående punkt 7.1), startes 
motoren med brug af de anordninger som forefindes dertil: choker, 
startanordning osv., idet producentens anvisninger følges. 
6.2.2 Man lader motoren gå i tomgang i højst 40 sekunder. Herefter 
begynder samtidig den første prøvecyklus, indsamling af gasprøver, 
og tælning af pumpens omdrejningstal. 
6.3 Brug af manuel choker 
Chokeren skal sættes ud af funktion hurtigst muligt, og i 
princippet før acceleration fra 0 til 50 km/h. Overholdes dette 
ikke, skal tidspunktet for chokerfunktionens ophør angives. 
Chokeren skal være indstillet efter producentens anvisninger. 
6.4 Tomgang 
6.4.1 Manuel gearkasse 
6.4.1.1 I tomgangsperi oden skal motoren være tilkoblet og gearkasse i 
fr igear. 
6.4.1.2 For at tillade acceleration efter den normale cyklus, kobles der 
ud og 1 gear indrykkes, 5 sekunder før man påbegynder 
accelerationen som følger efter den pågældende tomgangsperiode. 
6.4.1.3 Den første tomgangsperiode ved begyndelsen af cyklus består af 5 
sekunders tomgang med gearkasse i frigear og motor tilkoblet, samt 
5 sekunder med 1. gear indrykket og motor udkoblet. 
6.4.1.4 De mellemliggende tomgangsperioder i hver cyklus skal bestå af 16 
sekunder i frigear, og 5 sekunder i 1. gear med motor udkoblet. 
7& -
6.4.1.5 Den sidste tomgangsperiode i cyklus skal have en varighed af 7 
sekunder i frigear med motor tilkoblet. 
6.4.2 Halvautomatisk gearkasse. 
Producentens anvisninger for bykørsel følges. Findes sådanne ikke, 
følges forskrifterne for manuel gearkasse. 
6.4.3 Automatisk gearkasse. 
Gearvælgeren skal ikke betjenes under hele afprøvningen, medmindre 
dette kræves efter producentens anvisninger. I så fald går man 
frem som foreskrevet for manuel gearkasse. 
6.5 Acceleration 
6.5.1 Accelerationen skal være så konstant som muligt så længe denne 
køremåde varer. 
6.5.2 Hvis den to- eller trehjulede motorcykel ikke er i stand til at 
gennemføre accélérâtionsfaserne indenfor de foreskrevne perioder, 
skal der gives fuld gas, indtil man når hastigheden som 
foreskrives ved den pågældende cyklus, hvorefter cyklus fortsættes 
på normal måde. 
6.6 Retardation 
6.6.1 Alle retardationer foretages ved at der lukkes fuldstændig for 
gassen, mens motoren forbliver tilkoblet. Ved 10 km/h frakobles 
motoren manuelt, uden at gearskiftet røres. 
6.6.2 Sker retardationen langsommere end foreskrevet for den pågældende 
køremåde, benyttes køretøjets bremser for at den foreskrevne 
cyklus kan overholdes. 
6.6.3 Sker retardationen hurtigere end foreskrevet for den pågældende 
køremåde, tilvejebringes overensstemmelse med den teoretiske 
cyklus ved at indlægge en periode med konstant hastighed eller 
tomgang i tilslutning det følgende prøveafsnit med konstant fart 
eller tomgang. I så fald er punkt 2.4.3 ikke gældende. 
6.6.4 Ved slutningen af retardâtionsperioden (standsning af køretøjet på 
rullen), sættes gearskiftet i frigear, og motoren tilkobles. 
6.7 Konstant hastighed 
6.7.1 Man skal undgå at pumpe med gasspjældet eller lukke dette ved 
overgang fra acceleration til den efterfølgende periode med 
konstant hastighed. 
6.7.2 I perioderne med konstant fart skal speederen fastholdes i en 
bestemt st i I Iing. 
- ?^\-
7. FREMGANGSMADE VED PRØVETAGNING, ANALYSE OG RUMFANGSMAL ING PA DE 
EMITTEREDE GASSER 
7.1 Operationer som skal udføres før start af den to- eller trehjulede 
motorcykel 
7.1.1 Sækkene til indsamling af kalibreringsprøver Sa og Sb tømmes og 
lukkes. 
7.1.2 Den roterende fortrængningspumpe P1 startes, men 
omdrejningstælleren tilsluttes ikke. 
7.1.3 Pumperne P2 og P3 ti I prøveudtagning startes, idet 3-gangshanerne 
stilles således at gasserne ledes til atmosfæren; 
gennemstrømninngen reguleres ved hjælp af ventilerne V2 og V3. 
7.1.4 Man starter skriverne for temperaturen T og for trykmålerne g1 og 
92-
7.1.5 Omdrejningstælleren CT samt rullens omdrejningstæller nulstilles. 
7.2 Prøvetagning og rumfangsmåling påbegyndes 
7.2.1 Efter de indledende 40 sekunders tomgang, og efter to forberedende 
kørecykler (første sekund af første cyklus), udføres operationerne 
i punkt 7.2.2 til 7.2.5 nøjagtig samtidigt: 
7.2.2 3-veJshanerne stilles om, således at gasprøverne fra sonderne S2 
og S3 konstant opsamles i sækkene Sa og Sb i stedet for at ledes 
t i I atmosfæren. 
7.2.3 Prøvens starttidspunkt anføres på kurvebladene for de analoge 
skrivere der er tilsluttet detektorerne for temperatur T og for 
differenstryk g1 og g2. 
7.2.4 Omdrejningstælleren CT for pumpen P2 startes. 
7.2.5 Køleluftblæseren omtalt i punkt 6.1.3 startes. 
7.3 Afslutning af prøvetagning og rumfangsmåIing 
7.3.1 Ved afslutning af den fjerde prøvecyklus udføres operationerne i 
nedenstående punkt 7.3.2 til 7.3.5 nøjagtig samtidigt: 
7.3.2 3-gangshanerne stilles om, så sækkene Sa og Sb afspærres, og 
prøverne som indsuges af pumperne P2 og P3 fra sonderne S2 og S3, 
ledes til atmosfæren. 
7.3.3 Prøvens afslutning markeres på kurvebladene for skriverne (punkt 
7.2.3). 
7.3.4 Omdrejningstælleren CT for pumpen P1 standses. 
7.3.5 Køleluftblæseren i punkt 6.1.3 standses. 
-ZSï-
7.4. Analyse af prøverne i sækkene 
Hurtigst muligt, og ikke senere end 20 minutter efter prøvens 
afslutning, skal man påbegynde analysen til bestemmelse af: 
- koncentrationerne af kulbrinter, kulilte, kvælstofilter og 
kultveilte i fortyndingsluften i sæk Sb; 
- koncentrationerne af kulbrinter, kulilte, kvælstofilter og 
kultveilte i den fortyndede gasprøve i sæk Sa. 
7.5 Måling af gennemkørt distance 
Den faktisk kørte distance beregnes ved multiplikation af 
omdrejningstallet aflæst på omdrejningstælleren (punkt 4.1.1) med 
størrelsen af rullen. Køredistancen måles i km. 
8. BESTEMMELSE AF MÆNGDEN AF EMITTEREDE FORURENENDE LUFTARTER 
8.1 Massen af kulilte emitteret under prøven bestemmes ved hjælp af 
formlen: 
C0M - 1 . V . dco . Ç0-
S 106 
hvor : 
8.1.1 C0tø er mængden af kulilte emitteret under afprøvningen, udtrykt 
i g/min.; 
8.1.2 S er køredistancen defineret i ovenstående punkt 7.5; 
8.1.3 dco er massefyIden af kulilte ved O'C og 760 mmHg, elier 1,250 
kg/m3; 
8.1.4 COc er den volumetriske koncentration, udtrykt i ppm, af kulilte i 
den fortyndede gas, korrigeret for indhold af forurenende stoffer 
i fortyndingsluften: 
COc - COe - COd (1 - J_) 
DF 
hvor : 
8.1.4.1 COe er kuliltekoncentrationen, i ppm, i prøven af fortyndet gas; 
8.1.4.2 COd er kuliltekoncentrationen, i ppm, i fortyndingsluften opsamlet 
i sækken SB; 
8.1.4.3 DF er en koefficient som defineres i nedenstående punkt 8.4; 
8.1.5 V er det totale volumen, udtrykt i m3/prøve, af den fortyndede 
gas, henført til standardbetingelserne O'C (275*K) og 760 mmHg; 
V - V0 . N l£^_^Pi • 273) 
760 • (Tp + 273) 
hvor : 
-?£i-
8.1.5.1 V0 er det af pumpen P1 transporterede gasvolumen pr. omdrejning, 
udtrykt i m3/omdr. Dette volumen afhænger af trykforskellen 
mellem pumpens suge- og trykside. 
8.1.5.2 N er antallet af omdrejninger pumpen P1 har gennemløbet under de 
fire prøvecykler ; 
8.1.5.3 Pa er atmosfæretrykket i mmHg; 
8.1.5.4 Pj er gennemsnitsværdien af undertrykket ved pumpens P1 
indgangstværsnit, målt i mmHg; 
8.1.5.5 Tp er temperaturen, gennem de fire kørecykler, af den fortyndede 
gas, målt i indgangstværsnittet af pumpen P1. 
8.2 Massen af uforbrændte kulbrinter emitteret fra køretøjets 
udstødning under afprøvningen, beregnes således: 
HCM - 1 . V . dHC . U£g 
S 106 
hvor : 
8.2.1 HCM er massen af kulbrinter emitteret under afprøvningen, i 
g/km; 
8.2.2 S er køredistancen, defineret i punkt 7.5 ovenfor; 
8.2.3 dH£ er densiteten af kulbrinterne ved O'C og 760 mmHg (ved et 
middelforhold kul/brint på 1 : 1,85), eller 0,619 kg/m3; 
8.2.4 HCC er de fortyndede gassers koncentration, udtrykt som ppm 
kulstofækvivalenter (f.eks. propankoncentrationen ganget med 3), 
korrigeret for fortyndingsluften: 
HCC - HCe - HCd (1 - J_) 
DF 
hvor : 
8.2.4.1 HCe er kulbrintekoncentrationen i den fortyndede gasprøve 
opsamlet i sækken Sa, udtrykt som ppm kulstofækvivalenter; 
8.2.4.2 HCd er kulbrintekoncentrationen i fortyndingsluften opsamlet i 
sæk Sb, udtrykt som ppm kulstofækviva lenter; 
8.2.4.3 DF er en koefficient, som er defineret i punkt 8.4 nedenfor; 
8.2.5 V er det totale rumfang (se punkt 8.1.5) 
8.3 Massen af kvælstofilter emitteret fra køretøjets udstødning under 
afprøvningen skal beregnes ved hjælp af formlen: 
N0xM - 1 . V . dN02 . NOxc . Kh 
S 106 
hvor : 
-"Xu-
8.3.1 NOxM er massen af kvælstofoxider emitteret under afprøvningen, 
målt i gram/afprøvning; 
8.3.2 S er køredistancen, defineret i ovenstående punkt 7.5. 
8.3.3 dN02 er massefylden af kvælstofoxiderne i udstødningsgassen, 
ækvivaleret med massefylden af kvælstofdioxid, ved 0*C og 760 
mmHg, eller 2,05 kg/m3; 
8.3.4 N0XC er koncentrationen i ppm af kvælstof i I te i den fortyndede 
gas, korrigeret for fortyndingsluften: 
N0XC - NOxe - NOxd (1 - 1 ) 
DF 
hvor : 
8.3.4.1 NOxe er koncentrationen i ppm af kvælstofoxider i prøven af 
fortyndet udstødningsgas; 
8.3.4.2 NOxd er koncentrationen i ppm af kvælstofoxider i prøven af 
fortyndingsluften opsamlet i sæk Sb; 
8.3.4.3 DF er koefficienten defineret i nedenstående punkt 8.4; 
8.3.5 Kh er korrektionsfaktoren for luftfugtigheden: 
Kh - 1 
1 - 0,0329 (H - 10,7) 
hvor : 
8.3.5.1 H er den absolutte fugtighed i g vand pr. kg tør luft: 
H - 6.2111 • U • Pd (o/kg) 
Pa - Pd JJ-
hvor : 
8.3.5.1.1 U er fugtighedsprocenten-, 
8.3.5.1.2 Pd er mættet vanddamps tryk ved afprøvningstemperaturen, i mmHg; 
8.3.5.1.3 Pa er atmosfæretrykket i mmHg. 
8.4 DF er følgende koefficient: 
DF - 14.5 % vol . 
C02 + 0,5 CO + HC 
hvor : 
8.4.1 CO, CO2 og HC er koncentrationerne af kulilte, kultveilte og 
kulbrinter i den fortyndede gasprøve i sækken Sa, udtrykt i 
procent. 
UNDERTILUBG 1 
KØRECYKLUS I FUNKTIONSPRØVESTAND VED TYPE I-PRØVE 
Vkm/h K = frakoblet 
PM= frigear 
R = tomgang Tolerancerne på hastighed (+ 1 km/h) og på tid 
(_+ 1 km/h) kombineres geometYisk for hvert måle­
punkt som vist herunder 
t (sek.) 
Nummer på prøvafsnittene 
~- tid pr. trin 
-K6-
UNDERTILLÆG 2 
EKSEMPEL NR. 1 PA SYSTEM TIL OPSAMLING AF UDSTØDNINGSGAS 
Motorcyklens 
>. .tødningsrør Sb 
S^ til atmosfæren 
til atmos­
færen 
til atmosfæren 
-K1-
UNDERTILLÆG 3 
EKSEMPEL NR. 2 PA SYSTEM TIL OPSAMLING AF UDSTØDNINGSGAS 
til atmosfæren 
sæk til opsamling 
af fortyndings--"*" 
luft 
sonde for fortyndingsluft 
motorcyklens 
udstødningsrør fi Itre 
sonde for udtagning 
af fortyndet gas sæk til opsamlinc 
af fortyndede 
gasser 
I 
flowmet re 
til atmosfæren 
indsug­
ning af 
fortyndet 
gas PI 
runfangsbestem-
melse på for­
tyndet gas l 
-Zft-
TILLÆG 2 
Type 11-prøve 
(Kontrol af emission af kulilte i tomgang) 
1. INDLEDNING 
Dette tillæg indeholder en beskrivelse af fremgangsmåden der skal 
følges ved type I I-prøven defineret i Bilag II punkt 2.2.1.2. 
2. MALEBETINGELSER 
2.1 Som brændstof skal anvendes det i undertillæg 1 angivne 
referencebrændstof. 
2.2 Rumfangsprocenten af kulilte og uforbrændte kulbrinter måles 
umiddelbart efter type I-prøven, mens motoren går i tomgang. 
2.3 For to- og trehjulede motorcykler med manuelt eller halvautomatisk 
gearskifte skal afprøvningen foretages i frigear med motoren 
ti I kobl et. 
2.4 For to- og trehjulede motorcykler med automatisk transmission skal 
afprøvningen foretages med gearvælgeren i position "nul" eller 
"parker ing". 
3. UDTAGNING AF GASPRØVER 
3.1 Køretøjets udstødningsrør skal forsynes med et tilstrækkelig 
tætsluttende forlængerrør, således at prøvesonden kan føres mindst 
60 cm ind, uden at der opstår et modtryk på mere end 125 mm 
vandsøjle, og uden at køretøjets funktion påvirkes derved. 
Forlængerrøret skal være således udformet, at udstødningsgassen 
ikke i nævneværdig grad fortyndes med luft ved sonden. Har 
køretøjet flere udstødningsrør, skal disse enten tilsluttes et 
fælles rør, eller også skal måling af kulilteindholdet ske i hvert 
af rørene; i sidstnævnte tilfælde regnes den aritmetiske 
middelværdi af målingerne for resultat. 
3.2 Koncentrationerne af CO (CQQ) og C02 (CCQ2^ bestemmes ved 
aflæsning af måleinstrumentet eller kurvebladet, samt benyttelse 
af de pågældende kalibreringskurver. 
3.3 For totaktsmotorer er det korrigerede kulilteindhold givet ved: 
CcO'corr " CC0 !£ (vol.%) 
CC0 + CC02 
3.4 For firtaktsmotorer er det korrigerede kulilteindhold givet ved: 
Cco,corr ' CC0 l5- (vol.%) 
cCO + CC02 
3.5 Er summen af de målte procenter (CÇQ + CC02^ 10 e,'er derover 
for to-taktsmotorer, henholdsvis 15 eller derover for 4-
taktsmotorer, er det ikke nødvendigt at korrigere det målte 
kulilteindhold (punkt 3.2) med formlerne i punkt 3.3 eller 3.4. 
- bl­
under ti I læg 1 
FREMGANGSMADE VED KALIBRERING AF DYNAMOMETERBREMSENS 
OPTAGNE EFFEKT VED KØRSEL PA VEJ FOR TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER 
Dette undertillæg beskriver metoden som skal anvender til måling af effekt 
optaget på vej, ved hjælp af funktionsprøvestanden. 
Den optagne effekt på vej omfatter effekt optaget ved friktion og effekt 
optaget af bremsen. Prøvestandens hastighed øges, til den er over de ved 
afprøvningerne anvendte hastigheder. Derefter frakobles anordningen til 
fremdrift af prøvestanden, og rullens (rullernes) hastighed aftager. 
Den kinetiske energi optages af bremsen samt af den indre friktion i 
prøvestanden. Metoden tager ikke hensyn til ændringer i rullernes friktions som 
skyldes køretøjets roterende masse. For prøvestande med to ruller kan der ses 
bort fra tidsforskellen mellem standsning af de to ruller 
Fremgangsmåden skal være følgende-. \ 
1. Rullens drejningshastighed måles, hvis dette ikke allerede er 
sket. Hertil kan anvendes et ekstra målehjul, en omdrejningsmåler, 
el ler anden metode. 
2. Køretøjet anbringes på prøvestanden. Anden metode ti I at trække 
prøvestanden kan også anvendes. 
3. Man tilkobler svinghjul eller eventuelt andet system for 
simulering af inerti, som sædvanligvis anvendes i den pågældende 
prøvestand, svarende til køretøjets vægtkategori. 
4. Prøvestanden bringes op på en hastighed af 50 km/h. 
5. Den optagne effekt noteres. 
6. Prøvestanden bringes op på en hastighed af 60 km/h. 
7. Systemet til fremdrift af rullerne frakobles. 
8. Noter tiden fra rullernes hastighed aftager fra 55 km/h til 
45 km/h. 
9. Indstil bremsen ti I et andet niveau. 
10. Punkt 4 til 9 gentages, indtil man har dækket hele det anvendte 
område for effektforbrug på vej. 
-*7fc>-
11 Den optagne effekt beregnes ved hjælp af formlen 
Pd - M1 (V172 "v22) 0-03858 M1 
2 000 t t 
hvor: 
Pd - effekt i kW 
M-| - ækvivalent svingmasse i kg 
V-j - begynde I seshast ighed i m/s (55 km/h - 15,28 m/s) 
V2 • sluthastighed i m/s (45 km/h - 12,50 m/s) 
t - tiden som det tager rullernes hastighed at aftage fra 55 
km/h ti I 45 km/h. 
12 Diagram som viser prøvestandens optagne effekt som funktion af den 
viste effekt ved hastigheden V på 50 km/h anført i punkt 4 
ovenfor. 
Optagen effekt • 
Pd (kW) j 
2 
"Angiven effekt 
(kW) 
- 261 -
BI LAG III 
SUPPLERENDE FORANSTALTNINGER MOD SYNLIG LUFTFORURENING 
FRA TO- OG TREHJULEDE MOTORKØRETØJER MED MOTOR MED KOMPRESSIONSTÆNDING 
1. DEFINITIONER 
I dette kapitel forstås ved: 
1.1 -køretøjstype", 
motorkøretøjer som ikke afviger væsentligt indbyrdes, således med 
hensyn til køretøjets og motorens specifikationer defineret i 
ti I læg 7. 
2. FORSKRIFTER OG PRØVER 
2.1 Almindelige forhold 
De dele af køretøjet, der kan have indflydelse på emissionen af 
forurenende luftarter, skal være udformet, konstrueret og anbragt 
således, at køretøjet under normale kørebetingelser opfylder 
kravene i dette bilag, trods de vibrationer det kan udsættes for. 
2.2 Forskrifter vedrørende koldstartanordning 
2.2.1 Koldstartanordningen skal være konstrueret og udført således, at 
den ikke kan tilsluttes eller forblive tilsluttet, når motoren 
fungerer normalt. 
2.2.2 Reglerne i punkt 2.2.1 ovenfor gælder ikke, såfremt mindst én af 
nedenstående betingelser er opfyldt: 
2.2.2.1 såfremt lysabsorptionskoefficienten af motorens udstødningsgas 
under benyttelse af koldstartanordning ved konstant 
omdrejningstal, målt på den i tillæg 1 beskrevne måde, ligger 
indenfor grænserne fastsat i tillæg 4. 
2.2.2.2 såfremt veholdende brug af koldstartanordningen medfører 
standsning af motoren indenfor et rimeligt tidsrum. 
2.3 Forskrifter for emission af synlig forurening 
2.3.1 For køretøjstypen som søges typegodkendt, skal emission af synlig 
forurening måles ved brug af de to metoder beskrevet i tillæg 1 og 
2; disse omhandler afprøvning ved henholdsvis konstant 
motorhastighed og fri acceleration. 
2.3.2 Emissionen af synlig forurening, målt efter de i tillæg 1 
beskrevne metoder, må ikke overstige de i tillæg 3 angivne 
grænser. 
-î(2-
2.3.3 For motorer med turbolader må absorptionskoefficienten, målt ved 
acceleration i frigear, ikke overstige grænsen fastsat i tillæg 3 
ved angiven gennemstrømning, d.v.s. den maksimale 
absorptionskoefficient ved konstant omdrejningstal, med et tillæg 
på 0,5m"1. 
2.3.4 Anvendelse af tilsvarende måleapparater er tilladt. Anvendes andet 
måleapparatur end det i tillæg 4 beskrevne, skal det godtgøres, at 
dette er I i geværdigt. 
-U3 -
TILLÆG 1 
AFPRØVNING VED KONSTANT MOTORHASTIGHED MED FULD GAS 
1. INDLEDNING 
1.1 Dette tillæg beskriver fremgangsmåden ved bestemmelse af synlige 
forurenende stoffer ved forskellige omdrejningshastigheder med 
fuld gas. 
1.2 Afprøvningen kan enten udføres på en motor eller på et køretøj. 
2. MALINGENS PRINCIP 
2.1 Man måler opaciteten af motorens udstødningsgas, når denne 
arbejder med fuld gas og fastholdt omdrejningstal. 
2.2 Der udføres et tilstrækkeligt antal målinger, fordelt i området 
mellem det nominelle maksimale omdrejningstal og det nominelle 
minimale omdrejningstal: målepunkterne skal omfatte de nævnte 
yderpunkter af intervallet; ét målepunkt skal være det 
omdrejningstal hvor motoren udvikler størst effekt, medens et 
andet skal være det omdrejningstal hvor den udvikler størst 
drejningsmoment. 
3. AFPRØVNINGSBETINGELSER 
3.1 Køretøj eller motor 
3.1.1 Køretøjet eller motoren skal fremstilles i god mekanisk stand. 
Motoren skal være tilkørt. 
3.1.2 Motoren skal afprøves med brug af det i tillæg 5 til dette bilag 
anførte udstyr. 
3.1.3 Gælder afprøvningen en motor, skal måling af dens effekt foretages 
således som foreskrevet for maksimaleffekten, dog med de i 
punkt 3.1.4 anførte tolerancer. Gælder afprøvningen et køretøj, 
skal det kontrolleres, at den leverede brændstofmængde ikke er 
mindre end specificeret af producenten. 
3.1.4 For motorens effekt, målt i prøvebænk ved fuld gas og fastholdt 
omdrejningstal, kan følgende tolerancer godkendes i forhold til 
det af producenten angivne 
- maksimal effekt: ± 2% 
- øvrige målepunkter: +6%/- 2% 
3.1.5 Der må ikke være åbninger i udstødningssystemet, som kan medføre 
at motorens udstødningsgas fortyndes. Har motoren fiere 
udstødningsrør, skal disse samles til en enkelt afgang, hvori 
opaciteten skal måles. 
3.1.6 Motoren skal være i normal driftsmæssig stand som foreskrevet af 
producenten. Navnlig skal kølevand og olie have normal temperatur 
som angivet af producenten. 
-•m -
3.2 Brændstof 
Ved afprøvningen skal anvendes et referencedieselbrændstof, som 
overholder specifikationerne i bilag IV. 
3.3 Prøve laboratorlum 
3.3.1 Den absolutte temperatur Ti 'K af den af motoren indsugede 
luftC) skal måles højst 15 cm før luften tilføres luftfilteret 
(eller luft indtaget, hvis luftfilter ikke forefindes). 
Atmosfæretrykket ps, i kPa, skal ligeledes måles; på grundlag 
heraf beregnes atmosfærefaktoren fa i overensstemmelse med 
special reglen for maksima I effekten, og som angivet i det følgende: 
3.3.1.1 Motorer med naturlig indsugning eller mekanisk kompressor: 
0,7 
fa - (Si) . (_T) 
ps 298 
3.3.1.2 Motorer med turbolader med eller uden køling af den indpumpede 
luft: 
0,7 1,5 
fa - (âE) . (_J[) 
ps 298 
3.3.2 For at afprøvningen kan anerkendes som gyldig, skal parameteren 
fa være: 0,98 < fa < 1,02 
3.4 Apparatur til prøveudtagning og måling 
Koefficienten for udstødningssystemets lysabsorption skal måles 
med et opacimeter som tilfredsstiller kravene i tillæg 5 og 
monteres i overensstemmelse med tillæg 6. 
4. ESTIMERING AF ABSORPTIONSKOEFFIC I ENTEN 
4.1 For hvert omdrejningstal ved hvilket absorptionskoefficienten 
måles som anført i punkt 2.2 ovenfor, beregnes den nominelle 
gasstrøm efter følgende formler: 
- for 2-taktsmotorer: G - Vn 
60 
- for 4-taktsmotorer: G • Vn 
120 
hvor : 
G - nominel gasstrøm i liter pr. sekund (I/s) 
V - motorens slagvolumen, i liter (I) 
n - omdrejningshastigheden, i o/min. 
4.2 Falder den nominelle gasstrøm ikke sammen med nogen af værdierne 
i tabellen i tillæg 4, skal grænseværdien findes ved proportional 
interpolation mellem tabellens værdier. 
(1) Prøven kan udføres i et rum med air-conditioning, hvor klimaet kan 
reguleres. 
-Us-
TILLÆG 2 
AFPRØVNING MED FRI ACCELERATION 
1. AFRØVNINGSBETINGELSER 
1.1 Ved afprøvningen kan motoren være anbragt i prøvebænk eller kan 
være monteret på køretøjet. 
1.1.1 Foretages afprøvningen i prøvebænk, skal dette ske snarest efter 
kontrollen af opaciteten ved fuld gas og fastholdt omdrejningstal. 
Navnlig skal kølevand og olie have den af producenten angivne 
temperatur. 
1.1.2 Når afprøvningen udføres på et standset køretøj, skal motoren 
forinden være bragt i sin normale driftstilstand ved kørsel på vej 
eller ved en dynamisk afprøvning. Målingen skal foretages snarest 
muligt efter denne opvarmningsperiode. 
1.2 Forbrænd ingskammeret må ikke være afkølet eller tilsodet gennem 
langvarig tomgang før afprøvningen. 
1.3 Afprøvningsbetingeiserne anført i tillæg 1, punkt 3.1, 3.2 og 3.3, 
skal være gældende. 
1.4 Til prøvetagning og analyse skal anvendes det i tillæg 1, punkt 
3.4, anførte udstyr. 
2. FREMGANGSMADE VED AFPRØVNINGEN 
2.1 Emissionen af synlig forurening ved fri acceleration skal måles 
mens motoren går med sit nominelle højeste omdrejningstal og 
højeste effekt. 
2.2 Foretages afprøvningen i prøvebænk, skal motoren frakobles 
bremsen, idet denne erstattes, enten af de roterende dele som 
trækkes når gearkassen er i frigear, eller af en svingmasse 
ækvivalent med disse dele (se tillæg 7, punkt 7.3). 
2.3 Når afprøvnigen udføres på køretøjet, skal gearskiftet være i 
frigear og motoren tilkoblet. 
2.4 Med motoren gående i tomgang aktiveres gashåndtaget hurtigt, men 
ikke voldsomt, således at man opnår maksimal ydelse fra 
accélérâtionspumpen. Denne position fastholdes, indtil motoren når 
sit maksimale omdrejningstal, og regulatoren træder i funktion. Så 
snart dette omdrejningstal nås, lukkes for gassen, indtil motoren 
har nået tomgangshastighed, og opacimeterets visning svarer 
dertiI. 
2.5 Den i punkt 2.5 beskrevne operation gentages mindst 6 gange for at 
fjerne sod fra udstødningssystemet, og, om nødvendigt, nulstille 
måleapparatet. Den maksimale opacitet aflæst ved hver acceleration 
noteres, indtil stabile værdier opnås. Der tages ikke hensyn til 
værdier som aflæses i tomgangsperi oden efter hver 
accélérâtionsfase. Aflæsningen anses for stabil, når fire på 
hinanden følgende aflæsninger højst afviger 0,25 m~1 og ikke 
danner en aftagende række. Som absorptionskoefficienten xM 
regnes det aritmetiske gennemsnit af de fire aflæsninger. 
2.6 Motorer med trykladning skal, efter tilfældets art, underkastes 
følgende særlige bestemmelser: 
2.6.1 for motorer med trykladning ved kompressor drevet af en 
koblingsanordning eller drevet mekanisk af motoren med mulighed 
for frakobling, skal udføres to komplette målecykler med 
indledende acceleration, idet kompressoren tilkobles under den ene 
cyklus, og frakobles under den anden. Som resultat regnes den 
højeste af de to målte værdier. 
2.6.2 har motoren flere udstødningsrør, skal rørene samles i ét rør der 
sikrer tilstrækkelig blanding af gassen og slutter i en enkelt 
åbning. Dog kan prøverne med fri acceleration udføres på hvert 
udstødningsrør; i så fald skal det aritmetiske gennemsnit af vær­
dierne aflæst ved hvert udstødningsrør benyttes til korrektion af 
absorptionskoefficienten, idet prøven kun anses for gyldig, hvis 
de aflæste værdier indbyrdes ikke afviger mere end 0,15 m~1. 
3. BEREGNING AF DEN KORRIGEREDE ABSORPTIONSKOEFFIC IENT 
Disse regler gælder hvis absorptionskoefficienten ved fastholdt 
omdrejningstal faktisk er blevet bestemt på den samme afledte 
motortype. 
3.1 Symboler 
X|y| - størrelsen af absorpt ionskoeff icienten ved acceleration 
i frigear, målt som foreskrevet i punkt 2.6; 
X|_ - den korrigerede absorpt ionskoeff icient ved fri 
accélérât ion; 
Xtø - den af de målte værdier af absorptionskoefficienten ved 
fastholdt omdrejningstal (jfr. tillæg 1 punkt 2.1) som 
ligger nærmest den foreskrevne grænseværdi, svarende til 
samme nominelle gennemstrømning; 
S|_ - størrelsen af absorptionskoefficienten fastlagt i tillæg 
1 punkt 4.2, for den nominelle gennemstrømning som 
svarer til målepunktet der gav værdien SM. 
3.2 Da absorptionskoefficienten måles i m"1, er den korrigerede 
værdi XL givet ved det mindste af de to følgende udtryk: 
XL - £L * XM 
SM 
el ler 
XL - XM + 0,5 
•w-
TILLÆG 3 
GRÆNSEVÆRDIER FOR PRØVER MED FASTHOLDT OMDREJNINGSTAL 
Nom i ne I gennems t rømn i ng Absorptionskoefficient k 
(I/sek) nr1 
< 42 2,26 
45 2,19 
50 2,08 
55 1,985 
60 1,90 
65 1,84 
70 1,775 
75 1,72 
80 1,665 
85 1,62 
90 1.575 
95 1,535 
100 1,495 
105 1,465 
110 1,425 
115 1,395 
120 1,37 
125 1,345 
130 1,32 
135 1,30 
140 1,27 
145 1,25 
150 1,225 
155 1,205 
160 1,19 
165 1,17 
170 1,155 
175 1,14 
180 1,125 
185 1,11 
190 1,095 
195 1,08 
>200 1,065 
Bemærk Skønt ovenstående værdier er afrundet til nærmeste 0,01 eller 
0,005, betyder dette ikke, at målingerne kræves udført med denne 
nøjagt ighed. 
TILLÆG 4 
SPECIFIKATIONER FOR OPACIMETRE 
1. ANVENDELSESOMRÅDE 
Dette tillæg fastlægger krav til opacimetre som anvendes i 
afprøvningerne beskrevet i tillæg 1 og 2. 
2. GRUNDLÆGGENDE KRAV TIL OPACIMETRE 
2.1 Gassen som skal undersøges, skal opbevares i et kammer med ikke-
reflekterende indvendig overflade. 
2.2 Den effektive gennem lysnings længde bestemmes under hensyn til 
mulig indflydelse af anordningerne til beskyttelse af lyskilden og 
af fotocellen. Gennem lysnings længden skal være angivet på 
apparatet. 
2.3 Opacimeteret skal have to måleskalaer; den ene skal som måleenhed 
have absolut lysabsorption fra 0 til (m_1), den anden med lineær 
inddeling fra 0 til 100; begge skalaer skal have yderpunkterne 0 
(ingen absorption) og maksimum (fuldstændig absorption). 
3. FREMSTILLINGSSPECIFIKATIONER 
3.1 Almindelige forhold 
Opacimeteret skal være udformet således, at røgkammeret ved 
konstant omdrejningstal fyldes med røg af ensartet opacitet. 
3.2 Røgkammeret og opacimeterets hus 
3.2.1 Tilgangen af falsk lys til fotocellen som følge af indvendige 
reflekser eller spredning skal være nedbragt til et minimum 
(f.eks. ved en matsort indvendig overfladebehandling, eller ved 
passende udformning). 
3.2.2 De optiske egenskaber skal være således, at den kombinerede effek«. 
af spredning og reflektion ikke overstiger én enhed på den lineære 
skala, når røgkammeret er fyldt med røg med absorptionskoefficient 
på omkr ing 1,7 m~1. 
3.3 Lysk i Ide 
Lyskilden skal være en glødelampe med farvetemperatur mellem 2 800 
og 3 250*K. 
3.4 Detektor 
3.4.1. Detektoren skal være en fotocelle, hvis spektrale responskurve 
skal svare til det menneskelige farvesyn (størst følsomhed i 
området 550/570 nm, mindre end 4% af denne største følsomhed under 
430 nm og over 680 nm). I 
-Zé*V 
3.4.2 Den elektriske målekreds skal være opbygget således, at 
afgangssignalet fra fotocellen skal være en lineær funktion af 
styrken af det modtagne lys indenfor fotocellens 
arbejdstemperatur. 
3.5 Måleskala 
3 5.1 Lysets absorptionskoefficient k beregnes efter formlen V -
^0*e""lcL» nvor L er |vsets effektive gennemstrømnings længde 
gennem gasprøven, V0 fluxen af indgående lys, og V fluxen af 
udgående lys. Når den effektive gennem lysnings længde L ikke 
direkte kan bestemmes ud fra opacimeterets geometriske udformning, 
skal den effektive længde L bestemmes: 
- enten efter den i punkt 4 beskrevne metode, 
- eller ved sammenligning med en type opacimeter hvis effektive 
længde er velkendt. 
3.5.2 Forholdet mel lem den lineære skala fra 0 til 100 og 
absorptionskoefficienten k er givet ved formlen: 
I - 1 loge (1 - N ) 
L 100 
hvor N er aflæsningen på den lineære skala, og k den tilsvarende 
størrelse af absorptionskoefficienten. 
3.5.3 Opacimeterets skala skal muliggøre aflæsning af en 
absorptionskoefficient på 1,7 m"1 med en nøjagtighed på 0,025 
m-1. 
3.6 Justering og kontrol af måleapparatet 
3.6.1 Fotocellens og skalaviserens elektriske kreds skal give mulighed 
for nulstilling af viseren, enten ved gennemlysning af kammeret 
når dette er luftfyldt, eller ved gennemlysning af et kammer med 
identiske egenskaber. 
3.6.2 Med slukket lampe og afbrudt eller kortsluttet målekreds skal der 
på skalaen med absorptionskoefficienter aflæses c>Ci ; når 
målekredsen genetableres, skal der stadig aflæses 
3.6.3 En foreløbig kontrol kan udføres ved at der i røgkammeret 
anbringes et filter som repræsenterer en gas med kendt 
absorptionskoefficient k på mellem 1,6 m"1 og 1,8 nr1, målt 
som anført i punkt 3.5.1. Størrelsen af k skal være kendt med en 
nøjagtighed på 0,025 m~1. Det kontrolleres, at denne størrelse 
ikke afviger mere end 
0,05 m"*1 fra aflæsningen, når filteret er ført ind mellem 
lyskilden og fotocellen. 
3.7 Opacimeterets respons 
3.7.1 Må Iekredsens responstid skal være 0,9 til 1,1 sekund. Ved 
responstiden forstås tiden det tager viseren at nå 90% af fuldt 
skalaudslag, når fotocellens lys afskærmes fuldstændigt ved hjælp 
af en skærm ført ind i kammeret. 
3.7.2 Målekredsen skal være dæmpet således, at ved en pludselig ændring 
af indgangssignalet (f.eks. kontrolfilteret) udgør det initiale 
oversving højst 4% af den stabile visning i den lineære skalas 
enheder. 
3.7.3 Ved opacimeterets responstid som følge af fysiske forhold i 
målekammeret forstås tiden til fuldstændig fyldning af 
må Iekammeret fra gassen begynder at strømme ind i apparatet. Denne 
tid må ikke overstige 0,4 sekund. 
3.7.4 Disse bestemmelser gælder ikke for opacimetre som anvendes til 
måling af opaciteten ved fri acceleration. 
3.8 Trykket på gasprøve og skyl le luft 
3.8.1 Udstødningsgassens tryk i målekammeret må ikke afvige mere end 75 
mm vandsøjle fra atmosfæretrykket. 
3.8.2 Trykvariationerne for gasprøve og sky I le luft må ikke medføre 
større ændring af absorptionskoefficienten end 0,05 m~1 for en 
gasprøve med absorptionskoefficient 1,7 m~1. 
3.8.3 Opacimeteret skal være forsynet med passende udstyr 
til måling af trykket i målekammeret. 
3.8.4 Grænserne for tilladelige trykvariationer for gasprøve og 
skylleluft i målekammeret skal angives af apparatets producent. 
3.9 Gasprøvens temperatur 
3.9.1 Ved måling skal gastemperaturen i hele målekammeret være mellem 
70"C og en af opacimeterets producent angiven maksimaltemperatur; 
aflæsningen indenfor dette temperaturområde må ikke variere mere 
end 0,1 m~1, når kammeret er fyldt med en gas med 
absorptionskoefficienten 1,7 m~1. 
3.9.2 Opacimeteret skal være forsynet med passende anordninger til 
måling af temperaturen i målekammeret. 
4. OPACIMETERETS EFFEKTIVE LÆNGDE "L" 
4.1 Almindelige forhold 
4.1.1 I nogle typer opacimetre har gassen mellem lyskilde og fotocelle 
eller mellem de transparente dele der beskytter lyskilde og 
fotocelle, ikke konstant opacitet. I sådanne tilfælde er den 
effektive længde L længden af en gassøjle med samme lysabsorption 
som iagttages, når gassen normalt gennemstrømmer opacimeteret. 
4.1.2 Den effektive gennem lysnings længde fås ved sammenholdning af det 
normalt fungerende opacimeters aflæsning N med aflæsningen N0, 
idet N0 er aflæsningen som fås, når opacimeteret ændres således, 
at gassen gennemlyses over en veldefineret længde L0. 
4.1.3 De sammenlignende aflæsninger skal foretages hurtigt efter 
hinanden til bestemmelse af nulpunktskorrektionen. 
-Z\\ 
4.2 Bestemmelse af L 
4.2.1 Prøvegassen skal være udstødningsgas med konstant opacitet eller 
en absorberende gas med densitet i omtrent samme størrelsesorden 
som udstødningsgassen. 
4.2.2 Der fastlægges nøjagtigt en søjle L0 af opacimeteret som kan 
fyldes homogent med gasprøve, og hvis grundflader er omtrent 
vinkelrette på lysets retning. Længden L0 skal omtrent svare til 
opacimeterets formodede effektive længde. 
4.2.3 Gennemsnitstemperaturen af gasprøven i målekammeret måles. 
4.2.4 Om nødvendigt kan en ekspansionsbeholder af tilstrækkelig 
størrelse til at dæmpe pulsationerne og af kompakt form indskydes 
i prøvetagningsrøret så nær sonden som muligt. Der kan også 
monteres en køleanordning. Anvendelse af ekspansionsbeholder og 
køling må ikke i uhensigtmæssigt omfang kunne påvirke gassens 
sammensætning. 
4.2.5 Bestemmelse af den effektive længde foretages ved at en gasprøve 
skiftevis sendes gennem det normalt virkende opacimeter og gennem 
samme apparat, ændret som anført i punkt 4.1.2. 
4.2.5.1 Opacimeterets visning skal registreres kontinuerligt under prøven 
med en skriver, hvis responstid skal være så nær som muligt til 
opacimeterets. 
4.2.5.2 For det normalt fungerende opacimeter benævnes aflæsningen på den 
lineære skala N, og aflæsningen af gassens gennemsnitstemperatur i 
grader Kelvin benævnes T. 
4.2.5.3 For opacimeteret med gassøjlen af kendt længde L0 benævnes 
aflæsningen op den lineære skala N0, og gassens 
gennemsnitstemperatur i grader Kelvin benævnes T0. 
4.2.6 Den effektive længde er 
log (1 - N ) 
L - L0 i ifltt 
T0 «og (1 - Uo_) 
100 
4.2.7 Afprøvningen skal gentages med mindst fire prøvegasser, som giver 
aflæsninger Jævnt fordelt mellem 20 og 80 på den lineære skala. 
4.2.8 Opacimeterets effektive længde L er den aritmetiske middelværdi af 
den effektive længde for hver prøvegas, beregnet efter punkt 
4.2.6. 
-Zp-
TILLÆG 5 
MONTERING OG ANVENDELSE AF OPACIMETER 
1. ANVENDELSESOMRÅDE 
Dette tillæg beskriver montering og anvendelse af opacimetre 
beregnet til anvendelse i prøverne beskrevet i tillæg 1 og 2. 
2. DELSTRØMS-OPAC IMETRE 
2.1 Montering med henblik på prøver med fastholdt omdrejningstal 
2.1.1 Forholdet mellem tværsnitsarealet af sonden og af udstødningsrøret 
skal være mindst 0,05. Modtrykket, målt i udstødningsrøret ved 
sondens åbning, må ikke overstige 75 mm vandsøjle. 
2.1.2 Sonden skal være et rør, hvis åbne ende vender fremad i 
udstødningsrøret eller dettes eventuelle forlængelse. Sonden skal 
være placeret i et tværsnit af røret, hvor røgfordelingen er 
omtrent ensartet. For at opnå dette, skal sonden anbringes så 
langt tilbage i udstødningsrøret som muligt, eller om nødvendigt i 
et forlængerrør, således at sonden er placeret i et punkt hvor der 
en lige rørlængde på mindst 6 rørdiametre oven for sonden og 
mindst 3 rørdiametre neden for sonden. Anvendes forlængerrør, må 
der ikke kunne trænge luft ind ved samlingen. 
2.1.3 Trykket i udstødningsrøret og trykfaldet i prøvetagningsrøret skal 
være således, at sonden modtager en prøve tilnærmelsesvis svarende 
til hvad der ville opnås ved isokinetisk prøveudtagning. 
2.1.4 Om nødvendigt kan en ekspansionsbeholder af tilstrækkelig 
størrelse ti I at dæmpe pulsationerne og af kompakt form indskydes 
i prøvetagningsrøret så nær sonden som muligt. Der kan også 
monteres en køleanordning. Anvendelse af ekspansionsbeholder og 
køling må ikke i uhensigtmæssigt omfang kunne påvirke gassens 
sammensætning. 
2.1.5 En klapventil eller andet middel til forøgelse af 
prøvetagningstrykket kan anbringes i udstødningsrøret mindst 3 
rørdiametre neden for prøvetagningssonden. 
2.1.6 Rørene mellem sonde, køleanordning, ekspansionsbeholder (om 
nødvendigt) og opacimeter skal være så korte som muligt, samtidig 
med at kravene til tryk og temperatur i tillæg 5, punkt 3.8 og 
3.9, er opfyldt. Rørene skal skråne opad fra prøvetagnings stedet 
til opacimeteret, og bør være uden skarpe bøjninger som kan 
medføre sodansamlinger. Har opacimeteret ikke omløbsventi I, skal 
der placeres en sådan på ti Iløbssiden. 
2.1.7 Under afprøvningen skal man kontrollere over hol de I se I sen af 
forskrifterne i tillæg 5 punkt 3.8 vedrørende målekammerets tryk, 
samt i punkt 3.9 vedrørende målekammerets temperatur. 
-2*£-
2.2. Montering med henblik på prøver ned fri acceleration 
2.2.1 Forholdet mellem tværsnitsarealet af sonden og af udstødningsrøret 
skal være mindst 0,05. Modtrykket, målt i udstødningsrøret ved 
sondens åbning, må ikke overstige 75 mm vandsøjle. 
2.2.2 Sonden skal være et rør, hvis åbne ende vender fremad i 
udstødningsrøret eller dettes eventuelle forlængelse. Sonden skal 
være placeret i et tværsnit af røret, hvor røgfordelingen er 
omtrent ensartet. For at opnå dette, skal sonden anbringes så 
langt tilbage i udstødningsrøret som muligt, eller om nødvendigt i 
et forlængerrør, således at enden af sonden er placeret i et punkt 
hvor der er en lige rørlængde på mindst 6 rørdiametre oven for 
sonden og mindst 3 rørdiametre neden for sonden. Hvis for længer rør 
anvendes, må der ikke kunne trænge luft ind ved samlingen. 
2.2.3 Prøvetagningssystemet skal være udformet således, at gasprøvens 
tryk ved opacimeteret ved alle motorhastigheder er indenfor de i 
tillæg 5 punkt 3.8.2 fastsatte grænser. Dette kan kontrolleres ved 
at gasprøvens tryk noteres i tomgang og ved maksima I hastighed 
ubelastet. Afhængigt af opacimeterets specifikationer, kan trykket 
i gasprøven kontrolleres enten ved en fast krave eller en 
klapventil i udstødningsrør eller forlængerrør. Uanset den 
anvendte metode må modtrykket, målt i udstødningsrøret ved sondens 
åbning, ikke overstige 75 mm vandsøjle. 
2.2.4 Opacimeterets rørforbindelser skal være så korte som muligt. Røret 
skal skråne opad fra prøvetagningsstedet til opacimeteret, og bør 
være uden skarpe bøjninger som kan medføre sodansamlinger. 
Opacimeteret kan være forsynet med en omløbsventil placeret oven 
for dette, således at apparatet kan afspærres fra 
udstødningsgassen, undtagen ved måling. 
3. FULDSTRØMS-OPAC IMETER 
Ved afprøvning ved fastholdt omdrejningstal og ved fri 
acceleration gælder følgende som de eneste forholdsregler: 
3.1 Rørforbindelserne mellem udstødningsrør og opacimeter må ikke give 
mulighed for indtrængen af luft udefra. 
3.2 Opacimeterets rørforbindelser skal være så korte som muligt, som 
for delstrøms-opacimetre. Røret skal skråne opad fra 
udstødningsrøret til opacimeteret, og bør være uden skarpe 
bøjninger som kan medføre sodansamlinger. En omløbsventil kan være 
placeret foran opacimeteret, således at apparatet kan afspærres 
fra udstødningsgassen, undtagen ved måling. 
3.3 En køleanordning, placeret oven for opacimeteret, kan ligeledes 
være nødvendig. 
-z]i-
BILAG IV 
SPECIFIKATION AF REFERENCEBRÆNDSTOF (BENZIN) 
Tekniske specifikationer for referencebrændstoffet 
som skal anvendes til afprøvning af to- og trehjulede køretøjer 
CEC 08-A-85 (type: blyfri superbenzin) 
Specif ikat ion Grænser og enheder 
min. Metode, ASTM<1> 
max 
Teoretisk oktantal (RON) 
Motoroktantal (MON) 
Massefylde ved 15'C 
Damptryk 
(efter Reid) 
Dest i Ilat ion 
Initialt kogepunkt 
10% vol. 
50% voI. 
90% voI. 
S lutkogepunkt 
Rest 
Kulbr inteanalyse 
Olef iner 
Aromater 
Mættede 
Forhold kul/br int 
Modstandsevne mod iltning 
Eksisterende gummi 
Svovl indhold 
Kobberkorros ion, 50*C 
Blyindhold 
Fosfor indhold 95,0 
85,0 
0,748 
0,56 bar 
24'C 
42'C 
90'C 
155'C 
190'C 
(heraf max 
5% voI. 
benzen*) 
480 min 0,762 
0,64 bar 
40'C 
58'C 
110'C 
180'C 
215'C 
2% 
20% voI. D 2699 
D 2700 
D 1298 
D 323 
86 
86 
86 
86 
86 
86 
D 1319 
45% vol. *D 3606/D 2267 
rest 
forhold 
4 mg/100ml 
0,04% 
masse 
1 
0,005 g/I 
0,0013g/l D 1319 
D 525 
D 381 
D 1266/D 2622 
/D 2785 
D 130 
D 3237 
D 3231 
(1) Forkortelse for American Society for Testing and Materials, 1916 Race 
Street, Philadelphie, Pa. 10105, USA. 
*) NB: Oxygenholdige bestanddele må ikke medregnes. 
-rfc-
SPECIFIKATIONER FOR REFERENCEBRÆNDSTOF (DIESEL) 
(CEC RF 03-A-84) 
Emne Grænser og enheder Metode ASTM 
Massefylde v. 15'C 
Cetantal 
Dest i Ilat ion 
Kogepunkt 50% vol 
90% vol 
slut 
Viskositet v. 40"C 
Svovl indhold 
Flammepunkt 
Temperaturgrænse for 
f i Itrerbarhed 
Kulstof i rest 10% 
(efter Conradson) 
Aske indhold 
Vandindhold 
Korrosion, kobberfolie 
v. 100'C 
Neutral isat ionstal 
Modstandsevne mod iltning min. 0,835 kg/I 
max. 0,845 kg/I 
min. 49 
max. 53 
min. 245'C 
min. 320*C 
max. 340'C 
max. 370'C 
min. 2,5 mm2/s 
max. 3,5 mm2/s 
min. fastlægges 
senere 
max. 0,30% (masse) 
min. 55'C 
max. -5'C 
max. 0,20% (masse) 
max. 0,01% (masse) 
max. 0,05% (masse) 
max. 1 
max. 0,20 mg KOH/g 
max. 2,5 mg/100ml D 1298 
D 613 
D 86 
D 445 
D 1266/D 2622/D 2785 
(CEN) 
e D 93 
!. IP309 
D 189 EN116 
D 482 
D 95 el ler D 1744 
D 130 
D 974 
D 2274 
Bemærkning 1 : 
Bemærkning 2: 
Bemærkning 3: Tilsvarende iSO-metoder vil blive angivet, når sådanne 
offentliggøres for alle ovennævnte specifikationer. 
Tallene under destillation angiver total fordampet mængde 
(inkl. tab). 
Dette brændstof kan bestå af direkte destillater eller kan være 
fremstillet ved krakning, det kan være afsvovlet. Det må ikke 
indeholde meta I-add iti ver. 
-r\L -
Bemærkning 4 De anførte værdier er "sande værdier". Til fastsættelse af 
grænseværdier er anvendt begreberne fra ASTM D 3244 "Defining a 
Basis for Petroleum Product Quality Disputes", og 
maksimalværdierne er fastsat ved at tage en minimal difference 
på 2R over nul; til fastsættelse af maksimum og minimum er 
anvendt en minimal difference pà 4E (R - reproducerbarhed). 
Trods denne foranstaltning, som er nødvendig af statistiske 
grunde, skal producenten af et brændstof søge at opnå værdien 
nul, når det fastsatte maksimum er "2R", og gennemsnitsværdien 
når der er et minimum og et maksimum. Til afgørelse af om et 
brændstof opfylder specifikationerne skal begreberne i ASTM D 
3244 anvendes. 
Bemærkning 5 Hvis det er nødvendigt at beregne motorens eller køretøjets 
termiske virkningsgrad, kan brændstoffets brændværdi beregnes 
af følgende formel : 
Nedre brændværdi (i MJ/kg) -
(46,423 - 8,792d2 + 3,170d) (1 - (x + y + s) 
+ 9,420s - 2,499x 
hvor 
d -
x » 
y -
s -densiteten, målt ved 15'C 
vandindhold, som massebrøk (% divideret med 100) 
aske indhold, som massebrøk (% divideret med 100) 
svovlindhold, som massebrøk (5 divideret med 100) 
-yi-
BILAG V 
DATABLAD OVER HOVEDSPECIFIKATIONER 
FOR TO- ELLER TREHJULET MOTORKØRETØJ*1> 
MED HENSYN TIL BEGRÆNSNING AF LUFTFORURENING 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, 
hvis denne ikke indgives samtidig med 
ansøgningen om standardtypegodkendelse af køretøjet) 
Løbenummer (tildeles af ansøgeren) 
Ansøgningen om typegodkendelse af et to- eller trehjulet motorkøretøj med 
hensyn til begrænsning af luftforurening skal ledsages af de oplysninger, der 
er nævnt i bilag II til direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992, afsnit A, punkt 
0.1 
0.2 
0.4 ti I 0.6 
2 ti I 2.3.2 
3 ti I 3.2.2 
3.2.4 ti I 3.2.4.4 
3.2.6 ti I 3.2.6.7 
3.2.7 ti I 3.2.13 
3.5 til 3.6.3.1.2 
4 ti I 4.6. 
(1) Ved konventionelle motorer eller systemer fremlægger producenten 
oplysninger, som svarer ti I de herefter angivne. 
-7^ 
BILAG VI 
FORMULAR FOR TYPEGODKENDELSE 
AF TO- ELLER TREHJULET MOTORKØRETØJ 
MED HENSYN TIL BEGRÆNSNING AF LUFTFORURENING 
MODEL 
Myndighedens 
stempel 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dateret 
Typegodkende Isesnummer For længe Isesnummer 
1 Køretøjets mærke eller handelsbetegnelse 
2 Type : 
3 Producentens navn og adresse 
4 Evt. navn og adresse på producentens agent 
5 Køretøjet fremstillet til prøvning den 
6 Typegodkendelse meddelt/nægtet(*) 
7 Sted 
8 Dato 
9 Underskrift 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
-TW 
KAPITEL 6 
BRÆNDSTOFBEHOLDERE 
FOR TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
BILAG I 
KONSTRUKTIONSFORSKRIFTER 
1. ALMINDELIGE FORSKRIFTER 
1.1 Brændstofbeholdere skal være fremstillet af materialer, hvis 
termiske, mekaniske og kemiske egenskaber er velegnede til den 
anvendelse, de er bestemt for. 
1.2 Brændstofbeholdere og de tilstødende dele skal være konstrueret 
således, at der ikke kan dannes statisk elektricitet, som kan 
forårsage gnistdannelse mellem brændstofbeholderen og køretøjets 
stel, hvorved benzin/luftblandingen vil kunne antændes. 
1.3 Brændstofbeholdere skal være således udført, at de er 
modstandsdygtige over for korrosion. De skal opfylde en 
lækageprøvning udført af fabrikanten ved et tryk, der er det 
dobbelte af det normale arbejdstryk (relativt), dog mindst 130 kPa 
absolut. Overtryk og tryk over normalt arbejdstryk skal automatisk 
udlignes med passende anordninger (udluftningshul, sikkerhedsventil, 
el.lign.). Udluftningshul skal være således udformet, at der ikke er 
risiko for brand. Brændstoffet må ikke kunne løbe ud gennem dækslet 
eller gennem de anordninger, der tjener til udligning af overtryk, 
selv hvis beholderen vendes helt om; udsivning accepteres dog. 
2. PRØVNING 
Brændstofbeholdere af ikke-metalIiske materialer skal underkastes 
nedenstående prøver, som udføres i den anførte rækkefølge: 
2.1 PERMEABILITETSPRØVE 
2.1.1 Prøvn i ngsmetode 
Brændstofbeholderen skal afprøves ved 313 K ± 2 K. 
Til prøven skal anvendes det referencebrændstof, der er specificeret 
i kapitel V vedrørende foranstaltninger mod luftforurening 
forårsaget af to- og trehjulede motordrevne køretøjer. 
Brændstofbeholderen skal være fyldt op med referencebrændstof til 
50% af det nominelle volumen og henstå ventileret ved rumtemperatur, 
313 K i 2 K, indtil der opnås et konstant vægttab; denne periode 
skal være på mindst 4 uger (forudgående henståen). 
Brændstofbeholderen tømmes og fyldes derefter igen op ti I 50% af sit 
nominelle volumen med prøvebrændstoffet. 
Brændstofbeholderen skal derefter henstå under de nævnte 
vent ilationsbetingelser ved en temperatur på 313 K ± 2 K, indtil 
dens indvendige tryk svarer til prøvetrykket. Derefter lukkes 
brændstofbeholderen. Den under prøven opståede trykstigning i 
beholderen kan udlignes. 
•w-
Ved prøven bestemmes vægttabet som følge af diffusion gennem 8 uger. 
Under prøven må det gennemsnitlige tab pr. døgn maksimalt udgøre 20 
g. Er diffusionstabet større, skal brændstof tabet endvidere 
bestemmes ved en rumtemperatur på 296 K ± 2 K, idet alle øvrige 
betingelser er uændret (forudgående henståen ved 313 K ± 2 K). Under 
disse prøvebetingelser må tabet ikke være over 10 g pr. døgn. 
Såfremt der under prøven foretages udligning af det indvendige tryk, 
skal dette anføres i prøverapporten; brændstoftabet som følge af 
denne trykudligning skal tages i betragtning, når diffusionstabet 
beregnes. 
2.2 SLAGPRØVE 
2.2.1 Prøvningsmetode 
Brændstofbeholderen fyldes op ti I det nominelle volumen med en 50% 
blanding af vand og ethylenglycol eller anden kølevæske, som ikke 
angriber brændstofbeholderens materiale, og hvis frysepunkt er 
lavere end 243 K ± 2 K. 
Temperaturen af blandingen i brændstofbeholderen skal under prøven 
være 253 K ± 5 K. Den nødvendige køling skal ske ved en passende 
rumtemperatur. Brændstofbeholderen kan også påfyldes en i forvejen 
tilstrækkelig afkølet væske, forudsat at brændstofbeholderen henstår 
i mindst en time ved prøvningstemperaturen. 
Til prøvningen skal anvendes et pendul. Pendul loddet skal have form 
af en pyramide, hvis sideflader er ligesidede trekanter, og hvis 
hjørner og kanter har en krumningsradius på 3,0 mm. Ved en masse på 
15 kg skal pendulets energi være mindst 30,0 J. 
De punkter på brændstofbeholderen, som skal prøves, skal være dem, 
som betragtes som udsat for risiko som følge af brændstofbeholderens 
montering og dens placering på køretøjet. Et enkelt slag i et af 
disse punkter må ikke fremkalde utæthed. 
2.3 MEKANISK STYRKE 
2.3.1 Prøvemetode 
Brændstofbeholderen fyldes op til sin nominelle kapacitet med vand 
ved 326 K ± 2 K som prøvevæske. Det relative indvendige tryk skal 
være mindst 30 kPa. Er brændstofbeholderen konstrueret ti I en 
relativt indvendigt tryk over 15 kPa, skal der påføres et tryk på 
det dobbelte af det relative arbejdstryk, som beholderen er 
konstrueret til. Brændstofbeholderen skal være lukket i et tidsrum 
af 5 timer. 
-Z8Z-
Eventuel opstået deformation må ikke have indvirkning på 
brændstofbeholderens funktionsdygtighed (dvs. at der ikke må 
forekomme lækage). Ved bedømmelse af beholderens deformation skal 
tages hensyn til monter ingsforhol dene. 
2.4 PRØVE FOR BESTANDIGHED OVER FOR BRÆNDSTOFFET 
2.4.1 Prøvemetode 
Til trækprøven udtages seks prøveemner fra beholderens flade sider. 
Emnernes trækstyrke og elast icitetsgrænse bestemmes ved 296 K ± 2 K 
ved en trækhastighed på 5 mm/min. De målte værdier sammenholdes med 
trækstyrke og elast icitetsgrænse, målt på tilsvarende måde på en 
brændstofbeholder, der har henstået som ovenfor angivet; for at 
materialet kan godkendes, må forskellen i trækstyrke ikke være over 
25%. 
2.5 PRØVE FOR BRANDBESTANDIGHED 
2.5.1 Prøvemetode 
Beholdermaterialerne må ikke brænde med større 
flammeudbredelseshastighed end 0,64 mm/s, målt efter den i tillæg 1 
angivne metode. 
2.6 VARMEBESTAND IGHED 
2.6.1 Prøvemetode 
Brændstofbeholderen fyldes op ti I 50% af sin nominelle kapacitet med 
vand ved 293 K i 2 K og må efter at have været anbragt i 1 time ved 
en rumtemperatur på 343 K ± 2 K ikke udvise blivende deformation 
eller lækager. Efter udførelse af prøven skal brændstofbeholderen 
stadig være fuldt funktionsegnet. 
I prøveopstillingen skal der være taget hensyn til 
monter ingsforhol dene. 
2.7 SLIDPRØVNING 
2.7.1 Denne prøvning finder kun anvendelse for brændstoftanke til 
tohjulede motordrevne køretøjer, som kan blive udsat for ydre 
påvirkninger. 
2.7.2 Prøvningsmetode 
Brændstofbeholderen fyldes op ti I 50% af sit nominelle volumen med 
en væske, der ikke angriber materialet, og lægges på den ene side på 
vejbanen. Vejbelægningen skal være af beton eller asfalt, og den 
skal være ren og tør under prøvningen. 
Beholderen slæbes hen ad vejbanen med en strop, således at den i 
løbet af højst 6 sekunder kommer op på en hastighed på 25 km/h. Når 
denne hastighed er nået, frigøres beholderen, og man lader den 
fortsætte, indtil den standser af sig selv på grund af friktionen 
mod vejbanen. Hastigheden skal måles med en nøjagtighed på 10%. Hvis 
der forekommer lækage, må den højst være på 30 g/min. Målingen skal 
vare mindst 1 minut og højst 3 minutter. Resultatet skal bestemmes 
umiddelbart efter prøvningens afslutning. 
-7J&3-
TILLÆG 1 
1 PRØVEUDSTYR 
1.1 Prøvekammer 
Lukket stinkskab med varmebestandig inspektionsrude, hvorigennem 
prøvens forløb kan iagttages (bemærkning 1). 
Udsugningen fra skabet standses under prøven og igangsættes straks 
efter prøven, for at eventuelle giftige forbrændingsgasser kan 
fjernes. 
Prøven kan også udføres i en metalkasse anbragt i stinkskabet, idet 
man da lader ventilationen være i gang under prøven. 
Kassen skal være forsynet med vent ilationshuller på under- og 
oversiden. Hullerne skal give tilstrækkelig lufttilførsel til 
forbrændingen, men må ikke udsætte prøven for en luftstrøm under 
forbrændingen. 
Bemærkning 1: det vil i visse tilfælde være hensigtsmæssigt at 
opsætte et spejl, gennem hvilket prøvens bagside kan 
iagttages. 
1.2 Stativ 
Et laboratoriestativ med to klemmer, som ved hjælp af drejeled kan 
indstilles i alle retninger. 
1.3 Brænder 
Bunsen- eller TirriIbrænder, med 10 mm dyse og gastilførsel. 
Dysen må ikke være påsat ekstraudstyr. 
1.4 Trådvæv 
Maskevidde 20. Størrelse 100 x 100 mm. 
1.5 Stopur 
Kronometer eller lignende, med inddeling i sekunder eller mindre. 
1.6 Vandfyldt kar 
1.7 Lineal 
Inddelt i mi I Iimeter. 
2. PRØVEEMNE 
2.1 Mindst 10 prøveemner, længde 125 ± 5 mm, bredde 12,5 ± 0,2 mm, som 
udskæres direkte af en repræsentativ brændstofbeholder. 
Hvis brændstofbeholderens form ikke tillader dette, skal en del af 
beholderen formes ti I en enkelt plade af 3 mm tykkelse og af 
tilstrækkeligt areal til udtagelse af de nødvendige prøveemner. 
-m-
2.2 Prøveemnerne skal normalt afprøves således som de forefindes ved 
modtagelsen, medmindre andet er angivet. 
2.3 Hvert prøveemne mærkes med to streger i en afstand af henholdsvis 25 
og 100 mm fra enden af prøven. 
2.4 Kanterne af prøveemnerne skal være Jævne. 
Kanter fremkommet ved afskæring afpudses, så de bliver glatte. 
3. PRØVEMETODE 
3.1 Prøveemnet fastgøres til stativet med en eller flere klemmer i enden 
nærmest 100 mm mærket, således at prøveemnets længdeakse er vandret, 
og tværaksen danner en vinkel på 45' med vandret. En skærm af 
metaltrådvæv (ca. 100 x 100 mm) fastgøres og anbringes vandret ca. 
10 mm under kanten af prøven, således at enden af prøveemnet rager 
ca. 13 mm frem foran kanten af trådvævet (se fig. 1). Før hver prøve 
skal alle belægninger på trådvævet afbrændes, hvis det ikke 
udskiftes. 
Et kar med vand skal anbringes således på bordet med stinkskabet, at 
det kan opfange alle gløder, der falder ned under prøven. 
3.2 Brænderens luft indtag indstilles således, at flammen er blå og ca. 
25 mm høj. 
3.3 Brænderen anbringes således, at flammen rører enden af prøveemnet 
som angivet i fig. 1, og samtidig startes stopuret. 
Flammen holdes i berøring med prøveemnet i ca. 30 sekunder. Hvis 
prøveemnet bliver deformeret, smelter eller trækker sig tilbage fra 
flammen, flyttes denne, så den til stadighed er i berøring med 
prøveemnet. 
Større deformation af prøveemnet kan betyde, at prøveresultatet 
bliver ubrugeligt. Flammen tages væk efter 30 sekunder, eller når 
flammefronten når 25 mm mærket. Såfremt dette mærke nås inden 30 
sekunder, flyttes brænderen ti I en afstand af mindst 450 mm fra 
prøveemnet, og stinkskabet lukkes. 
3.4 På stopuret aflæses tiden, når flammefronten når 25 mm mærket. Denne 
t id benævnes t-j. 
3.5 Stopuret standses, når forbrændingen (med eller uden flamme) 
standser eller har nået mærket, der angiver afstanden 100 mm fra den 
fr ie ende. 
3.6 Stopuret aflæses, og resultatet noteres som tiden t, i sekunder. 
3.7 Såfremt forbrændingen ikke når 100 mm mærket, måles den uforbrændte 
længde af prøveemnet langs dettes underkant fra 100 mm mærket, 
afrundet til hele mm. 
Forbrændt længde er lig 100 mm minus uforbrændt længde, i mm. 
-m-
3-8 Er prøveemnet brændt længere end til 100 mm mærket, er 
forbrænd i ngshast i gneden : 
75 (mm/s), 
t - t! 
3.9 Prøven gentages (punkt 3.1 til 3.8), indtil tre prøveemner er brændt 
til 100 mm mærket eller længere, eller indtil 10 prøveemner har 
været afprøvet. 
Såfremt ét prøveemne ud af 10 brænder til 100 mm mærket eller 
længere, gentages prøven (3.1 til 3.8) på 10 nye prøveemner. 
4. FREMSTILLING AF RESULTATERNE 
4.1 Hvis to prøveemner eller flere er brændt til 100 mm mærket, skal som 
gennemsnitlig forbrændingshastighed (mm/s) regnes gennemsnittet af 
alle prøver, på hvilke forbrændingen har nået mærket. 
4.2 Den gennemsnitlige forbrænd ingstid og den forbrændte længde skal 
angives, såfremt ingen prøve ud af 10 eller højst én ud af 20 er 
brændt indtil 100 mm mærket. 
4.2.1 Gennemsnitlig forbrænd ingstid (TMC): 
TMC - (t - 30 sekunder) , 
antal prøver 
afrundet til nærmeste hele multiplum af 5 sekunder: 
således angives "mindre end 5 sekunder", såfremt forbrændingen varer 
mindre end 3 sekunder efter at flammen er ført væk. 
Størrelsen af TMC må under ingen omstændigheder angives som nul. 
4.2.2 Gennemsnitlig forbrændt længde (LMC): 
LMC - (100 mm - uforbrændt længde) , 
antal prøver 
afrundet til nærmeste hele multiplum af 5 mm; 
således skal angives "mindre end 5 sekunder", såfremt længden af det 
forbrændte område er mindre end 3 mm. 
Der må under ingen omstændigheder angives at LMC har størrelsen nul. 
For et prøveemne, der er brændt til stregen, regnes længden af det 
brændte område lig 100 mm. 
4.3 De fuldstændige prøveresultater skal indeholde følgende oplysninger: 
4.3.1 Identifikation af prøveemnet, herunder hvordan dette er fremstillet 
og opbevaret. 
4.3.2 Prøveemnets gennemsnitstykkelse, angivet med nøjagtigheden ± 1%. 
4.3.3 Antal prøveemner, som er undersøgt. 
4.3.4 Spredningen på de målte forbrændingstider. 
4.3.5 Spredningen på de målte forbrændte længder. 
-m-
4.3.6 Er en prøve ikke brændt hen til mærket som følge af at materiale er 
dryppet, løbet eller faldet af under forbrændingen, skal dette 
angives. 
4.3.7 Hvis en prøve genantændes af brændende materiale på metaltrådvævet, 
angives dette. 
FiQ. 1: PRØVEOPSTILLING 
Prøveemne 
45* 
m-
TILLÆG 2 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
FOR SA VIDT ANGÅR BRÆNDSTOFBEHOLDEREN 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives 
samtidig med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så 
vidt angår brændstofbeholderen, skal ledsages af de oplysninger, der er nævnt 
under afsnit A i bilag II til direktiv 92/61/EØF af 30.6.1992, punkt: 
0.1 
0.2 
0.4 til 0.6 
3.2.2 ti I 3.2.3.3. 
samt oplysning om: 
a) Brændstofbeholderens fabrikat eller handelsbetegnelse 
b) Fabrikantens navn og adresse 
c) Navn og adresse på den repræsentant (evt.) 
-?#-
TILLÆG 3 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
FOR SA VIDT ANGÅR BRÆNDSTOFBEHOLDEREN 
Myndighed 
RAPPORT NR. ... fra teknisk tjeneste: dato 
Typegodkendelsesnummer Udvidelse nr. 
1. Køretøjets fabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Køretøjets type 
3. Fabr ikantens navn og adresse 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Køretøjet fremstillet til prøvning 
den (dato) 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet<*) 
7. Sted 
8. Dato 
9. Underskrift 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
•IEA -
BILAG II 
MONTERINGSFORSKRIFTER FOR BRÆNDSTOFBEHOLDER 
OG BRÆNDSTOFLEDNINGER 
PA TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
1. BRÆNDSTOFBEHOLDER 
Fastgøre Isessystemet for brændstofbeholder skal være således 
konstrueret, udført og anbragt, at det opfylder sin funktion 
tilfredsstillende under alle kørselsforhold. 
BRÆNDSTOFLEDNINGER 
Brændstof ledninger skal være passende beskyttet af en del af stellet 
eller karrosseriet, således at de ikke kan blive ramt af genstande 
på jorden. Dette krav behøver ikke at være opfyldt, hvis den 
pågældende ledning under køretøjet er længere væk fra jorden end den 
del af stellet eller karrosseriet, der befinder sig umiddelbart 
foran ledningen. 
Brændstof ledninger skal være således konstrueret, udført og 
monteret, at de kan modstå korroderende påvirkninger indefra og 
udefra. Vride- og bøjebevægelser samt vibrationer fra køretøjet, 
dets motor og transmission må ikke udsætte brændstof ledningerne for 
slid eller unormale påvirkninger. 
-71C-
TILLÆG 1 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
FOR SA VIDT ANGÅR MONTERING AF BRÆNDSTOFBEHOLDER 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives 
samtidig med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så 
vidt angår montering af brændstofbeholder, skal ledsages af de oplysninger, 
der er nævnt under afsnit A i bilag II til direktiv 92/61/EØF af 30.6.1992, 
punkt: I 
0.1 
0.2 
0.4 til 0.6 
3.2.3.3. 
-V\\ -
TILLÆG 2 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
FOR SA VIDT ANGÅR MONTERING AF BRÆNDSTOFBEHOLDER 
Myndighed 
RAPPORT NR. ... fra teknisk tjeneste: , dato 
Typegodkende Isesnummer Udv i de 1 se nr 
1. Køretøjets fabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Køretøjets type 
3. Fabr ikantens navn og adresse 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Køretøjet fremstillet til prøvning 
den (dato) 
6. Typegodkendelse meddelt/nægtet^*) 
7. Sted 
8. Dato 
9. Underskrift 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
-m 
KAPITEL 7 
FORANSTALTNINGER MOD ULOVLIGE INDGREB 
PA KNALLERTER OG MOTORCYKLER 
-m-
1 • DEFINITIONER 
I dette kapitel forstås ved: 
1.1 "foranstaltninger mod ulovlige indgreb på knallerter og motorcykler" 
samtlige tekniske forskrifter og specifikationer, som har til formål 
at hindre ulovlige ændringer, der kan påvirke sikkerheden og 
miljøet, f.eks. ved at køretøjets præstationer øges; 
1.2 "køretøjets præstationer" 
for knallerters vedkommende den maksimale hastighed; for 
motorcyklers vedkommende motorens effekt; 
1.3 "køretøjsklasse" 
en af følgende underklasser, som køretøjerne opdeles i: 
1.3.1 klasse A, knallerter; 
1.3.2 klasse B, motorcykler med et slagvolumen på højst 125 cm3 og en 
effekt på højst 11 kW; 
1.3.3 klasse C, motorcykler med en effekt på højst 25 kW og et 
effekt/masse-forhold på højst 0,16 kW/kg; 
1.3.4 klasse D, motorcykler som ikke falder ind under klasse B eller C; 
1.4 "ulovlig ændring" 
en ændring, der ikke er tilladt efter bestemmelserne i dette 
kapitel ; 
1.5 "ombytning af dele" 
ombytning af ikke identiske dele med hinanden; 
1.6 "indsugningskanal" 
indsugningsport og indsugningsmanifold tilsammen; 
1.7 "i ndsugn i ngspor t" 
åbning for indsugning af luft i cylinder, topstykke eller 
krumtaphus; 
1.8 "indsugningsmanifold1* 
den del, der forbinder karburator eller det system, der styrer 
lufttilførselen, med cylinder, topstykke eller krumtaphus; 
1.9 "IndsugnIngssystem" 
indsugningskanal og indsugnings lyddæmper tilsammen. 
1.10 "udstødni ngssystem" 
udstødningsrør og lyddæmper tilsammen. 
1.11 "specialværktøj" 
Værktøj, som producenten af køretøjet udelukkende stiller til 
rådighed for autoriserede forhandlere, og som ikke er almindeligt 
ti I gænge Iigt. 
2. ALMINDELIGE FORSKRIFTER 
2.1 Ombytning af ikke identiske dele mellem typegodkendte køretøjer: 
2.1.1 For køretøjer af klasse A og B må ombytning af følgende komponenter: 
a) for totaktsmotorer, cyI inder/stempel, karburator, 
indsugningsmanifold og udstødningssystem 
b) for firetaktsmotorer, topstykke, knastaksel, cyI inder/stempel, 
karburator, indsugningsmanifold og udstødningssystem 
mellem det pågældende køretøj og et andet køretøj fra samme 
producent ikke være mulig, hvis effekten for køretøjer af klasse A 
derved bliver højere end svarende til dets klasse og den 
konstruktivt bestemte maksimale hastighed for køretøjer af klasse B 
stiger med mere end 10%. 
2.1.2 Ombytning af komponenter mellem et køretøj af klasse C og et køretøj 
af en anden klasse fra samme producent må kun være mulig, 
- enten hvis forskellen mellem de to køretøjers effekt er højst 10% 
- eller hvis mindst 75% af præstationsforskeI len skyldes mindst to 
af følgende komponenter: 
a) for totaktsmotorer, udstødnings- og indsugningssystem, Justering 
af udstødning, tændingskurve, cylinder/stempel, krumtapaksel, 
plejlstang og karburator 
-Vi-
to) for firetaktsmotor, topstykke, knastaksel (for indsugnings-
og/eller udstødningsventi 1er), cylinder/stempel, udstødnings- og 
indsugningssystem, krumtapaksel, plejlstang, karburator og 
elektronisk motorstyring. 
2.1.3 For alle køretøjer af klasse D, som er fremstillet af samme 
producent, er ombytte Iighed som defineret i punkt 2.1.1, litra a og 
b, forbudt, hvis mere end 75% af præstationsforskellen mellem de 
pågældende køretøjer skyldes en enkelt komponent, eller hvis 
maksimaleffekten på 74 kW overstiges. 
2.1.4 I spørgsmål om, om komponenter kan byttes om, påhviler det 
producenten at sørge for, at de ansvarlige myndigheder får sådanne 
oplysninger og eventuelt køretøjer til rådighed, at de kan 
kontrollere, at forskrifterne i dette punkt er opfyldt. 
2.2 Producenten skal erklære, at en motorcykels maksimale effekt ikke 
kan øges med mere end 10%, og at en knallerts maksimale hastighed 
ikke kan øges med mere end 5 km/h ved ændring af: 
tænding (fortænding etc.) eller brændstofti Iførsel. 
2.3 Motorcykel skal opfylde forskrifterne i punkt 2.3.1, 2.3.2 eller 
2.3.3. 
2.3.1 Der skal i indsugningskanalen være permanent fastgjort en bøsning. 
Hvis bøsningen er anbragt i indsugningsmanifolden, skal denne være 
fastgjort på motorblokken med selvdestruerende bolte eller bolte, 
som kun kan aftages med specialværktøj. 
Bøsningen skal have en hårdhed på mindst 60 Rc. I indsnævringen må 
den højst være 4 mm tyk. 
Ved forsøg på at fjerne eller ændre på bøsningen skal bøsningen og 
den del, den er fastgjort i, ødelægges, eller motoren skal blive ude 
af stand til at fungere, indtil den igen er sat i korrekt stand. 
På bøsningens overflade eller i nærheden heraf skal den være 
læseligt mærket med køretøjets klasse(r) som defineret i punkt 1.3. 
2.3.2 Hver indsugningsmanifold skal være fastgjort med selvdestruerende 
bolte eller bolte, som kun kan aftages med specialværktøj. I 
manifoldene skal der være en indsnævring, der er markeret på 
ydersiden, og på dette sted må manifolden højst have en godstykkelse 
på 4 mm, dog, hvis det består af et bøjeligt materiale som f.eks. 
gummi 5 mm. 
-n-
Ved forsøg på at ændre på manifoldens indsnævring skal manifolden 
ødelægges, eller motoren skal blive ude af stand ti I at fungere, 
indtil den igen er sat i korrekt stand. 
Manifolden skal være læseligt mærket med køretøjets klasse(r) som 
defineret i punkt 1.3. 
2.3.3 I den del af indsugningskanaI en, der befinder sig i topstykket, skal 
der være en indsnævring. I hele indsugningsportens længde må der 
ikke findes noget snævrere tværsnit (bortset fra vent i I sæderne). 
Ved forsøg på at ændre på indsugningskanalens indsnævring skal 
kanalen ødelægges, eller motoren skal blive ude af stand til at 
fungere, indtil den igen er sat i korrekt stand. 
Topstykket skal være læseligt mærket med køretøjets klasse som 
def ineret i punkt 1.3. 
2.3.4 Indsnævringen i ovenstående punkter har forskellige dimensioner for 
forskellige motorcykler. 
2.3.5 Producenten skal oplyse diameteren af indsnævringen og godtgøre over 
for den ansvarlige myndighed, at denne indsnævring er bestemmende 
for luftens passage, og at der ikke findes nogen anden indsnævring, 
der kan ændres på en sådan måde, at køretøjets præstationer øges med 
mere end 10%. 
2.4 Hvis luftfiltret fjernes, må det for en knallert ikke medføre en 
større forøgelse af den konstruktivt bestemte maksimale hastighed 
end 10%<1>. 
3. SÆRLIGE FORSKRIFTER 
3.1 Toppakning: Tykkelsen af en eventuel toppakning må efter montering 
ikke være større end 
1,3 mm for knallerter 
1,6 mm for motorcykler. 
(1) Fire år efter direktivets ikrafttrædelse fastslås den maksimale nominelle 
indsnævr ingsdiameter for de forskellige motorcykeltyper efter den i 
artikel ... omhandlede procedure på grundlag af de af producenten oplyste 
indsnævr ingsdiametre. 
3.2 Pakning mellem cylinder og krumtaphus (totaktsmotor): Tykkelsen af 
en eventuel pakning mellem cylinder og krumtaphus må ikke være 
større end 0,5 mm efter montering. 
3.3 Stempel (totaktsmotor): Stemplet må i topstillingen ikke dække for 
nogen del af indsugningsåbningen. For køretøjer med 
indsugningssystem med lamel vent i I(er) gælder denne forskift ikke for 
den del af overførselskanalen, der er fælles med 
i ndsugn i ngsåbn i ngen. 
3.4 På totaktsmotor må motorens effekt ikke kunne forøges ved at dreje 
stemplet 180*. 
3.5 Uagtet bestemmelserne i punkt 2.3 må der ikke forefindes kunstige 
hindringer for passagen i indsugning og udstødning. 
I denne forbindelse anses ventilstyr i en firetaktsmotor ikke for en 
kunst ig h indr ing. 
3.6 Dele af udstødningssystemet inden i lyddæmperen (lyddæmperne), som 
er bestemmende for udstødningsrørets effektive længde, skal være 
således fastgjort til lyddæmperen, at de ikke kan fjernes. 
3.7 Ved køretøjer af klasse A og B er enhver form for begrænsning 
(f.eks. mekanisk, elektrisk eller konstruktionsmæssig) af fuld 
belastning af motoren (f.eks. stop for gasspjæld eller gashåndtag) 
forbudt. Sådanne begrænsninger er tilladt på køretøjer af klasse C 
og D, hvis de kun kan ændres ved hjælp af metalskæreværktøj. 
3.8 Hvis et køretøj af klasse A er udstyret med elektrisk/elektronisk 
hastighedsbegrænsning, skal køretøjsproducenten fremlægge sådanne 
oplysninger og dokumentation for den tjeneste, der foretager 
prøvningen, at det godtgøres, at ændring eller udkobling af 
anordningerne eller af de elektriske tilslutninger ikke øger 
knallertens maksimale hastighed med mere end 5 km/h. 
Elektrisk/elektronisk system til afbrydelse og/eller kortslutning af 
tændingen er ikke tilladt, hvis det medfører en forøgelse af 
brændstofforbruget eller af emissionen af uforbrændte kulbrinter. 
Elektrisk/elektronisk system til ændring af tændingsforsti I I ingen 
skal være således konstrueret, at motorens effekt målt med systemet 
i funktion ikke adskiller sig mere end 10% fra den effekt, der måles 
med systemet udkoblet og tændingsforsti I I ingen indstillet til kørsel 
med størst mulig hastighed på vej. 
Kørsel med størst mulig hastighed på vej opnås ved en 
tændingsforsti I Iing på ± 5" i forhold til den værdi, der giver 
maksimal effekt. 
3.9 På motor med lamelventil skal denne være fastgjort med 
selvdestruerende bolte, således at basisdelen ikke kan benyttes 
igen, eller med bolte, som kun kan aftages med specialværktøj. 
4. FORSKRIFTER FOR IDENTIFIKATION AF ET KØRETØJS MOTORTYPE 
4.1 Mærkning af dele og komponenter 
4.1.1 De nedenfor opregnede dele og komponenter skal være holdbart og 
uudsletteligt mærket med det eller de kodenumre og symboler, som 
producenten af køretøjet eller af de pågældende dele eller 
komponenter benytter til identifikation af dem. Mærkningen kan have 
form af en etiket, forudsat at den vil være læselig ved normal brug, 
og at den ikke kan fjernes uden at blive ødelagt. 
I Normalt skal denne mærkning være synlig, uden at den pågældende del 
eller en anden køretøjsdel behøver at afmonteres. 
Hindrer karrosseriet eller en anden køretøjsdel, at mærkningen kan 
ses, skal køretøjsproducenten give de ansvarlige myndigheder 
anvisninger på, hvordan de pågældende karrosser i de le åbnes eller 
afmonteres. 
4.1.2 Bogstaver, tal og symboler skal være mindst 2,5 mm høje og let 
læselige. For mindstehøjden af mærkning på de i punkt 4.1.3.7 og 
4.1.3.8 beskrevne dele gælder dog bestemmelserne i kapitel 9 
t i I svarende. 
4.1.3 De i punkt 4.1.1 omhandlede dele og komponenter er følgende: 
4.1.3.1 Indsugnings lyddæmper (luftfilter) 
4.1.3.2 Karburator eller tilsvarende 
4.1.3.3 Indsugningsmanifold (hvis den ikke er udført i ét med karburator, ) 
cylinder eller krumtaphus) 
4.1.3.4 Cylinder 
4.1.3.5 Topstykke 
4.1.3.6 Krumtaphus 
4.1.3.7 Udstødningsrør (hvis adskilt fra lyddæmper) 
-m-
4.1.3.8 Lyddæmper 
4.1.3.9 Den drivende del af transmissionen (forreste kædehjul eller skive) 
4.1.3.10 Den drevne del af transmissionen (bageste kædehjul eller skive) 
4.1.3.11 Elektriske/elektroniske anordninger til styring af motoren (tænding, 
indsprøjtning, m.v.) og samtlige kredsløbskort hertil, hvis 
anordningen kan åbnes 
4.1.3.12 Indsnævring (bøsning eller lignende). 
4.2 Indgrebskontrolski It 
4.2.1 På hvert køretøj skal et skilt med mindstemålene 60 x 40 mm2 være 
fastgjort på varig og holdbar måde (eventuelt ved påklæbning, men i 
så fald således, at det ikke kan fjernes uden at blive ødelagt) på 
et let tilgængeligt sted. 
Herpå skal producenten anføre: 
4.2.1.1 Sit navn eller fabriksmærke 
4.2.1.2 Bogstavkoden for køretøjets klasse 
4.2.1.3 For den drivende og den drevne del af transmissionen antallet af 
tænder for kædehjuls vedkommende og diameteren i mm for skivers 
vedkommende 
4.2.1.4 Det eller de kodenumre eller symboler, der benyttes til 
identifikation af de dele og komponenter, der er mærket i 
overensstemmelse med punkt 4.1. 
4.2.2 Bogstaver, tal og symboler skal være mindst 2,5 mm høje og let 
læselige. I figur 1 er der vist en skematisk tegning af, hvilke dele 
og komponenter der svarer til hvilke kodenumre eller symboler. 
4.2.3 Hvis komponenter, der er godkendt til samme køretøj efter 
forskrifterne i dette kapitel, er varianter af de komponenter, der 
er opregnet i punkt 4.1.3, og sælges af køretøjsproducenten, skal 
disse andre varianters kodenumre eller symboler fremgå enten af 
kontrolskiltet eller af en selvklæbende etiket (som skal være 
læselig ved normal brug, og som ikke må kunne fjernes uden at blive 
ødelagt), som skal leveres sammen med komponenten til anbringelse 
ved siden af kontrolskiltet. 
4.2.4 Hvis komponenter, der er godkendt til samme køretøj efter 
forskrifterne i dette kapitel, er varianter af de komponenter, der 
er opregnet i punkt 4.1.3, og sælges af en anden producent end 
køretøjsproducenten, skal disse andre varianters kodenumre eller 
symboler fremgå af en selvklæbende etiket (som skal være læselig ved 
normal brug, og som ikke må kunne fjernes uden at blive ødelagt), 
som skal leveres sammen med komponenten til anbringelse ved siden af 
kontrolsk i Itet. 
F iflUf 1 
FABRIKSMÆRKE 
KØRETØJETS KLASSE 
-TO/ -
TILLÆG 1 
OPLYSNINGSSKEMA 
VEDRØRENDE FORANSTALTNINGER MOD ULOVLIGE INDGREB PA 
EN TYPE KNALLERT ELLER MOTORCYKEL 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives 
samtidig med ansøgningen om standardtypegodkendelse af køretøjet) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren) 
Ansøgning om typegodkendelse af en knallerttype for så vidt angår 
foranstaltninger mod ulovlige indgreb skal ledsages af de oplysninger, der er 
nævnt i bilag II til Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992, 
- afsnit A, punkt 
0.1 
0.2 
0.4 til 0.6 
3.2.1 .1 ti I 3.2.1.3 
3.2.1.5 
3.2.4.1 ti I 3.2.4.1.3 
el ler 
3.2.4.2 ti I 3.2.4.2.3.2 
el ler 
3.2.4.3 ti I 3.2.4.3.2.2 
3.2.9 og 3.2.9.1 
4 til 4.5 
TILLÆG 2 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR FORANSTALTNINGER MOD ULOVLIGE INDGREB 
PA EN TYPE KNALLERT ELLER MOTORCYKEL 
Myndighed 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkende I se nr Udv i de I se nr 
1. Køretøjets fabrikat eller handelsbetegnelse: 
2. Køretøjets type: 
3. Producentens navn og adresse : 
4. Navn og adresse på producentens eventuelle repræsentant: 
5. Køretøj fremstillet til prøvning den: 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet(*) ... 
7. Sted: 
8. Dato: 
9. Underskrift: 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
-"?«-
KAPITEL 8 
ELEKTROMAGNETISK KOMPATIBILITET 
FOR TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
BILAGSFORTEGNELSE 
BILAG I KRAV TIL KØRETØJERNE 
BILAG II METODE TIL MALING AF ELEKTROMAGNETISK BREDBANDSSTRALING FRA 
KØRETØJER 
BILAG III METODE TIL MALING AF ELEKTROMAGNETISK SMALBANDSSTRALING FRA 
KØRETØJER 
BILAG IV METODE TIL KONTROL AF KØRETØJERS ELEKTROMAGNETISKE IMMUN ITITET 
BILAG V METODE TIL MALING AF ELEKTROMAGNETISK BREDBANDSSTRALING FRA 
SEPARATE TEKNISKE ELEKTRONS IEK/ELEKTRISKE ENHEDER 
BILAG VI METODE TIL MALING AF ELEKTROMAGNETISK SMALBANDSSTRALING FRA SEPARAT 
TEKNISK ELEKTRONISK/ELEKTRISK ENHED 
BILAG VII METODER TIL KONTROL AF SEPARATE TEKNISKE ELEKTRONISKE/ELEKTRISKE 
ENHEDERS ELEKTROMAGNETISKE IMMUNITET 
BILAG VIII MODEL FOR OPLYSNINGSSKEMA (TILLÆG 1) OG TYPEGODKENDELSESATTEST 
(TILLÆG 2) 
BILAG IX MODEL FOR OPLYSNINGSSKEMA (TILLÆG 1) OG TYPEGODKENDELSESATTEST 
(TILLÆG 2) FOR EN TYPE SEPARAT TEKNISK ENHED 
BILAG I 
KRAV TIL KØRETØJERNE 
1. DEFINITIONER 
I dette kapitel forstås ved: 
1.1 "Elektromagnetisk kompatibilitet" 
Et køretøjs eller et elektronisk/elektrisk systems evne ti I at 
fungere tilfredsstillende i sine elektromagnetiske omgivelser uden 
at påføre disse omgivelser uacceptable elektromagnetiske 
forstyrrelser. 
1.2 "Elektromagnetisk forstyrrelse" 
Ethvert elektromagnetisk fænomen, som kan nedsætte et køretøjs 
eller et elektronisk/elektrisk systems funktionsevne. 
Elektromagnetisk støj, uønskede signaler eller enhver ændring af 
selve forplantningsmediet betragtes som elektromagnetiske 
forstyrrelser. 
1.3 "Elektromagnetisk immunitet" 
Et køretøjs eller et elektronisk/elektrisk systems evne til at 
arbejde i nærvær af nærmere angivne elektromagnetiske forstyrrelser 
uden nedsættelse af funktionsevnen. 
1.4 "Elektromagnetiske omgivelser" 
Samtlige elektromagnetiske fænomener, som er ti I stede i en given 
situât ion. 
1.5 "Referencegrænse" 
Det niveau, som både typegodkendelse af et køretøj og kontrol af 
produktionens overensstemmelse refererer til. 
1.6 "Referenceantenne" 
En halvbølgedipol med udlignet resonans afstemt efter den målte 
frekvens. 
1.7 "Bredbåndsemission" 
Emission med båndbredde større end en given modtagers eller et 
givet måleapparats. \ 
- srf-. -
1.8 SmaIbândsemission" 
Emission med båndbredde mindre end en given modtagers eller et 
givet måleapparats. 
1.9 "Separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed" 
Elektronisk og/eller elektrisk komponent eller enhed af 
komponenter, herunder alle tilhørende elektriske forbindelser og 
kabler, som er beregnet til montering i et køretøj for at udfylde 
en eller flere nærmere angivne funktioner. 
1.10 "Prøvning af separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed" 
Prøve udført på en eller flere givne separate tekniske 
elektroniske/elektriske enheder. 
1.11 "Køretøjstype for så vidt angår elektromagnetisk kompatibilitet" 
Køretøjer, som ikke afviger væsentligt fra hinanden på bl.a. 
følgende punkter : 
1.11.1 arrangement af elektroniske og/eller elektriske komponenter, 
1.11.2 motorens omfang, placering og ydre form samt placeringen af 
eventuelle højspændingskabler, 
1.11.3 materialer anvendt til køretøjets stel og karrosseri (f.eks. stel 
eller karrosseri af glasfiber, aluminium eller stål) 
1.12 "Type separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed for så vidt angår 
elektromagnetisk kompatibilitet" 
Separate tekniske elektroniske/elektriske enheder, som ikke afviger 
fra hinanden på væsentlige punkter, såsom: 
1.12.1 den funktion, som den pågældende enhed udfylder; 
1.12.2 arrangement af elektroniske og/eller elektriske komponenter. 
1.13 "Direkte styring af køretøjet" 
Styring af køretøjet ved, at føreren direkte påvirker styreapparat, 
bremser og gashåndtag/speeder. 
2. ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE 
2.1 Ansøgning om typegodkendelse af et køretøj for så vidt angår 
elektromagnetisk kompatibilitet skal, ud over de i bilag VIII, 
tillæg 1, krævede oplysninger, indeholde følgende: 
- -?r-/ 
2.1.1 En fortegnelse over samtlige specifikke kombinationer af 
elektroniske/elektriske systemer eller separate tekniske 
elektroniske/elektriske enheder, samt hvilken køretøjstype og 
hvilke versioner og varianter heraf der søges typegodkendt. 
Elektroniske/elektriske systemer og separate tekniske elektroniske 
elektriske enheder betegnes som specifikke, hvis de kan afgive 
nævneværdig bred- eller smalbåndsstråling, og/eller påvirke 
førerens direkte styring af køretøjet (Jf. punkt 5.4.2.2). 
2.1.2 En separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed, som ved den 
pågældende kompatibiIitetsprøve er repræsentativ for de forskellige 
kombinationer af elektriske/elektroniske systemer, som er beregnet 
t i I ser ieprodukt ion. 
2.2 Ansøgning om typegodkendelse af en separat teknisk enhed for så 
vidt angår elektromagnetisk kompatibilitet skal, ud over de i bilag 
IX, tillæg 1, krævede oplysninger, indeholde følgende: 
2.2.1 dokumentation af systemets tekniske specifikationer 
2.2.2 en separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed, der er 
repræsentativ for typen. 
Den ansvarlige myndighed kan om nødvendigt forlange endnu et 
eksemplar. 
3. MÆRKNING 
3.1 Med undtagelse af alle andre kabler end tændingskabler skal alle 
separate tekniske elektroniske/elektriske enheder være forsynet 
med: 
3.1.1 mærke eller navn på fabrikanten af enhederne og disses komponenter; 
3.1.2 handelsbetegnelse 
3.2 Denne mærkning skal være uudslettelig og let synlig. 
4. TYPEGODKENDELSE AF ET KØRETØJ 
4.1 Er det afprøvede køretøj i overensstemmelse med forskrifterne i 
dette kapitel, meddeles typegodkendelse, som er gyldig for alle de 
kombinationer, der er nævnt i fortegnelsen i punkt 2.1.1. 
4.2 Dog kan den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for 
typegodkende Isesprøvningen, se bort fra den i punkt 5.4 omhandlede 
immunitetsprøve for køretøjer, der er udstyret med elektriske eller 
elektroniske anordninger, hvis eventuelle svigt ikke forringer 
sikkerheden ved bremsning, lys- og lydsignaler eller direkte 
styring af køretøjet. En sådan undtagelse skal udtrykkelig være 
nævnt i prøverapporten med begrundelse. 
4.3 Typegodkendelse af køretøjet 
For typegodkendelse af et køretøj foreligger der følgende 
muligheder: 
- Vi> 
4.3.1 Typegodkendelse af et komplet anlæg på køretøjet. 
Der kan direkte meddeles typegodkendelse af et komplet anlæg på 
køretøjet, hvis resultatet af prøvningen efter punkt 5 ligger inden 
for grænserne heri. Vælger køretøjsfabrikanten denne mulighed, 
kræves der ingen prøvning af den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed. 
4.3.2 Typegodkendelse af en køretøjstype på grundlag af uafhængig 
prøvning af separate tekniske elektroniske/elektriske enheder. 
Køretøjsfabrikanten kan opnå typegodkendelse af køretøjet, hvis han 
over for den ansvarlige myndighed kan godtgøre, at al le relevante 
separate tekniske elektroniske/elektriske enheder (jf. punkt 2.1.1) 
hver for sig har opnået typegodkendelse efter forskrifterne i dette 
kapitel, og at de er monteret som foreskrevet heri. 
4.4 Typegodkendelse af en separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed 
Der kan meddeles typegodkendelse af en separat teknisk 
elektronisk/elektrisk enhed, hvis resultatet af prøvningen efter 
punkt 5 ligger inden for grænserne heri. Typegodkendelsen kan efter 
fabrikantens ønske blive gyldig for montering i alle køretøjstyper 
eller en bestemt type. 
5. KRAV 
5.1 Aimindelige krav 
Køretøjer og separate tekniske elektroniske/elektriske enheder skal 
være således konstrueret og udført, at de ved normal anvendelse 
opfylder de i dette kapitel stillede krav 
5.2 Krav til bredbåndsstråling fra køretøjerne. 
5.2.1 Målemetode 
Den elektromagnetiske stråling, som den undersøgte køretøjstype 
frembringer, måles efter metoden i bilag II. 
5.2.2 Referencegrænser for bredbåndsstråling fra køretøjet 
5.2.2.1 Ved måling efter metoden i bilag II og med en afstand mellem 
køretøj og antenne på 10,0 ± 0,2 m er strålingsreferencegrænsen 34 
dB (AtV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 34-45 dB (/-tV/m) i 
frekvensbåndet 75-400 MHz. Som anført i tillæg 1 stiger grænsen 
logaritmisk for frekvenser over 75 MHz. I frekvensbåndet 400-1000 
MHz er grænsen konstant 45 dB ^iV/m. 
- loi 
5.2.2.2 Ved måling efter metoden i bilag II og med en afstand mellem 
køretøj og antenne på 3,0 ± 0,05 m er strå Iingsreferencegrænsen 44 
dB (/uV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 44-55 dB (/aV/m) i 
frekvensbåndet 75-400 MHz. Som anført i tillæg 2 stiger grænsen 
logaritmisk for frekvenser over 75 MHz. I frekvensbåndet 400-1000 
MHz er grænsen konstant 55 dB (fiV/m). 
5.2.2.3 For den undersøgte køretøjstype skal de målte værdier, angivet i dB 
(/iV/m), være mindst 2,0 dB under referencegrænsen. 
5.3 Krav til smalbåndsstråling fra køretøjerne. 
5.3.1 Målemetode 
Den elektromagnetiske stråling, som det undersøgte køretøj 
frembringer, måles efter metoden i bilag III. 
5.3.2 Referencegrænser for smalbåndsstråling fra køretøjet 
5.3.2.1 Ved måling efter metoden i bilag I I I og med en afstand mellem 
køretøj og antenne på 10,0 ± 0,2 m er strålingsreferencegrænsen 24 
dB (/zV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 24-35 dB (fiV/m) i 
frekvensbåndet 75-400 MHz. Som anført i tillæg 3 stiger grænsen 
logaritmisk for frekvenser over 75 MHz. I frekvensbåndet 400-1000 
MHz er grænsen konstant 35 dB (/uV/m). 
5.3.2.2 Ved måling efter metoden i bilag I I I og med en afstand mellem 
køretøj og antenne på 3,0 ± 0,05 m er strålingsreferencegrænsen 34 
dB (/xV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 34-45 dB (AiV/m) i 
frekvensbåndet 75-400 MHz. Som anført i tillæg 4 stiger grænsen 
logaritmisk for frekvenser over 75 MHz. I frekvensbåndet 400-1000 
MHz er grænsen konstant 45 dB (/aV/m). 
5.3.2.3 For den undersøgte køretøjstype skal de målte værdier, angivet i dB 
(/LtV/m), være mindst 2,0 dB under referencegrænsen. 
5.4 Krav til køretøjets immunitet over for elektromagnetisk stråling 
5.4.1 Målemetode 
Køretøjstypens elektromagnetiske immunitet prøves efter metoden i 
bilag IV. 
- SfO 
5.4.2 Referencegrænser for køretøjets immunitet 
5.4.2.1 Ved måling efter metoden i bilag IV er referencegrænsen for 
feltstyrken 20 V/m effektiv i frekvensbåndet 20-1000 MHz. 
5.4.2.2 Det for køretøjstypen repræsentative prøveeksemplar må ikke udvise 
nogen forringelse af den direkte styring af køretøjet, som vil 
kunne bemærkes af føreren eller af nogen anden trafikant, når 
køretøjet befinder sig i den i bilag IV, punkt 4, specificerede 
tilstand og udsættes for en feltstyrke, som udtrykt i V/m er 25% 
over referencegrænsen. 
5.5 Krav til bredbåndsstråling fra separate tekniske 
elektroniske/elektriske enheder. 
5.5.1 Målemetode 
Den elektromagnetiske stråling, som den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed, der undersøges, frembringer, måles 
efter metoden i bilag V. 
5.5.2 Referencegrænser for bredbåndsstråling fra separat teknisk 
elektronisk/elektrisk enhed. 
5.5.2.1 Ved måling efter metoden i bilag V er strålingsreferencegrænsen 64-
54 dB (/uV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, idet grænsen falder 
logaritmisk, og 54-65 dB (/xV/m) i frekvensbåndet 75-400 MHz, idet 
grænsen stiger logaritmisk, som anført i tillæg 5. I frekvensbåndet 
400-1000 MHz, er grænsen konstant 65 dB (piV/m). 
5.5.2.2 For den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed, der 
undersøges, skal de målte værdier, angivet i dB (/^cV/m), være mindst 
2,0 dB under referencegrænsen. 
5.6 Krav til smalbåndsstråling fra separate tekniske 
elektroniske/elektriske enheder. 
5.6.1 Målemetode 
Den elektromagnetiske stråling, som den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed, der undersøges, frembringer, måles 
efter metoden i bilag VI. 
- S' 
5.6.2 Referencegrænser for smalbåndsstråling fra separat teknisk 
elektronisk/elektrisk enhed. 
5.6.2.1 Ved måling efter metoden i bilag VI er strålingsreferencegrænsen 
54-44 dB (ftV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, idet grænsen falder 
logaritmisk, og 44-55 db (/uV/m) i frekvensbåndet 75-400 MHz, idet 
grænsen stiger logaritmisk, som anført i tillæg 6. I frekvensbåndet 
400-1000 MHz er grænsen konstant 55 dB (/zV/m). 
5.6.2.2 For den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed, der 
undersøges, skal de målte værdier, angivet i dB (/xV/m) være mindst 
2,0 dB under referencegrænsen. 
5.7 Krav til den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds 
elektromagnetiske immunitet. 
5.7.1 Målemetode 
Den til prøvning indsendte separate tekniske 
elektroniske/elektriske enheds elektromagnetiske immunitet prøves 
efter metoden i bilag VII. 
5.7.2 Referencegrænser for den separate tekniske elektroniske/elektriske 
enheds immunitet. 
5.7.2.1 Ved måling efter metoden i bilag VII er referenceniveauet 10 V/m, 
hvis der benyttes stripline-metoden, 50 V/m, hvis der benyttes TEM-
cellemetoden, 40 mA, hvis der benyttes strømindkoblingsmetoden, og 
20 V/m, hvis der benyttes fritfeltmetoden. 
5.7.2.2 Det for den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed 
repræsentative prøveeksemplar må ikke udvise nogen fejlfunktion, 
som vil kunne forårsage nogen forringelse af den direkte styring af 
køretøjet, som vil kunne bemærkes af føreren eller af nogen anden 
trafikant, når køretøjet befinder sig i den I bilag IV, punkt 4, 
specificerede tilstand og udsættes for en feltstyrke eller en 
strømstyrke, som udtrykt i passende lineære enheder er 25% over 
referencegrænsen. 
6. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE 
6.1 Ved overensstemmelseskontrol af et seriefremstillet køretøj anses 
produktionen for at være i overensstemmelse med dette kapitels krav 
med hensyn til emission af bredbånds- og smalbåndsstråling, hvis de 
målte værdier ikke er mere end 2 dB over referencegrænserne i 
henholdvis punkt 5.2.2.1 eller 5.2.2.2 og 5.3.2.1 eller 5.3.2.2. 
~ZI7 
6.2 Hvis mindst en af måleværdierne for det af serieproduktionen 
udtagne køretøj overstiger de i henholdsvis punkt 5.2.2.1 eller 
5.2.2.2 og 5.3.2.1 eller 5.3.2.2 foreskrevne referencegrænser med 
mere end 2 dB, kan fabrikanten forlange, at de nævnte målinger 
udføres på en af serieproduktionen udtaget stikprøve på mindst seks 
køretøjer. Hvis der af praktiske grunde er færre end seks køretøjer 
til rådighed for udførelse af disse prøver, skal hvert yderligere 
køretøj overholde de i henholdsvis punkt 5.2.2.1 eller 5.2.2.2 og 
5.3.2.1 eller 5.3.2.2 anførte referencegrænser. 
6.3 Ved overensstemmelseskontrol af et seriefremstillet køretøj anses 
produktionen for at være i overensstemmelse med dette kapitels 
krav, med hensyn til immunitet over for elektromagnetisk stråling, 
hvis der ikke sker en sådan forringelse af den direkte styring af 
køretøjet, at den vil kunne bemærkes af føreren eller af nogen 
anden trafikant, når køretøjet befinder sig i den i bilag IV, punkt 
4, specificerede tilstand og udsættes for en feltstyrke, som 
udtrykt i V/m, er højst 80% af de i punkt 5.4.2.1 anførte 
referencegrænser. 
6.4 Opfylder det af serieproduktionen udtagne køretøj ikke kravene i 
punkt 6.3, kan fabrikanten forlange, at der foretages andre 
målinger på en stikprøve på mindst seks køretøjer, der udtages af 
serieproduktionen. Hvis der af praktiske grunde er færre end seks 
køretøjer til rådighed for udførelse af disse prøver, skal hvert 
yderligere køretøj overholde de i punkt 5.4.2.1 anførte 
referencegrænser. 
6.5 Ved overensstemmelseskontrol af en seriefremstillet separat teknisk 
elektronisk/elektrisk enhed anses produktionen for at være i 
overensstemmelse med dette kapitels krav med hensyn til emission af 
bredbånds- og smalbåndsstråling, hvis de målte værdier ikke er mere 
end 2 dB over referencegrænserne i henholdsvis punkt 5.5.2.1 og 
5.6.2.1. 
6.6 Hvis mindst en af måleværdierne for den af serieproduktionen 
udtagne separate tekniske elektroniske/elektriske enhed overstiger 
de i punkt 5.5.2.1 og 5.6.2.1 foreskrevne referencegrænser med mere 
end 2 dB, kan fabrikanten forlange, at de nævnte målinger udføres 
på en af serieproduktionen udtaget stikprøve på mindst seks 
separate tekniske elektroniske/elektriske enheder. Hvis der af 
praktiske grunde er færre end seks separate tekniske 
elektroniske/elektriske enheder til rådighed for udførelse af disse 
prøver, skal hver yderligere separat teknisk elektronisk/elektrisk 
enhed overholde de i punkt 5.6.2.1 og 5.6.2.1 anførte 
referencegrænser. 
— s/ S 
6.7 Ved overensstemmelseskontrol af en seriefremstillet separat teknisk 
elektronisk/elektrisk enhed anses produktionen for at være i 
overensstemmelse med dette kapitels krav med hensyn til immunitet 
over for elektromagnetisk stråling, hvis den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed ikke udviser nogen fejIkunktion, som 
vil kunne forårsage nogen forringelse af den direkte styring af 
køretøjet, som vil kunne bemærkes af føreren eller af nogen anden 
trafikant, når køretøjet befinder sig i den i bilag IV, punkt 4, 
specificerede tilstand og udsættes for en feltstyrke eller en 
strømstyrke på højst 80% af de i punkt 5.7.2.1 anførte 
referencegrænser. 
6.8 Opfylder de af serieproduktionen udtagne separate tekniske 
elektroniske/elektriske enheder ikke kravene i punkt 6.7, kan 
fabrikanten forlange, at de nævnte målinger udføres på en stikprøve 
på mindst seks separate tekniske elektroniske/elektriske enheder, 
der udtages af serieproduktionen. Hvis der af praktiske grunde er 
færre end seks separate tekniske elektroniske/elektriske enheder 
til rådighed for udførelse af disse prøver, skal hver yderligere 
separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed overholde de i punkt 
5.7.2.1 anførte referencegrænser. 
7. UNDTAGELSER 
7.1 Køretøjer med kompressionstænding skal anses for at være i 
overensstemmelse med kravene i punkt 5.2.2. 
7.2 Et køretøj eller en separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed, 
der ikke omfatter en elektronisk oscillator med arbejdsfrekvens 
over 9 kHz, skal anses for at være i overensstemmelse med kravene i 
bi lag III, punkt 5.3.2. 
7.3 Køretøjer, der ikke er udstyret med nogen følsomme elektroniske 
anordninger, fritages for prøvning efter bilag IV. 
7.4 immunitetsprøvning af separate tekniske elektroniske/elektriske 
enheder, der ikke anses for væsentlige for den direkte styring af 
køretøjet, er ikke obligatorisk. 
s/4 
Båndbredde 
120 KHz 
KVAS ISPI DS 
Båndbredde 
120 KHJL 
dB 
iOiV/m) BILAG I 
TILLÆG 1 
Grænse L [db(ttV/m)] som funktion af frekvensen f (MHz) 
30-75 
MHz 
L = 34 75 - 403 
MHz 
L= 34 + 15,13 log (f/75) 
Lineær, når dB afsættes 
mod logaritmen til frekvensen 400-1000 
MHz 
L = 45 
450 600 750 900 
FREKVENS, MHz - LOGARITMISK SKALA 
Se punkt 5.2.2.1 
- v< -
BILAG I 
TILLÆG 2 
Båndbredde 
120 KHz 
KVAS ISPI DS 
Båndbredde 
120 KHz 
dB 
(jiV/m) Grænse L [db(/zV/m)] som funktion af frekvensen f (MHz) 
30-75 
MHz 
L = 4-4 75-400 
MHz 
L = 444 15,13 log (1775) 400- 1OO0 
MHz 
L = 55 
Lineær, når dB afsættes 
mod logaritmen til frekvensen 
Hf ??+ 4 50 600 750 900 
FREKVENS, MHz - LOGARITMISK SKALA 
Se punkt 5.2.2.2 
~Xfo-
BILAG I 
TILLÆG 3 
Båndbredde 
120 KHz Grænse L [db(pV/m)] som funktion af frekvensen f (MHz) 
30-75 
MHz 
L = 24 75-400 
MHz 400- 1000 
h<Hz 
L = 24 + 15,13 log (f/75) L=35 
MIDDEL­
VÆRDI 
Båndbredde 
120 KHz 
dB 
(uV/m) Lineær, når dB afsættes 
mod logaritmen til frekvensen 
4 50 600 750 900 
FREKVENS, MHz - LOGARITMISK SKALA 
Se punkt 5.3.2.1 
-li? -
BILAG I 
TILLÆG 4 
Båndbredde 
120 KHz 
MIDDEL­
VÆRDI 
Båndbredde 
120 KHz 
dB 
(JiV/m) Grænse L [db(MV/m)l som funktion af frekvensen f (MHz) 
30-75 
MHz 
L = 34 75-400 
MHz 
L = 34 + 15,13 log (f/75) 400- 1OO0 
MHz 
L = 45 
Lineær, når dB afsættes 
mod logaritmen til frekvensen 
1 * ? JT" 
4 50 600 750 900 
FREKVENS, MHz - LOGARITMISK SKALA 
Se punkt 5.3.2.2 
-1/U-
BILAG I 
TILLÆG 5 
Båndbredde 
120 KHz 
KVAS I SPIDS 
Båndbredde 
120 kHz 
dB 
(uV/m) 
65 -> 
60 4 
» Grænse L [db(/uV/m)] som funktion af frekvensen f (MHz) 
30-75 
MHz 
L = 64-25.13 
log (f/30) 75-400 
MHz 
L = 64 - 15,13 log (f/7 5) 400- 1000 
MHz 
= 65 
Lineær, når dB afsættes 
mod logaritmen til frekvensen 
450 600 750 900 
90 
ENKELTFREKVENSER 
400 1000' 
FREKVENS, MHz - LOGARITMISK SKALA 
Se punkt 5.5.2.1 
-^ 
BILAG I 
TILLÆG 6 
Båndbredde Grænse L [db(/zV/m)] som funktion af frekvensen f (MHz) 
30-75 
MHz 75-400 
MHz 400-1000 
MHz 
120 KHz L = 54-25.13 
log (f/30) L = 44 < 15,13 log (f/75) 1 = 55 
MIDDEL­
VÆRDI 
Båndbredde 
120 kHz 
dB 
Oi V/m) Lineær, når dB afsættes 
mod logaritmen til frekvensen 
450 600 750 900 
FREKVENS, MHz - LOGARITMISK SKALA 
Se punkt 5.6.2.1 
- Ytr -
BILAG II 
METODE TIL MALING AF ELEKTROMAGNETISK BREDBANDSSTRALING 
FRA KØRETØJER 
1. ALMINDELIGE FORHOLD 
1.1 Måleapparatur 
Mileapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. 
udgave, fra den internationale specialkomité på radiostøjområdet 
(CISPR). 
Til måling af elektromagnetisk bredbåndsstråling benyttes der en 
kvas i spi dsdetektor. 
1.2 Prøvemetode 
Prøven er beregnet til måling af bredbåndsemission fra 
gnist tænd ingssystemer og elektromotorer i kontinuerligt drevne 
systemer (f.eks. traktionsmotor, motorer i varme- og 
afdugningsanlæg og brændstofpumper). 
Fabrikanten og den tekniske tjeneste aftaler indbyrdes en afstand 
fra referenceantennen til køretøjet på 10 eller 3 meter. I begge 
tilfælde skal forskrifterne i punkt 3 være opfyldt. 
2. MALERESULTATER 
Måleresultaterne udtrykkes i dB (/*V/m) for båndbredder på 120 kHz. 
Afviger måleapparatets faktiske båndbredde B (i kHz) lidt fra 120 
kHz, henføres de aflæste værdier i /uV/m ti I en båndbredde på 120 
kHz ved addition af værdien af 20 log (120/B); B skal være mindre 
end 120 kHz. 
3. PRØVNINGSBETINGELSER 
3.1 Målepladsen skal være vandret og uden forhindringer, og skal være 
fri for overflader med elektromagnetisk refleksion inden for en 
cirkel med radius mindst 30 m, målt fra et punkt midt mellem 
køretøjet og antennen (se fig. 1 i tillæg 1). I stedet kan som 
måleplads benyttes et område, som opfylder de i tillæg 1, fig. 2, 
anførte betingelser. 
3.2 Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori 
måleapparaturet er placeret, skal være anbragt på målepladsen inden 
for det i tillæg 1, fig. 1, angivne område. Hvis målepladsen 
opfylder de i tillæg 1, fig. 2, anførte betingelser, skal 
måleapparaturet være placeret uden for det i denne figur angivne 
område. 
-1?/ 
3.3 Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres, 
at der er korrelation mellem dette anlæg og en åben må I ep lads i 
henseende til elektromagnetisk strålings udbredelse og absorption. 
Sådanne anlæg er ikke underkastet dimensionskravene i tillæg 1, 
fig. 1 og 2, bortset fra bestemmelsen om køretøjets afstand til 
antennen og dennes højde. 
3.4 For at sikre, at der ikke er støj eller fremmede signaler af en 
styrke, som kan påvirke målingerne, skal baggrundsstrålingen måles 
før og efter selve prøvningen. Det skal sikres, at ingen emission 
fra køretøjet kan påvirke målingerne nævneværdigt (f.eks. ved, at 
køretøjets tændingsnøgle tages ud eller batteriet afbrydes, når 
køretøjet er fjernet fra målepladsen). Ved begge målinger skal støj 
eller fremmodsignaI er være mindst 10 dB under de i henholdsvis 
punkt 5.2.2.1 og 5.2.2.2 i bilag I anførte grænser, bortset fra 
tilladte smalbåndsudsendelser. 
4. 
4.1 KØRETØJETS TILSTAND UNDER PRØVNINGEN 
Motor 
Motoren skal have normal driftstemperatur, og en eventuel gearkasse 
skal være i frigear. Kan dette af praktiske grunde ikke lade sig 
gøre, skal fabrikanten og den tekniske tjeneste i fællesskab finde 
frem til alternative løsninger. Man skal sikre sig, at 
gearskiftemekanismen ikke influerer på den elektromagnetiske 
stråling fra køretøjet. Ved hver måling skal motoren bringes ti I at 
gå på følgende måde: 
Motortype Målemetode 
Gnisttænding Kvas i sp i dsmåI i ng 
EncyI indret 2500 o/min ±10% 
FlercyI indret 1500 o/min ± 10% 
Elektromotor 3/4 af omdrejningstallet 
ved maksimal effekt 
(angivet af fabrikanten) 
4.2 Udstyr, som betjenes af føreren 
Det af føreren betjente udstyr er baseret på kontinuerlig drift 
(inkl. komponenter som blæsermotorer for varme- og 
luftkonditioneringsanlæg, men ekskl. motorer for sædeindsti 11ing og 
rudevasker) og skal være i drift således, at det optager maksimal 
strømstyrke. 
- s?/ 
4.3 Prøven må ikke finde sted i regnvejr, og der skal forudgående være 
en tørvejrsperiode på mindst ti minutter. 
4.4 Føreren skal sidde i førersædet, såfremt det efter den tekniske 
tjenestes skøn udgør den mest ugunstige situation. 
5. TYPE, PLACERING OG RETNING AF ANTENNEN 
5.1 Antennetype 
Der kan benyttes en lineært polariseret antenne af vilkårlig type, 
forudsat at denne kan normaliseres med en referenceantenne. 
5.2 Måleafstand og -højde 
5.2.1 Målehøjde 
5.2.1.1 Prøve i 10 m afstand 
Antennens fasemidtpunkt skal være 3,00 ± 0,05 m over det plan, 
hvorpå køretøjet er anbragt. 
5.2.1.2 Prøve i 3 m afstand 
Antennens fasemidtpunkt skal være 1,80 ± 0,05 m over det plan, 
hvorpå køretøjet er anbragt. 
5.2.1.3 Ingen af antennens indstrålende dele må befinde sig mindre end 0,25 
m fra det plan, hvorpå køretøjet er anbragt. 
5.2.2 Måleafstand 
5.2.2.1 Prøve i 10 m afstand 
Den vandrette afstand fra antennens fasemidtpunkt til køretøjets 
ydre overflade skal være 10,0 ± 0,2 m. 
5.2.2.2 Prøve i 3 m afstand 
Den vandrette afstand fra antennens fasemidtpunkt til køretøjets 
ydre overflade skal være 3,0 ± 0,05 m. 
5.2.2.3 Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk 
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens indstrålende dele ikke 
befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der 
absorberer radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det 
pågældende anlægs væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende 
materiale mellem modtageantennen og det undersøgte køretøj. 
5.3 Antennens placering i forhold til køretøjet 
Antennen skal placeres på først den ene, derefter den anden side af 
køretøjet, parallelt med køretøjets midterplan i længderetningen og 
ud for motorens midtpunkt (jf. tillæg 1, fig. 3). 
- Yri -
5.4 Antennens retning 
Der måles i hvert målepunkt, først med antennen i lodret, dernæst i 
vandret polarisation. (Jf. tillæg 1, fig.3). 
5.5 Mål inger 
Den største af de fire måleværdier fra punkt 5.3 og 5.4 for hver 
frekvens betragtes som den karakteristiske værdi for den pågældende 
frekvens. 
6. 
6.1 FREKVENSER 
Målinger 
Måling sker i frekvensområdet 30 ti I 1000 MHz. Et køretøj anses for 
at være i overensstemmelse med de fastsatte grænser i hele 
frekvensområdet, hvis det overholder de fastsatte grænser ved 
følgende elleve frekvenser: 45, 65, 90, 150, 180, 220, 300, 450, 
600, 750 og 900 MHz. 
Hvis grænsen overskrides under prøvningen, skal det kontrolleres, 
at denne overskridelse skyldes køretøjet og ikke stråling fra 
omgivelserne. 
6.2 Tolerancer 
Enkeltfrekvens Tolerance 
45, 65, 90, 150, 180 ±5 
og 220 
300, 450, 600, 750 ± 20 
og 900 
Tolerancerne på ovennævnte frekvenser har til formål at undgå 
interferens med udsendelser på eller nær de nominelle frekvenser 
under mål ingen. 
- s?o -
BI LAG II 
TILLÆG 1 
FIGUR 1 
MALEPLADS 
Vandret plads, fri for elektromagnetisk refleksion 
Se: CISPR 12, 2. udgave 
radius mindst 30 m 
, KØRETØJ 
Î Centrum for den cirkelformedejmåleplads med 
radius 30 m, midt mellem køretøjet og 
to m antennen ' 
Antenne 
radius mindst 15 m 
\ Tilladt placering af måleapparatur 
VCeller af kabine eller køretøj) ..*"' 
-1?<~ 
BILAG I I 
TILLÆG 1 
FIGUR 2 
MALEPLADS 
Vandret plads, fri for elektromagnetisk refleksion 
Området begrænses af en ellipse 
Se: CISPR 12, 2. udgave 
- s?6 -
BI LAG II 
TILLÆG 1 
FIGUR 3 
ANTENNENS PLACERING I FORHOLD TIL KØRETØJET 
L«_ 10.0 iO;«n . 
• (3.00 ± 0.05 m) 
3.00 i 0.05 m 
(1.80 i 0.05 m) 
\±L 
Vandret perspektiv 
Dipolantenne placeret for måling af lodrette strålingskomponenter. 
KØRETØJ 
_l 
10.0 to;«n 
(3.00 ± 0.05 m) MOTOR motorens midtpunkt 
lodret perspektiv 
Dipolantenne placeret for måling af vandrette strålingskomponenter. 
Se -/ -
BILAG III 
METODE TIL MALING AF ELEKTROMAGNETISK SMALBANDSSTRALING 
FRA KØRETØJER 
1. ALMINDELIGE FORHOLD 
1.1 Måleapparatur 
Måleapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. 
udgave, fra den internationale specialkomité på radiostøjområdet 
(CISPR). 
Til måling af elektromagnetisk smalbåndsstråling benyttes der en 
middel værd i detektor. 
1.2 Prøvemetode 
Prøven er beregnet til måling af smalbåndsemission som den, der kan 
udsendes af mikroprocessorbaserede systemer eller andre 
smalbåndski I der. 
Fabrikanten og den tekniske tjeneste aftaler indbyrdes en afstand 
fra referenceantennen til køretøjet på 10 eller 3 meter. I begge 
tilfælde skal forskrifterne i punkt 3 være opfyldt. Indledningsvis 
(de første 2-3 minutter) kan der, efter at polarisering af antennen 
er valgt, foretages en gennemsøgning af frekvensområdet i punkt 6.1 
med en spektralanalysator eller automatisk modtager til påvisning 
af frekvenser med maksimal emission. Dette kan være til hjælp ved 
valg af, ved hvilken frekvens i de enkelte bånd måling skal ske (se 
punkt 6). 
2. MALERESULTATER 
Måleresultaterne udtrykkes i dB (/uV/m). 
3. PRØVNINGSBETINGELSER 
3.1 Må I ep ladsen skal være vandret og uden forhindringer, og skal være 
fri for overflader med elektromagnetisk refleksion inden for en 
cirkel med radius mindst 30 m, målt fra et punkt midt mellem 
køretøjet og antennen (se fig. 1 i bilag II, tillæg 1). I stedet 
kan som må I ep lads benyttes et område, som opfylder de i bilag II, 
tillæg 1, fig. 2, anførte betingelser. 
3.2 Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori 
måleapparaturet er placeret, skal være anbragt på målepladsen inden 
for det i bilag II, tillæg 1, fig. 1, angivne område. Hvis 
må I ep ladsen opfylder de i bilag li, tillæg 1, fig. 2, anførte 
betingelser, skal måleapparaturet være placeret uden for det i 
denne figur angivne område. 
- ^7* -
3.3 Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres 
at der er korrelation mellem dette anlæg og en åben måleplads, i 
henseende til elektromagnetisk strålings udbredelse og absorption. 
Sådanne anlæg er ikke underkastet dimensionskravene i bilag II, 
tillæg 1, fig. 1 og 2, bortset fra bestemmelsen om køretøjets 
afstand til antennen og dennes højde. 
3.4 For at sikre, at der ikke er støj eller fremmede signaler af en 
styrke, som kan påvirke målingerne, skal der foretages kontrol før 
og efter selve prøvningen. Det skal sikres, at ingen emission fra 
køretøjet kan påvirke målingerne nævneværdigt (f.eks. ved, at 
køretøjets tændingsnøgle tages ud eller batteriet afbrydes, når 
køretøjet er fjernet fra målepladsen). Ved begge målinger skal støj 
eller fremmods ignaler være mindst 10 dB under de i henholdsvis 
punkt 5.3.2.1 og 5.3.2.2 i bilag I anførte grænser, bortset fra 
tilladte smalbåndsudsendelser. 
4. KØRETØJETS TILSTAND UNDER PRØVNINGEN 
4.1 Køretøjets elektroniske systemer skal være i normal driftstilstand, 
og køretøjet skal holde stille. 
4.2 Tændingen skal være tilsluttet. Motoren må ikke være i gang. 
4.3 Prøven må ikke finde sted i regnvejr, og der skal forudgående være 
en tørvejrsperiode på mindst ti minutter. 
5. TYPE, PLACERING OG RETNING AF ANTENNEN 
5.1 Antennetype 
Der kan benyttes en lineært polariseret antenne af vilkårlig type, 
forudsat at denne kan normaliseres med en referenceantenne. 
5.2 Måleafstand og -højde 
5.2.1 Højde 
5.2.1.1 Prøve i 10 m afstand 
Antennens fasemidtpunkt skal være 3,00 ± 0,05 m over det plan, 
hvorpå køretøjet er anbragt. 
5.2.1.2 Prøve i 3 m afstand 
Antennens fasemidtpunkt skal være 1,80 ± 0,05 m over det plan, 
hvorpå køretøjet er anbragt. 
5.2.1.3 Ingen af antennens indstrålende dele må befinde sig mindre end 0,25 
m fra det plan, hvorpå køretøjet er anbragt. 
-171 -
5.2.2 Màleafstand 
5.2.2.1 Prøve i 10 m afstand 
Den vandrette afstand fra antennens fasemidtpunkt til køretøjets 
ydre overflade skal være 10,0 ± 0,2 m. 
5.2.2.2 Prøve i 3 m afstand 
Den vandrette afstand fra antennens fasemidtpunkt til køretøjets 
ydre overflade skal være 3,0 ± 0,05 m. 
5.2.2.3 Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk 
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens indstrålende dele ikke 
befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der 
absorberer radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det 
pågældende anlægs væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende 
materiale mellem modtageantennen og det undersøgte køretøj. 
5.3 Antennens placering i forhold til køretøjet 
Antennen skal placeres på først den ene, derefter den anden side af 
køretøjet, parallelt med køretøjets midterplan i længderetningen og 
ud for motorens midtpunkt (Jf. bilag II, tillæg 1, fig. 3). 
5.4 Antennens retning 
Der måles i hvert målepunkt med antennen placeret dels i lodret, 
dels i vandret polarisation. (Jf. bilag II, tillæg 1, fig.3). 
5.5 Målinger 
Den største af de fire måleværdier fra punkt 5.3 og 5.4 for hver 
frekvens betragtes som den karakteristiske værdi for den pågældende 
frekvens. 
6. FREKVENSER 
6.1 Målinger 
Måling sker i frekvensområdet 30 til 1000 MHz. Dette frekvensområde 
opdeles i elleve frekvensbånd, og i hvert bånd foretages der en 
måling ved én frekvens til kontrol af, at strålingsemissionen 
ligger inden for de fastsatte grænser. Et køretøj anses for at være 
i overensstemmelse med de fastsatte grænser i hele frekvensområdet, 
hvis det overholder de fastsatte grænser i hvert af følgende elleve 
frekvensbånd: 30-45, 45-80, 80-130, 130-170, 170-225, 225-300, 300-
400, 400-525, 525-700, 700-850 og 850-1000 MHz. Hvis grænsen 
overskrides under prøvningen, skal det kontrolleres, at denne 
overskridelse skyldes køretøjet og ikke stråling fra omgivelserne. 
- \^r 
6.2 Hvis man under første prøve efter den i punkt 1.2 beskrevne metode 
konstaterer, at smalbåndsemissionen i blot ét af de i punkt 6.1 
angivne bånd er mindst 10 dB lavere end referencegrænsen, anses 
køretøjet for at opfylde dette bilags krav for det pågældende 
frekvensområde og behøver således ikke gennemgå en fuldstændig 
prøvning. 
- 1*11 
BILAG IV 
METODE TIL KONTROL AF KØRETØJERS 
ELEKTROMAGNETISKE IMMUNITET 
1. ALMINDELIGE FORHOLD 
1.1 Prøvemetode 
Prøven har til formål at påvise, at køretøjet ikke er følsomt over 
for noget, der kan påvirke den direkte styring. Køretøjet udsættes 
for elektromagnetiske felter som beskrevet i dette bilag og 
iagttages under prøvningen. 
2. MALERESULTATER 
Feltstyrker skal angives i V/m. 
3. PRØVNINGSBETINGELSER 
Prøveapparaturet skal kunne frembringe de nødvendige feltstyrker 
ved de i dette bilag fastsatte frekvenser og opfylde gældende 
(nationale) lovbestemmelser om emission af elektromagnetiske 
signaler. Udstyr til styring og iagttagelse må ikke påvirkes af 
strålingsfelterne; i modsat fald er prøverne ugyldige. 
4. KØRETØJETS TILSTAND UNDER PRØVNINGEN 
4.1 Køretøjets masse skal være som i køreklar stand. 
4.1.1 Motoren skal drive de trækkende hjul med en konstant hastighed, som 
i forvejen er fastsat af den tekniske tjeneste med 
køretøjsfabrikantens samtykke. Køretøjet skal være anbragt i en 
passende belastet dynamometerprøvestand, eller, hvis en sådan ikke 
er til rådighed, hvile på elektromagnetisk afskærmede akselstøtter 
lavest muligt over jorden. 
4.1.2 Nær lyset skal være tændt. 
4.1.3 Venstre eller højre retningsviserblink skal være i funktion. 
4.1.4 Alle øvrige systemer skal være i køretøjets normale driftstilstand. 
4.1.5 Køretøjet må ikke være elektrisk forbundet med hverken Jorden eller 
udstyret, medmindre dette foreskrives efter punkt 4.1.1 eller 4.2. 
Hjulenes berøring med Jorden anses ikke for elektrisk forbindelse. 
- Is? -
4.2 Forefindes der separate tekniske elektroniske/elektriske enheder, 
som indgår i den direkte styring af køretøjet, men som ikke er i 
funktion under de i punkt 4.1.1 beskrevne omstændigheder, kan den 
tekniske tjeneste foretage en særskilt prøvning af de pågældende 
enheder under betingelser, som fastlægges med køretøjsfabrikantens 
samtykke. 
4.3 Medens prøvningen af køretøjet står på, må kun benyttes udstyr, som 
ikke medfører forstyrrelser (jf. punkt 8). 
4.4 Normalt skal køretøjet vende med fronten mod antennen. 
5. TYPE, PLACERING OG RETNING AF FELTGENERATOREN 
5.1 Feltgeneratorens type 
5.1.1 Feltgeneratoren skal kunne frembringe den i referencepunktet 
foreskrevne feltstyrke (Jf. punkt 5.4) ved de pågældende 
frekvenser. 
5.1.2 Feitgeneratoren skal enten være en antenne eller en 
transmissions!inje. 
5.1.3 Konstruktion og retning af enhver feltgenerator skal være således, 
at det frembragte felt er polariseret på en følgende måder: 
(i) enten i lodret retning, I 20-1000 MHz-båndet 
(ii) eller i vandret retning, i 20-30 MHz-båndet 
5.2 Målehøjde og -afstand 
5.2.1 Målehøjde 
5.2.1.1 Antennens fasemidtpunkt skal være mindst 1,5 m over det plan, 
hvorpå køretøjet er anbragt. 
5.2.1.2 Ingen af antennens udstrålende dele må befinde sig mindre end 0,25 
m fra det plan, hvorpå køretøjet er anbragt. 
5.2.2 Må leafstand 
5.2.2.1 Den bedste tilnærmelse til sædvanlige driftsforhold opnås, når 
feltgeneratoren er placeret så langt som muligt fra køretøjet. 
Afstanden skal være mellem 1 og 5 m. 
- IV* -
5.2.2.2 Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk 
afskærmet mod radiofrekvenser, må feltgeneratorens udstrålende deie 
ikke befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der 
absorberer radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det 
pågældende anlægs væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende 
materiale mellem feltgeneratoren og det undersøgte køretøj. 
5.3 Feltgeneratorens placering i forhold til køretøjet 
5.3.1 Feltgeneratoren skal placeres i køretøjets midterplan i 
længderetningen. 
5.3.2 Ingen del af transmissionslinjen, bortset fra det plan, som 
køretøjet befinder sig på, må være mindre end 0,5 m fra nogen del 
af køretøjet. 
5.3.3 Enhver feltgenerator, placeret på køretøjet, skal dække mindst 75% 
af dettes længde. 
5.4 Referencepunkt 
5.4.1 Referencepunktet er det, hvori feltstyrken måles; det fastlægges 
således: 
5.4.1.1 Mindst 2 m fra antennens fasemidtpunkt i vandret retning, eller 
mindst 1 m fra transmissionslinjens udstrålende dele i lodret 
retning. 
5.4.1.2 I køretøjets midterplan i længderetningen. 
5.4.1.3 I en højde af 1,0 ± 0,05 m over det plan, hvorpå køretøjet er 
anbragt. 
5.4.1.4 Enten 
1,0 ± 0,2 m bag forhjulets lodrette akse (punkt C i tillæg 1), for 
trehjulede motorcyklers vedkommende 
el ler : 
0,2 ± 0,2 m bag forhjulets lodrette akse (punkt D i tillæg 2), for 
tohjulede motorcyklers vedkommende. 
5.5 Hvis den tekniske tjeneste vælger at udsætte den bageste del af 
køretøjet for stråling, anvendes det i punkt 5.4 fastlagte 
referencepunkt. Køretøjet anbringes dernæst med forenden i retning 
modsat antennen, som om det var drejet 180* i et vandret plan. 
Afstanden fra antennen til den nærmeste del af køretøjets ydre 
overflade skal stadig være den samme (Jf. tillæg 3). 
-~S~ZU 
6. FREMGANGSMADE VED PRØVNINGEN 
6.1 Frekvensområde, prøvens varighed, polarisering. 
Køretøjet udsættes for elektromagnetisk stråling i frekvensområdet 
mellem 20 og 1000 MHz. 
6.1.1 Prøvningen udføres ved følgende 12 frekvenser: 27, 45, 65, 90, 150, 
180, 220, 300, 450, 600, 750 og 900 MHz + 10% i 2 s ± 10% ved hver 
frekvens. 
6.1.2 For hver frekvens aftaler fabrikanten og den tekniske tjeneste, 
hvilken af de i punkt 5.1.3 beskrevne polar isat ionsmåder der skal 
anvendes. 
6.1.3 Alle andre prøveparametre er de i dette bilag fastsatte. 
6.2 Prøve til påvisning af forringelse af den direkte styring. 
6.2.1 Et køretøj anses for at opfylde kravene til immunitet, hvis der 
under prøvning efter forskrifterne i dette bilag ikke optræder 
unormale ændringer i hastigheden af de drivende hjul, ikke er tegn 
på en sådan nedsættelse af funktioner, at det kan medføre 
misforståelser hos andre trafikanter, og ikke optræder andre 
fænomener, som kan medføre forringelse af den direkte styring af 
køretøjet. 
6.2.2 Til iagttagelse af køretøjet må kun det i punkt 8 beskrevne 
overvågningsudstyr benyttes. 
6.2.3 Tilfredsstiller et køretøj ikke de i punkt 6.2 beskrevne prøver, 
skal det kontrolleres, at de pågældende tiIfæIde af svigt er 
optrådt under normale betingelser og ikke sky ides ukontrollerede 
felter. 
7. FREMBRINGELSE AF DEN FORESKREVNE FELTSTYRKE 
7.1 Prøvemetode 
7.1.1 Til frembringelse af det foreskrevne felt benyttes den såkaldte 
substitutionsmetode. 
7.1.2 Substitutionsmetoden 
For hver af de ønskede frekvenser indstilles feltgeneratoren på en 
effekt, der frembringer den ønskede feltstyrke i referencepunktet 
(som defineret i punkt 5), når køretøjet ikke er ti I stede. Man 
måler og registrerer dette effektniveau samt eventuelle andre 
parametre, der hænger sammen med feltstyrken. Disse resultater 
benyttes dernæst til godkende Isesprøverne, medmindre der er sket 
ændringer i apparatur eller udstyr, som nødvendiggør en gentagelse 
af processen. 
- Ts 
7.1.3 Køretøjet føres derefter ind på målepladsen og anbringes efter 
bestemmelserne i punkt 5. Feltgeneratoren bringes derefter til at 
arbejde med den effekt, der er bstemt i punkt 7.1.2, for hver af de 
i punkt 6.1.1 angivne frekvenser. 
7.1.4 Uanset hvilken parameter der er valgt til frembringelse af det 
krævede felt efter punkt 7.1.2, skal samme parameter benyttes til 
hele prøvningen, således at den ønskede feltstyrke reproduceres. 
7.1.5 Der skal ved prøven anvendes samme feltgenerator og samme placering 
af udstyret som ved udførelse af processen i punkt 7.1.2. 
7.1.6 Feltstyrkemåler 
Til bestemmelse af feltstyrken under substitutionsmetodens 
kalibreringsfase skal enten anvendes en kompakt isotrop 
feltstyrkemålesonde eller en kalibreret modtageantenne. 
7.1.7 Under kalibreringsfasen skal feltstyrkemåleren anbringes med 
fasemidtpunktet i referencepunktet. 
7.1.8 Anvendes der en kalibreret modtageantenne som feltstyrkemåler, 
aflæses der i tre indbyrdes ortogonale retninger, og den 
tilsvarende isotrope værdi af disse målinger anses for at være 
feltstyrkens størrelse. 
7.1.9 For at tage hensyn til køretøjets geometriske form skal der 
fastlægges flere referencepunkter for det pågældende prøveanlæg. 
7.2 Feltets udbredelse 
7.2.1 I kalibreringsfasen (inden køretøjet føres ind på målepladsen) må 
feltstyrken ikke være under 50% af den nominelle feltstyrke 
følgende steder : 
(i) for alle feltstyrkegeneratorer, 1,00 ± 0,05 m på hver side af 
referencepunktet på en linje gennem dette punkt vinkelret på 
køretøjets midterplan i længderetningen. 
(i i) for en transmissionslinje, 1,50 ± 0,05 m på en vandret linje 
gennem referencepunktet i køretøjets midterplan i 
længderetningen. 
- 116 -
7.3 Egenskaber ved det genererede prøvesignal 
7.3.1 Kurvens største udsving 
Prøvesignalets største udsving skal være det samme som for en ikke 
moduleret sinusbølge med en effektivværdi i V/m som fastlagt i 
bi lag I, punkt 5.4.2. 
7.3.2 Prøvesignalets kurveform 
Prøvesignalet skat være en sinusbølge med radiofrekvens, 
amp I i tudemoduleret med en sinusbølge på 1 kHz med en 
modulât ionsgrad m på 0,8 ± 0,04. 
7.3.3 Modulât ionsgrad 
Modulâtionsgraden m defineres således: 
Kurvens største udsving - mindste udsving 
m " Kurvens største udsving + mindste udsving 
8. UDSTYR TIL OVERVÅGNING OG KONTROL 
8.1 Til overvågning af køretøjets ydre og passagerkabine og til 
bestemmelse af, om kravene i punkt 6.2 er opfyldt, benyttes et 
eller flere videokameraer. 
s^'l 
BILAG IV 
TILLÆG 1 
Referencepunktet er i dette plan 
1.0 ± 0.2 m 
Forhjulets lodrette akse 
(punkt C) 
--^1^ -
BILAG IV 
TILLÆG 2 
Referencepunktet er i dette plan 
Forhjulets lodrette akse 
(punkt D) 
- !l<î -
BILAG IV 
TILLÆG 3 
1. trin 
Referencepunkt fastlægges 2. tr in 
Køretøjet vendes 
Køretøj 
Referencepunkt Bagende Forende 
Forende Bagende 
Afstand køretøj-antenne uændret Køretøj 
ilr 
Antenne 
- i-ve 
BILAG V 
METODE TIL MALING AF ELEKTROMAGNETISK BREDBANDSSTRALING 
FRA SEPARATE TEKNISKE ELEKTRONISKE/ELEKTRISKE ENHEDER 
1. ALMINOEL IGE FORHOLD 
1.1 Måleapparatur 
Måleapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. 
udgave, fra den internationale speciaikomité på radiostøjområdet 
(CISPR). 
Til måling af elektromagnetisk bredbåndsstråling benyttes der en 
kvas i sp i dsdetektor. 
1.2 Prøvemetode 
Prøven er beregnet til måling af bredbåndsemission fra 
gnisttændingssystemer og elektromotorer i kontinuerligt drevne 
systemer (f.eks. traktionsmotor, motorer i varme- og 
afdugningsanlæg og brændstofpumper). 
2. MALERESULTATER 
Måleresultaterne udtykkes i dB (/V/m) for båndbredder på 120 kHz. 
Afviger måleapparatets faktiske båndbredde B (i kHz) lidt fra 120 
kHz, henføres de aflæste værdier i /V/m ti I en båndbredde på 120 
kHz ved addition af værdien af 20 log (120/B); B skal være mindre 
end 120 kHz. 
3. PRØVNINGSBETINGELSER 
3.1 Prøveområdet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. udgave, 
fra den internationale speciaikomité på radiostøjområdet (CISPR) 
(Jf. figur 1 i tillæg 1). 
3.2 Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori 
måleappaturet er placeret, skal befinde sig uden for det i figur 1 
i til læg 1 viste område. 
3.3 Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres, 
at der er korrelation mellem dette anlæg og en åben måleplads i 
henseende til elektromagnetisk strålings udbredelse og absorption. 
Et lukket anlæg har den fordel, at prøvningen kan udføres 
uafhængigt af vejrforholdene, at der er et kontrolleret miljø, og 
at målingernes repeterbarhed er bedre som følge af de mere stabile 
elektriske forhold. 
Sådanne anlæg er ikke underkastet dimensionskravene i figur 1 i 
tillæg 1, bortset fra bestemmelsen om den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enheds afstand til antennen og dennes 
højde. 
- T&.I 
3.4 For at sikre, at der ikke er støj eller fremmede signaler af en 
styrke, som kan påvirke målingerne, skal baggrundsstrålingen måles 
før og efter selve prøvningen. Ved begge målinger skal støj eller 
fremmedsignaler være mindst 10 dB under de i bilag I, punkt 
5.2.2.1, anførte grænser, bortset fra tilladte smalbåndsudsendel-
ser. 
4. DEN SEPARATE TEKNISKE ELEKTRONISKE/ELEKTRISKE ENHEDS TILSTAND 
UNDER PRØVNINGEN 
4.1 Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed skal være i 
normal driftstilstand. 
4.2 Prøven må ikke finde sted i regnvejr, og der skal forudgående være 
en tørvejrsperiode på mindst 10 minutter. 
4.3 Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed og tilhørende 
ledningsbundt anbringes på isolerende understøtning 50 ± 10 mm over 
en stelplade. Hvis imidlertid en del af den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed er beregnet til at være elektrisk 
forbundet til køretøjets metalkarrosseri, skal denne del hvile på 
stelpladen og være elektrisk forbundet dertil. 
Stelpladen består af en mindst 0,25 mm tyk metalplade. Pladens 
mindste dimensioner afhænger af, hvor stor den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed er, men pladen skal i hvert fald være 
så stor, at enhedens komponenter og ledninger kan være på den. 
Stelpladen forbindes til jord. Den skal være anbragt 1,0 ± 0,1 m 
over Jorden parallelt hermed. 
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed skal være 
driftsklar og forskriftsmæssigt tilsluttet. 
Strømforsyningsledninger anbringes parallelt med og højst 100 mm 
fra den af stelpladens kanter, der er nærmest antennen. 
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed forbindes til 
jord efter fabrikantens anvisninger. Der tillades ingen andre 
forbindelser t i I jord. 
Afstanden mellem den separate tekniske elektroniske/elektriske 
enhed og alle andre elektriske ledere, såsom væggene i et afskærmet 
rum, (bortset fra den stelplade, som den undersøgte enhed befinder 
sig på) skal være mindst 1,0 m. 
4.4 Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed forsynes med 
strøm fra et 50 Y kunstigt net, som forbindes elektrisk til 
stelpladen. Spændingen skal ligge inden for ± 10% af enhedens 
nom ime I le driftsspænding. Spænd ingspuI sat ioner (ripple) målt ved et 
særligt udtag på strømkilden, må højst være 1,5% af den separate 
tekniske enheds nom ime I le driftsspænding. 
-10-Z -
4.5 Hvis den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed består af 
flere komponenter, forbindes de bedst med hinanden med de 
ledninger, der er beregnet til anvendelse i køretøjet. Er sådanne 
ledninger ikke til rådighed, skal afstanden mellem den elektro­
niske styreenhed og det kunstige net mindst være 1,5 m. Alle 
ledninger skal termineres så realistisk som muligt og helst 
forbindes til virkelige belastninger og aktuatorer. Hvis andet 
udstyr er påkrævet for normal drift af den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed, skal der kompenseres for dets 
bidrag til den målte emission. 
5. TYPE, PLACERING OG RETNING AF ANTENNEN 
5.1 Antennetype 
Der kan benyttes en lineart polariseret antenne af vilkårlig type, 
forudsat at denne kan normaliseres med en referenceantenne. 
5.2 Måleafstand og -højde 
5.2.1 Målehøjde 
Antennens fasemidtpunkt skal være 0,5 ± 0,05 m over stelpladen. 
5.2.2 Måleafstand 
Den vandrette afstand mellem antennens fasemidtpunkt og stelpladens 
kant skal være 1,00 ± 0,05 m. Ingen af antennens dele må befinde 
sig mindre end 0,5 m fra stelpladens kant. 
Antennen placeres parallelt med et plan, som er vinkelret på 
stelpladen og går gennem den kant, som størstedelen af ledningerne 
Iigger langs med. 
5.2.3 Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk 
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens indstrålende dele ikke 
befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der 
absorberer radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det 
pågældende anlægs væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende 
materiale mellem modtageantennen og den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed, der undersøges. 
5.3 Antennens retning 
Der måles i hvert enkelt målepunkt, først med antennen i vandret, 
dernæst i lodret polarisation. 
5.4 Målinger 
Den største af de to måleværdier fra punkt 5.3 for hver frekvens 
betragtes som den karakteristiske værdi for den pågældende 
frekvens. 
- 10 z 
6. 
6.1 
6.2 FREKVENSER 
Målinger 
Måling sker i frekvensområdet 30 ti I 1000 MHz. En separat teknisk 
elektronisk/elektrisk enhed anses for at være i overensstemmelse 
med de fastsatte grænser i hele frekvensområde, hvis den overholder 
de fastsatte grænser ved følgende elleve frekvenser: 45, 65, 90, 
150, 180, 220, 300, 450, 600, 750 og 900 MHz. Hvis grænsen 
overskrides under prøvningen, skal det kontrolleres, at denne 
overskridelse skyldes den separate tekniske elektroniske/elektriske 
enhed og ikke stråling fra omgivelserne. 
Tolerancer 
Enkeltfrekvens Tolerance 
45, 65, 90, 150, 180 ± 5 
og 220 
300, 450, 600, 750 ± 20 
og 900 
Tolerancerne på ovennævnte frekvenser har til formål at indgå 
interferens med udsendelser på eller nær de nominelle frekvenser 
under mål ingen. 
- l£/^ -
BILAG V 
TILLÆG 1 
Figur 1 
AFGRÆNSNING AF MÅLEPLADSEN 
Åbent område, frit for elektromagnetisk reflekterende flader 
Se CISPR 16 (forslag) 
-los* 
BILAG VI 
METODE TIL MALING AF ELEKTROMAGNETISK SMALBANDSSTRALING 
FRA SEPARATE TEKNISKE ELEKTRONISKE/ELEKTRI SKE ENHEDER 
1. ALMINDELIGE FORHOLD 
1.1 Måleapparatur 
Måleapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. 
udgave, fra den internationale speciaikomité på radiostøjområdet 
(CISPR). 
Til måling af elektromagnetisk smalbåndsstråling benyttes der en 
m i ddeI værd i detektor. 
1.2 Prøvemetode 
Prøven er beregnet til måling af smaIbandsemission som den, der kan 
udsendes af mikroprocessorbaserede systemer eller andre 
smalmångskiIder. Indledningsvis (de første 2-3 minutter) kan der, 
efter at polarisering af antennen er valgt, foretages en 
gennemsøgning af frekvensområdet i punkt 6.1 med en 
spektralanalysator eller automatisk modtager til påvisning af 
frekvenser med maksimal emission. Dette kan være til hjælp ved valg 
af, ved hvilke frekvenser i de enkelte bånd måling skal ske (se 
punkt 6). 
2. MALERESULTATER 
Måleresultaterne udtykkes i dB (/V/m). 
3. PRØVNINGSBETINGELSER 
3.1 Prøveområdet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. udgave, 
fra den internationale speciaikomité på radiostøjområdet (CISPR) 
(Jf. figur 1 i bi lag V, ti I læg 1). 
3.2 Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori 
måleapparaturet er placeret, skal befinde sig uden for det i figur 
1 i bilag V, tillæg 1, viste område. 
3.3 Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres, 
at der er korrelation mellem dette anlæg og en åben måleplads i 
henseende til elektromagnetisk strålings udbredelse og absorption. 
Et lukket anlæg har den fordel, at prøvningen kan udføres 
uafhængigt af vejrforholdene, at der er et kontrolleret miljø, og 
at målingernes repeterbarhed er bedre som følge af de mere stabile 
elektriske forhold. 
Sådanne anlæg er ikke underkastet dimensionskravene i figur 1 i 
bilag V, tillæg 1, bortset fra bestemmelsen om den separate 
tekniske elektroniske/elektriske enheds afstand til antennen og 
dennes højde. 
3.4 For at sikre, at der ikke er støj eller fremmede signaler af en 
styrke, som kan påvirke målingerne, skal baggrundsstrålingen måles 
før og efter selve prøvningen. Ved begge målinger skal støj eller 
fremmods ignaler være mindst 10 dB under de i bilag I, punkt 
5.6.2.1, anførte grænser, bortset fra tilladte smalbåndsudsendel-
ser. 
- 1*>6 -
4. DEN SEPARATE TEKNISKE ELEKTRON ISKE/ELEKTRI SKE ENHEDS TILSTAND 
UNDER PRØVNINGEN 
4.1 Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed skal være i 
normal driftstilstand. 
4.2 Prøven må ikke finde sted i regnvejr, og der skal forudgående være 
en tørvejrsperiode på mindst 10 minutter. 
4.3 Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed og tilhørende 
ledningsbundt anbringes på isolerende understøtning 50 ± 10 mm over 
en stelplade. Hvis imidlertid en del af den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed er beregnet til at være elektrisk 
forbundet til køretøjets metalkarrosseri, skal denne del hvile på 
stelpladen og være elektrisk forbundet dertil. 
Stelpladen består af en mindst 0,25 mm tyk metalplade. Pladens 
mindste dimensioner afhænger af, hvor stor den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed er, men pladen skal i hvert fald være 
så stor, at enhedens komponenter og ledninger kan være på den. 
Stelpladen forbindes til Jord. Den skal være anbragt 1,0 ± 0,1 m 
over jorden parallelt hermed. 
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed skal være 
driftsklar og forskriftsmæssigt tilsluttet. 
Strømforsyningsledninger anbringes parallelt med og højst 100 mm 
fra den af stelpladens kanter, der er nærmest antennen. 
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed forbindes til 
jord efter fabrikantens anvisninger. Der tillades ingen andre 
forbindelser til Jord. 
Afstanden mellem den separate tekniske elektroniske/elektriske 
enhed og alle andre elektriske ledere, såsom væggene i et afskærmet 
rum, (bortset fra den stelplade, som den undersøgte enhed befinder 
sig på) skal være mindst 1,0 m. 
4.4 Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed forsynes med 
strøm fra et 50 Y kunstigt net, som forbindes elektrisk til 
stel pladen. Spændingen skal ligge inden for ± 10% af enhedens 
nom ime I le driftsspænding. Spænd ingspuI sat ioner (ripple) målt ved et 
særligt udtag på strømkilden, må højst være 1,5% af den separate 
tekniske enheds nomimelle driftsspænding. 
4.5 Hvis den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed består af 
flere komponenter, forbindes de bedst med hinanden med de 
ledninger, der er beregnet til anvendelse i køretøjet. Er sådanne 
ledninger ikke til rådighed, skal afstanden mellem den elektro­
niske styreenhed og det kunstige net mindst være 1,5 m. Alle 
ledninger skal termineres så realistisk som muligt og helst 
forbindes til virkelige belastninger og aktuatorer. Hvis andet 
udstyr er påkrævet for normal drift af den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed, skal der kompenseres for dets 
bidrag til den målte emission. 
-V/^ -
5. TYPE, PLACERING OG RETNING AF ANTENNEN 
5.1 Antennetype 
Der kan benyttes en lineart polariseret antenne af vilkårlig type, 
forudsat at denne kan normaliseres med en referenceantenne. 
5.2 Må leafstand og -højde 
5.2.1 Målehøjde 
Antennens fasemidtpunkt skal være 0,5 ± 0,05 m over stelpladen. 
5.2.2 Måleafstand 
Den vandrette afstand mellem antennens fasemidtpunkt og stelpladens 
kant skal være 1,00 ± 0,05 m. Ingen af antennens dele må befinde 
sig mindre end 0,5 m fra stelpladens kant. 
Antennen placeres parallelt med et plan, som er vinkelret på 
stelpladen og går gennem den kant, som størstedelen af ledningerne 
Iigger langs med. 
5.2.3 Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk 
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens indstrålende dele ikke 
befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der 
absorberer radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det 
pågældende anlægs væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende 
materiale mellem modtageantennen og den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed, der undersøges. 
5.3 Antennens retning 
Der måles i hvert enkelt målepunkt, først med antennen i vandret, 
dernæst i lodret polarisation. 
5.4 Målinger 
Den største af de to måleværdier fra punkt 5.3 for hver frekvens 
betragtes som den karakteristiske værdi for den pågældende 
frekvens. 
6. FREKVENSER 
6.1 Målinger 
Måling sker i frekvensområdet 30 til 1000 MHz. Dette frekvensområde 
opdeles i elleve frekvensbånd, og i hvert bånd foretages der en 
måling ved én frekvens til kontrol af, at strålingsemissionen 
ligger inden for de fastsatte grænser. En separat teknisk 
elektronisk/elektrisk enhed anses for at være i overensstemmelse 
med de fastsatte grænser i hele frekvensområdet, hvis den 
overholder de fastsatte grænser i hvert af følgende elleve 
frekvensbånd: 30-45, 45-80, 80-130, 130-170, 170-225, 225-300, 300-
400, 400-525, 525-700, 700-850 og 850-1000 MHz. 
Hvis grænsen overskrides under prøvningen, skal det kontrolleres, 
at denne overskridelse skyldes den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed og ikke stråling fra omgivelserne. 
!(•£ -
6.2 Hvis man under første prøve efter den i punkt 1.2 beskrevne metode 
konstaterer, at smalbåndsemissionen i blot ét af de i punkt 6.1 
angivne bånd er mindst 10 dB lavere end referencegrænsen, anses den 
separate tekniske elektroniske/elektriske enhed for at opfylde 
dette bilags krav for det pågældende frekvensområde og behøver 
således ikke gennemgåen fuldstændig prøvning. 
- 104 -
BI LAG VII 
METODER TIL KONTROL AF SEPARATE TEKNISKE ELEKTRONISKE/ELEKTRISKE 
ENHEDERS ELEKTROMAGNETISKE IMMUNITET 
1. ALMINDELIGE FORHOLD 
1.1 Prøvemetode 
Separate tekniske elektroniske/elektriske enheder skal i 
frekvensområdet fra 20 til 1000 MHz opfylde kravene i en af 
følgende metoder, som fabrikanten kan vælge imellem: 
stripline-prøve, Jf. figur 1 i tillæg 1 
prøve med strøm indkobling, jf. figur 1 og 2 i ti i læg 2 
TEM-celleprøve, Jf. figur 1 i tillæg 3 
prøvning i frit felt, Jf. figur 1 i tillæg 4. 
Anmærkning: For at undgå udstråling af elektromagnetiske felter 
under prøvningen skal den altid udføres i et afskærmet område. 
2. MALERESULTATER 
Feltstyrker skal angives i V/m og injiceret strøm i mA for alle de 
i dette bilag beskrevne prøver. 
3. PRØVNINGSBETINGLSER 
3.1 Prøveapparaturet skal kunne frembringe det nødvendige signal ved de 
i dette bilag fastsatte frekvenser og opfylde gældende (nationale) 
lovbestemmelser om emission af elektromagnetiske signaler. 
3.2 Udstyr til styring og iagttagelse må ikke påvirkes af 
strålingsfelterne; i modsat fald er prøverne ugyldige. 
4. DEN SEPARATE TEKNISKE ELEKTRON ISKE/ELEKTRI SKE ENHEDS TILSTAND 
UNDER PRØVNINGEN 
4.1 Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed skal være i 
normal driftstilstand. Den skal være anbragt som anført i dette 
bilag, undtagen hvis der under den enkelte prøvningsmetode er 
anført andet. 
- l'/C 
4.2 Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed og tilhørende 
ledningsbundt anbringes på isolerende understøtning 50 ± 10 mm 
overen stelplade. Hvis imidlertid en del af den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed er beregnet ti I at være elektrisk 
forbundet til køretøjets metalkarrosseri, skal denne del hvile på 
stelpladen og være elektrisk forbundet dertil. 
Stelpladen består af en mindst 0,25 mm tyk metalplade, undtagen 
hvis prøvningen foregår i en TEM-celle. Pladens mindste dimensioner 
afhænger af, hvor stor den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed er, men pladen skal i hvert fald være 
så stor, at enhedens komponenter og ledninger kan være på den. 
Stelpladen forbindes til Jord. Den skal være anbragt 1,0 ± 0,1 m 
over Jorden parallelt hermed. 
Undtagen hvis der benyttes en TEM-celle, skal afstanden mellem den 
separate tekniske elektroniske/elektriske enhed og alle andre 
elektriske ledere, såsom væggene i et afskærmet rum, (bortset fra 
den stel plade, som den undersøgte enhed befinder sig på) være 
mindst 1,0 m. 
4.3 Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed forsynes med 
strøm fra et 50 Y kunstigt net, som forbindes elektrisk til 
stelpladen. Spændingen skal ligge inden for ± 10% af enhedens 
nom ime I le driftsspænding. Spænd ingspuI sat ioner (ripple) målt ved et 
særligt udtag på strømkilden, må højst være 1,5% af den separate 
tekniske enheds nom ime I le driftsspænding. 
4.4 Under kalibreringen skal alt andet udstyr, som kræves til drift af 
den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed, være 
installeret. Det skal under kalibreringen befinde sig mindst 1 m 
fra referencepunktet. 
4.5 For at sikre reproducerbare resultater skal signalgeneratorens 
indstilling og placering være den samme som ved den tilsvarende 
kalibrering (punkt 7.2, 8.2 og 10.3). 
5. MALEFREKVENSER OG PRØVNINGENS VARIGHED 
5.1 Måling sker i frekvensområdet fra 20 ti I 1000 MHz. 
5.2 Prøvningen udføres ved følgende 12 frekvenser: 27, 45, 65, 90, 150, 
180, 220, 300, 450, 600, 750 og 900 MHz ± 10% i 2 s ± 10% ved hver 
frekvens. 
- ISf -
6. PRØVEBETINGELSER 
6.1 Kurvens største udsving 
Prøvesignalets største udsving skal være det samme som for en ikke 
moduleret sinusbølge med en effektivværdi i V/m som fastlagt i 
bi lag I, punkt 5.7.2. 
6.2 Prøvesignalets kurveform 
Prøvesignalet skal være en sinusbølge med radiofrekvens, 
amp I i tudemoduleret med en sinusbølge på 1 kHz med en 
modulât ionsgrad m på 0,8 ± 0,04. 
6.3 Modulâtionsgrad 
Modulâtionsgraden m defineres således: 
kurvens største udsving - mindste udsving 
m " kurvens største udsving + mindste udsving 
7. STRIPLINE-PRØVE 
7.1 Prøvemetode 
Prøven består i, at de ledninger, der forbinder komponenterne i en 
separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed, udsættes for felter af 
en bestemt styrke. 
Der genereres et homogent felt mellem en aktiv leder (stripline'en) 
og en stelplade (den ledende overflade på arbejdsbordet), hvori en 
del af ledningerne kan anbringes. 
7.2 Måling af feltstyrken i stripline-kredsløbet 
For hver af de ønskede frekvenser tilføres stripline-kredsløbet en 
effekt, der frembringer den ønskede feltstyrke på målestedet, når 
den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed ikke er til 
stede. 
Man måler og registrerer dette effektniveau samt eventuelle andre 
parametre, der hænger sammen med feltstyrken. Disse resultater 
benyttes dernæst til godkende Isesprøverne, medmindre der er sket 
ændringer i apparatur eller udstyr, som nødvendiggør en gentagelse 
af processen. 
Under processen holdes sondens målehoved under den aktive leder i 
langsgående, tværgående og lodret retning. Huset med sondens 
elektroniske dele holdes så langt som muligt fra stripline'ens 
længdeakse. 
1-T7 -
7.3 Anbringelse af den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed 
7.3.1 Den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds styreenhed(er) 
anbringes på stelpladen uden for stripline'en, idet en af dens 
kanter er parallel med stripline'ens aktive leder. Afstanden til 
en linje i stelpladens plan direkte under den aktive leders kant 
skal være 200 ± 10 mm. 
Afstanden mellem ethver per i fer i enhed, der benyttes til måling, og 
den aktive leders nærmeste kant skal være mindst 200 mm. 
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds ledninger skal 
anbringes vandret mellem den aktive leder og stelpladen. 
7.3.2 En alternativ fremgangsmåde består i, at den benyttes en 800 mm 
stripline til prøvning af elektronisk(e) styreenhed(er), ledninger 
og sensorer. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds 
styreenhed anbringes midt i prøverummet med ledninger og sensorer 
anbragt som vist på figur 2 i tillæg 1. Den separate enhed må af 
hensyn til feltets homogenitet og målingernes reproducerbarhed ikke 
være større end en tredjedel af afstanden mellem pladerne. 
7.4 Ledninger for strømforsyning, signaltransmission og styring 
7.4.1 De ledninger, der anbringes under stripline'en, og som også sørger 
for strømforsyning til den elektroniske sstyreenhed, skal være 
mindst 1,5 m lange, undtagen hvis længden i køretøjet er mindre end 
1,5 m. I sidstnævnte tilfælde skal ledningerne have samme længde 
som den længste ledning i køretøjsinstallationen. Eventuelle for­
greninger skal anbringes vinkelret på længdeaksen. 
7.4.2 Alternativt skal den samlede længde af ledningerne inklusive den 
længste forgrening være 1,5 m. 
8. PRØVE MED STRØMINDKOBLING 
8.1 Prøvemetode 
Denne immunitetsprøve består i, at der direkte frembringes strømme 
i et ledningsforbindelserne ved hjælp af en 
strømindkoblingsanordning, der består af en tang, som den separate 
tekniske elektroniske/elektriske enheds tiIslutningsledninger 
passerer igennem. Immun i tetsprøven udføres ved, at de inducerede 
signalers frekvens varieres. 
-1S"5 -
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed kan enten 
anbringes på en stelplade som beskrevet i punkt 4.2 eller i et 
køretøj i overensstemmelse med dettes konstruktionsforskrifter. 
8.2 Kalibrering af strømindkoblingstangen 
Før prøvningen påbegyndes, anbringes strømindkoblingstangen i den 
kalibreringsopsti 11ing, der er vist i figur 2 i tillæg 2. Mens 
hele prøvefrekvensområdet gennemsøges, holdes der hele tiden øje 
med, hvor stor effekt der er nødvendig til at inducere den i bilag 
I anførte strømstyrke. 
På denne måde bestemmer man før prøvningen sammenhængen mellem 
tilført effekt og induceret strømstyrke; der kan da tilføres samme 
effekt til strømindkoblingstangen, når den er forbundet til den 
separate tekniske elektroniske/elektriske enhed via samme kabel, 
som er benyttet til kalibreringen. Det bemærkes, at det er den 
effekt, der tilføres til strømindkoblingstangen, der skal 
registreres. 
8.3 Anbringelse af den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed 
Hvis enheden monteres på en stelplade som angivet i punkt 4.2, ska i 
alle ledninger termineres så realistisk som muligt og helst 
forbindes til virkelige belastninger og aktuatorer. 
Både for enheder, der er monteret på stelpladen, og for enheder, 
der er monteret i et køretøj, anbringes strømindkoblingstangen 
successivt rundt om hver enkelt ti Islutningsledning i en afstand 
af 100 ± 10 mm fra den enkelte konnektor til styreenheden, 
instrumentmoduler og aktive sensorer, som vist i figur 1 i tillæg 
2. 
8.4 Ledninger til strømforsyning, signaltransmission og styring 
For en separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed, der er 
fastgjort til stelpladen som angivet i punkt 4.2, forbindes den 
elektroniske hovedstyreenhed med et kabel ti I et kunstigt net. 
Kablet placeres 100 ± 10 mm fra stelpladens kant og parallelt 
hermed. 
Kablet består af den ledning, der forsyner den elektroniske 
styreenhed med strøm fra køretøjets batteri, og en eventuel 
returstrømsledning, hvis en sådan benyttes i køretøjet. 
Afstanden fra den elektroniske styreenhed til strømforsyningen er 
længden af det kabel, der i køretøjet benyttes til at forbinde den 
elektroniske styreenhed med batteriet, hvis denne er kendt, dog 
højst 1,5 ± 0,1 m. Hvis køretøjskablet benyttes, skal alle dets 
forgreninger befinde sig på stelpladen og være rettet vinkelret 
bort fra dettes kant. I andre tilfælde skal forgreninger fra den 
separate tekniske elektroniske/elektriske enheds ledninger findes 
ved det kunstige net. 
-1*;*/ -
9. TEM-CELLEMETODE 
9.1 Prøvemetode 
TEM-cellen (TEM - Transverse Electromagnetic Mode) skaber et 
homogent felt mellem en indre leder (skillevæg) og huset 
(stelplade). Den benyttes til prøvning af separate tekniske 
elektroniske/elektriske enheder. 
9.2 Måling af feltstyrken i en TEM-celle 
Feltstyrkemåleren placeres i den øverste halvdel af TEM-cellen, 
hvor styreenheden (-enhederne) kun har ringe indflydelse på det 
felt, der skal måles på. Målerens udgangssignal er et udtryk for 
feltstyrken. Alternativt kan det elektriske felt bestemmes ved 
følgende formel : 
-V" (PxZ) 
d 
hvor E - feltstyrken af det elektriske felt (V/m) 
P - cellens tilførte effekt (W) 
Z - cellens impedans (V) 
d - afstanden (i m) mellem den øverste væg og 
ski I levæggen 
9.3 TEM-cellens dimensioner 
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds højde må af 
hensyn til feltets homogenitet i TEM-cellen og målingernes 
reproducerbarhed ikke være større end en tredjedel af cellens 
indvendige højde. 
9.4 Ledninger til strømforsyning, signaltransmission og styring 
TEM-cellen fastgøres på en monter ingsplade, der har en koaksial 
bøsning og forbindes med kortest mulige ledninger ti I en konnektor 
med tilstrækkelig mange ben. Ledninger til strømforsyning og 
signaltransmission fra konnektoren på cellens væg skal forbindes 
direkte til den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed. 
Eksterne komponenter, såsom sensorer, strømforsyning og 
styreorganer, forbindes 
(i) via en afskærmet ydre enhed 
(i i) via køretøjet i nærheden af TEM-cellen 
(i i i) direkte til den afskærmede tiIslutningstavle. 
Forbindelser fra TEM-cellen til ydre enheder og køretøj skal ske 
ved hjælp af afskærmede kabler. 
- !*r -
10. PRØVE I FRIT FELT 
10.1 Metoden består i prøvning af en separat teknisk 
elektronisk/elektrisk enhed, mens den udstættes for 
elektromagnetisk stråling. 
10.2 Type, placering og retning af feltgeneratoren 
10.2.1 Feltgeneratorens type 
10.2.1.1 Feltgeneratoren skal kunne frembringe den i referencepunktet 
foreskrevne feltstyrke ved de pågældende frekvenser. 
10.2.1.2 Feltgeneratoren kan bestå af en eller flere antenner eller være en 
pladeantenne. 
10.2.1.3 Konstruktion og retning af enhver feltgenerator skal være således, 
at det frembragte felt er polariseret på en af følgende måder: 
(i) enten i lodret retning i 20-1000 MHz-båndet 
(i i) eller i vandret retning i 20-30 MHz-båndet. 
10.2.2 Målehøjde og -afstand 
10.2.2.1 Målehøjde 
10.2.2.1.1 Ingen af antennernes fasemidtpunkt må befinde sig mindre end 0,5 m 
over det plan, hvorpå den separate tekniske elektroniske/elektriske 
enhed er anbragt. 
10.2.2.1.2 ingen af antennens udstrålende dele må befinde sig mindre end 0,25 
m over det plan, hvorpå den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed er anbragt. 
10.2.2.2 Måleafstand 
10.2.2.2.1 Den bedste tilnærmelse til sædvanlige driftsforhold opnås, når 
feltgeneratoren er placeret så langt som muligt fra den separate 
tekniske elektroniske/elektriske enhed. Afstanden skal være mellem 
1 og 5 m. 
10.2.2.2.2 Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk 
afskærmet mod radiofrekvenser, må feltgeneratorens udstrålende dele 
ikke befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der 
absorberer radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det 
pågældende anlægs væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende 
materiale mellem feltgeneratoren og den undersøgte separate 
tekniske elektroniske/elektriske enhed. 
10.2.3 Feltgeneratorens placering i forhold til den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed 
10.2.3.1 Feltgeneratoren må ikke befinde sig mindre end 0,5 m fra 
stelpladens kant. 
- IV. 
10.2.3.2 Feltgeneratorens fasemindtpunkt skal befinde sig i et plan, 
(i) som er vinkelret på stelp laden, 
(i i) som er vinkelret på den af stelpladens kanter, som 
størstedelen af ledningerne ligger langs med, og 
(i i i) som skærer stelpladens kant ud for midten af førnævnte 
ledninger. 
Feltgeneratoren placeres parallelt med et plan, som er vinkelret på 
stelpladen og går gennem den kant, som størstedelen af ledningerne 
Iigger langs med. 
10.2.3.3 Enhver feltgenerator, der er placeret over stelpladen eller den 
separate tekniske elektroniske/elektriske enhed, skal dække hele 
enheden. 
10.2.4 Referencepunkt 
10.2.4.1 Referencepunktet er det, hvori feltstyrken måles; det fastlægges 
således: 
10.2.4.1.1 Mindst 2 m fra antennens fasemidtpunkt i vandret retning, eller 
mindst 1 m fra pladeantennens udstrålende dele i lodret retning. 
10.2.4.1.2 I et plan, 
(i) som er vinkelret på stelpladen, 
(i i) som er vinkelret på den af stelpladens kanter, som 
størstedelen af ledningerne ligger langs med, og 
(i i i) som skærer stelpladens kant ud for midten af førnævnte 
ledninger. 
10.2.4.1.3 Referencepunktet ligger på midtpunktet af de ledninger, der ligger 
langs den af stelp ladens kanter, der er nærmest antennen, og 100 ± 
10 mm herover. 
10.3 Frembringelse af den foreskrevne feltstyrke 
10.3.1 Prøvemetode 
10.3.1.1 Til frembringelse af det foreskrevne felt benyttes den såkaldte 
subst i tut ionsmetode. 
10.3.1.2 Substitutionsmetoden 
For hver af de ønskede frekvenser indstilles feltgeneratoren på en 
effekt, der frembringer den ønskede feltstyrke i referencepunktet 
(som defineret i punkt 10.2.4), når den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed ikke er til stede. Man måler og 
registrerer dette effektniveau samt eventuelle andre parametre, der 
hænger sammen med feltstyrken. Disse resultater benyttes dernæst 
til godkende Isesprøverne, medmindre der er sket ændringer i 
apparatur eller udstyr, som nødvendiggør en gentagelse af 
processen. 
-IV? -
10.3.1.3 Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed, hvori der kan 
indgå endnu en stelplade, anbringes derefter i prøveanlægget efter 
bestemmelserne i punkt 10.2. Hvis der indgår en ekstra stelplade, 
skal den befinde sig mindre end 0,5 mm fra prøvebænkens stelplade 
og være elektrisk forbundet dermed. Feltgeneratoren bringes 
derefter til at arbejde med den effekt, der er bestemt i punkt 
10.3.1.2, for hver af de i punkt 5.2 angivne frekvenser. 
10.3.1.4 Under kalibreringen skal alt andet apparatur befinde sig mindst 1 m 
fra referencepunktet. 
10.3.1.5 Uanset hvilken parameter der er valgt til frembirngelse af det 
krævede felt efter punkt 10.3.1.2, skal samme parameter benyttes 
ti i hele prøvningen, således at den ønskede feltstyrke 
reproduceres. 
10.3.1.6 Feltstyrkerne ler 
Til bestemmelse af feltstyrken under substitutionsmetodens 
kalibreringsfase anvendes en kompakt isotrop feltstyrkemålesonde. 
10.3.1.7 Under kalibreringsfasen skal feltstyrkemåleren anbringes med 
fasemidtpunktet i referencepunktet. 
10.3.2 Feltets udbredelse 
10.3.2.1 I kalibreringsfasen (inden den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed føres ind på målepladsen) må 
feltstyrken ikke være under 50% af den nominelle feltstyrke 1,00 ± 
0,05 m på hver side af referencepunktet på en linje gennem dette 
punkt, som er parallel med den af stelpladens kanter, der er 
nærmest antennen. 
1-- -*<? 
BILAG VI I 
TILLÆG 1 
Figur 1 
STRIPLINE-PRØVE 
1 
2 
3 
4 
5 
6 
7 
8 
9 
10 
11 
12 
13 
14 
15 
16 
17 
18 
19 afskærmet rum 
ledninger 
separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed 
afslutn i ngsmodstand 
frekvensgenerator 
alternat iv: 
batter i 
strømforsyning 
fi Iter 
ydre enhed 
fi Iter 
ydre videoenhed 
optoelektronisk konverter 
bi I ledkabler 
ikke afskærmet ydre enhed 
afskærmet ydre enhed 
optoelektronisk konverter 
isolerende bundplade 
videokamera 
14 

- lâT- ' 
BILAG VII 
TILLÆG 2 
Figur 1 
PRØVE MED STRØM INDKOBLING 
Undersøgt separat teknisk 
elektronisk/elektrisk enhed 
i 
Indkoblingstang j 
I Signalki Ide 
Forstærker 
Måling af 
ti Iført effekt 
1 Kunst lyt 
net 
Kunst igt 
net 
Belastninger Spænding som køretøjets 
forsyn i ngsspænd i ng 
Indgange 
ESSAI D'INJECTION DE COURANT DE MASSE 
-'56/ 
BILAG VI I 
TILLÆG 2 
Figur 2 
KALIBRERINGSKREDSLØB FOR STRØM INDKOBLINGSTANGEN 
KALIBRERINGSOPSTILLING 
SignalkiIde 
Måling af tilført effekt Belastning 
50 * ' 
i 
rz 
^L 
Dæmpn i ng 
Modtager 
- 16 ? -
BILAG VII 
TILLÆG 3 
Figur 1 
PRØVE I TEM-CELLE 
1 
2 
3 
4 
5 
6 
7 
8 
9 
10 
11 ydre leder, afskærmning 
indre leder (skillevæg) 
isolering 
indgang 
isolering 
låge 
konnektorpanel 
strømforsyning til den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed 
50 Y afslutningsmodstand 
isoler ing 
separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed (maksimal 
højde: en tredjedel af cellens indvendige højde) 
-yses 
Gennemføringskonnektorer eller -filtre 
| 
Udstyr til overvågning af hele 
opstillingen til prøvning af den 
separate [tekniske elektroniske/ -
elektriske enhed 
EMC-prøvningsudstyr 
(signalgeneratorer, 
effektforstærkere, 
modtagere, m.v.) 
Forrum 
zz^~ 
Gennemføringskonnektor Prøverum uden unødvendigt 
\ udstyr og personale 
Separat teknisk 
elektronisk/elektrisk 
enhed 'Prøveantenne 
Afskærmet hovedrum, 
komplet med RF-dæmpning 
Strømforsyningsledninger 
. til den separate tekniske 
elektroniske/elektriske enhed 
Plader forbundet til jord 
FORSLAG TIL INDRETNING AF AFSKÆRMET KOMPLEKS ro -o 
3D 
< 
Z 
z 
° -pr 
30 . < 
— JK ^] 
- 160 -
BILAG VIII 
TILLÆG 1 
OPLYSNINGSSKEMA 
VEDRØRENDE EN TYPE TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
FOR SA VIDT ANGÅR ELEKTROMAGNETISK KOMPATIBILITET 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives 
samtidig med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af to- eller trehjulet køretøj for så vidt angår 
elektromagnetisk kompatibilitet skal ledsages af de oplysninger, der er nævnt i 
bilag II til direktiv 92/61/EØF af 30.6.1992, 
afsnit A, punkt 
0.1, 0.2, 0.4 ti I 0.6 
1.1 og 1.4 
3.0 til 3.6, 3.1.2 
4.1 og 4.2 
9.4 ti I 9.4.2 
afsnit B, punkt: 
1.1 til 1.1.5 
afsnit C, punkt: 
2.1, 2.1.3, 2.1.4, 2.3 til 2.7.2 og 2.8 til 2.8.2.4 
Herudover skal ansøgeren vedlægge en kort beskrivelse af eventuelt anvendte 
elektriske og/eller elektroniske komponenter i transmissionssystemer, 
hjulophæng, bremsesystem, lygter og lyssignaler samt styreapparat. 
- ir-T -
BILAG VIII 
TILLÆG 2 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR TO- ELLER TREHJULET MOTORDREVET KØRETØJ 
FOR SA VIDT ANGÅR ELEKTROMAGNETISK KOMPATIBILITET 
Myndighed 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkende I sesnr Udvidelse nr 
1. Køretøjets fabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Køretøjets type samt eventuel version og variant 
3. Fabr ikantens navn og adresse 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Køretøj fremstillet til prøvning den (dato) 
6. Typegodkendelse meddelt/nægtet(*) 
7. Sted 
8. Dato 
9. Underskrift 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
- '<>6 -
BILAG IX 
TILLÆG 1 
OPLYSNINGSSKEMA 
VEDRØRENDE EN TYPE SEPARAT TEKNISK ENHED 
FOR SA VIDT ANGÅR ELEKTROMAGNETISK KOMPATIBILITET 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren) 
Ansøgning om typegodkendelse af en separat teknisk enhed for så vidt angår 
elektromagnetisk kompatibilitet skal ledsages af de oplysninger, der er nævnt 
bilag II til direktiv 92/61/EØF af 30.6.1992, vedrørende den pågældende 
separate tekniske enhed. 
-St-?-
BILAG XI 
TILLÆG 2 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR SEPARAT TEKNISK ENHED 
FOR SA VIDT ANGÅR ELEKTROMAGNETISK KOMPATIBILITET 
Myndighed 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkende I sesnr Udvidelse nr. 
1. Den separate tekniske enheds fabrikat .. 
Den separate tekniske enheds type samt eventuelle versioner og 
var ianter 
3. Fabr ikantens navn og adresse 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Separat teknisk enhed fremstillet til prøvning 
den (dato) 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet(*) 
7. Sted 
8. Dato 
9. Underskrift 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
-Uî-
KAPITEL 9 
STØJNIVEAU OG UDSTØDNINGSSYSTEMER 
FOR TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
- 369 -
BILAGSFORTEGNELSE 
BILAG I: Grænseværdier for støj i dB(A) og ikrafttrædelsesdatoer for 
typegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer for så 
vidt angår tilladt støjniveau. 
BILAG II: FORSKRIFTER FOR TOHJULEDE KNALLERTER 
1. Def in it ioner 
2. Typegodkendelse af en tohjulet knallerttype for så vidt angår 
støjniveau og af originalt udstødningssystem som teknisk 
enhed. 
3. Typegodkendelse som teknisk enhed af uoriginalt 
udstødningssystem til tohjulet knallet og af komponenter 
herti I . 
Tillæg 1 A - Oplysningsskema vedrørende tilladt støjniveau og originalt 
udstødningssystem for en tohjulet knallerttype. 
B - Typegodkendelsesat test vedrørende tilladt støjniveau og 
originalt udstødningssystem for en tohjulet knallerttype. 
Tillæg 2 A - Oplysningsskema for uoriginalt udstødningssystem til tohjulet 
knallert eller komponent hertil betragtet som teknisk enhed. 
B - Typegodkende Isesattest for uoriginalt udstødningssystem til 
tohjulet knallert. 
BILAG III: FORSKRIFTER FOR TOHJULEDE MOTORCYKLER 
1. Definitioner 
2. Typegodkendelse af en tohjulet motorcykeltype for så vidt 
angår støjniveau og af originalt udstødningssystem som teknisk 
enhed. 
3. Typegodkendelse som teknisk enhed af uoriginalt 
udstødningssystem til tohjulet motorcykel og af komponenter 
hertiI. 
Tillæg 1 A - Oplysningsskema vedrørende tilladt støjniveau og originalt 
udstødningssystem for en motorcykeltype. 
B - Typegodkende Isesattest vedrørende tilladt støjniveau og 
originalt udstødningssystem for en motorcykeltype. 
- 370 
Tillæg 2 A - Oplysningsskema for uoriginalt udstødningssystem til 
motorcykel eller komponent hertil betragtet som teknisk enhed. 
B - Typegodkende Isesattest for uoriginalt udstødningssystem til 
motorcykel. 
BILAG IV: FORSKRIFTER FOR TREHJULEDE KNALLERTER OG MOTORCYKLER 
1. Definitioner 
2. Typegodkendelse af en trehjulet knallert- eller motorcykeltype 
for så vidt angår støjniveau og af originalt udstødningssystem 
som teknisk enhed. 
3. Typegodkendelse som teknisk enhed af uoriginalt 
udstødningssystem til trehjulet knallert eller motorcykel og 
af komponenter hertil. 
Tillæg 1 A - Oplysningsskema vedrørende tilladt støjniveau og originalt 
udstødningssystem for en trehjulet knallert- eller motorcy­
keltype. 
B - Typegodkende Isesattest vedrørende tilladt støjniveau og 
originalt udstødningssystem for en trehjulet knallert- eller 
motorcykeltype. 
Tillæg 2 A - Oplysningsskema for uoriginalt udstødningssystem til trehju­
let knallert eller motorcykel eller komponent hertil betragtet 
som teknisk enhed. 
B - Typegodkende Isesattest for uoriginalt udstødningssystem til 
trehjulet knallert eller motorcykel. 
BILAG V: FORSKRIFTER VEDRØRENDE PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE 
BILAG VI: BESTEMMELSER OM MÆRKNING 
- 371 -
BILAG I 
GRÆNSEVÆRDIER FOR STØJ I dB(A) OG IKRAFTTRÆDELSESDATOER 
FOR TYPEGODKENDELSE AF TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE 
KØRETØJER FOR SA VIDT ANGÅR 
TILLADT STØJNIVEAU 
Grænseværdier 
Køretøjer for støjen 
gældende fra 
1.1.1997 
1. Tohjulede 
knaI lerter 
< 25 km/h 66 
> 25 km/h 71 
Trehjulede 76 
knalierter 
2. Tohjulede 
motorcykler 
<_ 80 cm3 75 
> 80 < 175 cm3 77 
> 175 cm3 80 
3. Trehjulede 80 
motorcykler 
- 372 -
BILAG II 
FORSKRIFTER FOR TOHJULEDE KNALLERTER 
1. DEFINITIONER 
I dette kapitel forstås ved: 
1.1 "tohjulet knallerttype for så vidt angår støjniveau og 
udstødningssystem", 
tohjulede knallerter, som ikke indbyrdes frembyder forskelle med 
hensyn til følgende væsentlige komponenter: 
1.1.1 motortype (to- eller fi retakts motor, stempelmotor eller 
drejestempelmotor, cylinderantal og slagvolumen, antal og type 
af karburatorer eller benzinindsprøjtningssystemer, 
vent i I arrangement samt maksimal effekt og tilsvarende 
omdrejningstal). 
For drejestempelmotorers vedkommende defineres slagvolumen som 
det dobbelte af kammerets volumen 
1.1.2 transmission, herunder antallet af gear og deres 
udvekslingsforhold 
1.1.3 antal, type og anbringelse af udstødningssystem; 
1.2 "udstødningssystem" eller "lyddæmper", 
et komplet sæt komponenter, der er nødvendige for at dæmpe 
støjen fra knallertens motor og udstødning; 
1.2.1 "originalt udstødningssystem el ler lyddæmper", 
system af den type, der er monteret på køretøjet ved 
standardtypegodkendelsen eller udvidelsen af denne. Det kan være 
fabriksmonteret eller reservedel. 
1.2.2 "uoriginalt udstødningssystem eller lyddæmper", 
system af en anden type end den, der er monteret på køretøjet 
ved standardtypegodkendelsen eller udvidelsen af denne. Det kan 
kun foreligge som reservedel. 
1.3 "udstødningssystemer af forskellig type", 
systemer, som indbyrdes frembyder væsentlige forskelle, der kan 
bestå i følgende: 
1.3.1 systemer, hvis komponenter er forsynet med forskellige 
fabrikations- eller handelsmærker 
1.3.2 systemer, hvori en given komponent adskiller sig med hensyn til 
materiale, form eller størrelse 
1.3.3 systemer, i hvilke mindst én komponent fungerer efter 
forskellige principper 
1.3.4 systemer, hvis komponenter er kombineret forskelligt; 
- 373 
1.4 "komponent af et udstødningssystem", 
en af de enkeltkomponenter, der tilsammen udgør 
udstødningssystemet (f.eks. rør og rør forbinde Iser og selve 
lyddæmperen) og eventuelt indsugningssystemet (luftfilter). 
Hvis motoren er udstyret med et indsugningssystem (luftfilter 
og/eller indsugningsstøjdæmper), som er nødvendigt for 
overholdelse af grænseværdierne for støj, skal dette system 
betragtes som en komponent, der har samme betydning som det 
egentlige udstødningssystem. 
2. TYPEGODKENDELSE AF EN TOHJULET KNALLERTTYPE FOR SA VIDT ANGÅR 
STØJNIVEAU OG AF ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM SOM TEKNISK ENHED 
2.1 STØJ FRA KØRETØJ UNDER KØRSEL 
(målebetingelser og -metode ved kontrol af køretøjet ved 
typegodkende I sen) 
2.1.1 Grænseværdier: se bilag I. 
2.1.2 Måleapparater 
2.1.2.1 Støjmålinger 
Støjmåleren er et præcisions instrument svarende til den model, 
der er beskrevet i meddelelse nr. 179 (Præcisionsstøjmå1ère), 2. 
udgave, fra Den Internationale Elektrotekniske Kommission (IEC). 
Målingerne foretages med frekvensvægtning A og tidsvægtning F 
som beskrevet i nævnte meddelelse. 
Før og efter hver måleserie kalibreres støjmåleren i 
overensstemmelse med fabrikantens anvisninger ved hjælp af en 
egnet lydkilde (f.eks. pistonfon). 
2.1.2.2 Måling af omdrejningstal og hastighed 
Motorens omdrejningstal og knallertens hastighed på målebanen 
bestemmes med en nøjagtighed på ± 3%. 
2.1.3 Måleforskrif ter 
2.1.3.1 Knallertens tilstand 
Vægten af knallertens fører og prøvningsudstyr anbragt på 
knallerten må tilsammen ikke overstige 80 kg og ikke være mindre 
end 70 kg. Der anbringes om nødvendigt lodder på knallerten, så 
minimumsvægten nås. 
Knallerten skal under målingerne være i køreklar stand (dvs. 
medføre kølevæske, smøremidler, brændstof, værktøj, reservehjul 
og fører). 
Inden målingen bringes motoren op på den normale 
dr i ftstemperatur. 
- 374 -
Er knallerten udstyret med automatisk styret ventilator, må der 
ikke foretages nogen indgreb i dennes funktion under 
støjmålingen. For knallerter med mere end ét drivhjul benyttes 
kun den transmission, der er beregnet til almindelig kørsel på 
vej. En eventuel sidevogn afmonteres før prøvningen. 
2.1.3.2 Målepladsen 
Målepladsen skal bestå af en accélérâtionsbane i midten, omgivet 
af et praktisk taget plant prøvningsareal. Accélérâtionsbanen 
skal være plan; kørebanen skal være tør og af en sådan 
beskaffenhed, at rullestøjen er ringe. 
På målepladsen skal kravene til et frit lydfelt opfyldes med 1 
dB's nøjagtighed mellem støjkilden, som findes midt på 
accélérâtionsbanen, og mikrofonen. Dette krav anses for at være 
opfyldt, når der ikke findes nogen lydreflekterende afskærmning 
af betydning såsom hegn, klipper, broer eller bygninger, inden 
for en afstand af 50 m fra accélérâtionsbanens midtpunkt. 
Målepladsens overflade skal i et område med en radius på mindst 
10 m omkring accélérâtionsbanens midte bestå af et hårdt 
materiale såsom beton, asfalt eller andet materiale med 
tilsvarende lydreflekterende egenskaber; den må ikke være dækket 
af nyfalden sne, højt græs, løs jord eller cinders. 
Der må ikke være nogen hindring, der kan påvirke det akustiske 
felt, i nærheden af mikrofonen, og der må ikke befinde sig nogen 
personer mellem mikrofonen og støjkilden. Den, som skal foretage 
målingerne, skal anbringe sig således, at han ikke kan påvirke 
måleapparatets udslag på nogen måde. 
2.1.3.3 Diverse 
Målingerne må ikke udføres under ugunstige vejrforhold og 
navnlig ikke, når er kastevinde. 
Vindhastigheden må højst være 3 m/s. Målingen er acceptabel med 
vindstød op til 5 m/s. 
Støjen fra andre støjkilder end den knallert, som prøves, 
inklusive støj fremkaldt af vinden, skal være mindst 10 dB(A) 
lavere end støjen fra knallerten. 
375 -
dB(A) 
ÙV. 
0.3 
0,2 
OJ korrekt ion Hvis forskellen mellem støjen fra omgivelserne og det malte 
lydtryk ligger mellem 10 og 16 dB(A), fratrækkes der til 
beregning af prøvningsresultatet en korrektion, der afhænger af 
det aflæste lydtryk som vist på nedenstående figur. 
\ 
dB(A) 
in n v K ib 16 forskel mel lem 
støjen fra om­
givelserne og 
det målte lydtryk 
Anvendes der vindskærm, skal dens indflydelse på mikrofonens 
følsomhed og retningskarakteristik tages i betragtning. 
2.1 .4 
2.1.4.1 Målemetode 
Målingernes art og antal 
Det maksimale støjniveau med A-vægtning udtrykt i decibel (dB) 
måles under knallertens forbikørsel mellem linjen AA' og BB' 
(figur 1). Målingen er ikke gyldig, hvis der registreres en 
spidsværdi, der afviger unormalt fra det generelle støjniveau. 
Der foretages mindst to målinger på hver side af køretøjet. 
2.1.4.2 Mikrofonens placering 
Mikrofonen anbringes 7,5 m fra banens reference Iinje CC (figur 
1) i en højde af 1,2 m over jorden. 
2.1.4.3 Kørse Isforskr i fter 
Køretøjet fremføres til linjen AA' med konstant hastighed i 
overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 2.1.4.3.1. Når 
køretøjets forende passerer linjen AA', drejes gashåndtaget i 
bund så hurtigt som muligt og fastholdes i denne stilling, 
indtil køretøjets bagende passerer linjen BB'. Da drejes 
gashåndtaget tilbage til tomgangssti I I ingen så hurtigt som 
muligt. 
Ved alle målinger fremføres køretøjet ad en ret linje på 
accélérâtionsbanen således, at dets længdeplan så vidt muligt 
falder sammen med linjen CC. 
2.1.4.3.1 Udgangshast ighed 
Knallerten fremføres mod linjen AA' med sin største hastighed 
dog højst 30 km/h. 
376 -
2.1.4.3.2 Valg af gear 
Hvis knallerten er forsynet med manuel gearkasse, vælges det 
højeste gear, hvormed køretøjet kan fremføres over linjen 
AA' ved et omdrejningstal på mindst det halve af 
omdrejningstallet ved maksimal effekt. 
Hvis knallerten er forsynet med automatisk transmission, 
fremføres den med den i punkt 2.1.4.3.1 anførte hastighed. 
2.1.5 Resultater (prøvningsrapport) 
2.1.5.1 I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse 
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, redegøres der for alle 
de omstændigheder og indvirkninger, som er af betydning for 
måleresultaterne. 
2.1.5.2 De værdier, der er aflæst på støjmåleren, korrigeres i 
overensstemmelse med punkt 2.1.3.3. 
De korrigerede værdier afrundes til nærmeste hele decibel. 
Med henblik på udstede i se af det i tillæg 1B omhandlede dokument 
anvendes kun værdier fra to på hinanden følgende målinger 
foretaget på samme side af knallerten, som ikke afviger mere end 
2 dB(A) fra hinanden. 
2.1.5.3 Som måleresultat for den enkelte måling regnes den værdi, der er 
fundet under punkt 2.1.5.2 med fradrag af 1 dB(A) som 
kompensation for måleunøjagtigheden. 
2.1.5.4 Hvis gennemsnittet af de fire måleresultater ikke er større end 
det højest tilladte støjniveau for den kategori, det afprøvede 
køretøj tilhører, anses kravet i punkt 2.1.1 for opfyldt. 
Denne gennemsnitsværdi udgør prøvningsresultatet. 
- 377 -
Figur 1 
KØRSELSMAL ING 
mikrofon 
-O —• >• 
Figur 2 
STANDMALING udstødsrørets udmundingshøjde 
E 
o 
c 
Ë 
378 -
2.2 STØJ FRA STILLESTÅENDE KNALLERT 
(målebetingelser og -metode ved kontrol af køretøjer i brug) 
2.2.1 Lydtryksniveau i nærheden af knallerter 
For at lette kontrollen med knallerter i brug foretages desuden 
måling af lydtrykket i nærheden af udstødningssystemets 
(lyddæmperens) munding ifølge nedenstående forskrifter, og 
måleresultatet anføres i den prøvningsrapport, der udarbejdes 
med henblik på udstedelse af det i tillæg 1B omhandlede 
dokument. 
2.2.2 Måleinstrumenter 
Målingerne foretages ved hjælp af en præcisionsstøjmåler, jf. 
punkt 2.1.2.1. 
2.2.3 Måleforskrifter 
2.2.3.1 Køretøjets tilstand 
Inden målingen bringes motoren op på den normale 
driftstemperatur. Er knallerten udstyret med automatisk styret 
ventilator, må der ikke foretages nogen indgreb i dennes 
funktion under støjmålingen. 
Under målingerne skal gearvælgeren være i frigear. Hvor der ikke 
er mulighed for frakobling af transmissionen, kan man lade 
drivhjulet dreje rundt uden belastning, f.eks. ved anvendelse af 
støtteben. 
2.2.3.2 Må I ep lads (figur 2) 
Som må I ep lads kan anvendes et område, hvor der ikke er 
forstyrrende støj af betydning. Et plant areal med belægning af 
beton, asfalt eller lignende hårdt og stærkt lydreflekterende 
materiale er særlig egnet; overflade af selv fasttromlet grus 
tillades ikke. På måleområdet skal der kunne afmærkes et 
rektangel, hvis sider befinder sig mindst 3 meter fra køretøjets 
konturer (bortset fra styret), og hvori der ikke befinder sig 
nogen større genstande eller personer ud over operatøren og 
føreren af køretøjet. 
Køretøjet anbringes i feltet på en sådan måde, at mikrofonen er 
mindst 1 meter fra en eventuel fortovskant. 
2.2.3.3 Diverse 
Måleinstrumentets udslag fra omgivelsernes støj skal være mindst 
10 dB(A) lavere end de under prøvningen målte lydtryk. 
Mikrofonen kan være forsynet med en egnet vindskærm, forudsat at 
der tages hensyn til dens indflydelse på mikrofonens følsomhed. 
- 379 -
2.2.4 Målemetode 
2.2.4.1 Målingernes art og antal 
Det maksimale støjniveau udtrykkes i decibel (dB), A-vægtet, og 
måles under det i punkt 2.2.4.3 foreskrevne tidsrum. 
Der foretages mindst 3 målinger i hvert målepunkt. 
2.2.4.2 Mikrofonens placering (figur 2) 
Mikrofonen anbringes i samme højde over jorden som udstødsrørets 
munding, dog mindst 0,2 m over Jorden. Mikrofonen anbringes 0,5 
m fra udstødsrørets munding pegende i retning heraf. Den 
retning, i hvilken mikrofonen har størst følsomhed, skal være 
vandret og danne en vinkel på 45" ± 10' med det lodrette plan 
for udstødsrørets retning. 
Mikrofonen anbringes på en sådan måde i forhold til ovennævnte 
lodrette plan, at afstanden til køretøjets kontur (bortset fra 
styret) bliver størst mulig. Hvis der er to eller flere 
udstødsrør med en indbyrdes centerafstand på mindre end 0,3 m, 
rettes mikrofonen mod den udstødsåbning, der er nærmest ved 
køretøjets kontur (bortset fra styret), subsidiært den 
udstødsåbning, der har den største højde over jorden. Er der 
flere udstødsåbninger med en indbyrdes afstand på over 0,3 m, 
foretages der særskilt måling ved hver åbning, og det højeste 
niveau registreres. 
2.2.4.3 Driftsforskrifter 
Motoren bringes op på et konstant omdrejningstal svarende til: 
S/2 hvis S er større end 5000 omdrejninger pr. minut 
3S/4 hvis S er 5000 omdrejninger pr. minut eller derunder, 
hvor S er det i punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede 
omdrejningstaI. 
Når det konstante omdrejningstal er nået, bringes gashåndtaget 
hurtigt tilbage til tomgangssti 11 ingen. Støjniveauet måles i et 
tidsrum, der begynder med en ganske kort periode med konstant 
omdrejningstal og varer hele decelerationsperioden igennem. 
Støjmålerens maksimale visning er det gyldige måleresultat. 
2.2.5 Resultater (prøvningsrapport) 
2.2.5.1 I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse 
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, anføres alle nødvendige 
oplysninger, navnlig oplysninger om, hvorledes støjen fra den 
stillestående knallert er målt. 
2.2.5.2 Værdierne, som afrundes til nærmeste hele decibel, aflæses på 
måleapparatet. 
Der anvendes kun værdier fra tre på hinanden følgende målinger, 
som ikke afviger mere end 2 dB(A) fra hinanden. 
- 380 -
2.2.5.3 Den værdi, som tages i betragtning, er gennemsnittet af disse 
tre målinger. 
2.3 ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM (LYDDÆMPER) 
2.3.1 Bestemmelser for lyddæmpere, der indeholder absorberende 
f ibermater ialer. 
2.3.1.1 Absorberende fibermaterialer skal være asbestfri og må kun 
anvendes ved fremstilling af lyddæmpere, såfremt det ved egnede 
anordninger sikres, at disse materialer forbliver på plads i 
hele den tid, lyddæmperen er i brug, og såfremt bestemmelserne i 
punkt 2.3.2, 2.3.3 eller 2.3.4 er opfyldt: 
2.3.2 Støjniveauet skal opfylde kravene i punkt 2.1.1, efter at 
fibermaterialerne er fjernet. 
2.3.3 De absorberende fibermaterialer må ikke anbringes i dele af 
lyddæmperen, der gennemstrømmes af udstødningsgas, og skal 
opfylde følgende betingelser: 
2.3.3.1 Materialerne konditioneres i en ovn ved en temperatur på 
650 ± 5 *C i 4 timer, uden at fibrenes gennemsnitslængde, 
diameter og densitet reduceres. 
2.3.3.2 Efter konditionering i en ovn ved en temperatur på 650 ± 5 'C i 
1 time skal mindst 98% af materialet tilbageholdes på en sigte 
med en nominel maskevidde på 250 /xm, som opfylder ISO-standard 
3310/1, såfremt materialet undersøges i overensstemmelse med 
ISO-standard 2599. 
2.3.3.3 Materialets vægttab må ikke overstige 10,5% efter neddypning i 
24 timer ved 90 ± 5 *C i et syntetisk kondensat med følgende 
sammensætning: 
1 N brombrintsyre (HBr): 10 ml 
1 N svovlsyre (H2S04):10 ml 
destilleret vand:1000 ml 
NB: Materialet skal vaskes med destilleret vand og tørres ved 
105 *C i 1 time før vejning. 
2.3.4 Inden prøvning af anlægget i overensstemmelse med punkt 2.1 
bringes det i normal driftstilstand ved én af følgende metoder: 
2.3.4.1 Kondtionering ved kontinuerlig kørsel på vej 
2.3.4.1.1 Under konditioneringen gennemkøres der en strækning på mindst 
2000 km. 
2.3.4.1.2 50 ± 10% af denne konditionering består af bykørsel, mens resten 
består af kørsel over lange strækninger; kontinuerlig kørsel på 
vej kan erstattes af en tilsvarende konditionering på prøvebane. 
2.3.4.1.3 Der skal veksles mellem de to kørselsformer mindst 6 gange. 
- 381 -
2.3.4.1.4 Det samlede prøvningsprogram skal omfatte mindst 10 standsninger 
af en varighed på mindst 3 timer, således at virkningerne af 
afkøling og kondensering reproduceres. 
2.3.4.2 Konditionering ved tryksvingninger 
2.3.4.2.1 Udstødningssystemet eller dets komponenter monteres på køretøjet 
elier motoren. 
I førstnævnte tilfælde anbringes køretøjet på en rullestand. I 
det andet tilfælde anbringes motoren på en prøvebænk. 
Prøvningsudstyret, som der er vist en detaljeret tegning af i 
figur 3, forbindes med lyddæmperens afgangsåbning. Ethvert andet 
udstyr, der giver tilsvarende resultater, kan godkendes. 
2.3.4.2.2 Prøvningsudstyret Justeres således, at strømmen af 
udstødningsgas skiftevis afspærres og genåbnes 2500 gange ved 
hjælp af en hurtigtvirkende ventil. 
2.3.4.2.3 Ventilen skal åbne, når udstødningsgassens modtryk målt mindst 
100 mm fra indgangsflangen er kommet op på 0,35-0,40 bar. Hvis 
denne værdi som følge af motorens beskaffenhed ikke kan nås, 
skal ventilen åbne, når gassens modtryk er nået op på 90% af den 
maksimale værdi, der måles lige før motoren går i stå. Ventilen 
skal lukke, når trykket ikke afviger mere end 10% fra det 
stabiliserede modtryk med åben ventil. 
2.3.4.2.4 Tidsrelæet skal indstilles på en sådan værdi, at bestemmelserne 
i punkt 2.3.4.2.3 overholdes. 
2.3.4.2.5 Motorens omdrejningstal skal være 75% af det omdrejningstal (S), 
hvor motoren afgiver sin maksimale effekt. 
2.3.4.2.6 Den effekt, som dynamometeret viser, skal være 50% af den 
effekt, der måles med fuld gas ved 75% af motoromdrejnings­
tal let (S). 
2.3.4.2.7 Eventuelle drænåbninger skal være tillukket under prøvningen. 
2.3.4.2.8 Hele prøvningen må ikke vare over 48 timer. Når 
afkølingsperioder er nødvendige, kan de lægges efter hver time. 
2.3.4.3 Konditionering på prøvebænk 
2.3.4.3.1 Udstødningssystemet monteres på en motor, der er repræsentativ 
for den type, der anvendes på den knallert, systemet er 
konstrueret til. Motoren anbringes dernæst på en prøvebænk. 
2.3.4.3.2 Konditioneringen består af 3 prøvecykluser. 
2.3.4.3.3 Med henblik på reproduktion af virkningerne af afkøling og 
kondensation skal hver cyklus på prøvebænken efterfølges af en 
stilstandsperiode på mindst 6 timer. 
2.3.4.3.4 Hver cyklus på prøvebænken består af 6 faser. Motorens 
driftsbetingelser i hver enkelt fase og fasernes varighed 
fremgår af nedenstående skema: 
- 382 -
Den enkelte 
Fase Arbejdsbetingelser fases varighed 
(minutter) 
1 Tomgang 6 
2 25 % belastning ved 75 % af S 40 
3 50 % belastning ved 75 % af S 40 
4 100 % belastning ved 75 % af S 30 
5 50 % belastning ved 75 % af S 12 
6 25 % belastning ved 75 % af S 22 
Var ighed i alt : 2h 30 
2.3.4.3.5 Motoren og lyddæmperen kan på konstruktørens anmodning køles 
under konditioneringen, således at temperaturen i et punkt højst 
100 mm fra indgangsflangen ikke bliver højere end den temperatur, 
der måles, når køretøjet kører med 75 af S i højeste gear. 
Hastigheden og/eller omdrejningstallet bestemmes inden for ± 3%. 
- 383 -
®—w 
(^ Figur 3 
Udstyr til konditionering ved tryksvingninger 
Q>H H^v 
(?) - S n.n 
II <s 
£ I III /. .© 
^3— ® 
1. Indgangsflange, der forbindes med afgangsåbningen på den 
lyddæmper, som afprøves. 
2. Manuelt betjent reguleringsventil. 
3. Udiigningsbeholder med et volumen på højst 40 liter, som 
ikke kan fyldes på mindre end 1 sekund. 
4. Trykrelæ (ventil): driftsområde: 0,05-2,5 bar. 
5. Tidsrelæ. 
6. Impulstæller. 
7. Hurtigtlukkende ventil: Der kan anvendes en udstødnings-
lukkeventil (motorbremseventi I) med en diameter på 60 mm. 
Denne ventil aktiveres af en trykluftcylinder, der kan 
udvikle en kraft på 120 N ved 4 bar. Reaktionstiden savel 
ved åbning som ved lukning må ikke overstige 0,5 sekunder. 
8. Bortsugning af udstødningsgas. 
9. Bøjelig slange. 
10. Manometer til trykkontrol. 
- 384 -
2.3.5 Tegninger og påskrifter 
2.3.5.1 Der skal vedlægges en tegning af udstødningssystemet som bilag 
til det i tillæg 1A omhandlede dokument. 
2.3.5.2 Alle originale lyddæmpere skal være forsynet med let læselig og 
holdbar mærke- og typereference. 
2.3.5.3 Emballagen til originale reservedele til udstødningssystemer 
skal være forsynet med påskriften "original reservedel" og let 
læselig mærke- og typereference. 
2.3.6 Indsugningsstøjdæmper 
Er motorens luftindsugning forsynet med luftfilter og/eller 
støjdæmper, uden hvilke det tilladte støjniveau ikke kan 
overholdes, anses disse som en bestanddel af lyddæmperen, og 
kravene i punkt 2.3 gælder også for dem. 
3. TYPEGODKENDELSE SOM TEKNISK ENHED AF UORIGINALT 
UDSTØDNINGSSYSTEM TIL TOHJULET KNALLERT OG AF KOMPONENTER HERTIL 
3.0 ANVENDELSESOMRÅDE 
Dette punkt omhandler typegodkendelse som teknisk enhed af 
udstødningssystemer og komponenter hertil, som er bestemt til 
anvendelse som uoriginal reservedel på en eller flere bestemte 
knallerttyper. 
3.1 DEFINITION 
3.1.1 Ved "uoriginalt reserveudstødningssystem og komponenter hertil" 
forstås alle komponenter til de i punkt 1.2 omhandlede 
udstødningssystemer, som er bestemt til at anvendes på en 
knallert i stedet for den type, der er monteret ved udstedelsen 
af det i tillæg 1B omhandlede dokument. 
3.2 ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE 
3.2.1 Ansøgning om typegodkendelse som teknisk enhed af 
reserveudstødningssystemer og komponenter hertil indgives af 
fabrikanten eller dennes befuldmægtigede. 
3.2.2 For hver type reserveudstødningssystem og hver type komponent 
hertil, som der ansøges om typegodkendelse af, skal ansøgningen 
ledsages af nedennævnte dokumenter i tre eksemplarer og følgende 
oplysninger : 
3.2.2.1 - de karakteristiske data, som er omhandlet i punkt 1.1, for 
den eller de knallerttyper, som udstødningssystemet eller 
udstødningskomponenten er beregnet til. 
Betegnelser for motortypen og knallerttypen skal være anført 
i form af numre og symboler 
3.2.2.2 - beskrivelse af reserveudstødningssystemet med angivelse af 
hver enkelt komponents relative placering samt 
monter ingsvejledning 
- 385 -
3.2.2.3 - tegninger af alle komponenter, så de er lette at finde frem 
til, med angivelse af, hvilke materialer der er anvendt. Det 
skal af tegningerne ligeledes fremgå, hvor det er hensigten 
at anbringe det obligatoriske typegodkende Isesmærke. 
3.2.3 Ansøgeren skal på den tekniske tjenestes forlangende fremlægge: 
3.2.3.1 - to eksemplarer af det system, som der ansøges om 
typegodkendelse af 
3.2.3.2 - et udstødningssystem svarende til det, der oprindelig var 
monteret på knallerten ved udstedelsen af det i tillæg 1B 
omhandlede dokument 
3.2.3.3 - en knallert, der er repræsentativ for den type, hvorpå 
reserveudstødningssystemet skal monteres, og som er i en 
sådan tilstand, at den, når den er udstyret med et 
udstødningssystem af samme type som det originale, opfylder 
kravene i et af følgende underpunkter: 
3.2.3.3.1 Når den i punkt 3.2.3.3 omhandlede knallert er af en type, som 
er standardtypegodkendt efter bestemmelserne i dette kapitel, 
må den ved prøvning under kørsel ikke overskride 
grænseværdien i punkt 2.1.1 med mere end 1 dB(A) 
må den ved standprøvning ikke overskride den værdi, der er 
anført på fabrikantens typeskilt med mere end 3 dB(A) 
3.2.3.3.2 Når den i punkt 3.2.3.3 omhandlede knallert ikke er af en type, 
som er standardtypegodkendt efter bestemmelserne i dette 
kapitel, må den ikke overskride den grænseværdi, der gjaldt for 
den pågældende knallerttype ved ibrugtagningen, med mere end 1 
dB(A) 
3.2.3.4 - en særskilt motor, der er identisk med den ovenfor nævnte 
knallerts motor, hvis de kompetente myndigheder anser det 
for nødvendigt. 
3.3 MÆRKER OG PÅSKRIFTER 
3.3.1 Uoriginale udstødningssystemer og komponenter hertil skal mærkes 
i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag V. 
3.4 TYPEGODKENDELSE 
3.4.1 Efter at have foretaget den i dette kapitel specificerede 
prøvning udsteder den ansvarlige myndighed en attest, der svarer 
til eksemplet i tillæg 2B. Foran typegodkendelsesnummeret 
anføres firkanten med bogstavet "e" efterfulgt af det tal eller 
de bogstaver, der kendetegner den medlemsstat, som har meddelt 
eller afslået typegodkendelse. 
3.5 SPECIFIKATIONER 
3.5.1 Generelle specifikationer 
Udstødningssystemet skal være således konstrueret, fremstillet 
og egnet til montering 
- 386 -
3.5.1.1 - at knallerten under normale anvendelsesforhold og ti I trods 
for de vibrationer, den udsættes for, kan opfylde kravene i 
dette kapitel 
3.5.1.2 - at det er rimelig modstandsdygtigt over for den korrosion, 
som det udsættes for, knallertens anvendelse taget i 
betragtning 
3.5.1.3 - at den fri højde over Jorden bestemt af det originale 
udstødningssystem og under hensyntagen til knallertens 
eventuelle hældning ikke bliver reduceret 
3.5.1.4 - at der ikke forekommer unormalt høj temperatur på overfladen 
3.5.1.5 - at der hverken er udragende dele eller skarpe kanter 
3.5.1.6 - at der er tilstrækkelig plads til fjedrene 
3.5.1.7 - at der er tilstrækkelig sikkerhedsafstand til ledninger 
3.5.1.8 - at dets modstandsdygtighed over for slag er forenelig med 
klart definerede monterings- og ved Iigeholdelses-
forskr ifter. 
3.5.2 Specifikationer vedrørende støjniveauet 
3.5.2.1 Den lyddæmpende virkning af reserveudstødningssystemet eller en 
komponent hertil kontrolleres ved de metoder, der er beskrevet i 
punkt 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 og 2.1.5. 
Med reserveudstødningssystemet eller komponenten hertil monteret 
på det i punkt 3.2.3.3 omhandlede køretøj skal støjniveauet 
opfylde følgende krav: 
3.5.2.1.1 Det må hverken ved prøvning under kørsel eller ved standprøvning 
overskride de værdier, der måles ifølge punkt 3.2.3.3 med samme 
køretøj udstyret med det originale udstødningssystem. 
3.5.3 Kontrol af knallertens præstationer 
3.5.3.1 Knallerten skal med reserveudstødningssystemet yde samme 
præstationer som den yder med det originale udstødningssystem 
eller en komponent hertil. 
3.5.3.2 Reserveudstødningssystemet sammenlignes med et ligeledes nyt 
originalt udstødningssystem, idet de to systemer monteres efter 
hinanden på det i punkt 3.2.3.3 omhandlede køretøj. 
3.5.3.3 Kontrollen foretages ved måling af motorens effektkurve. Den 
maksimale nettoeffekt og den maksimale hastighed, der måles med 
reserveudstødningssystemet, må ikke være mere end 5% højere end 
de tilsvarende værdier målt under samme forhold med det 
originale udstødningssystem. 
3.5.4 Supplerende bestemmelser vedrørende udstødningssystem 
indeholdende fibermaterialer, betragtet som selvstændig teknisk 
enhed 
Ved fremstilling af sådanne udstødningssystemer må der kun 
anvendes fibermaterialer, hvis kravene i punkt 2.3.1 overholdes. 
- 387 -
TILLÆG 1A 
OPLYSNINGSSKEMA 
VEDRØRENDE TILLADT STØJNIVEAU OG ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM 
FOR EN TOHJULET KNALLERTTYPE 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samtidig 
med ansøgningen om standardtypegodkendelse af køretøjet) 
(eksempel) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren) 
Ansøgning om typegodkendelse af tohjulet knallert for så vidt angår tilladt 
støjniveau og originalt udstødningssystem skal ledsages af de oplysninger, der 
er nævnt under afsnit A i bilag II til Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 
1992, punkt: 
0.1 
0.2 
0.4 
0.5 
0.6 
2.1 
3. 
3.0 
3.1.1 
3.2.1.7 
3.2.8.3.3 
3.2.8.3.3.1 
3.2.8.3.3.2 
3.2.9 
3.2.9.1 
4. 
4.1 
4.2 
4.3 
4.4 
4.4.1 . 
4.4.2. 
4.5 
4.6 
5.2 
- 388 -
TILLÆG 1B 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
VEDRØRENDE TILLADT STØJNIVEAU OG ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM 
FOR EN TOHJULET KNALLERTTYPE 
EKSEMPEL 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
1. Køretøjets mærke: 
2. Køretøjets type: 
3. Variant (evt.): 
4. Version (evt.): 
5. Fabrikantens navn og adresse: 
6. Navn og adresse på fabrikantens befuldmægtigede (evt.) 
7. Originale udstødningssystems type: 
8. Indsugningssystemets type (hvis det er nødvendigt for 
overholdelse af støjgrænserne): 
9. Køretøjets støjniveau ved stilstand: dB(A) ved 
... omdr./min. 
10. Køretøj fremstillet til prøvning den: 
11. Typegodkendelse meddel t/afslået<1 ) 
12. Sted: 
13. Dato: 
14. Underskrift: 
(1) Det ikke gældende overstreges. 
- 389 -
TILLÆG 2A 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR UORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM TIL TOHJULET KNALLERT 
ELLER KOMPONENT HERTIL BETRAGTET SOM TEKNISK ENHED 
(eksempel) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren) 
Ansøgning om typegodkendelse af uoriginalt udstødningssystem til tohjulet 
knallert skal ledsages af følgende oplysninger: 
1. Mærke: 
2. Type: 
3. Fabrikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på fabrikantens befuldmægtigede (evt.): 
5. Liste over de enkeltkomponenter, der udgør den tekniske enhed 
(tegninger vedlægges) 
6. Knallertmærke(r) og -type(r), som udstødningssystemet er 
beregnet t i I (1 ) 
7. Eventuelle anvende Isesrestriktioner og monteringsforskrifter 
samt de oplysninger, der er nævnt under afsnit A i bilag II til Rådets 
direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992, punkt: 
0.1 
0.2 
0.5 
0.6 
2.1 
3. 
3.0 
3.1 
3.1.1 
3.2.1.7 
4. 
4.1 
4.2 
4.3 
4.4 
4.4.1 
4.4.2 
4.5 
4.6 
5.2 
(1) Det ikke gældende overstreges 
- 390 -
TILLÆG 2B 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR UORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM TIL TOHJULET KNALLERT 
EKSEMPEL 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato: . 
1. Udstødningssystemets mærke: 
2. Udstødningssystemets type: 
3. Fabrikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på den befuldmægtigede (evt.): 
5. Knallertmærke(r) og -type(r) samt eventuelle varianter og 
versioner, som udstødningssystemet er beregnet til 
6. System fremstillet til prøvning den: 
7. Typegodkendelse meddelt/afslået^1 ) 
8. Sted: 
9. Dato: 
10. Underskrift: 
(1) Det ikke gældende overstreges 
- 391 -
BI LAG I I I 
FORSKRIFTER FOR TOHJULEDE MOTORCYKLER 
1. DEFINITIONER 
I dette kapitel forstås ved: 
1.1 "motorcykeltype for så vidt angår støjniveau og 
udstødn i ngssystem", 
motorcykler, som ikke indbyrdes frembyder forskelle med hensyn 
til følgende væsentlige komponenter: 
1.1.1 motortype (to- eller firetakts motor, stempelmotor eller 
drejestempelmotor, cylinderantal og slagvolumen, antal og type 
af karburatorer eller benzinindsprøjtningssystemer, 
vent i I arrangement samt maksimal effekt og tilsvarende 
omdrejningstaI). 
For drejestempelmotorers vedkommende defineres slagvolumen som 
det dobbelte af kammerets volumen 
1.1.2 transmission, herunder antallet af gear og deres 
udvekslingsforhold 
1.1.3 antal, type og anbringelse af udstødningssystem; 
1.2 "udstødningssystem" eller "lyddæmper", 
et komplet sæt komponenter, der er nødvendige for at dæmpe 
støjen fra motorcyklens motor og udstødning; 
1.2.1 "originalt udstødningssystem eller lyddæmper", 
system af den type, der er monteret på køretøjet ved 
standardtypegodkendelsen eller udvidelsen af denne. Det kan være 
fabriksmonteret eller reservedel. 
1.2.2 "uoriginalt udstødningssystem eller lyddæmper", 
system af en anden type end den, der er monteret på køretøjet 
ved standardtypegodkendelsen eller udvidelsen af denne. Det kan 
kun foreligge som reservedel. 
1.3 "udstødningssystemer af forskellig type", 
systemer, som indbyrdes frembyder væsentlige forskelle, der kan 
bestå i følgende: 
1.3.1 systemer, hvis komponenter er forsynet med forskellige 
fabrikations- eller handelsmærker 
1.3.2 systemer, hvori en given komponent adskiller sig med hensyn til 
materiale, form eller størrelse 
- 392 -
1-3.3 systemer, i hvilke mindst én komponent fungerer efter 
forskellige principper 
1-3.4 systemer, hvis komponenter er kombineret forskelligt; 
1.4 "komponent af et udstødningssystem", 
en af de enkeltkomponenter, der tilsammen udgør 
udstødningssystemet (f.eks. rør og rørforbindelser og selve 
lyddæmperen) og eventuelt indsugningssystemet (luftfilter). 
Hvis motoren er udstyret med et indsugningssystem (luftfilter 
og/eller indsugningsstøjdæmper), som er nødvendigt for 
overholdelse af grænseværdierne for støj, skal dette system 
betragtes som en komponent, der har samme betydning som det 
egentlige udstødningssystem. 
2. TYPEGODKENDELSEAF EN TOHJULET MOTORCYKELTYPE FOR SA VIDT ANGÅR 
STØJNIVEAU OG AF ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM SOM TEKNISK ENHED 
2.1 STØJ FRA KØRETØJ UNDER KØRSEL 
(målebetingelser og-metode ved kontrol af køretøjet ved 
typegodkende I sen) 
2.1.1 Grænseværdier: se bilag I. 
2.1.2 Måleapparater 
2.1.2.1 Støjmålinger 
Støjmåleren er et præcisionsinstrument svarende til den model, 
der er beskrevet i meddelelse nr. 179 (Præcisionsstøjmå1ère), 2 
udgave, fra Den Internationale Elektrotekniske Kommission (IEC) 
Målingerne foretages med frekvensvægtning A og tidsvægtning F 
som beskrevet i nævnte meddelelse. 
Før og efter hver måleserie kalibreres støjmåleren i 
overensstemmelse med fabrikantens anvisninger ved hjælp af en 
egnet lydkilde (f.eks. pistonfon). 
2.1.2.2 Måling af omdrejningstal og hastighed 
Motorens omdrejningstal og motorcyklens hastighed på målebanen 
bestemmes med en nøjagtighed på ± 3%. 
2.1.3 Måleforskrifter 
2.1.3.1 Motorcyklens tilstand 
Motorcyklen skal under målingerne være i køreklar stand (dvs. 
medføre kølevæske, smøremidler, brændstof, værktøj, reservehjul 
og fører). 
- 393 -
Inden målingen bringes motoren op på den normale 
driftstemperatur. Er motorcyklen udstyret med automatisk styret 
ventilator, må der ikke foretages nogen indgreb i dennes 
funktion under støjmålingen. For motorcykler med mere end ét 
drivhjul benyttes kun den transmission, der er beregnet til 
almindelig kørsel på vej. En eventuel sidevogn afmonteres før 
prøvningen. 
2.1.3.2 Målepladsen 
Målepladsen skal bestå af en accélérâtionsbane i midten, omgivet 
af et praktisk taget plant prøvningsareal. Accélérâtionsbanen 
skal være plan-, kørebanen skal være tør og af en sådan 
beskaffenhed, at rullestøjen er ringe. 
På målepladsen skal kravene til et frit lydfelt opfyldes med 1 
dB's nøjagtighed mellem støjkilden, som findes midt på 
accélérâtionsbanen, og mikrofonen. Dette krav anses for at være 
opfyldt, når der ikke findes nogen lydreflekterende afskærmning 
af betydning såsom hegn, klipper, broer eller bygninger, inden 
for en afstand af 50 m fra accélérâtionsbanens midtpunkt. 
Målepladsens overflade skal i et områdemed en radius på mindst 
10 m omkring accélérâtionsbanens midte bestå af et hårdt 
materiale såsom beton, asfalt eller andet materiale med 
tilsvarende lydreflekterende egenskaber; den må ikke være dækket 
af nyfalden sne, højt græs, løs jord eller cinders. 
Der må ikke være nogen hindring, der kan påvirke det akustiske 
felt, i nærheden af mikrofonen, og der må ikke befinde sig nogen 
personer mellem mikrofonen og støjkilden. Den, som skal foretage 
målingerne, skal anbringe sig således, at han ikke kan påvirke 
måleapparatets udslag på nogen måde. 
2.1.3.3 Diverse 
Målingerne må ikke udføres under ugunstige vejrforhold og 
navnlig ikke, når er kastevinde. 
Vindhastigheden må højst være 3 m/s. Målingen er acceptabel med 
vindstød op t i I 5 m/s. 
Støjen fra andre støjkilder end den motorcykel, som prøves, 
inklusive støj fremkaldt af vinden, skal være mindst 10 dB(A) 
lavere end støjen fra motorcyklen. 
- 394 -
dR(A) 
û> 
0,3 
0,? 
0,1 korrekt ion Hvis forskellen mellem støjen fra omgivelserne og det målte 
lydtryk ligger mellem 10 og 16 dB(A), fratrækkes der til 
beregning af prøvningsresultatet en korrektion, der afhænger af 
det aflæste lydtryk som vist på nedenstående figur. 
dB(A) 
!0 11 i? 13 K ib 16 forskel mellem 
støjen fra om­
givelserne og 
det målte lydtryk 
Anvendes der vindskærm, skal dens indflydelse på mikrofonens 
følsomhed og retningskarakteristik tages i betragtning. 
2.1 .4 
2.1.4.1 Målemetode 
Målingernes art og antal 
Det maksimale støjniveau med A-vægtning udtrykt i decibel (dB) 
måles under motorcyklens forbikørsel mellem linjen AA' og BB' 
(figur 1). Målingen er ikke gyldig, hvis der registreres en 
spidsværdi, der afviger unormalt fra det generelle støjniveau. 
Der foretages mindst to målinger på hver side af køretøjet. 
2.1.4.2 M i krofonens pIacer i ng 
Mikrofonen anbringes 7,5 m fra banens reference Iinje CC (figur 
1) i en højde af 1,2 m over jorden. 
2.1.4.3 Kørse Isforskr ifter 
- 395 -
Køretøjet fremføres til linjen AA' med konstant hastighed i 
overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 2.1.4.3.1 og 
2.1.4.3.2. Når køretøjets forende passerer linjen AA', drejes 
gashåndtaget i bund så hurtigt som muligt og fastholdes i denne 
stilling, indtil køretøjets bagende passerer linjen BB'. Da 
drejes gashåndtaget tilbage til tomgangssti 11ingen så hurtigt 
som muligt. 
Ved alle målinger fremføres køretøjet ad en ret linje på 
accélérâtionsbanen således, at dets længdeplan så vidt muligt 
falder sammen med linjen CC. 
2.1.4.3.1 Motorcykel med ikke-automati sk gearkasse 
2.1.4.3.1.1 Udgangshastighed 
Motorcyklen fremføres mod linjen AA' med en konstant hastighed, 
som svarer til et motoromdrejningstal på 75% af det i punkt 
3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede omdrejningstal, dog højst 50 
km/h. 
2.1.4.3.1.2 Valg af gear 
2.1.4.3.1.2.1 Motorcykler med mindst 4 fremadgående gear prøves i andet gear, 
uanset motorens slagvolumen. 
2.1.4.3.1.2.2 Motorcykler med mindst 5 fremadgående gear og en motor med et 
slagvolumen på højst 175 cm, prøves udelukkende i tredje gear. 
2.1.4.3.1.2.3 Motorcykler med mindst 5 fremadgående gear og en motor med et 
slagvolumen på over 175 cm, prøves i såvel andet som tredje 
gear. Som prøvningsresultat regnes gennemsnittet af de to 
målinger. 
2.1.4.3.1.2.4 Hvis motorens omdrejningstal under prøvningen i andet gear (se 
punkt 2.1.4.3.1.2.1, 2.1.4.3.1.2.2 og 2.1.4.3.1.2.3) kommer over 
100% af det i punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede 
omdrejningstal inden passagen af linjen BB', foretages 
prøvningen i tredje gear, og det målte støjniveau regnes som 
prøvningsresultat. 
2.1.4.3.2 Motorcykel med automatisk gearkasse 
- 396 -
2.1.4.3.2.1 Motorcykel uden manuel gearvælger 
2.1.4.3.2.1.1 Udgangshastighed 
Køretøjet fremføres mod linjen AA' med en konstant hastighed på 
30, 40 elier 50 km/h, dog højst 75% af den højest tilladte 
hastighed på vej. Der vælges de betingelser, der fører til det 
højeste støjniveau. 
2.1.4.3.2.1.2 Motorcykel med manuel gearvælger med X fremadgående trin 
2.1.4.3.2.1.3 Udgangshastighed 
Køretøjet fremføres mod linjen AA' med en konstant hastighed på 
mindre end 50 km/h, idet motorens omdrejningstal er 75% af 
det i punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede omdrejningstal, 
el ler 
50 km/h, idet motorens omdrejningstal er lavere end 75% af 
det i punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede omdrejningstal. 
Hvis der under prøvningen med konstant hastighed på 50 km/h sker 
nedgearing til første gear, kan køretøjets udgangshastighed 
sættes op, indtil dette ikke sker, dog højst ti I 60 km/h. 
2.1.4.3.2.1.4 Gearvælgerens stilling 
For køretøj med manuel gearvælger med X fremadgående trin 
udføres prøvningen med gearvælgeren i højeste stilling; 
påtvunget nedgearing (f.eks. kick-down) må ikke anvendes. Sker 
der automatisk nedgearing efter passage af linjen AA', gentages 
prøvningen forfra med gearvælgeren i næsthøjeste stilling og i 
givet fald i næstfølgende lavere stilling, således at prøvningen 
gennemføres med gearvælgeren i den højeste stilling, hvor der 
ikke sker nedgearing (uden brug af kick-down). 
2.1.5 Resultater (prøvningsrapport) 
2.1.5.1 I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse 
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, redegøres der for alle 
de omstændigheder og indvirkninger, som er af betydning for 
måleresultaterne. 
2.1.5.2 De værdier, der er aflæst på støjmåleren, korrigeres i 
overensstemmelse med punkt 2.1.3.3. De korrigerede værdier 
afrundes til nærmeste hele decibel. 
Med henblik på udstedelse af det i tillæg 1B omhandlede dokument 
anvendes kun værdier fra to på hinanden følgende målinger 
foretaget på samme side af motorcyklen, som ikke afviger mere 
end 2 dB(A) fra hinanden. 
- 397 -
2.1.5.3 Som måleresultat for den enkelte måling regnes den værdi, der er 
fundet under punkt 2.1.5.2 med fradrag af 1 dB(A) som 
kompensation for måleunøjagtigheden. 
2.1.5.4 Hvis gennemsnittet af de fire måleresultater ikke er større end 
det højest tilladte støjniveau for den kategori, det afprøvede 
køretøj tilhører, anses kravet i punkt 2.1.1 for opfyldt. Denne 
gennemsnitsværdi udgør prøvningsresultatet. 
Hvis ingen af de fire måleresultater overskrider det højest 
tilladte støjniveau for den kategori, det afprøvede køretøj 
tilhører, anses kravet i punkt 2.1.1 for opfyldt. 
Hvis kun ét af de fire måleresultater overskrider det højest 
tilladte støjniveau med højst 1 dB(A), foretages der en ny 
måleserie med fire målinger. I så fald anses kravet i punkt 
2.1.1 kun for opfyldt, hvis ingen af de fire nye måleresultater 
overskrider det højest tilladte støjniveau. 
I alle andre tilfælde anses kravene i punkt 2.1.1 ikke for 
opfyldt. 
2.2 STØJ FRA STILLESTÅENDE MOTORCYKEL 
(målebetingelser og -metode ved kontrol af køretøjer i brug) 
2.2.1 Lydtryksniveau i nærheden af motorcykler 
For at lette kontrollen med motorcykler i brug foretages desuden 
måling af lydtrykket i nærheden af udstødningssystemets 
(lyddæmperens) munding ifølge nedenstående forskrifter, og 
måleresultatet anføres i den prøvningsrapport, der udarbejdes 
med henblik på udstedelse af det i tillæg 1B omhandlede 
dokument. 
2.2.2 Måleinstrumenter 
Målingerne foretages ved hjælp af en præcisionsstøjmåler, jf. 
punkt 2.1.2.1. 
2.2.3 Måleforskrifter 
2.2.3.1 Køretøjets ti Istand 
Inden målingen bringes motoren op på den normale 
driftstemperatur. Er motorcyklen udstyret med automatisk styret 
ventilator, må der ikke foretages nogen indgreb i dennes 
funktion under støjmålingen. 
Under målingerne skal gearvælgeren være i frigear. Hvor der ikke 
er mulighed for frakobling af transmissionen, kan man lade 
drivhjulet dreje rundt uden belastning, f.eks. ved anvendelse af 
støtteben. 
- 398 
2.2.3.2 Ma I ep I ads (figur 2) 
Som må i ep I ads kan anvendes et område, hvor der ikke er 
forstyrrende støj af betydning. Et plant areal med belægning af 
beton, asfalt eller lignende hårdt og stærkt lydreflekterende 
materiale er særlig egnet; overflade af selv fasttromlet grus 
tillades ikke. På måleområdet skal der kunne afmærkes et 
rektangel, hvis sider befinder sig mindst 3 meter fra køretøjets 
konturer (bortset fra styret), og hvori der ikke befinder sig 
nogen større genstande eller personer ud over operatøren og 
føreren af køretøjet. Køretøjet anbringes i feltet på en sådan 
måde, at mikrofonen er mindst 1 meter fra en eventuel 
fortovskant. 
2.2.3.3 Diverse 
Måleinstrumentets udslag fra omgivelsernes støj skal være mindst 
10 dB(A) lavere end de under prøvningen målte lydtryk. 
Mikrofonen kan være forsynet med en egnet vindskærm, forudsat at 
der tages hensyn til dens indflydelse på mikrofonens følsomhed. 
2.2.4 Målemetode 
2.2.4.1 Målingernes art og antal 
Det maksimale støjniveau udtrykkes i decibel (dB), A-vægtet, og 
måles under det i punkt 2.2.4.3 foreskrevne tidsrum. 
Der foretages mindst 3 målinger i hvert målepunkt. 
2.2.4.2 Mikrofonens placering (figur 2) 
Mikrofonen anbringes i samme højde over Jorden som udstødsrørets 
munding, dog mindst 0,2 m over Jorden. Mikrofonen anbringes 0,5 
m fra udstødsrørets munding pegende i retning heraf. Den 
retning, i hvilken mikrofonen har størst følsomhed, skal være 
vandret og danne en vinkel på 45' ± 10' med det lodrette plan 
for udstødsrørets retning. 
Mikrofonen anbringes på en sådan måde i forhold til ovennævnte 
lodrette plan, at afstanden til køretøjets kontur (bortset fra 
styret) bliver størst mulig. Hvis der er to eller flere 
udstødsrør med en indbyrdes centerafstand på mindre end 0,3 m, 
rettes mikrofonen mod den udstødsåbning, der er nærmest ved 
køretøjets kontur (bortset fra styret), subsidiært den 
udstødsåbning, der har den største højde over Jorden. Er der 
flere udstødsåbninger med en indbyrdes afstand på over 0,3 m, 
foretages der særskilt måling ved hver åbning, og det højeste 
niveau registreres. 
- 399 -
2.2.4.3 Driftsforskrifter 
Motoren bringes op på et konstant omdrejningstal svarende til: 
S/2 hvis S er større end 5000 omdrejninger pr. minut 
3S/4 hvis S er 5000 omdrejninger pr. minut eller derunder, 
hvor S er det i punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede 
omdrejningstal. 
Når det konstante omdrejningstal er nået, bringes gashåndtaget 
hurtigt tilbage til tomgangssti 11 ingen. Støjniveauet måles i et 
tidsrum, der begynder med en ganske kort periode med konstant 
omdrejningstal og varer hele decelerationsperioden igennem. 
Støjmålerens maksimale visning er det gyldige måleresultat. 
2.2.5 Resultater (prøvningsrapport) 
2.2.5.1 I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse 
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, anføres alle nødvendige 
oplysninger, navnlig oplysninger om, hvorledes støjen fra den 
stillestående motorcykel er målt. 
2.2.5.2 Værdierne, som afrundes til nærmeste hele decibel, aflæses på 
måleapparatet. 
Der anvendes kun værdier fra tre på hinanden følgende målinger, 
som ikke afviger mere end 2 dB(A) fra hinanden. 
2.2.5.3 Den værdi, som tages i betragtning, er gennemsnittet af disse 
tre målinger. 
400 -
mikrofon 
p—a Figur 1 
KØRSELSMALING 
C 
7.5 m * tø 
7.5 m mikrofon 
O—» 
Figur 2 
STANDMALING udstødsrørets udmundingshøjde 
401 -
2.3 ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM (LYDDÆMPER) 
2.3.1 Bestemmelser for lyddæmpere, der indeholder absorberende 
fibermaterialer. 
2.3.1.1 Absorberende fibermaterialer skal være asbestfri og må kun 
anvendes ved fremstilling af lyddæmpere, såfremt det ved egnede 
anordninger sikres, at disse materialer forbliver på plads i 
hele den tid, lyddæmperen er i brug, og såfremt bestemmelserne i 
punkt 2.3.2, 2.3.3 eller 2.3.4 er opfyldt: 
2.3.2 Støjniveauet skal opfylde kravene i punkt 2.1.1, efter at 
fibermaterialerne er fjernet. 
2.3.3 De absorberende fibermaterialer må ikke anbringes i dele af 
lyddæmperen, der gennemstrømmes af udstødningsgas, og skal 
opfylde følgende betingelser: 
2.3.3.1 Materialerne konditioneres i en ovn ved en temperatur på 
650 ± 5 *C i 4 timer, uden at fibrenes gennemsnitslængde, 
diameter og densitet reduceres. 
2.3.3.2 Efter konditionering i en ovn ved en temperatur på 650 ± 5 *C i 
1 time skal mindst 98% af materialet tilbageholdes på en sigte 
med en nominel maskevidde på 250 /um, som opfylder ISO-standard 
3310/1, såfremt materialet undersøges i overensstemmelse med 
ISO-standard 2599. 
2.3.3.3 Materialets vægttab må ikke overstige 10,5% efter neddypning i 
24 timer ved 90 ± 5 *C i et syntetisk kondensat med følgende 
sammensætning: 
1 N brombrintsyre (HBr): 10 ml 
1 N svovlsyre (H2S04): 10 ml 
destilleret vand: 1000 ml 
NB: Materialet skal vaskes med destilleret vand og tørres ved 
105 "C i 1 time før vejning. 
2.3.4 Inden prøvning af anlægget i overensstemmelse med punkt 2.1 
bringes det i normal driftstilstand ved én af følgende metoder: 
2.3.4.1 Kondtionering ved kontinuerlig kørsel på vej 
2.3.4.1.1 Alt efter motorcyklens kategori gennemkøres der under 
konditioneringen en strækning på mindst: 
Motorcykelkategori efter Strækning 
slagvolumen i cm, 
1. < 80 4000 
2. > 80, < 175 6000 
3. > 175 8000 
- 402 
2.3.4.1.2 50 ± 10% af denne konditionering består af bykørsel, mens resten 
består af kørsel over lange strækninger med høj hastighed; 
kontinuerlig kørsel på vej kan erstattes af en tilsvarende 
konditionering på prøvebane. 
2.3.4.1.3 Der skal veksles mellem de to kørselsformer mindst 6 gange. 
2.3.4.1.4 Det samlede prøvningsprogram skal omfatte mindst 10 standsninger 
af en varighed på mindst 3 timer, således at virkningerne af 
afkøling og kondensering reproduceres. 
2.3.4.2 Konditionering ved tryksvingninger 
2.3.4.2.1 Udstødningssystemet eller dets komponenter monteres på køretøjet 
el ler motoren. 
i førstnævnte tilfælde anbringes køretøjet på en rullestand. I 
det andet tilfælde anbringes motoren på en prøvebænk. 
Prøvningsudstyret, som der er vist en detaljeret tegning af i 
figur 3, forbindes med lyddæmperens afgangsåbning. Ethvert andet 
udstyr, der giver tilsvarende resultater, kan godkendes. 
2.3.4.2.2 Prøvningsudstyret justeres således, at strømmen af 
udstødningsgas skiftevis afspærres og genåbnes 2500 gange ved 
hjælp af en hurtigtvirkende ventil. 
2.3.4.2.3 Ventilen skal åbne, når udstødningsgassens modtryk målt mindst 
100 mm fra indgangsflangen er kommet op på 0,35-0,40 bar. Hvis 
denne værdi som følge af motorens beskaffenhed ikke kan nås, 
skal ventilen åbne, når gassens modtryk er nået op på 90% af den 
maksimale værdi, der måles lige før motoren går i stå. Ventilen 
skal lukke, når trykket ikke afviger mere end 10% fra det 
stabiliserede modtryk med åben ventil. 
2.3.4.2.4 Tidsrelæet skal indstilles på en sådan værdi, at bestemmelserne 
i punkt 2.3.4.2.3 overholdes. 
2.3.4.2.5 Motorens omdrejningstal skal være 75% af det omdrejningstal (S), 
hvor motoren afgiver sin maksimale effekt. 
2.3.4.2.6 Den effekt, som dynamometeret viser, skal være 50% af den 
effekt, der måles med fuld gas ved 75% af motoromdrejningstallet 
(S). 
2.3.4.2.7 Eventuelle drænåbninger skal være tillukket under prøvningen. 
2.3.4.2.8 Hele prøvningen må ikke vare over 48 timer. Når 
afkølingsperioder er nødvendige, kan de lægges efter hver time. 
- 403 -
2.3.4.3 Konditionering på prøvebænk 
2.3.4.3.1 Udstødningssystemet monteres på en motor, der er repræsentativ 
for den type, der anvendes på den motorcykel, systemet er 
konstrueret til. Motoren anbringes dernæst på en prøvebænk. 
2.3.4.3.2 Konditioneringen består af et antal prøvecykluser, som afhænger 
af, hvilken motorcykelkategori udstødningssystemet er 
konstrueret til: 
Motorcykelkategori efter Antal 
slagvolumen i cm, cykluser 
1. < 80 6 
2. > 80, < 175 9 
3. > 175 12 
2.3.4.3.3 Med henblik på reproduktion af virkningerne af afkøling og 
kondensation skal hver cyklus på prøvebænken efterfølges af en 
stilstandsperiode på mindst 6 timer. 
2.3.4.3.4 Hver cyklus på prøvebænken består af 6 faser. Motorens 
arbejdsbetingelser i hver enkelt fase og fasernes varighed 
fremgår af nedenstående skema: 
Fase 
1 
2 
3 
4 
5 
6 Arbejdsbet ingelser 
Tomgang 
25 % belastning ved 75 % af S 
50 % belastning ved 75 % af S 
100 % belastning ved 75 % af S 
50 % belastning ved 75 % af S 
25 % belastning ved 75 % af S Den enkelte 
fases var ighed 
(minutter) 
Motor 
<175 cm, 
6 
40 
40 
30 
12 
22 Motor 
>-175 cm. 
6 
50 
50 
10 
12 
22 
Varighed i alt: 2h 30 2h 30 
2.3.4.3.5 Motoren og lyddæmperen kan på konstruktørens anmodning køles 
under konditioneringen, således at temperaturen i et punkt højst 
100 mm fra indgangsflangen ikke bliver højere end den 
temperatur, der måles, når køretøjet kører med 110 km/h eller 
75% af S i højeste gear. Hastigheden og/eller omdrejningstallet 
bestemmes inden for ±3%. 
- 404 -
Figur 3 
Udstyr til konditionering ved tryksvingninger 
©->! 
1. Indgangsflange, der forbindes med afgangsåbningen på den 
lyddæmper, som afprøves. 
2. Manuelt betjent reguleringsventil. 
3. Udiigningsbeholder med et volumen på højst 40 liter, som 
ikke kan fyldes på mindre end 1 sekund. 
4. Trykrelæ (ventil): driftsområde: 0,05-2,5 bar. 
5. Tidsrelæ. 
6. Impulstæl ler. 
7. Hurtigtlukkende ventil: Der kan anvendes en udstødnings-
lukkeventil (motorbremseventi I) med en diameter på 60 mm. 
Denne ventil aktiveres af en trykluftcylinder, der kan 
udvikle en kraft på 120 N ved 4 bar. Reaktionstiden såvel 
ved åbning som ved lukning må ikke overstige 0,5 sekunder 
8. Bortsugning af udstødningsgas. 
9. Bøjelig slange. 
10. Manometer til trykkontrol. 
- 405 -
2.3.5 Tegninger og påskrifter 
2.3.5.1 Der skal vedlægges en tegning af udstødningssystemet som bilag 
til det i tillæg 1A omhandlede dokument. 
2.3.5.2 Alle originale lyddæmpere skal være forsynet med let læselig og 
holdbar mærke- og typereference. 
2.3.5.3 Emballagen til originale reservedele til udstødningssystemer 
skal være forsynet med påskriften "original reservedel" og let 
læselig mærke- og typereference. 
2.3.6 Indsugningsstøjdæmper 
Er motorens luftindsugning forsynet med luftfilter og/eller 
støjdæmper, uden hvilke det tilladte støjniveau ikke kan 
overholdes, anses disse som en bestanddel af lyddæmperen, og 
kravene i punkt 2.3 gælder også for dem. 
3. TYPEGODKENDELSE SOM TEKNISK ENHED AF UORIGINALT 
UDSTØDNINGSSYSTEM TIL TOHJULET MOTORCYKEL OG AF KOMPONENTER 
HERTIL 
3.0 ANVENDELSESOMRÅDE 
Dette punkt omhandler typegodkendelse som teknisk enhed, jf. 
artikel 2 i den i artikel 1 omhandlede direktiv, af 
udstødningssystemer og komponenter hertil, som er bestemt til 
anvendelse som uoriginal reservedel på en eller flere bestemte 
motorcykeltyper. 
3.1 DEFINITION 
3.1.1 Ved "uoriginalt reserveudstødningssystem og komponenter hertil" 
forstås alle komponenter til de i punkt 1.2 omhandlede 
udstødningssystemer, som er bestemt ti I at anvendes på en 
motorcykel i stedet for den type, der er monteret ved 
udstedelsen af det i tillæg 1B omhandlede dokument. 
3.2 ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE 
3.2.1 Ansøgning om typegodkendelse som teknisk enhed af 
reserveudstødningssystemer og komponenter hertil indgives af 
fabrikanten eller dennes befuldmægtigede. 
3.2.2 For hver type reserveudstødningssystem og hver type komponent 
hertil, som der ansøges om typegodkendelse af, skal ansøgningen 
ledsages af nedennævnte dokumenter i tre eksemplarer og følgende 
oplysninger : 
- 406 -
3.2.2.1 - de karakteristiske data, som er omhandlet i punkt 1.1, for 
den eller de motorcykeltyper, som udstødningssystemet eller 
udstødningskomponenten er beregnet til. 
Betegnelser for motortypen og motorcykeltypen skal være 
anført i form af numre og symboler 
3.2.2.2 - beskrivelse af reserveudstødningssystemet med angivelse af 
hver enkelt komponents relative placering samt 
monteringsvejledning 
3.2.2.3 - tegninger af alle komponenter, så de er lette at finde frem 
til, med angivelse af, hvilke materialer der er anvendt. Det 
skal af tegningerne ligeledes fremgå, hvor det er hensigten 
at anbringe det obligatoriske typegodkende Isesmærke. 
3.2.3 Ansøgeren skal på den tekniske tjenestes forlangende fremlægge: 
3.2.3.1 - to eksemplarer af det system, som der ansøges om 
typegodkendelse af 
3.2.3.2 - et udstødningssystem svarende til det, der oprindelig var 
monteret på motorcyklen ved udstedelsen af det i tillæg 1B 
omhandlede dokument 
3.2.3.3 - en motorcykel, der er repræsentativ for den type, som 
reserveudstødningssystemet er beregnet til montering på, og 
som er i en sådan tilstand, at den, når den er udstyret med 
et udstødningssystem af samme type som det originale, 
opfylder kravene i et af følgende underpunkter: 
3.2.3.3.1 Når den i punkt 3.2.3.3 omhandlede motorcykel er af en type, som 
er standardtypegodkendt efter bestemmelserne i dette kapitel, 
må den ved prøvning under kørsel ikke overskride 
grænseværdien i punkt 2.1.1 med mere end 1 dB(A) 
må den ved standprøvning ikke overskride den værdi, der er 
anført på fabrikantens typeskilt med mere end 3 dB(A). 
3.2.3.3.2 Når den i punkt 3.2.3.3 omhandlede motorcykel ikke er af en 
type, som er standardtypegodkendt efter bestemmelserne i dette 
kapitel, må den ikke overskride den grænseværdi, der gjaldt for 
den pågældende motorcykeltype ved ibrugtagningen, med mere end 1 
dB(A) 
3.2.3.4 - en særskilt motor, der er identisk med den ovenfor nævnte 
motorcykels motor, hvis de kompetente myndigheder anser det 
for nødvendigt. 
- 407 -
3.3 MÆRKER OG PÅSKRIFTER 
3.3.1 Uoriginale udstødningssystemer og komponenter hertil skal mærkes 
i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag V. 
3.4 TYPEGODKENDELSE 
3.4.1 Efter at have foretaget den i dette kapitel specificerede 
prøvning udsteder den ansvarlige myndighed en attest, der svarer 
til eksemplet i tillæg 2B. Foran typegodkendelsesnummeret 
anføres firkanten med bogstavet "e" efterfulgt af det tal eller 
de bogstaver, der kendetegner den medlemsstat, som har meddelt 
eller afslået typegodkendelse. 
3.5 SPECIFIKATIONER 
3.5.1 Generelle specifikationer 
Udstødningssystemet skal være således konstrueret, fremstillet 
og egnet til montering 
3.5.1.1 - at motorcyklen under normale anvendelsesforhold og ti I trods 
for de vibrationer, den udsættes for, kan opfylde kravene i 
dette kapitel 
3.5.1.2 - at det er rimelig modstandsdygtigt over for den korrosion, 
som det udsættes for, motorcyklens anvendelse taget i 
betragtning 
3.5.1.3 - at den fri højde over Jorden bestemt af det originale 
udstødningssystem og under hensyntagen til motorcyklens 
eventuelle hældning ikke bliver reduceret 
3.5.1.4 - at der ikke forekommer unormalt høj temperatur på overfladen 
3.5.1.5 - at der hverken er udragende dele eller skarpe kanter 
3.5.1.6 - at der er tilstrækkelig plads til fjedrene 
3.5.1.7 - at der er tilstrækkelig sikkerhedsafstand til ledninger 
3.5.1.8 - at dets modstandsdygtighed over for slag er forenelig med 
klart definerede monterings- og vedligeholdelsesforskrif ter. 
3.5.2 Specifikationer vedrørende støjniveauet 
3.5.2.1 Den lyddæmpende virkning af reserveudstødningssystemet eller en 
komponent hertil kontrolleres ved de metoder, der er beskrevet i 
punkt 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 og 2.1.5. 
Med reserveudstødningssystemet eller komponenten hertil monteret 
på det i punkt 3.2.3.3 omhandlede køretøj skal støjniveauet 
opfylde følgende krav: 
- 408 -
3.5.2.1.1 Det må hverken ved prøvning under kørsel eller ved standprøvning 
overskride de værdier, der måles ifølge punkt 3.2.3.3 med samme 
køretøj udstyret med det originale udstødningssystem. 
3.5.3 Kontrol af motorcyklens præstationer 
3.5.3.1 Motorcyklen skal med reserveudstødningssystemet yde samme 
præstationer som den yder med det originale udstødningssystem 
eller en komponent hertil. 
3.5.3.2 Reserveudstødningssystemet sammenlignes med et ligeledes nyt 
originalt udstødningssystem, idet de to systemer monteres efter 
hinanden på det i punkt 3.2.3.3 omhandlede køretøj. 
3.5.3.3 Kontrollen foretages ved måling af motorens effektkurve. Den 
maksimale nettoeffekt og den maksimale hastighed, der måles med 
reserveudstødningssystemet, må ikke være mere end 5% højere end 
de tilsvarende værdier målt under samme forhold med det 
originale udstødningssystem. 
3.5.4 Supplerende bestemmelser vedrørende udstødningssystem 
indeholdende fibermaterialer, betragtet som selvstændig teknisk 
enhed 
Ved fremstilling af sådanne udstødningssystemer må der kun 
anvendes fibermaterialer, hvis kravene i punkt 2.3.1 overholdes. 
- 409 -
TILLÆG 1A 
OPLYSNINGSSKEMA 
VEDRØRENDE TILLADT STØJNIVEAU OG ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM 
FOR EN MOTORCYKELTYPE 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samtidig 
med ansøgningen om standardtypegodkendelse af køretøjet) 
(eksempel) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren) 
Ansøgning om typegodkendelse af motorcykel for så vidt angår tilladt 
støjniveau og originalt udstødningssystem skal ledsages af de oplysninger, der 
er nævnt under afsnit A i bilag II til Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 
1992, punkt: 
0.1 
0.2 
0.4 
0.5 
0.6 
2.1 
3. 
3.0 
3.1 .1 
3.2.1.7 
3.2.8.3.3 
3.2.8.3.3.1 
3.2.8.3.3.2 
3.2.9 
3.2.9.1 
4. 
4.1 
4.2 
4.3 
4.4 
4.4.1. 
4.4.2. 
4.5 
4.6 
5.2 
- 410 -
TILLÆG 1B 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
VEDRØRENDE TILLADT STØJNIVEAU OG ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM 
FOR EN MOTORCYKELTYPE 
EKSEMPEL 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato: .... 
1. Køretøjets mærke: 
2. Køretøjets type: 
3. Variant (evt.): 
4. Version (evt.): 
5. Fabrikantens navn og adresse: 
6. Navn og adresse på fabrikantens befuldmægtigede (evt.) 
7. Originale udstødningssystems type: 
8. Indsugningssystemets type (hvis det er nødvendigt for 
overholdelse af støjgrænserne): 
9. Køretøjets støjniveau ved stilstand: dB(A) ved 
... omdr./min. 
10. Køretøj fremstillet til prøvning den: 
11. Typegodkendelse meddel t/afslået C) 
12. Sted: 
13. Dato: 
14. Underskrift: 
(1) Det ikke gældende overstreges. 
- 411 -
TILLÆG 2A 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR UORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM TIL MOTORCYKEL ELLER KOMPONENT HERTIL 
BETRAGTET SOM TEKNISK ENHED 
(eksempel) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren) 
Ansøgning om typegodkendelse af uoriginalt udstødningssystem til motorcykel 
skal ledsages af følgende oplysninger: 
1. Mærke: 
2. Type: 
3. Fabrikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på fabrikantens befuldmægtigede (evt.): 
5. Liste over de enkeltkomponenter, der udgør den tekniske enhed 
(tegninger vedlægges) 
6. Motorcykelmærke(r) og -type(r), som udstødningssystemet er 
beregnet t i I (1 ) 
7. Eventuelle anvende Isesrestriktioner og monteringsforskrifter 
samt de oplysninger, der er nævnt under afsnit A i bilag II til Rådets 
direktiv 92/61/EØF af 30. Juni 1992, punkt: 
0.1 
0.2 
0.5 
0.6 
2.1 
3. 
3.0 
3.1 
3.1.1 
3.2.1.7 
4. 
4.1 
4.2 
4.3 
4.4 
4.4.1 
4.4.2 
4.5 
4.6 
5.2 
(1) Det ikke gældende overstreges 
- 412 -
TILLÆG 2B 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR UORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM TIL MOTORCYKEL 
EKSEMPEL 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
1. Udstødningssystemets mærke: 
2. Udstødningssystemets type: 
3. Fabrikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på den befuldmægtigede (evt.): 
5. Motorcykelmærke(r) og -type(r) samt eventuelle varianter og 
versioner, som udstødningssystemet er beregnet til 
6. System fremstillet til prøvning den: 
7. Typegodkendelse meddelt/afslået^1) 
8. Sted: 
9. Dato: 
10. Underskrift: 
(1) Det ikke gældende overstreges. 
- 413 -
BILAG IV 
FORSKRIFTER FOR TREHJULEDE KNALLERTER OG MOTORCYKLER 
1. DEFINITIONER 
I dette kapitel forstås ved: 
1.1 "trehjulet knallert- eller motorcykeltype for så vidt angår 
støjniveau og udstødningssystemanlæg", 
trehjulede knallerter og motorcykler, som ikke indbyrdes 
frembyder forskelle med hensyn til følgende væsentlige 
komponenter : 
1.1.1 karosseriets form og materiale (navnlig motorrummet og 
støjdæmpningen heraf) 
1.1.2 køretøjets længde og bredde 
1.1.3 motortype (benzin- eller dieselmotor, to- eller firetakts motor, 
stempelmotor eller drejestempelmotor, cylinderantal og 
slagvolumen, antal og type af karburatorer eller 
benzinindsprøjtningssystemer, ventilarrangement samt maksimal 
effekt og tilsvarende omdrejningstal). 
For drejestempeImotorers vedkommende defineres slagvolumen som 
det dobbelte af kammerets volumen 
1.1.4 antallet af gear og deres udvekslingsforhold 
1.1.5 antal, type og anbringelse af udstødningssystem; 
1.2 "udstødningssystem" eller "lyddæmper", 
et komplet sæt komponenter, der er nødvendige for at dæmpe 
støjen fra knallertens motor og udstødning; 
1.2.1 "originalt udstødningssystem el ler lyddæmper", 
system af den type, der er monteret på køretøjet ved 
standardtypegodkendelsen eller udvidelsen af denne. Det kan være 
fabriksmonteret eller reservedel. 
1.2.2 "uoriginalt udstødningssystem eller lyddæmper", 
system af en anden type end den, der er monteret på køretøjet 
ved standardtypegodkendelsen eller udvidelsen af denne. Det kan 
kun foreligge som reservedel. 
1.3 "udstødningssystemer af forskellig type", 
systemer, som indbyrdes frembyder væsentlige forskelle, der kan 
bestå i følgende: 
1.3.1 systemer, hvis komponenter er forsynet med forskellige 
fabrikations- eller handelsmærker 
- 414 -
1.3.2 systemer, hvori en given komponent adskiller sig med hensyn til 
materiale, form eller størrelse 
1.3.3 systemer, i hvilke mindst én komponent fungerer efter 
forskellige principper 
1.3.4 systemer, hvis komponenter er kombineret forskelligt; 
1.4 "komponent af et udstødningssystem", 
en af de enkeltkomponenter, der tilsammen udgør 
udstødningssystemet (f.eks. rør og rørforbindelser og selve 
lyddæmperen) og eventuelt indsugningssystemet (luftfilter). 
Hvis motoren er udstyret med et indsugningssystem (luftfilter 
og/eller indsugningsstøjdæmper), som er nødvendigt for 
overholdelse af grænseværdierne for støj, skal dette system 
betragtes som en komponent, der har samme betydning som det 
egentlige udstødningssystem. 
2. TYPEGODKENDELSEAF EN TREHJULET KNALLERT- ELLER MOTORCYKELTYPE 
FOR SA VIDT ANGÅR STØJNIVEAU OG AF ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM 
SOM TEKNISK ENHED 
2.1 STØJ FRA KØRETØJ UNDER KØRSEL 
(målebetInge Iser og -metode ved kontrol af køretøjet ved 
typegodkendelsen) 
2.1.1 Køretøjet, herunder dets motor og udstødningssystem, skal være 
således konstrueret, fremstillet og monteret, at det under 
normale anvendelsesforhold og ti I trods for de vibrationer, det 
udsættes for, kan opfylde kravene i dette kapitel. 
2.1.2 Udstødningssystemet skal være således konstrueret, fremstillet 
og monteret, at det er rimelig modstandsdygtigt over for den 
korrosion, som det udsættes for. 
2.2 SPECIFIKATIONER MED HENSYN TIL STØJNIVEAU 
2.2.1 Grænseværdier: se bilag I. 
2.2.2 Måleapparater 
2.2.2.1 Støjmålinger 
Støjmåleren er et præcisionsinstrument svarende til den model, 
der er beskrevet i meddelelse nr. 179 (Præcisionsstøjmålere), 2 
udgave, fra Den Internationale Elektrotekniske Kommission (IEC) 
Målingerne foretages med frekvensvægtning A og tidsvægtning F 
som beskrevet i nævnte meddelelse. 
Før og efter hver måleserie kalibreres støjmåleren i 
overensstemmelse med fabrikantens anvisninger ved hjælp af en 
egnet lydkilde (f.eks. pistonfon). 
- 415 -
2.2.2.2 Måling af omdregningstal og hastighed 
Motorens omdrejningstal og motorcyklens hastighed på målebanen 
bestemmes med en nøjagtighed på ± 3%. 
2.2.3 Måleforskrifter 
2.2.3.1 Køretøjets ti Istand 
Køretøjet skal under målingerne være i køreklar stand (dvs. 
medføre kølevæske, smøremidler, brændstof, værktøj, reservehjul 
og fører). 
Inden målingen bringes motoren op på den normale 
dr iftstemperatur. 
2.2.3.1.1 Målingerne skal udføres på et frit og tilstrækkelig roligt 
område med køretøjet i ubelæsset stand og uden tilkoblet 
påhængsvogn, undtagen hvis der er tale om en fast sammenkobling. 
2.2.3.2 Målepladsen 
Målepladsen skal bestå af en accélérâtionsbane i midten, omgivet 
af et praktisk taget plant prøvningsareal. Accélérâtionsbanen 
skal være plan; kørebanen skal være tør og af en sådan 
beskaffenhed, at rullestøjen er ringe. 
På målepladsen skal kravene til et frit lydfelt opfyldes med 1 
dB's nøjagtighed mellem støjkilden, som findes midt på 
accélérâtionsbanen, og mikrofonen. Dette krav anses for at være 
opfyldt, når der ikke findes nogen lydreflekterende afskærmning 
af betydning såsom hegn, klipper, broer eller bygninger, inden 
for en afstand af 50 m fra accélérâtionsbanens midtpunkt. 
Målepladsens overflade skal i et områderned en radius på mindst 
10 m omkring accélérâtionsbanens midte bestå af et hårdt 
materiale såsom beton, asfalt eller andet materiale med 
tiisvarende lydreflekterende egenskaber; den må ikke være dækket 
af nyfalden sne, højt græs, løs Jord eller cinders. 
Der må ikke være nogen hindring, der kan påvirke det akustiske 
felt, i nærheden af mikrofonen, og der må ikke befinde sig nogen 
personer mellem mikrofonen og støjkilden. Den, som skal foretage 
målingerne, skal anbringe sig således, at han ikke kan påvirke 
måleapparatets udslag på nogen måde. 
2.2.3.3 Diverse 
Målingerne må ikke udføres under ugunstige vejrforhold og 
navnlig ikke, når er kastevinde. 
Vindhastigheden må højst være 3 m/s. Målingen er acceptabel med 
vindstød op til 5 m/s. 
- 416 -
Cfl(A) 
0,4 
0,3 
0,2 
0,1 korrekt ion Støjen fra andre støjkilder end det køretøj, som prøves, 
inklusive støj fremkaldt af vinden, skal være mindst 10 dB(A) 
lavere end støjen fra køretøjet. 
Hvis forskellen mellem støjen fra omgivelserne og det målte 
lydtryk ligger mellem 10 og 16 dB(A), fratrækkes der til 
beregning af prøvningsresultatet en korrektion, der afhænger af 
det aflæste lydtryk som vist på nedenstående figur. 
dB(A) 
10 11 l? 13 K "•*> 16 forskel mel lem 
støjen fra om­
givelserne og 
det målte lydtryk 
Anvendes der vindskærm, skal dens indflydelse på mikrofonens 
følsomhed og retningskarakteristik tages i betragtning. 
2.2.4 
2.2.4.1 
2.2.4.2 Målemetode 
Målingernes art og antal 
Det maksimale støjniveau med A-vægtning udtrykt i decibel (dB) 
måles under køretøjets forbikørsel mellem linjen AA' og BB' 
(figur 1). Målingen er ikke gyldig, hvis der registreres en 
spidsværdi, der afviger unormalt fra det generelle støjniveau. 
Der foretages mindst to målinger på hver side af køretøjet. 
Mikrofonens placering 
Mikrofonen anbringes 7,5 m fra banens referencelinje CC (figur 
1) i en højde af 1,2 m over jorden. 
417 -
2.2.4.3 Kørselsforskrifter 
Køretøjet fremføres til linjen AA' med konstant hastighed i 
overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 2.2.4.4. Når 
køretøjets forende passerer linjen AA', drejes gashåndtaget i 
bund så hurtigt som muligt og fastholdes i denne stilling, 
indtil køretøjets bagende passerer linjen BB'. Da drejes 
gashåndtaget tilbage til tomgangssti 11 ingen så hurtigt som 
muligt. 
Ved alle målinger fremføres køretøjet ad en ret linje på 
accélérâtionsbanen således, at dets længdeplan så vidt muligt 
falder sammen med linjen CC. 
2.2.4.3.1 For fast sammenkoblede køretøjer, der anses for at være ét 
enkelt køretøj, ses der ved passagen af linjen BB' bort fra 
sættevognen. 
2.2.4.4 Bestemmelse af udgangshastighed 
2.2.4.4.1 Køretøj uden gearkasse 
Køretøjet fremføres mod linjen AA' med en konstant hastighed, 
som svarer til et motoromdrejningstal på tre fjerdedele enten af 
det omdrejningstal, hvor motoren afgiver sin maksimale effekt, 
eller af det maksimale omdrejningstal, som regulatoren tillader. 
Den laveste af disse hastigheder anvendes, dog højst 50 km/h. 
2.2.4.4.2 Køretøj med manuel gearkasse 
Hvis køretøjets gearkasse har 2, 3 eller 4 trin, benyttes andet 
gear. Hvis den har mere end 5 trin, benyttes tredje gear. Hvis 
denne fremgangsmåde medfører, at motorens omdrejningtal kommer 
over det omdrejningstal, hvor den afgiver sin maksimale effekt, 
benyttes i stedet det første højere gear, hvor dette 
omdrejningstal ikke længere overskrides, inden linjen BB' er 
passeret. Eventuelt overgear benyttes ikke. Har køretøjet 
dobbeI treduktion, anvendes det reduktionstrin, der giver 
køretøjet den højeste hastighed. Køretøjet fremføres mod linjen 
AA' med en konstant hastighed, som svarer til et 
motoromdrejningstal på tre fjerdedele enten af det 
omdrejningstal, hvor motoren afgiver sin maksimale effekt, eller 
af det maksimale omdrejningstal, som regulatoren tillader. Den 
laveste af disse hastigheder anvendes, dog højst 50 km/h. 
- 418 -
2.2.4.4.3 Køretøj med automatisk gearkasse 
Køretøjet fremføres mod linjen AA' med en konstant hastighed på 
tre fjerdedele af dets højeste hastighed, dog højst 50 km/h. Er 
der flere stillinger til fremadkørsel, vælges den stilling, der 
giver køretøjet den højeste gennemsnitlige acceleration mellem 
AA' og BB'. Gearvælgeren må ikke anbringes i den stilling, der 
benyttes til bremsning, parkering eller anden lignende langsom 
manøvrering. 
2.2.5 Resultater (prøvningsrapport) 
2.2.5.1 I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse 
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, redegøres der for alle 
de omstændigheder og indvirkninger, som er af betydning for 
måleresultaterne. 
2.2.5.2 De værdier, der er aflæst på støjmåleren, korrigeres i 
overensstemmelse med punkt 2.2.3.3. De korrigerede værdier 
afrundes til nærmeste hele decibel. 
Med henblik på udstedelse af det i tillæg 1B omhandlede dokument 
anvendes kun værdier fra to på hinanden følgende målinger 
foretaget på samme side af køretøjet, som ikke afviger mere end 
2 dB(A) fra hinanden. 
2.2.5.3 Som måleresultat for den enkelte måling regnes den værdi, der er 
fundet under punkt 2.1.5.2 med fradrag af 1 dB(A) som 
kompensation for må IeunøJagt i gneden. 
2.2.5.4 Hvis gennemsnittet af de fire måleresultater ikke er større end 
det højest tilladte støjniveau for den kategori, det afprøvede 
køretøj tilhører, anses kravet i punkt 2.2.1 for opfyldt. Denne 
gennemsnitsværdi udgør prøvningsresultatet. 
Hvis ingen af de fire måleresultater overskrider det højest 
tilladte støjniveau for den kategori, det afprøvede køretøj 
tilhører, anses kravet i punkt 2.2.1 for opfyldt. 
Hvis kun ét af de fire måleresultater overskrider det højest 
tilladte støjniveau med højst 1 dB(A), foretages der en ny 
måleserie med fire målinger. 
I så fald anses kravet i punkt 2.2.1 kun for opfyldt, hvis ingen 
af de fire nye måleresultater overskrider det højest tilladte 
støjniveau. 
I alle andre tilfælde anses kravene i punkt 2.2.1 ikke for 
opfyldt. 
2.3 STØJMALING UNDER STILSTAND (til kontrol af køretøjer i brug) 
- 419 -
2.3.1 Lydtryksniveau i nærheden af køretøj 
For at lette kontrollen med køretøjer i brug foretages desuden 
måling af lydtrykket i nærheden af udstødningssystemets 
(lyddæmperens) munding ifølge nedenstående forskrifter, og 
måleresultatet anføres i den prøvningsrapport, der udarbejdes 
med henblik på udstedelse af det i tillæg 1B omhandlede 
dokument. 
2.3.2 Måleinstrumenter 
Målingerne foretages ved hjælp af en præcisionsstøjmaler, jf. 
punkt 2.2.2.1. 
2.3.3 Måleforskrifter 
2.3.3.1 Køretøjets ti Istand 
Inden målingen bringes motoren op på den normale 
driftstemperatur. Er motorcyklen udstyret med automatisk styret 
ventilator, må der ikke foretages nogen indgreb i dennes 
funktion under støjmålingen. 
Under målingerne skal gearvælgeren være i frigear. Hvor der ikke 
er mulighed for frakobling af transmissionen, kan man lade 
drivhjulet dreje rundt uden belastning, f.eks. ved anvendelse af 
støtteben. 
2.3.3.2 Må I ep lads (figur 2) 
Som må I ep lads kan anvendes et område, hvor der ikke er 
forstyrrende støj af betydning. Et plant areal med belægning af 
beton, asfalt eller lignende hårdt og stærkt lydreflekterende 
materiale er særlig egnet; overflade af selv fasttromlet grus 
tillades ikke. På måleområdet skal der kunne afmærkes et 
rektangel, hvis sider befinder sig mindst 3 meter fra køretøjets 
konturer (bortset fra styret), og hvori der ikke befinder sig 
nogen større genstande eller personer ud over operatøren og 
føreren af køretøjet. 
Køretøjet anbringes i feltet på en sådan måde, at mikrofonen er 
mindst 1 meter fra en eventuel fortovskant. 
2.3.3.3 Diverse 
Måleinstrumentets udslag fra omgivelsernes støj skal være mindst 
10 dB(A) lavere end de under prøvningen målte lydtryk. 
Mikrofonen kan være forsynet med en egnet vindskærm, forudsat at 
der tages hensyn til dens indflydelse på mikrofonens følsomhed. 
- 420 -
2.3.4 Målemetode 
2.3.4.1 Antal målinger 
Der foretages mindst 3 målinger i hvert målepunkt. Målingerne 
anses kun for gyldige, hvis forskellen mellem 3 målinger, der 
foretages umiddelbart efter hinanden, ikke er større end 2 
dB(A). Den højeste af de 3 målte værdier registreres. 
2.3.^.2 Mikrofonens placering (figur 2) 
Mikrofonen anbringes i samme højde over jorden som udstødsrørets 
munding, dog mindst 0,2 m over Jorden. Mikrofonen anbringes 0,5 
m fra udstødsrørets munding pegende i retning heraf. Den 
retning, i hvi I ken mikrofonen har størst følsomhed, skal være 
vandret og danne en vinkel på 45' ± 10' med det lodrette plan 
for udstødsrørets retning. 
, Mikrofonen anbringes på en sådan måde i forhold til ovennævnte 
lodrette plan, at afstanden til køretøjets kontur (bortset fra 
styret) bliver størst mulig. Hvis der er to eller flere 
udstødsrør med en indbyrdes centerafstand på mindre end 0,3 m, 
rettes mikrofonen mod den udstødsåbning, der er nærmest ved 
køretøjets kontur (bortset fra styret), subsidiært den 
udstødsåbning, der har den største højde over jorden. Er der 
flere udstødsåbninger med en indbyrdes afstand på over 0,3 m, 
foretages der særskilt måling ved hver åbning, og det højeste 
niveau registreres. 
î>.3.4.3 Driftsforskrifter 
Motoren bringes op på et konstant omdrejningstal svarende til: 
S/2 hvis S er større end 5000 omdrejninger pr. minut 
3S/4 hvis S er 5000 omdrejninger pr. minut eller derunder, 
hvor S er det i punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede 
omdrejningstal. 
Når det konstante omdrejningstal er nået, bringes gashåndtaget 
hurtigt tilbage til tomgangssti 11 ingen. Støjniveauet måles i et 
tidsrum, der begynder med en ganske kort periode med konstant 
omdrejningstal og varer hele decelerationsperioden igennem. 
Støjmålerens maksimale visning er det gyldige måleresultat. 
- 421 -
2.4 RESULTATER (PRØVNINGSRAPPORT) 
2.4.1 I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse 
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, anføres alle nødvendige 
oplysninger, navnlig oplysninger om, hvorledes støjen fra det 
stillestående køretøj er målt. 
2.4.2 Værdierne, som afrundes til nærmeste hele decibel, aflæses på 
måleapparatet. 
Der anvendes kun værdier fra tre på hinanden følgende målinger, 
som ikke afviger mere end 2 dB(A) fra hinanden. 
2.4.3 Den værdi, som tages i betragtning, er gennemsnittet af disse 
tre målinger. 
- 422 -
Figur 1 
KØRSELSMAL ING 
C 
- 423 -
2.5 ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM (LYDDÆMPER) 
2.5.1 Bestemmelser for lyddæmpere, der indeholder absorberende 
fibermaterialer. 
2.5.1.1 Absorberende fibermaterialer skal være asbestfri og må kun 
anvendes ved fremstilling af lyddæmpere, såfremt det ved egnede 
anordninger sikres, at disse materialer forbliver på plads i 
hele den tid, lyddæmperen er i brug, og såfremt bestemmelserne i 
punkt 2.3.2, 2.3.3 eller 2.3.4 er opfyldt: 
2.5.2 Støjniveauet skal opfylde kravene i punkt 2.2.1, efter at 
fibermaterialerne er fjernet. 
2.5.3 De absorberende fibermaterialer må ikke anbringes i dele af 
lyddæmperen, der gennemstrømmes af udstødningsgas, og skal 
opfylde følgende betingelser: 
2.5.3.1 Materialerne konditioneres i en ovn ved en temperatur på 
650 ± 5 'C i 4 timer, uden at fibrenes gennemsnits længde, 
diameter og densitet reduceres. 
2.5.3.2 Efter konditionering i en ovn ved en temperatur på 650 ± 5 *C i 
1 time skal mindst 98% af materialet tilbageholdes på en sigte 
med en nominel maskevidde på 250 /um, som opfylder ISO-standard 
3310/1, såfremt materialet undersøges i overensstemmelse med 
ISO-standard 2599. 
2.5.3.3 Materialets vægttab må ikke overstige 10,5% efter neddypning i 
24 timer ved 90 ± 5 *C i et syntetisk kondensat med følgende 
sammensætning: 
1 N brombrintsyre (HBr) 
1 N svovlsyre (H2S04): 
dest i I leret vand: 10 ml 
10 ml 
1000 ml 
NB: Materialet skal vaskes med destilleret vand og tørres ved 
105 'C i 1 time før vejning. 
2.5.4 Inden prøvning af anlægget i overensstemmelse med punkt 2 
bringes det i normal driftstilstand ved én af følgende metoder: 
2.5.4.1 Konditionering ved kontinuerlig kørsel på vej 
2.5.4.1.1 Alt efter køretøjets kategori gennemkøres der under 
konditioneringen en strækning på mindst: 
Køretøjskategori efter Strækning 
slagvolumen i cm, (km) 
1. < 250 4000 
2. > 250, < 500 6000 
3. > 500 8000 
- 424 -
2.5.4.1.2 50 ± 10% af denne konditionering består af bykørsel, mens resten 
består af kørsel over lange strækninger med høj hastighed; 
kontinuerlig kørsel på vej kan erstattes af en tilsvarende 
kond i t i oner i ng på prøvebane. 
2.5.4.1.3 Der skal veksles mellem de to kørselsformer mindst 6 gange. 
2.5.4.1.4 Det samlede prøvningsprogram skal omfatte mindst 10 standsninger 
af en varighed på mindst 3 timer, således at virkningerne af 
afkøling og kondensering reproduceres. 
2.5.4.2 Konditionering ved tryksvingninger 
2.5.4.2.1 Udstødningssystemet eller dets komponenter monteres på køretøjet 
el ler motoren. 
I førstnævnte tilfælde anbringes køretøjet på en rullestand. I 
det andet tilfælde anbringes motoren på en prøvebænk. 
Prøvningsudstyret, som der er vist en detaljeret tegning af i 
figur 3, forbindes med lyddæmperens afgangsåbning. Ethvert andet 
udstyr, der giver tilsvarende resultater, kan godkendes. 
2.5.4.2.2 Prøvningsudstyret justeres således, at strømmen af 
udstødningsgas skiftevis afspærres og genåbnes 2500 gange ved 
hjælp af en hurtigtvirkende ventil. 
2.5.4.2.3 Ventilen skal åbne, når udstødningsgassens modtryk målt mindst 
100 mm fra indgangsflangen er kommet op på 0,35-0,40 bar. Hvis 
denne værdi som følge af motorens beskaffenhed ikke kan nås, 
skal ventilen åbne, når gassens modtryk er nået op på 90% af den 
maksimale værdi, der måles lige før motoren går i stå. Ventilen 
skal lukke, når trykket ikke afviger mere end 10% fra det 
stabiliserede modtryk med åben ventil. 
2.5.4.2.4 Tidsrelæet skal indstilles på en sådan værdi, at bestemmelserne 
i punkt 2.5.4.2.3 overholdes. 
2.5.4.2.5 Motorens omdrejningstal skal være 75% af det omdrejningstal (S), 
hvor motoren afgiver sin maksimale effekt. 
2.5.4.2.6 Den effekt, som dynamometeret viser, skal være 50% af den 
effekt, der måles med fuld gas ved 75% af motor­
omdrejningstallet (S). 
2.5.4.2.7 Eventuelle drænåbninger skal være tillukket under prøvningen. 
2.5.4.2.8 Hele prøvningen må ikke vare over 48 timer. Når 
afkølingsperioder er nødvendige, kan de lægges efter hver time. 
425 
2.5.4.3 Konditionering på prøvebænk 
2.5.4.3.1 Udstødningssystemet monteres på en motor, der er repræsentativ 
for den type, der anvendes på det køretøj, systemet er 
konstrueret til. Motoren anbringes dernæst på en prøvebænk. 
2.5.4.3.2 Konditioner ingen består af et antal prøvecykluser, som afhænger 
af, hvilken køretøjskategori udstødningssystemet er konstrueret 
ti I: 
Køretøjskategori efter Antal 
slagvolumen i cm, cykluser 
1. < 250 6 
2. > 250, < 500 9 
3. > 500 12 
2.5.4.3.3 Med henblik på reproduktion af virkningerne af afkøling og 
kondensation skal hver cyklus på prøvebænken efterfølges af en 
stilstandsperiode på mindst 6 timer. 
2.5.4.3.4 Hver cyklus på prøvebænken består af 6 faser. Motorens 
arbejdsbetingelser i hver enkelt fase og fasernes varighed 
fremgår af nedenstående skema: 
Fase 
1 
2 
3 
4 
5 
6 Arbejdsbet ingelser 
Tomgang 
25 % belastning ved 75 % af S 
50 % belastning ved 75 % af S 
100 % belastning ved 75 % af S 
50 % belastning ved 75 % af S 
25 % belastning ved 75 % af S Den enkelte 
fases var ighed 
(minutter) 
Motor 
<250 cm. 
6 
40 
40 
30 
12 
22 Motor 
>-250 cm. 
6 
50 
50 
10 
12 
22 
Varighed i alt: 2h 30 2h 30 
2.5.4.3.5 Motoren og lyddæmperen kan på konstruktørens anmodning køles 
under konditioneringen, således at temperaturen i et punkt højst 
100 mm fra indgangsflangen ikke bliver højere end den temperatur 
der måles, når køretøjet kører med 110 km/h eller 75 af S i 
højeste gear. Hastigheden og/eller omdrejningstallet bestemmes 
inden for ± 3%. 
- 426 -
Figur 3 
Udstyr til konditionering ved tryksvingninger 
<jS>—(s 
G>-n GH 
I (i) 
H^vV 
0 50 AA 
(?) i i mn O ïr x?) 
3-© 
t* XD 
.t.... 
1. Indgangsflange, der forbindes med afgangsåbningen på den 
lyddæmper, som afprøves. 
2. Manuelt betjent reguleringsventil. 
3. Udiigningsbeholder med et volumen på højst 40 liter, som 
ikke kan fyldes på mindre end 1 sekund. 
4. Trykrelæ (ventil): driftsområde: 0,05-2,5 bar. 
5. Tidsrelæ. 
6. Impulstæller. 
7. Hurt igtlukkende ventil: Der kan anvendes en udstødnings-
lukkeventil (motorbremseventi I) med en diameter på 60 mm. 
Denne ventil aktiveres af en trykluftcylinder, der kan 
udvikle en kraft på 120 N ved 4 bar. Reaktionstiden såvel 
ved åbning som ved lukning må ikke overstige 0,5 sekunder 
8. Bortsugning af udstødningsgas. 
9. Bøjelig slange. 
10. Manometer til trykkontrol. 
- 427 -
2.5.5 Tegninger og påskrifter 
2.5.5.1 Der skal vedlægges en tegning af udstødningssystemet som bilag 
til det i tillæg 1A omhandlede dokument. 
2.5.5.2 Alle originale lyddæmpere skal være forsynet med let læselig og 
holdbar mærke- og typereference. 
2.5.5.3 Emballagen til originale reservedele til udstødningssystemer 
skal være forsynet med påskriften "original reservedel" og let 
læselig mærke- og typereference. 
2.5.6 Indsugningsdæmper 
Er motorens luftindsugning forsynet med luftfilter og/eller 
støjdæmper, uden hvilke det tilladte støjniveau ikke kan 
overholdes, anses disse som en bestanddel af lyddæmperen, og 
kravene i punkt 2.3 gælder også for dem. 
3. TYPEGODKENDELSE SOM TEKNISK ENHED AF UORIGINALT UDSTØDNINGS­
SYSTEM TIL TREHJULET KNALLERT ELLER MOTORCYKEL OG AF KOMPONENTER 
HERTIL 
3.0 ANVENDELSESOMRÅDE 
Dette tillæg omhandler typegodkendelse som teknisk enhed af 
udstødningssystemer og komponenter hertil, som er bestemt til 
anvendelse som uoriginal reservedel på en eller flere bestemte 
trehjulede knallert- og motorcykeltyper. 
3.1 DEFINITION 
3.1.1 Ved "uoriginalt reserveudstødningssystem og komponenter hertil" 
forstås alle komponenter til de i punkt 1.2 omhandlede 
udstødningssystemer, som er bestemt ti I at anvendes på en 
trehjulet knallert eller motorcykel i stedet for den type, der 
er monteret ved udstedelsen af det i tillæg 1B omhandlede 
dokument. 
3.2 ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE 
3.2.1 Ansøgning om typegodkendelse som teknisk enhed af 
reserveudstødningssystemer og komponenter hertil indgives af 
fabrikanten eller dennes befuldmægtigede. 
3.2.2 For hver type reserveudstødningssystem og hver type komponent 
hertil, som der ansøges om typegodkendelse af, skal ansøgningen 
ledsages af nedennævnte dokumenter i tre eksemplarer og følgende 
oplysninger : 
- 428 -
3.2.2.1 - de karakteristiske data, som er omhandlet i punkt 1.1, for 
den eller de køretøjstyper, som udstødningssystemet eller 
udstødningskomponenten er beregnet til. 
Betegnelser for motortypen og køretøjstypen skal være anført 
i form af numre og symboler 
3.2.2.2 - beskrivelse af reserveudstødningssystemet med angivelse af 
hver enkelt komponents relative placering samt 
monter ingsvejledning 
3.2.2.3 - tegninger af alle komponenter, så de er lette at finde frem 
til, med angivelse af, hvilke materialer der er anvendt. Det 
skal af tegningerne ligeledes fremgå, hvor det er hensigten 
at anbringe det obligatoriske typegodkende Isesmærke. 
3.2.3 Ansøgeren skal på den tekniske tjenestes forlangende fremlægge: 
3.2.3.1 - to eksemplarer af det system, som der ansøges om 
typegodkendelse af 
3.2.3.2 - et udstødningssystem svarende til det, der oprindelig var 
monteret på køretøjet ved udstedelsen af det i tillæg 1B 
omhandlede dokument 
3.2.3.3 - et køretøj, der er repræsentativt for den type, som 
reserveudstødningssystemet er beregnet til montering på, og 
som er i en sådan tilstand, at det, når det er udstyret med 
et udstødningssystem af samme type som det originale, 
opfylder kravene i et af følgende underpunkter: 
3.2.3.3.1 Når det i punkt 3.2.3.3 omhandlede køretøj er af en type, som er 
standardtypegodkendt efter bestemmelserne i dette kapitel, 
må det ved prøvning under kørsel ikke overskride 
grænseværdien i punkt 2.1.1 med mere end 1 dB(A) 
må det ved standprøvning ikke overskride den værdi, der er 
anført på fabrikantens typeskilt med mere end 3 dB(A) 
3.2.3.3.2 Når det i punkt 3.2.3.3 omhandlede køretøj ikke er af en type, 
som er standardtypegodkendt efter bestemmelserne i dette 
kapitel, må det ikke overskride den grænseværdi, der gjaldt for 
den pågældende køretøjstype ved ibrugtagningen, med mere end 1 
dB(A) 
3.2.3.4 - en særskilt motor, der er identisk med det ovenfor nævnte 
køretøjs motor, hvis de kompetente myndigheder anser det for 
nødvendigt. 
- 429 -
3.3 MÆRKER OG PÅSKRIFTER 
3.3.1 Uoriginale udstødningssystemer og komponenter hertil skal mærkes 
i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag V. 
3.4 TYPEGODKENDELSE 
3.4.1 Efter at have foretaget den i dette kapitel specificerede 
prøvning udsteder den ansvarlige myndighed en attest, der svarer 
til eksemplet i tillæg 2B. Foran typegodkendelsesnummeret 
anføres firkanten med bogstavet "e" efterfulgt af det tal eller 
de bogstaver, der kendetegner den medlemsstat, som har meddelt 
eller afslået typegodkendelse. 
3.5 SPECIFIKATIONER 
3.5.1 Generelle specifikationer 
Udstødningssystemet skal være således konstrueret, fremstillet 
og egnet til montering 
3.5.1.1 - at køretøjet under normale anvendelsesforhold og ti I trods 
for de vibrationer, det udsættes for, kan opfylde kravene i 
dette kapitel 
3.5.1.2 - at det er rimelig modstandsdygtigt over for den korrosion, 
som det udsættes for, køretøjets anvendelse taget i 
betragtning 
3.5.1.3 - at den fri højde over Jorden bestemt af det originale 
udstødningssystem og under hensyntagen til køretøjets 
eventuelle hældning ikke bliver reduceret 
3.5.1.4 - at der ikke forekommer unormalt høj temperatur på overfladen 
3.5.1.5 - at der hverken er udragende dele eller skarpe kanter 
3.5.1.6 - at der er tilstrækkelig plads til fjedrene 
3.5.1.7 - at der er tilstrækkelig sikkerhedsafstand til ledninger 
3.5.1.8 - at dets modstandsdygtighed over for slag er forenelig med 
klart definerede monterings- og ved IigeholdeIsesforskrifter. 
3.5.2 Specifikationer vedrørende støjniveauet 
3.5.2.1 Den lyddæmpende virkning af reserveudstødningssystemet eller en 
komponent hertil kontrolleres ved de metoder, der er beskrevet i 
punkt 2.3, 2.4, 2.5 og 2.6. 
- 430 -
Med reserveudstødningssystemet eller komponenten hertil monteret 
på det i punkt 3.2.3.3 omhandlede køretøj skal støjniveauet 
opfylde følgende krav: 
3.5.2.1.1 Det må hverken ved prøvning under kørsel eller ved standprøvning 
overskride de værdier, der måles ifølge punkt 3.2.3.3 med samme 
køretøj udstyret med det originale udstødningssystem. 
3.5.3 Kontrol af køretøjets præstationer 
3.5.3.1 Køretøjet skal med reserveudstødningssystemet yde samme 
præstationer som det yder med det originale udstødningssystem 
eller en komponent hertil. 
3.5.3.2 Reserveudstødningssystemet sammenlignes med et ligeledes nyt 
originalt udstødningssystem, idet de to systemer monteres efter 
hinanden på det i punkt 3.2.3.3 omhandlede køretøj. 
3.5.3.3 Kontrollen foretages ved måling af motorens effektkurve. Den 
maksimale nettoeffekt og den maksimale hastighed, der måles med 
reserveudstødningssystemet, må ikke være mere end 5% højere end 
de tilsvarende værdier målt under samme forhold med det 
originale udstødningssystem. 
3.5.4 Supplerende bestemmelser vedrørende udstødningssystem 
indeholdende fibermaterialer, betragtet som selvstændig teknisk 
enhed 
Ved fremstilling af sådanne udstødningssystemer må der kun 
anvendes fibermaterialer, hvis kravene i punkt 2.5.1 overholdes. 
- 431 
TILLÆG 1A 
OPLYSNINGSSKEMA 
VEDRØRENDE TILLADT STØJNIVEAU OG ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM 
FOR EN TREHJULET KNALLERT- ELLER MOTORCYKELTYPE 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samt id i 
med ansøgningen om standardtypegodkendelse af køretøjet) 
(eksempel) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren) 
Ansøgning om typegodkendelse af motorcykel for så vidt angår tilladt 
støjniveau og originalt udstødningssystem skal ledsages af de oplysninger, der 
er nævnt under afsnit A i bilag II til Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 
1992, punkt: 
0.1 
0.2 
0.4 
0.5 
0.6 
2.1 
3. 
3.0 
3.1. 1 
3.2.1.7 
3.2.8.3.3 
3.2.8.3.3.1 
3.2.8.3.3.2 
3.2.9 
3.2.9.1 
4. 
4.1 
4.2 
4.3 
4.4 
4.4.1 . 
4.4.2. 
4.5 
4.6 
5.2 
- 432 -
TILLÆG 1B 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
VEDRØRENDE TILLADT STØJNIVEAU OG ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM 
FOR EN TREHJULET KNALLERT- ELLER MOTORCYKELTYPE 
EKSEMPEL 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato: .... 
1. Køretøjets mærke: 
2. Køretøjets type: 
3. Variant (evt.): 
4. Version (evt.): 
5. Fabrikantens navn og adresse: 
6. Navn og adresse på fabrikantens befuldmægtigede (evt.) 
7. Originale udstødningssystems type: 
8. Indsugningssystemets type (hvis det er nødvendigt for 
overholdelse af støjgrænserne): 
9. Køretøjets støjniveau ved stilstand: dB(A) ved 
... omdr./min. 
10. Køretøj fremstillet til prøvning den: 
11. Typegodkendelse meddel t/afslået*1) 
12. Sted: 
13. Dato: 
14. Underskrift: 
(1) Det ikke gældende overstreges 
- 433 -
TILLÆG 2A 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR UORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM TIL TREHJULET KNALLERT ELLER MOTORCYKEL ELLER 
KOMPONENT HERTIL BETRAGTET SOM TEKNISK ENHED 
(eksempel) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren) 
Ansøgning om typegodkendelse af uoriginalt udstødningssystem til trehjulet 
knallert eller motorcykel skal ledsages af følgende oplysninger: 
1. Mærke: 
2. Type: 
3. Fabrikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på fabrikantens befuldmægtigede (evt.): 
5. Liste over de enkeltkomponenter, der udgør den tekniske enhed 
(tegninger vedlægges) 
6. Motorcykelmærke(r) og -type(r), som udstødningssystemet er 
beregnet t i I C) 
7. Eventuelle anvendeIsesrestriktioner og monteringsforskrif ter 
samt de oplysninger, der er nævnt under afsnit A i bilag II til Rådets 
direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992, punkt: 
0.1 
0.2 
0.5 
0.6 
2.1 
3. 
3.0 
3.1 
3.1.1 
3.2.1.7 
4. 
4.1 
4.2 
4.3 
4.4 
4.4.1 
4.4.2 
4.5 
4.6 
5.2 
(1) Det ikke gældende overstreges. 
- 434 -
TILLÆG 2B 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST 
FOR UORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM TIL TREHJULET KNALLERT ELLER 
MOTORCYKEL 
EKSEMPEL 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato: 
1. Udstødningssystemets mærke: 
2. Udstødningssystemets type: 
3. Fabrikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på den befuldmægtigede (evt.): 
5. Motorcykelmærke(r) og -type(r) samt eventuelle varianter og 
versioner, som udstødningssystemet er beregnet til 
6. System fremstillet til prøvning den: 
7. Typegodkendelse meddel t/afs laet(1) 
8. Sted: 
9. Dato: 
10. Underskrift: 
(1) Det ikke gældende overstreges 
- 435 -
BILAG V 
FORSKRIFTER VEDRØRENDE PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE 
KØRETØJETS OVERENSSTEMMELSE 
Alle producerede køretøjer skal stemme overens med den 
køretøjstype, der er standardtypegodkendt efter dette kapitel, 
være udstyret med samme udstødningssystem, som det er 
standardtypegodkendt med, og opfylde kravene i punkt 2 i det 
bilag, der er relevant for den pågældende køretøjstype. 
Med henblik på kontrol med ovenstående overensstemmelseskrav 
udtages der af en produktionsserie et køretøj af den type, der 
er standardtypegodkendt efter dette kapitel. Produktionen anses 
for at stemme overens med dette kapitels bestemmelser, hvis 
støjniveauet målt efter den i punkt 2.1 i det pågældende bilag 
anførte metode hverken overskrider den ved 
standardtypegodkendelsen målte værdi med mere end 3 dB(A) eller 
den i dette kapitel fastsatte grænseværdi med mere end 1 dB(A). 
UORIGINALT RESERVEUDSTØDNINGSSYSTEMS OVERENSSTEMMELSE 
Alle producerede udstødningssystemer skal stemme overens med den 
type, der er typegodkendt efter dette kapitel, og opfylde 
kravene i punkt 3 i det bilag, der er relevant for den 
køretøjstype, det er beregnet til. 
Med henblik på kontrol med ovenstående overensstemmelseskrav 
udtages der af en produktionsserie et udstødningssystem af den 
type, der er typegodkendt efter dette kapitel. 
Produktionen anses for at stemme overens med dette kapitels 
bestemmelser, hvis kravene i punkt 3.5.2 og 3.5.3 i det 
pågældende bilag er opfyldt, og hvis støjniveauet målt efter den 
i punkt 2.1 i samme bilag anførte metode hverken overskrider den 
ved typegodkendelsen målte værdi med mere end 3 dB(A) eller den 
i dette kapitel fastsatte grænseværdi med mere end 1 dB(A). 
- 436 -
BILAG VI 
BESTEMMELSER OM MÆRKNING 
1. Uoriginale udstødningssystemer og komponenter hertil, bortset 
fra monteringsbeslag og rørstykker, skal være forsynet med: 
1.1 - fabrikantens fabrikations- eller handelsmærke 
1.2 - den af fabrikanten anvendte handelsbetegnelse 
1.3 - et typegodkende Isesmærke, der med hensyn til udseende og 
placering opfylder bestemmelserne i bilag V til direktivet 
om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne 
køretøjer. 
2. De mærker og betegnelser, der er omhandlet i punkt 1.1-1.3, skal 
være holdbare og let læselige, selv når udstødningssystemet er 
monteret på køretøjet. 
3. Er en komponent typegodkendt som komponent til flere 
reserveudstødningssystemer, kan den være forsynet med flere 
typegodkende Isesnumre. 
4. Reserveudstødningssystemer skal leveres i en emballage eller 
være forsynet med en etiket, hvoraf følgende oplysninger 
fremgår : 
4.1 - fabrikantens fabrikations- eller handelsmærke 
4.2 - adressen på fabrikanten eller dennes befuldmægtigede 
4.3 - en liste over de køretøjsmodeller, som reserve lyddæmperen er 
beregnet til. 
5. Fabrikanten skal vedlægge: 
5.1 - en detaljeret vejledning for korrekt montering på køretøjet 
5.2 - forskrifter for vedligeholdelse af lyddæmperen 
5.3 - en liste over de enkelte komponenter med angivelse af deres 
numre, bortset fra monteringsbeslag. 
-<rî?-
KAPITEL 10 
TILKOBLINGSANORDNINGER FOR PÅHÆNGSKØRETØJER 
TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
OG 
FASTSPÆNDINGSANORDNINGER FOR SIDEVOGN TIL MOTORCYKLER 
-V?o-
BILAG I 
TILKOBLINGSANORDNINGER FOR PÅHÆNGSKØRETØJER 
TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
1. TiIkobIingsanordninger skal være udformet således, at de opfylder 
kravene til koblingsdeI enes indbyrdes bevægelighed i punkt 2 og 
styrkekravene i punkt 3. 
2. KoblingsdeI enes indbyrdes bevægelighed 
For tiIkobIingsanordninger på to- og trehjulede motordrevne køretøjer 
gælder, at påhængskøretøjet i det vandrette plan skal kunne drejes 90' 
i forhold til det trækkende køretøjs midterplan i længderetningen til 
begge sider og i det lodrette plan 15' over og under vandret. 
Desuden skal det trækkende køretøj kunne hælde 40' til begge sider i 
forhold til lodret, hvis der er tale om et tohjulet køretøj, eller 
mindst 15', hvis der er tale om et trehjulet køretøj. 
Sidstnævnte forskrift skal dog ikke være opfyldt for et påhængskøretøj 
med ét hjul. 
3. Styrke 
3.1. Styrke i længderetningen 
TiIkoblingsanordningen skal i leddet kunne modstå påvirkningen fra en 
kraft FL i vandret retning, først fremadrettet og dernæst bagudrettet, 
uden at der forekommer brud eller blivende deformation hverken i 
anordningen selv eller i den del, den er fastgjort til. Kraften FL 
beregnes i newton efter følgende formel: 
FL - 1,5 M • c 
M : er påhængskøretøjets masse i kg, når det er belæsset med den af 
producenten specificerede maksimale last 
c : er det trækkende køretøjs gennemsnitlige maksimumsdeceleration i 
m/s2 i bremseprøven af type 0 som defineret i tillæg 1 til 
bilaget til direktiv 93/.../EØF om bremsning af to- og trehjulede 
motorkøretøjer. 
-4 Si-
3.2. Styrke i lodret retning 
Tiikoblingsanordningen skal i leddet kunne modstå påvirkningen fra en 
kraft Fv på 0,1 FL i lodret retning, først opadrettet og dernæst 
nedadrettet, uden at der forekommer brud eller blivende deformation 
hverken i anordningen selv eller i den del, den er fastgjort til. 
3.3. Styrke i tværretningen 
TiIkoblingsanordningen skal i leddet kunne modstå påvirkningen fra en 
kraft Ft på 0,1 FL i tværretningen vinkelret på det trækkende køretøjs 
midterplan i længderetningen, først opadrettet og dernæst nedadrettet, 
uden at der forekommer brud eller blivende deformation hverken i 
anordningen selv eller i den del, den er fastgjort til. 
-Vtù-
TIILÆG. 1 
OPLYSNINGSSKEMA 
VEDRØRENDE TILKOBLINGSANORDNINGER FOR PÅHÆNGSKØRETØJER 
TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives 
samtidig med ansøgningen om standardtypegodkendelse af køretøjet) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer for så 
vidt angår tiIkoblingsanordninger skal ledsages af de oplysninger, der er 
nævnt i bilag II til direktiv nr. 92/61/EØF af 30. juni 1992 i afsnit A, 
punkt : 
0.1 
0.2 
0.4 til 0.6 
9.1 ti I 9.1.2 
-tø/ -
TILLÆG 3 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR TILKOBLINGSANORDNINGER FOR 
PÅHÆNGSKØRETØJER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER 
MODEL 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkendelse nr 
1. Køretøjets mærke: Udvidelse nr 
2. Køretøjets type: 
3. Producentens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på den befuldmægtigede (evt.) 
5. Køretøj fremstillet til kontrol den 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet(*): 
7. Sted: 
8. Dato: 
9. Underskrift: , 
(*) Det ikke gældende overstreges 
BILAG II 
FASTSPÆNDINGSANORDNINGER FOR SIDEVOGN TIL MOTORCYKEL 
1. Fastspændingsanordninger for sidevogn til motorcykel skal opfylde 
styrkekravene i punkt 3.1 til 3.3. 
2. Prøveanordning 
Motorcyklen anbringes på en vandret flade, idet dens midterplan i 
længderetningen er lodret. 
Den fastholdes ved hjælp af flere stivere, der fortrinsvis monteres på 
dæk, sadel, bagagebærer, nav, styr og styrestamme. 
Der benyttes så mange stivere som nødvendigt, for at køretøjet ikke 
kan bevæges. 
Med de fastspænd ingsanordninger, der skal prøves, monteres der på 
motorcyklen et prøvestel, f.eks. af udseende som vist i tillæg 1. 
Der afmærkes et punkt 0 på prøvestellet i en afstand af 1,25 m fra 
køretøjets midterplan i længderetningen og 0,3 m over køretøjets 
understøtningsflade. 
Desuden skal punktet O ligge i et tværplan mellem for- og baghjul, 
hvis afstand til tværaksen gennem baghjulet er en tredjedel af dets 
afstand til tværaksen gennem forhjulet. 
3. Styrkekrav 
3.1. Påvirkning i lodret retning 
Fastspænd ingsanordningerne skal kunne modstå påvirkningen fra en 
lodret kraft Fv på punktet 0 på den i punkt 2 beskrevne 
prøveanordning, først opadrettet og dernæst nedadrettet, uden at der 
forekommer brud eller blivende deformation hverken i anordningen selv 
eller i køretøjets stel. 
Kraften Fv beregnes i newton efter følgende formel: 
Fv - 10 (M + C) 
M : er sidevognens masse i kg som angivet af producenten; 
C : er den maksimale last, sidevognen efter producentens 
specifikationer må belastes med; en passager regnes til 75 kg. 
-tø-5-
3.2 Påvirkning i tværretningen 
Fastspændingsanordningerne skal kunne modstå påvirkningen fra en 
vandret kraft Ft af størrelsen 0,3 Fv på punktet 0 på den i punkt 2 
beskrevne prøveanordning i tværretningen, først rettet henimod og 
dernæst væk fra køretøjet, uden at der forekommer brud eller blivende 
deformation hverken i anordningen selv eller i køretøjets stel. 
3.3 Påvirkning i længderetningen 
Fastspændingsanordningerne skal kunne modstå påvirkningen fra en 
vandret kraft FL på punktet 0 på den i punkt 2 beskrevne 
prøveanordning i længderetningen, først fremadrettet og dernæst 
bagudrettet, uden at der forekommer brud eller blivende deformation 
hverken i anordningen selv eller i køretøjets stel. 
Kraften FL beregnes i newton efter følgende formel: 
FL - 1,5 (M + C) -c 
c : er det trækkende køretøjs gennemsnitlige maksimumsdeceleration i 
m/s2 i bremseprøven af type 0 som defineret i tillæg 1 til 
bilaget til direktiv 93/.../EØF om bremsning af to- og trehjulede 
motorkøretøjer. 
-fcty-
TILLÆG 1 
Prøveanordning 
-0<K-
TILLÆG 2 
OPLYSNINGSSKEMA 
VEDRØRENDE FASTSPÆND INGSANORDNINGER FOR SIDEVOGN TIL 
MOTORCYKEL 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives 
samtidig med ansøgningen om standardtypegodkendelse af køretøjet) 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af motorcykler for så vidt angår 
fastspænd ingsanordninger for sidevogn skal ledsages af de oplysninger, der er 
nævnt i bilag II til direktiv nr. 92/61/EØF af 30. Juni 1992 i afsnit A, 
punkt: , 
I 
- afsnit A, punkt : 
0.1 
0.2 
0.4 til 0.6 
- afsnit B, punkt 1.3 og 1.3.1 
-W6-
TILLÆG 3 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR FASTSPÆND INGSANORDNINGER 
FOR SIDEVOGN TIL MOTORCYKEL 
(eksempel) 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkendelse nr 
1. Køretøjets mærke: Udvidelse nr 
2. Køretøjets type: 
3. Producentens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på den befuldmægtigede (evt.) 
5. Køretøj fremstillet til kontrol den 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet(*): 
7. Sted: 
8. DatO: 
9. Underskrift: 
(*) Det ikke gældende overstreges 
-w 
KAPITEL 11 
SIKKERHEDSSELER OG FORANKRINGER AF DISSE 
PA TREHJULEDE KNALLERTER, TREHJULEDE MOTORCYKLER 
OG KVADRICYKLER MED KARROSSERI 
BILAG I 
1. DEFINITIONER 
I dette kapitel forstås ved: 
1.1 "type køretøj hvad angår sikkerhedsselernes forankringer", 
motordrevne køretøjer, der ikke indbyrdes afviger på væsentlige 
punkter, navnlig følgende: mål, udformning og materialer af de dele 
af køretøjets og sædets stel, hvorpå forankringerne er fastgjort; 
1.2 "sikkerhedsselernes forankr inger". de dele af køretøjets eller 
sædets stel eller enhver anden del af køretøjet, hvorpå selerne skal 
fastgøres; 
1.3 "effektiv forankring, det punkt, som sædvanligvis, i 
overensstemmelse med punkt 4, benyttes til bestemmelse af vinklen af 
hver del af sikkerhedsselen i forhold til bæreren, d.v.s. det punkt, 
hvor en gjord skal fastgøres, for at dens position skal være 
identisk med den, selen indtager når den anvendes, og som enten 
svarer eller ikke svarer til den faktiske forankring, afhængigt af 
udformningen af selens fastgøringsdele der, hvor denne er fastgjort 
t i I forankr ingen; 
1.3.1 således for eksempel: 
1.3.1.1 såfremt sikkerhedsseler omfatter en stiv del, som er fastgjort til 
en nederste forankring og enten fastsiddende eller frit drejelig, er 
den effektive forankring ved alle sædets indsti I Iingspositioner det 
punkt, hvor gjorden er fastgjort til denne stive del, 
1.3.1.2 såfremt der er fastgjort en sidebøjle på stellet af køretøj eller 
sæde, skal som effektivt forankringspunkt betragtes sidebøjlens 
midtpunkt på det sted, hvor gjorden forlader sidebøjlen i siden 
nærmest bæreren, 
1.3.1.3 når selen direkte forbinder bæreren med en retraktor, der er 
fastgjort til stellet af køretøj eller sæde uden mellemliggende 
sidebøjler, skal som effektivt forankringspunkt betragtes 
skæringspunktet mellem aksen af selens retraktorrulle og planet 
gennem midterlinien af gjorden på rullen; 
1.4 "køretøjets bund". karrosseriets underste del, der forbinder dettes 
sidevægge. I denne forstand omfatter "køretøjets bund" 
forstærkningsribber, udpressede profiler og andre forstærkningsdele, 
uanset at disse er under selve bunden, for eksempel længdevanger og 
traverser ; 
1.5 "sæde", en komponent, der enten indgår i køretøjets stel eller ikke, 
herunder sædets beklædning, og som danner siddeplads for en voksen 
person, idet udtrykket dækker såvel et særskilt sæde som den del af 
et bænkesæde, der svarer ti I én siddeplads. 
-tøi-
1.6 "sammenhængende sæder", enten et sæde af bænketypen eller separate 
sæder monteret ved siden af hinanden (d.v.s. på sådan måde, at de 
forreste forankringer for det ene sæde er ud for eller foran de 
bageste forankringer af det andet sæde, og ud for eller bag de 
forreste forankringer for det samme andet sæde), og på hvilke der er 
siddepladser t i I én eller flere voksne personer-, 
1.7 "bænkesæde", en opbygning, komplet med tilhørende beklædning, som 
giver siddeplads til mindst to voksne personer; 
1.8 "klapsæde" et ekstra sæde, som er ti I lejlighedsvis brug og 
sædvanligvis sammenklappet; 
1.9 "sædetype". en kategori af sæder, der indbyrdes ikke afviger på 
væsentlige områder såsom: 
1.9.1 sædets stel, form og mål, og de materialer, det er fremstillet af, 
1.9.2 indsti I I ingsanordningens og alle spærreanordningernes type og 
dimensioner, 
1.9.3 type og dimensioner af selernes forankringer på sædet, af sædets 
forankringer og af de berørte dele af køretøjets stel. 
1.10 "sædets forankring", de anordninger, hvormed det komplette sæde er 
fastgjort til køretøjets stel, herunder de tilhørende dele af 
køretøjets stel. 
1.11 "indst i I I ingsanordning". anordningen, hvormed sædet og dele heraf 
kan tilpasses brugerens kropsbygning. Indsti I Iingsanordningen giver 
navnlig mulighed for : 
1.11.1 indstilling i længderetningen, 
1.11.2 indsti11ing i højde, 
1.11.3 indstilling af sædets vinkel; 
1.12 "beskyttet plads", en plads, hvis skærmende zoner inden for det 
beskyttende rum har et samlet areal på mindst 800 cm2; 
1.13 "beskyttende rum" rummet foran et sæde, som afgrænses af: 
- to vandrette planer, af hvilke det ene går gennem H-punktet, og 
det andet ligger 400 mm over det første, 
- to langsgående lodrette planer, der er symmetriske om H-punktet 
med en indbyrdes afstand på 400 mm, 
- bagtil, af et tværgående lodret plan i en afstand af 1,30 m fra 
H-punktet. 
I et vilkårligt lodret tværplan forstås ved en skærmende zone en 
ubrudt flade, for hvilken der gælder følgende: hvis en kugleflade 
med diameter 165 mm projiceres i vandret langsgående retning fra 
kuglens centrum gennem et vilkårligt punkt i zonen, vil der i det 
beskyttende rum ikke være nogen åbning, hvorigennem kuglen kan 
passere; 
1.14 "forskydninosanordning". en anordning, der for at lette adgangen til 
området bag det pågældende sæde giver mulighed for forskydning eller 
drejning af sædet eller en af dettes dele uden fast mellemposition. 
1.15 "spærreanordning". en anordning, hvormed sædet og dettes dele kan 
fastholdes i enhver brugsstilling, herunder anordninger til spærring 
af ryglænet i forhold til sædehynden, og af sædet i forhold til 
køretøjet; 
1.16 "H-punkt". et referencepunkt således som dette er defineret i bilag 
III, punkt 1.1, og bestemt på den i samme bilag angivne måde. 
1.17 "H-punkt". et referencepunkt, der svarer til det i punkt 1.16 
definerede punkt, og som bestemmes for alle sædets normale 
brugsst i i Iinger; 
1.18 "R-Punkt". et sædes referencepunkt således som dette er defineret i 
bi lag III, punkt 1.2; 
1.19 "referencelinie". den rette linie, som er defineret i bilag III, 
punkt 3.4; 
1.20 "punkterne L-| og L2", de underste effektive forankringer; 
1.21 "C-punkt". punktet 450 mm lodret over punkt R. Dog gælder, at hvis 
den i punkt 1.23 definerede afstand S ikke er under 280 mm, og hvis 
den anden mulige, i punkt 4.3.3 givne, formel, BR • 260 mm + 0,8 S 
er anvendt af konstruktøren, skal den lodrette afstand mellem C og R 
være 500 mm; 
1.22 "vink lerne a-j og 82". vinkler, der dannes af henholdsvis et 
vandret plan og planerne vinkelret på køretøjets langsgående 
midterplan, og som går gennem punktet H-j og punkterne L-j og 
L2' 
1.23 "£", afstand, i mm, mellem de øverste effektive forankringer og et 
referenceplan P, som er parallelt med køretøjets langsgående 
midterplan og defineres således: 
1.23.1 såfremt siddepladsen er veldefineret ved sædets form, er planet P 
sædets midterplan, 
1.23.2 såfremt siddepladsen ikke er veldefineret, gælder følgende: 
1.23.2.1 planet P i forhold til føreren er det plan, som er parallelt med 
køretøjets langsgående midterplan og går gennem rattets centrum 
(såfremt rattet er indstilleligt skal dette være i sin 
midterposition), idet rattets centrum regnes for at være beliggende 
i ratkransens plan, 
-tø -
1.23.2.2 planet P for forsædepassageren på pladsen i siden er et plan, som **r 
symmetrisk med førerens plan P, 
1.2.3.2.3 planet P for bageste plads i siden er det, som angives af 
fabrikanten, dog således, at nedenstående grænser for afstanden A 
mellem køretøjets langsgående midterplan og plan P skal være 
overholdt : 
A er lig med eller over 200 mm, såfremt bænkesædet kun er 
konstrueret ti I to passagerer, 
A er lig med eller over 300 mm, såfremt bænkesædet er konstrueret 
til flere end to passagerer. 
2. ALMINDELIGE FORSKRIFTER 
2.1 Sikkerhedsselernes forankringer skal være konstrueret, fremstillet 
og placeret således -
2.1.1 at der kan monteres en egnet sikkerhedssele. Forankringerne for de 
forreste pladser i siden skal gøre det muligt at anvende 
sikkerhedsseler med retraktor og sidebøjle ved den øverste 
forankring, navnlig i betragtning af forankringernes 
modstandsdygtighed, medmindre fabrikanten leverer køretøjet monteret 
med andre seletyper med retraktor. Såfremt forankringerne alene kan 
anvendes i forbindelse med bestemte seletyper, skal de pågældende 
typer være angivet i det i bilag V, tillæg 1 gengivne skema, 
2.1.2 at der er mindst mulig risiko for at selen kan glide af, når den 
bæres korrekt, 
2.1.3 at der er mindst mulig risiko for slitage på gjorden ved kontakt med 
stive, skarpe dele af køretøj eller sæde. 
2.1.4 at køretøjet under normal brug opfylder forskrifterne i dette 
kapitel, 
2.1.5 såfremt der er tale om forankringer, der indtager forskellige 
positioner for at tillade indstigning i køretøjet og til at 
fastholde passagererne, skal specifikationerne i denne forordning 
gælde for forankringerne i den position, disse indtager for at 
fastholde passagererne. 
2.2 Der kræves ikke forankringer for sikkerhedsseler i trehjulede 
knallerter med karrosseri, som har en masse i ubelastet stand på 
højst 250 kg. 
3. MINDSTE ANTAL FORANKRINGER FOR SIKKERHEDSSELER 
3.1 Ved forsædepladserne skal der være to nederste og én øverste 
forankring. For midterpladser fortil anses to nederste forankringer 
dog for tilstrækkeligt, når der er andre forreste pladser. For 
forankringerne anses forruden for at være en del af 
referenceområdet, når den kan komme i statisk berøring med 
prøveanordningen efter metoden beskrevet i bilag II til direktiv 
74/60/EØF om indvendig indretning af motordrevne køretøjer*1). 
3.2 Ved de Øvrige pladser i siden skal forefindes to nederste og én 
øverste forankring. 
3.3 Ved alle øvrige pladser, med undtagelse af klapsæde, til hvilket der 
ikke kræves forankringer, skal der vær mindst to nederste 
forankringer. 
4. FORANKRINGERNES PLACERING 
(se bi lag II, f igur 1) 
4.1 Almindelloe forhold 
4.1.1 Forankringerne for én sele kan enten alle være fastgjort til 
køretøjets eller sædets stel eller til enhver anden del af 
køretøjet, eller kan være fordelt mellem disse forskellige 
placer inger. 
4.1.2 To naboseler kan være fastgjort til én og samme forankring, forudsat 
at forskrifterne for afprøvning er opfyldt. 
4.2 Placering af nederste effektive forankringer 
4.2.1 Vinklerne a-| og a2 skal være mellem 30' og 80' i alle sædets 
normale brugsstillinger. 
4.2.2 For bageste bænkesæder og sæder med det i punkt 1.11 beskrevne 
indsti I Iingssystem med ryglænsvinkel under 20' (se bilag II, figur 
1) kan vinklerne a-j og &% være under den ' punkt 4.2.1 angivne 
minimumværdi, forudsat at de ikke er under 20' i nogen normal 
brugsstilling af sædet. 
4.2.3 Afstanden mellem de to lodrette planer parallelle med køretøjets 
langsgående midterplan, som hver går gennem de underste effektive 
forankringer (L-| og L2) må på én og samme sele ikke være under 
350 mm. Sædets langsgående midterplan skal ligge mellem punkterne 
L-| og L2 mindst 120 mm fra disse punkter. 
4.3 Placering af de øverste effektive forankringer 
(se bi lag II, figur 2) 
(1) EFT nr. L 38 af 11.2.1974. 
-Uft-
4.3.1 Hvis der anvendes styr eller lignende anordning, som indvirker på 
positionen af øverste effektive forankring, bestemmes denne 
konventionelt ved at man tager gensyn til forankringspunktet, når 
gjordens langsgående midterlinie går gennem punktet J1, som fra R-
punktet er bestemt successivt ved følgende tre afsnit: 
RZ: afsnit af referencelinien, som måles fra R-punktet og 530 mm 
opefter; 
ZX: afsnit vinkelret på køretøjets langsgående midterplan, målt 
fra Z-punktet i retning mod forankringen og med en længde af 120 
mm ; 
XJ1: afsnit vinkelret på det plan, der dannes af afsnittene RZ og 
ZX, målt fra X-punktet fremefter over en længde af 60 mm. 
Punktet J2 er symmetrisk med punktet J1 om det langsgående plan 
gennem den lodrette referencelinie, som er defineret i punkt 5.1.2, 
af dukken placeret i det pågældende sæde. 
4.3.2 Den øverste effektive forankring skal være under planet FN, som er 
vinkelret på sædets langsgående midterplan og danner en vinkel på 
65* med referencelinien. For bagsæder kan denne vinkel være 60*. 
Planet FN skal være placeret således, at det skærer referencelinien 
i et punkt D, således at DR - 315 mm + 1,8 S. 
Dog gælder, at hvis S <. 200 mm, skal DR være - 675 mm. 
4.3.3 Sædets øverste effektive forankring skal være bag planet FK, som er 
vinkelret på sædets langsgående midterplan og skærer referencelinien 
i en vinkel på 120* i et punkt B, for hvilket der gælder at BR - 260 
mm + S. Såfremt S >. 280 mm, kan konstruktøren efter sit skøn anvende 
BR - 260 mm + 0,8 S. 
4.3.4 S må ikke være mindre end 140 mm. 
4.3.5 Den øverste effektive forankring skal være beliggende bag et lodret 
plan, som er vinkelret på køretøjets langsgående midterplan og går 
gennem R-punktet som vist i diagrammet i bilag II. 
4.3.6 Selens øverste effektive forankring skal være placeret øver det 
vandrette plan gennem C-punktet, der er defineret i punkt 1.21. 
4.3.7 Udover den i punkt 4.3.1 angivne forankring kan der være monteret 
andre øverste effektive forankringer, såfremt disse opfylder én af 
følgende betingelser: 
4.3.7.1 de ekstra forankringer opfylder forskrifterne i punkt 4.3.1 til 
4.3.6; 
4.3.7.2 de ekstra forankringer kan benyttes uden brug af værktøj, er I 
overensstemmelse med forskrifterne i punkt 4.3.5 og 4.3.6 og 
befinder sig i et af områderne bestemt ved at det i bilag II, fig. 1 
afgrænsede område forskydes 80 mm lodret opefter eller nedefter; 
4.3.7.3 forankringen (-erne) er bestemt for en H-sele og er i 
overensstemmelse med forskrifterne i punkt 4.3.6, såfremt de(n) er 
beliggende bag det tværgående plan gennem referencelinien og er 
placeret : 
4.3.7.3.1 hvis der er tale om en enkelt forankring: i det fælles område af de 
to dièdre, som begrænses af de to lodrette linier gennem de i punkt 
4.3.1 definerede punkter J1 og J2, og hvis vandrette tværsnit er 
vist i bi lag I I f igur 2. 
4.3.7.3.2 hvis der er to forankringer, i det af ovenstående dièdre, som er 
passende, forudsat at ingen forankring er længere end 50 mm fra det 
punkt, som er symmetrisk med den anden forankring omkring planet P, 
der er defineret i punkt 1.23 for det pågældende sæde. 
5. FORANKRINGERNES STYRKE 
5.1 Hver forankring skal kunne tåle udsættelse for de i punkt 6.3 og 5.4 
foreskrevne prøver. Blivende deformation af forankringen eller 
området omkring den kan tillades, herunder også brud, forudsat at 
den foreskrevne prøvekraft er opretholdt i det foreskrevne tidsrum. 
Under prøven skal de i punkt 4.2.3 foreskrevne minimumafstande for 
de nederste effektive forankringer samt de i punkt 4.3.6 og 4.3.7 
anførte krav ti I de øverste effektive forankringer være overholdt. 
5.2 I køretøjer, der er forsynet med anordninger til forskydning og 
spærring, der letter udstigning fra alle pladser, skal de pågældende 
anordninger stadig kunne aktiveres med hånden, efter at prøvekraften 
er ophævet. 
5*3 Dimensioner af gevindhuller til forankringer 
Gevindhullerne til forankringerne skal være 7/16 - 20 UNF 2B efter 
IS0/TR1417. 
5.4 Har fabrikanten udstyret køretøjet med sikkerhedsseler monteret i 
alle de forankringer, der foreskrives for det pågældende sæde, 
behøver disse forankringer ikke være i overensstemmelse med 
forskriften i punkt 5.3, forudsat de tilfredsstiller de øvrige 
bestemmelser i dette kapitel. I øvrigt gælder forskriften i punkt 
5.3 ikke de ekstra forankringer, som foreskrives i punkt 4.3.7.3. 
5.5 Det skal være muligt at afmontere sikkerhedsselen fra forankringen, 
uden at denne beskadiges. 
6. PRØVER 
6.1 Almindelioe forhold 
6.1.1 Med forbehold for bestemmelserne i punkt 6.2 og efter fabrikantens 
ønske -
6.1.1.1 kan prøverne enten udføres på en del af køretøjets stel eller på et 
komplet køretøj, 
6.1.1.2 kan ruder og døre være monteret eller afmonteret, åbne eller 
lukkede, 
6.1.1.3 kan alle dele være monteret, som normalt forefindes og vil kunne 
bidrage til konstruktionens stivhed. 
6.1.2 Sæderne skal være monteret og placeret i den køre- eller 
brugsstilling, der af den for typegodkende Isesprøverne ansvarlige 
tekniske tjeneste vælges som den mest ugunstige for systemets 
modstandsdygtighed. Sædernes position skal være angivet i 
prøverapporten. Er ryglænets hældning indstillelig, skal dette være 
spærret efter fabrikantens anvisninger, eller, i fravær heraf, i en 
position svarende ti I en effektiv vinkel af sædet så nær 15* som 
muligt. 
6.2 Fastholdelse af køretølet 
6.2.1 Køretøjet må under prøven ikke fastholdes på sådan måde, at 
forankringerne eller områderne omkring disse derved forstærkes, 
eller således at den normale deformation af stellet nedsættes. 
6.2.2 En fastgør ingsanordning skal anses for tilfredsstillende, såfremt 
den ikke indvirker på et område, der strækker sig over hele 
opbygningens bredde, samt såfremt køretøj eller stel fortil er 
fastspændt eller fastgjort i en afstand af mindst 500 mm fra den 
forankring, der skal afprøves, og bagtil fastholdt eller fastgjort 
mindst 300 mm fra denne forankring. 
6.2.3 Det anbefales at lade opbygningen hvile på støtter, som er placeret 
omtrent ud for hjulakslerne, eller, hvis dette ikke er muligt, ud 
for fastgør ingspunkterne for hjulophænget. 
6.2.4 Såfremt anden metoden end den i punkt 6.3.1 til 6.3.8 anvendes, skal 
dens ækvivalens være godtgjort. 
6.3 Almindelige prøveforskrifter 
6.3.1 Alle forankringer for én og samme gruppe sammenhængende sæder skal 
afprøves samt idigt. 
6.3.2 Der skal anvendes en fremadrettet trækkraft, som angriber i en 
vinkel 10' ±5' under vandret i planet parallelt med køretøjets 
langsgående midterplan. 
6.3.3 Den anvendte kraft skal påføres inden for så kort et tidsrum som 
muligt. Forankringerne skal kunne modstå den påførte kraft i mindst 
0,2 s. 
6.3.4 Trækanordningerne, som skal anvendes til de i punkt 6.4 nedenfor 
beskrevne prøver, er vist i bilag IV. 
6.3.5 Forankringerne af sæder, som er forsynet med øverste forankringer, 
skal afprøves under følgende omstændigheder: 
6.3.5.1 Forreste pladser i siden: 
-tøé-
forankringerne skal underkastes den i punkt 6.4.1 foreskrevne prøve, 
under hvilken prøvekræfterne overføres gennem en anordning, der har 
samme geometri som en 3-punktsele med retraktor og sidebøjle ved 
øverste forankring. 
Herudover gælder, at såfremt der er flere forankringer end det i 
punkt 3 foreskrevne antal, skal forankringerne underkastes den i 
punkt 6.4.5 foreskrevne prøve, under hvilken kræfterne overføres ved 
hjælp af en anordning, der har samme geometri som den type 
sikkerhedssele, der skal anvendes i forbindelse med de pågældende 
forankr inger. 
6.3.5.1.1 Såfremt retraktoren ikke er fastgjort til den foreskrevne underste 
forankring i siden, eller såfremt retraktoren er fastgjort til den 
øverste forankring, skal også de nederste forankringer underkastes 
den i punkt 6.4.3 foreskrevne prøve. 
6.3.5.1.2 I ovennævnte tilfælde kan de i punkt 6.4.1 og 6.4.3 foreskrevne 
prøver på fabrikantens begæring udføres på to forskellige 
opbygninger. 
6.3.5.2 For de bageste pladser i siden og alle midterpladser: forankringerne 
skal underkastes den i punkt 6.4.2 foreskrevne prøve, under hvilken 
prøvekræfterne overføres med en anordning, der har samme geometri 
som en 3-punktsele uden retraktor, samt den i punkt 6.4.3 beskrevne 
prøve, i hvilken kræfterne overføres til de to underste forankringer 
ved hjælp af en anordning, der repræsenterer geometrien af en 
hoftesele. Disse to prøver skal på fabrikantens begæring udføres på 
to forskellige opbygninger. 
6.3.5.3 Uagtet forskrifterne i punkt 6.4.5.1 og 6.3.5.2 gælder, at såfremt 
køretøjet ved leveringen fra fabrikken er udstyret med seler med 
retraktor, skal de tilhørende forankringer underkastes prøven, hvori 
kræfterne overføres ved hjælp af en anordning, der repræsenterer 
de(n) sele(r), til hvilken de(n) pågældende forankring(er) skal 
typegodkendes. 
6.3.6 Såfremt der ikke forefindes øverste forankringer ti I de bageste 
pladser i siden og midterpladserne, skal de nederste forankringer 
underkastes den i punkt 6.4.3 beskrevne prøve, hvori kræfterne 
overføres med en anordning, der har samme geometri som en hoftesele. 
6.3.7 Såfremt køretøjet er konstrueret til montering af andre anordninger, 
som ikke tillader direkte anbringelse af gjordene, uden at der 
anvendes mellemruller etc., eller som kræver flere forankringer end 
de i punkt 3 anførte, skal en sådan anordning benyttes til 
fastgørelse af selen eller en ti I seleudstyret svarende enhed 
bestående af kabler, ruller etc., til køretøjets forankringer, og 
forankringerne skal underkastes de respektive i punkt 6.4 
foreskrevne prøver. 
6.3.8 Der kan anvendes en anden prøvemetode end den i punkt 6.3 
foreskrevne, forudsat at dens ækvivalens med denne er godtgjort. 
6-4 Særlige forskrifter for prøver for køretøjer med en masse i 
ubelastet stand på højst 400 kg(*) 
6.4.1 Prøve svarende til 3-punktsele med én retraktor med sidebøjle 
fastgjort til øverste forankring. 
6.4.1.1 Til de øverste forankringer fastgøres enten en speciel sidebøjle, 
som er beregnet til kablet eller gjorden og har de ønskede 
specifikationer til overføring af kræfterne fra trækanordningen, 
eller den af fabrikanten monterede sidebøjle. 
6.4.1.2 Der påføres en prøvebelastning på 675 daN ± 20 DaN på en 
trækanordning (se bilag IV, fig. 2), fastgjort til køretøjets 
forankringer, ved hjælp af en anordning, der har samme geometri som 
denne seles øvre torsogjord. 
6.4.1.3 Samtidig påføres en trækkraft på 675 daN + 20 daN på en 
trækanordning (se bilag IV, figur 1), der fastgøres til de to 
nederste forankringer. 
6.4.2 Prøve med opstilling svarende til 3-punktsele uden retraktor, eller 
med retraktor placeret ved øverste forankring. 
6.4.2.1 Der påføres en prøvekraft på 675 daN + 20 daN på en trækanordning 
(se bilag IV, fig. 2), fastgjort til øverste forankring og til 
nederste forankring over for samme sele, idet der benyttes en 
retraktor fastgjort til øverste forankring, såfremt selen er 
forsynet med en sådan. 
6.4.2.2 Samtidig påføres en trækkraft på 675 daN +. 20 daN på en 
trækanordning (se bilag IV, fig. 1), fastgjort til de nederste 
forankr inger. 
6.4.3 Prøve med opstilling svarende til hoftesele 
6.4.3.1 En prøvebelastning på 1110 daN + 20 daN påføres en trækanordning (se 
bilag IV, fig. 1). fastgjort til de nederste forankringer. 
6.4.4 Afprøvning af forankringer, som enten alle er fastgjort til sædets 
stel eller fordelt mellem køretøjets stel og sædets stel. 
6.4.4.1 Der udføres de respektive prøver beskrevet i punkt 6.4.1, 6.4.2 og 
6.4.3 ovenfor, idet man for hvert sæde og for hver gruppe af 
sammenhørende sæder tillægger den nedenfor angivne ekstra kraft. 
6.4.4.2 udover de i punkt 6.4.1, 6.4.2 og 6.4.3 ovenfor angivne kræfter 
påføres i sædets tyngdepunkt en langsgående vandret kraft lig 10 
gange vægten af det komplette sæde. 
6.4.5 Prøve med opstilling svarende til sele af speciel type 
6.4.5.1 Der påføres en prøvebelastning på 675 daN ± 20 daN på en 
trækanordning (se bilag IV, fig. 2), der er fastgjort til 
forankringerne af en sikkerhedssele af denne type ved hjælp af en 
anordning, der har samme geometri som de(n) øverste torsogjord(e). 
(*) For eldrevne køretøjer medregnes batterierne ikke i massen i ubelastet 
stand. 
6.4.5.2 Samtidig påføres en trækkraft på 675 daN 20 daN i en trækanordning 
(se bilag IV, fig. 3), fastgjort til de underste forankringer. 
6.5 Særlige forskrifter for prøver for køretøjer med en masse i 
ubelastet stand på over 400 kg (eller 550 for køretøjer til 
varetransport 
For disse køretøjer gælder forskrifterne i bilag I om særlige 
prøvningsmetoder til direktiv 76/115/EØF(1) vedrørende 
sikkerhedsselers forankringer i motordrevne køretøjer. 
7. KONTROL EFTER PRØVERNE 
Efter udførelse af prøverne kontrolleres forankringer og 
opbygninger, som har været underkastet prøvebelastningen, for enhver 
form for beskadigelse. 
(1) EFT nr. L 24 af 30.1.1976, s. 6 
-W? -
BILAG II 
Fig. 1: OMRADER TIL PLACERING AF DE EFFEKTIVE FORANKRINGER 
DR = 315 + 1,8 S 0 , , 
BR = 260 + S Område tilladt til ekstra 
forankringer efter medmindre andet er 
angivet i bilag I punkt 
4.3.2, 4.3.3 og 4.3.6 bilag I punkt 4.3.7.2 
I . / Referencelinie efter 
bilag i punkt 1.19 
Afstand angivet i 
bilag I punkt 1.21 
Vinkel angivet i 
bilag I punkt 6.1.2 
Referencelinie efter 
bilag I punkt 1.19 Sædets langsgående 
midterplan 
For yderste sæder i venstre side 
Alle mål er i mm JSsSSr ®verste effektive 
forankring 
-Wo­
ng. 2= ØVERSTE EFFEKTIVE FORANKRINGER 
EFTER BILAG I. PUNKT 4.3.7.3 
-tøf-
BI LAG III 
FREMGANGSMADE VED BESTEMMELSE AF H-PUNKTET 
OG RYGLÆNETS FAKTISKE HÆLDNINGSVINKEL 
OG VED KONTROL AF DISSES RELATION TIL R-PUNKTET 
OG RYGLÆNETS FORESKREVNE HÆLDNING 
1. DEFINITIONER 
1.1 "H"-punktet, som bestemmer positionen af en siddende person i 
kabinen, er skæringspunktet mellem et lodret langsgående plan og den 
teoretiske rotationsakse mellem det menneskelige legemes ben og 
torso, således som denne repræsenteres af den i nedenstående punkt 3 
beskrevne dukke. 
1.2 "R"-punktet eller "siddepladsens referencepunkt" er det af 
fabrikanten angivne referencepunkt, -
1.2.1 hvis koordinater er fastlagt i forhold til køretøjets stel, 
1.2.2 som svarer til det teoretiske rotationspunkt mellem torso og ben 
("H"-punktet) for den laveste og mest tilbagestillede normale brugs­
eller køreposition af hvert sæde, som dette af fabrikanten er 
beregnet til. 
1.3 "Ryglænets hældning" er ryglænets hældning i forhold til lodret 
1.4 "Ryglænets faktiske hældningsvinkel" er vinklen mellem en lodret 
linie gennem H-punktet og referencelinien for den menneskelige 
torso, således som denne repræsenteres af den i punkt 3 nedenfor 
beskrevne dukke. 
1.5 "ryglænets foreskrevne hældning" er den af fabrikanten foreskrevne 
vinkel, -
1.5.1 som bestemmer ryglænets vinkel i den laveste og mest tilbagelænede 
normale køre- eller brugsstilling af hvert sæde, bestemt af 
køretøjets fabrikant, 
1.5.2 som i R-punktet dannes af en lodret linie og torsoens 
referencelinie, 
1.5.3 og som teoretisk svarer til den faktiske hældningsvinkel. 
2. BESTEMMELSE AF H-PUNKTERNE OG RYGLÆNENES FAKTISKE HÆLDNINGSVINKLER 
2.1 For hver siddeplads, som foreskrives af fabrikanten, skal bestemmes 
et "H"-punkt og en "faktisk hældningsvinkel af ryglænet". Såfremt 
sæderne på samme række kan betragtes som ensartede (bænkesæder, 
identiske sæder etc.), bestemmes et enkelt "H"-punkt og en enkelt 
"faktisk hældningsvinkel af ryglænet" for den pågældende sæderække, 
idet den i punkt 3 nedenfor beskrevne dukke placeres på en plads, 
der anses for repræsentativ for den pågældende sæderække. Denne 
plads er følgende: 
2.1.1 for forreste række, førersædet, 
2.1.2 for de(n) bageste række(r), en af yderpladserne. 
2.2 For hver bestemmelse af "H"-punktet og "ryglænets faktiske hældning" 
anbringes det pågældende sæde i den laveste køre- eller 
brugssti I iing og den mest tilbagestillede position, som af 
fabrikanten er tilsigtet for det pågældende sæde. Såfremt ryglænets 
hældning kan indstilles, skal dette spærres som angivet af 
fabrikanten, eller, hvis ingen angivelse heraf foreligger, således 
at den faktiske hældning er mellem 25' og 15*. 
3. SPECIFIKATIONER FOR DUKKEN 
3.1 Der benyttes en tredimensionel dukke med masse og form svarende til 
en voksen person af gennemsnitsstørrelse. Dukken er vist i figur 1 
og 2 i tillæg 1 til dette bilag. 
3.2 Dukken er forsynet med: 
3.2.1 to dele, hvoraf det ene svarer til ryggen, det andet til kroppens 
sæde, og som er hængslet i en akse svarende til leddet mellem 
overkrop og lår. Denne akses skæring med siden af dukken er dukkens 
H-punkt; 
3.2.2 to dele, der svarer til benene, og som er hængslet til den del, der 
svarer til kroppens sæde-, 
3.2.3 to dele, der svarer til fødderne, og er forbundet med benene med led 
svarende til ankel leddene; 
3.2.4 herudover er den del, der svarer til kroppens sæde, forsynet med 
libelle, hvormed dets hældning i tværretningen kan kontrolleres. 
3.3 Vægtklodser svarende til vægten af hver kropsdel er placeret i 
disses respektive tyngdepunkter, således at dukkens samlede vægt er 
ca. 75,6 kg. I tillæggets figur 2 er de forskellige vægtklodser 
nærmere beskrevet. 
3.4 Referencelinien for dukkens krop repræsenteres af en ret linie, som 
går gennem hængsel punktet mellem benet og bækkenet og det teoretiske 
hængselpunkt mellem hals og overkrop (se tillæg fig. 1). 
-tøs-
4. ANBRINGELSE AF DUKKEN 
Den tredimensionale dukke anbringes på følgende måde: 
4.1 køretøjet anbringes på vandret grund, og sæderne indstilles som 
angivet i punkt 2.2 ovenfor-, 
4.2 sædet, som skal afprøves, dækkes med et stykke stof, som skal lette 
korrekt anbringelse af dukken; 
4.3 . dukken anbringes på den pågældende plads, således at^ aksen af dens 
led er vinkelret på køretøjets langsgående symmetriplan; 
4.4 dukkens fødder anbringes på følgende måde: 
4.4.1 for forsædepladser, således at libellen, der benyttes til kontrol af 
hældningen i tværretningen, viser vandret, 
4.4.2 for bagsædepladser anbringes fødderne således, at de så vidt muligt 
rører forsæderne. Såfremt fødderne da hviler på dele af vognbunden 
med uens højde, skal den fod, der først kommer i berøring med 
forsædet, tjene til reference, medens den anden anbringes således, 
at libellen til kontrol af hældningen i tværretningen viser vandret. 
4.4.3 såfremt "H"-punktet for en midterplads bestemmes, skal fødderne 
anbringes på hver side af tunnelen; 
4.5 der anbringes vægtklodser på lårene, libellen for hældning i 
tværretningen bringes ti I at vise vandret, og der anbringes 
vægtklodser svarende til kroppens sæde. 
4.6 dukken føres fri af sædets ryglæn ved hjælp af knæenes 
ledforbindelsesstang, og ryggen føres fremefter. Dukken føres 
tilbage på plads i sædet, idet dens sæde føres tilbage, til der 
mærkes modstand, hvorefter dukkens ryg på ny føres tilbage mod 
ryglænet ; 
4.7 dukken påføres to gange en vandret kraft på ca. 10 ± 1 daN. Kraftens 
retning og angrebspunkt er angivet med en sort pil i fig. 2 i 
t i I lægget ; 
4.8 vægtklodserne anbringes på højre og venstre side, derefter klodserne 
på overkroppen. Der sørges for, at libellen for tværrretningen til 
stadighed viser vandret; 
4.9 mens dukken holdes vandret i tværretningen, føres ryggen fremad, 
indtil overkroppens vægtklodser er over H-punktet, således at 
gnidning mod ryglænet er udelukket; 
4.10 ryggen føres forsigtigt tilbage, så dukken kommer endeligt i 
stilling. Libellen for tværretningen skal vise vandret. I modsat 
fald går man på ny frem som ovenfor angivet. 
5. RESULTATER 
5.1 Når dukken er anbragt efter anvisningerne i punkt 4 ovenfor, udgøres 
ryglænets H-punkt og faktiske hældning af det tilsvarende H-punkt og 
den tilsvarende faktiske hældning af referencelinien af dukkens 
torso. 
5.2 H-punktets koordinater i forhold ti I de tre ortogonale planer samt 
ryglænets faktiske hældning måles og sammenholdes med de af 
køretøjets fabrikant angivne data. 
6. KONTROL AF DEN INDBYRDES POSITION AF MR"-PUNKT OG "H"-PUNKT OG 
FORHOLDET MELLEM TILSIGTET OG FAKTISK HÆLDNINGSVINKEL AF RYGLÆNET 
6.1 Når målingerne er udført efter punkt 5.2, skal "H"-punktet og 
ryglænets faktiske hældning sammenholdes med koordinaterne af "R"-
punktet og med den af fabrikanten angivne tilsigtede hældning af 
ryglænet. 
6.2 Den indbyrdes position af "R"- og "H"-punktet og af forholdet mellem 
tilsigtet og faktisk hældning af ryglænet er tilfredsstillende for 
den pågældende siddeplads, såfremt "H"-punktet, således som dette er 
bestemt ved sine koordinater, er beliggende inden for et kvadrat med 
centrum "R" og sidelængde 50 mm, og såfremt ryglænets faktiske 
hældning ikke afviger mere end 5' fra den tilsigtede. 
6.2.1 Er disse betingelser opfyldt, benyttes "R"-punktet og den tilsigtede 
hældning af ryglænet til prøven, og om nødvendigt indstilles dukken 
således at "H"-punktet falder sammen med "R"-punktet, og således at 
ryglænets faktiske hældning falder sammen med den tilsigtede. 
6.3 Såfremt "H"-punkt eller ryglænets faktiske hældning ikke opfylder 
forskrifterne i punkt 6.2 ovenfor, foretages to yderligere 
bestemmelser af "H"-punktet eller den faktiske hældning (i alt tre 
bestemmelser). Såfremt resultaterne af to ud af de tre målinger 
opfylder forskrifterne, anses resultatet af prøven for 
t iIfredsst i Ilende. 
6.4 Såfremt resultaterne af mindst to af de tre målinger ikke opfylder 
forskrifterne i punkt 6.2, anses resultaterne af prøven for ikke 
t iIfredsst i Ilende. 
6.5 Såfremt den i punkt 6.4 omhandlede situation foreligger, eller 
kontrollen ikke kan foretages, fordi fabrikanten ikke har angivet 
beliggenheden af "R"-punktet eller ryglænets tilsigtede hældning, 
kan man i alle tilfælde benytte gennemsnittet af de tre 
bestemmelser, hvor der i dette kapitel er anført "R-punkt" elier 
"foreskreven hældning af ryglænet". 
-ws-
BILAG III - Ti I læg 
DE ENKELTE DELE I TREDIMENSIONAL DUKKE 
referencelinie for torso 
i 
holder for 
vægtklodser for ryg 
libelle for niveau 
i længderetningen 
H-punkt 
holder for boppens sæde 
vægtklodser for lår 
hængselled 
libelle for tværretningen 
Fig. 1 
-Wo-
MAL OG MASSE AF DUKKE 
Dukkens masse kg 
Dele som simulerer kroppens 
ryg og sæde 
Masse, ryg 
Masse sæde 
Masse, lår 
Masse, ben 
Total 16,6 
31,2 
7,8 
6,8 
13,2 
75,6 
retning og angrebs 
punkt af belast­
ning 
varierer fra 
10,8 cm t i I 
42,4 cm 
Fig. 2 
-m-
TILLÆG IV 
TRÆKANORDNING 
Fig. 1 
skum med lærredovertræk, tykkelse 25 
p<— r 
127 
-^ 
RSO 
Fig. 2 •\ •-j 38 
T 
228 
J i 
(alle mål i mm) skum med lærredovertræk, tykkelse 25 
p 
\ bøjle, der forbinder 
klodsen med 
zorankrinqspunkterne> 100-
-«*-
Fig. 3 
RSO 
skum med lærredovertræk, 
Al le mål er i mm 
Bi lag V - TILLÆG 1 
OPLYSNINGSSKEMA FOR TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL 
ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
FOR SA VIDT ANGÅR FORANKRINGER FOR SIKKERHEDSSSELER 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samtidi 
med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet). 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren) 
Ansøgning om typegodkendelse af trehjulet knallert, trehjulet motorcykel eller 
quadricykel med karrosseri for så vidt angår forankringer for sikkerhedsseler 
skal ledsages af de oplysninger, der er nævnt i bilag II til Rådets direktiv 
92/61/EØF af 30.06.1992, 
afsnit A, punkt: 
0.1 
0.2 
0.4 ti I 0.6 
afsnit C, punkt 
2.7 ti I 2.7.5.2 
2.10 ti I 2.10.5. 
BILAG V - TILLÆG 2 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL 
ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
FOR SA VIDT ANGÅR FORANKRINGER FOR SIKKERHEDSSELER 
MØNSTER 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkendelse nr Udvidelse nr 
1. Køretøjets (trehjulet knallert/trehjulet 
motorcykel/quadricykel(*)) mærke 
2. Køretøjets (trehjulet knallert/trehjulet 
motorcykel/quadricykel(*)) type: 
3. Fabrikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Køretøj (trehjulet knallert/trehjulet motorcykel/quadricykel(*)) 
fremst i I let til prøvning den 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet(*) 
7. Sted: 
8. Dato: 
9. Underskrift: 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
-w-
BILAG VI 
FORSKRIFTER FOR SIKKERHEDSSELER 
1. De i direktiv 77/541/EØF^1) anførte forskrifter skal være gældende. 
2. Uagtet monteringsforskrifterne i nævnte direktivs bilag I, punkt 3, 
kan køretøjer med en masse på højst 400 kg i ubelastet stand (eller 
550 kg for køretøjer til varetransport) være udstyret med seler 
eller ti I bageholde Isessystem med seler, arrangeret således: 
2.1 ved pladserne i siden, 3-punkt sikkerhedsseler med eller uden 
retraktor; 
2.2 ved midterpladserne, hofteseler eller 3-punktseler med eller uden 
retraktor. 
(1) EFT nr. L 220 af 29.8.1977, s. 95. 
Bilag VI - TILLÆG 1 
OPLYSNINGSSKEMA FOR EN TYPE SIKKERHEDSSELE TIL TREHJULET KNALLERT, 
TREHJULET MOTORCYKEL ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samtidig 
med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet). 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af en type sikkerhedssele til trehjulet knallert, 
trehjulet motorcykel eller quadricykel med karrosseri skal ledsages af de 
oplysninger, der er nævnt i bilag II til Rådets direktiv 92/61/EØF af ) 
30.06.1992, 
afsnit A, punkt: 
0.1 
0.2 
0.4 ti I 0.6 
afsnit C, punkt 
2.9.1 
BiLAG VI - TILLÆG 2 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR SIKKERHEDSSELE TIL TREHJULET KNALLERT. 
TREHJULET MOTORCYKEL ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
MØNSTER 
Myndighed 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkende I se nr Udv i de I se nr 
1. Sikkerhedsselens mærke 
2. Sikkerhedsselens type: 
3. Fabrikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Sikkerhedssele fremstillet til prøvning den 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet(*) 
7. Sted: 
8. Dato: 
9. Underskrift: 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
-Wt-
Bi lag VI - TILLÆG 3 
OPLYSNINGSSKEMA FOR TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL 
ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
FOR SA VIDT ANGÅR MONTERING AF SIKKERHEDSSSELER 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samtidig 
med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet). 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af trehjulet knallert, trehjulet motorcykel eller 
quadricykel med karrosseri for så vidt angår montering af sikkerhedsseler skal 
ledsages af de oplysninger, der er nævnt i bilag II til Rådets direktiv 
92/61/EØF af 30.06.1992, 
afsnit A, punkt : 
0.1 
0.2 
0.4 ti I 0.6 
afsnit C, punkt 
2.9.1 
2.10 til 2.10.5. 
BI LAG VI - TILLÆG 4 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL 
ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
FOR SA VIDT ANGÅR MONTERING AF SIKKERHEDSSELER 
MØNSTER 
Myndighed 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkendelse nr Udvidelse nr 
1. 
2. 
3. 
4. Køretøjets (trehjulet knallert/trehjulet 
motorcykel/quadricykel(*)) mærke 
Køretøjets (trehjulet knallert/trehjulet 
motorcykel/quadricykel(*)) type: 
Fabr ikantens navn og adresse: 
Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. 
6. 
7. 
8. 
9. Køretøj (trehjulet knallert/trehjulet motorcykel/quadricykel(*)) 
fremst i I let til prøvning den 
Typegodkendelse meddel t/nægtet(*) 
Sted 
Dato: 
Underskr ift: 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
-w 
KAPITEL 12 
VINDUER, VINDUESVISKERE OG -VASKERE 
SAMT 
AFDUGNING/AFRIMNINGSANORDNINGER 
PA TREHJULEDE KNALLERTER, TREHJULEDE MOTORCYKLER 
OG KVADADRI CYKLER MED KARROSSERI 
-k-V-
BILAG I 
RUDER 
1. Konstrukt ionsforskr i fter 
1.1 For køretøjer, der er omfattet af dette kapitel, og hvis 
konstruktivt bestemte maksimalhastighed er større end 80 km/h, 
gælder konstruktions- og monteringsforskrifterne i direktiv 
92/22/EØFC) om s ikkerhedsruder og materiale til ruder på 
motorkøretøjer. 
1.2 For køretøjer, der er omfattet af dette kapitel, og hvis 
konstruktivt bestemte maksimalhastighed er højst 80 km/h, gælder 
forskrifterne om forruder og andre ruder i bilag III til direktiv 
89/173/EØF^2) om visse dele og specifikationer for landbrugs- og 
skovbrugstraktorer, dog således at 
1.2.1 Teksten i punkt 10 til bilag MI-A af nævnte direktiv erstattes 
af følgende tekst: "Der kan foretages to inspektioner om året"; 
1.2.2 Bilag lll-B og lll-P til nævnte direktiv erstattes af henholdsvis 
t i I læg 1 og 4. 
2. Monteringsforskrifter for forruder og andre ruder på køretøjerne 
i punkt 1.2 
2.1 Køretøjer med karrosseri kan efter fabrikantens valg være 
udstyret med: 
2.1.1 "forrude"og "andre ruder end forrude" svarende til forskrifterne 
i bilag MI-A til direktiv 89/173/EØF; 
2.1.2 forrude svarende til forskrifterne for "andre ruder end forrude" 
i bilag IIl-A til direktiv 89/173/EØF, med undtagelse af sådanne 
ruder, som fremgår af bestemmelserne i samme direktivs bilag III-
C, punkt 9.1.4.2 (ruder, hvis regulære 
lystransmissionskoefficient kan være under 70%). 
(1) EFT nr. L 129 af 14.5.1992, s. 11. 
(2) EFT nr. L 67 af 10.3.1989, s. i. 
filkAfîJ. 
TILLÆG 1 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR TYPEGODKENDELSE AF RUDE 
TIL TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL 
ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samtidig 
med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet). 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af rude til trehjulet knallert, trehjulet 
motorcykel eller quadricykel med karrosseri skal indeholde følgende 
oplysninger : 
1. Fabrikat eller handelsbetegnelse: 
2. Fabrikantens navn og adresse: 
3. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant: 
Ansøgningen skal herudover ledsages af de oplysninger, der er nævnte under 
afsnit C i bilag II til Rådets direktiv 92/61/EØF af 30.6.1992, punkt 
2.2 ti I 2.2.2.1. 
-w-
TILLÆG 2 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR RUDE 
TIL TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL 
ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
MØNSTER 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkende I se nr Udv i de I se nr 
1. Rudens fabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Rudens type 
3. Fabrikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Rude fremstillet til prøvning den 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet(*) 
7. Sted: 
8. Dato: 
9. Underskrift: 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
-tøø-
TILLÆG 3 
OPLYSNINGSSKEMA 
FOR MONTERING AF RUDER PA EN TYPE TREHJULET KNALLERT, 
TREHJULET MOTORCYKEL ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samtidig 
med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet). 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af montering af ruder på trehjulet knallert, 
trehjulet motorcykel eller quadricykel med karrosseri skal ledsages af de 
oplysninger, der er nævnt i bilag II til Rådets direktiv 92/61/EØF af 
30.6.1992, afsnit A, punkt ) 
0.1 
0.2 
0.4 til 0.6 
1 .1 
og afsnit C, punkt 
2.2 til 2.2.2.1. 
TILLÆG 4 
Mynd ighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR MONTERING AF RUDER 
PA TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL 
ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
MØNSTER 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkende I se nr Udv i de I se nr 
1. Køretøjets (trehjulet knallert/trehjulet 
motorcykel/quadricykeI***) fabrikat eller handelsbetegnelse 
Køretøjets (trehjulet knallert/trehjulet 
motorcykel/quadricykeI<*)) type 
3. Fabrikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Køretøj fremstillet til prøvning den 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet**) 
7. Sted: 
8. Dato: 
9. Underskr i ft : 
(*) Det ikke gældende overstreges 
BILAG II 
RUDEVISKERE OG -VASKERE SAMT ANORDNINGER TIL AFISNING OG AFDUGNING PA 
TREHJULEDE KNALLERTER, TREHJULEDE MOTORCYKLER OG QUADRI CYKLER MED KARROSSERI 
1. DEFINITIONER 
I dette bilag forstås ved 
1.1 "type køretøj hvad angår rudevisker og -vasker samt anordninger 
til afisning og afdugning af forruden" 
køretøjer, der ikke afviger fra hinanden på nedenstående 
væsentIige punkter : 
1.1.1 udvendig og indvendig udformning og arrangementer, som kan have 
indvirkning på udsynet i det i tillæg i, punkt 1, beskrevne 
område; 
1.1.2 form, dimensioner og specifikationer af forruden og dennes 
fastgøring; 
1.1.3 specifikationerne på rudevisker og -vasker og kabinens 
opvarmningssystem. 
1.2 "V-punkter" 
de punkter, hvis beliggenhed indvendigt i kabinen bestemmes af 
lodrette langsgående planer gennem centrum af de yderste 
siddepladser på forsædet, og i forhold til punkt R og ryglænets 
hældning; disse punkter tjener til kontrol af, at kravene til 
synsfelter er overholdt (se tillæg 1). 
1.3 "R-punkter eller referencepunkter for siddepladser samt H-punkt" 
det samme som definitionerne i kapitel XI om sikkerhedsselers 
forankringer og sikkerhedsseler. 
1.4 "Referencepunkter for forrude" 
punkter beliggende hvor forruden skæres af de linier, der udgår 
fra V-punkterne til forrudens yderside. 
1.5 "Forrudens gennemsigtige overflade" 
den del af rudens overflade, hvis lystransmissionskoefficient, 
målt vinkelret på overfladen, er mindst 70%. 
-m-
1.6 "Rudev isker" 
en anordning, der tjener til at viske forrudens yderside, samt 
udstyr og betJeningsanordning til aktivering og standsning af 
denne anordning. 
1.7 "ViskerareaI" 
det område af den våde forrudes yderside, der bestryges af 
rudeviskeren. 
1.8 "Rudevasker" 
en anordning til opbevaring og påføring af væske på forrudens 
yderside, samt betjeningsanordning til aktivering og standsning 
af anordningen. 
1.9 "Betjeningsanordning for rudevasker" 
en anordning til aktivering eller standsning af rudevaskeren. 
Aktivering og standsning kan være koordineret med funktionen af 
rudeviskeren eller helt uafhængig af denne. 
1.10 "Rudevaskerpumpe" 
en anordning, hvormed væsken til rudevaskeren tilføres forrudens 
overflade. 
1.11 "Dyse" 
en anordning, hvis retning kan indstilles, og som tjener til at 
tilføre væske til forruden. 
1.12 "Funktion af rudevasker" 
rudevaskerens evne til at tilføre væsken til det ønskede område 
af forruden, uden at der opstår utæthed eller afbrydelse af 
rudevaskerslangen, når anordningen anvendes på normal måde. 
1.13 "Anordning til afisning" 
en anordning, som kan smelte is eller rim på overfladerne af 
forruden og således genskabe frit udsyn. 
-w-
1.14 "Afisning" 
fjernelse af is eller rim på rudeoverfladerne ved indvirkning af 
af isn ingsanordningen og rudeviskeren. 
1.15 "Afiset område" 
det område af ruden, hvis overflade er tør eller dækket af helt 
eller delvis smeltet (våd) is, som udvendigt kan fjernes ved 
hjælp af rudeviskeren, bortset fra det område af forruden, som er 
dækket af tør rim. 
1.16 "Anordning til afdugning" 
en anordning, der er beregnet til at fjerne dug på forrudens 
inderside og således genskabe frit udsyn. 
1.17 "Dug" 
et lag kondensvand på indersiden af rudeoverfladen. 
1.18 "Afdugning" 
fjernelse af dug på rudeoverfladerne ved brug af 
afdugn i ngsanor dn i ngen. 
Ifà-
2. FORSKRIFTER 
2.1 Rudevisker 
2.1.1 Ethvert køretøj skal være udstyret med mindst én automatisk 
virkende rudevisker, som, når køretøjets motor er i gang, skal 
kunne fungere, uden at føreren behøver foretage sig andet end at 
aktivere anordningen og standse den igen. 
2.1.1.1 Anordningen skal dække mindst 90% af udsynsfelt A, som er 
defineret i tillæg 1, punkt 2.2. 
2.1.2 Rudeviskeren skal have mindst én arbejdsf rekvens på over 40 
per ioder pr. minut. 
2.1.3 De(n) i punkt 2.1.2 angivne frekvens(er) skal opnås som angivet i 
punkt 3.1.1 til 3.1.6. 3.1.7 og 3.1.8. 
2.1.4 Rudeviskerens arm skal være monteret således, at den kan løfte ) 
fri af forruden for at tillade manuel rengøring af denne. 
2.1.5 Rudeviskeren skal være i stand til at fungere i to minutter på 
tør forrude efter forskrifterne i punkt 3.1.9. 
2.2 Rudevasker 
2.2.1 Ethvert køretøj skal være udstyret med en rudevasker, der kan 
tåle den belastning, der opstår, når dyserne er tilstoppet og 
systemet aktiveres som beskrevet i punkt 3.2.1. 
2.2.2 Funktionen af rudevasker og -visker må ikke forstyrres ved 
udsættelse for de i punkt 3.2.2 og 3.2.3 foreskrevne 
temperatursv ingninger. 
2.2.3 Rudevaskeren skal kunne afgive tilstrækkelig væske til at rense 
60% af den det i tillæg 1, punkt 2.2 definerede område under de i 
punkt 3.2.4 beskrevne betingelser. 
2.2.4 Væskebeholderen skal kunne rumme mindst 1 liter. 
2.3 Anordning til afisning og afdugning 
2.3.1 Alle køretøjer skal være udstyret med anordning til afisning og 
afdugning af forruden, som er i stand ti I at fjerne rim og is fra 
ruden samt dug fra rudens inderside. 
Trehjulet knallert med karrosseri med en motoreffekt på højst 3kW 
behøver dog ikke at være udstyret med en sådan anordning. 
-<&>-
2.3.2 De i punkt 2.3.1 anførte krav skal anses for at være opfyldt, 
såfremt køretøjet er forsynet med opvarmningssystem, som opfylder 
forskrifterne i direktiv 78/548/EØF(1> om opvarmning af kabinen 
på motordrevne køretøjer, med følgende tilføjelse til samme 
direktivs bilag I, punkt 2.4.1.1 og 2.4.1.2: "som alternativ skal 
det klart kunne godtgøres, at eventuelt udsivende udstødningsgas 
ikke kan trænge ind i kabinen"; 
2.3.3 Som undtagelse fra punkt 2.3.2 gælder forskrifterne i direktiv 
78/317/EØF^2^ vedrørende afrimnings- og afdugningsanordninger 
til ruder i biler for køretøjer med en effekt på over 15 kW. 
(1) EFT nr. L 168 af 26.6.1978. s. 40 
(2) EFT nr. L 81 af 28.3.1978, s. 27. 
-Vol-
3. PRØVEMETODE 
3.1 Rudevisker 
3.1.1 Medmindre andet er angivet, skal nedenstående prøver udføres 
under følgende betingelser: 
3.1.2 Prøvetemperaturen skal være mindst 10*C og højst 40'C, 
3.1.3 Forruden holdes konstant våd, 
3.1.4 såfremt der er tale om en elektrisk rudevisker, skal følgende 
yderligere betingelser være opfyldt: 
3.1.4.1 batteriet skal være fuldt opladet; 
3.1.4.2 motoren skal gå ved en hastighed svarende til 30% + 10% af 
omdrejningstallet ved maksimaleffekten; 
3.1.4.3 nær lyset skal være tændt; 
3.1.4.4 eventuelle elektriske anordninger til opvarmning og/eller 
ventilation skal være i funktion med den styrke, der medfører 
maksimalt strømforbrug; 
3.1.4.5 eventuelle elektriske anordninger til afisning og afdugning skal 
være i funktion med den styrke, der medfører maksimalt 
strømforbrug. 
3.1.5 Rudeviskere, der fungerer ved hjælp af trykluft eller vakuum, 
skal kunne arbejde konstant med de foreskrevne frekvenser, 
uafhængigt af motorens omdrejningstal og belastning. 
3.1.6 Rudeviskerens frekvenser skal opfylde de i punkt 2.1.3 anførte 
krav, efter at anordningen forinden har arbejdet i tyve minutter 
på våd overflade. 
3.1.7 Forrudens yderside affedtes omhyggeligt med denatureret sprit 
eller tilsvarende affedtende middel. Efter tørring påføres 
ammoniakvand af styrken mindst 3% og højst 10%, hvorefter man 
lader ruden tørre og aftørrer overfladen med en tør bomuldsklud. 
3.1.8 Forrudens yderside påføres et ensartet lag af prøveblandingen (se 
tillæg 2), som man derefter lader tørre. 
3.1.9 Forskrifterne i punkt 2.1.5 skal være overholdt; dette gælder 
ligeledes betingelserne i punkt 3.1.4. 
3.2 Rudevasker 
Prøvebet ingelser 
-m 
3.2.1 
3.2.1.1 Prøve nr. 1 
Rudevaskeren påfyldes vand og spædes fuldstændigt, hvorefter den 
udsættes for en rumtemperatur på 20 + 5'C i mindst 4 timer. Alle 
dyser tilstoppes, og betjeningsenheden aktiviseres seks gange i 
løbet af et minut med en funktionsperiode på mindst 3 sekunder 
pr. gang. Såfremt anordningen aktiveres ved førerens muskelkraft, 
skal betJeningskraften være som foreskrevet i følgende tabel: 
Pumpetype Foreskreven kraft 
håndbetjent 11 t i I 13,5 daN 
fodbetjent 40 ti I 44,5 daN 
3.2.1.2 
3.2.1.3 
3.2.2 
3.2.2.1 For elektriske pumper skal prøvespændingen mindst være lig den 
nominelle spænding, men højst 2 volt over denne. 
Når prøven er gennemført, skal rudevaskerens funktion opfylde de 
i punkt 1.12 anførte krav. 
?ri>\ie nr. 2 (udsættelse for lav temperatur) 
Rudevaskeren påfyldes vand, spædes fuldstændigt og udsættes for 
en rumtemperatur på -18 + 3'C i mindst 4 timer, hvorefter man 
kontrollerer, at alt vand i anordningen er frosset. Anordningen 
udsættes derefter for en rumtemperatur på 20 + 2*C, indtil isen 
er helt smeltet. Anordningens funktion kontrolleres derefter, 
idet den aktiveres efter forskrifterne i punkt 3.2.1. 
3.2.3 
3.2.3.1 
3.2.4 
3.2.4.1 Prøve nr. 3 (udsættelse for høj temperatur) 
Rudevaskeren påfyldes vand ved en temperatur af 60 + 3*C. 
Anordningens funktion kontrolleres derefter, idet den aktiveres 
efter forskrifterne i punkt 3.2.1. 
Prøve nr. 4 (effekti vitetsprøve på rudevaskeren som foreskrevet i 
punkt 2.2.3) 
Rudevaskeren skal være fyldt op og fuldstændig spædet. Køretøjet 
skal holde stille uden at være udsat for nævneværdig vind, 
rudevaskerens dyse(r) indstilles i retning mod målområdet på 
rudens yderside. Såfremt anordningen aktiveres ved førerens 
muskelkraft, må den anvendte kraft ikke overskride den i punkt 
3.2.1.1 foreskrevne. Har anordningen elektrisk pumpe, gælder 
forskrifterne i punkt 3.1.4. 
-<m-
3.2.4.2 Forrudens yderside underkastes den i punkt 3.1.7 og 3.1.8 angivne 
behandling. 
3.2.4.3 Rudevaskeren aktiveres derefter som angivet af fabrikanten under 
10 arbejdsperioder, hvorunder rudeviskeren arbejder automatisk på 
højeste hastighed; derefter bestemmes den del af det i tillæg 1, 
punkt 2.2 definerede synsfelt, der således er renset. 
3.3 Alle de i punkt 3.2.2 og 3.2.3 foreskrevne prøver skal udføres på 
én og samme anordning. 
•Mb -
i. 
i .1 TILLÆG 1 
FREMGANGSMADE VED BESTEMMELSE AF SYNSFELTER PA 
FORRUDEN AF TREHJULEDE KNALLERTER, TREHJULEDE MOTORCYKLER 
OG QUADRICYKLER MED KARROSSERI 
I FORHOLD TIL V-PUNKTERNE 
BELIGGENHED AF V-PUNKTER 
I tabel I og I I er V-punkternes beliggenhed angivet i forhold til 
R-punktet, således som denne beliggenhed fremgår af punkternes x-
y- og z-koordinater i det tredimensionale referencesystem. 
1.2 Tabel I angiver basiskoordinaterne for en foreskreven hældning af 
ryglænet på 25*. Aksernes positive retning er angivet i bilag 
III, figur 1. 
TABEL 1 
V-punkt 
Vi 
v2 X 
68 mm 
68 mm Y 
- 5 mm 
- 5 mm Z 
665 mm 
589 mm 
1.3 Korrektion, som skal 
forskel Iig fra 25' foretages, når ryglænets hældning er 
1.3.1 I tabel II er angivet, hvilke korrektioner der skal foretages af 
koordinaten A X, når ryglænets hældning afviger fra 25*. Aksernes 
positive retning er angivet i figur 1. 
-«/-
TABEL 
Hældningsv inkel 
af ryglæn 
5 
6 
7 
8 
9 
10 
11 
12 
13 
1.4 
15 
16 
17 
18 
19 
20 
21 
22 Vandrette 
koordinater 
& * 
- 186 mm 
- 177 mm 
- 167 mm 
- 157 mm 
- 147 mm 
- 137 mm 
- 128 mm 
- 118 mm 
- 109 mm 
- 99 mm 
- 90 mm 
- 81 mm 
- 72 mm 
- 62 mm 
53 mm 
44 mm 
35 mm 
- 26 mm Hældnings-
vinkel af 
ryglæn 
23 
24 
25 
26 
27 
28 
29 
30 
31 
32 
33 
34 
35 
36 
37 
38 
39 
40 Vandrette 
koordinater 
â * 
- 18 mm 
9 mm 
0 mm 
9 mm 
17 mm 
26 mm 
34 mm 
43 mm 
51 mm 
59 mm 
67 mm 
76 mm 
84 mm 
92 mm 
100 mm 
108 mm 
115 mm 
123 mm 
2. 
2.1 
2.2 SYNSFELTER 
Der bestemmes to synsfelter ud fra V-punkterne. 
Synsfelt A er det areal af forrudens yderside, der begrænses af 
de fire følgende planer, der udgår fra V-punkterne (se fig. 1): 
et lodret plan gennem V-| og V-|, der danner en vinkel på 
13' med x-aksen mod venstre, 
et plan parallelt med y-aksen gennem v^ , som danner en 
vinkel med x-aksen på 1' opefter, 
et plan parallelt med y-aksen gennem v-^, som danner en 
vinkel med x-aksen på 1* nedefter, 
et lodret plan gennem V-^ og V-| , som danner en vinkel på 
20" til højre med x-aksen. 
TILLÆG 1 
Figur 1 
Synsfelt A 
+ X 
i 
- Y 
(1) Køretøjets langsgående symmetriplan 
(2) Lodret plan gennem R-punktet 
(3) Lodret plan gennem punkterne V1 og V1 
-m-
TILLÆG 2 
BLANDING TIL AFPRØVNING AF RUDEVISKERE OG -VASKERE 
Den i punkt 3.1.8 og 3.2.4.2 omtalte prøveblanding består (i volumenprocent) af 
92,5% vand (med hårdhed mindre end 205 g/1000 kg efter fordampning), 5% mættet 
vandig kogsaltopløsning (natriumchlorid) og 2,5% støv, hvis sammensætning er 
givet ved tabel l og Il: 
TABEL I 
Komponent Masseprocent 
Si02 67-69 
Fe2n3 3~5 
Al203 15-17 
CaO 2-4 
MgO 0.5-1,5 
Alkali 3-5 
Glødetab 2-3 
TABEL I I 
Støvets omtrentlige partikelstørrelsesfordeling 
Partikelstørrelse Indhold 
(/um) (%) 
0-5 12+2 
5-10 12+3 
10-20 14+3 
20-40 23+3 
40-80 30+3 
80-200 9+3 
TILLÆG 3 
OPLYSNINGSSKEMA FOR RUDEVISKER 
TIL TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samtidig 
med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet). 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren) 
Ansøgning om typegodkendelse af rudevisker til en type trehjulet knallert, 
trehjulet motorcykel eller quadricykel med karrosseri skal indeholde følgende 
oplysninger : 
1. Fabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Fabr ikantens navn og adresse 
3. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
Ansøgningen skal herudover ledsages af de oplysninger, der nævnt under afsnit C 
i bilag II til Rådets direktiv 92/61/EØF af 30.6.1992, punkt 2.3 og 2.3.1. 
TILLÆG 4 
Mynd ighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR RUDEVISKER 
TIL TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
MØNSTER 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkende I se nr Udv i de I se nr 
1. Rudeviskerens fabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Rudeviskerens type 
3. Fabr ikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. Rudevisker fremstillet til prøvning den 
6. Typegodkendelse meddel t/nægtet(*) 
7. Sted: 
8. Dato: 
9. Underskrift: 
(*) Det ikke gældende overstreges. 
TILLÆG 5 
OPLYSNINGSSKEMA FOR RUDEVASKER 
TIL TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samtidij 
med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet). 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af rudevasker til en type trehjulet knallert, 
trehjulet motorcykel eller quadricykel med karrosseri skal indeholde følgende 
oplysninger : 
1. Fabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Fabr ikantens navn og adresse 
3. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
Ansøgningen skal herudover ledsages af de oplysninger, der nævnt under afsnit C 
i bilag II til Rådets direktiv 92/61/EØF af 30.6.1992, punkt 2.4 og 2.4.1. 
TILLÆG 6 
Myndighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR RUDEVASKER 
TIL TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
MØNSTER 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkende I se nr Udv i de I se nr 
1. Rudevaskerens fabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Rudevaskerens type 
3. Fabrikantens navn og adresse: 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
5. 
6. 
7. 
8. 
9. Rudevasker fremstillet til prøvning den 
Typegodkende Ise medde11/nægtet(* ) 
Sted 
Dato: 
Underskr i ft : ) 
(*) Det ikke gældende overstreges 
TILLÆG 7 
OPLYSNINGSSKEMA FOR AFRIMNINGS- OG AFDUGNINGSANORDNING 
TIL TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSERI 
(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis denne ikke indgives samtidig 
med ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet). 
Løbenummer (tildelt af ansøgeren): 
Ansøgning om typegodkendelse af afrimnings- og afdugningsanordning til en type 
trehjulet knallert, trehjulet motorcykel eller quadricykel med karrosseri skal 
indeholde følgende oplysninger: 
1. Fabrikat eller handelsbetegnelse 
2. Fabr ikantens navn og adresse 
3. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
Ansøgningen skal herudover ledsages af de oplysninger, der nævnt under afsnit C 
i bilag II til Rådets direktiv 92/61/EØF af 30.6.1992. punkt 2.5 og 2.5.1. 
-w\-
TILLÆG 8 
Mynd ighed 
TYPEGODKENDELSESATTEST FOR AFRIMNINGS- OG AFDUGNINGSANORDNING 
TIL TREHJULET KNALLERT, TREHJULET MOTORCYKEL ELLER QUADRICYKEL MED KARROSSER I 
MØNSTER 
Rapport nr fra teknisk tjeneste dato 
Typegodkendelse nr 
1. Udv ide Ise nr. 
Afrimnings- og afdugningsanordningens fabrikat eller 
handelsbetegnelse 
2. Afrimnings- og afdugningsanordningens type 
3. 
4. Fabr ikantens navn og adresse: 
Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant 
Afrimnings- og afdugningsanordning fremstillet til prøvning den 
6. 
7. 
8. 
9. Typegodkende I se meddeI t/nægtet(*) 
Sted: 
Dato: 
Underskr i ft : 
(*) Det ikke gældende overstreges 
-SoO-
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 449 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 06 05 
Katalognummer : CB-CO-93-496-DA-C 
ISBN 92-77-59505-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
1^2985 Luxembourg