·fastsættes en samlet definition af "vold og chikane", som dækker en række former for uacceptabel adfærd og praksis eller trusler herom, uanset om de forekommer én eller flere gange, der har til formål eller resulterer i, eller som sandsynligvis resulterer i skade i fysisk, psykisk, seksuel eller økonomisk forstand (artikel 1, litra a))

·anerkendes det, at vold og chikane i arbejdslivet påvirker en persons psykologiske og fysiske helbred og seksuelle sundhed, værdighed samt familiemæssige og sociale miljø og kan hindre personer, navnlig kvinder, i at få adgang til, blive på og avancere på arbejdsmarkedet.

·anerkendes det, at vold og chikane i arbejdslivet kan udgøre et brud på menneskerettighederne, og at vold og chikane er en trussel mod lige muligheder og uacceptabelt og uforeneligt med anstændigt arbejde

·anerkendes alle menneskers ret til et arbejdsliv, der er frit for vold og chikane

Det er i EU's interesse at fremme gennemførelsen af et internationalt instrument til bekæmpelse af vold og chikane i arbejdslivet i overensstemmelse med dets interne rammer, fordi konventionen omhandler visse områder af EU-retten og Den Europæiske Union ikke har mulighed for at tiltræde den. Konventionens indhold giver ikke anledning til bekymring i lyset af gældende EU-ret. Det er derfor i EU's interesse, at konventionen ratificeres af EU-medlemsstaterne. Med henblik herpå og i lyset af EU's kompetence på de områder, der er omhandlet i konventionen, er det nødvendigt, at eventuelle retlige hindringer på EU-plan for EU-medlemsstaternes ratificering af konventionen fjernes.

Den Europæiske Union (EU) giver tilsagn om at fremme menneskerettighederne og anstændigt arbejde, herunder sikre og sunde arbejdsforhold, ligestilling mellem kvinder og mænd og i at bringe diskrimination til ophør både internt og i sine eksterne forbindelser.

Konventionen er det første internationale instrument, der fastsætter specifikke og globalt anvendelige standarder for håndtering af arbejdsrelateret chikane og vold, og som præciserer de foranstaltninger, som stater og andre relevante aktører skal træffe. Konventionen og henstillingen har til formål at fastlægge en inklusiv og integreret tilgang, der inddrager kønsaspektet, til forebyggelse og afskaffelse af vold og chikane i arbejdslivet.

For at imødekomme dette vedtog Den 108. Internationale Arbejdskonference (som markerede ILO's 100-årsjubilæum) den 21. juni 2019 ILO's 2019-konvention om vold og chikane (nr. 190) sammen med 2019-henstillingen vedrørende vold og chikane (nr. 206) (i det følgende benævnt "henstillingen").

Med dette forslag til Rådets afgørelse vil medlemsstaterne kunne ratificere konventionen om afskaffelse af vold og chikane i arbejdslivet, som kan benævnes Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) 2019-konvention om vold og chikane (nr. 190) (i det følgende benævnt "konventionen"), for så vidt angår de spørgsmål, der henhører under Unionens kompetence.

·rammedirektiv 89/391/EØF, der omfatter alle risici for arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet, herunder psykosociale risici som vold og chikane

·artikel 153, stk. 1, litra a) og i), og artikel 157, stk. 3, i TEUF, i henhold til hvilke Unionen støtter og supplerer medlemsstaternes indsats med hensyn til forbedring af arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og lige muligheder for mænd og kvinder på arbejdsmarkedet og ligebehandling i arbejdet samt vedtager foranstaltninger, der skal sikre anvendelsen af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv

Derudover skal ratificerende stater i henhold til del V, håndhævelse og retsmidler, træffe passende foranstaltninger, der skal sikre let adgang til passende og effektive retsmidler, anerkende virkningerne af vold i hjemmet og, hvis det med rimelighed er praktisk muligt, afhjælpe dens indvirkning på arbejdslivet og sikre, at arbejdstagere har ret til at fjerne sig fra en arbejdssituation med overhængende og alvorlig fare for vold og chikane (artikel 10).

·vedtage love og forskrifter, der pålægger arbejdsgivere at forebygge vold og chikane, bl.a. ved at vurdere risici for vold og chikane, stille oplysninger til rådighed og uddanne de berørte personer (artikel 9).

·vedtage en omfattende strategi for bekæmpelse af vold og chikane og sikre adgang til retsmidler og støtte til ofre (artikel 4, stk. 2, litra c))

·fastlægges det, uden at dette berører definitionen af "vold og chikane", at vold og chikane kan defineres som et samlet begreb eller som adskilte begreber i nationale love og forskrifter (artikel 1, stk. 2).

Forslaget til Rådets afgørelse vil derfor bemyndige medlemsstaterne til i EU's interesse at ratificere de dele af protokollen, der henhører under EU's kompetenceområder, og henstille til, at de bestræber sig på at ratificere disse inden udgangen af 2022.

Siden 2005 har Rådet bemyndiget medlemsstaterne til i EU's interesse at ratificere fem ILO-konventioner og én ILO-protokol, som delvist henhører under EU's kompetenceområder.

I overensstemmelse med bestemmelserne om eksterne kompetencer, som er blevet udarbejdet af EU-Domstolen, og nærmere bestemt bestemmelserne om indgåelse og ratificering af ILO's konventioner, er medlemsstaterne ikke i stand til selv at ratificere konventionen, da dele af konventionen henhører under Unionens kompetencer, jf. artikel 3, stk. 2, i TEUF.

Visse aspekter af konventionen og henstillingen vedrører desuden områder, der er omfattet af EU-retten inden for retligt samarbejde og ofres rettigheder, migration, asyl og fri bevægelighed, idet der i afledt EU-ret fastlægges rettigheder for ofre for kriminalitet og deres familiemedlemmer med hensyn til at modtage passende oplysninger, støtte og beskyttelse, deltage i straffesager og blive anerkendt og behandlet på en respektfuld og ikke-diskriminerende måde.

·EU-strategirammen for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2014-2020 og Kommissionens meddelelse om "Sikrere og sundere arbejde for alle — modernisering af EU's lovgivning og politik for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen", hvori betydningen af at forbedre forebyggelsen af psykosociale risici på arbejdspladsen fremhæves

5.1Proceduremæssigt retsgrundlag

Artikel 218, stk. 6, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) finder anvendelse, uanset om Unionen er medlem af den organisation, som har vedtaget den internationale aftale.

5.2Materielt retsgrundlag

5.2.1Principper

Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 6, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af den internationale aftale, som ratificeres i Unionens interesse. Hvis aftalen har to formål eller består af to elementer, og det ene af disse formål eller elementer må betragtes som det primære, mens det andet kun er sekundært, skal den afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 6, i TEUF, kun have ét materielt retsgrundlag, nemlig det, som det primære eller fremherskende formål eller element tilsiger. Hvis aftalen samtidig forfølger flere formål eller har flere elementer, der er uadskilleligt forbundne, uden at det ene er sekundært i forhold til det andet, skal det materielle retsgrundlag for en afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 6, i TEUF, undtagelsesvis omfatte de forskellige retsgrundlag svarende til de pågældende formål eller elementer.

5.2.2 Anvendelse på det foreliggende tilfælde (jf. ligeledes detaljer vedrørende EU-retten i afsnit 2)

Mens konventionen også indeholder elementer, der vedrører ikke-forskelsbehandling, retligt samarbejde og ofres rettigheder, vedrører konventionens primære formål og indhold socialpolitik, navnlig med hensyn til forbedring af arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed (artikel 153, stk. 1, litra a), i TEUF) og lige muligheder for mænd og kvinder på arbejdsmarkedet og ligebehandling i arbejdet (artikel 153, stk. 1, litra i), i TEUF), på de områder, inden for hvilke der er vedtaget direktiver i henhold til artikel 153, stk. 2, i TEUF, samt med hensyn til anvendelsen af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv i henhold til artikel 157, stk. 3, i TEUF.

Konventionens formål og indhold vedrører bekæmpelse af forskelsbehandling i henhold til artikel 19 og har en supplerende funktion.

Derfor er det materielle retsgrundlag for forslaget til afgørelse artikel 153, stk. 2, i TEUF sammenholdt med artikel 153, stk. 1, litra a) og i), og artikel 157, stk. 3, i TEUF.

6.Konklusion

Retsgrundlaget for forslaget til afgørelse bør være artikel 153, stk. 2, i TEUF, artikel 153, stk. 1, litra a) og i), i TEUF og artikel 157, stk. 3, i TEUF, som udgør det primære retsgrundlag for den EU-ret, der vedrører sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen og ligestilling mellem mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, i TEUF.

2020/0011 (NLE)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om bemyndigelse af medlemsstaterne til i Den Europæiske Unions interesse at ratificere Den Internationale Arbejdsorganisations 2019-konvention om vold og chikane (nr. 190)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 153, stk. 2, sammenholdt med artikel 153, stk. 1, litra a) og i), artikel 157, stk. 3, og artikel 218, stk. 6, litra a), nr. v),

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger: