Regionsudvalgets Udtalelse om:

- "Meddelelse fra Komissionen til medlemsstaterne om retningslinjer for EU-initiativet vedrørende udvikling af landdistrikterne (Leader+)",

- "Meddelelse fra Kommissionen til medlemsstaterne om fastlæggelse af retningslinjer for fællesskabsinitiativprogrammer, for hvilke medlemsstaterne anmodes om at fremlægge forslag vedrørende støtte under Equal-initiativet", og

- "Meddelelse fra Kommissionen til medlemsstaterne om fastlæggelse af retningslinjer for et fællesskabsinitiativ vedrørende transeuropæisk samarbejde med sigte på at fremme en harmonisk og afbalanceret udvikling inden for det europæiske område (Interreg)"

(2000/C 156/04)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til meddelelse fra Kommissionen til medlemsstaterne om fastlæggelse af retningslinjer for et fællesskabsinitiativ vedrørende transeuropæisk samarbejde med sigte på at fremme en harmonisk og afbalanceret udvikling inden for det europæiske område (Interreg) (KOM(1999) 479 endelig udg.),

under henvisning til udkast til meddelelse fra Kommissionen til medlemsstaterne om retningslinjer for EU-initiativet vedrørende udvikling af landdistrikterne (Leader+) (KOM(1999) 475 endelig udg.),

under henvisning til meddelelse fra Kommissionen til medlemsstaterne om fastlæggelse af retningslinjer for fællesskabsinitiativprogrammer, for hvilke medlemsstaterne anmodes om at fremlægge forslag vedrørende støtte under Equal-initiativet (KOM(1999) 476 endelig udg.),

under henvisning til Kommissionens beslutning af 25. oktober 1999 om i henhold til EF-traktatens artikel 265 C, stk. 1, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til præsidiets beslutning af 2. juni 1999 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 1 "Regionalpolitik, Strukturfondene, Økonomisk og Social Samhørighed, Grænseoverskridende og Interregionalt Samarbejde",

under henvisning til bidraget fra Underudvalg 5 "Social- og Arbejdsmarkedspolitik, Sundhedsvæsen, Forbrugerbeskyttelse, Forskning, Turisme" (ordfører: Mae Sexton, medlem af Longford County Council, IRL/ELDR),

under henvisning til bidraget fra Underudvalg 2 "Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne, Fiskeri" (ordfører: José Correia, borgmester i Tavira, P/PPE),

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 219/99 rev. 3), der blev vedtaget af Underudvalg 1 den 1. december 1999 med Vibeke Storm Rasmussen (amtsborgmester Københavns Amt, DK/PSE) som ordfører -

på den 32. plenarforsamling den 16.-17. februar 2000 (mødet den 17. februar) vedtaget følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Under henvisning til Kommissionens meddelelse om fællesskabsinitiativerne 2000-2006 (Kommissionens arbejdsprogram nr. 97/020) og meddelelse fra Kommissionen til medlemsstaterne om fastlæggelse af retningslinjer for et fællesskabsinitiativ vedrørende transeuropæisk samarbejde med sigte på at fremme en harmonisk og afbalanceret udvikling inden for det europæiske område (Interreg) (KOM(1999) 479 endelig udg.) udarbejder Regionsudvalget en udtalelse om Fællesskabsinitiativerne 2000-2006. Udtalelsen er Regionsudvalgets bidrag til diskussionen af fællesskabsinitiativerne Interreg, Leader+ og Equal i den kommende strukturfondsperiode. Urban-initiativet behandles ikke i denne udtalelse.

1.2. Regionsudvalget henstiller til Kommissionen og medlemsstaternes repræsentanter i forvaltningskomiteerne, hvorunder de enkelte fællesskabsinitiativer hører, at regionernes og lokalområdernes interesser tilgodeses i overensstemmelse med denne udtalelse.

2. Generelle bemærkninger vedrørende fællesskabsinitiativerne

2.1. Fællesskabsinitiativerne er af stor vigtighed og interesse for de regionale og lokale myndigheder i EU. Det er ofte regionale og lokale myndigheder, der enten administrerer programmerne eller implementerer projekterne. Derfor udtrykker Regionsudvalget tilfredshed med den øgede fokus på de regionale og lokale myndigheders involvering i fællesskabsinitiativerne under den nye strukturfondsperiode.

2.2. Under henvisning til nærhedsprincippet understreges det, at såvel udformningen som gennemførelsen af planer og programmer primært falder inden for de lokale og regionale myndigheders kompetenceområde.

2.3. Regionsudvalget kan i princippet tilslutte sig den foreslåede koncentration af støtten til fællesskabsinitiativerne, hvorved de eksisterende tretten initiativer reduceres til fire. Initiativernes indhold tager i vidt omfang højde for både kontinuitetsprincippet og de aktuelle udviklingstendenser.

>TABELPOSITION>

2.4. Det er en velkommen forenkling, at hvert fællesskabsinitiativ kun finansieres af én af strukturfondene. Interreg og Urban finansieres under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Leader+ finansieres under Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), og Equal finansieres under Den Europæiske Socialfond (ESF). Hvert fællesskabsinitiativ kan således iværksætte foranstaltninger, der er dækket af de øvrige fonde. Det betyder f.eks., at Interreg også kan støtte aktiviteter, der normalt hører under Social- eller Landbrugsfonden. På den måde sikres det, at indsatsen under hvert fællesskabsinitiativ i højere grad målrettes til de problemer, der søges løst, og til de myndigheders behov, som anvender midlerne. Det reducerer den administrative byrde, men det kræver også en særlig indsats af de strukturfondsansvarlige myndigheder.

2.5. Fællesskabsinitiativerne komplementerer de øvrige strukturfondsinitiativer under programmerne for mål 1-, 2- og 3-områder. Derfor er det nødvendigt at koordinere programmerne for fællesskabsinitiativerne med medlemsstaternes programmeringsdokumenter og de operationelle programmer.

2.6. Regionsudvalget noterer med tilfredshed, at et af de vigtigste principper for de nye fællesskabsinitiativer er bottom-up-tilgangen og det regionale og lokale ansvar og deltagelse (partnerskabsprincippet). Det er vigtigt at fastholde, at de regionale og lokale myndigheder har en central rolle at spille både i forbindelse med programudarbejdelsen, implementeringen og evalueringen af programmerne. De regionale og lokale myndigheder er tættest på borgerne og ved derfor, hvordan udfordringerne bedst gribes an. Det skal i den forbindelse understreges, at igangsætning af programmerne fra medlemsstatens side kræver et tæt partnerskab med de repræsentative organer og foreninger for de regionale og lokale myndigheder, der gennemfører programmerne.

2.7. Administrations- og evalueringsstrukturerne bør være så enkle og ubureaukratiske som muligt, og godkendelsesprocedurerne bør være hurtigere, hvorfor administrationsstrukturerne bør strammes op.

2.8. Fællesskabsinitiativerne har til formål at støtte initiativer af særlig fælleseuropæisk karakter. Støtte fra et af fællesskabsinitiativerne bør derfor ikke afhænge af, om projektet udføres i et af Fællesskabets målområder eller ej. Det er derimod strukturpolitikkens opgave at bidrage til indkomstudjævning mellem regionerne gennem Fællesskabets udpegning af målområder og de regionale programmer.

2.9. Regionsudvalget mener, at det er vigtigt, at samarbejdende partnere deltager på lige fod i fællesskabsinitiativerne.

2.10. Rådet besluttede den 1. juli 1999 at afsætte ca. 10,4 mia. euro (1999-priser) til fællesskabsinitiativerne, heraf 4875 mio. euro til Interreg, 700 mio. euro til Urban, 2020 mio. euro til Leader+ og 2847 mio. euro til Equal.

2.11. Regionsudvalget tager til efterretning, at støtten til fællesskabsinitiativerne reduceres i den kommende periode 2000-2006.

Interreg

3. Bemærkninger vedrørende Interreg

3.1. Målet med det nye Interreg-initiativ er at fremme grænseoverskridende, tværnationalt og tværregionalt samarbejde med henblik på at sikre en afbalanceret udvikling i Europa.

3.2. Regionsudvalget glæder sig over og anerkender styrkelsen af de regionale og lokale myndigheders rolle inden for rammerne af Interreg III.

3.3. Regionsudvalget bifalder, at initiativet bygger på erfaringerne fra de tidligere Interreg-programmer, og at også erfaringerne fra de nyskabende aktioner under EFRU's artikel 10 inddrages i Interreg.

3.4.

>TABELPOSITION>

3.5. For Regionsudvalget er det vigtigt, at A-, B- og C-programmerne ikke overlapper hinanden, men at de supplerer hinanden og dermed muliggør et bredt spektrum af samarbejdsformer og -relationer. Således skal både myndigheder, som kun i begrænset omfang har deltaget i interregionalt samarbejde, og mere erfarne regioner og byer have mulighed for at deltage i Interreg-samarbejde.

3.6. Regionsudvalget mener, at administrationen af Interreg-midlerne bør forenkles væsentligt ved at decentralisere beslutningsprocessen i praksis til de involverede parter og ved at skabe den rette balance mellem forenkling og fleksibilitet, så det sikres, at midlerne udbetales hurtigt og effektivt. Derfor er der behov for, at ansvarsfordelingen mellem det vertikale og det horisontale partnerskab tydeliggøres, at bureaukratiet mindskes, samt at overvågningen, evalueringen og kontrollen skærpes, så der herigennem sikres en bedre og sundere finansiel forvaltning.

3.7. Kommissionen lægger vægt på at etablere ægte grænseoverskridende og tværnationale aktiviteter og administrationsenheder. Et ægte grænseoverskridende samarbejde er kendetegnet ved fælles beslutningsstruktur, der omfatter både programudvikling, projektudvælgelse og finansiering samt fælles administrationsstruktur.

3.8. Regionsudvalget noterer med tilfredshed, at Kommissionen forestiller sig at allokere én pulje penge (globaltilskud) direkte til hvert Interreg III-program. Programmerne fungerer bedst, når bottom-up-princippet anvendes, dvs. hvor regionale og lokale partnere selv tager initiativet, og udvælgelsen af projekter sker i partnerskab mellem de regionale, lokale og sociale partnere. I fællesskab træffes beslutningerne om, hvilke aktiviteter der understøtter programmet og derfor bør støttes.

3.9. Regionsudvalget noterer med tilfredshed, at der kan ydes op til 100 procent finansiering af etablering og udvikling af strukturer for fælles programmering, opfølgning og programadministration (teknisk assistance).

3.10. Den offentlige sektor er forskelligt struktureret i Europa, og definitionen af offentlige opgaver og midler varierer. Med udgangspunkt i erfaringerne fra de nuværende Interreg-programmer anbefaler Regionsudvalget, at det overvejes - under hensyntagen til de gældende konkurrenceregler - at tillade visse former for private midler som medfinansiering til EU's støtte således, at midlerne ligestilles med offentlig medfinansiering. Midlerne kan komme fra eksempelvis fagbevægelsen, NGO'er eller foreninger, som støtter mere almene formål. Medfinansieringen skal således vurderes ud fra formålet med midlernes anvendelse frem for deres oprindelse.

3.11. Regionsudvalget noterer, at Kommissionens liste over støtteberettigede grænseområder under Interreg II A og geografiske afgrænsninger af makroregioner under Interreg II B er justeret i de nye Interreg-retningslinjer.

3.12. Regionsudvalget støtter Kommissionens forslag om at oprette et observatorium for grænseoverskridende, tværnationalt og tværregionalt samarbejde, forudsat at finansieringen af det ikke sker på bekostning af allokering af midler til Interreg-programmerne. Der er god brug for et system, der kan koordinere, udveksle og sprede erfaringer fra interregionalt samarbejde.

4. Streng A - Grænseoverskridende samarbejde (Interreg III A)

4.1. Mange af grænserne mellem Europas lande er fastlagt i dette århundrede. De konflikter og den mistillid, der opstår omkring en ændret grænse, erstattes kun langsomt af fredelig sameksistens og positivt samarbejde. Ikke mindst regioner, der grænser op til landene i Central- og Østeuropa, mærker, at en grænse snarere adskiller to lande frem for at være et sted, hvor de mødes. Derfor er det af stor vigtighed fortsat at prioritere støtte til samarbejde hen over EU's eksterne grænse - også i kystområder.

4.2. Det grænseoverskridende samarbejde har en vigtig funktion med hensyn til at forbedre befolkningernes historiske, kulturelle og politiske gensidige forståelse, og i forsøg på at fjerne f.eks. sproglige, kulturelle, politiske og administrative hindringer for samarbejde over grænserne.

4.3. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at de eksisterende Interreg II A-regioner danner udgangspunkt for fastlæggelsen af de kommende programmer for grænseoverskridende samarbejde. Regionsudvalget noterer med tilfredshed, at der i retningslinjerne også lægges vægt på EU's ydre grænser. Interreg III A-programmet har stor betydning i forbindelse med udligning af regionale forskelle i levestandard op ad den lange grænse mellem EU og Rusland. Interreg III A-programmet letter de baltiske ansøgerlandes tilpasning til udviklingspolitikken i EU.

4.4. For de regioner, der udgør ø-samfund eller grænser op til havet, sker kommunikation og kontakt på tværs af havet. Det er vigtigt, at de maritime kommunikationsveje forbedres og udbygges med henblik på, at Det Indre Markeds grænseoverskridende arbejdsmarked, erhvervsliv, uddannelsessektor og kulturelle liv kommer til at hænge bedre sammen. Derfor bør der indbygges en fleksibilitet, der gør det muligt for øerne at nyde godt af Interreg III A. Det er især vigtigt for regionerne i EU's yderste periferi efter Regis-initiativets ophør.

4.5. Regionsudvalget noterer derfor med tilfredshed, at nogle maritime grænser fortsat omfattes af Interreg III A. Det gavner især ø-samfund samt isolerede og perifere regioner, at eksisterende, velfungerende og naturlige maritime samarbejdsregioner stadig kan modtage støtte.

4.6. Der findes et betydeligt antal eksempler på ægte grænseoverskridende Interreg-administrationsstrukturer, herunder euroregionerne. Skønt euroregionerne bygger på decentrale, tværnationale politiske og administrative strukturer, mener Regionsudvalget, at euroregionsbegrebet ikke må være en forudsætning for at få tildelt administrationen af Interreg III A-programmer og -midler, men det bør dog tælle med ved tildelingen.

4.7. Kommissionen foreslår, at der kun etableres ét program for hver national grænse med specifikke underprogrammer for mindre grænseoverskridende samarbejdsområder. Regionsudvalget mener, at netop Interreg III A-regioner arbejder ud fra egne politiske prioriteringer, som ikke kan sammenfattes i ét centralt program per national grænse. Det er samtidig i modstrid med bottom-up-princippet at fjerne den administrative og finansielle beslutningsproces fra det horisontale partnerskab mellem regionale, lokale og sociale partnere i de grænseoverskridende regioner. Regionsudvalget opfordrer derfor til at bibeholde uafhængigheden for hvert af de programmer, som dækker samarbejder hen over samme nationale grænse.

4.8. Regionsudvalget noterer med glæde den brede vifte af samarbejdsområder, Kommissionen foreslår med henblik på at implementere grænseoverskridende udviklingsstrategier. De grænseoverskridende programmer afspejler de særlige udfordringer, hver enkel grænseregion står overfor. Derfor er det vigtigt, at listen over samarbejdsemner udgør en bred ramme, hvor f.eks. også lokalt og regionalt mediesamarbejde kan passes ind.

4.9. Regionsudvalget mener, at der bør indarbejdes mere fleksibilitet i Interreg III A-programmerne således, at det indbyrdes samarbejde mellem programmerne styrkes på flere niveauer: På programniveau, politisk og administrativt niveau samt på projektniveau. Det bør være muligt, at to eller flere programmer arbejder sammen om fælles målsætninger, koordinerer aktiviteter og støtter fælles projekter. Hvor det er rimeligt, bør fleksibiliteten endvidere inkludere en mulighed for, at Interreg III A-programmerne omfatter regioner i flere end to lande, således som der blandt andet er eksempel på i grænseregionen mellem Belgien, Frankrig og Luxembourg.

4.10. Regionsudvalget støtter den eksisterende regel om, at op til 20 procent af midlerne under de grænseoverskridende programmer kan støtte projekter og aktiviteter i områder, der ligger op til grænseregioner. En forudsætning for støtten er, at midlerne kommer det samlede grænseområde til gode, f.eks. i form af øget mobilitet.

5. Streng B - Tværnationalt samarbejde (Interreg III B)

5.1. Samarbejdet under streng B adskiller sig blandt andet fra streng A ved, at det geografiske område og antallet af partnere er større (makroregioner). Indsatsen omfatter samarbejde inden for fysisk planlægning og regional udvikling. Under streng B er der mulighed for at samarbejde med naboregionerne i ikke-EU-lande om projekter, der er med til at udvikle og understøtte fælles strategier for makroregionerne.

5.2. De støtteberettigede aktiviteter under Interreg III B bør udvides i forhold til det eksisterende Interreg II C-program. Ud over analyser og studier bør også projekter med mere synlige resultater, herunder mindre (infrastruktur-) investeringer og pilotprojekter, kunne støttes. Herved øges muligheden for, at aktiviteter og udbytte er målbare. Samtidig bør begrebet fysisk planlægning udvides, således at egentlig regional- og erhvervsudvikling såsom teknologisk udvikling og forskning, beskæftigelsesfremme og uddannelse kan støttes.

5.3. Såfremt Interreg skal yde et positivt bidrag til EU's fremtidige politik for rumlig udvikling, mener Regionsudvalget, at initiativets operationelle programmer, hvor dette er muligt, bør være i overensstemmelse med målsætningerne i Det Europæiske Fysiske og Funktionelle Udviklingsperspektiv (EFFU). Interreg III B og EFFU bør gensidigt støtte hinanden, således at EFFU-anbefalingerne om et mere balanceret polycentrisk territorium, bæredygtig udvikling, mere balanceret transportinfrastruktur og respekt for natur og kulturarv føres ud i livet gennem praktiske projekter.

5.4. Regionsudvalget mener, at makroregionerne under streng B bør være åbne for regioner, der positivt kan bidrage til en bæredygtig, harmonisk og balanceret udvikling. Regioner, der fungerer som naturligt opland og har samhørighed med makroregionen, bør have mulighed for at deltage under Interreg III B.

5.5. Det eksisterende Interreg II C-program fremtræder som et nationalt domineret program, som også regionale myndigheder kan bruge. Men det er ikke et program baseret på de regionale og lokale myndigheders prioriteringer for udviklingen af de geografiske områder, som programmerne dækker. Det bør derfor overvejes nøje, hvorvidt de eksisterende Interreg II C-programmerings- og administrationsstrukturer skal videreføres under de nye Interreg III B-programmer.

5.6. Regionsudvalget mener, at definitionen af de geografiske samarbejdsområder i henhold til Interreg III B skal fastlægges i fuld enighed med de berørte regioner og grupper af regioner efter en evaluering af relevansen af de geografiske områder under Interreg II C. Evalueringen skal tage højde for den langsomme iværksættelse af de operationelle programmer i visse Interreg II C-områder.

6. Streng C - Tværregionalt samarbejde (Interreg III C)

6.1. Interreg III C er tiltænkt samarbejde mellem regioner over hele Europa. Det er således ikke alle regionale og lokale myndigheder, der har geografi, erfaring, kapacitet eller størrelse til at deltage i grænseoverskridende eller tværnationalt samarbejde under streng A eller B. Regionsudvalget hilser derfor det nye initiativ velkommen og bekræfter, at der er brug for midler, der støtter etablering af netværk og mindre interregionale erfaringsudvekslingsprojekter.

6.2. Regionsudvalget ser kritisk på ideen om, at de administrative enheder under streng B skal udarbejde og administrere programmerne under streng C. Programmerne under streng B er defineret ud fra geografiske makroregioner og omhandler fysisk planlægning og regional udvikling. De tværnationale programmer under streng C bør ses ud fra andre synsvinkler, og administrationsenhederne under streng B har ikke per definition de fornødne og relevante forudsætninger for at udarbejde programmer, der kan gå på tværs af hele EU og tematisk dække bredere, end det er tilfældet for programmerne under streng B.

6.3. Streng C bør struktureres således, at:

- det tværregionale samarbejde får en selvstændig indholdsmæssig position inden for Interreg III

- det tværregionale samarbejde supplerer de andre strenge som et horisontalt instrument for den europæiske dialog og udveksling af erfaringer om lokale og regionale myndigheders medvirken til gennemførelse af fællesskabspolitikken

- der gennemføres støtte af det tværregionale samarbejde ved hjælp af en uafhængig og decentral programforvaltning i Europa.

6.4. Interreg III C-programmerne skal hænge sammen geografisk, tematisk og/eller på anden måde have fælles karakteristika. Regionsudvalget mener, at streng C bør have en mere nyskabende og specifik karakter og støtte samarbejdsmønstre, som ikke kan støttes under streng A eller B.

6.5. Der kunne - med henblik på udvidelsen af EU - oprettes et antal geografiske programmer udelukkende for regionale og lokale myndigheder, som sammen med Phare-, Tacis- og Meda-midler programmeres ud fra fælles politiske prioriteringer for udviklingen af området. En sådan fælles ramme skal kunne træffe beslutning om støtte til projekter, som har partnere fra både EU- og ikke-EU-lande, således at initiativerne sikres relevans for de regionale og lokale myndigheders faktiske behov og prioriteringer for regionerne.

6.6. Regionsudvalget er glad for, at myndighederne i tilbagestående regioner, på øer og i isolerede og perifere regioner i særlig grad får mulighed for at blive involveret under streng C.

7. Samordning med støtte til tredjelande

7.1. Der er brug for forenklede og sammenhængende procedurer, således at samarbejdet med landene i Central- og Østeuropa og Middelhavsregionen styrkes, og landene integreres i EU's politikker. Derfor er det nødvendigt, at Phare-, Tacis- og Meda-programmerne, såvel som EU-instrumenter til støtte af ikke-Phare-landene på Balkan, koordineres bedre med Interreg III.

7.2. Interregionalt samarbejde har sin særlige berettigelse i forbindelse med udvidelsen af EU. Samarbejde og erfaringsudveksling er et vigtigt bidrag til ansøgerlandenes forberedelse på medlemskab af Den Europæiske Union - og dermed et vigtigt bidrag til den europæiske integration og samhørighed.

En række problemer i forbindelse med samordning af støtte kan nævnes:

7.3. Ifølge de nye retningslinjer vil Phare CBC (cross-border co-operation) kun kunne medfinansiere streng A, mens streng B kan medfinansieres af det strukturpolitiske førtiltrædelsesinstrument (ISPA) eller Mainstream Phare. Projekterne under streng B er imidlertid ikke så store, at de kan matches af disse. ISPA er begrænset til at støtte store projekter over 5 mio. euro inden for transport og miljø, og Mainstream Phare støtter kun projekter over 2 mio. euro.

7.4. Der er ikke overensstemmelse mellem programmernes procedurer og budgetter. Mens Phare-, ISPA- og Tacis-budgetterne er etårige, er Interreg-budgetterne flerårige. Projekterne skal dermed afvikles inden for forskellige tidsrammer.

7.5. Programmerne har forskellige formål og indsatsområder. Mens Interreg III B er fokuseret på rumlig planlægning, er f.eks. Phare-programmet fokuseret på at forberede ansøgerlandene til optagelse i EU, og Tacis støtter en lettere overgang for landene i det tidligere Sovjetunionen. Forskellige retningslinjer for programmerne medfører, at der skal udfærdiges flere forskellige ansøgninger for det samme projekt. Samtidig sinker det projekterne unødigt, at der er forskelle i den tid, det tager at godkende en ansøgning under de respektive programmer.

7.6. Regionsudvalget foreslår, at der reserveres midler til medfinansiering af Interreg III-projekter på Phare-, Tacis- og Meda-budgetterne, som de tværnationale styrekomiteer under Interreg kan indstille støtteværdige projekter til.

7.7. Regionsudvalget noterer, at Kommissionen i retningslinjerne for Interreg lægger op til en forbedret koordinering af Interreg med støtten til EU's nabolande i Central- og Østeuropa, Balkan og Middelhavsregionen.

8. Finansiering

8.1. Opprioriteringen af Interreg-initiativet hilses velkommen. Det støttes, at Interreg III bevilges halvdelen af de samlede midler til fællesskabsinitiativerne, svarende til 4875 mio. euro i perioden fra 2000-2006.

8.2. Stats- og regeringscheferne understregede i forbindelse med vedtagelsen af Dagsorden 2000, at der med henblik på udvidelsen af EU især skal lægges vægt på de grænseoverskridende aktiviteter.

8.3. Regionsudvalget mener samtidig, at der bør tages højde for, at Interreg II C kun har været allokeret midler fra 1997-1999 under den nuværende strukturfondsperiode. Derfor, og som følge af de gode resultater Interreg II C har opnået, bør de tværnationale aktiviteters relative vægt øges.

8.4. Regionsudvalget anbefaler derfor en rimelig fordeling af midlerne mellem Interreg III A og B, som på en gang opretholder det nuværende niveau for grænseoverskridende aktiviteter under Interreg II A, og som relativt set samtidig tager højde for, at de tværnationale aktiviteter under Interreg II C kun har været allokeret midler halvdelen af den nuværende strukturfondsperiode. Konsekvensen er, at en mindre del tilfalder initiativerne under det nye Interreg III C.

8.5. Regionsudvalget anbefaler derfor, at midlerne fordeles således mellem Interreg III-strengene, at der ved fordelingen tages hensyn til stats- og regeringschefernes beslutning i forbindelse med Agenda 2000, og at der fokuseres på grænseoverskridende aktiviteter - navnlig med henblik på udvidelsen.

8.6. For at undgå, at visse nationale dele af de tværnationale Interreg III B-områder får færre bevillinger end deres naboregioner med svækket synergi til følge, foreslår Regionsudvalget, at Kommissionen beder medlemsstaterne om at fordele EFRU-midlerne på en måde, der garanterer intern solidaritet mellem regionerne og en reel kontinuitet i forhold til Interreg II C.

9. Anbefalinger vedrørende Interreg III

Regionsudvalget anbefaler, at

(1) de lokale og regionale myndigheders rolle i programmeringen, implementeringen, udvælgelsen og evalueringen styrkes gennem en fuldstændig gennemførelse af subsidiaritetsprincippet,

(2) administrationen forenkles væsentligt ved at decentralisere beslutningsprocessen i praksis til de involverede parter og ved at skabe den rette balance mellem forenkling og fleksibilitet, så det sikres, at midlerne udbetales hurtigt og effektivt,

(3) programmerne udarbejdes ifølge partnerskabsprincippet, således at programmering, finansielle og administrative beslutninger tages af de regionale, lokale og sociale partnere,

(4) Interreg-programmerne A, B og C supplerer hinanden således, at både myndigheder, som kun i begrænset omfang har deltaget i interregionalt samarbejde, og mere erfarne regioner har mulighed for at deltage i Interreg-samarbejde,

(5) Interreg III-programmerne gøres så fleksible, at det er muligt at samarbejde på tværs af programniveau, politisk og administrativt niveau samt projektniveau,

(6) Interreg III-midlerne anvendes fleksibelt og er åbne for regioner, der positivt kan bidrage til en harmonisk og balanceret udvikling. Regioner, der fungerer som naturligt opland og har en entydig samhørighed med Interreg-området, bør have mulighed for at deltage under Interreg III-programmerne,

(7) der ydes ens tilskudsrater til alle støttede projekter og -partnere, uanset om partnerne er fra et målområde eller ej,

(8) ligestille private midler, der har til hensigt at støtte almene formål, med offentlig medfinansiering,

(9) Euroregionsbegrebet ikke er en forudsætning for at være programmerings- og administrationsenhed for Interreg III A-programmerne,

(10) der etableres flere Interreg III A-programmer hen over de nationale grænser, der i indeværende periode har flere programmer,

(11) fortegnelsen over indsatsområder under Interreg III A udgør en bred ramme med mulighed for samarbejde inden for relevante emner,

(12) de støtteberettigede aktiviteter under Interreg III B bør udvides, således at blandt andet mindre (infrastruktur-) investeringer og pilotprojekter kan støttes,

(13) det overvejes nøje, hvorvidt de eksisterende Interreg II C programmerings- og administrationsstrukturer skal videreføres under de nye Interreg III B-programmer,

(14) forkaste ideen om, at de tværnationale administrative enheder under streng B skal udarbejde og administrere programmerne under streng C,

(15) Phare-, Tacis- og Meda-programmerne koordineres bedre med Interreg III-programmet, og

(16) midlerne fordeles rimeligt mellem Interreg III A og B, således at de grænseoverskridende aktiviteter opretholdes samtidig med, at de tværnationale aktiviteters relative vægt opprioriteres, og det nye Interreg III C ligeledes får en passende del.

Equal

10. Bemærkninger vedrørende Equal

10.1. De to mål, som går ud på at sikre maksimal beskæftigelse og social samhørighed, er store udfordringer for EU. Amsterdam-traktaten anerkender EU's rolle i forbindelse med bekæmpelse af social udstødelse. Traktaten henviser eksplicit til bekæmpelse af udstødelse og diskrimination. Der er i artikel 137 hjemmel for:

"foranstaltninger til fremme af samarbejde mellem medlemsstaterne gennem initiativer, der tager sigte på at opnå større viden, udvikle udvekslingen af information og gode erfaringer, fremme nytænkning og vurdere erfaringerne med det formål at bekæmpe social udstødelse".

10.2. Der er ikke kun moralske og etiske begrundelser for at bekæmpe arbejdsløshed og social udstødelse, men også økonomiske. Den hastighed, hvormed moderniseringen og udviklingen af nye teknologier sker, har nødvendiggjort en hurtig nyvurdering af behovet for faglige færdigheder i EU. De, der har adgang til undervisning og uddannelse, har ubegrænsede muligheder for at nyde godt af det opstående informationssamfund. Men for den del af arbejdsstyrken, som befinder sig i ringe kvalificerede job, eller - endnu værre - for de mennesker, som slet ikke er på arbejdsmarkedet, bliver skellet mellem faglært og ufaglært endnu større. Ved at arbejde på at åbne arbejdsmarkedet for alle, herunder navnlig de ringest stillede, kan EU frigøre et potentiale af menneskelige ressourcer, som ellers ville være forblevet skjult og uudnyttet. Det er ikke usædvanligt, at arbejdsgivere, som har mangel på fagligt uddannet arbejdskraft, ansætter arbejdstagere fra udlandet i stedet for at tilbyde uddannelse og undervisning til den del af deres egen arbejdsstyrke, som er i ringe kvalificerede job, eller til folk fra de lediges rækker.

10.3. Udformningen af den europæiske beskæftigelsesstrategi og de nationale handlingsplaner har tilskyndet til en reform af Den Europæiske Socialfond (ESF). For så vidt angår målsætninger og prioriteter vil Den Europæiske Socialfonds fremtidige form afhænge af den europæiske beskæftigelsesstrategi.

10.4. I programmeringsperioden 1994-1999 falder en stor del af ESF's aktiviteter inden for rammerne af to EU-initiativer: Adapt (tilpasning til de industrielle forandringer) og Employment (reintegrering af ledige målgrupper på arbejdsmarkedet). Sidstnævnte er underinddelt i fire dele: Now, Horizon, Youthstart og Integra.

10.5. Disse to EU-initiativer er vigtige instrumenter i EU til fremme af ændringer på beskæftigelses- og arbejdsmarkedsrelaterede politikområder. Både Adapt og Employment har spillet en vigtig rolle med hensyn til at skabe forudsætninger for fremtidige aktioner på området innovation og innovative måder at udforme præventive og aktive foranstaltninger på. Ved at formidle og udbrede eksempler på god praksis og erfaringer til andre organisationer, samt udbrede programmer og projekter til samtlige medlemsstater har de dannet basis for spredningen af arbejdsmarkedspolitikker. De har også via deres tværnationale partnerskaber fremskyndet læreprocessen.

10.6. Det nyligt udformede Equal-initiativ bygger på Adapt og Employment-initiativernes erfaringer og succes. Det forudses, at det betydeligere potentiale ved tværnationalt samarbejde både mellem individuelle projekter og mellem projektledere og politiske beslutningstagere vil blive udviklet yderligere, og overførslen af god praksis vil påvirke den europæiske beskæftigelsesstrategi.

10.7. Kommissionen har helt korrekt erkendt, at der kan læres noget af Adapt og Employment. Der bør bygges videre på den indhøstede ekspertise, herunder navnlig i relation til projektledere og personer, der er involveret i forvaltningen af initiativerne. Den merværdi, der er skabt i de sidste år af de løbende EU-initiativer, må fastholdes og fremmes.

11. Projektprofil og additionalitet

11.1. Projektprofil

11.1.1. Kommissionens forslag om at undgå at sprede de finansielle midler på for mange små projekter udgør et kursskifte. I modsætning til den nuværende programmeringsperiode er Kommissionens position, at det antal projekter, der skal kunne få støtte, bør reduceres med det resultat, at de projekter, der vælges, vil tendere til at være større projekter. Spørgsmålet om, hvorvidt det er muligt for "mindre" projekter at udvikle tværnationale elementer, er yderst vigtigt. Regionsudvalget mener, at projekterne ikke bør bedømmes eller evalueres på grundlag af størrelse. Det er ofte tilfældet, at "små" projekter frembyder et uhyre stort potentiale for så vidt angår innovative metoder og overførsel af god praksis. Det kan være noget lettere at påvise metoder og eksempler på god praksis hidrørende fra mindre projekter end store uoverskuelige projekter.

11.1.2. Kommissionen frygter muligvis, at den administrative byrde, der lægges på organisationerne og på Kommissionen, når den deltager i mindre projekter, ikke vil føre til en nævneværdig multiplikatoreffekt. Regionsudvalget mener imidlertid, at hvis forvaltningen af Equal bliver effektiv og enkel, så vil udbyttet være højere, hvilket vil være til gavn for alle parter.

11.2. Additionalitet

11.2.1. Additionalitet er et emne, der også bør behandles i det nye Equal-initiativ. Erfaringer fra Adapt og Employment viser, at partnerne ofte kæmper for at tilvejebringe den tilstrækkelige medfinansiering. Dette har navnlig været et problem for de regionale og lokale myndigheder, der deltager i en lang række tværnationale projekter. Ved at koncentrere midlerne under Equal-initiativet på større projekter kan nogle lokale og regionale myndigheder se sig udelukket fra deltagelse i Equal-projekter, da de ikke er i stand til at mønstre den nødvendige medfinansiering. Dette taler igen til fordel for, at "mindre" projekttyper kan spille en vigtig rolle i Equal-initiativet, da det kan være nemmere at tilvejebringe medfinansiering til projekter med mindre budgetter.

12. Foranstaltninger

12.1. Equal skal efter planen yde støtte til foranstaltninger, der lanceres under tre hovedområder.

i) Hovedområde A: tværnationale, integrerede projekter

ii) Hovedområde B: nationale netværk og spredning

iii) Hovedområde C: politikudformning.

12.2. Hovedområde A: tværnationale, integrerede projekter

12.2.1. Projekter under hovedområde A skal tage sigte på at bekæmpe diskrimination og uligheder på arbejdsmarkedet. Efter indkaldelse af forslag skal projekterne udvælges og iværksættes på basis af tre kriterier:

a) innovation - som skal benchmarkvurderes i forhold til tidligere erfaringer med EU-initiativer;

b) styrkelse af handlingskompetencen og hjælp til selvhjælp - direkte inddragelse af de mest umiddelbart berørte i kampen mod diskrimination og ulighed på arbejdsmarkedet;

c) integreret approach - de valgte projekter bør omfatte en bred vifte af aktioner.

12.2.2. Under hovedområde A: tværnationale, integrerede projekter anbefaler Kommissionen, at der skal være tre projektfaser, der fører projekterne fra en forberedende fase til en operationel fase og endelig en evaluerings- og spredningsfase.

12.2.3. Regionsudvalget glæder sig over, at Kommissionen anbefaler, at Den Europæiske Socialfond skal være den eneste strukturfond, der finansierer disse integrerede projekter, da dette vil føre til større forenkling.

12.2.4. Regionsudvalget mener, at det er yderst vigtigt, at termerne innovation, styrkelse af handleevnen og integreret approach defineres klart fra initiativets start. Når termer er defineret klart i relation til Equal, vil en stor del af den forvirring, der gjorde sig gældende i forbindelse med Adapt-og-Employment-initiativerne, kunne undgås.

12.3. Hovedområde B: nationale netværk og spredning

12.3.1. Kommissionen forudser, at hovedområde B: nationale netværk og spredning vil kunne udgøre omdrejningspunktet for et begrænset antal tematiske områder, som skal finansieres af Equal i hver enkelt medlemsstat. Regionsudvalget mener, at de lokale og regionale interesser bør kunne deltage i beslutningsprocessen sammen med medlemsstaterne og Kommissionen, når der træffes beslutninger om relevante tematiske områder. Kommissionen anbefaler også, at hver enkelt medlemsstat foreslår passende mekanismer på nationalt plan med henblik på netværk mellem projekterne og spredningen af god praksis. Efter Regionsudvalgets opfattelse bør lokale og regionale interesser direkte inddrages i udformningen af de ovenfor nævnte mekanismer.

12.4. Hovedområde C: politikudformning

12.4.1. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at hovedområde C: politikudformning skal involvere Kommissionen og medlemsstaterne i et samarbejde om at skabe et link mellem god praksis, der hidrører fra projekter, og politikudformning på de tematiske områder, der er vedtaget inden for rammerne af Equal. Regionsudvalget går varmt ind for forsøg på at udvikle mekanismer med henblik på benchmarking og spredning af resultater.

13. Gennemførelse af Equal

13.1. I forbindelse med gennemførelsen af Equal anbefaler Kommissionen, at hver enkelt medlemsstat forbereder et nationalt program i henhold til de vedtagne temaer i relation til den europæiske beskæftigelsesstrategi via en koordinationsstruktur. Når disse programmer er godkendt, vil medlemsstaterne være ansvarlige for regelmæssigt at gennemføre indkaldelser af forslag til projekter og oprette nationale overvågningsudvalg med henblik på at kontrollere initiativets gennemførelse. Regionsudvalget mener, at det er på medlemsstatsniveau, at de lokale og regionale myndigheder kan spille en vigtig rolle for at gøre Equal til en succes. Det mener, at de lokale og regionale interesser bør repræsenteres i de nationale overvågningsudvalg, hvor de kan bidrage med deres egne lokale og regionale erfaringer, som kan påvirke processen.

14. Målretning af foranstaltningerne

14.1. Regionsudvalget er betænkelig ved, at Kommissionen i forbindelse med udformningen af sin oprindelige position til Equal-initiativet anførte, at der i modsætning til den nuværende EU-initiativrunde ikke vil være tale om øremærkning af midler til visse af samfundets sektorer. Alle de organisationer, der arbejder på at bekæmpe marginalisering, vil skulle konkurrere mod hinanden om finansiering i henhold til Equal-initiativet. For eksempel vil de dele af samfundet, der bekæmper diskrimination på grundlag af handicap, ville skulle konkurrere med de grupper, der forsøger at fremme lige muligheder for kvinder på arbejdspladsen. Hvorvidt dette ville føre til udvælgelsen af de bedste og mest nyttige projekter, er et åbent spørgsmål. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at overveje at indføre foranstaltninger under Equal-initiativet, der specifikt går på de forskellige marginaliserede dele af samfundet.

15. Anbefalinger vedrørende Equal

15.1. Regionsudvalget anbefaler, at der tages højde for en række punkter i forbindelse med retningslinjerne for Equal.

(1) Equal er udformet med henblik på at konsolidere resultaterne af de nuværende Adapt- og Employment-initiativer. Der er imidlertid behov for at inkorporere nye programmer og foranstaltninger i en ny kontekst, nemlig den europæiske beskæftigelsesstrategi. Equal bør gøres til et instrument, som kan hjælpe EU, lokale, regionale og nationale instanser i deres indsats mod social udstødelse på arbejdspladsen og i det øvrige samfund.

(2) Den administrative byrde i forbindelse med indgivelse af ansøgninger om støtte bør være så let som muligt, ofte vil udsigten til en uhyre tung bureaukratisk proces afholde potentielle ansøgere fra at melde sig.

(3) Der bør sikres klare definitioner, når det er muligt. Termerne innovation, tværnationalitet og mainstreaming bør defineres tydeligt i forbindelse med Equal.

(4) Der bør udformes overvågningsaktiviteter, som vil gøre det muligt at sammenligne projektresultater og angive, hvor stor en grad af succes der er tale om.

(5) Det er af altoverskyggende betydning at forstå, at en effektiv mainstreaming af gode Equal-projekter på nationalt, regionalt og lokalt plan kun kan opnås, hvis der udformes en spredningsstrategi, mens projektet løber, og ikke, hvis den udsættes til projektets sidste fase.

Leader+

16. Bemærkninger vedrørende Leader+

16.1. Det epokegørende i fællesskabsinitiativet Leader+ (I og II) var den valgte indfaldsvinkel, som kan sammenfattes således:

- integreret aktion, der omfatter næsten alle støtteområder

- iværksættelse og teknisk støtte til udvikling,

- uddannelse på forskellige niveauer,

- etablering/konsolidering/modernisering af virksomheder,

- udnyttelse af lokale råstoffer gennem forarbejdning i mindre produktionsenheder,

- salgsfremme og markedsføring af lokale produkter og tjenesteydelser,

- konsolidering og diversificering af turismen i landdistrikterne,

- beskyttelse og promovering af miljøet og den kulturelle arv;

- integrerende indsats i form af projekter og aktiviteter på de forskellige støtteområder, som indgår i en samlet handlingsplan og følgelig ikke er en tilfældig samling af spredte projekter;

- lokalt baseret indsats, som udformes på grundlag af de ressourcer, muligheder og forventninger, der forefindes i et givet område;

- bottom up-strategi, idet de lokale myndigheder og lokalbefolkningen inddrages som de vigtigste aktører i lokaludviklingen;

- decentral forvaltning, som varetages af en "lokal aktionsgruppe" med stor handlefrihed, således at indsatsen kan gennemføres med den nødvendige fleksibilitet.

16.2. Det foreliggende kommissionsdokument om Leader+ følger retningslinjerne for de tidligere programmer. Der tilføjes dog et nyt element med kravet om, at strategien i de lokale udviklingsplaner skal have relation til ét ud af en række angivne emner. Regionsudvalget finder det vigtigt, at indsatsen koncentreres om målrettede problemområder. De emner og målgrupper, som Kommissionen angiver, vil være velegnede til at indgå i en integreret udviklingsstrategi. Regionsudvalget lægger imidlertid vægt på muligheden for, at den lokale aktionsgruppe kan vælge mere end ét emne eller én målgruppe og opfordrer også medlemsstaterne til at benytte muligheden for at supplere listen over emner og målgrupper.

Det må først og fremmest slås fast, at der altid har været lagt vægt på princippet om, at alle landdistrikter i de femten medlemsstater er støtteberettigede under Leader+, og at retningslinjerne for udarbejdelse af programplaner således ikke må indeholde hindringer herfor.

Regionsudvalget foreslår derfor, at passager af den art fjernes fra Kommissionens udkast til meddelelse til medlemsstaterne. Det drejer sig om 2. punktum i punkt 9 og sidste punktum i punkt 10.

16.3. I øvrigt peges der netop på det specifikke og originale i den udviklingsstrategi, der ventes fastlagt i hver enkelt lokal handlingsplan, set i forhold til indsatsen under de klassiske programmer.

Ikke desto mindre er strategien i Leader+ lige præcis sektoriel eller rettet mod en enkelt målgruppe.

16.4. Det egentligt nye i Leader+ ligger i den strategi, som dette program introducerer og styrker, og det er netop dette fremskridt på det metodiske plan, som bør bevares og udvikles.

16.5. I denne forbindelse skal det understreges, at en handlingsplan for integreret udvikling af et landdistrikt ikke kun kan bestå af pilotprojekter. En sådan handlingsplan må omfatte en lang række initiativer og projekter, som tager fat på de lokale problemer, imødekommer lokale forventninger og giver lokale resultater, som medvirker til at sætte skub i lokaludviklingen. Det innovative ligger i planen som helhed, og visse foranstaltninger kan - selvom de ikke er innovative - være nødvendige for at sikre den praktiske gennemførlighed, sammenhængen og konsekvensen i processen som helhed.

16.6. Endelig påpeges det, at Leader+-strategien kræver, at der nedsættes et organ for lokal udvikling, som skal udforme og gennemføre en lokal handlingsplan og sideløbende hermed mobilisere og inddrage lokale kræfter og lokale myndigheder. Uden en lokal dynamik og satsning på en lokalt baseret udvikling kan Leader+ ikke fungere.

Derfor er det afgørende, at der i Leader+ opretholdes et stærkt islæt af iværksættelse og teknisk støtte til udvikling, som giver mulighed for at støtte en bred vifte af aktiviteter og initiativer - såsom etablering af iværksættelsesnet (med egne centre, faciliteter og menneskelige ressourcer), støtte til informationsspredning i lokalområdet og afholdelse af festivaler og andre arrangementer.

Muligheden for støtte til erhvervelse af kompetence og anden teknisk assistance bør - eventuelt i modereret omfang - også gælde landdistrikter, hvor eksisterende Leader-grupper videreføres.

16.7. Leader+ bør lægge særlig stor vægt på foranstaltninger, som udmærker sig ved et integreret perspektiv, hvor forskellige investeringer med samme mål supplerer hinanden.

16.8. Det er særlig vigtigt, at programmet tilskynder til små initiativer, som skyder frem på lokalt plan.

16.9. Leader+ bør styrke det arbejde, der udføres af organer og agenturer for lokal udvikling. For at sikre en bedre gennemførelse af projekterne vedrørende iværksættelse, interregionalt samarbejde og netværksdannelse i landdistrikterne bør Carrefour-centrene inddrages direkte.

16.10. Leader+ bør være et program, som indgår i et samspil med andre programmer med komplementære mål vedrørende jobskabelse, erhvervsuddannelse, håndværk og andre samfundsområder.

16.11. Regionsudvalget, som i vid udstrækning repræsenterer lokale folkevalgte fra landdistrikter med særlige strukturproblemer, ser på Leader+ med særlig stor interesse.

16.12. Det er i første række de lokale myndigheders opgave at puste liv i udviklingen af landdistrikter med strukturproblemer. De vigtigste projekter med henblik på jobskabelse og økonomisk udvikling finansieres generelt af de lokale myndigheder. Det ville derfor være uheldigt, hvis Leader+ i stedet for at fremme lokale projekter blev underlagt bureaukratiske og centralistiske visioner på europæisk, nationalt eller regionalt niveau.

16.13. Regionsudvalget ønsker, at de bestemmelser, som skal danne grundlaget for programmets gennemførelse, iværksættes så hurtigt som muligt.

I betragtning af de store forventninger til programmet vil det være ønskeligt, at evalueringen af interventionsansøgningerne ikke kommer til at strække sig over fem måneder som anført i dokumentet. De lokale udviklingsaktører, som er uvante med bureaukrati, vil have vanskeligt ved at acceptere lange ventetider.

Også programgennemførelsen må sikres mod forsinkelser. Ifølge Kommissionens forslag kan udvælgelse af aktionsgrupper strække sig over en periode på helt op til to år fra udvælgelseskriterierne er godkendt. Denne proces bør kunne begrænses til f.eks. et halvt år. Regionsudvalget vurderer på baggrund af erfaringerne fra nuværende programperiode, at en forsinket iværksættelse af programmerne vil svække indsatsens gennemførelse og effekt i nye Leader-områder, der først skal oparbejde kompetence. I de områder, der genudpeges, kan den erhvervede kompetence gå tabt.

16.14. Regionsudvalget noterer sig de tre punkter i Leader+ og er af den opfattelse, at den største finansielle støtte bør tilfalde punkt 1: støtte til integrerede pilotstrategier for udvikling af landdistrikterne.

Ved behandlingen af finansieringsansøgningerne bør det tages i betragtning, om der virkelig foreligger en lokal udviklingsstrategi med deltagelse af forskellige partnere.

16.15. Regionsudvalget ønsker, at det bliver muligt at inddrage infrastrukturprojekter i strategien for Leader+. Infrastrukturprojekter, der ikke anerkendes som støtteberettigede under Leader+, bør have en høj prioritering under andre programmer.

En udviklingsstrategi for landdistrikterne kræver anlæggelse af visse grundlæggende infrastrukturer, uden hvilke udviklingsprocessen ikke vil kunne fortsætte.

16.16. Der bakkes i alt væsentligt op om Kommissionens krav om ikke at begrænse samarbejdet til erfaringsudveksling alene. Erfaringsudveksling som en selvstændig form for samarbejde bør dog ikke undtages fra EU-støtte.

16.17. I Kommissionens udkast til retningslinjer for Leader+ bør bemærkningen i punkt 9 om, at der "kun vil blive ydet EU-støtte til et begrænset antal landdistrikter", slettes.

16.18. I udkastets punkt 12, første afsnit, bør bestemmelsen om, at det kun er de lokale aktionsgrupper, der kan modtage støtte fra Leader+, udgå.

Slettes bør endvidere sidste punktum i tredje afsnit under punkt 12, der lyder således: "På beslutningsplanet må offentlige myndigheder og folkevalgte ikke repræsentere mere end 50 % af det lokale partnerskab".

Bruxelles, den 17. februar 2000.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget