Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om den fælles markedsordning for vin« () (1999/C 101/14)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 20. juli 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede Adalbert Kienle til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 8. januar 1999.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 360. plenarforsamling af 27.-28. januar 1999, mødet den 27. januar 1999, følgende udtalelse med 108 stemmer for, 2 imod og 2 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. ØSU udtrykker tilfredshed med, at Kommissionen den 16. juli 1998 fremlagde et nyt forslag til en reform af den fælles markedsordning for vin, der skal vedtages som led i Agenda 2000. Forslaget adskiller sig fundamentalt fra Kommissionens forslag af 11. maj 1994.

1.2. I sine udtalelser af 24. februar 1994 () og 22. februar 1995 () stillede ØSU krav om, at der blev foretaget en ny analyse af markedssituationen, og at der tages hensyn til den nye situation, GATT-beslutningerne har skabt. ØSU glæder sig over, at Kommissionen har imødekommet begge krav i sit nye forslag. De store ændringer, der er sket i EU's vinsektor i de senere år, skyldes, som Kommissionen påpeger, tilpasninger af den fælles markedsordning, rydningsforanstaltninger, konjunkturbestemte faktorer og vejrforhold, men efter ØSU's mening også vinsektorens store satsning på kvalitet.

1.3. ØSU gør opmærksom på, at der blandt de central- og østeuropæiske lande er vigtige vinproducenter og handelspartnere, som vil øge EU's vinproduktionskapacitet med ca. 400 000 ha. Dette bør der tages hensyn til ved reformen af den fælles markedsordning for vin.

1.4. Kommissionen foreslår, at den nye forordning skal træde i kraft den 1. august 2000 som en del af Agenda 2000's landbrugsreformpakke. ØSU støtter denne tidsplan og opfordrer alle berørte kredse til at føre deres drøftelser i god tid, så forordningen kan træde i kraft på det planlagte tidspunkt.

2. Reformens mål

2.1. Samtidig med at vinsektorens særlige karakter anerkendes, opstiller Kommissionen syv brede mål for reformen af den fælles markedsordning for vin, der alt i alt skal gøre sektoren mere konkurrencedygtig på længere sigt. De går ud på:

- at bevare en bedre ligevægt mellem udbud og efterspørgsel på EF's marked, så producenterne kan udnytte ekspanderende markeder,

- at gøre sektoren mere konkurrencedygtig på længere sigt,

- at fjerne muligheden for intervention som en kunstig afsætningsmulighed for overskudsproduktion,

- fortsat at bevare alle traditionelle afsætningsmuligheder for alkohol til konsum og vinstokprodukter,

- at give plads for regional diversitet,

- at formalisere producent- og brancheorganisationernes (eller tilsvarende organisationers) potentielle rolle,

- at foretage en gennemgribende forenkling af lovgivningen.

ØSU støtter disse mål og hensigter, men mener dog, at der tages for lidt hensyn til efterspørgslen efter vin og vinstokprodukter. Der foreligger i dag mange videnskabelige belæg for, at et moderat vinforbrug er sundt, mens et overdrevent forbrug er farligt. ØSU anbefaler derfor, at information herom indgår som et yderligere mål for reformen.

2.2. For at gøre EU's vinlovgivning mere gennemsigtig og forenkle retsforskrifterne foreslår Kommissionen at samle de nugældende 23 rådsforordninger i grundforordningen for vinsektoren. ØSU bifalder denne modige indsats for at forenkle EU's vinlovgivning og gøre den mere systematisk. Kommissionens forvaltningskomité (artikel 75) tildeles dog efter ØSU's mening for store beføjelser, idet dens rolle ikke er begrænset til udstedelse af tekniske gennemførelsesbestemmelser. ØSU mener derfor - ligesom i sin tidligere udtalelse om Agenda 2000's landbrugsforslag (), at grundreglerne fortsat bør fastsættes i Rådets forordning. ØSU mener desuden, at der bør nedsættes arbejdsgrupper for at inddrage eksperter fra sektoren i det forberedende arbejde med vedtagelsen af gennemførelsesbestemmelserne.

2.3. Kommissionen fastslår i begrundelsen, at der i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet vil blive uddelegeret flere ansvarsområder til medlemsstaterne. ØSU bifalder dette, men mener dog, at en kraftigere inddragelse af subsidiaritetsprincippet i de foreslåede foranstaltninger er mulig og ønskværdig.

3. Foreslåede foranstaltninger

3.1. Afsnit II: Vinproduktionskapacitet

Der opstilles i dette afsnit rammebetingelser for udnyttelse og forvaltning af vinproduktionskapaciteten. De foreslåede instrumenter omfatter især begrænsninger for nyplantning, regler for genbeplantning, reserver af plantningsrettigheder, præmier for endelig nedlæggelse af vindyrkning samt omstruktureringsforanstaltninger.

3.1.1. ØSU's generelle synspunkt her er, at de foreslåede bestemmelser ikke opfylder det tilstræbte mål om deregulering, mindre bureaukrati og hensyntagen til subsidiaritetsprincippet. ØSU går ind for en væsentlig forenkling af bestemmelserne i dette afsnit.

3.1.2. I lyset af udviklingen i udbud og efterspørgsel er ØSU overbevist om, at det endnu er for tidligt fuldstændigt at liberalisere plantning af vinstokke inden for rammerne af EU's vinmarkedsordning. Det foreslår derfor, at forbuddet mod plantning af vinstokke forlænges til 2005/2006. Den frist, Kommissionen foreslår, nemlig 2010, afvises, da den ligger for langt ude i fremtiden. Plantning af vinstokke i den pågældende periode skal kun være tilladt for indehavere af en nyplantnings- eller genbeplantningsrettighed.

3.1.3. ØSU foreslår, at medlemsstaterne indtil 2005/2006 kun må tildele vinproducenter nyplantningsrettigheder for vinprodukter bestemt til markedsføring, hvis de skal anvendes til produktion af kvbd eller bordvin med en geografisk betegnelse, og hvis det er blevet anerkendt, at produktionen af den pågældende vin er mindre end efterspørgslen. Den 31. juli 2003, som Kommissionen foreslår, finder ØSU for kort en frist og kræver et tidsmæssigt sammenfald mellem plantningsforbuddet og undtagelsesordningen.

3.1.4. ØSU henstiller, at medlemsstaterne hvert år underretter Kommissionen om udviklingen i vinproduktionskapaciteten. Kommissionen bør i 2004/2005 fremlægge en rapport om udviklingen i EU's vinproduktionskapacitet og om de indhøstede erfaringer med beplantningsbestemmelserne. Kun således kan der i god tid træffes en beslutning om, hvorvidt beplantningsordningen skal videreføres eller ændres.

3.1.5. ØSU påpeger, at genbeplantningsrettighederne går tabt i nogle vindyrkningsområder, fordi de ikke udnyttes. For så vidt muligt at undgå dette bør Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne og regionerne søge at finde organisatoriske løsninger. For at beskytte miljøet og bevare de europæiske vindyrkningsarealer foreslår ØSU, at genbeplantningsrettighedernes gyldighed forlænges fra 8 til 12 år. Det bør overlades til medlemsstaterne at afgøre, om vinproducenterne kan udnytte deres genbeplantningsrettigheder fuldt ud i hele denne periode, eller om rettighederne skal overføres til en regional eller national reserve, hvis de ikke er blevet udnyttet efter et vist stykke tid (f.eks. 8 år).

3.1.6. ØSU mener, at medlemsstaterne bør have beføjelse til at oprette reserver af plantningsrettigheder og regulere overførsel og udnyttelse af reserver eller prioriteret tildeling til visse bedrifter fra reserverne i overensstemmelse med de nationale eller regionale strukturer og behov. ØSU mener, at dette er et område, der må reguleres af medlemsstaterne og EU's vindyrkningsregioner, i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.

3.1.7. For at forhindre en uønsket udvidelse af vinproduktionskapaciteten foreslår ØSU, at medlemssstaterne i perioden 2000-2005 højst skal kunne tildele nyplantningsrettigheder svarende til 1 % af deres samlede vinareal. Denne procentsats kan sættes op til 2 % i de tilfælde, hvor en medlemsstats eller en regions vinareal som følge af uudnyttede genbeplantningsrettigheder eller omfattende rydning er faldet til 1995-2000-niveauet.

3.1.8. ØSU bifalder, at Kommissionen har justeret sin rydningspolitik. Da dens gennemførelse sker via forvaltningskomitéproceduren, kan den nye ordning først vurderes, når Kommissionen har fastlagt gennemførelsesbestemmelserne.

3.1.9. ØSU bifalder, at Kommissionen foreslår omstruktureringsforanstaltninger for vinarealer for at gøre de europæiske vinproducenter mere konkurrencedygtige. Ud over disse foranstaltninger bør man også fremme en markeds- og kvalitetsorienteret modernisering af gamle vingårde. ØSU understreger, at der bør afsættes passende midler til opfyldelse af dette vigtige mål i reformforslaget, og at disse bør fordeles efter vinarealernes størrelse i medlemsstaterne. Det er medlemsstaterne, som afgør, hvilke omstruktureringsprogrammer der skal gælde for deres vinområder. ØSU anser producentorganisationerne for at være meget vigtige i forbindelse med udarbejdelse og gennemførelse af omstruktureringsforanstaltninger.

3.1.10. ØSU finder dog ikke de foreslåede foranstaltninger tilstrækkelige. En forbedring af konkurrenceevnen forudsætter ligeledes foranstaltninger til modernisering af vinforarbejdningen og lagringen, registrerings- og afsætningsstrukturerne. ØSU mener, at Kommissionens forslag om at integrere omstrukturering af vinforarbejdningen og lagringen samt afsætningen i de horisontale foranstaltninger under Agenda 2000, er utilstrækkelig. ØSU henviser til Kommissionens udtrykkelige erklæring om, at vinsektorens specificitet nødvendiggør særlige foranstaltninger.

3.1.11. ØSU slår lyd for et EU-program til gavn for de vinavlere, der dyrker vin på vanskelige betingelser. Hertil hører især vindyrkning på skråninger. I den forbindelse bør man også være opmærksom på vindyrkningens socio-økonomiske, økologiske og kulturelle betydning i ugunstigt stillede områder.

3.1.12. ØSU understreger den betydning, korrekt førte vindyrkningsregistre har for tilrettelæggelsen af det europæiske vinmarked. De bør være forudsætningen for opnåelse af nyplantningsrettigheder, deltagelse i struktur- og omstruktureringforanstaltninger samt i støtteforanstaltninger i del III.

3.2. Afsnit III: Markedsmekanismer

Kommissionen vil med sine forslag forhindre, at intervention udnyttes som kunstig afsætningsmulighed for overskudsproduktion. Samtidig ønsker den at bevare alle traditionelle afsætningsmuligheder for konsumalkohol og vinstokprodukter.

3.2.1. ØSU bifalder, at Kommissionen - på linje med ØSU's egne ønsker - har planlagt at forenkle interventionsforanstaltningerne.

3.2.2. ØSU bifalder forslaget om at videreføre støtten til privat oplagring.

3.2.3. Det er korrekt, at Kommissionens forslag tager hensyn til behovet for at sikre en regelmæssig forsyning af markedet for konsumalkohol, der udgør en vigtig traditionel afsætningsmulighed for vin og vinstokprodukter. Man bør dog i samarbejde med uafhængige eksperter endnu en gang undersøge, om de mængder, der opereres med her, rent faktisk svarer til behovet.

3.2.4. Den krisedestillation, der foreslås indført til modvirkning af konjunkturudsving på markedet, ledsages ikke af den information, der er nødvendig for at kunne vurdere effektiviteten af en sådan foranstaltning. ØSU foreslår derfor, at Kommissionen konkretiserer, hvorledes den agter at støtte markedet i krisesituationer. Det er især nødvendigt, at beskyttelsen mod konjunkturudsving sker præventivt, at der afsættes passende midler hertil, og at den omfatter de mængder, der er påkrævet for at stabilisere markedet.

3.3. Afsnit IV: Producentorganisationer og brancheorganisationer

Kommissionen foreslår detaljerede regler for medlemsstaternes anerkendelse af producent- og brancheorganisationer.

3.3.1. I sin udtalelse af 22. februar 1995 slog ØSU til lyd for, at der blev vedtaget en generel rammeordning for producent- og brancheorganisationer. Kommissionen har nu fremlagt et meget detaljeret forslag vedrørende producent- og brancheorganisationer, der svarer til det, som blev vedtaget for frugt og grøntsager. ØSU understreger, at vinsektoren adskiller sig fundamentalt fra frugt- og grøntsagssektoren. Der bør derfor tages mere hensyn til de meget store strukturelle forskelle mellem medlemstaterne.

3.3.2. Efter ØSU's mening består producentorganisationernes primære opgaver i at forbedre strukturerne på producentmarkedet. Der bør indføres et særligt sæt rammebestemmelser for vinsektoren, som beskriver opgaver og beføjelser inden for vinmarkedsordningen, eftersom de hidtidige horisontale regler for producentorganisationer udgår ifølge Agenda 2000. En overdragelse af beføjelser til at træffe beslutninger, som er generelt bindende for alle, selv for ikke-medlemmer, er ikke ønskelig.

3.3.3. ØSU foreslår dog, at ordningen for brancheorganisationer udformes mere generelt. Der bør skabes en ramme, som giver alle de forskellige organisationsstrukturer i sektoren bemyndigelse til at vedtage regler, som er generelt bindende for markedets tilrettelæggelse i en eller flere EU-regioner. Medlemsstaterne bør kunne anerkende repræsentative organisationer i sektoren.

3.4. Afsnit V: Ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder og produktspecifikationer, beskrivelse, betegnelse, præsentation og beskyttelse

Med hensyn til kvalitetsmålene foreslår Kommissionen at regulere de traditionelle ønologiske fremgangsmåder inden for vinmarkedsordningen på samme vis, som man hidtil har gjort med succes, medens tekniske spørgsmål fremover skal løses i forvaltningskomitéen. Reglerne for betegnelse og præsentation skal revideres grundigt, udformes på en mere overskuelig måde og forenkles. ØSU lægger i den forbindelse vægt på omfattende produktinformation.

3.4.1. ØSU glæder sig over, at der - på linje med ØSU's udtalelse af 22. februar 1995 - i forbindelse med ønologiske fremgangsmåder og produktionsbetingelser tages hensyn til de forskellige geografiske, klimatiske og vejrmæssige forhold i de europæiske vinregioner. ØSU mener dog, at Kommissionen bør udpege rådgivende udvalg i branchen til at undersøge nye ønologiske fremgangsmåder, før de kan tillades efter forvaltningskomitéproceduren.

3.4.2. ØSU udtrykker tilfredshed med, at Kommissionen har imødekommet dets appel om en radikal revision af EU-bestemmelserne om betegnelser og en afskaffelse af forbudsprincippet. Da Kommissionen imidlertid foreslår at lade hele revisionen foregå efter forvaltningskomitéproceduren, opfordrer ØSU Kommissionen til hurtigst muligt at fremlægge sine forslag til en ændring af lovgivningen om betegnelser og i den forbindelse arbejde sammen med alle berørte kredse. Også her bør rådgivende udvalg i branchen anmodes om at se nærmere på forslagene.

3.5. Afsnit VI: Kvalitetsvin fra bestemte dyrkningsområder

Reglerne for kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder, som hidtil har været samlet i en særskilt forordning, skal ifølge Kommissionens forslag integreres i vinmarkedsordningen, og udbyttereglerne skal ændres.

3.5.1. ØSU afviste allerede i sin udtalelse af 22. februar 1995 Kommissionens forslag om at begrænse spillerummet for regulering af hektarudbyttet, da dette ville være i modstrid med subsidiaritetsprincippet.

3.5.2. ØSU anmoder i stedet Kommissionen om at fremlægge forslag til fremme af kvbd på det internationale marked. I den forbindelse beklager det, at Kommissions forslag ikke medtager ideén fra 1994-forslaget om at lancere informationskampagner til fremme af kvalitetsprodukter; disse lader nu til at skulle omfattes af horisontale foranstaltninger. Eftersom vin er et helt særligt produkt, går ØSU udtrykkeligt ind for, at der gennemføres selvstændige informationsprogrammer til støtte for en kvalitetspolitik.

3.6. Afsnit VII: Ordning for samhandelen med tredjelande

Kommissionen peger i begrundelsen på, at den med sine forslag søger at tage de skridt, der er de nødvendige konsekvenser af WTO-aftalernes indgåelse.

3.6.1. ØSU beklager, at Kommissionens forslag ikke indeholder specifikke foranstaltninger til styrkelse af konkurrenceevnen i den internationale handel. Dette er imidlertid absolut påkrævet, da tredjelandene er i færd med at udvide deres produktion, og deres eksport er taget betydeligt til.

3.6.2. At tillade anvendelse af tredjelandemost og basisvine til fremstilling af vinprodukter i EU ville være til stor gene for den europæiske vinavl. ØSU peger på risiciene for misbrug og tager afstand fra, at der gives en sådan tilladelse, så længe misbrugs- og kontrolproblemerne ikke er løst. »Europæiseringen« af tredjelandeprodukter ville føre til en uacceptabel vildledning af forbrugerne og ramme de europæiske vinavlere hårdt økonomisk.

3.6.3. ØSU opfordrer derfor Kommissionen til at oprette et råd for samhandel med tredjelande. Dette råds opgave skal være at anbefale yderligere EU-foranstaltninger til fremme af vinsektorens produkter, især for:

- at værne om de europæiske vines identitet, særlig gennem beskyttelse af oprindelsesbetegnelser og traditionelle benævnelser,

- at udbygge markedsadgangen,

- at gennemføre fremme-, opgraderings- og informationsforanstaltninger,

- at styrke Kommissionens deltagelse i særlige internationale organer.

Der bør afsættes passende budgetmidler (tredjelandehandel-fond) til gennemførelse af en aktiv politik for samhandelen med tredjelande.

4. Konklusion

4.1. Vindyrkning er en væsentlig bestanddel af europæisk kultur og bygger på en rig tradition i de enkelte vinområder. I vinområderne er andre erhverv såsom gastronomi, turisme og håndværk afhængige af vinsektoren. Vindyrkningsarealerne er i alle henseender enestående kulturlandskaber, som vinavlerne må pleje gennem anvendelse af miljøvenlige driftsmetoder. En reform af den fælles markedsordning for vin må tage hensyn til denne økonomiske og kulturelle baggrund for at fremme livskvaliteten, det sociale mønster, infrastrukturen, miljøet og økonomien i vinområderne.

4.2. ØSU gentager sit krav om en virkelig seriøs deregulerings- og afbureaukratiseringsindsats, en konkretisering af subsidaritetsprincippet og en styrkelse af økonomiens selvregulerende kræfter.

4.3. ØSU opfordrer Kommissionen til at revidere reformforslaget, så alle berørte kan iværksætte en fremtidsorienteret og dynamisk markedspolitik gennem ambitiøse foranstaltninger.

4.4. ØSU opfordrer derfor alle berørte kredse til hurtigt at få drøftet reformforslaget igennem, så reformen kan vedtages i første kvartal af 1999 som en del af Agenda 2000. Dette er også nødvendigt for at forberede den kommende optagelse af de store vinproducenter blandt de central- og østeuropæiske lande.

Bruxelles, den 27. januar 1999.

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 271 af 31.8.1998, s. 21.

() EFT C 407 af 28.12.1998, s. 35.

() EFT C 133 af 16.5.1994, s. 22.

() EFT C 110 af 2.5.1995, s. 30.