5. 6. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 139/23 
tilrettelæggelse af markedet for skovbrugsprodukter 
samt en integreret udvikling af landdistrikter, navnlig i 
bjergområder. 
5.25.2. Der er mange mulige forskningsområder, 
men der bør gives særlig prioritet til: 
— skovbrugsteknikker til forskellige former for udnyt­
telse af skovene, 
— genetisk forbedring af skovens træer og fremme af 
genteknik, 
— teknikker til analyse af skovmiljøet, 
Bryssel, den 30. marts 1989. 
Udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden 
for vand- og energiforsyning samt transport (*) 
(89/C 139/08) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 24. oktober 1988 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 100A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Paul Kaaris til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
1. marts 1989. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 264. plenarforsamling (mødet den 31. marts 
1989) med 95 stemmer for, 23 stemmer imod, mens 16 stemte hverken for eller imod, følgende 
udtalelse (afstemning med navneangivelse). 
ØSU udtrykker tilfredshed med Kommissionens forslag 
om at liberalisere fremgangsmåderne ved tilbudsgivning 
inden for de mest betydningsfulde, men hidtil undtagne 
sektorer; samtidig fremsættes dog følgende be­
mærkninger. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. ØSU er lettet over, at Kommissionen efter læn­
gere tids overvejelser og samråd med de berørte sektorer 
omsider har fremlagt sine definitive forslag om at udvi­
de EF-reglerne til at omfatte offentlige indkøb af alle 
(') EFT nr. C 319 af 12. 12. 1988, s. 2. — teknikker til analyse og beskyttelse af skovene mod 
forurening, 
— beskyttelse af plantesundheden, 
— beskyttelse mod brande, 
— skovbrugets og dets forædlingsindustriers økonomi, 
— en økonomisk evaluering af skovenes mange for­
skellige funktioner, 
— tilrettelæggelsen af efterspørgsel efter og udbud af 
skovbrugsprodukter, 
— mekanisering af skovbruget, 
— træteknologi. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
varetyper, når bortses fra forsvarsområdet. De offentli­
ge indkøbsaftaler, som er omfattet af EF-procedurerne, 
beløber sig til henved 250 milliarder ECU. De potentiel­
le besparelser ved liberalisering af offentlige indkøb er 
enorme, men det er vanskeligt at sætte tal på dem. 
Sikkert er det imidlertid, at de statiske og direkte han­
delsmæssige følgevirkninger af øget importpenetration 
(ud fra den formodning, at importpenetrationen i den 
offentlige sektor når op på samme niveau som i den 
private sektor) er mindre betydningsfulde end de kon­
kurrencemæssige virkninger (omlægning med sigte på 
at fjerne ineffektivitet) og omstruktureringsvirkninger-
ne (øget udnyttelse af produktionskapaciteten, fusioner 
osv.). Kommissionens forslag har til formål at øge 
konkurrencen på dette felt ved at skabe gennemsigtig-
Nr. C 139/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 6. 89 
hed og nedfælde regler om offentliggørelse og informa­
tion som en nødvendig ramme, inden for hvilken mar­
kedskræfterne har frit spil. 
1.2. Ligesom i udtalelsen om direktivet om offentlige 
bygge- og anlægskontrakter (!) godkender ØSU, at der 
i det foreslåede direktiv vælges en markedsorienteret 
indfaldsvinkel. Indkøbsorganernes retsstatus kan varie­
re fra land til land, men det relevante kriterium for et 
EF-regelsæt må være, om indkøbsorganet er offentligt 
eller nyder særlige rettigheder eller eneret. ØSU er imid­
lertid bevidst om de især sociale risici, som generel 
liberalisering af offentlige indkøb indebærer for de be­
rørte leverandører, og understreger det nødvendige i at 
sikre leverandørerne lige muligheder. 
1.2.1. I denne forbindelse bør Kommissionen bestræ­
be sig på at finde en løsning, dersom der skulle opstå 
problemer som følge af indkøbsorganernes forskellige 
koncentrationsgrader i de forskellige medlemsstater. 
Eksempelvis kan den kendsgerning, at der i Frankrig og 
Italien findes el-distributionsselskaber, føre til åbning af 
markedet i langt større udstrækning end tilfældet vil 
blive i andre medlemsstater. 
1.2.2. Undtagelse af indkøbsenhedernes sekundære 
aktiviteter ville adstedkomme urimelige fordrejninger 
og bør derfor opgives. 
1.2.3. Direktivet bør derimod gælde for virksomhe­
der, som i praksis indtager en monopolstilling på grund 
af en koncession fra det offentlige, selv om virksomhe­
derne ikke omfattes af den pågældende koncession 
(f.eks. el-produktion i forbindelse med koncession til 
el-distribution). 
1.3. ØSU er tilhænger af en markedsorienteret ind­
faldsvinkel, men mener dog, at Kommissionens forslag 
bør strammes i flere henseender, hvis de erklærede mål 
skal kunne nås. 
1.4. Den forventede positive virkning af liberaliserin­
gen af offentlige indkøb afhænger desuden i stort om­
fang af, om der findes en reel konkurrence mellem 
virksomhederne i de pågældende sektorer. Gennem en 
aktiv konkurrencepolitik (anvendelse af EØF-traktatens 
artikel 85 og 86) og gennem snarlig vedtagelse af en 
effektiv fusionskontrolforordning må det forhindres, 
at enkelte virksomheder kommer til at dominere det 
pågældende delmarked og bliver i stand til at forlange 
for høje priser. 
0) EFTnr. C 319 af 30. 11. 1987. Dog bør de pågældende virksomheder på ingen måde 
hindres i at få en sådan størrelse, at de opnår fuld 
konkurrencedygtighed på verdensmarkedet. 
1.5. De offentlige virksomheder, der er omfattet af 
direktivet, har af staten fået overdraget infrastrukturpo­
litiske funktioner. Udarbejdelsen, videreudviklingen og 
gennemførelsen af infrastrukturprojekter er ligeledes af 
stor regional betydning. 
Efter ØSU's mening må åbningen af adgangen til offent­
lige kontrakter ikke modarbejde opfyldelsen af disse 
politiske målsætninger. 
1.6. Mange offentlige virksomheder ligger i konkur­
rence (herunder substitutionskonkurrence) med private 
virksomheder, hvoraf nogle ikke omfattes af de forelig­
gende direktiver. Der må tages skridt til at forhindre, at 
offentlige virksomheders konkurrencemæssige stilling 
forværres gennem alt for bureaukratiske udbudsproce­
durer. I de enkelte tilfælde bør Kommissionen endvidere 
undersøge, om det i givet fald ikke ville være lettere at 
nå frem til en liberalisering af de offentlige udbud 
ved at skabe gennemsigtighed for mindre kontrakters 
vedkommende. 
2. Fremgangsmåder 
2.1. Klare EF-regler, som håndhæves med fasthed og 
uden mulighed for særbehandling, er den eneste måde 
til at sikre, at økonomiske overvejelser bliver den afgø­
rende faktor for indkøbsbeslutninger. 
2.2. Ligesom i de foregående direktiver om offentlige 
indkøbsaftaler og offentlige bygge- og anlægskontrak­
ter kræver Kommissionen, at indkøbsorganerne ved 
kontrakttildelingen som kriterium skal benytte det øko­
nomisk mest fordelagtige tilbud eller den laveste pris. 
ØSU tilslutter sig dette princip. Men samtidig har en 
begrænsning af brugen af forhandlingsbaserede (dvs. 
ikke konkurrencebaserede) licitationsprocedur altid 
været et af Kommissionens hovedmål i forsøget på at 
hindre omgåelse af EF's licitationsregler. ØSU mener, 
at dette princip måske også burde gælde for de hidtil 
undtagne sektorer, og sætter spørgsmålstegn ved Kom­
missionens begrundelse for at give tilladelse til frit valg 
mellem tilbudsprocedurerne, nemlig at der er behov for 
særlig »fleksibilitet« for de hidtil undtagne sektorers 
vedkommende som følge af deres »særlige karakter«, 
idet de »adskiller sig fra de primært administrative 
organisationer, der typisk er omfattet af de eksisterende 
direktiver, ved at have økonomiske eller erhvervsmæssi­
ge formål«. Dette er et nøgleargument bag Kommissio­
nens forslag, idet det tjener som begrundelse for dens 
»fleksible« indfaldsvinkel. Hovedforskellen mellem de 
hidtil undtagne sektorer og de øvrige sektorer samt 
selve begrundelsen for, at de oprindeligt blev undtaget 
5. 6. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 139/25 
fra direktiverne om offentlige indkøb, er politisk, idet 
de efter medlemsstaternes opfattelse var af væsentlig 
større økonomisk og industriel betydning. Påskuddet 
for ikke at have liberaliseret disse sektorer er juridisk, 
som Kommissionen også selv anfører, nemlig »at en 
bestemt aktivitet i nogle stater varetages af en »offent­
lig« enhed, i andre stater af en »privat« enhed, eller 
måske endog af begge former for enheder«. 
2.3. EF's lovgivning om offentlige indkøb har haft 
relativt ringe indvirkning på samhandelen, fordi der 
ifølge Cecchini-rapporten findes alt for mange måder 
at omgå reglerne på eller påvirke valget af leverandører 
under vurdering af budene. Hidtil har mange leverandø­
rer ikke fundet det umagen værd at konkurrere om 
kontrakter, fordi de har anset det for nytteløst, dvs. at 
det har været for let for indkøbsenheden at undgå en 
fair tilbudsprocedure. 
2.4. Det er af afgørende betydning, hvorledes man i 
direktivet tager denne udfordring op, da tilliden til 
direktivet i sidste ende bliver bestemmende for udfaldet 
af EF's politikker vedrørende offentlige indkøb. 
2.5. ØSU rejser det spørgsmål, om ikke det foreslåe­
de direktivs licitationsprocedurer er for »fleksible« til 
at beskytte indkøbsenhederne mod politisk indblanding 
i deres indkøbsbeslutninger, således at man slet ikke 
skal regne med at opnå den fulde offentlige importpe­
netration, som der håbes på, og som er omtalt ovenfor. 
Årsagen er ganske enkel — de kontraherende enheder 
vil i henhold til direktivet få frit valg med hensyn til 
licitationsprocedurer, hvorved de opnår langt større 
fleksibilitet end i henhold til direktiverne om offentlige 
indkøbsaftaler og offentlige bygge- og anlægsarbejder. 
2.6. Af hensyn til gennemsigtigheden kræves det, at 
indkøbsenhederne på forhånd udsender anmodninger 
om at afgive bud og på forhånd oplyser om, hvilke 
kriterier der vil blive lagt til grund ved kontraktildelin-
gen. De skal også arkivere materialet og levere sta­
tistiske rapporter. Alt i alt kan disse forpligtelser ikke 
betragtes som overdrevne, ikke mindst da reglerne om 
forhåndsindkaldelse af tilbud er så elastiske, at kravene 
bliver meningsløse. Udbud kan f.eks. anses for gennem­
ført alene i kraft af den periodiske, vejledende bekendt­
gørelse, som ordregiverne skal udarbejde én gang om 
året, og som skal omfatte påtænkte fremtidige kontrak­
ter. Man skal imidlertid huske på, at disse periodiske, 
vejledende bekendtgørelser kun skal dække »påtænkte« 
kontrakter, hvilket må siges at være et overmåde »flek­
sibelt« begreb. 
2.7. Bliver der tale om supplerende projekter, er der 
desuden intet krav om, at de kontrakter, som omfattes 
af en periodisk bekendtgørelse, udbydes i den periode, som bekendtgørelsen omfatter; det er nok at medtage 
dem i den periodiske bekendtgørelse for det efterfølgen­
de år! 
2.8. Dertil kommer, at de oplysninger, som skal gives 
i den periodiske bekendtgørelse, langt fra er så detaljere­
de som dem, der kræves ved offentligt udbud, begrænset 
udbud eller udbud med forhandling; således er kravene 
vedrørende tekniske specifikationer og standarder ek­
sempelvis ikke omfattet! 
2.9. ØSU udtrykker tilfredshed med, at det i tilfælde 
af usædvanligt fordelagtige tilbud vil være muligt ikke 
blot at forlange en skriftlig forklaring med hensyn til 
de enkelte poster, men også at indhente oplysninger 
om, hvorvidt tilbudsgiveren modtager statsstøtte. Det 
betvivles dog, at de oplysninger, som Kommissionen 
ligger inde med om subsidier, er fuldstændige. 
2.10. ØSU mener, at de tærskelværdier, Kommissio­
nen foreslår (200 000 ECU for individuelle ind­
købskontrakter og 5 millioner ECU for bygge- og an­
lægskontrakter) bør tages op til revision. For at undgå 
unødvendigt bureaukrati bør den afgørende faktor ved 
fastsættelsen af tærskelværdierne være kontrakternes 
samlede værdi og ikke antallet af kontrakter. 
3. Sanktioner 
3.1. ØSU anmoder om, at det EF-direktiv om anven­
delse af EF-reglerne for fremgangsmåderne ved indgåel­
se af offentlige indkøbs-, bygge- og anlægsaftaler som 
er under behandling i Rådet, så snart som muligt benyt­
tes på det nu forelagte direktivforslag. Udformningen 
af EF-regelsæt vil forblive en ren akademisk øvelse, hvis 
der ikke findes midler til at håndhæve reglerne. Som 
det fremgår af den enstemmigt vedtagne udtalelse om 
ovennævnte direktiv, anser ØSU et håndhævelsesdirek-
tiv for et nødvendigt supplement, uden hvilket det bliver 
umuligt at gennemføre et virkeligt indre marked for 
offentlige indkøb, og sektionen gentager sin anmodning 
om 
— at Kommissionen uden at afvente vedtagelsen af 
direktivet indleder et samarbejde med medlemsta­
terne om udarbejdelse af ensartede regler og normer 
for tidsfrister, bødestørrelser og administrative pro­
cedurer, og 
— at Kommissionen — som det er tilfældet med kon­
kurrencelovgivningen (Traktatens artikel 87, stk. 2) 
— skal have sanktionsbeføjelser svarende til dem, 
der skal tildeles nationale myndigheder i medfør af 
håndhævelsesdirektivet. 
3.2. Hvis man skal undgå systematisk brug af den 
overmåde besværlige procedure, som sagsanlæg ved 
Domstolen (og utvivlsomt selv ved dens ret i første 
instans) indebærer, mener ØSU under alle omstæn-
Nr. C 139/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 6. 89 
digheder, at tvistigheder med hensyn til disse direktiver, 
med forbehold af appelret, bør løses ved voldgift på 
EF-plan. 
4. Fritagelser 
4.1. ØSU opfordrer Kommissionen til at begrænse 
undtagelserne fra direktivet til et minimum. Der bør 
kun dispenseres i ganske særlige undtagelsestilfælde af 
den enkle årsag, at hvis Kommissionen først begynder 
at give efter for presset fra én sektor, vil andre sektorer 
(helt med rette) følge trop, og erfaringerne fra tidligere 
direktiver viser, at alle forhåbninger om, at direktivet 
skal blive effektivt, dermed forsvinder. 
4.1.1. Men selv om der er god grund til at begrænse 
antallet af undtagelser, er der samtidig behov for i 
højere grad at tage de enkelte sektorers særlige karakter 
i betragtning. 
At anvende en identisk procedure på sektorer, som i 
henseende til objektive træk af teknisk of forvaltnings­
mæssig art er meget forskellige, kan indebære negative 
konsekvenser for økonomien i operationerne of for 
timingen, som er et afgørende element. 
Dette er tilfældet, når der er tale om energiforsynings­
sektorerne og navnlig kulbrintesektoren, hvor ØSU — 
stadig i den hensigt at sikre den effektive markedslibera­
lisering, som netop også er Kommissionens ærinde — 
finder det hensigtsmæssigt at arbejde med et specifikt 
direktiv. 
4.2. ØSU mener ikke, at de argumenter, der fremfø­
res som begrundelse for de foreslåede undtagelser, altid 
harmonerer med de generelle principper for gennemfø­
relsen af forslagene som anført i artikel 2. Det foreslåede 
direktiv indeholder en række undtagelser, som giver 
ordregiverne mulighed for at fravige EF's regler om 
offentlige indkøb, f.eks. på områderne vandforsyning, 
energi og brændstoffer til energifremstilling, visse bus-
befordringsydelser, søtransport, forarbejdning, trans­
port og distribution af olieprodukter, transportydelser 
pr. fly osv. Disse undtagelser er af væsentlig økonomisk 
betydning, og Kommissionen erkender selv, at deres 
berettigelse i visse tilfælde er »tvivlsom«. 
4.2.1. Eksempelvis udelukkes færgetransport til søs, 
fordi søtransport »generelt er et område, hvor de fleste, 
men ikke alle selskaber er private«. Men ifølge Kommis­
sionens egen indfaldsvinkel er det ikke længere et rele­
vant kriterium, om der er tale om private eller offentlige 
ejere; dette kriterium erstattes i stedet af et andet, som 
går ud på, om ordregiveren er offentlig eller har særlige 
rettigheder eller eneret. 4.2.2. Flyselskaber er undtaget, selv om de er under­
kastet en kraftig regulering, som begrænser deres ad­
gang til ruterne og gør dem afhængige af statslige 
tilladelser, fordi de »ofte, omend måske i begrænset 
omfang, konkurrerer med hinanden«! 
4.2.3. Sådanne kriterier er tydeligvis alt for vage og 
upræcise til at kunne være nyttige, og for at undgå 
vilkårlige undtagelser opfordrer ØSU Kommissionen 
til stringent at benytte sine egne udtrykkeligt anførte 
kriterier til at definere, hvilke aktiviteter der omfattes 
af direktivet, dvs. aktiviteter hvor ordregiverne enten 
er offentlige eller driver virksomhed på grundlag af 
særlige rettigheder eller eneret. 
4.2.4. ØSU bemærker, at indkøb af energi og brænd­
stof, som undtages fra det foreliggende direktiv, skal 
omfattes af et senere direktiv. ØSU ønsker at understre­
ge betydningen af denne foranstaltning. Enhedsmarke­
det skal dække alle produkter og tjenesteydelser, og 
energi må ikke undtages. 
4.3. For at tage hensyn til de regionale problemer i 
EF foreslår ØSU, at der gives præference til tilbud 
fra leverandører fra regioner med strukturproblemer. 
Analogt med tredjelandeordningen bør der i tilfælde 
af samme pris gives præference til leverandører fra 
regioner, der er klassificeret under kategori 1 (underud­
viklede regioner) eller 2 (industriregioner med til­
pasningsproblemer) i strukturfondsforordningerne. 
5. Gennemsigtighed 
5.1. ØSU anser gennemsigtighed for en væsentlig 
målsætning. 11986 slog ØSU til lyd for, at alle tilbudsgi­
vere, som ikke fik tildelt kontrakter, burde have ret til 
at få at vide, hvilke tilbud der opnåede kontrakten 
og til hvilken pris. ØSU henstillede dengang, at de 
offentliggjorte meddelelser om kontrakttildeling omfat­
tede navnet på en kontaktperson for at give potentielle 
underleverandører lettere adgang til information. 
5.2. ØSU anmoder Kommissionen om at omformule­
re det foreliggende forslags artikel 15, så der tages 
hensyn til dets forventninger om den gennemsigtighed, 
som må kræves i et EF-direktiv. 
5.3. Artikel 15, stk. 2, gør beskyttelse af en given 
virksomheds retmæssige forretningsinteresser til en til­
strækkelig begrundelse for hverken at offentliggøre 
identiteten af det selskab, som er blevet tildelt kontrak­
ten, eller kontraktprisens størrelse. ØSU finder dette 
helt uacceptabelt. Det ville gøre offentliggørelse af med­
delelser om kontrakttildeling meningsløs. De virksom­
heder, som har fået tildet en kontrakt, har ikke behov 
for beskyttelse af deres forretningsinteresser i form af 
hemmeligholdelse. Gennemsigtighed er en ringe pris at 
5. 6. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 139/27 
skulle betale for at opnå en kontrakt. Til gengæld har 
de virksomheder, som ikke har fået tildelt kontrakten, 
en legitim ret til at blive orienteret om, hvad markeds­
prisen er, og hvor de kan rette henvendelse for at få 
andel i underleverandørkontrakter. 
5.4. Der er ikke brug for specifikke klausuler i direk­
tivet, som gør det muligt at skjule den nøjagtige kon­
traktpris. Modelbekendtgørelsen i bilag XV rummer 
allerede mulighed for at oplyse en prismargen 
(minimum/maksimum) fremfor den nøjagtige, betalte 
pris. 
5.5. Artikel 15, stk. 3, som gør det muligt at forsinke 
afsendelsen af bekendtgørelsen om kontrakttildeling i 
48 dage, er en hån mod kravet om offentliggørelse og 
er i strid med de interesser, som abonnenterne på EF-
Tidende og Tenders Electronic Daily (TED) har. ØSU 
ser ingen grund til, at denne bekendtgørelse ikke skulle 
kunne afsendes dagen efter kontraktens tildeling. 
5.6. Der bør også træffes foranstaltninger til at for­
hindre indkøbsenheder, som omfattes af direktivet, i at 
omgå dets bestemmelser ved uden tilstrækkelig grund 
at indgå meget langsigtede, bindende aftaler med privi­
legerede leverandører, inden direktivet offentliggøres. 
Det bør fastsættes i direktivet, at sådanne aftaler kan 
tages op til revision, og at deres gyldighedsperiode kan 
afkortes. 
6. Sociale og arbejdsmarkedsmæssige faktorer 
6.1. I artikel 20 i det oprindelige indkøbsdirektiv fra 
1976 og i artikel 23 i 1971-direktivet om bygge- og 
anlægskontrakter opremses en række kriterier, som gør 
det muligt at udelukke leverandører fra at deltage i en 
kontrakt, deriblandt manglende overholdelse af forplig­
telser med hensyn til betaling af socialsikringsbidrag 
eller afgifter. 
6.2. ØSU anmoder Kommissionen om at gøre det 
klart, at tilsvarende bestemmelser gælder for de sekto­
rer, som omfattes af det foreliggende direktiv, og hen­
stiller, at direktivet omformuleres på en sådan måde, 
at det sikres, at social- og arbejdsmarkedslovgivningen 
og kollektive lønoverenskomster overholdes på alle ni­
veauer i de pågældende virksomheder, og at der ses 
bort fra tilbud, som ikke er i overensstemmelse med 
dette grundlæggende krav. 
6.3. Liberaliseringen af offentlige indkøb inden for 
de pågældende sektorer er karakteristisk for den ge­
nerelle dereguleringsstrategi, som Kommissionen følger 
i forbindelse med gennemførelsen af det indre marked. 
En økonomisk liberalisering er kun acceptabel, hvis der 
samtidig iværksættes de nødvendige sociale og beskæf­
tigelsesmæssige ledsageforanstaltninger. 6.3.1. Omstruktureringsprocessen bør ledsages af 
makroøkonomiske foranstaltninger, der tager sigte på 
at fremme den form for vækst, som øger beskæftigel­
sen. I denne forbindelse gør ØSU opmærksom på Cec-
chini-rapporten, hvori det påvises, at medmindre med­
lemsstaterne iværksætter makroøkonomiske ledsage­
foranstaltninger til fremme af investeringerne, kan der 
kun forventes en ringe vækst i beskæftigelsen og sågar 
et fald i de første år. 
6.3.2. En række sektorer (leverandører) har hidtil 
været beskyttet af de nationale, offentlige indkøbspro-
cedurer og har ikke været udsat for international kon­
kurrence af betydning. Dette har dels ført til færre 
nyskabelser med hensyn til produkter of fremstillings­
metoder og dels til overkapacitet. Produktionsstruktu­
rerne inden for de pågældende sektorer er derfor ikke 
ensartede i EF. Den nødvendige omstrukturering må 
imidlertid ske gradvis, da den ellers kan få uoverskuelige 
konsekvenser for beskæftigelsen. Nogle af de gamle 
industricentre i Europa vil blive hårdt ramt, da de 
allerede befinder sig i en vanskelige situation. I Kommis­
sionens meddelelse henvises der til det forholdsvis ringe 
antal producenter, der findes i de pågældende sektorer 
i USA, men dette kan ikke betragtes som et eksempel, 
der er værd at følge. 
6.3.3. Liberaliseringen af offentlige indkøb inden for 
disse sektorer bør derfor ledsages af økonomiske og 
strukturelle foranstaltninger. I de særligt berørte sekto­
rer bør europæiske brancheudvalg udvikle vejledende 
strukturtilpasningsplaner. Brancheudvalgene bør som 
en videreudvikling af arbejdsmarkedsdialogen bestå af 
repræsentanter for de økonomiske og sociale interesse­
grupper samt Kommissionen. 
6.3.4. Hvad EF-bistand angår, må det anses for en 
selvfølge, at strukturfondene kan anvendes i tilfælde af 
alvorlige strukturtilpasningsproblemer. 
7. Den eksterne dimension 
Definitionen på EF-oprindelse ved hjælp af kriteriet om 
værditilvækst er i høj grad politisk og går ud over 
direktivets ramme. 
Det er imidlertid ØSU's opfattelse, at artikel 24 er af 
den største betydning for landene af Den europæiske 
Frihandelssammenslutning (EFTA). Det anmoder Kom­
missionen om at indlede øjeblikkelige forhandlinger 
med disse lande, således at man undgår, at denne foran­
staltning får uønskede negative følgevirkninger for den 
europæiske handelsintegration i bredere forstand. 
EF er selvfølgelig nødt til at overholde nuværende og 
fremtidige regler af Den almindelige overenskomst om 
Told og Udenrigshandel (GATT) over for leverandører 
fra tredjelande. Når bortses herfra, er det på de områ-
Nr. C 139/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 6. 89 
der, som ikke dækkes af GATT, yderst ønskværdigt, 
at EF forhandler sig frem til aftaler om gensidighed 
(eller i det mindste aftaler om lige fordeling af forde­
lene). 
ØSU godkender principielt de foreslåede bestemmelser 
vedrørende tredjelande. I stedet for reglen om 50% 
lokalt indhold bør der opereres med en grænse på 60% 's 
lokalt indhold. Desuden bør udgifterne til forskning og 
udvikling behandles særskilt og ligeledes være omfattet 
af den nævnte 60%-regel. Bestemmelsen om, at der skal 
gives præference til EF-leverandører, hvis tilbudsprisen 
er ens, bør ikke gælde, hvis leverandører fra landene i 
Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) afgiver tilbud. 
8. Diverse gennemførelsesprocedurer 
8.1. Da det er så kompliceret at definere, hvilke 
enheder der er underkastet de foreliggende direktiver, 
rådes Kommissionen til at opstille en præcis liste over 
de berørte enheder samt arten af de forsyninger og de 
aktiviteter, som omfattes. Kommissionen bør tage listen 
op til revision med jævne mellemrum (f.eks. en gang 
årligt). 
8.2. I betragtning af den tid, som de nationale parla­
menter har brug for til godkendelsen af den lovgivning, 
Bryssel, den 31. marts 1989. som afledes af de foreliggende direktiver, forekommer 
den foreslåede ikrafttrædelsesdato (1. marts 1990) at 
være sat for tidligt. 
ØSU foreslår derfor artikel 31 omformuleret, så ikraft­
trædelsesdatoen fastsættes til 12 måneder efter Rådets 
vedtagelse af direktivet. 
9. Konklusioner 
9.1. ØSU er ikke sikker på, at et direktiv med de nu 
foreslåede licitationsprocedurer, og hvortil der ikke er 
knyttet et håndhævelsesdirektiv, så det sikres, at EF-
reglerne overholdes, og som desuden hjemler væsentlige 
undtagelser, kan forventes at opfylde sine målsætnin­
ger. For at sætte mere kraft bag direktivet og nå de 
mål, som Kommissionen opstiller, bør der foretages 
følgende ændringer: 
— alle offentlige sektorer eller sektorer, som opererer 
med særlige rettigheder eller eneret, bør omfattes, 
med mulighed for revision efter at direktivet er 
iværksat, 
— den periodiske bekendtgørelse om licitationsudbud 
bør annulleres, 
— direktivet om sanktioner bør, med de af ØSU fore­
slåede ændringer, også — i tilpasset form — gælde 
for de hidtil undtagne sektorer. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
5. 6. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 139/29 
BILAG 1 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen: 
Amato, Årets, Bagliano, Beretta, Berger, Bernasconi, Bleser, Boddy, Boisserée, Bredima Savopoulou, Breyian-
nis, Calvet Chambon, Carroll, Ceballo Herrero, Christie, Dassis, Delhoménie, Della Croce, Dodd, Donck, 
Drilleaud, van Eeckert, Etty, Eulen, Forgas, Freeman, Fresi, Gayetot, Germozzi, Geuenich, Giacomelli, Gomez 
Martinez, Green, Horsken, Houthuys, Jakobsen, Jenkins, Kaaris, Kazazis, Kenna, Kirchfeld, Kitsios, Laka 
Martin, Landaburu, Lappas, Liverani, Luchetti, Maddocks, Marvier, Meyer Horn, Morales, Moreland, Muhr, 
Muller, Muniz Guardado, Murphy, Nielsen B., Nielsen P., Nierhaus, Noordwal, Pardon, Pearson, Pelletier, 
Petersen, Petropoulos, Poeton, Polyzos, Pronk, Proumens, Quevedo Rojo, Raftopoulos, Roseingrave, Sai'u, 
Salmon, Santillan Cabeza, Schade-Poulsen, Schmitz, Schnieders, Schnitker, Schoepges, Serra Carraciolo, Smith 
A. R., Smith L. J., Speirs, Spijkers, Staedelin, StrauE, Tukker, Vallejo Calderon, Vanden Broucke, Velasco 
Mancebo, Vercellino, Whitworth, Zufiaur Narvaiza. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen: 
Arena, Ataide, Beltrami, Ceyrac, Clavel, Collas, Corell Ayora, Coyle, Decaillon, Frandi, Gardner, Gredal, 
Haas, Hagen, Hancock, Mainetti, de Normann, Panizo Arcos, Perrin-Pelletier, Solari, Storie-Pugh, Tixier, 
Wagner. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod udtalelsen: 
Aparicio Bravo, Aspinall, Bento Goncalves, Lobo Brandåo R. Cai, Campbell, Cavazzuti, Doornbos, Larsen, 
Low, Lustenhouwer, Orsi, Proenca, Rangoni-Machiavelli, Ribiére, Riera Marsa, Romoli. 
BILAG 2 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende ændringsforslag til sektionens udtalelse, som var indgivet i overensstemmelse med forretningsorde­
nen, blev forkastet under debatten: 
Punkt 4.1 
Følgende punkt 4.1 bis tilføjes: 
»Navnlig bør der indføres en sondring for kulbrintesektorens vedkommende. 
Efterforskning, forskning, produktion og transport i kulbrintesektoren har i det væsentlige udviklet sig i et 
internationalt klima, hvor beslutninger — allerede i den nuværende situation og af det store flertal af 
markedsdeltagerne — udelukkende træffes ud fra overvejelser af rent driftsøkonomisk og teknisk art, hvilket 
garanterer den størst mulige materielle sikkerhed. Dette medfører en klar markeds- og proceduremæssig 
konkurrencesituation med en meget høj grad af specialisering, som kun levner plads for faktorer, som sikrer 
en absolut præcis og tidsmæssigt velberegnet reaktion på sektorens krav. 
Der bør også i denne sammenhæng tænkes på sektorens strategiske betydning med hensyn til forsyningssik­
kerheden i EF-landene og på den internationale sammenhæng, hvori man arbejder (som bekendt befinder 
80% af verdens mineraloliereserver sig i OPEC-landene). 
Løsningen på eventuelle forvridninger, som måtte eksistere i dag i medfør af specifikke nationale industripoliti­
ske ordninger, bør søges gennem anvendelse af traktatsbestemmelserne vedrørende samordningen af medlems­
staternes økonomiske politik. 
Ud fra disse betragtninger mener ØSU, at et direktiv om »undtagne sektorer« kun bør anvendes på 
kulbrintesektoren, for så vidt der er tale om offentlige tjenesteydelser, som er givet i opdrag af en offentlig 
myndighed (f.eks. distribution afgås til husholdningerne), som derigennem kan påvirke valget af leverandør.« 
Nr. C 139/30 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 5. 6. 89 
Begrundelse 
De forhold,  der er karakteristiske  for kulbrintesektoren,  fremgår  af den  foreslåede  tekst.  De knytter  sig til 
tekniske  og økonomiske  faktorer  og til det behov  for den  størst  mulige  materialemæssige  holdbarhed,  som 
ligger  i sikkerhedskravene.  De knytter  sig ligeledes  til sektorens  internationale  karakter,  som  klart  adskiller 
denne  sektor  fra de andre  »undtagne«  sektorer. 
Eventuelle  i dag  eksisterende  forvridninger  i forbindelse  med  specifikke  nationale  ordninger  — som  skal 
løses  i forbindelse  med  samordningen  af medlemsstaternes  økonomiske  politikker  — undergraver  ikke  det 
konkurrenceklima,  som  allerede  er gældende  for langt  størsteparten  af EF-landene. 
Det bemærkes,  at en således  afgrænset  anvendelse  af det  foreslåede  direktiv  ikke  er i modstrid  med  dets 
væsentlige  målsætning. 
Resultat  af afstemningen 
42 stemte  for,  58 stemte  imod,  29 stemte  hverken  for eller  imod. 
Punkt  7 
Sidste  afsnit  udgår  og erstattes  med  følgende: 
»Efter  sektionens  mening  bør  artikel  24 i Kommissionens  forslag  omformuleres,  da det  i den  foreliggende 
form  ville  rejse  barrierer  omkring  Fællesskabet  for  at afskærme  EF-leverandører  til vand-,  energi-  og 
transportforsyningssektorerne  mod  konkurrence  fra leverandører  fra tredjelande  og fra leverandører  i EF, 
som underudbyder  mere  end  50%  af værdien  af deres  kontrakttilbud  til leverandører  uden  for EF.  Ud fra 
samme  betragtning  er sektionen  modstander  af artikel  24, stk.  2, som  kræver,  at der gives  en fortrinsstilling 
til EF-leverandører,  hvis  deres  tilbud  er op til 3% dyrere  end  tilbud  fra leverandører  i tredjelande. 
Endvidere  finder  sektionen  det  uhensigtsmæssigt,  at man  i et direktiv  om  offentlige  kontrakter  medtager 
bestemmelser,  som  retteligen  hører  hjemme  i andre  beslutningssfærer,  f.eks.  et GATT-forhandlingsmandat 
til Rådet.« 
Begrundelse 
Selvindlysende. 
Resultat  af afstemningen 
46 stemte  for,  71 stemte  imod,  11 stemte  hverken  for eller  imod.