20. 10. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 263/17 
1.2. I tidligere udtalelser (!) har Udvalget opkastet 
vigtige spørgsmål til drøftelse, f. eks. hvorfor der opstår 
fattigdom i visse grupper, hvorfor indkomtsoprethol-
delsesordninger og andre solidariske støtteordninger 
ofte ikke når ud til de fattige, og hvorfor de større og 
større skel mellem de rige og fattige i samfundet og 
den generelle tendens til større ulighed ikke er blevet 
behandlet seriøst som en sag, der fortjener officiel op­
mærksomhed, overvågning og politisk initiativ fra EF's 
side. Udvalget gentager sin appel om større EF-interesse 
og -forpligtelse i denne sag, således som det er formule­
ret i traktatens præambel og artikel 2. 
2. Specifikke bemærkninger 
2.1. Udvalget gjorde i en tidligere udtalelse (2) op­
mærksom på, at de 35 mio ECU, som oprindeligt var 
(J) Se udtalelsen om fattigdom (EFT nr. C 25 af 28. 1. 1985) plus 
udtalelse om Den sociale udvikling i Fællesskabet i 1984 (EFT 
nr. C 218 af 29. 8. 1985). 
(2) EFT nr. C 25 af 28. 1. 1985 ibid. 
Bruxelles, den 2. juli 1986. 
1. Indledende bemærkninger 
1.1. Det økonomiske og sociale Udvalg har allerede 
flere gange beskæftiget sig med skovproblemer og skov­
brugspolitik. Det henviser til udtalelserne om »Kommis­
sionens meddelelse til Rådet om skovbrugspolitik i Fæl-foreslået af Kommissionen til finansiering af det løben­
de program til bekæmpelse af fattigdommen^), var 
utilstrækkeligt, og at der var behov for bevillinger på 
mindst 44 mio ECU (svarende til den nuværende reelle, 
inflationskorrigerede værdi af bevillingerne til det fore­
gående program 1975-1979). Udvalget er skuffet over, 
at Rådet har beskåret budgettet yderligere til 25 mio 
ECU(4). 
2.2. Udvalget kan tilslutte sig, at man ændrer afgø­
relsen for i det mindste at tilføje 4 mio ECU til det 
løbende program i anledning af Spaniens og Portugals 
medlemskab af Fællesskabet, men gør dog ikke desto 
mindre opmærksom på, at programmets budget globalt 
set er for begrænset, selv som et supplement til konkrete 
»foranstaltninger«, som iværksættes af medlemssta­
terne. 
(3) EFT nr. C 208 af 8. 8. 1984. 
(4) EFTnr. L2af3. 1.1985. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
lesskabet« og »Udkast til Rådets resolution om skov­
brugspolitikkens formål og principper« (1). I disse udta­
lelser har ØSU konstant slået til lyd for en fælles 
f1) EFT nr. C 227 af 10. 9. 1979. Udtaleise om Fællesskabets skovbrugsaktion 
(86/C 263/08) 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber besluttede den 14. februar 1986 under henvis­
ning til EØF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs 
udtalelse om et oplæg til diskussion vedrørende ovennævnte emne. 
Dette dokument ledsagedes af et supplerende memorandum (dok. KOM(86) 26 endel.). 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets Landbrugssektion, som på grundlag af 
ordføreren, Schnieders' beretning vedtog sin udtalelse den 19. juni 1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 238. plenarforsamling den 2. juli 1986 
enstemmigt følgende udtalelse: 
Nr. C 263/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 10. 86 
skovbrugspolitik. Det beklager, at Rådet hidtil ikke har 
følt sig rede til større konsensus i forbindelse med 
skovbrugspolitikken, samt at talrige kommissionsiniti-
ativer vedrørende skovbrugspolitiske foranstaltninger 
endnu ikke er blevet vedtaget. 
1.2. I betragtning af skovenes samfundsøkonomiske, 
privatøkonomiske, økologiske og sociale betydning, 
som der gøres nærmere rede for i det supplerende 
memorandum til Kommissionens diskussionsoplæg, må 
EF-Kommissionens initiativ i retning af at beskæftige 
sig med skovbrugsproblemer hilses velkomment. 
1.2.1. I forbindelse med bestræbelserne på at refor­
mere landbrugspolitikken søger Kommissionen efter 
muligheder for at mindske produktionstrykket. Det fo­
religgende aktionsprogram er en del af disse overvejel­
ser. ØSU gør opmærksom på, at enhver egnet mulighed 
for at trække opdyrkelige landbrugsarealer ud af land­
brugsproduktionen fortjener støtte, såfremt resultatet 
bliver en mere hensigtsmæssig anvendelse af offentlige 
midler. Skovbeplantning kan her yde et bidrag. Større 
konsekvenser for omfanget af landbrugsproduktionen 
kan dog først forventes efter længere tid og kræver 
samtidig en passende udformning af støtteforanstaltnin­
gerne. 
Det betragtes endvidere som absolut nødvendigt, at 
skovbrugets udvikling indgår i en planlægningspolitik 
for landbrugsarealerne, der både tager hensyn til balan­
cen mellem landbrug og skovbrug og til alle mål­
sætningerne for en skovbrugspolitik og for den fælles 
landbrugspolitik. 
1.3. Uafhængigt af de landbrugspolitiske overvejel­
ser udgør alle foranstaltninger til vedligeholdelse, udvi­
delse og fremme af skovene en vigtig EF-opgave, der 
skal løses i samarbejde med medlemsstaterne. Skov­
brugspolitikkens primære mål er at skabe balance mel­
lem den optimale økonomiske udnyttelse af skovene og 
den bedst mulige opfyldelse af samfundets behov. Her 
er ØSU enig med Kommissionen i det grundlæggende 
synspunkt, at det blandt skovbrugets mange funktioner 
stadig er den kommercielle udnyttelse, der har størst 
betydning, selv om miljøbeskyttelse og rekreation er 
funktioner af klart voksende betydning. Skovenes 
mange miljøbeskyttelsesfunktioner (indflydelse på kli­
maet, lufttemperatur, nedbørsniveau, luftens renhed, 
støj bekæmpelse, strålingsbeskyttelse, vandregulering, 
jordbundsbevarelse) og deres rekreative funktioner føl­
ger gratis eller næsten gratis med for de fleste velforval­
tede skoves vedkommende. 
1.3.1. Et EF-skovbrugsprogram må efter ØSU's me­
ning principielt tage hensyn til skovenes økonomiske 
betydning uden af den grund at forsømme skovenes 
andre opgaver. Det bemærkes med tilfredshed, at der 
i det supplerende memorandum også omtales andre 
skovbrugsprodukter end træ, f.eks. kork, samt jagt­funktionen. Netop de sekundære anvendelsesmulighed­
er har væsentlig betydning i visse regioner i Fæl­
lesskabet. 
1.4. Skovbruget er meget lokalitetsbestemt — der er 
væsentlige forskelle med hensyn til ejendomsforhold og 
driftsstruktur. Dette betyder, at centrale og ensartede 
foranstaltninger for større geografiske områder er ude­
lukket. ØSU tvivler på, om det er tilstrækkeligt at 
supplere de enkelte politikker med et skovbrugspro­
gram. En fastere, langsigtet koordinering af de enkelte 
landes foranstaltninger samt af træmarkedspolitikken 
bør tages under overvejelse. 
1.5. ØSU finder i øvrigt, at der i Kommissionens 
meddelelse tages for lidt hensyn til de særlige problemer 
vedrørende skovene i bjergområderne. Denne specifikke 
problematik gør krav på en mere indgående behandling. 
1.6. Forståelsen for bevarelse, pleje og nyplantning 
af skove, lunde og også enkeltstående træer må efter 
ØSU's opfattelse fremmes i endnu større grad i 
medlemsstaterne; det gælder på alle forvaltningsniveau­
er og i befolkningen som helhed. Hertil hører også 
plantning og pleje af de bedst egnede træer og buske i 
boligområder samt i landbrugsområder overalt, hvor 
det er muligt (langs vandløb, skel, veje osv., hvor det 
er sikkerhedsmæssigt forsvarligt) uden indgriben i de 
for området normale kulturer — altsammen i økono­
misk, men frem for alt i økologisk, sundheds- og land­
skabsmæssigt øjemed. Derfor udtrykker ØSU særlig 
tilfredshed med den internationale konference om be­
skyttelse af træer og skove (SILVA), der afholdtes i 
Paris fra den 5. til 7. februar 1986 med deltagelse af fem 
europæiske og fem afrikanske stats- og regeringschefer, 
repræsentanter for 50 lande, for det meste på ministerni­
veau, samt højtplacerede repræsentanter fra Det euro­
pæiske Fællesskab og mere end 20 internationale orga­
nisationer. 
1.7. ØSU fremhæver skovenes varierede ejerforhold. 
I EF er ca. 60% af skovarealet privatejet, resten fordeler 
sig på staten og andre offentlige institutioner. I mange 
regioner sikrer skoven landbrugerne et mere eller min­
dre tilstrækkeligt eksistensgrundlag kombineret med 
indtægten fra deres landbrug. Gennem landbrugspoliti­
ske støtteforanstaltninger bliver i første række privat­
ejede arealer beplantet med skov. ØSU peger på, at 
rentabilitetsprincippet bør anvendes for alle typer af 
ejendomsforhold. Således kan der også bedst tages hen­
syn til de økologiske funktioner. 
1.8. Såfremt skovenes problemer skal løses, er en 
selvstændig skovpolitik absolut nødvendig. Skovpolitik 
har ikke kun det formål at tage problemer op, der 
opstår inden for landbruget. 
1.9. Overskudsproblemerne på EF's landbrugsmar­
keder kan ikke løses udelukkende gennem et skovbrugs­
politisk program. 
1.9.1. ØSU understreger behovet for at finde reelle 
afsætningsmuligheder for skovbrugsprodukter samt 
20. 10. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 263/19 
peger på risikoen for overskudsproduktion af gavntøm­
mer af nåletræ og på det dårlige salg af udtyndingstræ. 
1.9.2. ØSU beder Kommissionen om snarest muligt 
at fremsende en undersøgelse af perspektiverne for træ­
produktionen i Europa og på verdensplan samt en 
detaljeret analyse af afsætningsmulighederne for skov­
brugsprodukter på de vigtigste markeder. 
1.9.3. ØSU ønsker, at Fællesskabets skovbrugspro­
gram integrerer de træforarbejdende industriers plads 
og rolle i skovbrugets udviklingsproces. 
1.10. ØSU konstaterer i øvrigt, at beskyttelsesfunk-
tionen, der er afgørende for selve det menneskelige 
samfunds overlevelse, sikres ved tilstedeværelsen af en 
tilstrækkelig tæt og rimelig fordelt skovbestand — og 
det ikke blot inden for Fællesskabets territorium. Følge­
lig er det tvingende nødvendigt, at Fællesskabet, overalt 
i sine forbindelser, i sin politik og i internationale 
aftaler, slår til lyd for bevaring og genoprettelse af skov, 
specielt i betragtning af den systematiske skovrydning, 
der fortsat finder sted over umådelige, og livsvigtige, 
områder i Sydøstasien, Sydamerika og Afrika. 
1.11. I kraft af Spaniens og Portugals tiltrædelse er 
Fællesskabet blevet verdens førende producent af kork, 
et produkt, som allerede indgår i traktatens bilag II. 
1.11.1. ØSU opfordrer derfor Kommissionen til så 
snart som muligt i overensstemmelse med memoran­
dummets punkt 168 ff. at fremlægge forslag til støtte for 
markedet for dette for middelhavsområdet så typiske 
produkt. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Ad punkt 12 og 18 — andet led (udvidelse af 
skovarealerne) 
2.1.1. Om tilplantningen med træer er et egnet mid­
del til at mindske overskudsproduktionen i landbruget 
afhænger af, hvor gode jorder der inddrages hertil. Det 
er realistisk at gå ud fra, at der fortrinsvis vil blive 
inddraget jorder med ringe ydeevne og skræntarealer 
til den traditionelle tilplantning med skov. God jord i 
skovfattige egne ville i stigende grad blive tilplantet med 
hurtigvoksende skov, hvis anvendelsen af træspåner til 
opvarmningsformål var en fuldt udviklet teknologi og 
mere rentabel i forhold til de konkurrerende energifor­
mer olie og gas, end tilfældet er i øjeblikket, og hvis det 
lod sig gøre at øge indholdet af træspåner i spånplader. 
2.1.2. En øget tilplantning med skov afhænger især 
af incitamenterne til beplantning og de bestående afgrø­
dealternativer. En overgang fra landbrugsmæssig til skovbrugsmæssig udnyttelse giver først indtægter til 
skovejeren efter længere tid, afhængigt af træsort, vok­
sested og udnyttelsesform. Kommissionen har kun del­
vist taget hensyn til disse kendsgerninger i sine socio-
strukturelle forslag (KOM(86) 199 endel.). 
2.1.3. Et mere intensivt forsknings- og udviklingsar­
bejde angående hurtigvoksende træbestande er påkræ­
vet. ØSU henviser til »Meddelelse til Rådet fra Kommis­
sionen og udkast til Rådets resolution om Fællesskabets 
retningslinjer for udvikling af nye og vedvarende energi­
kilder« — KOM(86) 12 endel. — hvori udnyttelsen af 
biomasse som energikilde tillægges passende betydning. 
Der henvises endvidere til anvendelsen af skovbrugspro­
dukter som foder. 
2.2. Ad punkt 13 og 14 (tilskyndelse til udvidelse af 
skovarealer) 
2.2.1. Skattelettelser og finansielle tilskud kan udgø­
re en effektiv tilskyndelse til investering i skovbeplant­
ning. Dog skal det påpeges, at finansielle tilskud i 
realiteten ofte er den eneste tilskyndelse, når der er tale 
om mindre skovejere, som på grund af deres ringe 
indkomster i forvejen kun er underlagt en begrænset 
skattebyrde. 
2.2.2. Incitamenterne må ikke forvride konkurrencen 
mellem dem, der modtager tilskud, og allerede etable­
rede skovejere og regioner, hvor skovbruget i forvejen 
er en vigtig næringsvej. 
2.2.3. Især i middelhavsområderne kan skovplant­
ning komme til at omfatte arealer, som ikke tidligere 
er blevet udnyttet. I disse områder er der et stort behov 
for beplantning, herunder genbeplantning af nedbrænd­
te skovarealer, og dette må ikke sammenkobles med 
de nødvendige landbrugspolitiske foranstaltninger til 
aflastning af markedet. 
2.3. Ad punkt 15 (fremme af skovbruget som alterna­
tiv til landbruget) 
2.3.1. Den her anførte mulighed for bredere anven­
delse af skovbrugsstøtten i henhold til artikel 20 i for­
ordningen om forbedring af landbrugsstrukturerne 
((EØF) nr. 797/85) synes efter de hidtidige erfaringer 
ikke at være praktisk farbar, da støtten kun kan gives 
til bedrifter, der har skovbrug som hovedbeskæftigelse. 
2.4. Ad punkt 17 (skovbrugsforskning, statistik og 
information) 
2.4.1. Forslaget om en yderligere indsats vedrørende 
forskning inden for skovbrug, træteknologi og især 
statistik hilses velkomment; en sådan indsats er stærkt 
påkrævet. Det er især nødvendigt at finde frem til en 
klarere definition af begrebet »skov«. De forskellige 
former for skov — højskov, mellemskov, underskov — 
og helt ned til krat må defineres bedre og afgrænses fra 
øde og uopdyrkede arealer. 
2.5. Ad punkt 18 — første led (udvidelse af skovare­
alet) 
Nr. C 263/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 10. 86 
2.5.1. Af de tre klassiske finansieringsinstrumenter 
til investeringer — selvfinansiering, kreditter, offentlige 
midler — får de offentlige midler en særlig betydning i 
betragtning af den lange produktionstid ved udnyttelse 
af jorden til skovbrug. Der må tages hensyn til følgende: 
a) Finansiel tilskyndelse til investering. 
b) Midlertidig finansiel bistand, som kan udligne eller 
i det mindste delvis opveje den manglende indkomst, 
medens skoven vokser op og indtil den første hugst. 
2.5.2. ØSU anmoder Kommissionen om at undersø­
ge, om det er muligt at skaffe midler fra finansieringsin­
stitutterne til skovbeplantningsformål. Disse institutter 
kunne sikre skovejerne en årlig indkomst indtil hugst­
tidspunktet mod til gengæld at få del i provenuet ved 
salget af træet. 
2.5.3. Ad 1: Skovejerne må gives de videst mulige 
rammer for selv at vælge den form for tilplantning med 
skov, der passer til de lokale forhold og til den enkelte 
bedrifts struktur. 
2.5.3.1. I denne forbindelse kommer følgende på tale: 
a) traditionelt skovbrug med anvendelse af de kendte 
træsorter og forskellige driftsformer, produktions­
perioder og artssammensætninger, 
b) særlige træbeplantninger, f.eks. læhegn, allétræer, 
lunde o.lign., 
c) hurtigt voksende skov med en cyklus på mindst to år 
(minirotation) med anvendelse af landbrugsmæssige 
produktionsteknikker. 
2.5.3.2. På grund af de store investerings- og pleje­
omkostninger kræver alle disse former for skovbrug en 
finansiel tilskyndelse, som bedst vil kunne ydes i form 
af faste tilskud pr. ha, varierende efter træsorten. 
2.5.3.3. I denne forbindelse må man drage omsorg 
for, at de beplantninger, der dyrkes med offentlig støtte, 
plejes på behørig vis. 
2.5.3.4. Det bør nærmere undersøges, om lån, der 
skal betales tilbage, udgør en tilstrækkelig tilskyndelse 
til skovbeplantning af landbrugsarealer. ØSU er således 
klar over, at denne støtteform på grund af de lange 
produktionsperioder kun kan få yderst begrænset ef­
fekt. 
2.5.4. Ad 2: Endvidere er der behov for en kompensa­
tion for indtægtstab ved opgivelse af den landbrugs­
mæssige udnyttelse; kompensationen må for det tradi­
tionelle skovbrug, der omtales under a), sikres for en 
periode på mindst 15-20 år, mens den for de øvrige 
former for skovbrug omtalt under c) og d) kunne afpas­
ses efter den kortere produktionstid. 
2.5.4.1. I nogle medlemsstater er overgangen fra 
landbrugs- til skovbrugsudnyttelse og omvendt behæf­tet med visse krav med hensyn til godkendelse. Disse 
krav bør ikke håndhæves restriktivt, men positivt, eller 
også bør de lempes eller helt ophæves. En ændring af 
retsforskrifter er derfor påkrævet i visse tilfælde. 
2.5.4.2. Man må ved udvidelsen af skovarealet også 
være opmærksom på skovens øvrige anvendelsesmu­
ligheder, alt efter de lokale forhold, f.eks. til jagt, rekre­
ation og fritidsaktiviteter eller til produktion af mastiks. 
2.5.4.3. ØSU påpeger generelt, at en lang række af 
de påtænkte aktioner for at kunne gennemføres med 
held kræver ledsageforanstaltninger på uddannelsesom­
rådet med sigte på såvel undervisningsinstitutionerne 
(byggeri, udstyr, pædagogisk og teknologisk udvikling) 
som de landbrugere, der modtager støtte. 
2.6. Ad punkt 21 (opsplitningen af ejendomsretten 
til skovene) 
2.6.1. De små, privatejede skoves ubestridelige ulem­
per med hensyn til skovteknologi og manglende evne 
til at masseudbyde et bredt produktsortiment bør ikke 
føre til den konklusion, at små, private skove slet og 
ret udgør en ufordelagtig ejendomsform. Hvis foran­
staltningerne til fremme af skovbruget skal være effekti­
ve, kan og skal de små, privatejede skove ikke forvaltes 
som store skove i miniatureformat. Der må tages hensyn 
til deres specifikke og meget forskelligartede mål­
sætninger, som afhænger af ejendomsforhold, drifts­
form og produktionstid. 
2.6.2. Kommissionen opfordres til at fremsætte for­
slag om, hvordan man kan forbedre forvaltningen af 
små, privatejede skove. 
2.7. Ad punkt 22 (skovbrugssammenslutninger for 
skovejere) 
2.7.1. Udvalget konstaterer, at Kommissionen henvi­
ser til skovbrugssammenslutninger i Sverige og Finland. 
Det henleder imidlertid Kommissionens opmærksom­
hed på, at der i flere af EF's medlemsstater findes 
lignende sammenslutninger, som over en lang årrække 
har demonstreret deres effektivitet. 
2.7.2. Deres hovedopgaver består i fælles indkøb af 
driftsmidler, samling af udbuddet af skovbrugsproduk­
ter samt uddannelse og oplysning af medlemmerne. 
Fælles driftsplaner er kun undtagelsesvis en egnet opga­
ve for disse skovbrugssammenslutninger. Som selv-
hjælpsorganisationer for skovejerne er sammen­
slutningerne tillige med til at aflaste staten, i hvert fald 
i Forbundsrepublikken Tyskland, da de opfylder mange 
funktioner, som ellers skulle varetages af de statslige 
skovbrugsforvaltninger, hvorunder skovejerne hører. 
Det ville derfor være ønskeligt, om Fællesskabet gjorde 
mere for at fremme oprettelsen af sådanne sammen­
slutninger og støtte deres aktiviteter. Hovedkriterierne 
for støtte til oprettelse af skovbrugssammenslutninger 
bør omfatte følgende: 
20. 10. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 263/21 
— frivilligt medlemskab, 
— privatretlig organisationsform f.eks. på kooperativ 
basis, 
— regler for markedsføringen (eventuelt med undtagel­
se af bestemte skovbrugsprodukter). 
2.7.3. I denne forbindelse skal der henvises til den 
planlagte fællesskabsaktion, der omtales i »Program­
skitse for Fællesskabets skovbrugsaktion 1986-1990« i 
det supplerende memorandum til Kommissionens 
oplæg — KOM(86) 26 endel. — under punkt 165, 198 
og 199. Ifølge dette program bør der snarest muligt 
vedtages en forordning om fremme af skovbrugssam­
menslutninger. Hertil bemærkes følgende: 
2.7.4. Det afgørende kriterium for støtte til skov­
brugssammenslutninger bør være deres konkrete aktivi­
tetsområde, og ikke i så høj grad deres organisations­
form eller retlige status. 
2.7.5. Støtten til skovbrugssammenslutningernes ak­
tiviteter kunne omfatte: 
— tilskud til administrationsomkostninger, 
— tilskud til investeringsomkostninger. 
2.7.6. I det sidste tilfælde bør man gå forsigtigt frem, 
så man undgår at fremme foranstaltninger, som allerede 
gennemføres af andre, dertil oprettede organisationer, 
f.eks. producentsammenslutninger, købs- og salgssam-
menslutninger, landhandler, maskinstationer og land-
brugstekniske virksomheder. 
2.7.7. ØSU understreger her for alle tilfældes skyld, 
at begrebet skovbrugssammenslutninger bør indbefatte 
produktionskooperativerne inden for skovbruget. 
2.8. Ad punkt 23 (vejnet) 
2.8.1. EF-finansiering af anlæg af vejnet er kun hen­
sigtsmæssig som led i regionale programmer. Det bør 
sikres, at EF-midlerne virkelig fører til en mærkbar 
forbedring af vejnettet og ikke kun bliver anvendt til 
national refinansiering. 
2.9. Ad punkt 24 (stabile afsætningsmuligheder) 
2.9.1. Da afsætningsmulighederne for skovbrugspro­
dukter, især gavntræ, brænde og biprodukter, er meget 
forskellige for de enkelte regioner, egne og selv individu­
elle bedrifter, må der advares mod for megen lovgiv­
ning. Leveringskontrakter er et hensigtsmæssigt instru­
ment for både sælgere og købere, men de må forhandles 
og overholdes frivilligt. Dette tager punkt 167 i det 
supplerende memorandum også som udgangspunkt. 
2.9.2. Det synes dog at være værd at overveje, om 
det er muligt at fritage bestemte afsætningsspecifikke 
foranstaltninger — specielt hvor de er iværksat af skov­
brugssammenslutningerne — fra antitrustlovgivningen, 
med henblik på at styrke de mange private skovejeres konkurrenceevne over for de oligopoler, der hyppigt 
dominerer træindustrien. 
2.9.3. Endvidere synes specifikke foranstaltninger til 
fremme af den regionale økonomiske struktur, med 
inddragelse af træindustrien, at kunne bidrage til en 
forbedring af skovbruget. Dette gælder især i medlems­
stater præget af central styring. 
2.10. Ad punkt 25 (normer for træprodukter) 
2.10.1. De hidtidige erfaringer i nogle medlemsstater 
tyder på, at de nugældende klassificeringsbestemmelser 
er tilstrækkelige. ØSU anmoder Kommissionen om at 
undersøge, om og i hvilket omfang der er behov for en 
yderligere indsats. Før man opstiller strengere normer 
for forarbejdet træ, især med hensyn til sortering efter 
hårdhed, må man på den ene side vurdere deres positive 
konsekvenser for anvendelsen af træ i stedet for konkur­
rerende produkter som metal, beton og syntetiske mate­
rialer, men også deres eventuelle negative følgevirkning­
er for navnlig små og mellemstore virksomheder i træin­
dustrien og for omfanget af salget af byggetømmer. 
2.11. Ad punkt 26 (økologisk adfærdskodeks) 
2.11.1. Som allerede antydet i de generelle be­
mærkninger har den stærke betoning af skovenes miljø­
bevarende og rekreative funktioner samt bestræbelserne 
på at opretholde artsmangfoldigheden i de nordlige EF-
lande allerede ført til et utal af administrative pålæg 
inden for skovbruget, som ikke findes ved andre former 
for udnyttelse af jorden. I nogle medlemslande er der 
endvidere en skovbrugstradition, som rækker årtier til­
bage og bygger på f.eks. kendskab til lokale forhold 
og kontinuitet i driften, begreber der i dag ville få 
betegnelsen »økologi«, selv om de hidtil er blevet kaldt 
noget andet. Nogle områder mangler en skovbrugstra­
dition. Her støder man ofte på en lidet skovvenlig 
indstilling. 
2.11.2. ØSU mener, at den erfaring, der er indvundet 
i disse lande, bør gøres til grundlag for en udarbejdelse 
ved Kommissionen af en økologisk adfærdskodeks. 
2.11.3. Kommissionen opfordres til at fremsætte for­
slag, der tager hensyn til de forskellige lokale forhold, 
ejerforhold og strukturer, og som kan bidrage til en 
bedre skovstruktur og landskabspleje. En »fuldstændig 
adfærdskodeks, der kan finde generel anvendelse«, er 
derfor hverken nødvendig eller brugbar. Ligeledes bør 
man undgå at fremme plantningen af bestemte træarter 
på uegnede steder. Der er mange tankevækkende histo­
riske eksempler på plantning af »modetræer« på uegne­
de voksesteder, navnlig som følge af offentlige støtte­
ordninger. Skovbrugets økologiske mål må være at 
plante de rette træarter på de dertil egnede jorder; det 
er denne målsætning, der skal søges opfyldt. 
2.12. Ad punkt 27 — første led (afhjælpning af pro­
blemet med de splittede ejendomsforhold) 
Nr. C 263/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 10. 86 
2.12.1. De strukturelle ulemper ved, at de små, priva­
te skove er opdelt på mange skovejere, kan erfarings­
mæssigt bedst kommes til livs gennem: 
— sammenlægning af spredte skovparceller; hér vil det 
være hensigtsmæssigt, at EF yder større støtte, 
— oprettelse af frivillige skovbrugssammenslutninger 
(se bemærkningerne til punkt 22), 
— i givet fald specialisering i bestemte produkter, f.eks. 
pyntegrønt og brænde. 
2.13. Ad punkt 27 — andet led (forbedring af af­
sætningsmulighederne for gavntræ og andre træpro­
dukter) 
2.13.1. Følgende kommer på tale: 
— forskning i træprodukter — innovation — (spånpla­
der og limtræskonstruktioner er klassiske eksempler 
på perspektivrige nyskabelser), 
— forskning i træmarkedet og deraf afledte foran­
staltninger, 
— reklame for brugen af træ. 
2.13.2. I Europa er træforbruget inden for de sidste 
årtier steget i takt med den voksende levestandard. 
Hertil kommer, at træ betragtes som et miljøvenligt 
råstof, der kan fornyes og genbruges. 
2.14. Ad punkt 27— tredje led (forøgelse af skovenes 
produktivitet, miljøkvalitet og artsmangfoldighed) 
2.14.1. Passende lokale foranstaltninger, især: 
— udredning af funktioner og krav knyttet til lokalitet, 
ejendoms- og driftsforhold samt produktionstid; der 
bør her tages passende hensyn til skovbrugets vigtige 
nyttefunktion for hele samfundsøkonomien og for 
regional-, ejendoms-, arbejdsmarkeds- og energipo­
litikken samt til spin-off-virkningen; 
— afbalancering af faktisk eller tilsyneladende mod­
stridende behov, helst gennem kontraktlige og lov­
givningsmæssigt garanterede aftaler med skov­
ejerne; 
— lovgivningsmæssigt garanteret kompensation til 
skovejerne, når de må handle på en bestemt måde 
eller underlægge sig servitutter, der medfører øko­
nomiske afsavn; 
— plantning af træsorter, der passer til lokaliteten og 
anvendelse af tilsvarende skovbrugsmetoder, der er 
så naturlige som muligt. 
2.14.2. Til slut må det fremhæves, at et stort antal 
skovejere er den bedste garanti for en varieret og mang­
foldig skovstruktur. 
2.15. Ad punkt 30 (skovbrande) 
2.15.1. EF-initiativer bør derfor begrænses til for­
holdsregler af en størrelsesorden, der overstiger de en­kelte medlemsstaters formåen, eller som kun kan 
gennemføres hensigtsmæssigt på supranationalt plan, 
f.eks. skovbrandsovervågning i grænseområder, skov­
brandsbekæmpelse ved store katastrofer og informa­
tionsudveksling om nye bekæmpelsesmetoder. 
2.15.2. I overensstemmelse med sin udtalelse om 
»Forslag til Rådets forordning om indførelse af en fæl­
lesskabsforanstaltning til forbedret beskyttelse af Fæl­
lesskabets skove mod brande og sur regn« — KOM(83) 
375 endel. — opfordrer ØSU Rådet til omgående at 
iværksætte passende og effektive foranstaltninger. 
2.15.3. ØSU finder det i denne sammenhæng væsent­
ligt, at medlemsstaterne opstiller afskrækkende sanktio­
ner mod forsætlig brandstiftelse. 
2.15.4. Medlemsstaterne bør desuden indføre stren­
gere procedurer til behandling af ansøgninger om tilla­
delse til anvendelse af brandhærget skovterræn til andet 
formål end det oprindelige (eller hidtidige). 
2.16. Ad punkt 31 — sidste punktum (genetisk for­
ringelse på grund af luftforurening) 
2.16.1. Punktummet giver det indtryk, at skovenes 
svækkede modstandskraft skyldes genetisk forringelse. 
Det er det modsatte, der er tilfældet. Svækkelsen af 
skovenes modstandskraft, der primært skyldes luftfor­
urening, fører uundgåeligt til genetisk forringelse. Det 
er derfor nødvendigt sideløbende med foranstaltninger 
til bekæmpelse af luftforureningen at træffe forholds­
regler til bevarelse af værdifuldt genmateriale, som nu 
er truet. 
2.17. Ad punkt 33 — første led (beskyttelse af skove­
ne mod luftforurening) 
2.17.1. Mest effektivt og permanent ved hjælp af 
vare- og energiproduktionsmetoder, der er på højde 
med den seneste teknologiske udvikling, ved energibe­
sparelse samt ved reduktion og udnyttelse af affald. 
2.18. Ad punkt 33 — andet led (beskyttelse af skove­
ne mod brand) 
— plantning af blandingsskove og løvskove, hvor det 
overhovedet er muligt, 
— anlæg af brandbælter, befæstede skovveje og brand­
damme, 
— foranstaltninger, der kan skabe større bevidsthed 
omkring skov- og miljøproblemer i offentligheden, 
— væsentlige indskrænkninger i offentlighedens ad­
gang til skovvejene i de middelhavsregioner, hvor 
brandfaren er størst, 
— bibringelse af en tidssvarende holdning til skoven 
hos skovejere og besøgende, 
— etablering af et varslingssystem, der hurtigt kan 
konstatere og advare om skovbrande, 
— anskaffelse af moderne brandbekæmpelsesudstyr. 
20. 10. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 263/23 
2.19. Ad punkt 34 (skovbrug i udviklingslandene) 
2.19.1. ØSU erkender betydningen af udviklingslan­
denes skovbrugsproblemer. Det vil se positivt på, at det 
europæiske skovbrugs erfaringer, der i mange tilfælde 
er indvundet over århundreder, blev anvendt til gavn 
for udviklingslandene. 
2.19.2. Her tænkes især på de europæiske lande, som 
i mange år har haft og stadig har nære forbindelser med tredjelande, og der bør især satses på øget fremme 
af forstvidenskabelige projekter inden for rammerne af 
forskellige former for udviklingshjælp. 
2.19.3. Udviklingshjælpen bør imidlertid ikke kun 
omfatte fremme af træproduktion og træbeplantning. 
Man bør ligeledes modvirke det træspild, som madlav­
ning efter primitive metoder i de private husholdninger 
giver anledning til. 
Bruxelles, den 2. juli 1986. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om den økonomiske situation medio 1986 
(86/C 263/09) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 26. november 1985 i henhold til forretnings­
ordenens artikel 20, stk. 4, at fremsætte udtalelse om ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for økonomiske og finansielle 
anliggender, som udpegede Michael Geuenich til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
17. juni 1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 238. plenarforsamling den 3. juli 1986, med 
91 stemmer for, 49 imod og 5 hverken for eller imod, følgende udtalelse (afstemning med 
navneangivelse): 
1. Den økonomiske situation medio 1986 
1.1. Den økonomiske situations vigtigste kendetegn 
Det europæiske Fællesskab har siden 1984 atter befun­
det sig i en fase med støt, men hidtil relativt beskeden, 
økonomisk vækst. Verdensøkonomien er kendetegnet 
ved en dollarkurs, som nu igen er blevet bragt i bedre 
overensstemmelse med købekraftpariteterne, samt ved 
faldende oliepriser. Alt i alt har disse faktorer en positiv 
virkning på den interne efterspørgsel. 
Det forventes, at der vil være en klar nedgang i inflatio­
nen i Fællesskabet i 1986, at den økonomiske vækst 
sandsynligvis vil stige, og at arbejdsløsheden i nogle 
medlemsstater vil mindskes, dog kun i beskedent om­
fang. Den omstændighed, at det er lykkedes at stabilise­
re prisniveauet, bør, i det mindste i visse medlemsstater, åbne mulighed for, at man, uden at inflationsbekæmpel-
sespolitikken opgives, prioriterer andre økonomisk-po-
litiske målsætninger højere. Det relativt gunstige øko­
nomiske klima betyder, at beskæftigelsesmålsætningen 
kan træde i forgrunden, således at man i opsvingsfasen 
kan få arbejdsløsheden reduceret mest muligt. 
Nedenstående analyse (punkterne 1.2. — 1.4) bygger 
på data fra Kommissionen. 
1.2. Økonomisk vækst 
Den økonomiske vækst på omkring 2,7 %, som forven­
tes i Fællesskabet i 1986, må først og fremmest tilskrives 
interne faktorer. Den lavere inflation skulle betyde, 
at husholdningernes disponible realindkomster stiger 
stærkere end i 1985. De faste investeringer vil stige til