Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »En EU-børnekulturpolitik« (96/C 153/06)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 29. marts 1995 i henhold til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en udtalelse om »En EU-børnekulturpolitik«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspørgsmål, som udpegede Georgios Sklavounos til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. februar 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 333. plenarforsamling af 28. og 29. februar 1996, mødet den 28. februar 1996 med et flertal af stemmer for og 1 stemme imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

Børnekulturpolitik skal i denne udtalelse opfattes i bred forstand (jf. punkt 2.1). Den må ikke blandes sammen med ØSU's igangværende arbejde med EU-foranstaltninger vedrørende mere konkrete områder som sociale forhold, arbejdsmarkedet eller uddannelse. Det drejer sig om en politik for børn, hvilket ifølge FN's definition også vil sige unge op til 18 år, selv om udtalelsen især vedrører den lidt yngre gruppe, hvis kulturelle udvikling påvirkes stærkt af forældrenes og samfundets »rollemønstre«. I udtalelsen anses familieliv, skole, fritid, underholdning og børnepasningsfaciliteter for at være afgørende for denne udvikling. I udtalelsen opstilles værdidomme med hensyn til børns rettigheder og opdragelse, samt udnyttelse af børn (jf. punkt 2.7), men familien som sådan gøres ikke til genstand for en vurdering eller en nøjere definition. Endelig fokuseres i udtalelsen på EU's børnekulturpolitik, hvilket ikke er ensbetydende med, at den er »eurocentrisk«, men derimod at den er vidtfavnende, flerkulturel, multietnisk og multilingual.

Da sproget er det vigtigste kommunikationsmiddel i forbindelse med enhver kulturpolitik, må man bestræbe sig på systematisk at fremme kendskab til modersmålet samt interesse og nysgerrighed over for fremmedsprog. En EU-børnekulturpolitik ville være en egnet ramme i den forbindelse.

1.1. Sigtet med denne udtalelse er:

- at påpege behovet for større opmærksomhed fra medlemsstaternes side omkring de unges kulturelle udvikling og opdragelse, med det formål at modvirke kulturel ligegyldighed og undgå kulturel nivellering eller chauvinisme, som giver næring til fanatisme og ekstremisme;

- at påpege behovet for generel mobilisation og for samarbejde på alle niveauer (mellem medlemsstater, fagministerier, kulturelle organisationer på statsligt og lokalt plan, kommuner, ikke-statslige organisationer og religiøse, politiske og sociale ungdomsorganisationer) med det formål på den ene side at sikre kvaliteten i den kulturelle formidling både lokalt og på medlemsstatsplan og på den anden side at styrke og støtte etableringen af mål og midler for en mere dybtgående og bredere kulturel kommunikation mellem de forskellige generationer i EU;

- at påpege det presserende behov for samarbejde i Europa med det formål at bekæmpe racisme og fremmedhad og fremme en kultur med accept og respekt for forskellene mellem børn i Europa;

- at påvise, at det via udvidelse af de eksisterende foranstaltninger og politikker på det kulturelle område generelt er muligt at fremme nye aktioner, som tilgodeser de europæiske børns presserende kulturelle behov.

Et eksempel er venskabsbyerne. Denne formel kan udvides til også at omfatte venskabsskoler, venskabsbørnekor, venskabsungdomsforeninger.

Hvad angår kulturhovedstæderne og kulturmånederne kan man her lægge særlig vægt på kulturelle emner, der specielt berører børn, f.eks. børne-tv, børnefilm og børnebøger.

1.2. Den allerede eksisterende bog- og oversættelsespolitik kan udvides til også at omfatte adgang til og store oplag af billige børnebøger af høj kvalitet.

1.3. I Bilag 2 til hvidbogen om Undervisning og Uddannelse gives der eksempler på EU-programmer vedrørende unges kulturelle udvikling. Selv om ØSU går ind for disse programmer, rejser det ikke desto mindre spørgsmålet, om de er tilstrækkeligt brede og meningsfulde til at overvinde de unges stærke følelse af at være udelukket fra Den Europæiske Union.

2. Generelle bemærkninger - behovet for en børnekulturpolitik

2.1. Det overordnede udgangspunkt for denne udtalelse er allerede formuleret i forskellige tidligere ØSU-udtalelser, herunder navnlig udtalelsen og tillægsudtalelsen om et nyt fremstød for kulturen (). I disse tidligere udtalelser lagde ØSU UNESCO's definition til grund, ifølge hvilken »kulturen kan betragtes som alle de åndelige, materielle, intellektuelle og følelsesmæssige faktorer, der karakteriserer et samfund eller en social gruppe« (). ØSU anfører endvidere følgende:

»Kulturen betragtes som en dynamisk, udviklende berigelse af hverdagen. Det Europæiske Fællesskabs dimension har bidraget og kan i betydeligt omfang fortsat bidrage hertil, ikke i form af en "kultursammenstykning", men gennem den harmoni, som er grundlaget for den kulturelle mangfoldighed, gennem øget kontakt, sammenligning og sammenblanding, og ved at man erkender både de forskellige kulturelle traditioner og de fælles forenende principper og således bevæger sig hen imod gensidig forståelse og udryddelse af fordomme mellem folkeslagene. Den Europæiske "kulturmodel" er ikke en enkelt, isoleret model, og endnu mindre en "smeltedigel", men derimod en pluralistisk, alsidig kultur. Den europæiske "kulturmodel" er ikke en "fæstning", men et springbræt til andre kulturer, såvel i hele Fællesskabet som i verden som helhed ().«

2.2. En europæisk kulturpolitik for børn bør også fortolkes i ovenstående retning, nemlig som et springbræt bestående af forskellige traditioner og fælles værdier. Den bør som et orkester eller et kor tilstræbe harmoni, ikke homogenitet. Den bør få de enkelte »stemmer« til at klinge sammen i stedet for at undertrykke dem. Den bør fremhjælpe fortrin og begejstring i stedet for at kvæle dem. En sådan politik skal have et bredt grundlag og bør bero på incitamenter og støtte i alle medlemsstaterne til fremme af kulturelle aktiviteter for børn med henblik på at berige deres »åndelige, materielle, intellektuelle og følelsesmæssige udvikling«.

2.3. Traktatens artikel 128 bekræfter denne indfaldsvinkel:

»1. Fællesskabet bidrager til, at medlemsstaternes kulturer kan udfolde sig, idet det respekterer den nationale og regionale mangfoldighed og samtidig fremhæver den fælles kulturarv.

2. Fællesskabet skal ved sin indsats fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og om nødvendigt støtte og udbygge medlemsstaternes indsats på følgende områder ...«.

2.4. De i udtalelsen foreslåede politiske foranstaltninger vedrører således både Den Europæiske Union og internationale organisationer og Den Europæiske Unions medlemsstater. De vedrører ud over familien og uddannelsesinstitutionerne også de virksomheder, der er beskæftiget med børns lystbetonede indlæring, adspredelse og fritid, og generelt med børnekultur på lokalt, regionalt, nationalt, europæisk og internationalt plan. De vedrører almennyttige, nationale og europæiske organisationer, herunder ikke-statslige organisationer.

2.5. Foranstaltningerne sigter mod en fornuftig valorisering af EU's allerede eksisterende kultur-, ungdoms-, sports- og uddannelsespolitik, mod at gøre den i udtalelsen foreslåede politik realistisk og umiddelbart gennemførlig, uden at der lægges beslag på væsentligt flere ressourcer.

2.6. I forbindelse med udformning og gennemførelse af en EU-børnekulturpolitik bør der ud fra objektive faktorer og ikke på grundlag af værdidomme tages hensyn til udviklingen i det europæiske familieliv, som også indbefatter flere skilsmisser, flere familier med meget unge forældre eller med kun én forælder, samt et stigende antal tilfælde af omsorgssvigt.

2.7. Der må dog også lægges værdidomme til grund for en politik i betragtning af

- den omfattende mishandling af børn, såvel fysisk, psykologisk, seksuelt, som i forbindelse med børneprostitution samt børns medvirken i pornografi;

- den øgede børnekriminalitet og samfundets manglende evne til effektivt at imødegå det udbredte narkotikamisbrug, ikke mindst blandt de unge, samt den faktor, at brugerne bliver yngre ();

- børnearbejde og udnyttelse af børn;

- den manglende gennemførelse af såvel FN's beslutninger om børns rettigheder som forslagene fra Det Europæiske Forum for Børns Rettigheder;

- den høje arbejdsløshed og store fattigdom blandt de unge;

- det store antal familier, der lever under fattigdomsgrænsen i Europa. Dette forringer de voksnes muligheder for at deltage i det politiske liv, og det forringer børnenes adgang til kulturgoder, kvalitetsunderholdning og generelt kulturelt opbyggelig udnyttelse af fritiden - kun en begrænset del af familieindkomsten anvendes på kultur;

- den unge generations begrænsede muligheder både i byerne og på landet for at dyrke sport eller hobbyer, udfolde sig og anvende sine kreative evner i fritiden;

- den kendsgerning, at fjernsynet (og det vil som regel sige de kommercielle tv-stationer) er blevet de unge europæeres og nøglebørnenes faste følgesvend - deres pædagog og babysitter (mange børn over 5 år har tv på værelset). Kvaliteten i børneprogrammer, reklamer og videofilm bliver stadig ringere;

- det blandt de unge i Europa skærpede klima af mistro til de traditionelle demokratiske og sociale institutioner;

- fremkomsten af racisme, fremmedhad og neofacisme i Europa, ikke mindst blandt de unge. Disse fænomener skaber konstant racemæssige eller religiøse konflikter på europæisk jord - dette gælder også sammenstød mellem ekstremistiske politiske grupper og diverse bevægelser;

- den offentlige skoles krise. Dette ytrer sig i de europæiske lande ved, at flere og flere forlader skolen uden eksamen, og at der konstateres ringere læse- og regnefærdigheder. Flere elever bortvises fra skolen. Flere børn under 10 år kommer under offentlig forsorg.

2.8. En europæisk børnekulturpolitik bør også tage hensyn til følgende faktorer:

- behovet for personlig udvikling og udfoldelse med den deraf følgende sociale bevidsthed;

- visse grundelementer i en god opførsel (såvel i en personlig som i en social sammenhæng) kan formes allerede i barndommen - at kunne udfolde sig kreativt, samarbejde og indgå i en social sammenhæng er grundlæggende egenskaber hos kommunikationsbevidste borgere. Disse egenskaber må fremelskes i barndommen;

- racemæssige forskelle er naturlige, karaktermæssige og kulturelle forskelle er gavnlige og tolerance over for og kreativ udnyttelse af disse forskelle er grundlæggende egenskaber hos det demokratisk bevidste, kommunikerende menneske, og derfor skal disse egenskaber grundlægges og udvikles i barndommen;

- udholdenhed, tålmodighed, god iagttagelses- og koncentrationsevne, motivation og interesse for arbejdet er egenskaber, som bliver af afgørende betydning for fremtidens arbejdstagere. Disse egenskaber må grundlægges og udvikles i barndommen;

- lysten til at lære og interessen for viden og skønhed er fundamentet for en livslang uddannelse - ikke kun i, hvad der er nyttigt, men også i, hvad der er smukt;

- stræben efter fysisk sundhed, lyst til legemlig udfoldelse og sportsudøvelse og sund livsstil grundlægges bedst i barndommen;

- kærlighed til og respekt for naturen og mennesket er de grundsten, en helstøbt personlighed skal hvile på, og sådanne evner må fremelskes og udvikles i barndommen.

2.8.1. Disse evner må fremmes og udvikles på fælles europæisk plan gennem de europæiske eventyr, fortællinger - herunder også bidraget fra børn fra etniske minoriteter, som ligeledes har en rolle at spille i Europas multietniske, kulturelle udvikling - film, fjernsynsprogrammer og teaterstykker for børn og gennem en ny politik for skoleidræt, for social integration og kulturel udvikling af den nye generation af europæere.

2.8.2. Efter ØSU's mening er udformningen og gennemførelsen af en sådan politik en investering med fast afkast til gavn for den økonomiske og sociale udvikling i Unionen. Den er en investering i social samhørighed og konkurrenceevne. ØSU mener, at manglende eller forsinkede investeringer på området vil medføre høje omkostninger.

2.9. Udformningen og gennemførelsen af en generel EU-børnekulturpolitik er så meget desto mere nødvendig, som de hidtidige foranstaltninger ikke har været led i nogen egentlig politik.

3. Generelle forslag

De faktorer, der påvirker og former den unge europæiske generations hverdagskultur og kulturelle værdier, er:

- familien;

- skolen;

- massemedierne og underholdningsindustrien.

Børn og unges liv er præget af den måde, de udnytter fritiden, f.eks. med sport, forskellige former for leg og spil, at stifte bekendtskab med kunst, kulturrejser.

Europas børn er præget af den måde, de får kendskab til den traditionelle og moderne kultur, og af deres kulturelle og kunstneriske opdragelse.

De unge påvirkes af de voksne, der optræder som rollemodeller i deres indbyrdes forhold og i forbindelse med udførelsen af deres pligter. Dette gælder ligeledes de voksnes forhold til samfundets og statens funktioner.

Der findes værdier, som et samfund mener, det er vigtigt at viderebringe til de kommende generationer, og der findes en måde, hvorpå et velordnet samfund og dets institutioner forsøger at konsolidere disse værdier blandt de kommende generationer.

Ungdomsorganisationerne (det være sig samfundsmæssige, politiske, religiøse, nationale eller europæiske) og deres politik spiller ligeledes en rolle.

Det er klart, at det er nødvendigt med en politisk indsats på alle disse niveauer.

3.1. Familien

3.1.1. Den europæiske familie er i dyb krise, men den står øverst i værdi- og holdningshierarkiet og har en central position for den nye generation i Europa.

3.1.2. 1994 var familieår og gav Den Europæiske Union samt dens forskellige institutioner lejlighed til at beskæftige sig med familien som institution.

3.1.3. Det er vigtigt at gøre status over familieåret for at konstatere, om de forslag og konklusioner, som arbejdet i de forskellige diskussionsfora og EU-institutioner mundede ud i, er blevet udmøntet i praksis.

3.1.4. Det er vigtigt at give mest mulig støtte til organisationer som Sammenslutningen af Familieorganisationer i Det Europæiske Fællesskab, COFACE. For at COFACE reelt kan fungere som talerør for den europæiske familie over for EU-institutionerne, bør den have en afdeling i hver enkelt EU-medlemsstat.

3.1.5. Det er vigtigt at give prioritet til realiseringen af de politiske foranstaltninger for børn. Der bør tages hensyn til konklusionerne fra arbejdsgrupperne på mødet i Madrid den 1.-3. december 1994, som blev afholdt inden for rammerne af det internationale familieår:

- arbejdsgruppen for børns deltagelse i familie- og samfundslivet;

- familiepolitik og en politik for børns tarv;

- undersøgelser af a) kulturelle ændringer og konsekvenserne heraf for børn og deres forældre, b) tv-reklamer samt den måde børn fremstilles på i reklamer.

3.1.6. Der bør ligeledes tages hensyn til konklusionerne af arbejdet i de styringsudvalg, som Det Europæiske Råd oprettede i anledning af familieåret, som særligt berører europæiske børn. Det drejer sig om følgende:

- udvalget for undervisning;

- udvalget for mellemstatsligt samarbejde på ungdomsområdet;

- udvalget for massemedier;

- udvalget for menneskerettigheder;

- udvalget for kriminalitet.

3.2. Undervisning og uddannelse

3.2.1. Til trods for behørig respekt for princippet om medlemsstaternes ret til selvstændigt at udforme deres undervisnings- og uddannelsespolitik finder ØSU det nødvendigt at understrege følgende forhold:

- medlemsstaterne og Den Europæiske Union bør sætte alt ind på at fastslå visse principper inden for uddannelses- og undervisningspolitikken (sådanne principper er nyttige uafhængigt af de stedlige nationale undervisnings- og uddannelsespolitikker);

- ØSU har noteret sig COFACE's forslag til undervisningen i børnehaveklasser;

- hvad angår undervisningen i de laveste og mellemste klasser er det nødvendigt at gøre skolen til et rart sted for børnene at opholde sig: lærerens rolle er af største betydning, når det drejer sig om at frigøre kreativitet baseret på dialog og ansvarlig medvirken; indlæringsprocessen skal være behagelig, således at lysten til at lære dyrkes og udvikles;

- skolen som institution bør være et sted, som børnene kan holde af. Forholdet til skolen og til indlæring i barndommen er afgørende for det forhold, eleverne senere får til viden. Hvis børnene holder af deres skole, føler sig som en del af den og ser den som en udfordring, vil det store antal elever, der forlader skolen for tidligt, eller som forlader skolen uden formelle kvalifikationer, helt sikkert falde. En skole, som eleverne finder rar og interessant, vil helt sikkert kunne bidrage til at begrænse den stigende vold blandt skoleelever;

- skolen bør som den første instans, der åbner barnets øjne for verden uden for familien, befordre en opfattelse af vores samfunds sociokulturelle mangfoldighed som en menneskelig rigdom, der fremmer tolerance og sameksistens, og ikke som en anledning til konfrontation og udelukkelse.

3.2.2. Hvidbogens overvejelser over undervisning og erhvervsuddannelse er nyttige, og der bør tages behørigt hensyn til disse overvejelser.

3.2.3. »Ungdom for Europa« er et udmærket program, der gør det muligt at hente økonomisk støtte fra EU's budget til en lang række projekter, der henvender sig til unge, navnlig vedrørende uddannelse, ligestilling og samfundsborgerskab. Disse projekter bør ligesom Det Europæiske Ungdomsparlament og Det Europæiske Ungdomsorkester fremmes og udbredes til så mange som muligt.

3.3. Massemedier

3.3.1. ØSU finder det nødvendigt at samle samtlige beslutninger og direktiver, som direkte eller indirekte omhandler massemedier og børn, og at sørge for en bedre gennemførelse af disse. Det drejer sig om beslutninger fra institutioner, ministerier, parlamenter osv., som vedrører beskyttelsen af børn mod reklamer, værn om børns psykiske sundhed, samt undervisning af børn i at takle fordomme, racisme osv.

3.3.2. ØSU finder det af afgørende betydning at støtte de private, statslige eller offentlige massemedier på EU- og medlemsstatsplan. Målet er at oprette børneafdelinger, at lave børneudsendelser og højkvalitetsproduktioner.

3.4. Udnyttelsen af fritiden

3.4.1. Medlemsstaterne, fagministerierne, Den Europæiske Union og ungdomsorganisationerne (samfundsmæssige, politiske og religiøse) bør på nationalt og europæisk plan sætte ind på at skabe et grundlag for europæiske børns kreative udnyttelse af fritiden.

3.4.2. Dette indbefatter blandt andet spil, som er en nyttig aktivitet for børns åndelige og psykiske udvikling, idet det drejer sig om en kreativ aktivitet, som ikke kræver en høj familieindkomst. Skak og forskellige andre indendørs spil er eksempler herpå.

3.4.3. Det er hensigtsmæssigt at støtte ungdomsorganisationer, spejdere og andre gruppeaktiviteter via samarbejdsprogrammer mellem medlemsstaterne, men ligeledes med europæiske lande uden for EU. Det er nødvendigt at støtte de nationale ungdomsråd i udformningen af politikker med henblik på den bedst mulige udnyttelse af fritiden, dette både på medlemsstatsplan og på EU-plan.

3.4.4. Fritidstilbud og -aktiviteter for familien bør støttes (jf. punkterne 3.1 og 4.1.3).

4. Specifikke forslag

4.1. Traktaten og børnene

4.1.1. Indsatsen for en europæisk børnekulturpolitik, som sætter den fælles kulturarv i højsædet, samtidig med at den respekterer den nationale og regionale mangfoldighed, bør nævnes eksplicit i traktatens artikel 128.4.1.2. EU's børnekulturpolitik bør tillige tilskynde til samarbejde blandt børn og unge som led i EU's eksterne relationer, både i de dertil knyttede samarbejdsprogrammer og i forbindelse med anvendelsen af ressourcerne, med henblik på at fremme den mellemfolkelige forståelse blandt børn.

4.1.3. Traktaten bør også indeholde specifikke bestemmelser vedrørende familiepolitikken, således at familie- og arbejdslivet kan forliges, familieværdierne fremmes og pasningsmuligheder sikres. Der bør ligeledes træffes foranstaltninger med henblik på støtte og undervisning af handicappede børn, og der bør vedtages EU-regulering vedrørende børns rettigheder, international adoption og plejefamilier ().

4.1.4. ØSU glæder sig over den nyligt indgåede aftale mellem arbejdsmarkedets parter i EU om forældreorlov og orlov af familiemæssige årsager, og håber, at denne aftale snarest vil få virkning gennem en rådsbeslutning. Rådets henstilling om børnepasning () bør eventuelt ajourføres og forbedres.

4.2. Den europæiske børnebog

4.2.1. For at få folk til at læse flere børnebøger bør der indstiftes en EU-litteraturpris for børnebøger på linje med den allerede eksisterende pris for voksenlitteratur.

4.2.2. Den årlige pris til en forfatter, der har ydet et væsentligt bidrag til moderne europæisk litteratur, bør suppleres med priser til årets tre bedste børnebøger i Europa (europæiske eventyr, fortællinger og tegneserier: 3 x 25 000 = 75 000 ECU).

4.2.3. EU's oversætterpris bør suppleres med en oversætterpris for børnebøger. Prisen gives hvert år til en oversætter, som har lavet en oversættelse af særlig høj kvalitet af et betydningsfuldt værk. Prisen kan f.eks. udvides med en konkurrence om de tre bedste børnebøger i Europa på hvert af de europæiske sprog.

4.2.4. Omkostningerne i forbindelse med prisbelønningen af oversættelser på nationalt plan kan deles mellem medlemsstaterne og EU: 50 % EU-midler, 50 % nationale midler.

1 x 20 000 ECU til den bedste oversættelse i EU-landene.

Udgiften, som skal betales via EU's budget, beløber sig til: 15 x 20 000 = 300 000 : 2 = 150 000 ECU.

4.3. Et europæisk børnebibliotek

4.3.1. Det foreslåede fremstød for børnebøger og oversættelser af børnebøger på EU-niveau vil skabe forudsætninger for oprettelse af et europæisk børnebibliotek (med eventyr, fortællinger og tegneserier m.m.) og derved danne grundlag for kulturel kommunikation mellem Europas folk.

4.3.2. Oversættelse af europæiske børnebøger til andre europæiske sprog vil give EU mulighed for at gøre et børnekulturpolitisk modfremstød på den internationale arena via europæere i hele verden. Dette vil både have en positiv kulturel og økonomisk virkning. De internationale spansk-, engelsk- og fransksprogede markeder såvel som markedet af europæere, der er spredt ud over hele verden og som tørster efter børnebøger af høj kvalitet, kan få tilfredsstillet deres behov gennem det europæiske udbud.

4.3.3. Uddeling af priser og udstilling af præmierede bøger og oversættelser kan kombineres med de etablerede institutioner: kulturhovedstaden og kulturmåneden.

4.3.4. En politik til støtte for børnebøger må nødvendigvis omfatte foranstaltninger, der kan modvirke de stadig stigende udgivelsesomkostninger, navnlig når det drejer sig om sprog med en begrænset læserskare.

4.3.5. EU bør anbefale statsstøtte til europæiske forlag, der koncentrerer deres kræfter om kvalitetsudgivelser af børnebøger.

4.4. Underholdning for børn (europæiske børnevideoer, -film, -fjernsyn og -teater)

4.4.1. EU og medlemsstaterne bør opmuntre og støtte produktion af videoer, film, fjernsynsprogrammer og teaterstykker af god kvalitet for børn.

4.4.2. ØSU foreslår, at de kompetente fællesskabsinstitutioner (Rådet af kulturministre, undervisningsministre osv.) undersøger, om det vil være hensigtsmæssigt at indføre en årlig børnefestival for levende billeder med priser på 1 mio. ECU for produktion af henholdsvis børnevideoer, børnefilm og børneprogrammer.

4.4.3. Økonomisk støtte til eftersynkronisering af de prisbelønnede værker med en deling af udgifterne mellem medlemsstaterne og EU vil skabe en ny epoke for europæisk børnefilm og -teater, som i dag løbes over ende af alle mulige produktioner af dårlig kvalitet.

4.4.4. Det foreslåede fremstød for produktion af film og teaterstykker for børn vil naturligvis påvirke udviklingen i EU's handelsbalance på dette område i gunstig retning. Den kommercielle succes, som film som Aladdin, Løvernes Konge og Pocahontas har opnået, viser sagens økonomiske aspekter. Støtte til børnefilm via en ny særlig post i budgettet vil således være nyttig i mange henseender.

4.5. Et europæisk børnemusikakademi

Der foreslås oprettet et europæisk børnemusikakademi. Et sådant akademi kunne forestå udbredelse af, indsamling af viden om og fortsat udvikling af børnesange og børnemusik overalt i Europa, samt tilskynde til mere samarbejde over grænserne mellem skolernes musikafdelinger hvad angår metode, teknik og undervisningsmaterialer. Akademiet kunne således forske i, bevare og registrere den store europæiske arv inden for børnesange og børnemusik, fremme koncerter, workshops og særlige tværnationale musikarrangementer (f.eks. ved juletid eller i forbindelse med andre højtider) i samarbejde med eksisterende akademier og musikselskaber og med assistance fra kunstnere, komponister, ungdomsorkestre og -kor, børnebands og unge europæiske musikentusiaster.

4.6. Europæisk børnefjernsyn

4.6.1. ØSU er meget bekymret for de forvirrende indtryk, børn får gennem massemedierne. Det er forfærdet over den stigende vold og det dårlige sprog i tv-programmerne, som påvirker børns udvikling og opfattelse af verden. Den politik, som kommer til udtryk i Rådets direktiv af 3. oktober 1989, på grundlag af hvilket der skal vedtages bestemmelser, som i forbindelse med tv-programmer og -reklamer beskytter de umyndiges fysiske, intellektuelle og moralske udvikling, bør suppleres med et forebyggende og mere positivt tiltag.

4.6.2. Bl.a. skal private og statslige tv-stationer tilskyndes til at sende kvalitetsprogrammer; der skal oprettes institutioner i medlemsstaterne, der kan bedømme og præmiere de bedste børneprogrammer, og der skal udformes en politik med henblik på forbedring af programmernes kvalitet ved hjælp af økonomiske incitamenter.

4.6.3. Mangelen på friarealer og legepladser i Europas storbyer er medvirkende til, at fjernsynet er en nødvendig eller uundgåelig del af de fleste unge europæeres hverdag. I mange europæiske familier er fjernsynet endog trængt ind i børneværelserne. Kvalitetsforbedring er derfor et emne, der bør tildeles højeste prioritet. ØSU tager afstand fra voldsbetonede børne- og ungdomsprogrammer i tv og opfordrer erhvervs- og samfundslivets organisationer til at træffe foranstaltninger mod tv-selskaber, som udsender sådanne programmer.

4.7. Sport

4.7.1. Efter ØSU's mening skal EU's sportsministre indlede et samarbejde om skoleidræt, folkeidræt og idræt på arbejdspladsen. Det ville i mange henseender være gavnligt for ungdommen, om dens passive beundring for idoler og stjerner fra eliteidrætten blev vendt til aktiv deltagelse i sportsudøvelse (individuelt eller i hold).

4.7.2. Den stadigt stigende forekomst af lokalpatriotisk og nationalistisk hooliganisme fordrer en grundig undersøgelse af den nuværende sportskultur og sportspolitik. Vold i sporten skal bekæmpes med konkrete særforanstaltninger såvel på det sportslige som på det strafferetlige plan.

4.7.3. Farlige tendenser i det europæiske samfund kombineret med den fremherskende massehysteriske tilhængerkultur (i modsætning til aktiv sportsudøvelse) nærer og reproducerer gruppevold og gruppekonflikter i andre dele af samfundslivet.

4.7.4. Sunde vaner, sund levevis og sund ernæring fremmes og udbredes ikke gennem moralske kampagner rettet mod voksne, men derimod gennem barndommens positive erfaringer med sport og ved efterligning af sunde, sportudøvende voksne.

4.8. Børn med særlige behov

Kulturen for børn med særlige behov beror i dag overvejende på begreberne »handicap« og »velgørenhed«. Vi bør i stedet anskue handicap som en mulighed for at udvikle særlige evner eller en særlig sensivitet, som andre børn normalt ikke udvikler. EU-programmer og -aktioner på dette område skal lægge vægt på de positive aspekter. Et andet vigtigt punkt er, at handicappede børn i højere grad bør have adgang til kulturen, så bøger f.eks. bør foreligge i blindskrift.

4.9. Kulturel turisme for børn

Masseturismen bidrager kun i ringe grad til at fremme den multikulturelle forståelse mellem børn eller forståelsen for Europas mangfoldige og forskelligartede traditioner. Børn i EU får mulighed for venskaber og kulturel udvikling, hvis de får flere konkrete anledninger til at mødes, omgås og nyde godt af hinandens gæstfrihed på tværs af grænserne. Tværnationale familieudvekslinger, internationale ungdomslejre og multikulturelle pakkerejser for børn bør nyde større fremme.

4.10. Udvidelse af RAPHAEL-programmet

4.10.1. Under dette program til bevarelse og udnyttelse af kulturarven, navnlig på andre områder end arkæologiske steder, museer, arkiver og mindesmærker, kan støtten udvides til også at omfatte traditionelle håndværk, etnografiske museer og institutter for traditionel musik og folkemusik. Udnyttelsen af kulturarven kan stimulere en opblomstring af de traditionelle håndværk.

4.10.2. Som eksempler kan nævnes etableringen af et skibsværft for traditionel skibsbygning på en græsk ø, hvor den traditionelle skibsbygning har overlevet, oprettelsen af et fælles europæisk værksted for fremstilling af traditionelle musikinstrumenter i Wien og oprettelsen af et værksted for traditionel arkitektur på Malta. Løsninger af denne art kan skabe produktiv beskæftigelse. De kan inkorporeres i og støtte EU-programmer for uddannelsesrejser, uddannelse og udveksling af unge. Ved at oprette et europæisk, multikulturelt legetøjsmuseum kan man fremme europæiske børns interesse for historie, for Europas kulturelle fortid og den stedlige befolkning. Oprettelsen af en sådan institution på EU-niveau ville betyde mange nye arbejdspladser. En institution af denne art findes allerede i Athen.

4.10.3. Ved at gøre brug af organisationer, hvor den nødvendige infrastruktur allerede er til stede (f.eks. universiteter, musikakademier og kommuner) kan man nedbringe omkostningerne ved realiseringen af sådanne initiativer.

4.11. Program til bekæmpelse af politisk indifferens og passivitet og fremme af deltagelse i det politiske liv

4.11.1. Det er farligt for demokratiets fremtid i Europa, hvis den unge generation ikke deltager aktivt i det offentlige liv. Ungdommen skal såvel på EU-niveau som i medlemsstaterne tilskyndes til at tage aktivt del i samfundslivet gennem organisationerne og til at medvirke i løsningen af såvel ungdommens egne som de almindelige samfundsproblemer.

4.11.2. Det Europæiske Råd kan f.eks. give en pris til det af de nationale ungdomsråd i EU, som foreslår det bedste program til bekæmpelse af narkotikamisbrug. Tilsvarende kan medlemsstaternes regeringer og ministerier med ansvar for ungdomsanliggender med fordel foranstalte en konkurrence, hvor de nationale ungdomsorganisationer kan fremsætte forslag til løsning af problemer som f.eks. de unges deltagelse i det politiske liv, bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden, forbedring af samarbejdet mellem lærere, forældre og samfund.

4.12. Fremme af forståelse og tolerance

4.12.1. Det Europæiske Råd betonede på mødet den 9. og 10. december 1994 i Essen, hvor vigtigt det er for EU at bekæmpe racisme og fremmedhad for at beskytte den menneskelige værdighed og sikre fredelig sameksistens mellem EU-borgerne.

4.12.2. Europarådet arrangerede den 21.-26. marts 1994 en fælles europæisk kampagne mod racisme.

4.12.3. ØSU finder konklusionerne fra det seminar om bekæmpelse af racisme i de europæiske børnehaver, som i 1989 blev afholdt i Leeds i Storbritannien med økonomisk støtte fra Det Europæiske Råd, både betydningsfulde og aktuelle.

4.12.4. Efter ØSU's mening kan racisme bekæmpes gennem god opdragelse, gennem leg, ved at høre eventyr, se børneteater og børnefilm, og gennem forbilleder for god opførsel, gennem de rollemodeller, som tilbydes børn i Europa.

4.13. 1996: Det europæiske år for livslang uddannelse

4.13.1. Forudsætningen for programmets succes er et kulturelt klima, hvor viden og indlæring er i højsædet - skoler, der efterlader positive erfaringer, og familier, der følger disse erfaringer op.

4.13.2. 1996 er udnævnt til europæisk år for livslang uddannelse med henblik på en tilbundsgående ændring af gennemsnitseuropæerens - ikke mindst de unge europæeres - forhold til viden, undervisning og uddannelse.

4.13.3. Den unge europæer får sin første indlæringserfaring i underskolen - en erfaring, der fortsætter gennem resten af skoleforløbet. Erfaringerne herfra vil være bestemmende for den unges fremtidige forhold til livslang uddannelse.

4.13.4. Når man konstaterer, at børn i 8-9-årsalderen bliver dårligere til at læse og regne; når skoleeleverne går i skole, mere fordi de skal, end fordi de har lyst; når flere og flere børn bortvises fra skolen, så bør medlemsstaterne støtte bestræbelserne på at fremme tolerancen og præstationsniveauet i skolerne.

4.13.5. Spørgsmålet er, om det europæiske skolesystem vil være det samme i informationssamfundet, som det har været i industrisamfundet.

4.13.6. Man erkender, at det af hensyn til Europas konkurrenceevne er nødvendigt med en bedre uddannet, bedre tilpasset og mere kreativ arbejdsstyrke for at følge omlægningen af produktionen op, men det er spørgsmålet, om det nuværende europæiske uddannelses- og efteruddannelsessystem er i stand til at tilfredsstille disse nye behov og tage højde for:

- arbejdstageretikken;

- arbejdsgiveretikken;

- vores daglige omgang med hinanden;

- vores adfærd i hjemmet og på arbejdspladsen;

- vores forbrugsmønster;

- vores adfærd med hensyn til adspredelse og underholdning;

- vores værdier for god opførsel i mellemmenneskelige relationer og i relation til naturen;

- vores holdning til indlæring, viden og skønhed;

- vores kommunikations- og samtaleevner;

som alle er holdninger, der erhverves i barndommen og forefindes i den kultur, som former børns bevidsthed.

4.14. Fremme af samarbejde

En europæisk børnekulturpolitik kan realiseres gennem mange af ovenstående forslag, men den må samtidig hvile på et mere dynamisk, børneorienteret samarbejde mellem forældre, offentlige myndigheder, borgerorganisationer, erhvervsliv og skoler.

Bruxelles, den 28. februar 1996.

Carlos FERRER

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 175 af 4. 7. 1988; EFT nr. C 62 af 26. 3. 1990.

() EFT nr. C 62 af 26. 3. 1990, punkt 1.4.1.

() EFT nr. C 62 af 26. 3. 1990, punkt 1.4.2.

() EFT nr. C 102 af 24. 4. 1995.

() EFT nr. C 287 af 4. 11. 1992.

() EFT nr. L 123 af 8. 5. 1992, s. 16.