MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

Vurdering af planer og projekter i forbindelse med Natura 2000-lokaliteter — Metodisk vejledning om artikel 6, stk. 3 og 4, i habitatdirektivet 92/43/EØF

(2021/C 437/01)

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. INDLEDNING 3

1.1. Dette dokuments formål og art 3

1.2. Struktur 3

2. GENEREL TILGANG OG GENERELLE PRINCIPPER 4

2.1. Faserne i proceduren efter artikel 6, stk. 3 og 4 4

2.2. Tilgang til beslutningstagning 5

3. METODEN EFTER ARTIKEL 6, STK. 3 OG 4 7

3.1. Fase 1: Screening 7

3.1.1. Trin 1: Afgør, om planen eller projektet er direkte forbundet med eller nødvendig for forvaltningen af en Natura 2000-lokalitet 8

3.1.2. Trin 2: Beskriv planen eller projektet og virkningsfaktorerne 9

3.1.3. Trin 3: Fastslå, hvilke Natura 2000-lokaliteter der kan blive berørt af planen eller projektet 10

3.1.4. Trin 4: Vurder, om sandsynlige virkninger kan udelukkes, under hensyn til bevaringsmålsætningerne for den pågældende lokalitet 13

3.1.5. Konklusioner: afgørelse baseret på resultatet af screeningen 15

3.2. Fase 2: Passende vurdering 17

3.2.1. Trin 1: Indsamling af oplysninger om projektet og om de berørte Natura 2000-lokaliteter 18

3.2.2. Trin 2: Vurdering af planens eller projektets virkninger på baggrund af lokalitetens bevaringsmålsætninger, i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter 23

3.2.3. Trin 3: Fastlæg planens eller projektets indvirkning på Natura 2000-lokalitetens integritet 34

3.2.4. Trin 4: Afhjælpende foranstaltninger 36

3.2.5. Konklusioner af den passende vurdering 40

3.2.6. Yderligere overvejelser: høringer, kvaliteten af den passende vurdering og domstolsprøvelse 42

3.3. Fase 3: Proceduren efter artikel 6, stk. 4 46

3.3.1. Trin 1: Undersøgelse af alternative løsninger 47

3.3.2. Trin 2: Undersøgelse af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser 53

3.3.3. Trin 3: Udpegning, vurdering og gennemførelse af kompensationsforanstaltninger 55

a) De vigtigste former for kompensationsforanstaltninger 55

b) Vejledende principper for fastsættelse af kompensationsforanstaltninger og –mål 57

c) Timing af kompensationsforanstaltninger 59

d) Evaluering og overvågning af kompensationsforanstaltninger omhandlet i artikel 6, stk. 4 59

e) Fastsættelse af kompensationsforanstaltninger for planer 61

4. STRATEGISK PLANLÆGNING OG PASSENDE VURDERING AF PLANER 64

4.1. Strategisk planlægning 64

4.2. Passende vurdering af planer 64

4.3. Risikokortlægning 66

4.4. Høring og dialog i forbindelse med strategisk planlægning 70

5. FORBINDELSER TIL ANDRE MILJØVURDERINGSPROCEDURER: VVM-DIREKTIVET, DIREKTIVET OM STRATEGISKE MILJØVURDERINGER OG VANDRAMMEDIREKTIVET 71

5.1. Strømlining af miljøvurderinger 71

5.2. Miljøkonsekvensvurdering, strategisk miljøvurdering og passende vurdering 71

5.2.1. Muligheder og fordele ved at strømline VVM-vurderinger, SMV-vurderinger og passende vurderinger 72

5.2.2. Specifikke karakteristika ved den passende vurdering og forskelle i forhold til VVM- og SMV-procedurer 73

5.2.3. Forholdet mellem SMV-vurderinger, VVM-vurderinger og passende vurderinger og naturdirektivernes bestemmelser om streng artsbeskyttelse 74

5.3. Vurderinger i henhold til vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7, koordineret eller integreret med proceduren i habitatdirektivets artikel 6, stk. 3 75

6. REFERENCER 77

BILAG

1. INDLEDNING

1.1. Dette dokuments formål og art

Formålet med dette dokument er at give metodisk vejledning om anvendelsen af habitatdirektivets artikel 6, stk. 3 og 4 (1). Denne vejledning har til formål at hjælpe myndigheder og nationale agenturer i medlemsstaterne og i kandidatlande samt bygherrer, konsulenter, forvaltere af lokaliteter, aktører og andre interessenter med at opfylde de forpligtelser, der følger af disse bestemmelser. Dette dokument fremlægger Europa-Kommissionens synspunkter og er ikke juridisk bindende. Det er kun EU-Domstolen, der har kompetence til at fortolke EU-lovgivningen autoritativt.

Vejledningen skal sammenholdes med direktiverne og den nationale lovgivning og med retningslinjerne i Kommissionens meddelelse »Forvaltning af Natura 2000-lokaliteter: Bestemmelserne i artikel 6 i habitatdirektivet 92/43/EØF« (2) (i dette dokument benævnt »artikel 6-vejledningen«), som er udgangspunktet for fortolkningen af de centrale udtryk og begreber i habitatdirektivet. Af hensyn til overskueligheden citeres de relevante dele af artikel 6-vejledningen i dette dokument.

Kommissionen har også vedtaget en række sektorspecifikke vejledninger forskellige politikområder såsom energi, herunder vedvarende energi, minedrift, transport ad indre vandveje, udviklingsprojekter i havne og flodmundinger, landbrug og skovbrug (3). Disse dokumenter indeholder ofte en mere detaljeret analyse af de særlige forhold, der gør sig gældende for vurderinger af planer eller projekter i disse sektorer. De kan derfor anvendes til at supplere de nuværende generelle retningslinjer med praktiske sektorspecifikke overvejelser.

I overensstemmelse med princippet om processuel autonomi afgør de enkelte medlemsstater, hvordan de vil indføre de proceduremæssige krav, der udspringer af direktivet. Det påhviler den kompetente myndighed i hver medlemsstat at træffe de centrale afgørelser i forbindelse med vurderinger omfattet af artikel 6, stk. 3 og 4. I denne vejledninger anvendes udtrykket »vurdering« til at beskrive hele den proces, hvormed oplysninger indsamles af plan- eller projektudviklere, myndigheder, naturbeskyttelsesorganisationer og andre organer, NGO'er og offentligheden og forelægges den kompetente myndighed med henblik på overvejelse og evaluering.

Den kompetente myndighed afgør udfaldet af vurderingen og træffer afgørelse om, hvorvidt planen eller projektet skal godkendes, og i givet fald på hvilke betingelser. I denne proces anerkendes det, at den vurdering, der kræves i henhold til artikel 6, stk. 3 og 4, er afhængig af, at der indsamles pålidelige oplysninger og data fra flere interessenter, og af høringer af og mellem dem.

Dette dokument er en opdatering af den tidligere metodologiske vejledning om artikel 6, stk. 3 og 4, i habitatdirektivet (4) , (5). Det er baseret på erfaringerne med gennemførelsen af habitatdirektivet og EU-Domstolens relaterede retspraksis samt en gennemgang af EU's retningslinjer og litteratur, materialer om casestudier, feedback og forslag efter høring af EU-medlemsstaternes myndigheder og interessenter. Denne vejledning er udarbejdet med assistance med ATECMA S.L. og Adelphi consult GmbH under en kontrakt med Europa-Kommissionen (6).

1.2. Struktur

Dette dokument består af tre hoveddele og et bilag.

— I første afsnit forklares den generelle tilgang og de principper, der ligger til grund for vejledningen. Det gengiver flowdiagrammet fra artikel 6-vejledningen for at illustrere, hvordan vurderingerne omfattet af artikel 6, stk. 3 og 4, bør struktureres, og hvordan de forskellige faser i vurderingerne vedrører kravene i artikel 6, stk. 3 og 4.

— Næste afsnit indeholder selve den metodiske vejledning fase for fase. For hver fase beskrives metoder og værktøjer, eksempler og forslag til, hvordan vurderingerne kan udføres. Dette understøttes af tjeklister, matricer og trinvise instrukser for hver fase i vurderingen. Det bør imidlertid bemærkes, at disse kun er til illustration og ikke dækker alle situationer.

— Det tredje afsnit indeholder et kapitel om strategisk planlægning og proceduren for vurdering af planer. Dette afsnit omhandler også forbindelserne med andre miljøvurderinger, der kræves i henhold til EU-lovgivningen.

— I bilaget gives der eksempler på metoder og yderligere vejledning og værktøjer, der kan anvendes til at gennemføre procedurerne i artikel 6, stk. 3 og 4 (f.eks. tjeklister eller formater).

2. GENEREL TILGANG OG GENERELLE PRINCIPPER

2.1. Faserne i proceduren efter artikel 6, stk. 3 og 4

Artikel 6, stk. 3 og 4, lyder:

»3. Alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for lokalitetens forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt, vurderes med hensyn til deres virkninger på lokaliteten under hensyn til bevaringsmålsætningerne for denne. På baggrund af konklusionerne af vurderingen af virkningerne på lokaliteten, og med forbehold af stk. 4, giver de kompetente nationale myndigheder først deres tilslutning til en plan eller et projekt, når de har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet, og når de — hvis det anses for nødvendigt — har hørt offentligheden. 4. Hvis en plan eller et projekt, på trods af at virkningerne på lokaliteten vurderes negativt, alligevel skal gennemføres af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, herunder af social eller økonomisk art, fordi der ikke findes nogen alternativ løsning, træffer medlemsstaten alle nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes. Medlemsstaten underretter Kommissionen om, hvilke kompensationsforanstaltninger der træffes. Hvis der er tale om en lokalitet med en prioriteret naturtype og/eller en prioriteret art, kan der alene henvises til hensynet til menneskers sundhed og den offentlige sikkerhed eller væsentlige gavnlige virkninger på miljøet, eller, efter udtalelse fra Kommissionen, andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser.«

I artikel 6, stk. 3 og 4, fastsættes der en trinvis procedure for vurderingen af planer eller projekter, som kan forventes at få indvirkning på Natura 2000-lokaliteter. Dette omfatter tre hovedfaser:

— Første fase: screening . Den første del af proceduren består af en forudgående vurdering (»screening«) for at afgøre, om planen eller projektet er direkte forbundet med eller nødvendig for forvaltningen af en Natura 2000-lokalitet, og, hvis dette ikke er tilfældet, om planen eller projektet kan forventes at få væsentlig indvirkning på lokaliteten (7) (alene eller sammen med andre planer eller projekter) på baggrund af bevaringsmålsætningerne for lokaliteten. Den første fase er omfattet af første del af første punktum i artikel 6, stk. 3.

— Anden fase: den passende vurdering . Hvis sandsynlige væsentlige virkninger ikke kan udelukkes, omfatter procedurens næste fase en vurdering af planens eller projektets virkning på bevaringsmålsætningerne for lokaliteten (enten alene eller i forbindelse med andre planer eller projekter) og en konstatering af, om planen eller projektet vil påvirke Natura 2000-lokalitetens integritet, under hensyntagen til eventuelle afhjælpende foranstaltninger. Det er op til de kompetente myndigheder at beslutte, om planen eller projektet skal godkendes på baggrund af resultaterne af den passende vurdering. Den anden fase er omfattet af anden del af første punktum og andet punktum i artikel 6, stk. 3.

— Tredje fase: undtagelse fra artikel 6, stk. 3, på visse betingelser . Procedurens tredje fase er omfattet af artikel 6, stk. 4. Den finder kun anvendelse, hvis bygherren på trods af en negativ vurdering mener, at planen eller projektet stadig bør gennemføres af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser. Dette kan kun ske, hvis der ikke findes alternative løsninger, de bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser er behørigt begrundede, og der træffes alle nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes.

Hver fase i proceduren afhænger af den forudgående fase. Den rækkefølge, hvori faserne gennemføres, er derfor afgørende for en korrekt anvendelse af artikel 6, stk. 3 og 4. I figur 1 vises et flowdiagram over denne procedure.

2.2. Tilgang til beslutningstagning

Som EU's øvrige miljølovgivning er habitatdirektivet baseret på forsigtighedsprincippet (8), dvs. at manglende videnskabelig dokumentation for en aktions væsentlige negative virkninger ikke kan anvendes som begrundelse for godkendelse af den pågældende aktion. Når forsigtighedsprincippet anvendes på proceduren efter artikel 6, stk. 3, indebærer det, at det skal påvises, at der ikke sker nogen negativ indvirkning på Natura 2000-lokaliteter, inden en plan eller et projekt kan godkendes. Hvis der med andre ord ikke er vished for, om der vil være negative virkninger, kan planen eller projektet ikke godkendes.

I praksis betyder dette, at det påhviler plan- eller projektudvikleren uden begrundet tvivl at dokumentere — og den kompetente myndighed at bekræfte:

— at sandsynlige væsentlige virkninger kan udelukkes i fase 1 (screening), eller

— at skadelige virkninger på en Natura 2000-lokalitets integritet kan udelukkes i fase 2 (passende vurdering).

Når skadelige virkninger på en lokalitets integritet enten er sikre eller ikke kan udelukkes, kan planen eller projektet undtagelsesvis stadig godkendes i henhold til artikel 6, stk. 4, hvis der ikke findes alternative løsninger, de bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser er behørigt begrundede, og der træffes alle nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes. Forsigtighedsprincippet kan også finde anvendelse i sådanne tilfælde, navnlig i forhold til omfanget af de kompensationsforanstaltninger, der skal anvendes (se afsnit 3.3.3).

I habitatdirektivet henvises der udtrykkeligt til »bevaringsmålsætningerne« for lokaliteten som grundlag for anvendelsen af artikel 6, stk. 3. EU-Domstolen har i sin dom i sag C-849/19, Kommissionen mod Grækenland, fastslået, at bevaringsmålsætninger skal være fastlagt formelt, og at de skal være lokalitetsspecifikke, henvise til de specifikke værdier på lokaliteten og være præcise (9).

Domstolen har desuden gentagne gange fastslået, at rækkevidden af forpligtelsen til at foretage en passende vurdering af virkningerne af en plan eller et projekt på en beskyttet lokalitet skal fastlægges i lyset af bevaringsmålsætningerne (10). Hvorvidt planen eller projektet kan forventes at få væsentlig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet, skal med andre ord afgøres på baggrund af lokalitetens bevaringsmålsætninger (se afsnit 3.1 »Screening«). Det er derfor vigtigt, at der hurtigst muligt fastsættes specifikke bevaringsmålsætninger for alle Natura 2000-lokaliteter, og at disse gøres offentligt tilgængelige.

Som forklaret i afsnit 3.2.2 nedenfor skal der fastsættes specifikke bevaringsmålsætninger for alle beskyttede naturtyper og arter, som er til stede på lokaliteten i et væsentligt omfang (dvs. naturtyper og arter med lokalitetsvurdering A, B eller C, men ikke D, i standardformularen for lokaliteten (11)). I bevaringsmålsætningerne skal der angives mål, der skal nås for hver af de egenskaber eller parametre, der afgør de beskyttede elementers bevaringstilstand.

Vurderingerne skal revideres — i både screeningsfasen og fasen for passende vurdering — hvis planen eller projektet ændres eller videreudvikles under forberedelsesprocessen. Hvis det i screeningsfasen ikke kan udelukkes, at der er en sandsynlighed for væsentlige virkninger, kan plan- eller projektudvikleren beslutte at revidere plan- eller projektudformningen med henblik på at udelukke risikoen for eventuelle væsentlige virkninger. I sådanne tilfælde bør den ændrede plan eller det ændrede projekt screenes igen for at afgøre, om det stadig kan forventes at få en væsentlig indvirkning på lokaliteten.

Boks 1 En afgørelse træffes på grundlag af den passende vurdering Det påhviler de kompetente myndigheder på baggrund af konklusionerne i den passende vurdering om virkningerne af en plan eller et projekt på den berørte Natura 2000-lokalitet at afgøre, om planen eller projektet skal godkendes. Godkendelse kan først gives, når de har sikret sig, at den foreslåede plan eller det foreslåede projekt ikke har nogen negative indvirkninger på lokaliteten. Dette er tilfældet, når det ud fra et videnskabeligt synspunkt uden rimelig tvivl kan fastslås, at der ikke er sådanne virkninger (12). Det skal derfor bevises, at der ikke er nogen skadelige virkninger, og ikke, at de forekommer, hvilket afspejler forsigtighedsprincippet (13). Den passende vurdering skal derfor være tilstrækkelig detaljeret og begrundet til at kunne dokumentere, at der ikke forekommer skadelige virkninger, på baggrund af den bedste tilgængelige videnskabelige viden på området (14). Der kræves samme grad af sikkerhed, hvis afgørelsen træffes i screeningsfasen, hvor der heller ikke må være rimelig tvivl om, at der ikke forekommer sandsynlige væsentlige virkninger.

3. METODEN EFTER ARTIKEL 6, STK. 3 OG 4

3.1. Fase 1: Screening

I denne første fase undersøges sandsynligheden for, at en plan eller et projekt vil få væsentlig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet, enten alene eller i forbindelse med andre planer eller projekter. Hvis sandsynlige væsentlige virkninger ikke kan udelukkes uden rimelig tvivl, skal planen eller projektet underkastes en udførlig passende vurdering i henhold til artikel 6, stk. 3.

Udtrykkene »plan« og »projekt« skal forstås bredt. Et projekt kan omfatte anlægsarbejder, installationer og andre indgreb i det naturlige miljø, herunder regelmæssige aktiviteter med sigte på udnyttelse af naturressourcer. Udtrykket plan har i forbindelse med artikel 6, stk. 3, også en potentielt bred betydning, der omfatter arealanvendelsesplaner eller fysisk planlægning og sektorplaner (f.eks. for transport, energi, affaldshåndtering, vandforvaltning, skovforvaltning osv.). Anvendelsesområdet for en plan eller et projekt er ikke begrænset til bestemte kategorier i direktivet. Den vigtigste udløsende faktor er, om de kan forventes at få væsentlig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet. Se artikel 6-vejledningen, afsnit 4.4.1 og 4.4.2, for yderligere oplysninger.

Som en forudgående vurdering kan screening normalt baseres på allerede eksisterende oplysninger, herunder ekspertudtalelser (f.eks. fra kompetente miljømyndigheder), eller offentliggjort materiale (f.eks. habitatkort eller artsopgørelser), i stedet for at kræve, at der indsamles detaljeret ny dokumentation. Hvis der imidlertid ikke findes tilstrækkelige oplysninger, f.eks. om forekomsten af beskyttede naturtyper og arter i det område, der potentielt kan blive påvirket af en plan eller et projekt, eller disse oplysninger er forældede, skal yderligere data muligvis indsamles og analyseres for at afgøre, om der er sandsynlighed for væsentlige virkninger. Hvis oplysningerne ikke findes, må det antages, at der er sandsynlighed for væsentlige virkninger, og der skal gennemføres en passende vurdering.

Screening skal udføres på et tidligt trin, allerede inden alle detaljer i en plan eller et projekt ligger fast, f.eks. når et projekts placering og generelle karakter ligger fast, men hvor designprocessen endnu ikke er påbegyndt. Tidlig screening har flere fordele:

— Det kan mindske risikoen for forsinkelser og yderligere omkostninger, når der indgives ansøgning om tilladelse til udviklingsprojektet.

— Det muliggør tidlig høring og udveksling af oplysninger mellem initiativtagere til planer eller projekter, kompetente myndigheder og andre interessenter, som har relevante data og relevant ekspertise.

— Det sætter initiativtageren til planen eller projektet i stand til på et tidligt tidspunkt at overveje, hvilke trin der herefter kræves, uden at skulle investere uforholdsmæssig tid og penge.

— Det gør det muligt at udpege og foregribe potentielle risici, både for Natura 2000-lokaliteter og for selve planen eller projektet, f.eks. ved at fremhæve nødvendigheden af en alternativ placering eller konstruktion til planen eller projektet for at undgå risiko for skade eller ved at indsamle yderligere data for at lette en rettidig vurdering. Selv om centrale aspekter af den indledende planlægning bør være klare, bør der også være plads til at tilpasse planen eller projektet.

Når en plan eller et projekt screenes på et tidligt tidspunkt, skal screeningen eventuelt revideres på et senere tidspunkt, når der foreligger yderligere oplysninger om planen eller projektet. Omfanget af screeningsanalysen kan variere for den enkelte plan eller det enkelte projekt, afhængigt af omfanget og de sandsynlige virkninger af planen eller projektet.

Analysen består af fire trin:

1. afgøre, om planen eller projektet er direkte forbundet med eller nødvendig for forvaltningen af en Natura 2000-lokalitet

2. udpege de relevante elementer i planen eller projektet og deres sandsynlige virkninger

3. kortlægge, hvilke Natura 2000-lokaliteter der eventuelt påvirkes, under hensyntagen til planens eller projektets potentielle virkninger i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter

4. vurdere, om sandsynlige virkninger på Natura 2000-lokaliteten kan udelukkes, under hensyn til bevaringsmålsætningerne for den pågældende lokalitet.

I de følgende afsnit præsenteres hvert af de fire trin mere detaljeret sammen med resultatet af screeningen og den tilhørende dokumentation.

I tabel 1 nedenfor opstilles de centrale forskelle mellem screeningen og faserne i den passende vurdering i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 3.

Tabel 1

Forskelle mellem screeningsfasen og den passende vurdering.

Screening Passende vurdering Fastslår, om væsentlige negative virkninger på en Natura 2000-lokalitet er sandsynlige som følge af gennemførelsen af planen eller projektet under hensyn til bevaringsmålsætningerne for lokaliteten. Vurderer de sandsynlige virkninger på Natura 2000-lokaliteten under hensyn til bevaringsmålsætningerne for lokaliteten og vurderer, om der kan opstå negative virkninger for lokalitetens integritet. Hvis det ikke med sikkerhed kan udelukkes, at der forekommer væsentlige virkninger, skal planen eller projektet underkastes en passende vurdering. Planen eller projektet kan kun godkendes, hvis negative virkninger Natura 2000-lokalitetens integritet kan udelukkes. Typisk baseret på eksisterende data, tilgængelig viden og erfaring og ekspertudtalelser. Kræver en detaljeret undersøgelse, ofte feltundersøgelser, ekspertrådgivning og ekspertvurdering af den specifikke sag. Afhjælpende foranstaltninger kan ikke tages i betragtning (15). Vurderer afhjælpende foranstaltninger med henblik på at eliminere eller reducere negative virkninger.

3.1.1. Trin 1: Afgør, om planen eller projektet er direkte forbundet med eller nødvendig for forvaltningen af en Natura 2000-lokalitet

På dette trin afgøres det, om planen eller projektet er forbundet med eller nødvendig for forvaltningen af en lokalitet, dvs. om den/det bidrager til at opfylde bevaringsmålsætningerne for lokaliteten.

Udtrykket »forvaltning« henviser til bevaringsforvaltningen af en lokalitet, dvs. det skal forstås i den betydning, der anvendes i artikel 6, stk. 1. Hvis en aktivitet er direkte knyttet til og nødvendig for opfyldelsen af bevaringsmålsætningerne, er den således undtaget fra kravet om en vurdering. Planer eller projekter, som er direkte forbundet med eller nødvendige for bevaringsforvaltningen af Natura 2000-lokaliteter, bør generelt være undtaget fra bestemmelserne i artikel 6, stk. 3. Deres komponenter, der ikke omhandler bevaring, kan dog stadig forudsætte en vurdering. Se artikel 6-vejledningen, afsnit 4.4.3, for yderligere oplysninger.

En del af en plan eller et projekt, der ikke vedrører bevaring, og som har bevaringsforvaltning som en af sine målsætninger, kan stadig kræve en passende vurdering. Dette kan f.eks. gælde for skovhugst, der indgår i en forvaltningsplan til bevaring af skove, der er udpeget som en Natura 2000-lokalitet. Den del af aktiviteten, som ikke er nødvendig for lokalitetens bevaringsforvaltning, bør underkastes en passende vurdering (16).

Der kan også være tilfælde, hvor en plan eller et projekt, der er direkte forbundet med eller nødvendig for forvaltningen af en lokalitet (mållokaliteten), kan have negative virkninger for en anden lokalitet. Med henblik på at forbedre forvaltningen af oversvømmelser på en mållokalitet, kan en plan indeholde forslag om etablering af en barriere på en anden lokalitet, som kan påvirke den pågældende lokalitet væsentligt. Planen eller projektet bør derfor underkastes en vurdering af de potentielt væsentlige virkninger på den anden lokalitet.

De planer eller projekter, som er direkte forbundet med eller nødvendige for forvaltningen af Natura 2000-lokaliteter i henhold til fugle- og habitatdirektiverne, bør derfor være planer eller projekter, som har til formål og vil bidrage til at bevare eller, hvor det er relevant, genoprette de beskyttede naturtyper og arter på disse lokaliteter til en gunstig bevaringsstatus.

Boks 2 Eksempler på kriterier til at afgøre, om en plan eller et projekt er direkte forbundet med eller nødvendig for forvaltningen af en Natura 2000-lokalitet — De foranstaltninger, der er omhandlet i planen eller projektet, indgår i forvaltningsplanen for den pågældende Natura 2000-lokalitet eller foreslås som led i andre retsakter, administrative bestemmelser eller aftaler, der skal gennemføres for at bevare og om nødvendigt genoprette lokaliteten samt dens naturtyper og arter til god bevaringsstatus. — Der foreligger en begrundet erklæring fra den myndighed, der er ansvarlig for forvaltningen af Natura 2000-lokaliteten om, at aktiviteten er direkte forbundet med og nødvendig for forvaltningen af mållokaliteten, og at den klart vedrører bevaring eller forbedring af bevaringsstatus for naturtyper og arter på lokaliteten.

3.1.2. Trin 2: Beskriv planen eller projektet og virkningsfaktorerne

Ved beskrivelsen af planen eller projektet skal alle aspekter, der potentielt kan påvirke Natura 2000-lokaliteten, enten alene eller i forbindelse med andre planer eller projekter, udpeges.

Alle projektets faser skal tages i betragtning, herunder anlæg, drift og nedlukning.

For planer skal relevante oplysninger om de aktiviteter, der gennemføres som led i planen, indsamles og analyseres for at afgøre, om de i sig selv eller samlet kan have en betydelig indvirkning på Natura 2000-lokaliteter, herunder i forbindelse med andre planer eller.

I boks 3 vises eksempler på centrale parametre i planen eller projektet, der skal udpeges. Disse elementer er kun vejledende og skal tilpasses eller suppleres, så de passer til hver enkelt sag. For nogle projekter eller planer kan det være nødvendigt at udpege parametre særskilt for anlægs-, drifts- og nedlukningsfaserne.

Boks 3 Eksempler på elementer i planen eller projektet, der skal tages i betragtning under screeningen — størrelse (f.eks. i forhold til direkte arealinddragelse) — samlet påvirket område, herunder det område, der påvirkes af indirekte virkninger (f.eks. støj, turbiditet og vibrationer) — fysiske ændringer i miljøet (f.eks. ændring af flodlejer eller andre vandområders morfologi og ændringer i skovdækkets tæthed) — ændringer i intensiteten af en eksisterende belastning (f.eks. forøgelse af støj, forurening eller trafik) — ressourcebehov (f.eks. vandindvinding og mineraludvinding) — emissioner (f.eks. nitrogenaflejringer) og affald (og om det bortskaffes på land, til vands eller i luften) — transportkrav (f.eks. tilkørselsveje) — varighed af anlæg, drift, nedlukning osv. — tidsmæssige aspekter (tidsplan for de forskellige faser af en plan eller et projekt) — afstand til Natura 2000-lokaliteter og navnlig de elementer, som lå til grund for deres udpegning — kumulative virkninger sammen med andre projekter og planer.

3.1.3. Trin 3: Fastslå, hvilke Natura 2000-lokaliteter der kan blive berørt af planen eller projektet

Udpegningen af de Natura 2000-lokaliteter, der kan blive berørt, bør ske under hensyntagen til alle aspekter af planen eller projektet, der potentielt kan påvirke en Natura 2000-lokalitet, der er beliggende inden for planens eller projektets påvirkningszone. Der bør her tages hensyn til alle de elementer, som lå til grund for deres udpegning (arter og naturtyper), som er til stede på lokaliteterne i et væsentligt omfang, og deres bevaringsmålsætninger.

Dette omfatter navnlig:

— Natura 2000-lokaliteter, der geografisk overlapper foranstaltninger eller aspekter af planen eller projektet i nogen fase, eller som støder op til dem

— Natura 2000-lokaliteter inden for det område, der sandsynligvis påvirkes af planen eller projektet Natura 2000-lokaliteter, der er beliggende i planens eller projektets omgivelser (eller i en vis afstand), som stadig kan blive indirekte berørt af visse aspekter af projektet, herunder med hensyn til anvendelsen af naturressourcer (f.eks. vand) og forskellige former for affald, udledning eller emissioner af stoffer eller energi

— Natura 2000-lokaliteter, der er beliggende i planens eller projektets omgivelser (eller i en vis afstand), som er vært for dyr, som kan bevæge sig til projektområdet, hvor de risikerer at dø eller blive udsat for andre påvirkninger (f.eks. tab af fødeområder eller reduktion af aktionsområde)

— Natura 2000-lokaliteter, hvis forbindelse eller økologiske kontinuitet kan blive påvirket af planen eller projektet.

Omfanget af de Natura 2000-lokaliteter, der skal vurderes, dvs. den zone, hvori der kan forekomme virkninger af planen eller projektet, afhænger af planens eller projektets art og den afstand og den afstand, hvori virkninger kan forekomme. For Natura 2000-lokaliteter, der ligger nedstrøms langs vandløb eller vådområder med tilstrømning fra grundvandsmagasiner, kan en plan eller et projekt måske påvirke vandstrømme, fiskevandring osv., selv over længere afstande. Emissioner af forurenende stoffer kan også have virkninger over længere afstande.

Nogle projekter eller planer, som ikke direkte påvirker Natura 2000-lokaliteter, kan have væsentlig virkning på dem, fordi de skaber barrierevirkninger eller forhindrer økologiske forbindelser. Dette kan f.eks. forekomme, hvis en plan påvirker elementer i landskabet, som forbinder Natura 2000-lokaliteter, eller som kan hindre arters bevægelser eller forstyrre kontinuiteten i et vandløbs- eller skovøkosystem.

For at fastslå planens eller projektets mulige indvirkning på Natura 2000-lokaliteter skal ikke kun de relevante lokaliteter udpeges, men også de naturtyper og arter, som er til stede på lokaliteterne i et væsentligt omfang, og deres lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætninger.

I boks 4 vises eksempler på datakilder, der kan anvendes til dette formål.

Boks 4 Kilder, der kan anvendes til at fastlægge virkninger på en Natura 2000-lokalitet — Natura 2000-standardformularen for lokaliteten — lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætninger (fastsat i retsakter om særlige bevaringsområder, retsakter om klassificering af særligt beskyttede områder, forvaltningsplanen for lokaliteten eller en særskilt retsakt) — forvaltningsplaner for lokaliteten (f.eks. med udpegning af belastninger og trusler på lokaliteten) — eksisterende undersøgelser og overvågningsdata vedrørende relevante arter og naturtyper, deres udbredelse i og omkring lokaliteten, bevaringsstatus samt belastninger og trusler mod dem — nuværende og tidligere kort over lokaliteten — arealanvendelse og andre relevante eksisterende planer — eksisterende undersøgelsesmateriale vedrørende lokaliteten — eksisterende hydrogeologiske data — eksisterende data om relevante stoffer (f.eks. nitrogenaflejring og sammensætning af udledt spildevand) — miljøkonsekvensvurderinger for lignende projekter eller planer — status for relevante miljørapporter — kort og geografiske informationssystemer — oplysninger om lokalitetens historie osv.

Oplysningerne i Natura 2000-standardformularen (17) er udgangspunktet for at udpege de naturtyper og arter, som er til stede på lokaliteten i et væsentligt omfang, og som kan blive påvirket af planen eller projektet, samt eventuelle eksisterende belastninger og påvirkninger på lokaliteten. Andre oplysninger på lokalitetsniveau kan indhentes fra kilder såsom forvaltningsplanen for Natura 2000-lokaliteten, lister over aktiviteter, der kan forårsage skade eller forringelse, resultaterne af overvågningsundersøgelser af naturtyper og arter på lokaliteten samt kilder uden for Natura 2000-lokaliteten på biogeografisk, nationalt og lokalt plan.

Det er vigtigt, at disse data og oplysninger gøres offentligt tilgængelige, f.eks. via en central database eller onlineportaler og websteder fra nationale eller regionale myndigheder, og opdateres regelmæssigt, så alle berørte interessenter og myndigheder let kan få adgang til dem.

Boks 5 Centrale kilder til oplysninger om de elementer, der ligger til grund for udpegningen af Natura 2000-lokaliteter Der findes en standardformular for hver Natura 2000-lokalitet. Den indeholder oplysninger om de EU-beskyttede arter og naturtyper, der findes på lokaliteten, og giver en bred vurdering af tilstanden for hver art eller naturtype på den pågældende lokalitet (vurderet fra A til D). Den indeholder oplysninger om overfladeareal, repræsentativitet og bevaringsstatus for de naturtyper, der findes på lokaliteten, samt en samlet vurdering af lokalitetens værdi for bevaringen af de pågældende naturlige naturtyper. For de arter, der findes på lokaliteten, gives der oplysninger om deres bestande og status (stationær, reproducerende, overvintrende og trækkende) samt om lokalitetens værdi for de pågældende arter. Formularen indeholder også relevante kontekstuelle oplysninger om lokaliteten, herunder: — lokalitetens generelle karakteristika, kvalitet og betydning — sårbarhed (pres på lokaliteten fra mennesker og andre påvirkninger og naturtypers og økosystemers skrøbelighed) — virkninger knyttet til menneskelige aktiviteter og naturlige processer, som kan have en gunstig eller ugunstig virkning på bevaringen og forvaltningen af lokaliteten, samt den andel af lokaliteten, der er berørt — det forvaltningsorgan, der er ansvarligt for lokaliteten — planer og praksis for forvaltning af lokaliteten, herunder traditionelle menneskelige aktiviteter — et kort over lokaliteten. Bevarelsesforanstaltninger og forvaltningsplaner For særlige bevaringsområder skal medlemsstaterne iværksætte bevaringsforanstaltninger, som opfylder de økologiske behov for naturtyperne i bilag I og de arter i bilag II, der findes på lokaliteten (habitatdirektivets artikel 6, stk. 1). Dette kan om nødvendigt omfatte forvaltningsplaner, der er udformet specifikt for lokaliteterne, eller som er indarbejdet i andre udviklingsplaner, og/eller relevante retsakter, administrative bestemmelser eller aftaler. På samme måde skal særligt beskyttede områder være omfattet af målrettede bevaringsforanstaltninger. Eventuelle Natura 2000-forvaltningsplaner kan give oplysninger om bevaringsmålsætningerne for en lokalitet, placering af og status for arterne og naturtyperne på lokaliteten, truslerne mod dem og de bevaringsforanstaltninger, der er nødvendige for at forbedre deres bevaringsstatus på lokaliteten. Alt dette kan være nyttigt i screeningsfasen og for den passende vurdering.

På Kommissionens websted kan der findes data om og kort over alle Natura 2000-lokaliteter i EU via Natura 2000 Viewer og den offentlige Natura 2000-database: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/data/indexen.htm. De fleste medlemsstater har også offentligt tilgængelige oplysninger om Natura 2000-lokaliteter og deres elementer. Geografiske informationssystemer (GIS) kan også bidrage til forståelsen af forholdet mellem en plans eller et projekts aspekter og en Natura 2000-lokalitets specifikke elementer.

Der findes praktiske værktøjer og informationssystemer i forskellige lande, som kan hjælpe med at udpege de potentielle virkninger af projekter og planer på Natura 2000-lokaliteter. I boks 6 gives en række eksempler på sådanne værktøjer.

Boks 6 Eksempler på informationssystemer til udpegning af potentielle virkninger af forskellige typer projekter og planer på Natura 2000-lokaliteter Tyskland De oplysninger, der er nødvendige for at vurdere de potentielle virkninger af næsten alle typer projekter, findes i informationssystemet FFH-VP-Info, som er udviklet af forbundsagenturet for naturbeskyttelse. Det består bl.a. af en omfattende database over potentielle virkninger på naturtyper og arter, som kan anvendes til screeningen og den passende vurdering. Systemet omfatter detaljerede oplysninger om følsomheden og de potentielle virkninger af virkningsfaktorerne for næsten alle naturtyper og arter, der er beskyttet i henhold til naturdirektiverne, og som findes i Tyskland. Det indeholder også tjeklister med vurderinger af alvoren/relevansen af hver enkelt indvirkning på naturtyper og arter. Se: http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp. Irland I Irland findes der en GeoTool-applikation, der kan anvendes under dataindsamlingen i fase 1 (screening) og fase 2 (passende vurdering). Med denne applikation kan brugeren vælge et punkt på kortet og derefter søge efter særlige bevaringsområder og særligt beskyttede områder inden for en bestemt afstand fra punktet, som brugeren kan vælge afhængigt af omfanget af den potentielle miljøpåvirkning fra en plan eller et projekt. De oplysninger, der gives for hver Natura 2000-lokalitet inden for det valgte område, omfatter en liste over de naturtyper og arter, der lå til grund for udpegningen af lokaliteten, og et link til bevaringsmålsætningerne for hver lokalitet. Se: https://gis.epa.ie/EPAMaps/AAGeoTool. Nederlandene Den nederlandske regering har udviklet et værktøj, der kan bruges til hurtigt at vurdere de potentielle virkninger af et projekt i den indledende fase. Det beskriver de proceduremæssige skridt, der skal tages, hvis en vurdering af virkningerne på Natura 2000-lokaliteter eller beskyttede arter indgår i proceduren for opnåelse af en tilladelse. Det hjælper med at udpege potentielle virkninger på individuelle arter og naturtyper og giver oplysninger om arters og naturtypers følsomhed over for forskellige aktiviteter. Se: www.natura2000.nl (under »routeplanner beschermde natuur« og »effectenindicator Natura 2000-gebieden«). Belgien For at vurdere forsuring og eutrofiering gennem aflejringer fra luften (aflejring af NOx og NH3 i forbindelse med f.eks. intensivt landbrug, industrielle opvarmnings- og energiprocesser og mobilitet) stiller Belgien en interaktiv onlineapplikation til rådighed til gennemførelse af den første screening. Det er et hurtigt scanningsværktøj til at udpege potentielle virkninger. Hvis scanningen giver grønt lys, forventes der ingen skadelige virkninger. Hvis værktøjet giver rødt lys, kan der være en skadelig virkning, der skal undersøges nærmere gennem en passende vurdering. Se: https://www.milieuinfo.be/voortoets/. Yderligere oplysninger og praktiske værktøjer, der kan understøtte screeningen og den passende vurdering, kan findes i bilaget til denne vejledning (afsnit 1.1).

3.1.4. Trin 4: Vurder, om sandsynlige virkninger kan udelukkes, under hensyn til bevaringsmålsætningerne for den pågældende lokalitet

Som det næste i screeningsfasen vurderes sandsynligheden for og den potentielle betydning af de virkninger, der blev udpeget i det foregående trin, under hensyntagen til potentielle kumulative virkninger sammen med andre planer eller projekter.

Vurdering af sandsynligheden for væsentlige virkninger

En sandsynlig væsentlig virkning er i denne forbindelse en virkning, som med rimelighed kan forudses som følge af en plan eller et projekt, som vil påvirke de fastsatte bevaringsmålsætninger for de naturtyper og arter, som er til stede på Natura 2000-lokaliteten i et væsentligt omfang. Dette kan være resultatet af aktiviteter på eller uden for lokaliteten eller opstå i kombination med andre planer eller projekter.

Hvis sandsynlige væsentlige virkninger ikke kan udelukkes uden rimelig tvivl, skal det bemærkes, at planen eller projektet skal underkastes en udførlig passende vurdering i henhold til artikel 6, stk. 3 (se afsnit 3.2.2.b for yderligere oplysninger om vurdering af potentielle virkninger).

Væsentligheden af virkninger varierer afhængigt af faktorer såsom virkningens omfang, type, udbredelse, varighed, intensitet, tidspunkt og sandsynlighed, kumulative virkninger og de pågældende naturtypers og arters sårbarhed.

Boks 7 indeholder eksempler på indikatorer til kvantificering af væsentligheden af disse virkninger.

Boks 7 Eksempler på indikatorer for væsentlighed Type virkning Indikator for væsentlighed Tab af habitatområde Forringelse Hektar tabte habitater, procentdel af det tabte habitat. Område (i absolutte tal og procent), hvor de egenskaber, der anvendes til at bestemme artens eller naturtypens bevaringsstatus, er blevet forringet, og omfanget af forringelsen for hver egenskab. Forstyrrelse Forstyrrelsesfaktorens intensitet, varighed eller permanente karakter og dens afstand til ynglepladserne Fragmentering Ændring i forhold til de oprindelige og ønskede tilstande (f.eks. etablering af flere små habitatarealer i stedet for ét stort og hektar habitat, der er eksponeret for kantvirkning) Indirekte virkninger: Den grad, hvori området er åbent for andre trusler (invasive ikkehjemmehørende, menneskers og dyrs indtrængen og yderligere udviklingsprojekter).

Kilder til information med henblik på at vurdere væsentligheden af virkninger omfatter dokumentation fra lignende aktiviteter, der påvirker lokaliteter med udpegede værdier i lignende bevaringstilstand eller med lignende bevaringsmålsætninger, og ekspertudtalelser baseret på tilgængelig dokumentation. Da hvert enkelt tilfælde nødvendigvis er forskelligt, skal der imidlertid også tages hensyn til de lokale forhold. Vurderingen skal derfor altid foretages fra sag til sag.

Hvad der er væsentligt for ét område, er ikke nødvendigvis væsentligt for et andet, som det også fremgår af artikel 6-vejledningen. Et tab på et hundrede kvadratmeter naturtype kan f.eks. være væsentligt i forbindelse med en lille lokalitet for en sjælden orkide, mens et tilsvarende tab på stor steppelokalitet kan være uvæsentligt, hvis det ikke påvirker lokalitetens bevaringsmålsætninger.

For planer kan det, afhængigt af definitionsniveauet og detaljerne i de forskellige aspekter og komponenter i planen, være vanskeligt at vurdere omfanget og betydningen af alle potentielle virkninger på de enkelte lokaliteter i denne fase. Sandsynligheden for væsentlige virkninger på en Natura 2000-lokalitet kan stadig vurderes, f.eks. i lyset af planens eller projektets type og potentielle påvirkningszone.

Planer skal derfor screenes med tilstrækkelig forsigtighed (uden rimelig tvivl) og i lyset af forsigtighedsprincippet for at undgå, at komponenter eller handlinger med potentiel indvirkning på en Natura 2000-lokalitet udelukkes og dermed udelukkes fra yderligere undersøgelser i den passende vurdering.

Med hensyn til vurderingen af afhjælpende foranstaltninger (18) i forbindelse med gennemførelsen af proceduren efter artikel 6, stk. 3, har Domstolen fastslået, at »der med henblik på at afgøre, om det er nødvendigt efterfølgende at foretage en vurdering af en plans eller et projekts virkninger på en berørt lokalitet, i screeningsfasen ikke er anledning til at tage foranstaltninger med henblik på at undgå eller reducere denne plans eller dette projekts skadelige virkninger på denne lokalitet i betragtning« (sag C-323/17).

Projektudviklere kan dog undertiden udforme projekter på en sådan måde, at potentielle virkninger undgås eller minimeres fra starten. Dette kan gøres ved at anvende de bedste tilgængelige teknologier eller foregribende foranstaltninger, herunder retsakter (f.eks. forbudszoner) fastsat i f.eks. sektorspecifikke forskrifter, Natura 2000-forvaltningsplaner, fysiske planer/områdeplaner.

Sådanne generiske projektkomponenter kan indgå i screeningen i modsætning til de plan- eller projektspecifikke afhjælpende foranstaltninger, som ikke må tages i betragtning i denne fase. Disse komponenter skal angives klart i projektbeskrivelsen. Specifikke afhjælpende foranstaltninger, f.eks. opførelse af grønne broer til migration for arter, for hvis beskyttelse lokaliteten er udpeget, navnlig hvis de er pålagt af den kompetente myndighed, bør først tages i betragtning under den passende vurdering som beskrevet i afsnit 3.2.5.

Vurdering af mulige kumulative virkninger sammen med andre planer og projekter

Under screeningen bør vurderingen af sandsynligheden for potentielt væsentlige virkninger omfatte planen eller projektet enten alene eller i forbindelse med andre projekter eller planer. Vurderingen af sådanne kumulative virkninger er ofte mindre detaljeret i screeningsfasen end under den passende vurdering. Der er dog stadig behov for at udpege alle andre planer eller projekter, der kan give anledning til kumulative virkninger sammen med den pågældende plan eller det pågældende projekt.

Screeningen »i kombination« kræver, at andre planer og projekter, der kan have potentielle virkninger på de samme Natura 2000-lokaliteter, udpeges, og at deres kapacitet til at forårsage væsentlige virkninger sammen med den pågældende plan eller det pågældende projekt, vurderes. Hvis denne analyse ikke kan føre til endelige konklusioner, bør den i det mindste føre til udpegning af andre relevante planer og projekter, som bør undersøges mere detaljeret under den passende vurdering.

Vurdering af kumulative virkninger i screeningsfasen En række virkninger, der hver for sig er på et lavt niveau, kan tilsammen have en væsentlig indvirkning. Ved fastsættelsen af de sandsynlige væsentlige virkninger skal kombinationen med andre planer og/eller projekter også overvejes for at tage kumulative virkninger i forbindelse med vurderingen af planen eller projektet i betragtning. Bestemmelsen om kombination vedrører andre planer eller projekter, som allerede er gennemført, godkendt, men ikke gennemført, eller foreslået (dvs. for hvilke der er indgivet en ansøgning om godkendelse eller tilladelse). Det skal desuden bemærkes, at vurderingen af kumulative virkninger ikke er begrænset til vurderingen af tilsvarende typer af planer og projekter, der dækker samme sektor. Alle typer af planer og projekter, der i forbindelse med de planer eller projekter, som overvejes, kan have væsentlig indvirkning og bør medtages i vurderingen. Tilsvarende bør vurderingen tage hensyn til de kumulative virkninger ikke blot mellem projekter eller mellem planer, men også mellem projekter og planer (og omvendt). Et nyt projekt om at anlægge en stor motorvej har i sig selv måske ikke nogen negativ indvirkning på lokaliteten, men hvis det overvejes i forbindelse med et allerede godkendt boligprojekt for det samme område, kan virkningerne blive tilstrækkeligt væsentlige til at have en negativ indvirkning på lokaliteten. På den anden side har en plan måske ikke nogen væsentlig indvirkning på Natura 2000-lokaliteter i sig selv, men vil muligvis blive vurderet anderledes i forbindelse med et allerede foreslået eller godkendt større udviklingsprojekt, som ikke indgår i planen. Se artikel 6-vejledningen, afsnit 4.5.3, for yderligere oplysninger.

Det kan være en udfordring at indhente oplysninger om andre planer og projekter, der i kombination genererer kumulative virkninger på Natura 2000-lokaliteten. Det er meget nyttigt at have databaser eller informationssystemer, der kan levere disse oplysninger på et udvalgt område, som nogle lande allerede har eller i gang med at udvikle (19). Eksisterende databaser, hvor offentligheden kan hente information om strategiske miljøvurderinger og miljøkonsekvensvurderinger for planer og projekter, kan også bruges til at udpege mulige kumulative virkninger (20).

De kompetente myndigheder (miljø- eller sektormyndigheder) bør under alle omstændigheder høres og kunne give oplysninger om andre planer/projekter, der skal overvejes under screeningen.

I tabel 2 skitseres de vigtigste trin i vurderingen af kumulative virkninger på en Natura 2000-lokalitet.

Tabel 2

Vurdering af kumulativ virkning

Trin i vurderingen Aktivitet Fastlæggelse af de geografiske grænser og tidsrammen for vurderingen Fastlægge grænserne for undersøgelsen af de kumulative virkninger. Bemærk, at disse vil være forskellige for forskellige typer virkninger (f.eks. virkninger på vandressourcer og støj) og kan omfatte lokaliteter uden for området. Udpegning af alle projekter eller planer, der kan interagere Udpeg alle potentielle kilder til virkninger fra projektet eller planen sammen med alle andre kilder i det eksisterende miljø samt andre virkninger, der kan opstå som følge af andre foreslåede projekter eller planer, samt tidsplaner for og faseinddeling af projekter eller planer. Udpegning af virkning Udpeg typerne af virkning (f.eks. støj, reduktion af vandressourcer eller kemiske emissioner), som kan påvirke strukturen og funktionerne på den lokalitet, der er sårbar over for forandringer. Kortlægning af spredningsveje Kortlæg potentielle kumulative spredningsveje (21) (f.eks. via vand eller luft eller akkumulering af virkninger over tid eller rum). Undersøg forholdene på stedet for at fastlægge, hvor de sårbare aspekter af lokalitetens struktur og funktion er i fare. Prognose Opstil en prognose over omfanget/udstrækningen af udpegede kumulative virkninger. Vurdering Forklar, hvorvidt de potentielle kumulative virkninger sandsynligvis vil være væsentlige, under hensyntagen til de oplysninger, der er indsamlet i trinnet for »vurderingen af væsentlighed«.

Når en beskyttet naturtype eller art på lokaliteten allerede befinder sig i en ugunstig tilstand, eller når kritiske grænser for naturtypernes eller arternes særlige egenskaber overskrides (eller hvis lokaliteten er udsat for kumulative virkninger, der vil føre til en af disse tilstande), vil en yderligere plan eller et yderligere projekt, som alene eller i kombination føjer yderligere virkninger til disse niveauer, sandsynligvis have en væsentlig indvirkning på Natura 2000-lokaliteten.

3.1.5. Konklusioner: afgørelse baseret på resultatet af screeningen

Afgørelsen af, om en plan eller et projekt sandsynligvis vil have væsentlige virkninger på en Natura 2000-lokalitet, har praktiske og retlige følger. Planer og projekter, der ikke anses for at kunne have væsentlige virkninger uden rimelig tvivl, kan behandles uden hensyntagen til de efterfølgende trin i artikel 6, stk. 3.

Ligesom fasen for den passende vurdering skal screeningsfasen afsluttes med en skriftlig begrundet afgørelse fra den kompetente myndighed, så begrundelsen for denne konklusion kan registreres. Udtalelsen fra forvaltningsorganet for Natura 2000-lokaliteten bør også tages i betragtning ved udarbejdelsen af konklusionerne.

Afgørelsen bør også gøres offentligt tilgængelig. Selv om direktivet ikke udtrykkeligt indeholder en henvisning til dette, har Domstolen anerkendt, at der også kræves offentlig deltagelse i screeningsfasen i henhold til artikel 6, stk. 3 (sag C-243/15, præmis 46-49). Domstolen har desuden anerkendt NGO'ers ret til at anfægte myndighedernes screeningafgørelse (sag C-243/15, præmis 56-61).

Da alene muligheden for, at der kan være tale om en væsentlig virkning på lokaliteten, vil udløse et krav om en passende vurdering, kan denne afgørelse træffes enten efter en grundig undersøgelse af planen eller projektet eller på grundlag af en simpel analyse, hvor det forudsættes, at der vil opstå væsentlige virkninger (som følge af planens eller projektets type, størrelse eller omfang, Natura 2000-lokalitetens kendetegn eller som følge af en høj risiko for kombinerede virkninger sammen med andre planer eller projekter). Dette vil gøre det muligt at påbegynde den passende vurdering så hurtigt som muligt.

I tilfælde af tvivl, dvs. hvis det på grundlag af de foreliggende oplysninger ikke kan udelukkes, at et projekt eller en plan kan have en væsentlig virkning på en Natura 2000-lokalitet, i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter, bør planen eller projektet underkastes en passende vurdering.

Screeningafgørelsen bør også ideelt set give vejledning om omfanget af den efterfølgende passende vurdering og om de sandsynlige væsentlige virkninger, der skal undersøges (22). For planer bør dette også omfatte alle Natura 2000-lokaliteter, der kan blive berørt af planen.

Boks 8 indeholder en model for screeninganalyse.

Boks 8 Model for screeningsanalyse Kortfattet beskrivelse af planen eller projektet og de vigtigste aspekter, der kan forventes at få virkninger Planens eller projektets mål og vigtigste kendetegn/aktiviteter i forskellige faser (f.eks. anlæg, drift og nedlukning, hvis det er relevant). Kortfattet beskrivelse af Natura 2000-lokaliteterne og deres vigtigste værdier Naturtyper og arter, der ligger til grund for lokaliteternes udpegning, og deres bevaringsmålsætninger. Beskrivelse af de enkelte aspekter af planen eller projektet, som kan have indvirkning på Natura 2000-lokaliteter, herunder: — størrelse og omfang — afstand til Natura 2000-lokaliteterne — arealinddragelse (direkte/indirekte) — ressourcebehov (f.eks. vandindvinding og jord-/ mineraludvinding) — emissioner (bortskaffelse til jord, vand eller luft) — transportkrav — varighed og tidsplan for anlæg, drift og nedlukning — interval af virkningsfaktorer (f.eks. støj, nitrogenaflejring og turbiditet). Beskrivelse af de sandsynlige virkninger på Natura 2000-lokaliteterne på baggrund af de specifikke bevaringsmålsætninger, der er fastsat for de elementer, som lå til grund for deres udpegning, herunder: — reduktion af habitatområde og forringelse eller fragmentering af naturtyper — forstyrrelse af arter og reduktion af artsbestande og -tæthed — ændringer i økologiske funktioner og/eller egenskaber, der er væsentlige for naturtypers og arters økologiske behov (f.eks. vandkvalitet og -mængde) — interferens med de nøgleforhold, der definerer lokalitetens struktur og funktion. Beskrivelse af de sandsynlige virkninger i forbindelse med andre planer eller projekter: — virkningsfaktorer, der skal tages i betragtning for kumulative virkninger — liste over og beskrivelse af projekter, der kan bidrage til kumulative virkninger — vurdering af omfanget og væsentligheden af kumulative virkninger på baggrund af de lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætninger. Kriterier for vurdering af væsentlighed, indikatorer for væsentlighed, på baggrund af de lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætninger, f.eks.: — grad af tab af naturtyper (absolut eller relativt), ændringer i habitatstruktur — risiko for fortrængning af artsbestande, forstyrrelse, reduktion af aktions-, føde- og tilflugtsområder og ændring af gunstige ynglebetingelser — betydningen af de berørte naturtyper og arter, f.eks. repræsentativitet og lokal varietet — lokalitetens betydning (f.eks. udbredelsesområdets grænse for visse naturtyper og arter som trædesten, der er vigtige for den økologiske konnektivitet) — forstyrrelse eller ændring af økologiske funktioner — ændringer af lokalitetens vigtigste økologiske egenskaber (f.eks. vandkvalitet). Konklusioner: Beskrivelse, baseret på ovenstående oplysninger, af de aspekter af planen eller projektet eller den kombination af aspekter, der kan forventes at forårsage væsentlige virkninger, og de aspekter, for hvilke arten eller omfanget af virkningerne ikke er kendt. Sandsynlige væsentlige virkninger: ☐ Nej ☐ Ja eller usikker

3.2. Fase 2: Passende vurdering

Formålet med den passende vurdering er at vurdere planens eller projektets virkninger i lyset af lokalitetens bevaringsmålsætninger, individuelt eller i forbindelse med andre planer eller projekter. Konklusionerne bør gøre de kompetente myndigheder i stand til at afgøre, om planen eller projektet vil have negative virkninger på den pågældende lokalitet. Fokus for den passende vurdering er derfor specifikt de arter og/eller naturtyper, som Natura 2000-lokaliteten er udpeget for. Artikel 6-vejledningen — afsnit 4.6.1.

Den passende vurdering anvendes på både projekter og planer. Den kan koordineres med eller integreres i andre miljøvurderinger, f.eks. miljøkonsekvensvurderinger (VVM) for projekter, strategiske miljøvurderinger (SMV) for planer og programmer samt vurderinger, der foretages i henhold til vandrammedirektivet (se afsnit 5.2).

Ligesom ved procedurerne for miljøkonsekvensvurderinger og strategiske miljøvurderinger indgiver plan- eller projektudvikleren sædvanligvis en rapport om den passende vurdering til den kompetente myndighed. Hvis der i vurderingen konstateres negative virkninger eller sandsynlighed for sådanne virkninger, kan udvikleren også forelægge afhjælpende foranstaltninger i denne fase med henblik på at mindske virkningerne.

Det er derefter den kompetente myndigheds ansvar at afgøre, om planen eller projektet vil påvirke den pågældende lokalitets integritet eller ej, og dermed om planen eller projektet kan godkendes eller ej. Den kompetente myndighed kan også fastsætte betingelser for godkendelse og, hvis det er relevant, høre offentligheden på forhånd. Yderligere oplysninger om høring i forbindelse med passende vurderinger kan findes i afsnit 3.2.7.

Vurderingsprocessen omfatter indsamling og vurdering af oplysninger fra forskellige interessenter, herunder nationale, regionale og lokale naturbeskyttelsesmyndigheder, videnskabelige eksperter og NGO'er. Den kompetente myndighed kan også anvende de oplysninger, der er indgivet af plan- eller projektudvikleren som grundlag for høringen af interne og eksterne eksperter og andre interessenter.

Den kompetente myndighed skal i nogle tilfælde også anmode om yderligere oplysninger for at sikre, at den endelige vurdering er så omfattende og objektiv som muligt. Det bør bemærkes, at den passende vurdering skal være tilstrækkelig detaljeret og begrundet til at kunne dokumentere, at der ikke forekommer skadelige virkninger, på baggrund af den bedste tilgængelige videnskabelige viden på området.

Udførelsen af den passende vurdering omfatter således følgende trin:

1. indsamling af oplysninger om projektet og om den berørte Natura 2000-lokalitet

2. vurdering af planens eller projektets virkninger på baggrund af lokalitetens bevaringsmålsætninger, i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter

3. afgørelse af, om planen eller projektet kan have skadelige virkninger for lokalitetens integritet

4. overvejelse af afhjælpende foranstaltninger (herunder overvågning).

Disse trin skal muligvis gentages — og for nogle trins vedkommende som reaktion på resultaterne af andre trin. Hvert trin beskrives i de følgende afsnit. Yderligere aspekter, f.eks. offentlige høringer og sikring af kvaliteten af passende vurderinger, behandles i slutningen af dette kapitel.

3.2.1. Trin 1: Indsamling af oplysninger om projektet og om de berørte Natura 2000-lokaliteter

De oplysninger, der nødvendige for den passende vurdering, omfatter en beskrivelse af de Natura 2000-lokaliteter, der sandsynligvis vil blive berørt, de arter og naturtyper, som i væsentlig grad er til stede på lokaliteten (såkaldte udpegningsfaktorer), og deres bevaringsmålsætninger samt en beskrivelse af planen eller projektet og dens mulige indvirkning på lokalitetens bevaringsmålsætninger. En del af disse oplysninger blev muligvis indsamlet allerede i screeningsfasen, men disse oplysninger skal normalt være mere detaljerede, for at de kan anvendes i den passende vurdering.

I henhold til VVM-direktivets artikel 5, stk. 2, og SMV-direktivets artikel 5, stk. 4, skal den kompetente myndighed efter anmodning fra bygherren fastlægge omfanget af miljøkonsekvensvurderingen (afgrænsning). Formålet med afgrænsningen er at identificere de elementer, der bør indgå i den miljøvurderingsrapport, som bygherren udarbejder og indgiver til den kompetente myndighed. Afgrænsningen bør navnlig bidrage til at identificere de vigtigste elementer, der skal undersøges, således at de kan behandles mere detaljeret (23).

Afgrænsningen vil variere afhængigt af planen eller projektet og de berørte lokaliteter. Den vil dog normalt omfatte en beskrivelse af lokaliteten, en beskrivelse af planen eller projektet og en kortlægning af projektets eller planens potentielle virkninger på lokaliteten i betragtning af bevaringsmålsætningerne for lokaliteten. Uanset om den passende vurdering er integreret i miljøkonsekvensvurderingen/den strategiske miljøvurdering eller ej, bør afgrænsningen angive lokalitetens referencebetingelser (dvs. betingelserne for beskyttede naturtyper og arter, som er til stede på lokaliteten i et væsentligt omfang, de lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætninger samt andre elementer, der afgør dens integritet, og lokalitetens betydning for nettets sammenhæng), som skal udpeges og undersøges i forbindelse med den passende vurdering, analysens detaljeringsgrad, metoderne, kriterierne for evaluering af væsentlighed, typer afhjælpende foranstaltninger og alternativer, der skal analyseres, osv.

Artikel 5, stk. 2, i VVM-direktivet (direktiv 2011/92/EU som ændret ved direktiv 2014/52/EU) Anmoder bygherren herom, skal den kompetente myndighed under hensyntagen til de af bygherren fremlagte oplysninger, navnlig oplysningerne om projektets særlige karakteristika, herunder dets placering og tekniske kapacitet, og dets forventede indvirkning på miljøet, afgive en udtalelse om, hvor omfattende og detaljerede de oplysninger skal være, som bygherren skal fremlægge i miljøkonsekvensvurderingsrapporten i henhold til stk. 1. Den kompetente myndighed hører de i artikel 6, stk. 1, nævnte myndigheder, før den afgiver sin udtalelse. Medlemsstaterne kan også kræve, at de kompetente myndigheder afgiver en udtalelse som omhandlet i første afsnit, uanset om bygherren anmoder derom. Artikel 5, stk. 4, i SMV-direktivet (direktiv 2001/42/EF) De i artikel 6, stk. 3, omhandlede myndigheder skal høres, når der tages stilling til, hvor omfattende og detaljerede de oplysninger skal være, som skal indgå i miljørapporten.

Omfanget og detaljeringsgraden af de oplysninger, der kræves til dataindsamling og undersøgelser, varierer afhængigt af projektet og den eller de berørte lokaliteter. Dette afgøres derfor fra sag til sag. Det kan f.eks. afhænge af projektets og lokalitetens kompleksitet samt lokalitetens betydning for de arter og naturtyper, som den er udpeget for. Det afhænger også af de data, der allerede foreligger om lokaliteten og om de arter og naturtyper, som i væsentlig grad er til stede på lokaliteten, og af oplysninger fra tidligere vurderinger osv.

Harmoniserede geografiske oplysninger af høj kvalitet gør normalt arbejdet for bygherrer, myndigheder og interessenter nemmere og er af særlig betydning i forbindelse med grænseoverskridende projekter og virkninger. For et projekt, der påvirker et grænseoverskridende vandløb, eller et anlæg, som potentielt kan skabe grænseoverskridende forurening, er det f.eks. meget vigtigt, at der anvendes fælles standarder til at udpege, vurdere og afhjælpe disse virkninger. EU-direktivet »Inspire« (INfrastructure for SPatial InfoRmation in Europe) har til formål at stille sådanne standardiserede data til rådighed og anvende dem (24).

Tabel 3 indeholder en vejledende tjekliste over de basisoplysninger, der kræves til den passende vurdering, og i tabel 4 gives der et eksempel på de oplysninger, der skal indsamles ved vurderingen planers og projekters indvirkning på Natura 2000.

Tabel 3

Vejledende tjekliste over basisoplysninger, der kræves til den passende vurdering

Basisoplysninger om Natura 2000-lokaliteter og deres kendetegn Informationskilder Tilgængelig på/fra Bevaringsmålsætninger for Natura 2000-lokaliteterne. Bevaringsforanstaltninger fastsat for lokaliteterne. Arealanvendelse samt forbudte og tilladte aktiviteter på lokaliteterne. Primære trusler og belastninger, der er udpeget for lokaliteterne. Kort over Natura 2000-lokaliteter (med angivelse af lokalitetens grænser og placering af relevante kendetegn) Natura 2000-standardformularer Retsakter om udpegning af et særligt bevaringsområde eller et særligt beskyttet område Forvaltningsplaner og andre dokumenter/instrumenter vedrørende forvaltning af lokaliteter (forskrifter, kontrakter eller aftaler) Nationale/regionale onlineportaler Statstidender m.v. Naturbeskyttelsesmyndighed/-organer Natura 2000 Viewer (25) Natura 2000-database (26) Nationale databaser De naturtyper og arter, der findes på lokaliteterne, og deres tilstand på lokaliteterne: bevaringsgrad, repræsentativitet osv. Lokaliteternes betydning for de tilstedeværende naturtyper og arter. Naturtypernes og arternes vigtigste økologiske behov, sårbarhed og følsomhed. Natura 2000-standardformularer Planer for forvaltning af lokaliteten Retsakter om udpegning Lovpligtige planer og politikker for naturbeskyttelse på nationalt/regionalt/lokalt plan Handlingsplaner for bevaring af arter og naturtyper Aktuelle og historiske kort, undersøgelser osv. Ekspertbaseret information Nationale/regionale onlineportaler Natura 2000 Viewer Natura 2000-database Nationale databaser Kompetente myndigheder Tilgængelig litteratur Forskningsinstitutioner Naturtypers og arters bevaringsstatus, tendenser samt primære trusler og belastninger (i den biogeografiske region og på nationalt plan). Nationale rapporter om bevaringsstatus i henhold til habitatdirektivets artikel 17 og fugledirektivets artikel 12 Onlinerapporter (27) Basisoplysninger om projektet/planen Informationskilder Tilgængelig på/fra De udførlige data om planen eller projektet: samlet areal, der berøres af projektet, projektaktiviteter, emissioner, anvendelse af naturressourcer, tidsplanlægning osv. Forholdet (f.eks. vigtige afstande eller veje) mellem planen eller projektet og Natura 2000-lokaliteten. Plan- eller projektdokumenter (planer, kort osv.) Kort, GIS Initiativtager til projekt/plan Natura 2000 Viewer Data om andre planer eller projekter (gennemført, godkendt eller foreslået), som kan medføre kombinerede eller kumulative virkninger med det projekt, der vurderes, på Natura 2000-lokaliteter. Databaser, f.eks. om strategiske miljøvurderinger, miljøkonsekvensvurderinger, passende vurderinger af planer/projekter, regionale eller kommunale planer og lokale myndigheders planlægningsapplikationer Kompetente myndigheder Onlineplatforme Oplysninger om andre vurderinger, der kræves for at opnå godkendelse af projektet eller tilladelse til planen. National lovgivning Kompetente myndigheder Statstidender m.v. Organisationer, der er involveret i/berørt af planens eller projektets sektor/aktivitet. Brancheorganisationer/-sammenslutninger Projekt-/planudvikler Kompetente myndigheder Vurderinger af lignende planer eller projekter. Erklæringer vedrørende miljøkonsekvensvurderinger og strategiske miljøvurderinger, rapporter om passende vurderinger og anden dokumentation fra lignende planer eller projekter, som tidligere er blevet vurderet Statstidender m.v. Kompetente myndigheder, relevante agenturer og andre organer





Tabel 4

Oplysninger, der skal indsamles ved vurdering af planers og projekters virkninger på Natura 2000-lokaliteter (Spanien)

Elementer Omfang Oplysninger, der skal indsamles Natura 2000-lokaliteter Naturtyper Generelt — kode, betegnelse og prioriteret egenskab — karakteristiske arter — relevante variabler med hensyn til struktur, funktion og økologiske behov. Biogeografisk region (landeniveau) — bevaringsstatus for naturtypen i den biogeografiske region (national) — lokalitetens rolle og betydning for naturtypens bevaring. Natura 2000-lokalitet — naturtypens bevaringsgrad og repræsentativitet på lokaliteten — de bevaringsmålsætninger, der er fastsat for naturtypen på lokaliteten — naturtypens udbredelsesområde på lokaliteten (herunder kortlægning), % af det samlede areal (land/region) — belastninger, trusler og virkninger, der påvirker naturtypen på lokaliteten — sårbarhed over for projektets potentielle virkninger. Art Generelt — kode, betegnelse, prioriteret egenskab og beskyttelsesstatus i regionen/landet — økologiske behov og faktorer, der påvirker artsbestandens dynamik. Biogeografisk region (landeniveau) — bevaringsstatus for arten i den biogeografiske region (national) — lokalitetens rolle og betydning for artens bevaring. Natura 2000-lokalitet — artens bevaringsstatus på lokaliteten — de bevaringsmålsætninger, der er fastsat for arten på lokaliteten — artens udbredelsesområde og anvendelse af lokaliteten (herunder kortlægning) — bestand og tendenser på lokaliteten % af samlet bestand i landet/regionen — eksisterende belastninger og trusler mod arten på lokaliteten — artens sårbarhed over for potentielle påvirkninger (f.eks. følsomhed over for forstyrrelser) Landskabstræk, der er vigtige for Natura 2000-nettets sammenhæng Biogeografisk region (landeniveau) — type (økologisk korridor, trædesten osv.) — Natura 2000 og andre områder, der er forbundet eller økologisk relateret (herunder kortlægning) — arter (eller naturtyper), hvor hvilke det er vigtigt, og betydning for deres bevaring — belastninger, trusler og virkninger, der påvirker landskabstrækket — sårbarhed over for projektets potentielle virkninger.

Tilpasset på baggrund af: Anbefalinger vedrørende de oplysninger, der skal indgå i den passende vurdering af projekters indvirkning på Natura 2000-nettet i de VVM-dokumenter, der udarbejdes af den nationale myndighed i Spanien (Ministerio de Agricultura y Pesca, Alimentación y Medio Ambiente, 2018). Findes på: https://www.miteco.gob.es/es/calidad-y-evaluacion-ambiental/temas/evaluacion-ambiental/guias-directrices/.

3.2.2. Trin 2: Vurdering af planens eller projektets virkninger på baggrund af lokalitetens bevaringsmålsætninger, i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter

Den passende vurdering bør også omfatte en omfattende kortlægning af alle de potentielle virkninger som følge af planen eller projektet, som kan være væsentlige på lokaliteten, idet der tages hensyn til kumulative virkninger og andre virkninger, som gennemførelsen af planen eller projektet kan medføre i forbindelse med andre planer eller projekter. (Artikel 6-vejledningen — afsnit 4.6.2)

Ved den passende vurdering bør det sikres, at alle strukturelle og funktionelle aspekter, der bidrager til lokalitetens integritet, tages i betragtning, både ved fastlæggelsen af referencebetingelserne og i de faser, der fører til udpegning af potentielle virkninger, afhjælpende foranstaltninger og eventuelle virkninger, der består efter gennemførelsen af de afhjælpende foranstaltninger.

Trin 2 omfatter følgende aktiviteter:

— udpegning af bevaringsmålsætningerne for de Natura 2000-lokaliteter, der er berørt af planen eller projektet

— udpegning og vurdering af planens eller projektets indvirkninger i forhold til lokaliteternes bevaringsmålsætninger

— vurdering af de kumulative virkninger sammen med andre planer og projekter.

a) Udpegning af bevaringsmålsætningerne for de Natura 2000-lokaliteter, der er berørt af planen eller projektet

I den passende vurdering skal virkningerne af en plan eller et projekt vurderes i forhold til de bevaringsmålsætninger, der er fastsat for de beskyttede naturtyper og arter, som forekommer på Natura 2000-lokaliteterne.

De kompetente myndigheder skal fastsætte bevaringsmålsætninger for hver lokalitet. Målsætningerne skal fastsættes for alle arter og naturtyper af fællesskabsbetydning i henhold til habitatdirektivet og fuglearter i bilag I til fugledirektivet, som er til stede på en Natura 2000-lokalitet i et væsentligt omfang, samt for regelmæssigt tilbagevendende trækfuglearter.

Bevaringsmålsætninger for enkelte lokaliteter er en række nærmere angivne formål, der skal opfyldes på en lokalitet med henblik på at sikre, at lokaliteten på den bedst mulige måde bidrager til at opnå en gunstig bevaringsstatus på det relevante niveau (under hensyntagen til de pågældende arters naturlige udbredelsesområde eller naturtyper). Bevaringsmålsætninger for lokaliteter bør fastlægge den ønskede bevaringstilstand for arterne og naturtyperne på lokaliteten for at maksimere deres bidrag til at opnå en gunstig bevaringsstatus på det relevante niveau. De bliver undertiden defineret som et sæt af målsætninger, der skal nås over en vis periode. Disse målsætninger skal fastlægges på grundlag af bevaringsvurderingen af hver art og naturtype på lokaliteten, som er registreret i standardformularen. Yderligere oplysninger kan findes i artikel 6-vejledningen, afsnit 2.3.1, og Kommissionens notat om fastsættelse af bevaringsmålsætninger (findes på: https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_da.htm).

Bevaringsmålsætningerne for en Natura 2000-lokalitet fastsættes normalt i forvaltningsplaner eller relevante forvaltningsinstrumenter eller andre dokumenter, der offentliggøres vedrørende lokaliteterne (f.eks. retsakter om klassificering, der offentliggøres i statstidender). De bør også være offentligt tilgængelige.

Bevaringsmålsætningerne for hver af de naturtyper og arter, der findes på lokaliteten, bør stå i forhold til deres økologiske behov og være fastsat med henvisning til de parametre, der er anvendt til at bestemme deres bevaringstilstand på lokaliteten (f.eks. deres område, struktur og funktioner eller bestande). De bør angive de mål, der skal nås for hver af disse egenskaber/parametre. De bør også omfatte mål/grænser for de økologiske funktioner og processer, som naturtyperne og arterne afhænger af (f.eks. definition af vandkvalitet og -mængde for akvatiske arter).

Bevaringsmålsætningerne skal være: — specifikke— dvs. vedrøre et bestemt kendetegn (art eller naturtype) og definere de betingelser, der kræves for at opfylde bevaringsmålsætningen — målbare og rapporterbare — dvs. omfatte kvantitative mål (eventuelt suppleret af kvalitative mål, f.eks. en beskrivelse af god tilstand for en naturtype eller en bestandstruktur), som gør det muligt at foretage overvågning for at bestemme, om bevaringsmålsætningerne opfyldes, og med henblik på habitatdirektivets artikel 17 — realistiske — dvs. inden for en rimelig tidsgrænse og ressourceanvendelse — konsekvent med hensyn til tilgang — dvs. bevaringsmålsætningernes struktur skal så vidt muligt være den samme på tværs af alle lokaliteter og anvende lignende egenskaber og mål til at beskrive gunstige betingelser på lokaliteter, der understøtter det samme kendetegn, og — omfattende — dvs. egenskaber og mål skal dække prioriteterne for de kendetegn, der er nødvendige med henblik på at beskrive tilstanden som enten gunstig eller ugunstig. Det skal også fremgå af målsætningerne, om de har til formål at »genoprette« eller »opretholde« bevaringsstatus for den pågældende lokalitet (det ambitionsniveau, der foregriber de nødvendige bevaringsforanstaltninger). Tilpasset på baggrund af »Kommissionens notat om fastsættelse af bevaringsmålsætninger« (findes på: https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_da.htm).

Manglende specifikke bevaringsmålsætninger for lokaliteter eller fastlæggelse af bevaringsmålsætninger, der ikke er i overensstemmelse med den standard, som er beskrevet ovenfor, bringer overholdelsen af kravene i artikel 6, stk. 3, i fare.

I boks 9 gives der eksempler på bevaringsmålsætninger for lokaliteter.

Boks 9 Eksempler på bevaringsmålsætninger for naturtyper og arter på Natura 2000-lokaliteter Rev (1170) — det permanente habitatområde (xx ha) er stabilt eller voksende og er genstand for naturlige processer — fordelingen af rev er stabil eller stigende (kortet vedlagt) — følgende samfundstyper bevares i naturlig tilstand: eksponeret littoralt kompleks af revsamfund (xx ha) eksponeret sublittoralt kompleks af samfund (xx ha) (der gives en beskrivelse af hver samfundstype). Hvide klitter og vandremiler med Ammophila arenaria (2120) — habitatområdet (xx ha) er stabilt eller voksende, og der er ingen nedgang i dets udbredelse (kort vedlægges), som er genstand for naturlige processer — den naturlige cirkulation af sedimenter og organisk materiale bevares uden fysiske hindringer (f.eks. fysiske barrierer) — tilstedeværelsen af artsfattige samfund domineret af Ammophila arenaria opretholdes — negative indikatorarter (herunder ikkehjemmehørende arter, arter, der indikerer ændringer i næringsstofstatus, og arter, der ikke anses for at være karakteristiske) repræsenterer mindre end 5 % arealdække. Tørre heder (4030) — det nuværende areal (xx ha) og fordelingen af naturtypen på lokaliteten øges med x % (kort vedlægges) — de typiske arters tæthed opretholdes (liste vedlægges) — der opretholdes et lavt dække af spredte hjemmehørende træer og krat (<10 % dække) — mindst 1 %, men højst 10 % af naturtypens arealdække består af bar jord — nitrogenaflejring opretholdes under de kritiske belastningsværdier, der er fastsat for lokaliteten (f.eks. 10-20 kg N/ha/år). Molinia-enge på kalkrige, tørveholdige eller ler- og siltrige jorde (Molinion caeruleae) (6410). — det nuværende areal (xx ha) og fordelingen af naturtypen på lokaliteten øges med x % (kort vedlægges) — vegetationssammensætningen forbedres: mindst xx positive indikatorarter er til stede, herunder en art af »høj kvalitet«, negative indikatorarter dækker til sammen højst 20 % af arealet, hvor individuelle arter højst dækker 10 %, og ikkehjemmehørende arter dækker højst 1 % — vegetationsstrukturen forbedres: dække af træagtige arter og bregne (Pteridium aquilinum) udgør højst 5 %, bredbladet urtedække udgør 40-90 % af vegetationen. Mindst 30 % af græsbunden er 10-80 cm høj — den fysiske struktur bevares: højst 10 % bar jord. Aktive højmoser (7110) — habitatområdet på lokaliteten udvides (f.eks. det nuværende areal øges med 10 % — fra xx ha til yy ha), og dets tilstand forbedres (f.eks. ved at øge dækket af karakteristiske tørvemosearter (Sphagnum) til mindst x %) — passende vandstande genoprettes på hele lokaliteten (middelvandstanden skal være tæt på eller over mosegræssets overflade størstedelen af året sæsonudsving bør ikke overstige 20 cm, og bør kun ligge 10 cm under overfladen, undtagen i meget korte perioder) — jordens pH-værdi og passende næringsstofniveauer opretholdes (relevante næringsstoffer og deres naturlige udbredelsesområde angives for lokaliteten) — dække af spredte hjemmehørende træer og buske er højst 10 %. Bøgeskove Luzulo-Fagetum (9110) — den nuværende bevaringsstatus bevares (gunstig) — naturtypens nuværende overfladeareal på lokaliteten på xx ha bevares — karakteristiske træarter bevares: kronedækningsgrad på mindst 70 % bestående af Picea abies, Fagus sylvatica ssp. sylvatica og Abies alba i forskellige forhold med sjælden tilstedeværelse af Betula pendula og Sorbus aucuparia, med et dække på 80-90 % og en højde på 22-30 m for gran og 18-24 m for bøg på 100 år — karakteristiske arter for urtelaget bevares: Urtelag med mindst tre arter/1 000 m2 med følgende arter af acidophilous: Calamagrostis arundinacea, Luzula luzuloides, Vaccinium myrtillus, Hieracium rotundatum, Athyrium filix-femina, Digitalis grandiflora, Dryopteris filix-mas, Festuca drymeia, Galium odoratum, Galium schultesii, Lamium galeobdolon, Luzula luzuloides, Oxalis acetosella, Poa nemoralis, Pteridium aquilinum og Veronica officinalis — invasive og alloktone træarter, herunder ikketilsvarende økotypedækning på højst 20 % retentionstræer: mindst tre træer/ha mængde dødt ved: mindst 20 m3/ha. Bøgeskove på muldbund med Asperulo-Fagetum (9130) — det nuværende areal (xx ha) og fordelingen af naturtypen på lokaliteten øges med x % (kort vedlægges) — naturtypens kvalitet (med hensyn til økologisk struktur og funktion) forbedres ved at sikre, at: mindst 95 % af de kronedannende træer er lokalt hjemmehørende arter som f.eks. bøg, ask og eg, hvoraf mindst 50 % er Fagus sylvatica ca. 10 % af kronen omfatter et dynamisk mønster af huller, der tilskynder til naturlig retablering af træarter i alle aldre mindst X modne træer/ha og mindst X relevante jordplantearter/ha (liste over relevante arter vedlægges) — dødt ved, stående og væltet, øges, hvor det er muligt, for at skabe et levested for hvirvelløse dyr, svampe og andre træarter (væltede træer og grene, døde grene på levende eller stående døde træer, alle med en diameter på > 20 cm minimumsvolumen angivet). Odder (Lutra lutra) — den nuværende bestand (xx individer) opretholdes — den økologiske kvalitet af ferskvandslevesteder (vandløb) forbedres (over xx km) — antallet af raste- og bopladser (antal angives) opretholdes, og der er ingen signifikant nedgang i den tilgængelige fiskebiomasse (xx kg) — konnektiviteten med andre odderbestande langs vandløbet forbedres. Marsvin (Phocoena phocoena) — den nuværende bestand af arten på lokaliteten opretholdes (xx individer) — maksimal undervandsstøj er begrænset til xx dB — artsområdet inden for lokaliteten bevares ved at sikre, at der ikke er kunstige barrierer for anvendelsen af lokaliteten — tilgængeligheden og tætheden af byttedyr på lokaliteten opretholdes (f.eks. tobis, hvilling, sild og brisling) — bifangst af marsvin i fiskeredskaber på lokaliteten forebygges. Lille hesteskonæse (Rhinolophus hipposideros) — bestanden opretholdes med et minimumsantal på xx flagermus for sommerrastepladser — antallet og tilstanden af sommerrastepladser og andre rastepladser opretholdes — omfanget af potentielle fourageringsområder (xx ha) og lineære elementer xx (km) opretholdes uden signifikant nedgang eller tab inden for 2,5 km af rastepladserne (kort vedlægges) — der er ingen væsentlig stigning i intensiteten af kunstigt lys i nærheden af rastepladserne eller langs flyveruterne inden for 2,5 km af rastepladserne.

Hvis der ikke er fastsat bevaringsmålsætninger (28), bør det i den passende vurdering som minimum antages, at målsætningen er at sikre, at naturtyperne eller levestederne for de arter, som er til stede på lokaliteten i et væsentligt omfang, ikke forringes under det nuværende niveau (på vurderingstidspunktet), og at arterne ikke forstyrres væsentligt, i overensstemmelse med kravene i artikel 6, stk. 2 (29).

Selv om vurderingen bør fokusere på de fugle og naturtyper af fællesskabsbetydning, som er til stede på lokaliteten i et væsentligt omfang, bør det ikke glemmes, at disse målelementer også interagerer med andre arter, naturtyper og miljø på komplekse måder. I denne henseende kan andre arter også være relevante ved vurderingen af de potentielle virkninger på beskyttede naturtyper, hvis der er tale om typiske arter for den pågældende naturtype (30), eller hvis de spiller en væsentlig rolle i fødevarekæden, som Natura 2000-lokalitetens målarter afhænger af. Dette afspejles i lokalitetens bevaringsmålsætninger, og den passende vurdering bør også omhandle planens eller projektets mulige indvirkning på disse andre arter, hvis det er relevant.

Landskabstræk, der bidrager til nettets økologiske sammenhæng, herunder dets konnektivitet, bør også tages i betragtning ved vurderingen af planers og projekters indvirkning på Natura 2000, hvis det er relevant (se tabel 4).

b) Udpegning og vurdering af planens eller projektets indvirkninger i forhold til lokaliteternes bevaringsmålsætninger

Alle de aspekter af en plan eller et projekt, som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter vil kunne påvirke lokalitetens bevaringsmålsætninger, skal identificeres under hensyn til den bedste videnskabelige viden på området. Vurderingen af virkninger skal være baseret på objektive og om muligt kvantificerbare kriterier. Virkninger bør forudsiges så nøjagtigt som muligt, og grundlaget for disse prognoser bør præciseres og registreres i rapporten for den passende vurdering. Se artikel 6-vejledningen, afsnit 4.6, for yderligere oplysninger.

Vurderingen skal omfatte de mulige virkninger af hele projektet eller planen med alle aktiviteter og alle faser (forberedelse, anlæg, drift og eventuelt nedlukning eller rekonditionering). Ved vurderingen kortlægges og differentieres virkningerne efter type, herunder direkte og indirekte virkninger, midlertidige eller permanente virkninger, kort- og langsigtede virkninger samt kumulative virkninger

Vurderingen omfatter typisk en analyse af følgende mulige virkninger:

— Direkte tab : en reduktion af naturtypens dækning som følge af fysisk ødelæggelse (dvs. fjernelse af naturtype eller placering af byggematerialer eller sedimenter) tab af arters yngle-, fouragerings- og rastepladser.

— Forringelse : en forringelse af naturtypens kvalitet, f.eks. som følge af reduceret tæthed af karakteristiske arter eller ændret artssammensætning. Dette kan forårsages af ændringer i abiotiske forhold (f.eks. vandstand eller forøgelse af suspenderede sedimenter, forurenende stoffer eller støvaflejring) forringelse af arters yngle-, fouragerings- og rastepladser.

— Forstyrrelse : en ændring i de eksisterende miljøforhold (f.eks. øget støj- eller lysforurening eller øget færdsel af personer og køretøjer). Forstyrrelser kan f.eks. medføre fordrivelse af individer, ændringer i artsadfærd og risiko for dødelighed.

— Fragmentering: fører til en ændring af distributionen af relevante naturtyper og arter, f.eks. ved at skabe fysiske eller økologiske barrierer i områder, som er fysisk eller funktionelt forbundne, eller opdeling af dem i mindre og mere isolerede enheder.

— Andre indirekte virkninger: en indirekte ændring af miljøkvaliteten (f.eks. som følge af en ændring i tilgængeligheden af næringsstoffer og lys eller en stigning i lokalitetens sårbarhed over for andre nye trusler såsom invasive arter, mennesker og dyr).

Disse virkninger bør analyseres ud fra de lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætninger, hvilket betyder, at analysen ikke kun skal foretages i forhold til den aktuelle tilstand for de naturtyper og arter, som er til stede på lokaliteten i et væsentligt omfang, men også i forhold til deres ønskede tilstand som defineret i bevaringsmålsætningerne (f.eks. en forøgelse af bestandens størrelse eller naturtypens dækning med x %).

En analyse af virkningerne ud fra de lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætninger skal derfor også foretages på grundlag af de specifikke egenskaber eller parametre, der bestemmer bevaringstilstanden for de beskyttede elementer (f.eks. udbredelsesområde, naturtype, struktur og funktion, bestandsstørrelse og fremtidsperspektiver).

Hvert aspekt af planen eller projektet bør undersøges hver for sig, og dets potentielle virkninger bør undersøges i forhold til bevaringsmålsætningerne for lokaliteten. Derefter bør virkningerne på alle de berørte naturtyper og arter betragtes samlet og i forhold til hinanden, således at samspillet mellem dem ligeledes kan undersøges.

Der kan anvendes forskellige metoder til at forudsige den potentielle virkning af planer eller projekter. I boks 10 vises eksempler på metoder, der kan anvendes til at forudsige virkningerne og virkningernes omfang.

Boks 10 Eksempler på metoder til forudsigelse af virkninger Direkte målinger, f.eks. af tabte eller berørte naturtyper, kan bruges til at identificere det forholdsmæssige tab af bestande, naturtyper og samfund. Flowdiagrammer, net og systemdiagrammer kan bruges til at identificere kæder af virkninger, der følger af direkte og indirekte virkninger, i overensstemmelse med den måde, hvordan de forårsages, med det formål at illustrerer indbyrdes sammenhænge og procesveje. Kvantitative prognosemodeller kan give matematisk afledte forudsigelser baseret på data og antagelser om virkningers intensitet og retning. Modeller kan ekstrapolere prognoser, som er i overensstemmelse med tidligere og nuværende data (tendensanalyser, scenarier, analogier, der overfører oplysninger fra andre relevante lokaliteter) og intuitive prognoser. Nogle almindeligt anvendte modeller bruges til at forudsige spredningen af forurenende stoffer i luften, jorderosion, sedimentbelastning af strømme og iltdannelse i forurenede vandløb. Geografiske informationssystemer (GIS) kan anvendes til at modellere fysiske forbindelser, f.eks. overlapning af begrænsninger, eller til at kortlægge følsomme områder og tab af naturtyper. GIS er en kombination af elektronisk kartografi, lagring af kortdata og databaselagring af egenskaber såsom arealanvendelse eller hældning. Via GIS kan de lagrede variabler hurtigt vises, kombineres og analyseres. Oplysninger fra tidligere lignende projekter kan være nyttige, især hvis kvantitative prognoser tidligere er blevet opstillet og overvåget i praksis. Ekspertudtalelser og -vurderinger kan udledes af tidligere erfaringer og høringer.

I tabel 5 gives der et eksempel på en systematisk krydsanalyse mellem projektelementer og beskyttede elementer på en Natura 2000-lokalitet.

Tabel 5

Eksempel på systematisk krydsanalyse mellem projektelementer og beskyttede elementer på en Natura 2000-lokalitet — forenklet eksempel for et akvakulturbrug

Projektfase Projektelement Naturtype 1 Vandløb Naturtype 2 Naturskove Naturtype 3 Våde heder Art 1 Fisk Art 2 Hvirvelløse dyr Art 3 Fugle Anlæg Damme Ændring af flodleje og flodgennemstrømning (længde: xx m) Tab af område (xx m2) Tab af område (xx m2) Ændringer i artssamfund Forstyrrelse og fordrivelse af individer Tab af ynglesteder Bygninger Tab af område (xx m2) Tab og forringelse af naturtyper Veje Lokale ændringer i vandgennemstrømning Tab af område (xx m2) Tab og forringelse af naturtyper Platformens funktionsmåde Fiskefoder og -behandlinger Vandforurening med organiske og kemiske produkter Ændring af naturtypers kvalitet som følge af vandforurening Forstyrrelse og fordrivelse af individer Vandindvinding Ændring af naturtype som følge af strømreduktion Forringelse af naturtype som følge af strømreduktion Forringelse af naturtype som følge af strømreduktion Belysning Forstyrrelse og fordrivelse af individer Forstyrrelse og fordrivelse af individer Støj Fordrivelse af individer

Vurderingen skal baseres på den bedste tilgængelige videnskabelige viden på området. Dette betyder, at oplysningerne skal være udførlige og opdaterede. Derfor er det ofte nødvendigt at gennemføre feltundersøgelser for at udfylde informationshuller og indsamle præcise data. Dette kan f.eks. omfatte prospektering af området (ved hjælp af stikprøvemetoder, tællinger, opgørelser osv.) for at udpege eller bekræfte den nøjagtige placering og fordeling af naturlige elementer i forhold til de planlagte aktiviteter i forbindelse med den plan eller det projekt, der vurderes, og deres bevaringstilstand.

En forudgående skrivebordsundersøgelse kan bruges til at gennemgå den tilgængelige viden og udpege de informationsbehov, der nødvendiggør yderligere feltundersøgelser. Dette kan f.eks. være nyttig praksis, når skrivebordsundersøgelsen viser, at der findes sårbare naturtyper, som har en tilknyttet sjælden samling af flora og/eller fauna, eller at det berørte område er værter for arter, der er af afgørende betydning for lokalitetens bevaringsmålsætninger.

Data fra feltundersøgelser bør udgøre et objektivt grundlag for vurderingsprocessen, som skal udføres med henblik på de lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætninger. For at feltdataene skal være fuldstændige, skal der fastsættes en tilstrækkelig tidsramme, f.eks. en etårig eller en flerårig undersøgelse, der dækker en hel vegetationscyklus, under hensyntagen til dyre- og plantelivets sæsonbetingede karakter, eller faunaundersøgelser, der skal gentages for at bekræfte bestande og tendenser over en periode.

I forbindelse med større udviklingsprojekter, f.eks. motorveje, jernbaner, vindmølleparker, havne, vandveje osv., der som følge af deres omfang og karakter forventes at have væsentlige virkninger på en lokalitet, kræves der næsten altid feltundersøgelser. De skal omfatte detaljeret kortlægning af beskyttede naturtyper eller af yngle- eller rasteområder for arter osv. (medmindre nogle af disse undersøgelser allerede er gennemført for nylig, f.eks. i forbindelse med udarbejdelsen eller ajourføringen af en forvaltningsplan eller i forbindelse med vurderingen af et andet stort udviklingsprojekt i området).

Virkningen bør kvantificeres eller registreres ved hjælp af parametre, som gør det muligt at vurdere omfanget og alvoren af virkningen på de specifikke bevaringsmålsætninger for de naturtyper og arter, som er til stede på lokaliteten i et væsentligt omfang (se også boks 7 i afsnit 3.1.4 for indikatorer for væsentlighed). Dette kan f.eks. omfatte parametre som f.eks.:

— størrelsen af naturtypen eller levestedet for arter, som er gået tabt permanent (f.eks. ved rydning af vegetation eller fjernelse af egnede yngle- og redepladser), vurderet i forhold til størrelsen af naturtypen på lokaliteten på regionalt, nationalt og biogeografisk plan (procentdel af tabt habitatområde) og i forhold til det mål, der er fastsat i den lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætning (som kan omfatte et mål for genopretning)

— størrelsen af naturtypen eller levestedet for de berørte arter (f.eks. som følge af forurening, støj eller forringelse af andre økologiske forhold) vurderet i forhold til procentdelen af naturtypen på lokaliteten på regionalt, nationalt og biogeografisk plan (procentdel af den berørte naturtype) og i forhold til det mål, der er fastsat i den lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætning (som kan omfatte et mål for genopretning)

— størrelsen af de berørte bestande af standarter og trækkende arter vurderet i forhold til de lokale, regionale, nationale og internationale bestande (procentdel den berørte bestand) i forhold til det mål, der er fastsat i den lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætning (som kan omfatte et mål for en forøgelse af bestandens størrelse på lokaliteten)

— omfanget af virkningen (f.eks. forurening, støj eller forringelse af andre økologiske forhold) på kvaliteten af den berørte naturtype, den berørte art levestand eller den berørte arts overlevelse i betragtning af deres økologiske behov på lokaliteten som defineret i den lokalitetsspecifikke bevaringsmålsætning (som kan omfatte et mål for genopretning).

Når de mulige negative virkninger vurderes, bør vurderingen — som allerede nævnt — ikke kun omfatte negative ændringer af den nuværende tilstand, men også ændringer, der kan forhindre, at bevaringsmålsætningerne opfyldes, for så vidt som de kræver en forbedring af de nuværende forhold.

c) Vurdering af de kumulative virkninger sammen med andre planer og projekter

Kumulative virkninger kan skyldes successive, gradvist stigende og/eller kombinerede virkninger af et udviklingsprojekt (plan eller projekt), når de føjes til andre eksisterende, planlagte og/eller med rimelighed forventede udviklingsprojekter (se også afsnit 3.1.4, tabel 2, for de vigtigste trin i vurderingen af kumulative virkninger på en Natura 2000-lokalitet). Eksempler på kumulative virkninger omfatter:

— øgede forureningskoncentrationer (især i vand og jord) ud over de niveauer, der er forenelige med de økologiske behov for de naturtyper eller arter, der er beskyttet på lokaliteten

— reduktion af vandgennemstrømningen i et afvandingsområde som følge af flere tilbagetrækninger under det niveau, der er foreneligt med de økologiske behov for de naturtyper eller arter, der er beskyttet på lokaliteten

— interferens med migrationsruter eller vilde dyrs bevægelser

— øget pres på naturtyper og arter i et økosystem som følge af forskellige udviklingsprojekter.

Kumulative virkninger omfatter et bredt spektrum af virkninger på forskellige geografiske områder og tidsrammer. I nogle tilfælde opstår der kumulative virkninger, fordi der udvikles en række projekter af samme type. De vigtigste eksempler herpå er:

— når flere vandkraftprojekter anlægges eller planlægges samtidig på det samme vandløb eller inden for det samme afvandingsområde

— når flere olie- og gasprojekter eller mineraludvindingsprojekter udvikles tæt på hinanden, eller

— når flere vindmølleparker opføres eller planlægges inden for samme flyvevej eller region.

I andre tilfælde opstår der kumulative virkninger som følge af de kombinerede virkninger af forskellige typer projekter inden for det samme område, f.eks. udvikling af et mineraludvindingssted, tilkørselsveje, transmissionsledninger og andre tilstødende arealanvendelser. I nogle situationer gennemføres og vurderes forskellige komponenter i det samme udviklingsprojekt hver for sig. Det betyder, at de kumulative virkninger af disse komponenter også bør underkastes en vurdering af kumulative virkninger.

Andre planer og projekter, der i forbindelse med de planer eller projekter, som undersøges, kan have væsentlig indvirkning, bør tages i betragtning under den passende vurdering. En vej foreslås f.eks. anlagt i en vis afstand fra en Natura 2000-lokalitet, og den forstyrrelse, vejen vil medføre (f.eks. støj), vil ikke påvirke de fuglearter, der er beskyttet på lokaliteten, i væsentlig grad. Hvis der imidlertid er andre eksisterende eller foreslåede projekter eller planer (f.eks. en vej på den anden side af Natura 2000-lokaliteten), kan støjniveauerne fra alle disse projekter sammen forårsage betydelige forstyrrelser af disse fuglearter (støjniveauer, der overstiger det, der er foreneligt med arternes økologiske behov).

Det skal også bemærkes, at der kan forekomme kumulative virkninger, når berørte områder interagerer. Det kan f.eks. ske, når et foreslået projekt sandsynligvis vil reducere vandstanden i en Natura 2000-lokalitet. Selv om denne ressourcereduktion måske ikke er væsentlig i sig selv, kan de lavere vandniveauer føre til højere koncentrationer af forurenende stoffer, når der sker afstrømning, og eksisterende gødnings- og pesticidrester føres til lokaliteten fra et nærliggende intensivt landbrugsareal i et sådant omfang, at den kombinerede virkning bliver væsentlig, dvs. forureningskoncentrationen overstiger de niveauer, som er forenelige med de økologiske behov hos den naturtype eller art, der er beskyttet på lokaliteten.

Kombinerede virkninger bør allerede være blevet undersøgt i screeningsfasen (afsnit 3.2), og andre planer og projekter, der kan interagere, bør være blevet udpeget. Der kan være foretaget en forenklet vurdering i screeningsfasen, men de udpegede virkninger af andre projekter eller planer, som kan interagere med den plan eller det projekt, der vurderes, bør evalueres omhyggeligt. Dette kræver, at omfanget af disse andre virkninger kvantificeres og/eller præciseres, og at de berørte elementer af Natura 2000-lokaliteterne udpeges.

Som anført i afsnit 3.1.4 vedrører bestemmelsen om kombination andre planer eller projekter, som er gennemført, godkendt, men ikke gennemført, eller foreslået.

Ud over virkningerne af de planer eller projekter, som er hovedgenstanden for vurderingen, kan det være hensigtsmæssigt at vurdere virkningerne af allerede gennemførte planer og projekter, herunder planer og projekter, der går forud for fristen for gennemførelse af direktivet eller datoen for udpegning af lokaliteten. Virkningerne af sådanne gennemførte planer og projekter vil normalt være en del af lokalitetens referencebetingelser, der tages i betragtning i denne fase. Planer og projekter, som tidligere er blevet godkendt, men som endnu ikke er blevet gennemført eller fuldført, bør være omfattet af bestemmelsen om kombination. For så vidt angår andre foreslåede planer eller projekter vil det af hensyn til retssikkerheden være hensigtsmæssigt at begrænse bestemmelsen om kombination til dem, som faktisk er blevet foreslået, dvs. for hvilke en ansøgning om godkendelse eller tilladelse er blevet indgivet. Samtidig skal det være klart, at medlemsstater, når de overvejer en foreslået plan eller et foreslået projekt, ikke giver skaber forventninger om andre endnu ikke foreslåede planer eller projekter i fremtiden. Se artikel 6-vejledningen, afsnit 4.5.3, for yderligere oplysninger.

Det geografiske anvendelsesområde, der skal anvendes ved undersøgelsen af kumulative virkninger, afhænger af planens eller projektets type og de naturtyper og arter, som er til stede på lokaliteten i et væsentligt omfang. Det kan f.eks. være inden for en bestemt radius, et afvandingsområde eller langs en fugletrækrute. Det bør imidlertid omfatte hele det geografiske område, inden for hvilket alle plan- eller projektaktiviteter og deres kumulative virkninger kan forventes at have indvirkning på bevaringsmålsætningerne for de pågældende Natura 2000-lokaliteter.

Vurderinger på planniveau er særligt egnede til at vurdere kumulative og synergistiske virkninger, da de kan foregribe probl