KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(94) 414 endelig udg. 
Bruxelles, den 05.10.1994 
94/ 0225(ACC) 
94/ 0226CACC) 
94/ 0227(ACC) 
94/ 0228CCNS) 
94/ 0229CC0D) 
94/ 0230(ACC) 
94/ 0231(ACC) 
94/ 0232(ACC) 
94/ 0233(ACC) 
94/ 0234(CNS) 
URUGAY-RUNDEN 
GENNEMFØRELSESLOVGIVNING 
(forelagt af Komissionen) 
a 
Del 1 
Den centrale gennemførelsesretsakt 
1> 
BEGRUNDELSE 
I. Politiske aspekter 
1. Baggrund 
Det Europæiske Fællesskab er en af de deltagende parter i forhandlingerne som led i den 
ottende runde af multilaterale handelsforhandlinger inden for rammerne af den 
almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT). Uruguay-forhandlingerne, 
som de blev kaldt, blev bragt til en afslutning af Handelsforhandlingskomitéen i Genève 
den 15. december 1993. Slutakten indeholdende resultaterne af de multilaterale 
handelsforhandlinger under Uruguay-runden (i det følgende benævnt slutakten blev 
officielt undertegnet på Fællesskabets vegne af formanden for Rådet Theodoras Pangalos 
og medlem af Kommissionen Sir Leon Brittan i Marrakesh den 15. april 1994. 
Kommissionen har officielt forelagt Rådet et forslag til en afgørelse om indgåelse af 
resultaterne af handelsforhandlingerne under Uruguay-runden1. Rådet skal endnu tage 
stilling hertil. 
Fællesskabet har som sine vigtigste handelspartnere givet sin officielle godkendelse af 
oprettelsen af Verdenshandelsorganisationen og de øvrige resultater af Uruguay-
rundeforhandlingerne, som skal sættes i kraft på multilateralt plan ved førstkommende 
lejlighed, dvs. den 1. januar 1995. 
Der vil i begyndelsen af december blive afholdt en gennemførelseskonference i Genève 
herom. 
Kommissionen er af den opfattelse, at en yderligere forsinkelse med hensyn til 
Fællesskabets opfyldelse af sine internationale forpligtelser i høj grad vil kunne skade 
dets internationale prestige og troværdighed. 
2. Begrundelse for den foreslåede fremgangsmåde 
Kommissionen mener, at det, som situationen er, vil være hensigtsmæssigt straks at 
bringe alle de tilføjelser og ændringer til fællesskabsretten i anvendelse, som slutakten 
indebærer. 
Foruden Fællesskabets formelle vedtagelse af resultaterne af Uruguay-runden og dermed 
dets tiltrædelse af Verdenshandelsorganisationen som grundlæggende medlem vil Rådet 
med en hurtig vedtagelse af denne afgørelse også sætte Fællesskabet i stand til at indfri 
sine forpligtelser over for sine internationale handelspartnere. 
Indtil Fællesskabet officielt har deponeret sine instrumenter for accept hos 
Verdenshandelsorganisationen, vil de aktuelle forhold, der gør sig gældende i GATT, 
fortsætte. 
Den almindelige overenskomst er uanset opfyldelsen af de forpligtelser, parterne har 
påtaget sig i henhold til den, endnu ikke blevet forelagt dem til ratifikation. 
KOM(94) 143 endelig udg. af 15.4.1994. 
II. Retlige aspekter 
En gennemgang af slutakten viser, at flere foranstaltninger i den allerede er dækket på 
passende måde af bestående fællesskabsdslovgivning. 
Andre foranstaltninger forudsætter dog, at Fællesskabet enten vedtager nye retakter eller 
ændrer bestående. 
I dette memorandum redegøres der for grundene til, at alle de fornødne retsakter til 
gennemførelsen af Uruguay-runderesultaterne skal sættes i kraft, og der gives desuden 
et sammenmdrag af begrundelsen for de retsakter, der er opregnet i bilaget til forslaget 
til gennemførelsesafgørelsen. 
Hver af retsakterne i bilaget er desuden ledsaget af sin egen begrundelse indeholdende 
detaljerede kommentarer til den pågældende retsakt. 
1. Samtidig ikrafttræden 
Punta del Este-erklæringen, på grundlag af hvilken handelsforhandlingerne under 
Uruguay-runden blev igangsat, fastsatte - hovedsagelig på Fællesskabets foranledning -
princippet om et samlet hele som et af de ledende principper for forhandlingerne. 
Set på baggrund af Fællesskabets mål ville det være hensigtsmæssigt, at "forhand­
lingernes igangsættelse og forløb og gennemførelsen af deres resultater blev behandlet 
som dele af et enkelt forehavende"2. 
Rådet blev holdt løbende underrettet om udviklingen og havde konstant peget på, at 
resultatet af Uruguay-runden skulle føre til et "sammenhængende og afbalanceret 
resultat". 
Kommissionen mener også, at Uruguay-rundens bidrag til Fællesskab kun kan bedømmes 
korrekt ved en global vurdering. 
De fleste af Fællesskabets partnere i forhandlingerne havde lagt sig fast på procedurer 
med sigte på at garantere "globaltet" i resultatet. 
På den multilaterale front forudsætter tiltrædelse af Verdenshandelsorganisationen 
fuldstændig accept af slutakten (se overenskomsten om oprettelse af WTO, artikel XI og 
XII). 
På baggrund heraf foreslog Kommissionen Rådet på samlingen den 15. april 1994, at 
gennemførelseslovgivningen skulle udformes som et hele i form af en enkelt retsakt. 
For dog at lette drøftelserne i de forskellige rådsudvalg besluttede Kommissionen 
imidlertid at følge den her skitserede fremgangsmåde, efter hvilken den politiske enhed 
i resultatet gives juridisk form med vedlagte afgørelse om samtidig ikrafttræden. 
GATT-dokument MIN. EC af 20.9.1986, s. 2 og 3. 
3 
^ 
Afgørelsen fastsætter, at alle de fornødne retsakter til gennemførelsen af resultaterne af 
Uruguay-runden, der er opregnet i bilaget,får retsvirkning i Fællesskabet samtidig den 
1. januar 1995. Hver enkelt retsakts ikrafttræden er derfor betinget af vedtagelsen af 
denne afgørelse om samtidig gennemførelse af alle de andre retsakter. 
2. Forpligtelser vedrørende told på varer, der ikke er omfattet af 
landbrugstilbuddet 
Forhandlingerne om told under Uruguay-runden resulterede i Fællesskabets deponering 
af en ny liste over toldindrømmelser. 
Indrømmelserne repræsenterer som helhed en gennemsnitlig nedsættelse på 30% af den 
gældende told på importen fra den andre kontraherende parter i GATT. 
De deltagende parter i Uruguay-runden aftalte at gennemføre første fase af nedsættelserne 
med virkning fra den 1. januar 1995. 
Ifølge Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 25. juli 1987 skal den told, der anvendes 
fra den 1. januar det følgende år, offentliggøres senest den 31. oktober. Det forekommer 
usandsynligt, at de toldsatser, der følger af Uruguay-runden, på grund af 
proceduremæssige forsinkelser skal kunne vedtages inden dette tidspunkt, men 
offentliggørelse af præ-Uruguay-rundetoldsatser på det foreskrevne tidspunkt vil 
sandsynligvis skabe en vis forvirring i erhvervslivet og tvivl inden for og uden for 
Europa med hensyn til, om Fællesskabet virkelig er indstillet på at honorere sine 
forpligtelser i henhold til Uruguay-runden. 
For ikke at give det forkerte indtryk og for at undgå at skade Fællesskabets prestige på 
verdensplan mener Kommissionen, at det vil være hensigtsmæssigt at gøre en undtagelse 
fra offentliggørelsespligten og i stedet offentliggøre de toldsatser, der er fastsat som led 
i Uruguay-runden til orientering i C-udgaven af De Europæiske Fællesskabers Tidende 
på det foreskrevne tidspunkt. 
Afgørelsen om told er et nøgleelement og en integrerende del af det samlede resultat af 
Uruguay-runden. Det er derfor vigtigt, at det behandles med samme opmærksomhed som 
de øvrige resultater. Fællesskabets toldindrømmelser inden for rammerne af Uruguay­
runden bør få virkning på samme tidspunkt som de andre forpligtelser, Fællesskabet har 
påtaget sig under forhandlingerne. 
3. Ikke-toldmæssige forpligtelser 
Resultaterne af Uruguay-rundens multilaterale handelsforhandlinger omfatter også 
væsentlige ikke-toldmæssige bestemmelser. 
a) Toldværdi 
Foruden en række mindre, hovedsagelig teknisk ændringer blev aftalen om anvendelsen 
af artikel VII i den almindelige overenskomst (regler om toldværdi) yderligere 
tydeliggjort i to beslutninger om toldværdi, der blev formelt vedtaget på ministermødet 
i Marrakesh den 15. april 1994 og indarbejdet i slutakten indeholdende resultaterne af 
Uruguay-runden. 
(o 
Beslutningen om tekster vedrørende minimumsværdier og indførsler foretaget af 
eneagenturer, eneforhandlere og enekoncessionshavere henvender sig i hovedsagen til 
udviklingslandene og kræver ingen handling fra Fællesskabets side. 
Beslutningen vedrørende tilfælde, hvor toldadministrationerne har grund til at betvivle 
rigtigheden eller nøjagtigheden af den angivne værdi, yder på den anden side øget 
beskyttelse af importørerne, idet den fastsætter, at toldadministrationerne skal give en 
skriftlig begrundelse for deres anfægtelse af den angivne værdi, og den giver 
importørerne en berigtigelsesret. 
Fællesskabsretten, som den foreligger i øjeblikket, indeholder ingen bestemmelser om 
en sådan beskyttelse. Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om 
gennemførelsesbestemmelser til Fællesskabets toldkodeks vil derfor skulle ændres. 
Da dette imidlertid er et anliggende for Kommissionen, er det ikke nødvendigt at 
forelægge Rådet ændringer til vedtagelse, så der forekommer ingen sådanne i bilaget til 
afgørelsen. 
b) Inspektion inden afsendelse 
Flere udviklingslande, der ikke har egnede toldfaciliteter, har overdraget virksomheder 
i den private sektor den opgave at kontrollere pris, kvalitet og mængder med hensyn til 
varer, der sendes til dem. Denne praksis, hvor private virksomheder varetager 
myndighedsopgaver, betegnes som 'inspektion inden afsendelse'. 
Inspektion inden afsendelse blev inddraget i drøftelserne om ikke-toldmæssige spørgsmål 
på Fællesskabets foranledning. 
Med aftalen i slutakten bringes grundlæggende GATT-principper som f.eks. ikke-
diskrimination og gennemsigtighed i anvendelse på de aktiviteter, der varetages af 
virksomheder, som foretager inspektion inden afsendelse. Den indeholder en række 
detaljerede forpligtelser vedrørende alle aspekter af inspektion inden afsendelse, med 
opmærksomheden særlig rettet mod priskontrol. Der indføres desuden et todelt 
tvistbilæggelsessystem for private parter og regeringer, som er part i GATT. 
Tvister mellem inspektionsorganer og eksportører vil blive bilagt ved bindende voldgift. 
Regeringerne vil derimod i henhold til GATT-tvistbilæggelsesproceduren være 
forpligtede til at sørge for, at aftalen om inspektion inden afsendelse overholdes. 
Fællesskabsretten indeholder ingen regler om inspektion inden afsendelse, skønt sådanne 
dog forekommer i nogle af medlemsstaternes nationale lovgivning. 
I betragtning af forpligtelserne i henhold til aftalen om inspektion inden afsendelse under 
Uruguay-runden vil de forskellige nationale myndigheder skulle gennemføre 
bestemmelserne på grundlag af et rådsdirektiv. 
c) Oprindelsesregler 
Fællesskabet deltog i forhandlingerne uden specifikke egne anmodninger. Det arbejdede 
dog med held for at fremme princippet om et enkelt sæt oprindelsesregler på 
internationalt plan sammen med begrebet om, at den sidste væsentlige forarbejdning 
7 
skulle være bestemmende for oprindelsen. Kriterierne i bilag II til aftalen om 
oprindelsesreglerne svarer til den aktuelle EU-praksis og berører ikke Fællesskabets 
præferenceoprindelsesregler. 
Del IV i aftalen om oprindelsesreglerne omfatter et arbejdsprogram for harmonisering, 
der indebærer yderligere forhandlinger i GATT. Arbejdet vil blive påbegyndt, så snart 
Verdenshandelsorganisationen er oprettet, og skal efter planen på dette stadium vare i tre 
år. 
Fællesskabsretten vil derfor ikke undergå større ændringer før tidligst i 1998. I 
mellemtiden er der proceduremæssige ændringer verørende oplysninger om oprindelse, 
som henhører under gennemførelsesarrangementer til EF-toldkodeksen. 
Gennemførelsesforordningen er kommissionslovgivning og vil blive ændret på linje med 
resultaterne af Uruguay-runden. Den vil kunne blive sat i kraft, når det det er passende, 
og behøver ikke at figurere blandt de forslag, der forelægges Rådet til vedtagelse. 
d) Importlicenser 
Aftalen om importlicensprocedurer, der blev opnået under Tokyo-runden, er blevet 
revideret, men ændringerne er dog hovedsagelig af teknisk art. 
Med hensyn til substansen er arten af de handelsbegrænsende virkninger nu angivet i 
enkeltheder. Klausulerne om gennemsigtighed og de ikke-automatiske licensudstedelses-
procedurer er også blevet mærkbart forbedret. 
Det har ved en nærmere undesøgelse dog vist sig, at ingen af disse ændringer medfører 
nogen ændring af fællesskabsretten, som den foreligger i øjeblikket. 
4. Tekstilvarer og beklædningsgenstande 
Forhandlingerne om inddragelse af tekstilvarer og beklædningsgenstande under GATT 
på betingelse af en styrkelse af reglerne og disciplinerne var et at de større spørgsmål 
under Uruguay-runden. 
Den aftale, der i sidste ende blev opnået, og som indgår i slutakten, opfylder 
Fællesskabets mål på dette område med en fremgangsmåde for dels liberalisering, dels 
integration i tre forskellige stadier. 
Det vil blive nødvendigt med enkelte ændringer af Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 
af 12. oktober 1993 om de fælles regler for indførsel af visse tekstilvarer fra tredjelande 
for at kunne gennemføre aftalen. De nærmere enkeltheder og logikken bag disse 
ændringer beskrives i den specifikke begrundelse vedrørende tekstilvarer, der er knyttet 
til vedlagte afgørelse. 
5. Landbrug 
Landbruget var det emne under Uruguay-runden, der fra begyndelsen til enden gav 
anledning til de største forhåbninger og de værste anelser. 
Drøftelserne mundede ud i en række bestemmelser om landbruget, som i hovedsagen 
men ikke udelukkende er nedfældet i aftalen om landbruget, der indgår i slutakten. 
Fællesskabets forpligtelser i denne sektor kræver en række ændringer af fællesskabsretten 
og flere overgangsforanstaltninger. 
Ændringerne og begrundelsen herfor beskrives i enkeltheder i en specifik begrundelse, 
der er vedlagt afgørelsen. 
6. Regler og discipliner 
a) Tekniske handelshindringer 
Den nye aftale er en væsentligt revideret udgave af den kode, der blev vedtaget under 
Tokyo-runden. Den har i almindelighed en klarere struktur, strengere discipliner og et 
bredere anvendelsesområde med hensyn til organisationer osv., som beskæftiger sig med 
standardisering, udarbejdelse af tekniske forskrifter og evaluering af varers 
overensstemmelse med de pågældende standarder. 
Den nye aftale indeholder mere specifikt en adfærdskodeks med de regler, som skal 
overholdes ved udarbejdelsen af frivillige standarder, der gælder for både private og 
offentlige organisationer. Den betyder endvidere en væsentlig udvikling i retning af en 
bedre balance mellem rettigheder og forpligtelser, idet GATT-disciplinerne gøres 
gældende for større lokaladministrationer. Indførelsen af proportionalitetsprincippet er 
en anden større nyskabelse sammen med inddragelsen af produktionsprocesser og 
produktionsmetoder under aftalens anvendelsesområde. 
Ændringer af aftalen om tekniske handelshindringer under Uruguay-runden afspejler i 
tvid udstrækning Fællesskabets tilgang til standardisering, som det er kommet til udtryk 
i forbindelse med arbejdet med det indre marked. Der er derfor ikke behov for 
ændringer af den nugældende fællesskabsret til at sikre overensstemmelse med aftalen. 
b) Handelsrelaterede investeringsforanstaltninger 
Uruguay-rundeaftalen om handelsrelaterede investeringsforanstaltninger (TRIMs) udgør 
en præcisering af GATT-bestemmelserne på området derved, at de kontraherende parter 
forpligter sig til at afstå fra at anvende foranstaltninger, der er uforenelige med artikel 
III, stk. 4, og XI, stk. 1, i GATT. Der findes en vejledende, ikke udtømmende liste af 
definitionrer af foranstaltninger, som er omfattet af aftalen. 
I den afdeling af artikel III, der vedrører manglende overholdelse af forpligtelserne med 
hensyn til national behandling, defineres det lokale indhold og begrænsede krav med 
hensyn til fremstilling, medens afdelingen i artikel XI, der vedrører manglende 
overholdelse af forpligtelsen til afskaffelse af kvantitative restriktioner, omhandler krav 
verørende salg på hjemmemarkedet, anvendelse af lokale produkter og betalingsbalancen. 
Ved artikel 5 i aftalen om TRIMs indrømmes de industrialiserede lande en 
overgangsperiode på to år til at afskaffe de af aftalen omfattede foranstaltninger. Denne 
frist gælder dog kun for foranstaltninger, som er anmeldt til GATT inden 90 dage efter 
oprettelsen af WTO. 
Fællesskabsretten berøres ikke af aftalen om TRIMs, selv om medlemsstaterne opfordres 
til at notere sig aftalens betingelser. 
c) Bestemmelser om redelig handelspraksis 
Forhandlingerne om dumping og subsidier gav anledning til vidtgående ændringer af 
koden fra Tokyo-runden. Fællesskabet vil for at kunne indfri sine forpligtelser på dette 
område skulle vedtage ny lovgivning og ændre forordning (EØF) nr. 2423/88 og 
forordning (EF) nr. 521/94 og nr. 522/94. 
Begrundelsen for de foreslåede ændringer findes i afdelingerne vedrørende dumping og 
subsidier i bilaget til denne afgørelse. 
Under Uruguay-runden blev der også forhandlet om en ny aftale, der specifikt vedrører 
beskyttelsesforanstaltninger. Fællesskabet vil for at kunne indfri sine forpligtelser på 
dette område skulle udstede en ny forordning og ophæve forordning (EF) nr. 518/94 om 
de fælles importregler. Begrundelsen herfor findes i bilaget. 
De nye GATT-koder og ændringerne med henblik på en strømlining og rationalisering 
af Fællesskabets beslutningsprocedurer vil betyde en yderligere beskyttelse mod ulovlig 
handelspraksis og den deraf følgende skade. Procedurerne i Rådets forordning (EØF) nr. 
2681/84, senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 522/94, vil på denne baggrund 
skulle strammes op. 
7. Tjenesteydelser 
Uruguay-runden resulterede i en ny udvikling på to områder i den internationale handel 
med tjenesteydelser. 
Det første er den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS), som 
fastlægger bindende rammer for regulering af alle foranstaltninger, der er omfattet af 
overenskomsten. Grundlaget for de pågældende regler er GATT-principperne om ikke-
forskelsbehandling og gennemsigtighed. 
GATS omfatter sektorspecifikke bilag om fysiske personer bevægelighed, lufttransport, 
telekommunikation, finansielle tjenesteydelser og søtransport, som tilpasser GATS-
bestemmelserne til de specifikke kendetegn ved de berørte sektorer. 
Listen ove de indledende liberaliseringsforpligtelser, hvori anføres de kontraherende 
parters forpligtelser med hensyn til national behandling og/eller markedsadgang i alle 
servicesektorer, udgør en integrerende del af forpligtelserne i henhold til GATS. 
Fællesskabets tilgang til dette forhandlingsområde var afpasset efter udviklingen i 
oprettelen af enhedsmarkedet og bestod i en omsætning af de interne resultater på dette 
område til de multilaterale rammer. De forpligtelser, Fællesskabet har påtaget sig, går 
ikke ud over de forpligtelser, der allerede består i forbindelse med enhedsmarkedet, og 
der er derfor ikke behov for nogen ændring af den gældende fællesskabsret. 
/o 
8. Intellektuel ejendomsret 
Fællesskabets anden hoveprioritet under Uruguay-runden var at tilvejebringe et effektivt 
instrument til at sikre en virkelig håndhævelse af handelsrelaterede intellektuelle 
ejendomsrettigheder. 
Aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs) indfrier alle 
forventninger, idet den indeholder bestemmelser om beskyttelse af intellektuelle 
ejendomsrettigheder, som til sammen udgør et sæt af multilaterale regler, der er udformet med 
henblik på at fremme den internationale handel med varer, der er forbundet med sådanne 
rettigheder, og forhindre fordrejning af handelen og konflikter, der opstår som følge af mangel 
på passende og effektiv beskyttelse. 
Foruden de almindelige bestemmelser og de grundlæggende principper for beskyttelsen af 
intellektuelle ejendomsrettigheder indeholder aftalen om TRIPs bindende regler, der garanterer 
eksistensen, rækkevidden og beskyttelsen af ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder, 
varemærker, geografiske betegnelser, industrimodeller og -mønstre, patenter, halvlederes 
topografi og desuden regler om beskyttelse af forretningshemmeligheden og kontrol med 
konkurrencestridig licenspraksis. 
Der findes endvidere bestemmelser om de nationale myndigheders gennemførelse af aftalen om 
TRIPs. Disse bestemmelser omfatter procedurerne ved grænserne, som skal opfylde bestemte 
krav, erhvervelse og opretholdelse af rettigheder og procedurer, på grundlag af hvilke 
indehaverne af sådanne rettigheder kan sikre sig, at de håndhæves. 
De kontraherende parter skal inden for et år efter oprettelsen af WTO indfri deres forpligtelser 
i henhold til aftalen om TRIPs. 
For at kunne honorere sine forpligtelser vil Fællesskabet skulle ændre sin gældende lovgivning 
på området på linje med de i bilaget anførte regler, idet ansvaret herfor dog i nogle tilfælde 
påhviler medlemsstaterne. 
9. Plurilaterale aftaler 
Slutakten fra Uruguay-rundeforhandlingerne indeholder tillige de plurilaterale aftaler, der er 
indgået under GATT's auspicier. 
a) Sektorspecifikke aftaler inden for landbruget 
Det internationale arrangement vedrørende mejerisektoren og det internationale arrangement 
vedrørende oksekød var ikke inddraget i Uruguay-rundeforhandlingerne. De fremgår af slutakten 
i deres uændrede form fra Tokyo-runden af 1979. 
De plurilaterale aftaler, der er optaget i WTO-systemet, herunder tvistbilæggelsesprocedurerne, 
er bindende for de medlemmer, der er part i de pågældende aftaler. 
b) Civile luftfartøjer 
Ved Uruguay-rundens afslutning som sådan blev det besluttet at fortsætte forhandlingerne om 
revisionen af aftalen om handel med civile luftfartøjer med endnu et år. 1979-aftalen, der blev 
opnået under Tokyo-runden, forbliver i kraft indtil udløbet af denne frist, som er maj 1995. 
// ' 
Der er således ikke behov for ændringer på dette stadium. 
c) Offentlige indkøb 
Der blev nået til en ny aftale om offentlige indkøb. 
Det vigtigste resultat af forhandlingerne var en udvidelse af aftalens anvendelsesområde til at 
omfatte køb af leverancer, bygge- og anlægsarbejder og tjenesteydelser foretaget af central- og 
lokaladministrationers organer og offentlige virksomheder, der opererer inden for 
forsyningssektorer (havne, lufthavne, vand- og el-forsyning og bytransport). 
Også på dette område var Fællesskabets tilgang baseret på resultaterne i forbindelse med 
oprettelsen af enhedsmarkedet. Revisionen af aftalen om offentlige indkøb medfører derfor ikke 
større ændringer af den nugældende fællesskabsret. 
Fællesskabet er imidlertid inddraget i en række bilaterale forhandlinger om enheder, der skal 
omfattes af discipliner. Resultaterne af disse forhandlinger vil blive forelagt Rådet til vedtagelse 
i hver enkelt tilfælde, efterhånden som forhandlingerne afsluttes. 
Det er muligt, at nogle af disse bilaterale aftaler vil betyde, at der skal foretages mindre 
ændringer af lovgivningen. I betragtning af at bestemmelserne i den nye aftale om offentlige 
indkøb først skal træde i kraft den 1. januar 1996, og at de bilaterale aftaler træder i kraft på 
samme tidspunkt eller senere, forbeholder Kommissionen sig om fornødent ret til at vende tilbage 
til aspekterne af gennemførelsen af resultaterne af Uruguay-runden, for så vidt angår offentlige 
indkøb, på et senere tidspunkt. 
10. Andre aftaler 
Forhandlingerne om det multilaterale arrangement vedrørende stål er stadig i gang, så der findes 
ingen tekst herom i slutakten, og der er således ikke behov for lovgivningsændringer for 
øjeblikket. 
III. Proceduremæssige aspekter 
Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om indgåelse af Uruguay-rundeaftalerne henstiller, 
at sagen indbringes for Parlamentet som led i proceduren for samstemmende udtalelse, eftersom 
slutakten i medfør af overernskomsten om oprettelse af WTO etablerer en specifik institutionel 
ramme efter Unionstraktatens artikel 228, stk. 3, andet afsnit. 
Uruguay-rundeaftalerne udgør under alle omstændigheder ubestrideligt en række internationale 
aftaler af væsetnlig betydning for Fællesskabet i Stuttgarts-erklæringens forstand. 
Af hensyn til den politiske og lovgivningsmæssige sammenhæng vil det derfor også være 
fornuftigt at forelægge retsakterne til gennemførelse af aftalerne for Parlamentet til udtalelse. 
Det er dog ikke nødvendigt, eftersom disse retsakters retsgrundlag er artikel 113. 
Når lovgivningspakken fremsendes til Parlamentet, bør der gøres opmærksom på, at det er 
vigtigt, at Fællesskabet kan honorere sine internationale forpligtelser fra den 1. januar næste år. 
10 
1% 
RÅDETS AFGØRELSE 94/ 0225(ACC) 
af ... 1994 
om samtidig iværksættelse af retsakterne for gennemførelse af resultaterne af Uruguay-rundens 
multilaterale handelsforhandlinger 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 113, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og 
ud fra følgende betragtninger: 
De forskellige retsakter, der giver resultaterne af Uruguay-runden retsvirkning, bør sættes i kraft 
samtidig; 
nævnte resultater bør få virkning i Fællesskabet på samme dato, på hvilken overenskomsten om 
oprettelse af Verdenshandelsorganisationen og bilagene dertil træder i kraft på multilateralt plan; 
det blev besluttet på konferencen om gennemførelsen i Genève i [december 1994], at nævnte 
resultater skulle få virkning fra den [1. januar 1995] -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
De i bilaget til denne afgørelse opregnede retsakter, der giver resultaterne af Uruguay-rundens 
multilaterale handelsforhandlinger retsvirkning, træder i kraft den [1. januar 1995], med 
undtagelse af retsakter vedrørende aftaler, der specifikt angiver et senere tidspunkt. 
Artikel 2 
Denne afgørelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Den får virkning på 
dagen for offentliggørelsen. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
11 
Rådets forordning om tilpasning af den kombinerede nomenklatur og den fælles toldtarif til 
resultaterne af Uruguay-runden. 
Rådets direktiv om inspektion inden afsendelse. 
Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 af 12. oktober 1993 
om den fælles ordning for indførsel af visse tekstilvarer med oprindelse i tredjelande. 
Rådets forordning om de tilpasninger og overgangsforanstaltninger, der er nødvendige i 
landbrugssektoren for gennemførelsen af de aftaler, som er indgået under de multilaterale 
handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi. 
Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 
1576/89 om fastlæggelse af almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation af 
spiritus og af Rådets forordning (EØF) nr. 1601/91 om almindelige regler for definition, 
betegnelse og præsentation af aromatiserede vine, aromatiserede vinbaserede drikkevarer og 
aromatiserede cocktails af vinprodukter, som følge af resultaterne af de multilaterale 
handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi. 
Rådets forordning om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af 
Det Europæiske Fællesskab. 
Rådets forordning om beskyttelse mod subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer 
af Det Europæiske Fællesskab. 
Rådets forordning om den fælles importordning og om ophævelse af forordning (EF) nr. 
518/94. 
Rådets forordning om styrkelse af den fælles handelspolitik, særlig med hensyn til beskyttelse 
mod uretmæssig handelspraksis og negative handelsmæssige virkninger for virksomheder i 
Fællesskabet samt til udøvelse af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale regler 
for samhandel. 
Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker med 
henblik på gennemførelse af de aftaler, der er indgået i Uruguay-rundens regi. 
Rådets beslutning om udvidelse af den retlige beskyttelse af halvlederprodukters topografi til 
at omfatte personer fra et medlem af Verdenshandelsorganisationen. 
12 
N 
Del 2 
Toldtarif 
/£ 
Del 3 
Inspektion inden afsendelse 
/fe 
94/0226(ACC) 
RÅDETS DIREKTIV 
om inspektion inden afsendelse for så vidt angår eksport fra Fællesskabet 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 
113, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og 
ud fra følgende betragtninger: 
En række udviklingslande anvender, hvad der kaldes programmer for inspektion inden 
afsendelse, for at sikre en behørig fordeling af knappe valutaressourcer til importørerne 
og for at bekæmpe bl.a. overfakturering og bedrageri; disse udviklingslande har pålagt 
private virksomheder denne opgave, der omfatter kontrol af kvaliteten af og ligeledes 
prisen på de varer, der skal eksporteres til disse landes område; 
Fællesskabet erkender udviklingslandenes ret til at anvende inspektion inden afsendelse; 
inspektion inden afsendelse kan imidlertid medføre utilbørlige indgreb i den pris, der frit 
er aftalt mellem parterne i en kontrakt, samt andre former for praksis, der udgør unødige 
hindringer for handelen; 
Uruguay-rundens slutakt, undertegnet den 15. april 1994 i Marrakech (Marokko), 
omfatter en aftale om inspektion inden afsendelse mellem Verdenshandelsorganisationens 
(WTO) medlemmer; denne aftale skal sættes i kraft for Fællesskabet; 
af hensyn til opretholdelsen af en fælles handelspolitik for Fællesskabet er det 
nødvendigt, at medlemsstaterne regulerer før-afsendelsesinspektionsenhedernes aktiviteter 
på ensartet vis; 
i den forbindelse må medlemsstaterne drage omsorg for, at der gives underretning om 
inspektionsaktiviteter inden afsendelse; 
der er god grund til at forenkle procedurerne mest muligt, især med hensyn til 
undersøgelse af priser; i WTO-aftalen om inspektion inden afsendelse er der imidlertid 
ikke fastsat undtagelser, og anvendelsen af undtagelser forudsætter derfor før-
afsendelsesinspektionsenhedernes samtykke; 
medlemsstaten bør indføre en hurtig og effektiv procedure for bilæggelse af tvister 
mellem eksportører og før-afsendelsesinspektionsenheder; en sådan procedure er 
omhandlet i WTO-aftalen om inspektion inden afsendelse; 
n 
spørgsmål om før-afsendelsesinspektionsenheders manglende opfyldelse af betingelser 
eller manglende overholdelse af procedurer bør afgøres sammen med de tredjelande, der 
anvender sådanne enheder; 
artikel 3, stk. 3, i WTO-aftalen om inspektion inden afsendelse indeholder bestemmelser 
om faglig bistand til tredjelande -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Dette direktiv gælder for aktiviteter, der på Det Europæiske Fællesskabs toldområde 
udføres af før-afsendelsesinspektionsenheder, der på vegne af tredjelandes regeringer 
eller offentlige myndigheder foretager kontrol af kvalitet, mængde eller pris for varer, 
der skal eksporteres til disse tredjelandes område (programmer for inspektion inden 
afsendelse). 
Artikel 2 
Medlemsstaterne underlægger før-afsendelsesinspektionsenhedernes aktiviteter 
som defineret i artikel 1 en procedure for forudgående underretning på de 
betingelser, der er fastsat i dette direktiv. Ændringer i den måde, hvorpå før-
afsendelsesinspektionsenhederne udfører disse aktiviter, skal ligeledes meddeles, 
inden de gennemføres. 
Denne procedure anvendes uden forskelsbehandling. 
Artikel 3 
Den i artikel 2 omhandlede underretning om aktiviteter skal omfatte følgende aktiviteter: 
a) fysisk inspektion af varen, inden den eksporteres, med henblik på kontrol af 
leverancens overensstemmelse (kvalitet, mængde) med specifikationerne i 
kontrakten og overholdelsen af regler og standarder, der er fastsat af importlandet 
eller anerkendte på internationalt plan, 
b) kontrol af prisen og, i relevante tilfælde, af valutakursen på grundlag af 
kontrakten mellem eksportøren og importøren, proformafakturaen og eventuelt 
ansøgningen om importbevilling. 
/*• 
Artikel 4 
For at lette gennemførelsen af WTO-aftalen om inspektion inden afsendelse, undersøger 
medlemsstaterne, om de aktiviteter, der er givet underretning om, opfylder i det mindste 
følgende betingelser: 
a) ved underretningen om deres aktiviteter, meddeler før-afsendelses-
inspektionsenhederne medlemsstatens (medlemsstaternes) myndigheder 
bestemmelserne, med undtagelse af aflønning, i den kontrakt, der er indgået med 
de tredjelandes regeringer eller offentlige myndigheder, på hvis vegne 
programmerne for inspektion inden afsendelse er etableret. De meddeler 
efterfølgende samme myndigheder alle ændringer vedrørende betingelserne for 
kontrol. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kontrollerer, at kontraktens 
bestemmelser ikke strider mod betingelserne i dette direktiv. 
b) Forud for enhver kontrol underretter før-afsendelsesinspektionsenheden 
eksportøren om de nærmere enkeltheder vedrørende inspektionen og de kriterier, 
der vil blive anvendt. 
Før-afsendelsesinspektionsenheden skal udføre den pågældende kontrol inden for 
et sådant tidsrum, at der ikke opstår urimelige forsinkelser. Den skal også senest 
fem arbejdsdage efter modtagelsen af de endelige dokumenter og afslutningen af 
inspektionen enten udstede en ren inspektionsattest eller fremlægge en detaljeret 
skriftlig redegørelse for, at en sådan ikke kan udstedes. I sidstnævnte tilfælde skal 
eksportørerne have mulighed for skriftligt at fremsætte deres synspunkter og, hvis 
eksportørerne ønsker det, at træffe foranstaltninger til en fornyet inspektion på 
det gensidigt tidligst belejligede tidspunkt. 
Før-afsendelsesinspektionsenhederne skal også, når eksportøren anmoder derom, 
inden tidspunktet for den fysiske inspektion foretage en foreløbig kontrol af 
prisen og, hvis det er relevant, også af valutakursen på grundlag af kontrakten 
mellem eksportøren og importøren, proformafakturaen og eventuelt ansøgningen 
om importbevilling. De skal, når der har fundet en foreløbig kontrol sted, straks 
give eksportørerne skriftlig underretning om godkendelse af prisen og/eller 
valutakursen eller om de nærmere årsager til manglende godkendelse. 
For at undgå forsinkelser i betalingen skal før-afsendelsesinspektionsenhederne 
hurtigst muligt sende eksportørerne eller de repræsentanter, eksportørerne har 
udpeget, en ren inspektionsattest. I tilfælde af en skrivefejl i den rene 
inspektionsattest skal før-afsendelsesinspektionsenhederne desuden rette fejlen og 
hurtigst muligt sende den rettede oplysning til de pågældende parter. 
c) Inspektionerne inden afsendelse skal udføres uden forskelsbehandling, og de 
procedurer og kriterier, der anvendes ved udførelsen af disse aktiviteter, skal 
være objektive og gælde på lige vilkår for alle eksportører, der berøres af 
sådanne aktiviteter. 
\°) 
d) Før-afsendelsesinspektionsenhederne kan ikke anmode eksportørerne om 
oplysninger om produktionsdata vedrørende processer, der er omfattet af patenter 
eller licenser eller hemmeligholdt, eller processer, for hvilke der er indgivet 
patentansøgning; ikke offentliggjorte tekniske data, bortset fra data, der er 
nødvendige for at påvise overensstemmelse med tekniske forskrifter eller 
standarder; intern prisberegning, herunder produktionsomkostninger; 
avanceniveauer; betingelserne i kontrakter mellem eksportører og deres 
leverandører, medmindre det ellers ikke er muligt at udføre den pågældende 
inspektion. (I sådanne tilfælde kan inspektionsenheden kun anmode om de til 
dette formål nødvendige oplysninger). 
Generelt skal før-afsendelsesinspektionsenhederne behandle alle oplysninger, de 
modtager fra eksportørerne, som fortrolige forretningsoplysninger, for så vidt 
som disse oplysninger ikke i forvejen er offentliggjort, almindeligt tilgængelige 
for tredjemand elier på anden måde henhører under det offentlige domæne. 
Sådanne fortrolige forretningsoplysninger kan kun videregives til de regeringer, 
der har indgået kontrakt med eller givet inspektionsenhederne mandat, hvis 
sådanne oplysninger sædvanligvis er påkrævet til remburser eller andre 
betalingsformer eller til told-, importlicens- eller valutakontrolformål. 
e) Før-afsendelsesinspektionsenhederne skal fastlægge procedurer for modtagelse, 
behandling og afgørelse af klager fra eksportørerne. Disse procedurer skal 
udformes og forblive i overensstemmelse med følgende retningslinjer: 
i) før-afsendelsesinspektionsenhederne udpeger en eller flere tjenestemænd, 
der skal stå til rådighed i den normale forretningstid i hver by eller havn, 
hvor de har et administrativt kontor for inspektion inden afsendelse, 
således at de kan modtage, behandle og afgøre klager fra eksportører 
ii) eksportørerne skal skriftligt tilstille den eller de udpegede tjenestemænd 
de faktiske oplysninger om den pågældende transaktion, klagens art og en 
foreslået løsning 
iii) den eller de udpegede tjenestemænd skal velvilligt behandle 
eksportørernes klager og træffe afgørelse snarest efter, at de har modtaget 
den under nr. ii) nævnte dokumentation. 
2o 
Artikel 5 
For at forebygge over- og underfakturering og bedrageri i importtredjelandet påser 
medlemsstaterne, at før-afsendelsesinspektionsenhederne udfører kontrollen af prisen1 i 
overensstemmelse med følgende betingelser: 
a) før-afsendelsesinspektionsenhederne kan kun afvise en kontraktpris, der er aftalt 
mellem en eksportør og en importør, hvis de kan påvise, at deres konstatering af 
en utilfredsstillende pris er baseret på en kontrolproces, der er i 
overensstemmelse med kriterierne i litra b)-e) 
b) før-afsendelsesinspektionsenheden baserer sin prissammenligning til kontrol af 
eksportprisen på* prisen eller priserne på identiske eller tilsvarende varer udbudt 
til eksport fra samme eksportland på samme eller omtrent samme tidspunkt på 
konkurrenceprægede og sammenlignelige salgsbetingelser i overensstemmelse med 
sædvanlig handelsprakis og eksklusive eventuelle standardrabatter. 
Sammenligningen baseres på følgende: 
i) der anvendes kun priser, der giver et gyldigt sammenligningsgrundlag, 
under hensyntagen til relevante økonomiske faktorer i relation til 
importlandet og et eller flere lande brugt til prissammenligning 
ii) før-afsendelsesinspektionsenheden kan ikke bruge prisen på varer, der 
udbydes til eksport til forskellige importlande, til vilkårligt at fremtvinge 
den laveste pris for leverancen 
iii) før-afsendelsesinspektionsenheden tager hensyn til de forskellige elementer 
nævnt i litra c) 
iv) før-afsendelsesinspektionsenheden giver i en hvilken som helst fase af 
ovennævnte proces eksportøren lejlighed til at gøre rede for prisen 
c) før-afsendelsesinspektionsenhederne tager ved udførelsen af priskontrol behørigt 
hensyn til købekontraktens betingelser og generelt gældende justeringsfaktorer i 
relation til transaktionen; disse faktorer skal omfatte, men ikke være begrænset 
til, salgets kommercielle niveau og størrelse, leveringstid og -betingelser, 
prisstigningsklausuler, kvalitetsspecifikationer, særlige designtræk, særlige 
forsendelses- eller emballeringsspecifikationer, ordrestørrelse, spotsalg, 
sæsonmæssige påvirkninger, licensafgifter eller andre afgifter for intellektuel 
ejendomsret og serviceydelser som led i kontrakten, hvis disse ikke sædvanligvis 
faktureres særskilt; de skal også omfatte visse elementer vedrørende eksportørens 
pris, såsom kontraktforholdet mellem eksportøren og importøren 
Det bør huskes, at brugermedlemmernes forpligtelser med hensyn til før-
afsendelsesinspektionsenhedernes tjenesteydelser i forbindelse med 
toldværdiansættelse skal bestå i de forpligtelser, de har accepteret i GATT 1994 
og de øvrige multilaterale handelsaftaler i bilag IA til WTO-overenskomsten 
(fodnote 4 i WTO-aftalen om inspektion inden afsendelse). 
27 
d) kontrollen af transportomkostninger skal kun vedrøre den aftalte pris for 
transportformen i eksportlandet som anført i købekontrakten 
e) følgende kan ikke bruges til priskontrolformål: 
i) salgsprisen i importlandet for varer produceret dér 
ii) prisen på varer til eksport fra et andet land end eksportlandet 
iii) produktionsomkostningerne 
iv) vilkårlige eller fiktive priser eller værdier. 
Artikel 6 
For at der ikke skal opstå unødige forsinkelser for eksportørerne, tilskynder 
medlemsstaterne før-afsendelsesinspektionsenhederne til at anvende forenklede 
kontrolprocedurer, hvor det er muligt, og specielt i vissé tilfælde at udelade 
priskontrollen. Ved fastlæggelsen af disse forenklede procedurer skal der imidlertid tages 
hensyn til medlemsstaternes og før-afsertdelsésinspektionsenhederties forpligtelse til at 
udføre aktiviteten uden forskelsbehandling. 
Artikel 7 
Hvis før-afsendelsesinspektionsenheden ikke opfylder de betingelser, der er omhandlet 
i dette direktivs artikel 4 og 5* eller hvis den ikke overholder de i artikel 9 omhandlede 
procedurer, underretter medlemsstatens myndigheder Kommissionen og de øvrige 
medlemsstater om den manglende opfyldelse eller overholdelse, og de kan anvende den 
procedure, der er omhandlet i artikel 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 2641/842. 
Artikel 8 
Medlemsstaterne yder efter anmodning tredjelande faglig bistand med sigte på 
virkeliggørelse af målene i WTO-âftalen om inspektion inden afsendelse på gensidigt 
aftalte betingelser, eller hvordan de kan overflødiggøres. 
EFT nr. L 252 af 20;9.19S4, si 1. 
2.2-
Artikel 9 
Medlemsstaterne opfordrer før-afsendelsesinspektionsenhederne og eksportørerne til 
indbyrdes at bilægge deres tvister. To arbejdsdage efter indgivelsen af en klage i 
overensstemmelse med artikel 4, litra e), kan enhver af parterne imidlertid overgive 
tvisten til en uvildig undersøgelsesenhed som omhandlet i artikel 4 i WTO-aftalen om 
inspektion inden afsendelse. Der anvendes følgende procedure: 
a) en eksportør eller før-afsendelsesinspektionsenhed, der ønsker en tvist afgjort, 
kontakter ovennævnte uvildige enhed og anmoder om nedsættelse af et panel. Den 
uvildige enhed er ansvarlig for, at der etableres et panel. Panelet sammensættes 
af tre medlemmer. Disse vælges på en sådan måde, at unødige omkostninger og 
forsinkelser undgås. Det første medlem vælges fra afdeling (i) i den i WTO-
aftalen om inspektion inden afsendelse omhandlede liste af den pågældende før-
afsendelsesinspektionsenhed på den betingelse, at dette medlem ikke er tilknyttet 
denne enhed. Det andet medlem vælges fra afdeling (ii) i den i WTO-aftalen om 
inspektion inden afsendelse omhandlede liste af den pågældende eksportør på den 
betingelse, at dette medlem ikke er tilknyttet denne eksportør. Det tredje medlem 
vælges fra afdeling (iii) i den i WTO-aftalen om inspektion inden afsendelse 
omhandlede liste af ovennævnte uvildige enhed. Der kan ikke gøres indsigelse 
mod nogen uvildig handelssagkyndig valgt fra afdeling (iii) i den i WTO-aftalen 
om inspektion inden afsendelse omhandlede liste 
b) den uvildige handelssagkyndige valgt fra afdeling (iii) i den i WTO-aftalen om 
inspektion inden afsendelse omhandlede liste varetager hvervet som formand for 
panelet. Den uvildige handelssagkyndige træffer de beslutninger, der er 
nødvendige for at sikre, at panelet hurtigt afgør tvisten, f.eks. om, hvorvidt 
sagens omstændigheder kræver, at panelmedlemmerne mødes, og i så fald, hvor 
mødet skal afholdes, under hensyntagen til det pågældende inspektionssted 
c) hvis tvistens parter er enige om en sådan fremgangsmåde, kan den i litra a) 
omhandlede uvildige enhed fra afdeling (iii) i den i WTO-âftalen om inspektion 
inden afsendelse omhandlede liste vælge én uvildig handelssagkyndig til at 
undersøge den pågældende tvist. Denne sagkyndige træffer de beslutninger, der 
er nødvendige for at sikre en hurtig bilæggelse af tvisten, f.eks. under 
hensyntagen til det pågældende inspektionssted 
d) undersøgelsen skal have til formål at konstatere, om tvistens parter under den 
omtvistede inspektion har overholdt dette direktivs bestemmelser. Procedurerne 
skal være hurtige og give begge parter mulighed for at tilkendegive deres 
synspunkter mundtligt eller skriftligt 
e) et panel sammensat af tre medlemmer træffer sine beslutninger ved 
flertalsafgørelse. Beslutningen om tvisten afgives senest otte arbejdsdage efter, 
at der er fremsat anmodning om en uvildig undersøgelse, og meddeles tvistens 
parter. Denne tidsfrist kan forlænges efter aftale mellem tvistens parter. Panelet 
eller den uvildige handelssagkyndige fastsætter omkostningernes fordeling på 
grundlag af sagens omstændigheder 
0 panelets beslutning er bindende for den før-afsendelsesinspektionsenhed og den 
eksportør, der er parter i tvisten. 
Q'l 
mttkèl 10 
Dette direktiv træder i kraft på den dato, der fastlægges ved afgørelsen om ikrafttræden 
af akterne til gennemførelse af Uruguay-rundens resultater. 
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om disse foranstaltninger eller eventuelle 
ændringer deraf. De fremsender særskilt kopier af disse foranstaltninger til WTO's 
Sekretariat. 
Foranstaltningerne «Iler ændringer deraf kan ikke håndhæves, før de er offentliggjort. 
Artikel 11 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
2V 
Del 4 
Tekstilvarer og beklædningsgenstande 
2"S 
Forslag til Rådets forordning om ændring af 
Rådets forordningi (E#£) &$<«. 3030/93 af 12 « oktober 1993 
om den fælles ordning £©*r indførsel af visse tekstilvarer 
med cfå$yn4mlB#; i t*r#$je^ajrvd% 
.7 fe 
Begrundelse 
1. Formålet med dette forslag om ændring af forordning nr. 3030/93 om den 
fælles importordning for tekstilvarer er at sikre effektiv gennemførelse af 
Verdenshandelsorganisationens aftale om tekstilvarer og 
beklædningsgenstande. 
2. WTO-aftalen om tekstilvarer og beklædningsgenstande kræver tre former 
for ændringer i forordning nr. 3030/93: 
i) beskyttelsesforanstaltningerne (artikel 10) må bringes i 
overensstemmelse med foranstaltningerne i den nye WTO-aftale om tekstilvarer 
og beklædningsgenstande (artikel 6) 
ii) de i bilag V omhandlede kvantitative fællesskabslofter, som 
berører indførsel fra WTO-medlemmer, må tilpasses ved begyndelsen af hver af 
de tre etaper i WTO-aftalen om tekstilvarer og beklædningsgenstande for at 
afspejle den fastlagte højere årlige tilvækst; på et tidspunkt, hvor Den 
Europæiske Union integrerer varer, der er undergivet kvantitative lofter, 
bør sådanne varer på samme måde slettes i bilag V 
iii) når og hvis visse af de i bilag VII (fleksibilitetsbestemmelser) 
opførte tredjelande bliver medlemmer af WTO, må den respektive "grænse" for 
kumulativ anvendelse af fleksibilitetsbestemmelserne i kolonne 8 i tabellen 
slettes, eftersom det i artikel 2, stk. 16, i WTO-aftalen om tekstilvarer og 
beklædningsgenstande fastsættes, at der ikke skal være nogen begrænsning for 
den "kombinerede anvendelse af udsving, overførsel og fremførsel". 
Det er på dette stadium ikke klart, hvorvidt og hvornår alle de i bilagene 
opførte tredjelande bliver medlemmer af WTO og således kan anvende aftalen 
om tekstilvarer og beklædningsgenstande, og Kommissionen vil derfor vedtage 
de nødvendige tekniske ændringer til de i nr. ii) og iii) nævnte bilag til 
forordning nr. 3030/93 ved den i artikel 17 i forordningen fastlagte 
fremgangsmåde for Tekstiludvalget. 
Med henblik herpå og af klarhedshensyn foreslås det at slette henvisningen 
til kontingentårene 1993-1995 i artikel 2, stk. 1, i forordningen, da der 
automatisk vil være kontingentforhøjelser for WTO-medlemmerne i de næste 
næste 10 år. 
3. Med hensyn til beskyttelsesklausulen foreslås det, at man bevarer den 
eksisterende tekst om mekanismen for udgang af kurven i den nuværende 
artikel 10, stk. 1 og 2, i forordningen og indføjer bestemmelser svarende 
til de nye bestemmelser i WTO-aftalen om tekstilvarer og 
beklædningsgenstande. Grunden hertil er, at et antal store leverandørlande 
(f.eks. Kina, Taiwan, Vietnam, ex-USSR) af de i bilag IX opførte lande, som 
i øjeblikket er undergivet mekanismen med udgang af kurven, sandsynligvis 
ikke vil være medlemmer af WTO på datoen for WTO-overenskomstens 
ikrafttræden, men først tiltræder i nærmere fremtid. Det vil derfor være 
nødvendigt at opretholde den nuværende beskyttelsesmekanisme for den 
mellemliggende periode. Kommissionen foreslår to parallelle 
beskyttelsesbestemmelser i forordningen, og når og hvis hver af de i bilag 
IX opførte tredjelande kan anvende WTO-aftalen om tekstilvarer og 
beklædningsgenstande, vil det- pågældende land blive slettet i bilag V ved 
anvendelse af fremgangsmåden for tekstiludvalget (artikel 17 i 
forordningen). 
on.. 
94/0227(ACC) 
Forslag til Rådets, forordning om ændring af 
Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 af 12. oktober 1993 
om den fælles ordning for indførsel af visse tekstilvarer 
med oprindelse i tredjelande 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
særlig artikel 113, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Fællesskabet har undertegnet slutakten i Uruguay-rundens GATT-forhandlinger 
om oprettelse af en Verdenshandelsorganisation (i det følgende benævnt WTO); 
det er nødvendigt at ændre beskyttelsesforanstaltningerne i forordning (EØF) 
nr. 3030/93 af 12. oktober 1993 om den fælles ordning for indførsel af visse 
tekstilvarer med oprindelse i tredjelande^), senest ændret ved 
Kommissionens forordning (EF) nr. 195/94 af 12. januar 19942) for at bringe 
dem i overensstemmelse med de nye beskyttelsesforanstaltninger i WTO-aftalen 
om tekstilvarer og beklædningsgenstande for så vidt angår WTO-medlemmer; 
WTO-aftalen om tekstilvarer og beklædningsgenstande fastsætter også den 
årlige tilvækst, der automatisk vil blive anvendt for resterende 
kvantitative fællesskabslofter ved indførsel af varer fra WTO-medlémmer i en 
periode på 10 år fra WTO-overenskomstens ikrafttræden; det er derfor 
hensigtsmæssigt, at de i bilag V til forordning (EØF) nr. 3030/93 fastsatte 
kvantitative fælleeskabslofter ved indførsel af varer fra WTO-medlemmer 
ændres i hver etape i WTO-aftalen om tekstilvarer °9 beklædningsgenstande 
ved anvendelse af den i artikel 17 i forordningen omhandlede procedure, og 
artikel 2, stk. 1, i forordningen bør ændres på samme måde -
1) EFT nr. L 275 af 8,11.1993, s. 1. 
2) EFT nr. L 29 af 2.2.1994, s. 1. 
2^ 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
Artikel 10 i Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 affattes således: 
"Artikel 10 
Beskyttelsesforanstaltninger 
1. Overstiger indførslen i Fællesskabet af varer, som henhører under en 
bestemt kategori, som ikke er omfattet af de kvantitative lofter i bilag V, 
og som har oprindelse i et af de i bilag IX opførte lande, i forhold til den 
samlede indførsel i Fællesskabet af varer i samme kategori i løbet af det 
foregående kalenderår de procentsatser, der er anført i tabellen i bilag IX, 
kan denne indførsel undergives kvantitative lofter på de i denne artikel 
fastsatte betingelser. 
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis de deri fastsatte procentsatser er 
nået som følge af et fald i den samlede indførsel i Fællesskabet og ikke som 
følge af en stigning i udførslen af varer med oprindelse i det pågældende 
leverandørland. 
3. Konstaterer Kommissionen på eget initiativ eller efter anmodning fra en 
medlemsstat, at de i stk. 1 fastsatte betingelser er opfyldt, og at der er 
anledning til at undergive en bestemt varekategori et kvantitativt loft, 
a) indleder den konsultationer med det pågældende leverandørland efter 
fremgangsmåden i artikel 16 med henblik på indgåelse af et 
arrangement eller vedtagelse af fælles konklusioner vedrørende en 
passende begrænsning for den pågældende varekategori 
b) anmoder den som hovedregel, indtil der er fundet en gensidigt 
tilfredsstillende løsning, det berørte leverandørland om at begrænse 
udførslen af varer i den pågældende kategori til Fællesskabet 
foreløbigt i en periode på tre måneder fra datoen for anmodningen om 
konsultationer. Et sådant midlertidigt loft fastsættes til 25% af 
indførslen i det foregående kalenderår, eller 25% af den mængde, der 
fremkommer ved anvendelse af den i stk. 1 omhandlede fremgangsmåde, 
hvis denne mængde er størst 
c) kan den, indtil konklusionerne af de ønskede konsultationer 
foreligger, undergive indførslen af varer henhørende under den 
pågældende kategori kvantitative lofter, der er identiske med de 
lofter, leverandørlandet er blevet anmodet om at indføre i henhold 
til litra b). Disse foranstaltninger foregriber ikke de endelige 
bestemmelser, som Fællesskabet træffer under hensyn til resultatet af 
konsultationerne. 
4. a) Såfremt indførslen i Fællesskabet af tekstilvarer, som ikke er 
undergivet de i bilag V fastsatte kvantitative lofter, og som har 
oprindelse i Bulgarien, Polen, Rumænien, Slovakiet, Tjekkiet eller 
Ungarn øges i et så stort omfang eller sker på sådanne betingelser, 
at det forvolder eller faktisk truer med at forvolde væsentlig skade 
for Fællesskabets produktion af samme eller direkte konkurrerende 
varer, kan der indføres kvantitative lofter for sådan indførsel på de 
betingelser, der er fastsat i tillægsprotokollerne med disse lande. 
2^ 
b) Stk. 3 finder ligeledes anvendelse i sådanne tilfælde, idet det i 
stk. 3, litra b), omhandlede midlertidige loft dog fastsættes til 
mindst 25% af indførslen i den tolvmåneders periode, der slutter to 
måneder eller, hvor data ikke foreligger, tre måneder forud for den 
måned, i hvilken der fremsættes anmodning om konsultationer. 
5. a) For så vidt angår varer, som ikke er undergivet de i bilag V 
fastsatte kvantitative lofter, og som har oprindelse i lande, der er 
medlemmer af Verdenshandelsorganisationen, kan der træffes 
beskyttelsesforanstaltninger, hvis det påvises, at en bestemt vare 
indføres i Fællesskabet i et så stort omfang, at det forvolder eller 
faktisk truer med at forvolde væsentlig skade for den hjemlige 
industri, som fremstiller samme og/eller direkte konkurrerende varer. 
Det skal være påvist, at væsentlig skade eller faktisk trussel herom 
er forårsaget af sådanne forøgede mængder i den samlede import af den 
pågældende vare og ikke af andre faktorer som teknologiske 
forandringer eller ændringer i forbrugsmønstret. 
b) Ved fastlæggelse af, om der forvoldes væsentlig skade eller 
foreligger faktisk trussel herom som omhandlet i litra a), undersøges 
virkningerne af den pågældende indførsel for den bestemte industri 
som ændringer i relevante økonomiske variabler som output, 
produktivitet, kapacitetsudnyttelse, lageropgørelser, markedsandele, 
udførsel, lønninger, beskæftigelse, hjemmemarkedspriser, fortjeneste 
og investeringer. 
c) Det eller de tredjelande, der er medlem(mer) af 
Verdenshandelsorganisationen/ og som tilskrives at forvolde væsentlig 
skade eller faktisk trussel herom som omhandlet i litra a), 
identificeres på grundlag af en pludselig, væsentlig stigning i den 
faktiske eller umiddelbart forestående import og på grundlag af 
importniveauet sammenlignet med importen fra andre kilder, 
markedsandel og import- og hjemmemarkedspriser i et sammenligneligt 
handelsied. 
6. Konstaterer Kommissionen på eget initiativ eller efter anmodning fra en 
medlemsstat, at de i stk. 5 fastsatte betingelser er opfyldt, og at der er 
anledning til at undergive de pågældende varer et kvantitativt loft, 
a) indleder den konsultationer med de pågældende leverandørlande efter 
fremgangsmåden i artikel 16 med henblik på indgåelse af et 
arrangement eller vedtagelse af fælles konklusioner vedrørende en 
passende begrænsning for de pågældende varer 
b) kan den, indtil resultatet af konsultationerne og under højst 
usædvanlige og kritiske omstændigheder, hvor en forsinkelse kunne 
forårsage skade, som det ville være vanskeligt at afhjælpe, indføre 
et midlertidigt kvantitativt loft for de pågældende varer. Et sådant 
midlertidigt loft kan ikke være lavere end den faktiske indførsel fra 
leverandørlandet i den tolvmåneders periode, der slutter to måneder 
forud for den måned, i hvilken der fremsættes anmodning om 
konsultationer. 
7. a) De foranstaltninger, der træffes i medfør af stk. 3, 4 og 6, 
offentliggøres omgående i en meddelelse fra Kommissionen i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende. 
^o 
b) I hastende tilfælde forelægger Kommissionen sagen for det i artikel 
17 omhandlede udvalg, enten på eget initiativ eller inden for en 
frist på fem arbejdsdage fra den dato, hvor den har modtaget 
anmodning fra en eller flere medlemsstater med angivelse af grundene 
til, at sagen haster, og træffer afgørelse inden for en frist på fem 
arbejdsdage efter afslutningen af konsultationerne i udvalget. 
8. De i stk. 3, 4 og 6 omhandlede konsultationer med leverandørlandet kan 
føre til et arrangement mellem dette land og Fællesskabet om indførelse af 
kvantitative lofter. I sådanne arrangementer fastsættes det, at de aftalte 
kvantitative lofter forvaltes i henhold til en ordning med dobbeltkontrol. 
9. Når parterne ikke til enighed om en tilfredsstillende løsning inden for 
en frist på 60 dage efter fremsættelse af anmodningen om konsultationer, er 
Fællesskabet berettiget til at indføre et endeligt kvantitativt loft på et 
årligt niveau, der: 
a) for så vidt angår de i bilag IX opførte leverandørlande ikke er 
lavere end det højeste af følgende: den mængde, der fremkommer ved 
anvendelse af den i stk. 1 omhandlede fremgangsmåde, og 106% af 
indførslen i det kalenderår, der går forud for det kalenderår, i 
hvilket indførslen oversteg den mængde, der fremkommer ved anvendelse 
af den i stk. 1 omhandlede fremgangsmåde, og som gav anledning til 
anmodningen om konsultationer 
b) for så vidt angår Bulgarien, Polen, Rumænien, Slovakiet, Tjekkiet og 
Ungarn er lavere end 110% af indførslen i den tolvmåneders periode, 
der slutter to måneder eller, hvor data ikke foreligger, tre måneder 
forud for den måned, i hvilken der fremsættes anmodning om 
konsultationer 
c) for så vidt angår leverandørlande, der er medlemmer af WTO, den 
faktiske importmængde fra det pågældende leverandørland i den 
tolvmåneders periode, der slutter to måneder forud for den måned, i 
hvilken der fremsættes anmodning om konsultationer. 
10. Det årlige niveau for de kvantitative lofter, der fastsættes i henhold 
til stk. 3-6 og 9, kan, for så vidt angår varer i samme kategori og med 
oprindelse i samme leverandørland, ikke være lavere end niveauet for 
indførsel i Fællesskabet i 1985 for Argentina, Brasilien, Hongkong, 
Pakistan, Peru, Sri Lanka og Uruguay og i 1986 for Bangladesh, Filippinerne, 
Indien, Indonesien, Macao, Malaysia, Singapore, Sydkorea og Thailand. 
11. De kvantitative lofter, der fastsættes i henhold til denne artikel, 
finder ikke anvendelse på varer, som allerede er under forsendelse til 
Fællesskabet, hvis de er afsendt fra det leverandørland, hvori de har 
oprindelse, med henblik på udførsel til Fællesskabet inden datoen for 
fremsættelse af anmodningen om konsultationer. 
Il 
12. De foranstaltninger, der træffes i henhold til stk. 5, kan forblive i 
kraft: 
a) i op til tre år uden forlængelse, eller 
b) indtil varen er integreret i GATT 1994, hvilken dato der måtte være 
den tidligste. 
13. De foranstaltninger, der er fastsat i stk. 3, 4, 6 og 9, og de 
arrangementer, der er omhandlet i stk. 9, vedtages og gennemføres efter 
fremgangsmåden i artikel 17." 
Artikel 2 
Artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 affattes således: 
"Indførsel i Fællesskabet af de tekstilvarer, som er opført i bilag V, og 
som har oprindelse i et af de i samme bilag opførte leverandørlande, er 
undergivet de i nævnte bilag fastsatte årlige kvantitative lofter". 
Artikel 3 
Denne forordning træder i kraft på dagen for WTO-overenskomstens 
ikrafttræden. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
b 1> 
Del 5 
Landbrug 
BEGRUNDELSE 
I. INDLEDNING 
Flere af de aftaler, Fællesskabet har forhandlet i Uruguay-rundens 
regi (i det følgende benævnt "GATT-aftalerne")i1', medfører, at en 
række bestemmelser om den fælles landbrugspolitik skal tilpasses. 
Navnlig følgende aftaler gør en sådan tilpasning nødvendig: 
aftalen om landbruget (i det følgende benævnt "aftalen") 
aftalen om anvendelse af sundhedsmæssige og plantesundhedsmæssige 
foranstaltninger 
aftalen om beskyttelsesforanstaltninger og 
aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (i 
det følgende benævnt "TRIPS-aftalen"). 
Aftalerne berører landbruget på fire punkter: 
ordningen for intern støtte 
-, ordningen for samhandel med tredjelande 
ordningen for beskyttelse af oprindelsesbetegnelser (del af TRIPS-
af talen) 
veterinær- og plantesundhedsordningen for den internationale 
handel. 
Nærværende forslag til forordningerl2' indeholder de bestemmelser, 
der er nødvendige, for at reglerne for de tre sidste af ovennævnte 
emneområder kan gennemføres i EF-ret. Hvad derimod ordningen for 
intern støtte angår, finder Kommissionen, at det ikke er 
hensigtsmæssigt at indføre en særlig bestemmelse i de fælles 
markedsordninger. Aftalens regler herom bør tages i betragtning, når 
der fastsættes priser og støtteforanstaltninger for de kommende 
produktionsår. 
GATT-forslaget indeholder en hjemmel, der gør det muligt fortsat at 
træffe foranstaltninger i samhandelen med de tredjelande, over for 
hvilke Fællesskabet ikke er bundet af forpligtelser, der udspringer af 
GATT-aftalerne. 
(1) Jf. forslag til Rådets afgørelse om indgåelse af resultaterne af de 
multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi (1986-1994), 
dok. KOM(94)143 endelig udg. af 15.5.1994. 
(2) Der er tale om to forslag: det ene omfatter alle de ændringer, der er 
baseret på traktatens artikel 43 (i det følgende benævnt "GATT-
forslaget"); det andet omfatter de ændringer, der er baseret på 
traktatens artikel 43 og 100A. 
•3>Y 
Følgende er ikke omfattet af nærværende forslag: 
de spørgsmål, som GATT-aftalerne rejser for præferenceaftalerne med 
tredjelande (f.eks. Lomé-konventionen) og for Fællesskabets 
udvidelse; disse spørgsmål afventer fortsat at blive behandlet; 
de agromonetære bestemmelser under den nye ordning; dette spørgsmål 
vil blive behandlet i forbindelse med den rapport om den 
agromonetære ordning, som Kommissionen forelægger Rådet inden 
udgangen af 1994. 
II. SAMHANDELSORDNING 
A. Generelt 
For samhan.delsordningen omfatter GATT-aftalerne disse hovedpunkter: 
tarifikation 
adgang til EF-markedet 
beskyttelsesbestemmelser 
ordning for eksportstøtte. 
GATT-forslaget er baseret på følgende principper: 
de forpligtelser, der følger af GATT-aftalerne, skal opfyldes 
omhyggeligt 
der skal skabes størst mulig smidighed i forvaltningen 
de muligheder, GATT-aftalerne tilbyder, skal udnyttes fuldt ud 
der skal ske så små indgreb som muligt i markedsordningerne for de 
forskellige landbrugssektorer. 
Imidlertid er det nødvendigt at ændre næsten alle grundforordningernes 
bestemmelser om samhandelen med tredjelande. At de variable afgifter 
afskaffes, medfører ikke blot, at reglerne for deres beregning 
bortfalder, men også, at artiklerne om disse afgifter skal ændres. Det 
samme gælder for eksportrestitutionerne, der kun kan ydes inden for de 
kvantitative og finansielle grænser, der er fastlagt i aftalen. 
Forslaget er dog i vid udstrækning begrænset til, at man i 
grundforordningerne indføjer hovedprincipperne for GATT-aftalernes 
gennemførelse og overdrager Kommissionen at udforme dem nærmere alt 
efter behovet i de enkelte sektorer. Dette skyldes bl.a., at det er 
nødvendigt at bevare en tilstrækkelig smidighed for den praktiske 
forvaltning, og der tages navnlig hensyn til, at de fleste af de 
forpligtelser, der skal opfyldes, er fastlagt særdeles nøje i 
aftalerne. 
- 3 ^ 
Under udarbejdelsen af disse ændringer har Kommissionen i øvrigt fulgt 
det princip, der blev stadfæstet, da den fælles markedsordning for 
korn blev kodificeret som led i reformen af den fælles 
landbrugspolitik (forordning (EØF) nr. 1766/92); ifølge dette princip, 
som er blevet anvendt gentagne gange siden kornforordningens 
kodificering, bør der ved fordelingen af beføjelser mellem Rådet og 
Kommissionen kun være to lovgivningsniveauer: det ene i form af 
bestemmelser, som Rådet har vedtaget efter proceduren i EF-traktatens 
artikel 43, stk. 2, det andet i form af gennemførelsesbestemmelser, 
som Kommissionen har vedtaget efter forvaltningskomité-proceduren. 
Kommissionen foreslår, at GATT-aftalerne gennemføres i EF-retten ved 
en sektorvis fremgangsmåde; herved bevares den traditionelle struktur 
i markedsordningerne, og grundforordningerne anfægtes ikke i deres 
egenart; endvidere sikres der gennemsigtighed i de valgte løsninger. 
GATT-forslaget består således i generelle bestemmelser, der navnlig 
giver hjemmel for de fornødne overgangsbestemmelser, og bilagene 
indeholder de ændringer, der er nødvendige i de forskellige sektorer. 
Derudover er der i forslaget bestemmelser om, at forordningerne med 
"almindelige regler" ophæves. 
B. Importordning 
1. Importbelastninger (tarifikation) 
En central del af den nye importordning er, at de variable 
belastninger bortfalder (dvs. importafgifter, udligningsbeløb mv.), 
hvilket også gælder andre former for importrestriktioner af ikke-
toldmæssig art (mængderestriktioner, aftaler 'ora selvbegrænsning); i 
stedet anvendes der faste og aftagende tariffer. Disse tariffer vil 
rent lovteknisk blive indført ved en ændring af den fælles 
toldtarif; de pågældende tal er indeholdt i "final schedules", som 
Fællesskabet har forelagt generaldirektøren for GATT, og som 
retligt udgør en del af aftalen, pet er derfor tilstrækkeligt, at 
der i grundforordningerne henvises til toldsatserne i den fælles 
toldtarif. 
Eftersom de variable belastninger erstattes af FTT-satser, er det 
nødvendigt at ophæve bestemmelserne om disse belastningers 
beregning, dvs. alle bestemmelserne om fastsættelse af 
tærskelpriser, præferencepriser mv. og alle reglerne om beregning 
af variable belastninger for afledte produkter. 
"bu 
En række særforhold bør nævnes : 
a) Ordningen med "særlige beskyttelsesbestemmelser" 
Denne ordning tillader, at der opretholdes et minimum af 
beskyttelse mod markedsskadelige virkninger, der kan blive en 
følge af tarifikationen (omdannelsen af de tidligere 
importrestriktioner til told). Ordningen gælder således kun for 
de produkter, som den specielt er nævnt for i "final schedules". 
Den må ikke forveksles med den traditionelle 
beskyttelsesklausul, der er indeholdt i alle 
grundforordningerne; der er snarere tale om en tillægsordning 
for importbelastningen, som gør det muligt at øge sidstnævnte, 
hvis en række nøje anførte betingelser i aftalen er opfyldt. Der 
er således indføjet en særlig artikel, der giver relevant 
hjemmel for eventuel anvendelse af de muligheder, ordningen 
tilbyder. I hvilken udstrækning ordningen bliver anvendt, vil 
afhænge af, hvorledes markedsbetingelserne bliver for de 
forskellige produkter. 
b) Den traditionelle beskyttelsesklausul 
Den traditionelle beskyttelsesklausul, der hidtil har eksisteret 
i grundforordningerne, bliver opretholdt. Imidlertid indeholder 
aftalen om beskyttelsesforanstaltninger en udbygget horisontal 
ordning, der nærmere angiver, på hvilke betingelser klausulen 
kan anvendes. Der er derfor vedtaget en henvisning til disse 
bestemmelser i de pågældende artikler, som i øvrigt er blevet 
ændret af hensyn til den under afsnit A nævnte fordeling af 
beføjelser. 
c) Særordning for råsukker til raffinering og for melasse 
Den tarifikation, der følger af aftalen, kan for råsukker til 
raffinering og for melasse medføre en importbelastning, der kan 
skabe vanskeligheder for den EF-industri, der forarbejder disse 
produkter. Derfor er der indført en særlig mekanisme, som gør 
det muligt at suspendere anvendelsen af FTT-tolden, hvis prisen 
på verdensmarkedet overstiger et vist niveau. 
'Il 
"-' 5 -
d) Særordninger med hensyntagen til de anvendte priser 
For nogle produkter (f.eks. bestemte kornarter og ris) omfatter 
aftalen et beskyttelsesniveau, der er lavere end FTT-niveauet, 
og som afhænger af importpriserne. Ligeledes er der for en række 
frugter og grøntsager samt bestemte slags most og druesaft en 
importbelastning, der afhænger af indgangsprisen. Der er derfor 
udformet nogle særregler eller undtagelser fra FTT, men 
iværksættelsen og de nærmere enkeltheder skal fastlægges nærmere 
i gennemførelsesbestemmelserne, der navnlig skal omhandle det 
vanskelige kontrolproblem. For tørrede druer og forarbejdede 
kirsebær gælder den nuværende ordning med minimumsimportpriser 
fortsat indtil den 1. januar 2000. 
e) Forvaltningsforanstaltninger i oksekødssektoren 
Aftalen forbyder mængdebegrænsninger for importen, og det er 
således nødvendigt at ophæve Rådets forordning (EØF) nr. 1157/92 
af 28.4.1992, der for øjeblikket tjener som hjemmel for den 
begrænsning, der gælder for import af ungkvæg uanset 
afsendelsesland. Foranstaltningen er af særlig betydning for 
ligevægten på oksekødsmarkedet i EF, og Kommissionen vil derfor 
tage den op, når Europa-aftalerne med en række østeuropæiske 
lande genforhandles. 
2. Adgang til ÉF-markedet 
Udtrykket "markedsadgang" dækker i denne sammenhæng alle de 
betingelser, på hvilke import kan ske til nedsat told eller 
hùitoid. Dér bør principielt skelnes mellem for det første de 
aftaler, der er indgået med en række tredjelande, og som indebærer 
praefêrencebetirigêlser indrømmet af Fællesskabet, for det andet 
aktuel adgang ifølge aftalen (omfatter en del af førnævnte aftaler) 
og for dét tredje minimumsàdgàrig. 
Eftersom der er talé om mange kontingenter, og da formålet er at 
sikre én så effektiv gennemførelse af dem som muligt, er der valgt 
en ensartet fremgangsmåde for samtlige tilfælde, uanset disses 
oprindelse. Denne fremgangsmåde, som er udtryk for et ønske om 
forenkling og effektivitet, indebærer, at Kommissionen efter 
forvaltningskomité-proceduren åbner og forvalter toldkontingenterne 
på grundlag af dé internationale aftaler, kadet har indgået, eller 
på grundlag af selvstændige akter, som Rådet har vedtaget i 
overensstemmelse med dé betingelser, der er fastsat i aftalerne. 
Dér blev valgt en tilsvarende fremgangsmåde f6r iværksættelsen af 
de kontingentér, dér for nylig biév åbnet som følge af 
"sojâpanêlet" (forordning (EØF) nr. 774/94). Denne ensartede 
fremgangsmåde, hvad procedurer angår, betyder naturligvis ikke, at 
dér fastsættes samme gennemførelsesbestemmelser for de enkelte 
ordninger. 
^s 
- s -
For den fælles markedsordning for bananer omfatter GATT-forslaget 
en gennemførelse af rammeaftalen med bestemte latinamerikanske 
lande. I overensstemmelse med den generelle fremgangsmåde i 
forordning (EØF) nr. 404/93 er en række enkeltheder angående 
tildelingen af toldkontingenter indføjet i nævnte forordning. 
C. Eksportordning 
1. Generelt 
Den eksportordning, der følger af aftalen, er kendetegnet ved, at 
der i de kommende år sker en nedskæring af den støtte, der kan ydes 
til landbrugsprodukter, som eksporteres fra Fællesskabet i uændret 
stand eller efter forarbejdning. Nedskæringen sker ifølge en 
ordning, der dels gælder de beløb, som ydes for den samlede eksport 
af uændrede og forarbejdede produkter, dels gælder mængden, hvad 
angår produkter, der eksporteres i uændret stand^ . Ordningen 
skal anvendes på en sådan måde, at det er muligt at kontrollere, at 
begrænsningerne overholdes for en tolvmåneders periode, der 
principielt begynder den 1. juli 1995, dog på senere tidspunkter 
for en række produkter (ris, vin, olivenolie og sukker). 
At værdigrænserne for restitutionerne overholdes, kan efter 
Kommissionens opfattelse kontrolleres : 
ved fastsættelsen af restitutionerne 
på grundlag af forudfastsættelser, der godkendes af 
Kommissionen, eller på grundlag af tilbud, der er antaget ved 
licitation 
- på grundlag af de oplysninger, medlemsstaterne meddeler om 
udstedte licenser, hvor restitutionen obligatorisk er 
forudfastsat, og 
på grundlag af de oplysninger, der meddeles EUGFL om betalinger, 
som er foretaget af de nationale organer. Ud fra disse 
oplysninger vil det være muligt at henføre den enkelte betaling 
til det EUGFL-regnskabsår, i hvilket eksportformaliteterne er 
afsluttet. 
Det betyder, at det ikke er nødvendigt at indføre andre specielle 
foranstaltninger til at sikre, at værdigrænserne overholdes. 
2. Mængdegrænsernes overholdelse 
For mængdegrænserne fastsætter aftalen, at overholdelsen skal 
godtgøres ud fra de mængder, der ydes eksportrestitution for, og 
for hvilke der er udstedt eksportlicenser i det pågældende 
produktionsår. 
(2) Mængdebegrænsningerne gælder ikke for produkter uden for bilag II 
•*o-y* 
a) GATT-forsiaget indeholder bestemmelser, ifølge hvilke 
eksportmængderne kontrolleres ved hjælp af eksportlicenser. 
Licenserne bliver således tvungne for enhver eksport af et 
produkt, som dér ansøges om restitution for. Dette udelukker 
ikke, at der i bestemte sektorer, hvor en sådan ordning allerede 
findes, også kræves en eksportlicens, der skal anvendes til 
statistisk kontrol af samhandelen, selvom eksporten sker uden 
restitution. Der må nødvendigvis tages stilling til, om 
overvågningen af de eksporterede mængder kræver, at 
eksportlicensernes gyldighedsperiode begrænses til det 
pågældende produktionsår, eller om overvågningen kan sikres på 
grundlag af dé licenser, der udstedes i løbet af 
produktionsåret. Gennemførelsesbestemmelserne for 
licensordningen (navnlig de særlige betingelser for licensernes 
udstedelse, deres gyldighedsperiode og 
ovèrdragêlsësmulighêderné) skal ligesom på nuværende tidspunkt 
fastlægges efter forvaltningskomité-proceduren for den enkelte 
sektor. 
For àt de mængdegrænser, der følger af aftalen, kan blive 
overholdt, må der naturligvis etableres mekanismer, som gør det 
muligt at hindre én overskridelse. GATT-forslaget foregriber 
ikke metoderne til kontrol af de mængder, der er til rådighed, 
da valget af foranstaltninger afhænger af de særlige forhold og 
markedsbehovene i den enkelte sektor. 
b) En àf mulighederne er, at eksportrestitutionen fastlægges ved 
licitation. Heller ikke her foregriber GATT-forslaget de 
procedurer, der kan vælges; restitutionen kan også fastlægges 
med bestemte tidsintervaller, som dét er tilfældet på nuværende 
tidspunkt. 
c) Det er Kommissionens hensigt, at deri blandt de mulige 
fremgangsmåder vælger deri, der er den administrativt mindst 
tunge og den bedet egnede i forhold til de særlige betingelser, 
dér gér sig gældende for de berørte produkter. Derfor indeholder 
GATT-forslaget éri smidig hjemmel, dér giver frihed til at vælge 
deri bedst egnede lésnirig for den enkelte sektor, så man i størst 
mulig grad kan udnytte dén margiri/ som GATT-aftalerne frembyder, 
ligesom det om påkrævet skal være muligt at ændre ordningen på 
grundlag âf de érfaririger, dér er gjort med dens anvendelse. En 
eådan politik svarer i øvrigt til dén politik, Kommissionen 
hidtil har fé>rt med hensyn til de beføjelser, den tidligere 
ôJrdriiftg gav dén. 
- A Yo 
d) Nogle punkter bør nævnes : 
der er fastsat undtagelser fra den generelle ordning: 
* for eksport, der gennemføres som led i fødevarehjælp, da 
sådan hjælp ikke er underkastet nogen mængde- eller 
værdibegrænsning 
* for landbrugsprodukter, der eksporteres i form af varer 
uden for EF-traktatens bilag II, eftersom disse varer ikke 
er undergivet værdibegrænsninger; 
det er nødvendigt at begrænse mulighederne for spekulation og 
skabe sammenhæng med værdibegrænsningen; derfor foreslås det, 
at forudfastsættelsen gøres tvungen, også hvad angår 
destination, dog således, at det er muligt at foretage en 
ændring inden for samme geografiske område, idet der 
opretholdes uændret restitutionssats; 
for nogle produkter fastsætter aftalen de mængder, der kan 
eksporteres med restitution, til en sådan størrelse, at 
grænsen ifølge erfaringerne ikke vil blive overskredet. Der 
er taget hensyn hertil i forordningen i form af en 
bestemmelse, som giver Kommissionen mulighed for, at den ved 
forvaltningskomité-proceduren og i relevant omfang kan svække 
de bindinger, der er fastsat i så henseende for de pågældende 
produkter; 
ordningen med præfinansiering bør tilpasses på et senere 
stadium, især fordi der er gjort dårlige erfaringer med 
ordningen; der må sikres en anvendelse, hvorved man undgår 
svig. 
Andre bestemmelser om samhandelen 
1. Bestemmelserne om proceduren for aktiv forædling er blevet bevaret 
uden ændring af substansen. 
2. Artiklerne med forbuddet mod foranstaltninger med virkninger, der 
svarer til told, samt mod mængderestriktioner og foranstaltninger 
med tilsvarende virkning er blevet tilpasset til den nye ordning. 
3. "Knaphedsartiklen" er blevet tilpasset i fornødent omfang for at 
tage hensyn til tærskelprisernes bortfald. 
- & Hl 
III. TRIPS-ORDNINGEN 
GATT-aftalerne omfatter for første gang en ordning for beskyttelse af 
intellektuel ejendomsret. I denne sammenhæng figurerer der 
bestemmelser om beskyttelse af oprindelsesbetegnelser. 
De gældende EF-bestemmelser omhandler flere steder 
oprindelsesbetegnelser: 
for vin (kvbd) 
for spiritus og 
generelt for en række landbrugsprodukter og levnedsmidler, jf. 
forordning (EØF) nr. 2081/92. 
Alle disse EF-ordninger, undtagen ordningen for vin, omfatter et 
forbehold for internationale aftaler, der er indgået af Fællesskabet. 
Eftersom TRIPS-aftalen indeholder en særlig ordning for vin og 
spiritus, er det nødvendigt, at der indsættes specifikke bestemmelser 
i de relevante forordninger. Det vil således fra de forskellige EF-
ordningers iværksættelse blive muligt at tage behørigt hensyn til de 
forpligtelser og restriktioner, der følger af TRIPS-aftalen. 
IV. VETERINÆRE OG PLANTESUNDHEDSMÆSSIGE BESTEMMELSER 
De eksisterende bestemmelser om veterinær- og plantesundhedsforhold 
gør det muligt at anvende aftalens bestemmelser på dette område. Dog 
er det nødvendigt at ændre direktiv 77/93/EØF om foranstaltninger mod 
indslæbning i Fællesskabet af skadegørere på planter eller 
planteprodukter, for at det kan sikres, at ordningen anvendes ensartet 
over for tredjelande. 
IKRAFTTRÆDELSE 
I overensstemmelse med Kommissionens politiske retningslinjer, hvad 
angår en samlet iværksættelse af resultaterne af Uruguay-runden, 
henvises der i bestemmelsen om forordningernes ikrafttrædelse til en 
rådsafgøreise, der omhandler dette forhold for alle de berørte 
sektorer. 
v^ 
Forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 
af 1994 94/ 0228(CNS) 
/94 
om de tilpasninger og overgangsforanstaltninger, der er nødvendige i 
landbrugssektoren for gennemførelsen af de aftaler, som er indgået under de 
multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
særlig artikel 43, 
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om 
den fælles markedsordning for oksekød^1', senest ændret ved forordning 
(EØF) nr. 1884/94 (2>, særlig artikel 7, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Fællesskabet har vedtaget en række regler om den fælles landbrugspolitik; 
Under de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi har 
Fællesskabet forhandlet en række aftaler (i det følgende benævnt "GATT-
aftalerne"); flere af disse aftaler gælder landbruget, navnlig aftalen om 
landbruget (i det følgende benævnt "aftalen"); de indrømmelser, der er gjort 
(1) EFT nr. L 148 af 28.6.1968, s. 24. 
(2) EFT nr. L 197 af 27.7.1994, s. 27. 
<- V* 
for intern støtte, kan overholdes ved, at priserne og støttebeløbene 
fastsættes til relevant størrelse, og det er således ikke nødvendigt at 
vedtage særlige bestemmelser herom; ifølge aftalen skal adgangen til EF-
markedet udvides over seks år for landbrugsprodukter fra tredjelande, og den 
støtte, Fællesskabet yder til eksport af landbrugsprodukter, skal gradvis 
nedskæres; det er derfor nødvendigt at tilpasse landbrugsbestemmelserne om 
samhandelen med tredjelande; 
eftersom aftalen omdanner alle de foranstaltninger, der indskrænker importen 
af landbrugsprodukter, til told (tarifikation), ligesom den forbyder 
anvendelse af sådanne foranstaltninger i fremtiden, er det nødvendigt at 
afskaffe de variable importafgifter og de øvrige foranstaltninger og 
belastninger ved import, der for øjeblikket er fastsat i de fælles 
markedsordninger; de toldsatser, der ifølge aftalen skal anvendes for 
landbrugsprodukter, fastsættes i den fælles toldtarif; i nogle sektorer, 
såsom sektoren for korn, ris, vin samt frugt og grøntsager, nødvendiggør 
indførelsen af yderligere mekanismer ud over toldopkrævning efter faste 
satser, at der fastsættes undtagelsesregler i grundforordningerne; hvad 
angår foranstaltningerne til beskyttelse af EF-markedet mod import af 
tørrede druer og forarbejdede kirsebær, kan disse ifølge aftalen om 
beskyttelsesforanstaltninger opretholdes i fem år; for sukker må det undgås, 
at der opstår problemer med forsyning af EF-markedet, og det er derfor 
nødvendigt at tillade, at toldsatserne suspenderes for bestemte produkter i 
sukkersektoren; 
for at der kan opretholdes et minimum af beskyttelse mod de skadelige 
virkninger, som ovennævnte tarifikation kan medføre for markedet, tillader 
aftalen, at der anvendes tillægstold på nøje fastlagte betingelser og for de 
produkter alene, der er omfattet af tarifikationen; der bør derfor indføjes 
en tilsvarende bestemmelse i de pågældende grundforordninger; 
aftalen fastsætter en lang række toldkontingenter under ordningerne med 
"aktuel adgang" og "minimumsadgang"; aftalen indeholder i vid udstrækning 
nærmere betingelser for disse kontingenters anvendelse; Kommissionen har som 
led i særlige ordninger forpligtet sig til at åbne andre toldkontingenter 
for bestemte produkter; eftersom der således er mange kontingenter, og da 
disse skal iværksættes så effektivt som muligt, bør det overdrages 
Kommissionen at åbne og forvalte dem efter forvaltningskomité-proceduren; 
hvad angår Rådets, forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den 
fælles markedsordning for bananer'3', bør de ændringer, der følger af den 
(3) EFT nr. L 47 af 25.2.1993, s. 1 
V7 
rammeaftale, som er indgået med bestemte lande i Latinamerika under Uruguay­
runden, indføjes i forordningen; 
i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger er der fastlagt nøje regler for 
anvendelsen af beskyttelsesklausuler, f.eks. dem, der er. fastsat i 
markedsordningerne, og disse klausuler bør derfor suppleres med en 
henvisning til de forpligtelser, der følger af de internationale aftaler; 
i handelsforbindelserne med de tredjelande, der ikke er omfattet af GATT-
af talerne, er Fællesskabet ikke bundet af de krav om adgang til EF-markedet, 
der følger af aftalerne; for at der i påkommende tilfælde kan træffes 
foranstaltninger over for produkter fra disse lande, bør der overdrages 
Kommissionen en tilsvarende beføjelse, som den udøver efter» 
forvaltningskomité-proceduren; 
i henhold til aftalen er eksportstøtte fremover begrænset til bestemte 
grupper af landbrugsprodukter, der er nærmere fastlagt i aftalen; endvidere 
er der fastsat mængde- og værdigrænser for støtten; 
værdigrænsernes overholdelse kaiv sikres under restitutionernes fastsættelse 
og ved den betalingskontrol, der gennemføres i henhold til bestemmelserne om 
EUGFL; kontrollen kan lettes ved, at restitutionerne obligatorisk 
forudfastsættes, uden at dette i øvrigt udelukker muligheden for, at der i 
tilfælde af differentierede restitutioner foretages en ændring af den 
forudfastsatte destination inden for en geografisk zone, for hvilken der 
anvendes en enhedssats for restitutionen; 
for at det kan kontrolleres, at mængdekravet overholdes, er det nødvendigt, 
at der indføres en pålidelig og effektiv tilsynsordning; derfor bør enhver 
restitutionsydelse gøres betinget af, at der udstedes en eksportlicens; 
inden for de tilladte grænser bør restitutionerne ydes afhængig af den 
særlige situation for det berørte produkt; der kan kun tillades undtagelser 
herfra for forarbejdede produkter uden for traktatens bilag II, som der ikke 
gælder værdigrænser for, og for fødevarehjælp, hvor der ikke gælder nogen 
begrænsning; det bør fastsættes, at de strenge forvaltningsregler kan 
fraviges for produkter, for hvilke der ikke kan forventes nogen eksport med 
restitutionsydelse ud over mængdegrænserne; overvågningen af de mængder, der 
eksporteres med restitution i de produktionsår, der er nævnt i aftalen, sker 
på grundlag af de eksportlicenser, der udstedes for det enkelte 
produktionsår; 
- 4 - HS 
endvidere må det sikres, at bestemmelserne i aftalen om handelsrelaterede 
intellektuelle ejendomsrettigheder bliver overholdt; det er derfor 
nødvendigt at indsætte nærmere bestemmelser herom i Rådets forordning (EØF) 
nr. 822/87 af 16. marts 1987 om den fælles markedsordning for vin^', 
senest ændret ved forordning (EF) nr. 1891/94(7); 
inden for plantesundhed er det nødvendigt at ændre Rådets direktiv 77/93/EØF 
af 21. december 1977 om foranstaltninger mod indslæbning i Fællesskabet af 
skadegørere på planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden 
for Fællesskabet(Q), senest ændret ved direktiv 94/13/EF^9^, så det 
sikres, at der over for tredjelande anvendes en enhedsordning, der gør det 
muligt at undgå mængderestriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende 
virkning; 
som følge af de ændringer, som denne forordning indfører i 
landbrugsbestemmelserne, bliver en lang række rådsforordninger, der er 
afledt af grundforordningerne, uden formål; af hensyn til retssikkerheden 
bør de ophæves; ved denne lejlighed bør en række bestemmelser, der ikke er 
direkte forbundet med GATT-aftalerne, ligeledes ophæves, da de ikke længere 
har gyldighed; 
overgangen fra den eksisterende ordning til den, der følger af GATT-
af talerne, kan skabe tilpasningsvanskeligheder, der ikke er omhandlet i 
denne forordning; for at afhjælpe en sådan eventuel situation, bør der 
fastsættes en generel bestemmelse, der giver Kommissionen mulighed for i en 
bestemt periode at træffe de fornødne overgangsforanstaltninger -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
Denne forordning fastlægger de ændringer og de overgangsforanstaltninger, 
der er nødvendige, for at de aftaler, som er indgået under de multilaterale 
(6) EFT nr. L 84 af 27.3.1987, s. 1. 
(7) EFT nr. L 197 af 30.7.1994, s. 42. 
(8) EFT nr. L 26 af 31.1.1977, s. 20. 
(9) EFT nr. L 92 af 9.4.1994, s. 27. 
- 5 iio 
handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi, kan gennemføres i landbruget. 
Artikel 2 
De i artikel 1 nævnte ændringer er anført i bilagene. 
Artikel 3 
1. Hvis det som led i den fælles landbrugspolitik er nødvendigt at anvende 
overgangsforanstaltninger for at lette overgangen fra den eksisterende 
ordning til den, der følger af tilpasningerne til de krav, som er affødt 
af de i artikel 1 nævnte aftaler, vedtages disse foranstaltninger efter 
proceduren i artikel 38 i forordning nr. 136/66/EØF eller afhængigt af 
tilfældet i de tilsvarende artikler i de andre forordninger om fælles 
markedsordninger for landbrugsprodukter eller i forordning (EF) nr. 
3448/93. 
Når sådanne foranstaltninger træffes, tages der under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de i artikel 1 nævnte aftaler, hensyn til 
de særlige forhold i de enkelte landbrugssektorer. 
2. De i stk. 1 nævnte foranstaltninger kan træffes i en periode, der 
udløber den 31. december 1997, og deres anvendelse er begrænset til 
denne dato. Rådet kan på forslag af Kommissionen med kvalificeret 
flertal forlænge perioden. 
Artikel 4 
1. Hvis det i betragtning af den særlige situation for et landbrugsprodukt 
kan sikres, at de forpligtelser vedrørende støtteniveauet, der følger af 
de i artikel 1 nævnte aftaler, kan opfyldes, ved at der anvendes midler, 
som har mindre virkning end dem, der er indført med henblik herpå, kan 
Kommissionen i den strengt fornødne udstrækning og periode fritage 
produktet fra anvendelsen af de bestemmelser om eksportrestitutioner, 
der er omhandlet i denne forordning. 
2. Uden at anvendelsen af de foranstaltninger, der er fastsat ved.denne 
forordning, i øvrigt anfægtes, kan Kommissionen ved import af 
landbrugsprodukter fra tredjelande, over for hvilke Fællesskabet ikke er 
undergivet de forpligtelser, som følger af de i artikel 1 nævnte 
aftaler, træffe de fornødne foranstaltninger til beskyttelse af EF-
markedet . 
3. Foranstaltningerne i henhold til stk. 1 og 2 vedtages efter den i 
artikel 3, stk. 1, nævnte procedure. 
- 6 sn 
Artikel 5 
Denne forordning træder i kraft på den dato, der fastlægges ved en 
afgørelse om ikrafttrædelsen af de akter, der iværksætter resultaterne 
af Uruguay-runden. 
Forordningen anvendes fra den 1. juli 1995. 
Dog anvendes : 
a) bestemmelserne i artikel 3 og artikel 4, stk. 2, fra den 1. januar 
1995 
b) de bestemmelser, der er anført i bilagene om importtold og 
tillægsimporttold, og som gælder for de produkter i bilag XIII og 
XVI, for hvilke der anvendes en indgangspris før den 1. juli 1995, 
fra begyndelsen af produktionsåret for de berørte produkter i 1995 
c) bestemmelserne om eksportrestitutioner: 
fra den 1. september 1995, for så vidt angår bilag II og XVI 
fra den 1. oktober 1995, for så vidt angår bilag IV 
fra den 1. november 1995, for så vidt angår bilag V 
d) bestemmelserne i bilag XV fra den [....] 
e) bestemmelserrie i bilag XVI, afsnit I), nr. 2, fra den 1. januar 1996 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i 
På Rådets vegne 
V 
94/ 0229(COD) 
Forslag t i I 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 
af 
om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 1576/89 
om fastlæggelse af almindelige regler 
for definition, betegnelse og præsentation af spiritus, 
og af Rådets forordning (EØF) nr. 1601/91 
om almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation 
af aromatiserede vine, aromatiserede vinbaserede drikkevarer 
og aromatiserede cocktaiIs af vinprodukter, som følge af resultaterne 
af de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
særlig artikel 43 og 100A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, 
i henhold til proceduren i traktatens artikel 189B, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Ved Rådets forordning (EØF) nr. 1576/89 af 29. maj 19891), ændret ved 
forordning (EØF) nr . 3280/922), og Rådets forordning (EØF) nr. 1601/91 af 
10. juni 19913), ændret ved forordning (EØF) nr. 3279/924>, er der fastsat 
almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation af spiritus, 
aromatiserede vine, aromatiserede vinbaserede drikkevarer og aromatiserede 
cocktails af vinprodukter; for at bringe nævnte forordninger i overens­
stemmelse med de forpligtelser, der følger af artikel 23 og 24 i aftalen om 
handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder, som udgør en integre­
rende del af overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, 
bør det fastsættes, at interesserede parter på visse betingelser kan 
forhindre ulovlig anvendelse af geografiske betegnelser, der er beskyttet af 
et tredjeland, som er medlem af Verdenshandelsorganisationen -
1) EFT nr. L 160 af 12. 6.1989, s. 1. 
2) EFT nr. L 327 af 13.11.1992, s. 3. 
3) EFT nr. L 149 af 14. 6.1991, s. 1. 
4) EFT nr. L 327 af 13.11.1992, s. 1. 
- i-
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
1) Efter artikel 11 i forordning (EØF) nr. 1576/89 indsættes: 
"Artikel 11a 
1. Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger, så det bliver 
muligt for interesserede parter, at de på de betingelser, der er 
fastsat i artikel 23 og 24 i aftalen om handelsrelaterede 
intellektuelle ejendomsrettigheder, kan forhindre, at en geografisk 
betegnelse til identifikation af et af forordningen omfattet produkt 
anvendes i Fællesskabet for et produkt, som ikke har oprindelse på 
det sted, den geografiske betegnelse henviser til, også selv om 
produktets sande oprindelse er angivet, eller den geografiske 
betegnelse benyttes i oversættelse eller ledsages af udtryk som 
"art", "type", "stil", "efterligning" eller lignende. 
I denne artikel forstås ved "geografisk betegnelse" en betegnelse, 
der tjener til at identificere et produkt som havende oprindelse på 
territoriet for et tredjeland, der er medlem af Verdenshandels­
organisationen, eller i et område eller på en lokalitet inden for 
nævnte territorium, i de tilfælde, hvor produktets kvalitet eller 
omdømme eller et andet bestemt kendetegn ved dette hovedsagelig kan 
henføres til denne geografiske oprindelse. 
2. Bestemmelserne i stk. 1 anvendes uanset bestemmelserne i artikel 11 
eller andre EF-bestemmelser om betegnelse og præsentation af de af 
forordningen omfattede produkter. 
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages om fornødent 
efter proceduren i artikel 14." 
^ 
4 -
2) Efter artikel 10 i forordning (EØF) nr. 1601/91 indsættes: 
"Artikel 10a 
1. Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger, så det bliver 
muligt for interesserede parter, at de på de betingelser, der er 
fastsat i artikel 23 og 24 i aftalen om handelsrelaterede 
intellektuelle ejendomsrettigheder, kan forhindre, at en geografisk 
betegnelse til identifikation af et af forordningen omfattet produkt 
anvendes i Fællesskabet for et produkt, som ikke har oprindelse på 
det sted, den geografiske betegnelse henviser til, også selv om 
produktets sande oprindelse er angivet, eller den geografiske 
betegnelse benyttes i oversættelse eller ledsages af udtryk som 
"art", "type", "stil", "efterligning" eller lignende. 
I denne artikel forstås ved "geografisk betegnelse" en betegnelse, 
der tjener til at identificere et produkt som havende oprindelse på 
territoriet for et tredjeland, der er medlem af Verdenshandels­
organisationen, eller i et område eller på en lokalitet inden for 
nævnte territorium, i de tilfælde, hvor produktets kvalitet eller 
omdømme eller et andet bestemt kendetegn ved dette hovedsagelig kan 
henføres til denne geografiske oprindelse. 
2. Bestemmelserne i stk. 1 anvendes uanset bestemmelserne i artikel 10 
eller andre EF-bestemmelser om betegnelse og præsentation af de af 
forordningen omfattede produkter. 
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages om fornødent 
efter proceduren i artikel 13." 
- 5 -
Artikel 2 
1. Denne forordning træder i kraft på den dato, der fastlægges ved en 
afgørelse om ikrafttrædelsen af de akter, der iværksætter resultaterne 
af Uruguay-runden. 
2. Den anvendes fra den 1. januar 1996. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne 
- 7i-
BILAG 
BILAG I KORN 
BILAG II RIS 
BILAG III TØRRET FODER 
BILAG IV . SUKKER 
BILAG V FEDTSTOFFER 
BILAG VI HØR OG HAMP 
BILAG VII MEJERIPRODUKTER 
BILAG VIII OKSEKØD 
BILAG IX FÅRE- OG GEDEKØD 
BILAG X SVINEKØD 
BILAG XI FJERKRÆKØD 
BILAG XII ÆG, ÆGALBUMIN OG MÆLKEALBUMIN 
BILAG XIII FRUGT OG GRØNTSAGER 
BILAG XIV FORARBEJDEDE FRUGTER OG 
GRØNTSAGER 
BILAG XV . •.'...' BANANER 
BILAG XVI . . . . VIN 
BILAG XVII TOBAK 
BILAG XVIII HUMLE 
BILAG XIX LEVENDE PLANTER OG 
BLOMSTERDYRKNINGSPRODUKTER 
BILAG XX -. FRØ 
BILAG XXI FORSKELLIGE FORORDNINGER 
BILAG XXII REGIONER I EF' S YDERSTE PERIFERI 
BILAG XXIII PLANTESUNDHEDSBESTEMMELSER 
8 -S^ 
BILAG I 
KORN 
Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 (EFT nr. L 181 
af 1.7.1992 s. 21), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1866/94 
(EFT nr. L 197 af 30.7.1994, s. 1) 
1) Artikel 3, stk. 2, udgår. 
2) I artikel 3, stk. 3, indsættes som nyt afsnit: 
"Den interventionspris, der anvendes for majs og sorghum i maj, 
gælder fortsat i juli, august og september i det følgende høstår." 
3) Artikel 3, stk. 4, andet afsnit, første punktum, affattes således: 
"For interventionsprisen fastsættes der månedlige tillæg for hele 
høståret eller en del af dette." 
4) Artikel 5, første og andet led, udgår. 
5) Afsnit II affattes således: 
"AFSNIT II 
Artikel 9 
1. Ved import til Fællesskabet eller ved eksport fra Fællesskabet af 
de i artikel 1 nævnte produkter skal der fremlægges en import-
eller eksportlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder 
herom, uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette 
i øvrigt anfægter anvendelsen af artikel 12 og 13. 
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. 
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller 
eksporten inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden 
fortabes helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun 
delvis har fundet sted inden for nævnte frist. 
^ 
Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige 
gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes efter 
proceduren i artikel 23. 
Artikel 10 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes 
toldsatserne i den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte 
produkter. 
Som undtagelse fra stk. 1 er importtolden for produkter henhørende 
under KN-kode ex 1001, undtagen blandsæd, 1002, 1003, ex 1005, 
undtagen hybridmajs til udsæd, og ex 1007, undtagen hybridsorghum 
til udsæd, lig med den interventionspris, der gælder for disse 
produkter ved import, og som forhøjes med 55%, med fradrag af 
importprisen. Dog kan tolden ikke overstige toldsatsen i den 
fælles toldtarif. 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter 
proceduren i artikel 23. De omfatter navnlig de bestemmelser, der 
er nødvendige til bestemmelse og beregning af importpriserne og 
til kontrol af disses rigtighed. 
Artikel 11 
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet 
af import af nogle af de i artikel 1 nævnte produkter, kan 
importen til den i artikel 10 nævnte sats af et eller flere af 
disse produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne 
i artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228 under de multilaterale 
handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi. 
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 23. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, 
især beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og 
priser. 
- 10 -
Artikel 12 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger 
af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 
228 eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til 
traktaten, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt 
efter proceduren i artikel 23. Disse bestemmelser fastsætter åbning 
af årlige kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og 
omfatter, hvis dette er relevant: 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, 
afsendelsessted og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol 
af garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 13 
For at muliggøre eksport af de i artikel 1 nævnte produkter i uændret 
stand eller i form af varer, som er anført i bilag B, på grundlag af 
de noteringer eller priser, der gælder på verdensmarkedet for disse 
produkter, og inden for de grænser, der følger af aftaler, der er 
indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, kan forskellen 
mellem disse noteringer eller priser og priserne i Fællesskabet i 
fornødent omfang udlignes ved en eksportrestitution. 
Eksportrestitutionen for de i artikel 1 nævnte produkter i form af 
varer, der er anført i bilag B, kan ikke være større end den, der 
gælder for disse produkter, når de udføres i uændret stand. 
Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres 
efter destination. 
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 23. 
Fastsættelsen kan ske : 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, kan 
om påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet på 
begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ. 
For produkter, der er nævnt i artikel 1, og som eksporteres i uændret 
stand, ydes restitutionen kun på begæring og mod fremlæggelse af den 
pågældende eksportlicens. 
çt, 
- 11 -
4. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i artikel 
1 nævnte produkter i uændret stand, er det, der gælder på dagen for 
licensansøgningen, og, hvis der er tale om differentierede 
restitutioner, som gælder samme dag for den i licensen angivne 
destination. 
5. Bestemmelserne i stk. 3 og 4 kan efter proceduren i artikel 16 i 
forordning (EF) nr. 3448/93 udvides til at omfatte de i artikel 1 
nævnte produkter, når de eksporteres i form af varer, som er anført i 
bilag B. 
6. Stk. 3 og 4 kan efter proceduren i artikel 23 fraviges for de i 
artikel 1 nævnte produkter, hvis der ydes restitution for disse i 
forbindelse med fødevarehjælp. 
7. Medmindre der er fastsat en undtagelse efter proceduren i artikel 23, 
foretages der for de i artikel 1, stk. 1, litra a) og b), nævnte 
produkter en justering af den ifølge artikel 4 gældende restitution i 
perioden august til juni i samme høstår, idet der for hver måned, som 
er forløbet inden eksporten, justeres med et beløb, der er lig med 
det månedlige tillæg, som gælder for den interventionspris, der er 
fastsat for det pågældende høstår. 
Der kan fastsættes et korrektionsbeløb efter proceduren i artikel 23. 
Kommissionen kan om påkrævet ændre korrektionsbeløbene. 
Bestemmelserne i første og andet afsnit kan i fuldt omfang eller 
delvis anvendes på hvert af de i artikel 1, stk. 1, litra c) og d), 
nævnte produkter og på de i artikel 1 nævnte produkter, der 
eksporteres i form af varer, som er anført i bilag B. I dette 
tilfælde korrigeres den i første afsnit nævnte justering ved, at der 
på det månedlige tillæg anvendes en koefficient, som udtrykker 
forholdet mellem mængden af basisprodukt og den mængde af 
basisproduktet, som er indeholdt i det eksporterede, forarbejdede 
produkt eller anvendt ved fremstillingen af den eksporterede vare. 
8. For at tage hensyn til de særlige fremstillingsprocesser for visse 
kategorier af spiritus fremstillet på basis af korn kan de i stk. 1 
nævnte eksportrestitutioner samt kontrolmetoderne i fornødent omfang 
tilpasses denne særlige situation. 
9. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og navnlig 
bestemmelserne om den i stk. 8 nævnte tilpasning vedtages efter 
proceduren i artikel 23. Bilag B ændres efter samme procedure. 
* ' 
Artikel 14 
1, I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for 
korn kan fungere bedst muligt, kan anvendelse af proceduren for aktiv 
forædling helt eller delvis udelukkes for følgende produkter: 
de i artikel 1 nævnte produkter, når de er bestemt til 
fremstilling af de i artikel 1, stk. 1, litra c) og d), nævnte 
produkter, og 
i særlige tilfælde de i artikel 1 nævnte produkter, når de er 
bestemt til fremstilling af de i bilag B nævnte varer. 
2. De foranstaltninger, der skal træffes i medfør af denne artikel, 
vedtages efter proceduren i artikel 23. 
Artikel 15 
De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, 
optages i den fælles toldtarif. 
Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 16 
1. Hvis noteringerne eller priserne på verdensmarkedet for et eller 
flere af de i artikel 1 nævnte produkter når op på samme niveau som 
priserne i Fællesskabet, og denne situation kan forventes at vedvare 
og forværres, således at Fællesskabets marked af denne grund 
forstyrres eller trues af forstyrrelse, kan der træffes passende 
foranstaltninger. 
2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 23. 
- 13 - S^ 
Artikel 17 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten 
udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe 
virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare, kan 
der i samhandelen med tredjelande anvendes, egnede foranstaltninger, 
indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 23. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
- 14 - ° 
6. I bilag A indsættes følgende : 
"KN-kode Varebeskrivelse 
2306 Oliekager og andre faste restprodukter af 
vegetabilske fedtstoffer eller olier, også 
formalede eller i form af pellets, undtagen 
varer henhørende under pos. 2304 eller 2305: 
2306 90 - I andre tilfælde: 
-- Andre varer: 
2306 90 91 ---Af majskim" 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 2729/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 281 
af 1.11.1975, s. 18) 
"Importafgift" ændres til "told"." 
15 - (o° 
BILAG II 
RIS 
Rådets forordning (EØF) nr. 1418/76 af 21. juni 1976 (EFT nr. L 166 
af 25.6.1976, s. 1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1869/94 
(EFT nr. L 197 af 30.7.1994, S. 7) 
1) Artikel 4, stk. 5, affattes således: 
"5. Efter proceduren i artikel 27 fastlægges: 
a) de i stk. 4 omhandlede interventionscentre efter høring af de 
pågældende medlemsstater 
b) satsen for omregning af uafskallet ris til afskallet ris og 
omvendt 
c) de forarbejdningsomkostninger og den værdi af biprodukterne, 
der skal tages i betragtning ved anvendelse af stk. 3." 
2) Afsnit II affattes således: 
"AFSNIT II 
Regler for samhandelen med tredjelande 
Artikel 10 
1. Ved import til Fællesskabet eller ved eksport fra Fællesskabet af 
de i artikel 1 nævnte produkter skal der fremlægges en import­
eller eksportlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder 
herom, uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at 
dette i øvrigt anfægter anvendelsen af artikel 14 og 15. 
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. 
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller 
eksporten inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden 
fortabes helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun 
delvis har fundet sted inden for nævnte frist. 
- 16 - tf 
Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige 
gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes efter 
proceduren i artikel 27. 
Artikel 11 
1. For leverancer til det oversøiske franske departement Réunion af 
produkter henhørende under KN-kode 1006 (bortset fra KN-kode 
1006 10 10), der indføres fra medlemsstaterne og er bestemt til 
forbrug i Réunion, og som falder ind under et af de i traktatens 
artikel 9, stk. 2, nævnte tilfælde, kan der fastsættes et tilskud. 
Størrelsen af dette tilskud fastsættes under hensyn til 
forsyningsbehovet på Réunions marked ud fra forskellen mellem 
noteringerne eller priserne for tilsvarende priser på 
verdensmarkedet og noteringerne eller priserne for sådanne 
produkter på Fællesskabets marked, samt om nødvendigt priserne for 
disse produkter i Réunion. 
Tilskud ydes efter anmodning. Det kan eventuelt fastsættes ved 
licitation. Denne licitation vedrører størrelsen af tilskuddet. 
Tilskuddet fastsættes periodevis efter proceduren i artikel 27. 
Kommissionen kan efter anmodning fra en medlemsstat eller på eget 
initiativ om nødvendigt ændre tilskuddet i det mellemliggende 
tidsrum. 
2. Reglerne om finansieringen af den fælles landbrugspolitik finder 
anvendelse på det i stk. 1 omhandlede tilskud. 
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 27. 
17 (o'Z* 
Artikel 12 
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes 
toldsatserne i den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte 
produkter. 
2. Som undtagelse fra stk. 1 gælder følgende: 
a) importtolden for afskallet ris, henhørende under KN-kode 
1006 20, er lig med den interventionsopkøbspris, der gælder på 
importtidspunktet for henholdsvis Indica-ris og Japonica-ris, 
og som forhøjes med: 
- 80% for Indica-ris, 
- 88% for Japonica-ris, 
med fradrag af importprisen; 
b) importtolden for sleben ris, henhørende under KN-kode 1006 30, 
er lig med den interventionspris, der gælder for disse 
produkter på importtidspunktet, og som forhøjes med en procent 
der skal beregnes, med fradrag af importprisen. 
Dog kan tolden ikke overstige toldsatsen i den fælles 
toldtarif. 
Den i litra b) nævnte procent beregnes ved, at de respektive 
procentsatser i litra a) justeres efter omregningssatsen, 
forarbejdningsomkostningerne og værdien af biprodukterne, og de 
således fremkomne beløb forhøjes med et beløb, der er bestemt 
til beskyttelse af industrien. 
3. Uanset stk. 1: 
a) opkræves der ingen told ved import til det oversøiske franske 
departement Réunion af produkter henhørende under KN-kode 
1006 10 10 og KN-kode 1006 20 og 1006 40 00 
b) mulitipliceres den told, der skal opkræves ved import til det 
oversøiske franske departement Réunion af produkter henhørende 
under KN-kode 1006 30, med koefficienten 0,30. 
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 27. Bestemmelserne omfatter navnlig 
kriterierne for skelnen mellem de importerede ristyper som 
omhandlet i stk. 2, fastsættelsen af beløbet til beskyttelse af 
industrien og de fornødne foranstaltninger til at fastlægge og 
beregne importpriserne og kontrollere disses rigtighed. 
18 - (P 
Artikel 13 
For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet 
af import af nogle af de i artikel 1 nævnte produkter, kan 
importen til den i artikel 12 nævnte sats af et eller flere af 
disse produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne 
i artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228 under de multilaterale 
handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi. 
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 27. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, 
især beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og 
priser. 
Artikel 14 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger 
af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 
228 eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til 
traktaten, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt 
efter proceduren i artikel 27. Disse bestemmelser fastsætter åbning 
af årlige kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og 
omfatter, hvis dette er relevant: 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, 
afsendelsessted og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol 
af garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 15 
For at muliggøre eksport af de i artikel 1 nævnte produkter i 
uændret stand eller i form af varer, som er anført i bilag B, på 
grundlag af de noteringer eller priser, der gælder på 
verdensmarkedet for disse produkter, og inden for de grænser, der 
følger af aftaler, der er indgået i overensstemmelse med 
traktatens artikel 228, kan forskellen mellem disse noteringer 
eller priser og priserne i Fællesskabet i fornødent omfang 
udlignes ved en eksportrestitution. 
19 (pi 
Eksportrestitutionen for de i artikel 1 nævnte produkter i form af 
varer, der er anført i bilag B, kan ikke være større end den, der 
gælder for disse produkter, når de udføres i uændret stand. 
2. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres 
efter destination. 
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 27. 
Fastsættelsen kan ske: 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, 
kan om påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet 
på begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget 
initiativ. 
Ved restitutionens fastsættelse tages der særligt hensyn til 
nødvendigheden af at skabe ligevægt mellem anvendelsen af 
basisprodukter fra Fællesskabet med henblik på eksport af 
forarbejdede produkter til trejdelande og anvendelsen af de til 
aktiv forædling tilladte produkter fra tredjelande. 
3. For produkter, der er nævnt i artikel 1, og som eksporteres i 
uændret stand, ydes restitutionen kun på begæring og mod 
fremlæggelse af den pågældende eksportlicens. 
4. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i 
artikel 1 nævnte produkter i uændret stand, er det, der gælder på 
dagen for licensansøgningen, og, hvis der er tale om 
differentierede restitutioner, som gælder samme dag for den i 
licensen angivne destination. 
5. Bestemmelserne i stk. 3 og 4 kan efter proceduren i artikle 16 i 
forordning (EF) nr. 3448/93 udvides til at omfatte de i artikel 1 
nævnte produkter, når de eksporteres i form af varer, som er 
anført i bilag B. 
6. Stk. 3 og 4 kan efter proceduren i artikel 2 7 fraviges for de i 
artikel 1 nævnte produkter, hvis der ydes restitution for disse i 
forbindelse med fødevarehjælp. 
7. Medmindre der er fastsat en undtagelse efter proceduren i artikel 
27, foretages der for de i artikel 1, stk. 1, litra a) og b), 
nævnte produkter en justering af den ifølge artikel 4 gældende 
restitution i perioden oktober til juli i samme høstår, idet der 
for hver måned, som er forløbet inden eksporten, justeres med et 
beløb, der er lig med det respektive månedlige tillæg, som gælder 
for den interventionspris, der er fastsat for det pågældende 
høstår, justeret efter forarbejdningstrin ved hjælp af 
omregningssatsen. 
- 20 6s 
Der kan fastsættes et korrektionsbeløb efter proceduren i artikel 
27. Kommissionen kan om påkrævet ændre korrektionsbeløbene. 
Bestemmelserne i de foregående afsnit kan i fuldt omfang eller 
delvis anvendes på hvert af de i artikel 1, stk. 1, litra c), 
nævnte produkter og på de i artikel 1 nævnte produkter, der 
eksporteres i form af varer, som er anført i bilag B. I dette 
tilfælde korrigeres den i første afsnit nævnte justering ved, at 
der på det månedlige tillæg anvendes en koefficient, som udtrykker 
forholdet mellem mængden af basisprodukt og den mængde af 
basisproduktet, som er indeholdt i det eksporterede, forarbejdede 
produkt eller anvendt ved fremstillingen af den eksporterede vare. 
8. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 27. Bilag B ændres efter samme procedure. 
Artikel 16 
I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning 
for ris kan fungere bedst muligt, kan anvendelse af proceduren 
for aktiv forædling helt eller delvis udelukkes for de i artikel 1 
nævnte produkter. 
De foranstaltninger, der skal træffes i medfør af denne artikel, 
vedtages efer proceduren i artikel 27. 
Artikel 17 
1. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne 
forordning, herunder definitionerne i bilag A, optages i den 
fælles toldtarif. 
2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative importrestriktioner eller 
foranstaltninger med tilsvarende virkning. 
21 lp(ø 
Artikel 18 
Hvis noteringerne eller priserne på verdensmarkedet for et eller 
flere af de i artikel 1, litra a) og b), nævnte produkter når op 
på samme niveau som priserne i Fællesskabet, og denne situation 
kan forventes at vedvare og forværres, således at Fællesskabets 
marked af denne grund forstyrres eller trues af forstyrrelse, kan 
der træffes passende foranstaltninger. 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 27. 
Artikel 19 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller 
eksporten udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som 
kan bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte 
mål i fare, kan der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen 
med tredjelande, indtil forstyrrelsen eller faren herfor er 
ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om 
de nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og 
straks bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en 
begæring fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest 
tre arbejdsdage efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
. meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne 
foranstaltning for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved 
kvalificeret flertal ændre eller ophæve den pågældende 
foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne -
artikel efter proceduren i artikel 27. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 1423/76 af 21. juni 1976 (EFT nr. L 166 af 
25.6.1976, s. 20) 
Artikel 3 udgår. 
- 22 ^ 
III. Rådets forordning (EØF) nr, 1428/76 af 21. juni 1976 (EFT nr, L 166 
af 25,6-1976, s. 30) 
Rådets forordning (EØF) nr. 1431/76 af 21. juni 1976 (EFT nr. L 166 
af 25.6.1976, s. 36) 
Rådets forordning (EØF) nr. 1432/76 af 21. juni 1976 (EFT nr. L 166 
af 25.6.1976, s. 39) 
Rådets forordning (EØF) nr. 1433/76 af 21? juni 1976 (EFT nr. L 166 
af 25.6.1976, s. 42) 
Rådets forordning (IØF) nr. 1263/79 af 12. Juni 197Ç (EFT nr, L 156 
af 14,6,1978, s. 14) 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
23 (ç^ 
BILAG III 
TØRRET FODER 
Rådets forordning (EØF) nr. 1117/78 af 22. maj 1978 (EFT nr. L 142 af 
30.5.1978, s. 2), senest ændret ved forordning (EF) nr. 3496/93 (EFT nr. 
319 af 21.12.1993, s. 17) 
1) I afsnit II indsættes følgende artikel før artikel 7: 
"Artikel 6a 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte produkter." 
2) Artikel 7, stk. 2, affattes således: 
"2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller 
foranstaltninger med tilsvarende virkning." 
3) Efter artikel 7 indsættes følgende artikel: 
"Artikel 7a 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger af 
aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 
eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til traktaten, 
åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren 
i artikel 12. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant : 
24 6*> 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode." 
4) Artikel 8 affattes således: 
"Artikel 8 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel l 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten 
udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe 
virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare, kan 
der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med tredjelande, 
indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt, 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 12, 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
25 70 
BILAG IV 
SUKKER 
I. Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 (EFT nr. L 177 
af 1.7.1981, s. 4), senest ændret ved forordning (EF) nr. 133/94 (EFT 
nr. L 22 af 27.1.1994, s. 7) 
1) Afsnit II affattes således: 
"AFSNIT II 
ORDNING FOR SAMHANDELEN MED TREDJELANDE 
Artikel 13 
1. Ved import til Fællesskabet eller ved eksport fra Fællesskabet af 
de i artikel l, litra a), b), c), d), f), g) og h) nævnte 
produkter skal der fremlægges en import- eller eksportlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder 
herom, uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette 
i øvrigt anfægter anvendelsen af artikel 16 og 17. 
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. 
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller 
eksporten inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden 
fortabes helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun 
delvis har fundet sted inden for nævnte frist. 
2. Efter proceduren i artikel 41: 
a) kan den ordning, der er fastsat i denne artikel, udvides til at 
omfatte de produkter, som er nævnt i artikel 1, litra e) 
b) fastsættes licensernes gyldighedsperiode og de øvrige 
gennemførelsesbestemmelser til denne artikel; disse 
bestemmelser kan navnlig fastsætte en frist for licensernes 
udstedelse. 
- 26 7/ 
Artikel 14 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes 
toldsatserne i den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte 
produkter. 
Som undtagelse fra stk. 1 kan Kommissionen for ved import fra 
tredjelande at sikre en rimelig forsyning af Fællesskabets marked 
med de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, litre a) 
(råsukker bestemt til raffinering, henhørende under KN-kode 
1701 11 10 og 1701 12 10) og litra c) (melasse) helt eller delvis 
suspendere anvendelsen af importtold for disse produkter og 
fastlægge de nærmere bestemmelser for denne suspension efter 
proceduren i artikel 41. 
Artikel 15 
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet 
af import af nogle af de i artikel 1 nævnte produkter, kan 
importen til toldsatsen i den fælles toldtarif af et eller flere 
af disse produkter underkastes en tillægsimporttold på 
betingelserne i artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået 
i overensstemmelse med traktatens artikel 228 under de 
multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi. 
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 41. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, 
især beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og 
priser. 
27 72 
Artikel 16 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger 
af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 
228 eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til 
traktaten, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt 
efter proceduren i artikel 41. Disse bestemmelser fastsætter åbning 
af årlige kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og 
omfatter, hvis dette er relevant: 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, 
afsendelsessted og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol 
af garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 17 
1. For at muliggøre eksport af de i artikel 1, stk. 1, litra a), c) 
og d), nævnte produkter i uændret stand eller i form af varer, som 
er anført i bilag I, på grundlag af de noteringer eller priser, 
der gælder på verdensmarkedet for de i samme stykke, litra a) og 
c), nævnte produkter, og inden for de grænser, der følger af 
aftaler, der er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 
228, kan forskellen mellem disse noteringer eller priser og 
priserne i Fællesskabet i fornødent omfang udlignes ved en 
eksportrestitution. 
Eksportrestitutionen for råsukker kan ikke være større end den, 
der ydes for hvidt sukker. 
2. Der kan ydes restitution ved eksport af de i artikel 1, stk. 1, 
litra f), g) og h), omhandlede produkter i uændret stand eller i 
form af varer, som er anført i bilag I. 
Restitutionens størrelse bestemmes for hver 100 kg tørstof under 
særlig hensyntagen til: 
a) den restitution, der finder anvendelse ved eksport af produkter 
henhørende under KN-kode 17023091 
b) den restitution, der finder anvendelse ved eksport af produkter 
omhandlet i artikel 1, stk. 1, litra d) 
c) de med den påtænkte eksport forbundne økonomiske aspekter. 
28 - n 
3. Eksportrestitutionen for de i artikel 1 nævnte produkter i form af 
varer, der er anført i bilag I, kan ikke være større end den, der 
gælder for disse produkter, når de eksporteres i uændret stand. 
4. Ved restitutionens fastsættelse tages der især hensyn til 
nødvendigheden af at skabe ligevægt mellem anvendelsen af 
basisprodukter fra Fællesskabet med henblik på eksport af 
forarbejdede produkter til tredjelande og anvendelsen af produkter 
fra disse lande, der tillades importeret under proceduren for 
forædling. 
Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres 
efter destination. 
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 41. 
Fastsættelsen kan ske: 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, 
kan om påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet 
på begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget 
initiativ. 
5. For produkter, der er nævnt i artikel 1, og som eksporteres i 
uændret stand, ydes restitutionen kun på begæring og mod 
fremlæggelse af den pågældende eksportlicens. 
6. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i 
artikel 1 nævnte produkter i uændret stand, er det, der gælder på 
dagen for licensansøgningen, og, hvis der er tale om 
differentierede restitutioner, som gælder samme dag for den i 
licensen angivne destination. 
7. Bestemmelserne i stk. 5 og 6 kan efter proceduren i artikel 16 i 
forordning (EF) nr. 3448/93 udvides til at omfatte de i artikel 1 
nævnte produkter, når de eksporteres i form af varer, som er 
> anført i bilag I. 
8. Stk. 5 og 6 kan efter proceduren i artikel 41 fraviges for de i 
artikel 1 nævnte produkter, hvis der ydes restitution for disse i 
forbindelse med fødevarehjælp. 
9. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og ændringer af 
bilag I vedtages efter proceduren i artikel 41. 
- 29 7V 
Artikel 18 
I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning 
for sukker kan fungere bedst muligt, kan anvendelse af proceduren 
for aktiv forædling helt eller delvis udelukkes for følgende 
produkter: 
de i artikel 1, stk. 1, litra a) og d), nævnte produkter 
i særlige tilfælde de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter, 
når de er bestemt til fremstilling af de i bilag I nævnte 
varer. 
De foranstaltninger, der skal træffes i medfør af denne artikel, 
vedtages efter proceduren i artikel 41. 
Artikel 19 
De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne 
forordning, optages i den fælles toldtarif. 
Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
a) opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
b) anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 20 
Overstiger verdensmarkedsprisen på sukker interventionsprisen, kan 
det fastsættes, at der opkræves en eksportafgift for det 
pågældende sukker. Afgiften skal pålægges, hvis cif-prisen for 
hvidt sukker eller for råsukker er højere end referenceprisen. 
Medmindre andet fastsættes efter proceduren i artikel 41, er den 
afgift, som skal opkræves, den, der gælder på eksportdagen. 
Hvis cif-prisen for hvidt sukker eller for råsukker er højere end 
en referencepris, der skal fastlægges nærmere, kan det besluttes 
at suspendere importtolden og/eller yde tilskud ved import af det 
pågældende produkt. 
30 7S 
3. Efter proceduren i artikel 41 fastsættes: 
a) de nærmere bestemmelser om fastlæggelsen af de i stk. 2 nævnte 
cif-priser 
b) den i stk. 1 og 2 nævnte referencepris 
c) de i stk. 1 og 2 nævnte beslutninger 
d) gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel. 
For de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra b), c), 
d), f), g) og h), kan der efter samme procedure fastsættes 
bestemmelser, der svarer til bestemmelserne i stk. 1 og 2, samt 
til gennemførelsesbestemmelserne hertil. 
4. De afgifter, der følger af anvendelsen af denne artikel, 
fastsættes af Kommissionen. 
Artikel 21 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller 
eksporten udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som 
kan bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte 
mål i fare, kan der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen 
med tredjelande, indtil forstyrrelsen eller faren herfor er 
ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om 
de nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og 
straks bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en 
begæring fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest 
tre arbejdsdage efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne 
foranstaltning for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved 
kvalificeret flertal ændre eller ophæve den pågældende 
foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 41. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
31 lio 
2) Artikel 26 ændres således: 
a) stk. 1, sidste punktum, affattes således: 
"Artikel 8, 9, 17 og 20 gælder ikke for sådant sukker og artikel 
9, 17 og 20 ikke for sådan isoglucose og sådan inulinsirup." 
b) i stk. 2 ændres "artikel 18" til "artikel 20". 
3) Artikel 35, stk. 1, affattes således: 
"1. Der anvendes ingen importtold ved import af præferencesukker." 
II. Rådet forordning (EØF) nr. 431/68 af 9. april 1968 (EFT nr. L 89 af 
10.4.1968, s. 3) 
Artikel 2 udgår. 
III. Rådets forordning (EØF) nr. 766/68 af 18. juni 1968 (EFT nr. L 143 af 
25.6.1968, s. 6), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1489/76 (EFT 
nr. L 167 af 26.6.1976, s. 13) 
Rådets forordning (EØF) nr. 770/68 af 18. juni 1968 (EFT nr. L 143 af 
25.6.1968, S. 16) 
Rådets forordning (EØF) nr. 226/72 af 31. januar 1972 (EFT nr. L 28 
af 1.2.1972, s. 3) 
Rådets forordning (EØF) nr. 608/72 af 23. marts 1972 (EFT nr. L 75 af 
28.3.1972, s. 5) 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
- 32 7~? 
BILAG V 
FEDTSTOFFER 
Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 (EFT nr. 172 af 
30.9.1966, s 3025/66), senest ændret ved forordning (EF) nr. 3179/93 
(EFT nr. L 285 af 20.11.1993, s. 9) 
1) Afsnit I affattes således: 
"AFSNIT I 
Samhandelsordning 
Artikel 2 
1. Ved import til Fællesskabet eller ved eksport fra Fællesskabet af 
de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter skal der fremlægges en 
import- eller eksportlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder 
herom, uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette 
i øvrigt anfægter anvendelsen af artikel 2c og 3. 
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. 
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller 
eksporten inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden 
fortabes helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun 
delvis har fundet sted inden for nævnte frist. 
2. Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige 
gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes efter 
proceduren i artikel 38. 
Artikel 2a 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne 
i den fælles toldtarif for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter. 
Artikel 2b 
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet 
af import af nogle af de i artikel 1, stk. 2, litra c), d) og e), 
nævnte produkter, kan importen til satsen i den fælles toldtarif 
af et eller flere af disse produkter underkastes en 
tillægsimporttold på betingelserne i artikel 5 i den aftale om 
landbrug, der er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 
228 under de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens 
regi. 
33 7 S 
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 38. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, 
især beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og 
priser. 
Artikel 2c 
De toldkontingenter for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, 
der følger af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med 
traktatens artikel 228 eller en anden akt, der er vedtaget af 
Rådet i henhold til traktaten, åbnes og forvaltes efter 
bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren i artikel 38. Disse 
bestemmelser fastsætter åbning af årlige kontingenter med en 
hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette er relevant: 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, 
afsendelsessted og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør 
kontrol af garantierne med henblik på den i litra a) nævnte 
sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 3 
1. For at muliggøre eksport af olivenolie og oliefrø, der er høstet i 
Fællesskabet, på grundlag af de noteringer eller priser, der 
gælder på verdensmarkedet for disse produkter, og inden for de 
grænser, der følger af aftaler, der er indgået i overensstemmelse 
med traktatens artikel 228, kan forskellen mellem disse noteringer 
eller priser og priserne i Fællesskabet i fornødent omfang 
udlignes ved en eksportrestitution. 
2. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres 
efter destination. 
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 38. 
Fastsættelsen kan ske: 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, 
kan om påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet 
på begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget 
initiativ. 
3. Restitutionen ydes kun på begæring og mod fremlæggelse af den 
pågældende eksportlicens. 
- 34 - 7^ 
Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i stk. 
1 nævnte produkter, er det, der gælder på dagen for 
licensansøgningen, og, hvis der er tale om differentierede 
restitutioner, som gælder samme dag for den i licensen angivne 
destination. 
Stk. 3 og 4 kan efter proceduren i artikel 38 fraviges for 
olivenolie og oliefrø, hvis der ydes restitution for disse 
produkter i forbindelse med fødevarehjælp. 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 38. 
Artikel 3a 
1. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne 
forordning, optages i den fælles toldtarif. 
2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning,svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 3b 
Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1, 
stk. 2, nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller 
eksporten udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som 
kan bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte 
mål i fare, kan der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen 
med tredjelande, indtil forstyrrelsen eller faren herfor er 
ophørt. 
Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om 
de nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og 
straks bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en 
begæring fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest 
tre arbejdsdage efter begæringens modtagelse. 
Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne 
foranstaltning for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved 
kvalificeret flertal ændre eller ophæve den pågældende 
foranstaltning. 
Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 38. 
35 8e 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
2) Artikel 4, stk. 1, affattes således: 
"1. Der fastsættes årligt for Fællesskabet en producentindikativpris, 
en interventionspris og en repræsentativ markedspris for 
olivenolie. 
Hvis de elementer, der lægges til grund for fastsættelsen af den 
repræsentative markedspris for olivenolie, i løbet af et 
produktionsår undergår en ændring, som på grundlag af kriterier, 
der skal fastsættes efter proceduren i artikel 38, kan betragtes 
som mærkbar, træffes der efter samme procedure afgørelse om i 
løbet af produktionsåret at ændre den repræsentative markedspris. 
I dette tilfælde kan forbrugsstøtten og de i artikel 11, stk. 5 og 
6, nævnte procentdele af denne støtte, som opkræves, ændres efter 
samme procedure." 
3) Artikel 9, 14, 15, 16, 17, 18 og 19 udgår. 
4) Artikel 20 affattes således: 
"Artikel 20 
1. Ved eksport af olivenolie til tredjelande kan der, hvis 
verdensmarkedsnoteringerne ligger over Fællesskabets pris, 
opkræves en afgift til udligning af forskellen mellem disse 
priser. 
2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 38." 
5) Artikel 20a affattes således: 
"Artikel 20a 
Olivenolie, der anvendes til fremstilling af konserves, er omfattet 
af en ordning med produktionsrestitution. 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og fortegnelsen over 
de pågældende former for konserves vedtages efter proceduren i 
artikel 38." 
6) Artikel 20b og 28 udgår. 
36 S/ 
II. Forordning (EØF) nr. 142/67 af 21. juni 1967 (EFT nr. L 125 af 
26.6.1967, s. 2461/67), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2429/72 
(EFT nr. L 264 af 23.11.1972, s. 1) 
Forordning (EØF) nr. 143/67 af 21. juni 1967 (EFT nr. L 125 af 
26.6.1967, s. 2463/67), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2077/71 
(EFT nr. L 220 af 30.9.1971, s. 1) 
Forordning (EØF) nr. 19/69 af 20. december 1968 (EFT nr. L 3 af 
7.1.1969, s. 2), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2429/72 (EFT nr, 
L 264 af 23.11.1972, s. 1) 
Forordning (EØF) nr. 2596 af 18. december 1969 (EFT nr. L 324 af 
27.12.1969, s. 12) 
Forordning (EØF) nr. 1076/71 af 25. maj 1971 (EFT nr. L 116 af 
28.5.1971, s. 2) 
Forordning (EØF) nr. 443/72 af 29. februar 1972 (EFT nr. L 54 af 
3.3.1972, s. 3), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2560/77 (EFT nr. 
L 303 af 28.11.1977, s. 1) 
Forordning (EØF) nr. 1569/72 af 20. juli 1972 (EFT nr. L 167 af 
25.7.1972, s. 9), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2206/90 (EFT 
nr. L 201 af 31.1.1990, s. 11) 
Forordning (EØF) nr. 2751/78 af 23. november 1978 (EFT nr. L 331 af 
28.11.1978, s. 5) 
Forordning (EØF) nr. 591/79 af 26. marts 1979 (EFT nr. L 78 af 
30.3.1979, s. 2), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2903/89 (EFT 
nr. L 280 af 29.9.1989, s. 3) 
Forordning (EØF) nr. 1594/83 af 14. juni 1983 (EFT nr. L 163 af 
22.6.1983, s. 44), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1321/90 (EFT 
nr. L 132 af 23.5.1990, s. 15) 
37 - &L 
• 
Forordning (EØF) nr. 1491/85 af 23. maj 1985 (EFT hr> L 15l af • 
10.6.1985, s. 15), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1724/91 (EFT 
nr. L 162 af 26.6.1991, s. 35) 
Forordning (EØF) nr. 2194/85 af 25. juli 1985 (EFT nr. L 204 af 
2.8.1985, s. 7), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1725/91 (EFT nr. 
L 162 af 26.6.1991, S. 37) 
Forordning (EØF) nr. 1650/86 af 26. maj 1986 (EFT nr. L 145 af 
30.5.1986, s. 8) 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
38 %^> 
BILAG VI 
HØR OG HAMP 
Rådets forordning (EØF) nr. 1308/70 af 29. juni 1970 (EFT nr. L 146 af 
4.7.1970, s. 1), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1557/93 (EFT nr. 
L 154 af 25.6.1993, s. 26) 
Artikel 7 og 8 erstattes af følgende artikler: 
"Artikel 7 
Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i henhold 
til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i samhandelen med 
tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med 
tilsvarende virkning. 
Artikel 8 
1. Det er kun tilladt at importere råhamp henhørende under KN-kode 
5302 10 00, hvis produktet opfylder de betingelser, der er fastsat i 
artikel 4, stk. 1. 
2. Det er kun tilladt at importere hampefrø henhørende under KN-kode 
1207 99 10, hvis produktet frembyder de garantier, der er nævnt i 
artikel 4, stk. 1. 
3. Det er kun tilladt at importere ikke knuste hampefrø henhørende under 
KN-kode 1207 99 91, hvis produktet undergives en kontrol, der sikrer, 
at frøene ikke anvendes til andet formål end udsåning. 
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 12. 
Artikel 8a 
Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten 
udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe 
virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare, kan 
der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med tredjelande, 
indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
39 <&y 
2. Indtræder den i stk.. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse-. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 12. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 1054/72 af 18. maj 1972 (EFT nr. L 120 af 
25.5.1972, s. 1) 
Ovennævnte forordning ophæves. 
- 40 8^ 
BILAG VII 
MEJERIPRODUKTER 
Rådets forordning (EØF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 (EFT nr. L 148 af 
28.6.1968, s. 13), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1880/94 (EFT 
nr. L 197 af 30.7.1994, s. 21) 
1) Artikel 4 udgår. 
2) Afsnit III affattes således: 
"AFSNIT III 
Regler for samhandelen med tredjelande 
Artikel 13 
1. For enhver import til Fællesskabet af de i artikel 1 nævnte 
produkter kræves der fremlagt en importlicens. For enhver eksport 
af disse produkter fra Fællesskabet kan der kræves fremlagt en 
eksportlicens. 
2. Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder 
herom, uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette 
i øvrigt anfægter anvendelsen af bestemmelserne i artikel 16 og 
17. 
Licensen gælder for hele Fællesskabet. Licensudstedelsen er 
betinget af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af 
forpligtelsen til at gennemføre importen eller eksporten inden for 
licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes helt eller 
delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har fundet sted 
inden for nævnte frist. 
3. Efter proceduren i artikel 30 fastsættes: 
a) fortegnelsen over de produkter, for hvilke der kræves import-
og eksportlicens 
b) licensernes gyldighedsperiode 
c) de øvrige gennemførelsesbestemmelser til denne artikel. 
- 41 S (o 
Artikel 14 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne 
i den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte produkter. 
Artikel 15 
For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet 
af import af nogle af de i artikel 1 nævnte produkter, kan 
importen til satsen i den fælles toldtarif af en eller flere af 
disse produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne 
i artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228 under de multilaterale 
handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi. 
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 30. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, 
især beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og 
priser. 
Artikel 16 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger 
af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 
228 eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til 
traktaten, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt 
efter proceduren i artikel 30. Disse bestemmelser fastsætter åbning 
af årlige kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og 
omfatter, hvis dette er relevant: 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, 
afsendelsessted og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol 
af garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
42 Kl 
Artikel 17 
1. For at muliggøre eksport af de i artikel 1 nævnte produkter i 
uændret stand eller i form af varer, som er anført i bilaget, hvis 
det drejer sig om produkter, der er nævnt i artikel 1, litra a), 
b), c), d), e) og g), på grundlag af de priser, der gælder i 
international handel med disse produkter, og inden for de grænser, 
der følger af aftaler, der er indgået i overensstemmelse med 
traktatens artikel 228, kan forskellen mellem disse priser og 
priserne i Fællesskabet i fornødent omfang udlignes ved en 
eksportrestitution. 
Eksportrestitutionen for de i artikel 1 nævnte produkter i form af 
varer, der er anført i bilaget, kan ikke være større end den, der 
gælder for disse produkter, når de udføres i uændret stand. 
2. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres 
efter destination. 
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 30. 
Fastsættelsen kan ske: 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, 
kan om påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet 
på begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget 
initiativ. 
Ved restitutionens fastsættelse tages der særligt hensyn til 
nødvendigheden af at skabe ligevægt mellem anvendelsen af 
Fællesskabets basisprodukter med henblik på eksport til 
tredjelande af forarbejdede produkter og anvendelsen af produkter 
fra disse lande, der tillades importeret til forædling. 
3. For produkter, der er nævnt i artikel 1, og som eksporteres i 
uændret stand, ydes restitutionen kun på begæring og mod 
fremlæggelse af den pågældende eksportlicens. 
43 8^ 
4. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i 
artikel 1 nævnte produkter i uændret stand, er det, der gælder på 
dagen for licensansøgningen, og, hvis der er tale om 
differentierede restitutioner, som gælder samme dag for den i 
licensen angivne destination. 
5. Bestemmelserne i stk. 3 og 4 kan efter proceduren i artikel 16 i 
forordning (EF) nr. 3448/93 udvides til at omfatte de i artikel 1 
nævnte produkter, når de eksporteres i form af varer, som er 
anført i bilaget. 
6. Stk. 3 og 4 kan efter proceduren i artikel 30 fraviges for de i 
artikel 1 nævnte produkter, hvis der ydes restitution for disse i 
forbindelse med fødevarehjælp. 
7. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 30. 
Artikel 18 
I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for 
mælk og mejeriprodukter kan fungere bedst muligt, kan Kommissionen 
efter proceduren i artikel 30 i særlige tilfælde helt eller delvis 
udelukke anvendelsen af proceduren for aktiv forædling for de i 
artikel 1 nævnte produkter, når de er bestemt til fremstilling af 
produkter, der ligeledes er nævnt i artikel 1, eller af varer, der er 
nævnt i bilaget. 
Artikel 19 
De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne 
forordning, optages i den fælles toldtarif. 
Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative importrestriktioner eller 
foranstaltninger med tilsvarende virkning. 
44 - 6*) 
s Artikel 20 
•1. Hvis noteringerne eller priserne på verdensmarkedet for et eller 
flere af de^i artikel 1 nævnte produkter når op på samme niveau 
som priserne i Fællesskabet, og denne situation kan forventes at 
vedvare og forværres, således at Fællesskabets marked af denne 
grund forstyrres eller trues af forstyrrelse, kan der træffes 
passende foranstaltninger. 
2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 30. 
Artikel 21 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller 
eksporten udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som 
kan bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte 
mål i fare, kan der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen 
med tredjelande, indtil forstyrrelsen eller faren herfor er 
ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om 
de nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og 
straks bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en 
begæring fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest 
tre arbejdsdage efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne 
foranstaltning for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved 
kvalificeret flertal ændre eller ophæve den pågældende 
foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 30. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 876/68 af 28. juni 1968 (EFT nr. L 155 af 
3.7.1968, s. 1), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1344/86 (EFT 
nr. L 119 af 8.5.1986, s. 36) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2115/71 af 28. sesptember 1971 (EFT nr. L 
222 af 2.10.1971, s. 5) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2180/71 af 12. oktober 1971 (EFT nr. L 231 
af 14.10.1971, s. 1) 
- 45 ^Ô 
Rådets forordning (EØF) nr. 1603/74 af 25. juni 1974 (EFT nr. L 172 af 
27.6.1974, s. 9) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2915/79 af 18. december 1979 (EFT nr. L 329 
af 24.12.1979, s. 1), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3798/91 
(EFT nr. L 357 af 28.12.1991, s. 3) 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
- 46 - q\ 
BILAG VIII 
* • , OKSEKØD 
I. Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 (EFT nr. L 148 af 
28.6.1968, s. 24), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1884/94 (EFT 
nr. L 197 af 30.7.1994, s. 27). 
1) Artikel 3 udgår. 
2) Afsnit II affattes således: 
"AFSNIT II 
Samhandelen med tredjelande 
Artikel 9 
1. Ved import til Fællesskabet af de i artikel 1, stk. 1, litra a), 
nævnte produkter skal der fremlægges en importlicens. 
Ved import til Fællesskabet af de i artikel 1, stk. 1, litra b), 
nævnte produkter og ved eksport fra Fællesskabet af de i artikel 1, 
stk. 1, litra a) og b), nævnte produkter kan der kræves fremlagt en 
import- eller eksportlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, 
uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt 
anfægter anvendelsen af artikel 12 og 13. 
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. 
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller 
eksporten inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes 
helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har 
fundet sted inden for nævnte frist. 
2. Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser 
til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 27. 
47 °)% 
Artikel 10 
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne 
i den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte produkter. 
Artikel 11 
For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af 
import af bestemte landbrugsprodukter, kan importen til toldsatsen i 
den fælles toldtarif af et eller flere af disse produkter underkastes 
en tillægsimporttold på betingelserne i artikel 5 i den aftale om 
landbrug, der er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 
228 under de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens 
regi. 
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 27. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, især 
beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og priser. 
Artikel 12 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger af 
aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 
eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til traktaten, 
åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren 
i artikel 27. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant : 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
48 *}% 
Artikel 13 
1. For at muliggøre eksport af de i artikel 1 nævnte produkter på 
grundlag af de noteringer eller priser, der gælder på verdensmarkedet 
for disse produkter, og inden for de grænser, der følger af aftaler, 
der er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, kan 
forskellen mellem disse noteringer eller priser og priserne i 
Fællesskabet i fornødent omfang udlignes ved en eksportrestitution. 
2. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres 
efter destination. 
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 27. 
Fastsættelsen kan ske : 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, kan 
om påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet på 
begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ. 
3. Ved fastsættelse af restitutionen tages der særligt hensyn til 
nødvendigheden af at skabe ligevægt mellem anvendelsen af 
Fællesskabets basisprodukter med henblik på eksport til tredjelande 
af forarbejdede produkter og anvendelsen af sådanne produkter fra 
disse lande, der tillades importeret til aktiv forædling. 
4. Restitutionen ydes kun på begæring og mod fremlæggelse af den 
pågældende eksportlicens. 
5. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i artikel 
1 nævnte produkter, er det, der gælder på dagen for 
licensansøgningen, og, hvis der er tale om differentierede 
restitutioner, som gælder samme dag for den i licensen angivne 
destination. 
6. Stk. 3 og 4 kan efter proceduren i artikel 27 fraviges for de i 
artikel 1 nævnte produkter, hvis der ydes restitution for disse i 
forbindelse med fødevarehjælp. 
7. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 27. 
Artikel 14 
I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for 
oksekød kan fungere bedst muligt, kan Kommissionen efter proceduren i 
artikel 27 helt eller delvis udelukke anvendelsen af proceduren for 
aktiv eller passiv forædling for de i artikel 1 nævnte produkter. 
49- °}4 
Artikel 15 
De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, 
optages i den fælles toldtarif. 
Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 16 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten 
udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe 
virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare, kan 
der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med tredjelande, 
indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 27. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
o. - 50 - ^ 
3) Artikel 22a ændres således: 
a) Stk. 2 udgår. 
b) Stk. 3 bliver stk. 2. 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 98/69 af 16. januar 1969 (EFT nr. 14 af 
21.1.1969, s. 2), ændret ved forordning (EØF) nr. 429/77 (EFT nr. L 61 
af 5.3.1977, s. 18) 
Artikel 1 affattes således : 
"Artikel 1 
1. Det kan besluttes at afsætte produkter, som interventionsorganerne 
ligger inde med, i følgende tilfælde: 
a) hvis produkterne er bestemt til særlig anvendelse, eller 
b) hvis produkterne er bestemt til eksport, eller 
c) hvis der, såfremt produkterne afsættes uden særlig bestemmelse, 
ikke herved opstår nogen risiko for markedsforstyrrelse, idet der 
navnlig tages hensyn til de gennemsnitlige markedspriser, der er 
konstateret for voksent kvæg i Fællesskabet og i medlemsstaterne 
efter bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1982/87, eller 
d) hvis udlagringen sker af tekniske grunde. 
2. I de i stk. 1, litra a) og b), nævnte tilfælde kan der fastsættes 
særlige betingelser for at sikre, at produkterne ikke unddrages deres 
bestemmelse, og for at tage hensyn til de særlige krav ved dette 
salg. 
Disse betingelser kan navnlig omfatte krav om en sikkerhedsstillelse, 
der skal tjene som garanti for, at de indgåede forpligtelser 
opfyldes, og som fortabes helt eller delvis, hvis forpligtelserne 
ikke opfyldes eller kun opfyldes delvis." 
III. Rådets forordning (EØF) nr. 885/68 af 28. juni 1968 (EFT nr. L 156 af 
4.7.1968, s. 2), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 427/77 (EFT 
nr. L 61 af 5.3.1977, s. 16) 
Rådets forordning (EØF) nr. 1157/92 af 28. april 1992 (EFT nr. L 122 
af 7.5.1992, s. 4) 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
51 °iio 
BILAG IX 
FARE- OG GEDEKØD 
I. Rådets forordning (EØF) nr. 3013/89 af 25. september 1989 (EFT nr. L 289 
af 7.10.1989, s. 1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1886/94 (EFT 
nr. L 197 af 30.7.1994, s. 30). 
Afsnit II affattes således: 
"AFSNIT II 
Regler for samhandelen med tredjelande 
Artikel 9 
1. Ved import til Fællesskabet eller ved eksport fra Fællesskabet af de 
i artikel 1 omhandlede produkter kan der kræves fremlagt en import­
eller eksportlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, 
uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt 
anfægter anvendelsen af artikel 12. 
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. 
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller 
eksporten inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes 
helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har 
fundet sted inden for nævnte frist. 
2. Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser 
til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 30. 
Artikel 10 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte produkter. 
Artikel 11 
For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af 
import af nogle af de i artikel 1 nævnte produkter, kan importen til 
toldsatsen i den fælles toldtarif af et eller flere af disse -
produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne i artikel 
5 i den aftale om landbrug, der er indgået i overensstemmelse med 
traktatens artikel 228 under de multilaterale handelsforhandlinger i 
Uruguay-rundens regi. 
- 52 °)1 
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 30. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. l, især 
beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og priser. 
Artikel 12 
1. De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger 
af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 
228 eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til 
traktaten, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt 
efter proceduren i artikel 30. Disse bestemmelser fastsætter åbning 
af årlige kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og 
omfatter, hvis dette er relevant: 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, 
afsendelsessted og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol 
af garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 13 
1. I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for 
fåre- og gedekød kan fungere bedst muligt, kan anvendelse af 
proceduren for aktiv eller passiv forædling helt eller delvis 
udelukkes for de i artikel 1 nævnte produkter. 
2. De foranstaltninger, der skal træffes i medfør af denne artikel, 
vedtages efter proceduren i artikel 30. 
Artikel 14 
1. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, 
optages i den fælles toldtarif. 
2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
- opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative importrestriktioner eller 
foranstaltninger med tilsvarende virkning. 
- 53 - U 
Artikel 15 
Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten 
udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe 
virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare, kan 
der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med tredjelande, 
indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 30. 
Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 2641/80 af 14. oktober 1980 (EFT nr. L 275 
af 18.10.1980, s. 2), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3890/92 
(EFT nr. L 391 af 31.12.1992, s. 51) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2642/80 af 14. oktober 1980 (EFT nr. L 275 
af 18.10.1980,. s. 4), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3939/87 
(EFT nr. L 373 af 31.12.1987, s. 1) 
Rådets forordning (EØF) nr. 3643/85 af 19. december 1985 (EFT nr. L 348 
af 24.12.1985, s. 2), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3890/92 
(EFT nr. L 391 af 31.12.1992, s. 51) 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
54 - ? <S4l 
BILAG X 
SVINEKØD 
I. Rådets forordning (EØF) nr. 2759/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 1), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1249/89 (EFT 
nr. L 129 af 11.5.1989, s. 12) 
1) Artikel 4, stk. 1, andet afsnit, affattes således: 
"Ved basisprisens fastsættelse tages der hensyn til, at det er 
nødvendigt at fastsætte prisen på et sådant niveau, at den bidrager til 
stabilisering af noteringerne på markederne, uden at der dannes 
strukturbetingede overskud i Fællesskabet." 
2) Artikel 5, stk. 2, affattes således: 
"2. Købspriserne for produkter af standardkvalitet, med undtagelse af 
slagtede svin, afledes af købsprisen for slagtede svin på grundlag 
af det forhold, der består mellem handelsværdien for disse 
produkter på den ene side og handelsværdien for slagtede svin på 
den anden side." 
3) I artikel 5, stk. 4, indsættes følgende litra: 
"d) fastsættes den koefficient, der udtrykker det i stk. 2 nævnte 
forhold." 
4) Afsnit II affattes således: 
"AFSNIT II 
Regler for samhandelen med tredjelande 
Artikel 8 
1. Ved import til Fællesskabet eller ved eksport fra Fællesskabet af de 
i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter kan der kræves fremlagt en 
import- eller eksportlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, 
uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt 
anfægter anvendelsen af artikel 11 og 13. 
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. 
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller 
eksporten inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes 
helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har 
fundet sted inden for nævnte frist. 
2. Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser 
til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 24. 
55 - /ao 
Artikel 9 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter. 
Artikel 10 
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af 
import af nogle af de i artikel l, stk. 1, nævnte produkter, kan 
importen til toldsatsen i den fælles toldtarif af en eller flere af 
disse produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne i 
artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået i overensstemmelse 
med traktatens artikel 228 under de multilaterale 
handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi. 
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 24. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, især 
beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og priser. 
Artikel 11 
De toldkontingenter for de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter, der 
følger af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens 
artikel 228 eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til 
traktaten, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter 
proceduren i artikel 24. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant : 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
- 56 - /o' 
Artikel 12 
Hvis der på Fællesskabets marked konstateres en mærkbar prisstigning, og 
denne situation kan forventes at vedvare, således at markedet forstyrres 
eller trues af forstyrrelse, kan der træffes foranstaltninger i 
fornødent omfang. 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter 
proceduren i artikel 24. 
Artikel 13 
1. For at muliggøre eksport af de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter 
på grundlag af de noteringer eller priser, der gælder på 
verdensmarkedet for disse produkter, og inden for de grænser, der 
følger af aftaler, der er indgået i overensstemmelse med traktatens 
artikel 228, kan forskellen mellem disse noteringer eller priser og 
priserne i Fællesskabet i fornødent omfang udlignes ved en 
eksportrestitution. 
2. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres 
efter destination. 
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 24. 
Fastsættelsen kan ske: 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, kan 
om påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet på 
begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ. 
3. Ved fastsættelse af restitutionen tages der særligt hensyn til 
nødvendigheden af at skabe ligevægt mellem anvendelsen af 
Fællesskabets basisprodukter med henblik på eksport til tredjelande 
af forarbejdede produkter og anvendelsen af sådanne produkter fra 
disse lande, som tillades importeret under proceduren for aktiv 
forædling. 
4. Restitutionen ydes kun på begæring og mod fremlæggelse af den 
pågældende eksportlicens. 
5. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i artikel 
1, stk. 1, nævnte produkter, er det, der gælder på dagen for 
licensansøgningen, og, hvis der er tale om differentierede 
restitutioner, som gælder samme dag for den i licensen angivne 
destination. 
6. Stk. 4 og 5 kan efter proceduren i artikel 24 fraviges for de i 
artikel 1, stk. 1, nævnte produkter, hvis der ydes restitution for 
disse i forbindelse med fødevarehjælp. 
7. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 24. 
57 •/ôZ 
Artikel 14 
1. I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for 
svinekød kan fungere bedst muligt, kan anvendelse af proceduren for 
aktiv forædling helt eller delvis udelukkes for de i artikel 1, stk, 
1, nævnte produkter, når de er bestemt til fremstilling af produkter, 
der er nævnt i samme •stykke. 
2. De foranstaltninger, der skal træffes i medfør af denne artikel, 
vedtages efter proceduren i artikel 24. 
Artikel 15 
1. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, 
optages i den fælles toldtarif. 
2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 16 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1, 
stk. 1, nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller 
eksporten udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan 
bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i 
fare, kan der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med 
tredjelande, indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 24. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228." 
58 (O** 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 2764/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 21), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 4160/87 
(EFT nr. L 392 af 31.12.1987, s. 46) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2765/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 23) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2766/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 25), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3906/87 
(EFT nr. L 370 af 30.12.1987, s. 11) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2768/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 39) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2769/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 43) 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
59 /oW 
BILAG XI 
FJERKRÆKØD 
I. Rådets forordning (EØF) nr. 2777/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 77), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1574/93 
(EFT nr. L 52 af 24.6.1993, S. 1) 
1) Artikel 3 til 11 erstattes af følgende artikler: 
"Artikel 3 
1. Ved import til Fællesskabet eller ved eksport fra Fællesskabet af de 
i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter kan der kræves fremlagt en 
import- eller eksportlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, 
uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt 
anfægter anvendelsen af artikel 6 og 8. 
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. 
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller 
eksporten inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes 
helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har 
fundet sted inden for nævnte frist. 
2. Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser 
til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 17. 
Artikel 4 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter. 
Artikel 5 
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af 
import af nogle af de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter, kan 
importen til toldsatsen i den fælles toldtarif af et eller flere af 
disse produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne i 
artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået i overensstemmelse 
med traktatens artikel 228 under de multilaterale 
handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi. 
- 60 (os 
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 17. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, især 
beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og priser. 
Artikel 6 
De toldkontingenter for de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter, der 
følger af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens 
artikel 228 eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til 
traktaten, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter 
proceduren i artikel 17. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant : 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 7 
Hvis der på Fællesskabets marked konstateres en mærkbar prisstigning, og 
denne situation kan forventes at vedvare, således at markedet af den 
grund forstyrres eller trues af forstyrrelse, kan der træffes 
foranstaltninger i fornødent omfang. 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren 
i artikel 17. 
Artikel 8 
1. For at muliggøre eksport af de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter 
på grundlag af de priser, der gælder på verdensmarkedet for disse 
produkter, og inden for de grænser, der følger af aftaler, der er 
indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, kan forskellen 
mellem disse priser og priserne i Fællesskabet i fornødent omfang 
udlignes ved en eksportrestitution. 
- 61 /6 k 
2. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres 
efter destination. 
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 17. 
Fastsættelsen kan ske : 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, kan 
om påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet på 
begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ. 
3. Ved restitutionens fastsættelse tages der særlig hensyn til 
nødvendigheden af at skabe ligevægt mellem anvendelsen af 
Fællesskabets basisprodukter med henblik på eksport til tredjelande 
af forarbejdede produkter og anvendelsen af produkter fra disse 
lande, der tillades importeret til forædling. 
4. Restitutionen ydes kun på begæring og mod fremlæggelse af den 
pågældende eksportlicens. 
5. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i artikel 
1, stk. 1, nævnte produkter, er det, der gælder på dagen for 
licensansøgningen, og, hvis der er tale om differentierede 
restitutioner, som gælder samme dag for den i licensen angivne 
destination. 
6. Stk. 4 og 5 kan efter proceduren i artikel 17 fraviges for de i 
artikel 1, stk. 1, nævnte produkter, hvis der ydes restitution for 
disse i forbindelse med fødevarehjælp. 
7. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 17. 
Artikel 9 
I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for 
fjerkrækød kan fiangere bedst muligt, kan anvendelse af proceduren for 
aktiv forædling helt eller delvis udelukkes for de i artikel 1 nævnte 
produkter, når de er bestemt til fremstilling af de i artikel 1, stk. 1, 
nævnte produkter. 
De foranstaltninger, der skal træffes i medfør af denne artikel, 
vedtages efter proceduren i artikel 17. 
Artikel 10 
1. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, 
optages i den fælles toldtarif. 
62 loi 
Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 11 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1, 
stk. 1, nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller 
eksporten udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan 
bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i 
fare, kan der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med 
tredjelande, indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 17. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
2) Artikel 12 udgår. 
63 (6% 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 2778/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 84), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3714/92 
(EFT nr. L 378 af 23.12.1992, s. 23) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2779/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 90) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2780/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 94) 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
64 /fr°» 
BILAG XII 
ÆG 
SAMT 
ÆGALBUMIN OG MÆLKEALBUMIN 
Rådets forordning (EØF) nr. 2771/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 49), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1574/93 
(EFT nr. L 152 af 24.6.1993, s. 1) 
1) Artikel 3 til 11 erstattes af følgende artikler: 
"Artikel 3 
1. Ved import til Fællesskabet eller ved eksport fra Fællesskabet af de 
i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter, kan der kræves fremlagt en 
import- eller eksportlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, 
uanset hvor, i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt 
anfægter anvendelsen af artikel 6 og 8. 
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. 
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller 
eksporten inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes 
helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har 
fundet sted inden for nævnte frist. 
2. Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser 
til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 17. 
Artikel 4 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter. 
Artikel 5 
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af 
import af nogle af de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter, kan 
importen til toldsatsen i den fælles toldtarif af et eller flere af 
disse produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne i 
artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået i overensstemmelse 
med traktatens artikel 228 under de multilaterale 
handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi. 
65 //O 
2. Kommissionen fastsætter gennemføielsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 17. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, især 
beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og priser. 
Artikel 6 
De toldkontingenter for de i artikel l, stk. 1, nævnte produkter, der 
følger af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens 
artikel 228 eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til 
traktaten, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter 
proceduren i artikel 17. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant : 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 7 
Hvis der på Fællesskabets marked konstateres en mærkbar prisstigning, og 
denne situation kan forventes at vedvare, således at markedet af den 
grund forstyrres eller trues af forstyrrelse, kan der træffes 
foranstaltninger i fornødent omfang. 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren 
i artikel 17. 
Artikel 8 
1. For at muliggøre eksport af de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter 
i uændret stand eller i form af varer, som er anført i bilag I, på 
grundlag af de priser, der gælder på verdensmarkedet for disse 
produkter, og inden for de grænser, der følger af aftaler, der er 
indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, kan forskellen 
mellem disse priser og priserne i Fællesskabet i fornødent omfang 
udlignes ved en eksportrestitution. 
s§ Kl 
2. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres 
efter destination.( 
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 17. 
Fastsættelsen kan ske : 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, kan 
om påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet på 
begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ. 
3. Ved restitutionens fastsættelse tages der særlig hensyn til 
nødvendigheden af at skabe ligevægt mellem anvendelsen af 
Fællesskabets basisprodukter med henblik på udførsel til tredjelande 
af forarbejdede produkter og anvendelsen af produkter fra disse 
lande, der tillades indført til forædling. 
4. For produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, og som eksporteres i 
uændret stand, ydes restitutionen kun på begæring og mod fremlæggelse 
af den pågældende eksportlicens. 
5. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i artikel 
1, stk. 1, nævnte produkter i uændret stand, er det, der gælder på 
dagen for licensansøgningen, og, hvis der er tale om differentierede 
restitutioner, som gælder samme dag for den i licensen angivne 
destination. 
6. Bestemmelserne i stk. 4 og 5 kan efter proceduren i artikel 16 i 
forordning (EF) nr. 3448/93 udvides til at omfatte de i artikel 1, 
Stk. 1, nævnte produkter, når de eksporteres i form af varer, som er 
anført i bilag I, 
7. Stk. 4 og 5 kan efter proceduren i artikel 17 fraviges for de i 
artikel 1, stk. l, nævnte produkter, hvis der ydes restitution for 
disse i forbindelse med fødevarehjælp. 
8. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter 
proceduren i artikel 17. Bilag I ændres efter samme procedure. 
Artikel 9 
I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for æg 
kan fungere bedst muligt, kan anvendelse af proceduren for aktiv 
forædling helt eller delvis udelukkes for følgende produkter: 
de i artikel 1, stk. i, nævnte produkter, når de er bestemt til 
fremstilling af de i artikel 1, stk. l, litra b), nævnte produkter, 
og 
i særlige tilfælde de i artikel i, stk. 1, nævnte produkter, når de 
er bestemt til fremstilling af varer, der er anført i bilag I. 
67 Uh 
De foranstaltninger, der skal træffes i medfør af denne artikel, 
vedtages efter proceduren i artikel 17. 
Artikel 10 
1. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, 
optages i den fælles toldtarif. 
2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 11 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1, 
stk. 1, nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller 
eksporten udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan 
bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i 
fare, kan der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med 
tredjelande, indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 17. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
2) Artikel 12 udgår. 
u% 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 2783/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 282 
af 1.11.1975, s. 104), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 4001/87 
(EFT nr. L 377 af 31.12.1987, s. 44) 
1) Artikel 1, indledningen, affattes således: 
"Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for følgende produkter:" 
2) Artikel 2 affattes således: 
"Artikel 2 
1. Ved import til Fællesskabet eller ved eksport fra Fællesskabet af de 
i artikel 1 omhandlede produkter kan der kræves fremlagt en import­
eller eksportlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, 
uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt 
anfaegter anvendelsen af artikel 4. 
Import* eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet-
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller 
eksporten inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes 
helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har 
fundet sted inden for nævnte frist. 
2. Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser 
til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 17 i 
forordning (EØF) nr. 2771/75." 
- 69 /W 
3) Artikel 3 affattes således: 
"Artikel 3 
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af 
import af nogle af de i artikel 1 nævnte produkter, kan importen til 
toldsatsen i den fælles toldtarif af et eller flere af disse 
produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne i artikel 
5 i den aftale om landbrug, der er indgået i overensstemmelse med 
traktatens artikel 228 under de multilaterale handelsforhandlinger i 
Uruguay-rundens regi. 
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 17 i forordning (EØF) nr. 2771/75. 
De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, især 
beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og priser." 
4) Artikel 4 affattes således: 
"Artikel 4 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger af 
aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 
eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til traktaten, 
åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren 
i artikel 17 i forordning (EØF) nr. 2 771/75. Disse bestemmelser 
fastsætter åbning af årlige kontingenter med en hensigtsmæssig 
tidsfordeling og omfatter, hvis dette er relevant: 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode." 
70 -//i 
5) Artikel 5 affattes således : 
"Artikel 5 
Hvis der på Fællesskabets marked konstateres en mærkbar prisstigning, og 
denne situation kan forventes at vedvare, således at markedet af den 
grund forstyrres eller trues af forstyrrelse, kan der træffes 
foranstaltninger i fornødent omfang. 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren 
i artikel 17 i forordning (EØF) nr. 2771/75." 
6) Artikel 7 affattes således: 
"Artikel 7 
I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for æg 
og ordningen i henhold til denne forordning kan fungere bedst muligt, 
kan anvendelse af proceduren for aktiv forædling helt eller delvis 
udelukkes for de i artikel 1 nævnte produkter, når de er bestemt til 
fremstilling af de i samme artikel nævnte produkter. 
De foranstaltninger, der skal træffes i medfør af denne artikel, 
vedtages efter proceduren i artikel 17 i forordning (EØF) nr. 2771/75." 
7) Artikel 8 affattes således: 
"Artikel 8 
1. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, 
optages i den fælles toldtarif. 
2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning." 
III. Rådets forordning (EØF) nr. 2773/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 
282 af 1.11.1975, s. 64), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 
4155/87 (EFT nr. L 392 af 31.12.1987, s. 29) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2774/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 
282 af 1.11.1975, S. 68) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2775/75 af 29. oktober 1975 (EFT nr. L 
282 af 1.11.1975, s. 72) 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
69 -/W 
3) Artikel 3 affattes således: 
"Artikel 3 
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af 
import af nogle af de i artikel 1 nævnte produkter, kan importen til 
toldsatsen i den fælles toldtarif af et eller flere af disse 
produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne i artikel 
5 i den aftale om landbrug, der er indgået i overensstemmelse med 
traktatens artikel 228 under de multilaterale handelsforhandlinger i 
Uruguay-rundens regi. 
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne 
artikel efter proceduren i artikel 17 i forordning (EØF) nr. 2771/75. 
De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, især 
beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og priser." 
4) Artikel 4 affattes således: 
"Artikel 4 
De toldkontingenter for de i artikel l nævnte produkter, der følger af 
aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 
eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til traktaten, 
åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren 
i artikel 17 i forordning (EØF) nr. 2771/75. Disse bestemmelser 
fastsætter åbning af årlige kontingenter med en hensigtsmæssig 
tidsfordeling og omfatter, hvis dette er relevant: 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode." 
< / 7 
Artikel 24 
For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af 
iraport af nogle af de i artikel l, stk. 2, nævnte produkter, kan 
importen til toldsatsen i den fælles toldtarif af et eller flere af 
disse produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne i 
artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået i overensstemmelse 
med traktatens artikel 228 under de multilaterale handelsforhandlinger i 
Uruguay-rundens regi. 
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 33. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, især 
beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og priser. 
Artikel 25 
1. De toldkontingenter for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, der 
følger af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens 
artikel 228 eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til 
traktaten, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter 
proceduren i artikel 33. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant : 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne tried henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 26 
1. For at muliggøre eksport af de i artikel i, stk. 2, nævnte produkter på 
grundlag af priserne i den internationale handel for disse produkter og 
inden for de grænser, der følger af aftaler, der er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, kan forskellen mellem disse 
priser og priserne i Fællesskabet i fornødent omfang udlignes ved en 
eksportrestitution, 
2, Restitutionen er ens for hele Fællesskabet- Den kan differentieres efter 
destination. 
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 33. Fastsættelsen 
kan ske: 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
- 73 -
//* 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, kan om 
påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet på begæring 
af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ. 
3. Restitutionen ydes kun på begæring og mod fremlæggelse af den pågældende 
eksportlicens. 
4. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i artikel 1, 
stk. 2, nævnte produkter i uændret stand, er det, der gælder på dagen 
for licensansøgningen, og, hvis der er tale om differentierede 
restitutioner, som gælder samme dag for den i licensen angivne 
destination. 
5. Stk. 3 og 4 kan efter proceduren i artikel 33 fraviges for de i artikel 
1, stk. 2, nævnte produkter, hvis der ydes restitution for disse i 
forbindelse med fødevarehjælp. 
6. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren 
i artikel 33. 
Artikel 27 
1. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i henhold 
til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt ved import af de i 
artikel 1, stk. 2, nævnte produkter fra tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med 
tilsvarende virkning. 
2. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur 
og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved tariferingen af de 
produkter, der er omfattet af denne forordning; den toldnomenklatur, der 
følger af anvendelsen af denne forordning, optages i den fælles 
toldtarif. 
Artikel 28 
Der kan i samhandelen med tredjelande anvendes egnede foranstaltninger: 
hvis markedet inden for Fællesskabet for et eller flere af de i 
artikel 1, stk. 2, nævnte produkter på grund af en stigning i import 
eller eksport rammes eller trues af alvorlige forstyrrelser, som kan 
bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 omhandlede mål 
i fare, 
eller såfremt tilbagekøbs- eller opkøbsforanstaltningerne inden for 
rammerne af artiklerne 18 og 19 for så vidt angår de i bilag Ilia 
anførte produkter gælder betydelige mængder heraf. 
74 -i n 
Disse foranstaltninger kan kun anvendes, henholdsvis indtil den 
faktiske forstyrrelse eller truslen herom er ophørt, eller indtil de 
mængder, der er trukket ud af handelen eller er opkøbt, er 
formindsket mærkbart. 
2. Indtræder den i stk, 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 33. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
75 a o 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 2518/69 af 9. december 1969 (EFT nr. L 318 
af 18.12.1969, s. 17), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2455/72 
(EFT nr. L 266 af 14.11.1972, s. 7) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2707/72 af 19. december 1972 (EFT nr. L 291 
af 28.12.1972, s. 3) 
Rådets forordning (EØF) nr. 1200/88 af 28. april 1988 (EFT nr. L 115 af 
3.5.1988, s. 7), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3821/90 (EFT nr. 
L 366 af 29.12.1990, s. 45) 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
- 76 Q) 
BILAG XIV 
FORARBEJDEDE FRUGTER OG GRØNTSAGER 
Rådets forordning (EØF) nr. 426/86 af 24. februar 1986 (EFT nr. L 49 af 
27.2.1986, s. 1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1490/94 (EFT nr'. 
L 161 af 29.6.1994, s. 13) 
Afsnit II affattes således: 
"AFSNIT II 
Handel med tredjelande 
Artikel 9 
1. Ved import til Fællesskabet eller ved eksport fra Fællesskabet af de i 
artikel 1, stk. 1, nævnte produkter kan der kræves fremlagt en import-
eller eksportlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, 
uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt 
anfægter anvendelsen af artikel 12 og 15. 
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. 
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller eksporten 
inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes helt eller 
delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har fundet sted inden 
for nævnte frist. 
2. Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser 
til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 22. 
Artikel 10 
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning/ anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter. 
2. Der anvendes for produktionsårene 1995, 1996, 1997, 1998 og 1999 en 
minimumsimportpris for de i bilag I, del B, anførte produkter. 
Minimumsimportprisen beregnes især under hensyntagen til : 
prisen franko grænse ved import til Fællesskabet, 
priserne på verdensmarkedet, 
situationen på Fællesskabets interne marked, 
udviklingen i samhandelen med tredjelande. 
Overholdes minimumsimportprisen ikke, opkræves foruden told en 
udligningsafgift, der beregnes på grundlag af de priser, der anvendes af 
de vigtigste leverandørtredjelande. 
77 -/22. 
3. Minimumsimportprisen og de øvrige gennemførelsesbestemmelser til stk. 
fastsættes efter proceduren i artikel 22. 
Artikel 11 
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af 
import af nogle af de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter, kan 
importen til toldsatsen i den fælles toldtarif af et eller flere af 
disse produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne i 
artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået i overensstemmelse 
med traktatens artikel 228 under de multilaterale handelsforhandlinger i 
Uruguay-rundens regi. 
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 22. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes * 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, især 
beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og priser. 
Artikel 12 
De toldkontingenter for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, der 
følger af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens 
artikel 228 eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til 
traktaten, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter 
proceduren i artikel 22. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant : 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 13 
For at muliggøre eksport af: 
a) produkter som opregnet i artikel 1, stk. 1, uden tilsat sukker, 
78 
(2^ 
b) - hvidt sukker og råsukker, henhørende under pos. 1701, 
glucose og glucosesirup, henhørende under pos. 1702 30 51, 
1702 30 59, 1702 30 91, 1702 30 99 og 1702 40 90, 
isoglucose, henhørende under pos. 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 
og 1702 90 30, og 
sirup af sukkerroer og rukkerrør, henhørende under pos. 1702 90 90, 
som er indeholdt i de produkter, der er opregnet i artikel 1, stk. 1, 
litra b), 
således at disse produkter kan eksporteres på grundlag af priserne for disse 
produkter i den internationale handel og inden for de grænser, der følger af 
aftaler, der er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, kan 
forskellen mellem disse priser og priserne i Fællesskabet i fornødent omfang 
udlignes ved en eksportrestitution. 
Artikel 14 
1. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres efter 
destination. 
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 22. Fastsættelsen 
kan ske : 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, kan om 
påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet på begæring 
af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ. 
2. Den i artikel 13, litra b), nævnte restitution: 
for råsukker, hvidt sukker og sirup af sukkerroer og sukkerrør det 
restitutionsbeløb, der i henhold til artikel 19 i Rådets forordning 
(EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles markedsordning for 
sukker og gennemførelsesbestemmelserne hertil er fastlagt for eksport 
af disse produkter i uforandret stand, 
for isoglucose det restitutionsbeløb, der i henhold til artikel 19 i 
forordning (EØF) nr. 1785/81 og gennemførelsesbestemmelserne hertil 
er fastlagt eksport af dette produkt i uforandret stand 
for glucose og glucosesirup det restitutionsbeløb, der i henhold til 
artikel 16 i Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om 
den fælles markedsordning for korn og gennemførelsesbestemmelserne 
hertil er fastlagt for eksport af hvert af disse produkter i 
uforandret stand. 
7 9 
/2V 
De i artikel 1, stk. 1, litra b), anførte produkter skal, for at den i 
artikel 13, litra b), nævnte restitution kan ydes, ved eksport ledsages 
af en erklæring fra ansøgeren, der angiver de mængder af råsukker, hvidt 
sukker, sirup af sukkerroer og sukkerrør, isoglucose, glucose og 
glucosesirup, der er anvendt ved fremstillingen. 
De kompetente myndigheder i vedkommende medlemsstat fører kontrol med 
nøjagtigheden af den i første afsnit nævnte erklæring. 
Hvis den restitution, der er nævnt i artikel 13, litra b), ikke er 
tilstrækkelig for eksport af de i artikel 1, stk. 1, litra b), opregnede 
produkter, anvendes bestemmelserne for den restitution, der er nævnt i 
artikel 13, litra a), for disse produkter i stedet for bestemmelserne 
under litra b) i samme artikel. 
Restitutionen ydes kun på begæring og mod fremlæggelse af den pågældende 
eksportlicens. 
Restitutionsbeløbet er det, der gælder på dagen for licensansøgningen, 
og, hvis der er tale om differentierede restitutioner, som gælder samme 
dag for den i licensen angivne destination. 
Stk. 5 og 6 kan efter proceduren i artikel 22 fraviges for de 
restitutioner, der er nævnt i artikel 13, litra b), og for de i artikel 
1, stk. 1, nævnte produkter, hvis der ydes restitution for disse i 
forbindelse med fødevarehjælp. 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren 
i artikel 22. 
Artikel 15 
I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for 
korn, for sukker og for frugt og grøntsager kan fungere bedst muligt, 
kan anvendelse af proceduren for aktiv forædling i særlige tilfælde helt 
eller delvis udelukkes for følgende produkter: 
de i artikel 13, litra b), nævnte produkter, og 
frugt og grøntsager, 
når de er bestemt til fremstilling af de i artikel 1, stk. 1, nævnte 
produkter. 
De foranstaltninger, der skal træffes i medfør af denne artikel, 
vedtages efter proceduren i artikel 22. 
Artikel 16 
De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur 
og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved tariferingen af de 
produkter, der er omfattet af denne forordning; den toldnomenklatur, der 
følger af anvendelsen af denne forordning, optages i den fælles 
toldtarif. 
- 80 -
12^ 
Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt ved import 
fra tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 17 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1, 
stk. 1, nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller 
eksporten udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan 
bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i 
fare, kan der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med 
tredjelande, indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 22. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
81 -
3) Bilag I, III og IV udgår. 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 518/77 af 14. marts 1977 (EFT nr. L 73 af 
21.3.1977, s. 22) 
Rådets forordning (EØF) nr. 519/77 af 14. marts 1977 (EFT nr. L 73 af 
21.3.1977, s. 24) 
Rådets forordning (EØF) nr. 520/77 af 14. marts 1977 (EFT nr. L 73 af 
21.3.1977, s. 26) 
Rådets forordning (EØF) nr. 521/77 af 14. marts 1977 (EFT nr. L 73 af 
21.3.1977, s. 28) 
Rådets forordning (EØF) nr. 1796/81 af 30. juni 1981 (EFT nr. L 183 af 
4.7.1981), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1122/92 (EFT nr. L 117 
af 1.5.1992, s. 98) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2089/85 af 23. juli 1985 (EFT nr. L 197 af 
27.7.1985, s. 10) 
Rådets forordning (EØF) nr. 3225/88 af 17. oktober 1988 (EFT nr. L 288 
af 21.10.1988, s. 11) 
Rådets forordning (EØF) nr. 1201/88 af 28. april 1988 (EFT nr. L 115 af 
3.5.1988, s. 9), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2781/90 (EFT nr. 
L 265 af 28.9.1990, s. 3). 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
- 82 
121 
BILAG XV 
BANANER 
Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 (EFT nr. L 47 af 
25.2.1993, s. 1), ændret ved forordning (EF) nr. 3518/93 (EFT nr. L 320 af 
22.12.1993, S. 15) 
1) Artikel 15 affattes således: 
"Artikel 15 
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter. 
2. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af 
import af nogle af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, kan 
importen til toldsatsen i den fælles toldtarif af et eller flere af 
disse produkter underkastes en tillægsimporttold på betingelserne i 
artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået i overensstemmelse 
med traktatens artikel 228 under de multilaterale handelsforhandlinger i 
Uruguay-rundens regi. 
3. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 27. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 2, især 
beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og priser." 
2) Følgende artikel indsættes: 
"Artikel 15a 
Artikel 15a til 20 i dette afsnit gælder kun for friske bananer henhørende 
under KN-kode ex 0803, med undtagelse af pisang. 
I dette afsnit forstås ved: 
1) "traditionel indførsel fra AVS-stater": den i bilaget anførte mængde 
bananer udført fra hver AVS-stat, der traditionelt udfører bananer 
til Fællesskabet; de således indførte bananer benævnes i det følgende 
"traditionelle AVS-bananer" 
83 -m 
2) "ikke-traditionel indførsel fra AVS-stater": den mængde bananer, der 
udføres fra AVS-stater, og som overskrider den i nr. 1) anførte 
mængde; de således indførte bananer benævnes i det følgende "ikke-
traditionelle AVS-bananer" 
3) "indførsel fra andre tredjelande end AVS-stater": den mængde bananer, 
der udføres fra andre tredjelande; de således indførte bananer 
benævnes i de følgende "tredjelandsbananer" 
4) "EF-bananer": bananer, der er produceret i Fællesskabet 
5) "markedsføre" og "markedsføring": markedsføring i alle led med 
undtagelse af produktets overgang til den endelige forbruger." 
3) Artikel 18 affattes således: 
"Artikel 18 
1. Der åbnes hvert år et toldkontingent på 2,2 mio. tons nettovægt for 
indførsel af bananer fra tredjelande og for ikke-traditionelle AVS-
bananer . 
Inden for rammerne af dette toldkontingent opkræves der en told på 75 
ECU pr. ton for indførsel af bananer fra tredjelande, hvorimod ikke-
traditionel indførsel af AVS-bananer pålægges nultold. 
For 1994 er toldkontingentet fastsat til 2,1 mio. tons nettovægt. 
Når Fællesskabets efterspørgsel som fastsat på grundlag af prognosen i 
artikel 16 stiger, forhøjes kontingentmængden tilsvarende efter 
proceduren i artikel 27. I givet fald foretages denne forhøjelse inden 
den 30. november forud for det pågældende produktionsår. 
2. Som undtagelse fra artikel 15, stk. 1, opkræves der for ikke-
traditionelle AVS-bananer, der indføres uden for det toldkontingent, som 
er nævnt i stk. 1 i denne artikel, en told pr. ton, der svarer til den i 
artikel 15, stk. 1, nævnte told, med fradrag af 100 ECU. 
3. De mængder tredjelandsbananer og ikke-traditionelle AVS-bananer, der 
genudføres fra Fællesskabet, afskrives ikke på det i stk. 1 fastsatte 
kontingent. 
4. Beløbene i denne artikel omregnes til national valuta ved hjælp af den 
kurs, der anvendes for de pågældende produkter i forbindelse med den 
fælles toldtarif." 
- 84 n°\ 
4) I artikel 20 indsættes følgende led: 
"- foranstaltninger, der giver sikkerhed for afsendelsessted og 
oprindelse, for så vidt angår de bananer, der indføres inden for det 
toldkontingent, der er nævnt i artikel 18, stk. 1, 
- foranstaltninger, der sikrer opfyldelsen af de aftaler, som 
Fællesskabet har indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 
228. " 
5) Artikel 22 affattes således: 
"Artikel 22 
De almindelig regier for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur og 
de særlige regler for dens anvendelse gælder ved. tariferingen af de 
produkter, der er omfattet af denne forordning; den toldnomenklatur, der 
følger af anvendelsen af denne forordning, optages i den fælles 
toldtarif." 
6) Artikel 23 affattes således: 
"Artikel 23 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 nævnte 
produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten udsat for 
eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe virkeliggørelsen 
af de i traktatens artikel 3 9 nævnte mål i fare, kan der anvendes egnede 
foranstaltninger i samhandelen med tredjelande, indtil forstyrrelsen 
eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra en 
medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage efter 
begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning for 
Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret flertal 
ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 27. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
- 85 -no 
BILAG XVI 
VIN 
I. Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 (EFT nr. L 84 af 
27.3.1987, s. 1), senest ændret ved forordning . (EF) nr. 1891/94 (EFT nr. 
L 197 af 30.7.1994, s. 42) 
1) Afsnit IV affattes således: 
"AFSNIT IV 
Ordning for samhandelen med tredjelande 
Artikel 52 
1. Ved import til Fællesskabet af de i artikel 1, stk. 2, litra a) og b), 
nævnte produkter skal der fremlægges en importlicens. Ved import af de 
øvrige af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter og ved eksport af de 
sammesteds omhandlede produkter kan der kræves fremlagt en import- eller 
eksportlicens. 
2. Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, 
uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt 
anfægter anvendelsen af artikel 55 og 56. 
Licensen gælder for hele Fællesskabet. 
Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for 
opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller eksporten 
inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes helt eller 
delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har fundet sted inden 
for nævnte frist. 
3. Efter proceduren i artikel 83 fastsættes: 
a) listen over de produkter, for hvilke der kræves eksportlicens 
b) licensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser 
til denne artikel. 
86 n) 
Artikel 53 
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte produkter. 
2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren 
i artikel 83. De omfatter navnlig de bestemmelser, der er nødvendige for 
kontrol af importpriserne. 
Artikel 54 
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af 
import af bestemte landbrugsprodukter, kan importen til toldsatsen i den 
fælles toldtarif af et eller flere af disse produkter underkastes en 
tillægsimporttold på betingelserne i artikel 5 i den aftale om landbrug, 
der er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 under de 
multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi. 
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 83. De omfatter navnlig: 
a) en fastlæggelse af de produkter, for hvilke der kan anvendes 
tillægsimporttold 
b) de udløsningskriterier, der gælder for anvendelsen af stk. 1, især 
beregningen og bestemmelsen af de forskellige mængder og priser. 
87 -n 2 
Artikel 55 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger af 
aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 
eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til traktaten, 
åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren 
i artikel 83. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant : 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 56 
1. For at muliggøre eksport af: 
a) de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter 
b) sukkerarter henhørende under KN-kode 1701, glucose og glucosesirup 
henhørende under KN-kode 1702 30 91, 1702 30 99, 1702 40 90 og 
1702 90 50, også i form af de under KN-kode 1702 30 51 og 1702 30 59 
henhørende produkter, som indgår i de under KN-kode 2009 60 11, 
2009 60 71, 2009 60 79 og 2204 30 99 henhørende produkter, 
så produkterne kan eksporteres på grundlag af de priser, der gælder i 
den internationale handel for disse produkter, og inden for de grænser, 
der følger af aftaler, der er indgået i overensstemmelse med traktatens 
artikel 228, kan forskellen mellem disse priser og priserne i 
Fællesskabet i fornødent omfang udlignes ved en eksportrestitution. 
2. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres efter 
destination. 
De i stk. 1, litra a), nævnte restitutioner fastsættes efter proceduren 
i artikel 83. Fastsættelsen kan ske: 
a) med regelmæssige tidsintervaller 
b) ved licitation. 
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, kan om 
påkrævet ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet på begæring 
af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ. 
»8 /T1' 
*. Det; i stk. l, litra b), nævnte restitutionsbeløb svarer for: 
råsukker og hvidt sukker til det restitutionsbeløb, der gælder for 
eksport af disse produkter i uforandret stand, og som er fastsat i 
overensstemmelse med artikel 19 i Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 
af 30. juni 1981 om den fælles markedsordning for sukker og 
gennemførelsesbestemmelserne hertil 
glucose og glucosesirup til de respektive restitutionsbeløb, der 
gælder for eksport af disse produkter i uforandret stand, og som er 
fastsat i overensstemmelse med artikel 17 i Rådets forordning (EØF) 
nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for korn og 
gennemførelsesbestemmelserne hertil. 
4. For at den i stk. 1, litra b), nævnte restitution kan ydes, skal de 
forarbejdede prdoukter ved eksport være ledsaget af en erklæring fra 
ansøgeren, der angiver de mængder råsukker, hvidt sukker, glucose og 
glucosesirup, der er anvendt ved fremstillingen. 
De kompetente myndigheder i vedkommende medlemsstat fører kontrol med 
erklæringens nøjagtighed. 
5. Restitutionen ydes kun på begæring og mod fremlæggelse af den pågældende 
eksportlicens. 
6. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i stk. 1 
nævnte produkter, er det, der gælder på dagen for licensansøgningen, og, 
hvis der er tale om differentierede restitutioner, som gælder samme dag 
for den i licensen angivne destination. 
7. Stk. 5 og 6 kan efter proceduren i artikel 83 fraviges for de i artikel 
1 nævnte produkter, hvis der ydes restitution for disse produkter i 
forbindelse med fødevarehjælp. 
8. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren 
i artikel 83. 
Artikel 57 
1. I det omfang, det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for 
vin kan fungere bedst muligt, kan anvendelsen af proceduren for aktiv 
forædling helt eller delvis udelukkes for de i artikel 1, stk. 2, nævnte 
produkter, eller for nogle af dem. 
2. De foranstaltninger, der skal træffes i medfør af denne artikel, 
vedtages efter proceduren i artikel 83. 
89 /vv 
Artikel 58 
1. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur 
og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved tariferingen af de 
produkter, der er omfattet af denne forordning; den toldnomenklatur, der 
følger af anvendelsen af denne forordning, optages i den fælles 
toldtarif. 
2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i henhold 
til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i samhandelen med 
tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med 
tilsvarende virkning. 
Artikel 59 
Import af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, til hvilke alkohol 
er tilsat, er forbudt; undtaget herfra er produkter, som svarer til 
produkter med oprindelse i Fællesskabet, for hvilke denne tilsætning er 
tilladt i henhold til artikel 25, stk. 1 og 2. 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, særlig de betingelser, 
som er afgørende for, om produkterne svarer til hinanden, fastsættes 
efter fremgangsmåden i artikel 83. 
Artikel 60 
Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1, stk. 
2, nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten 
udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe 
virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare, kan 
der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med tredjelande, 
indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
Ved bedømmelsen af, hvorvidt situationen berettiger til anvendelsen af 
disse foranstaltninger, tages der særligt hensyn til: 
a) de mængder, for hvilke importlicenser er udstedt eller begæret, og 
oplysningerne i forhåndsopgørelsen 
b) i givet fald interventionens omfang. 
- 90 - m 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. ' 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 83. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2. 
Artikel 61 
1. Importerede vine til direkte konsum, som kendetegnes ved en 
geografisk betegnelse, kan på betingelse af gensidighed ved afsætning 
inden for Fællesskabet undergives den kontrol og den beskyttelse, der 
er fastsat i artikel 16 i forordning (EØF) nr. 823/87 for kvbd. 
2. Bestemmelserne i stk. 1 gennemføres ved aftaler, der forhandles og 
indgås med de pågældende tredjelande efter proceduren i traktatens 
artikel 113. 
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter 
proceduren i artikel 83." 
2) Efter artikel 72 indsættes følgende artikel: 
"Artikel 72a 
1, Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger, så det bliver 
muligt for interesserede parter, at de på de betingelser, der er 
fastsat i artikel 23 og 24 i aftalen om handelsrelaterede 
intellektuelle ejendomsrettigheder, kan forhindre, at en geografisk 
betegnelse til identifikation af et af de i artikel 1, stk. 2, litra 
b), nævnte produkter anvendes i Fællesskabet for et produkt, som ikke 
har oprindelse på det sted, den geografiske betegnelse henviser til, 
også selv om produktets sande oprindelse er angivet, eller den 
geografiske betegnelse benyttes i oversættelse eller ledsages af 
udtryk som "art", "type", "stil", "efterligning" eller lignende. 
I denne artikel forstås ved "geografisk betegnelse" en betegnelse, 
der tjener til at identificere et produkt som havende oprindelse på 
territoriet for et tredjeland, der er medlem af 
Verdenhandelsorganisationen, eller i et område eller på en lokalitet 
inden for nævnte territorium, i de tilfælde, hvor produktets kvalitet 
eller omdømme eller et andet bestemt kendetegn ved denne hovedsagelig 
kan henføres til denne geografiske oprindelse-
- 91 -n(o 
2. Bestemmelserne i stk. 1 anvendes uanset andre særbestemmelser i EF-
retsforskrifterne om betegnelse og præsentation af de i artikel 1, 
stk. 2, litra b), nævnte produkter. 
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages om fornødent 
efter proceduren i artikel 83." 
3) Bilag VII udgår 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 344/79 af 5. februar 1979 (EFT nr. L 54 af 
5.3.1979, s. 67) 
Rådets forordning (EØF) nr. 345/79 af 5. februar 1979 (EFT nr. L 54 
af 5.3.1979, s. 69), ændret ved forordning (EØF) nr. 2009/81 (EFT nr. 
L 195 af 18.7.1981, S. 6) 
Ovennævnte forordninger ophæves. 
92 111 
BILAG XVII 
TOBAK 
Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 af 30. juni 1992 (EFT nr. L 215 af 
30.7.1992, S. 70) 
Afsnit IV affattes således : 
"AFSNIT IV 
Samhandel med trejdelende 
Artikel 15 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte produkter. 
Artikel 16 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger af 
aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 
eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til traktaten, 
åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren 
i artikel 23. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant : 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 16a 
1, De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning. 
93 -ll>% 
2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 16b 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten 
udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe 
virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 3 9 nævnte mål i fare, kan 
der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med tredjelande, 
indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 23. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
94 -113 
BILAG XVIII 
HUMLE 
Rådets forordning (EØF) nr. 1696/71 af 26. juli 1971 (EFT nr. L 175 af 
4.8.1971, s. 1), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3124/92 (EFT nr. L 
313 af 30.10.1992, s. 1) 
Afsnit V affattes således : 
"AFSNIT V 
Ordning for samhandelen med trejdelande 
Artikel 14 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel l nævnte produkter. 
Artikel 15 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger af 
aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 
eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til traktaten, 
åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren 
i artikel 20. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant: 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
95 -/Vo 
Artikel 15a 
De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning. 
Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told -, 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 15b 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten 
udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe 
virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare, kan 
der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med tredjelande, 
indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 20. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
- 96 - i Ht 
BILAG XIX 
LEVENDE PLANTER OG BLOMSTERDYRKNINGSPRODUKTER 
I. Rådets forordning (EØF) nr. 234/68 af 27. februar 1968 (EFT nr. L 55 af 
2.3.1968, s. 1), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3336/92 (EFT nr 
L 336 af 20.11.1992, s. 1) 
Artikel 8, 9 og 10 erstattes af følgende artikler: 
"Artikel 8 
Ved import til Fællesskabet af de i artikel 1 omhandlede produkter 
kan der kræves fremlagt en importlicens. 
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, 
uanset hvor i Fællesskabet han er etableret. 
Licensen gælder for hele Fællesskabet. Licensudstedelsen er betinget 
af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af forpligtelsen til at 
gennemføre importen eller eksporten inden for licensens 
gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes helt eller delvis, hvis 
transaktionen ikke eller kun delvis har fundet sted inden for nævnte 
frist. 
Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser 
til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 14. 
Artikel 9 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte produkter. 
Artikel 10 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger af 
aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 
eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til traktaten, 
åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren 
i artikel 14. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant : 
97 Hl 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 10a 
1. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, 
optages i den fælles toldtarif. 
2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i 
samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 10b 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten 
udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe 
virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare, kan 
der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med tredjelande, 
indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
98 /y^ 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 14. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 3280/75 af 16. december 1975 (EFT nr. L 326 
af 18.12.1975, s. 4) 
Ovennævnte forordning ophæves 
99 -
/ V'<•/ 
BILAG XX 
FRØ 
I. Rådets forordning (EØF) nr. 2358/71 af 26. oktober 1971 (EFT nr. L 246 
af 5.11.1971, s. 1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 3375/93 (EFT 
nr. L 303 af 10.12.1993, s.9) 
1) Artikel 5, 6 og 7 erstattes af følgende artikler: 
"Artikel 5 
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i 
den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte produkter. 
2. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur 
og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved tariferingen af de 
produkter, der er omfattet af denne forordning; den toldnomenklatur, der 
følger af anvendelsen af denne forordning, optages i den fælles 
toldtarif. 
Artikel 6 
De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger af 
aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 
eller en anden akt, der er vedtaget af Rådet i henhold til traktaten, 
åbnes og forvaltets efter bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren 
i artikel 11. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige 
kontingenter med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette 
er relevant : 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
im - J 
Artikel 7 
Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i henhold 
til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i samhandelen med 
tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med 
tilsvarende virkning. 
Artikel 7a 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel l 
nævnte produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten 
udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe 
virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare, kan 
der anvendes egnede foranstaltninger i sarahandelen med tredjelande, 
indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. l nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse- Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet- Rådet træder straks sammen. Pet kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemraelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 11. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228/ stk. 2," 
2) Artikel 8a udgår, 
II. Rådets forordning (EøF) nr. 1578/72 af 20, juli 1972 (EFT nr. L 168 af 
26,7.1972, s- i), ændret ved forordning (EØF) nr, 1984/86 (EFT nr. L i7i 
af 28,6-1986, S. 3) 
Ovennævnte forordning ophæves-
- 101 -/Yfe 
BILAG XXI 
FORSKELLIGE FORORDNINGER 
Rådets forordning (EØF) nr. 827/68 af 28. juni 1968 (EFT nr. L 151 af 
30. juni 1968, s. 16), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 794/94 
(EFT nr. L 92 af 9.4.1994, s. 15) 
1) Artikel 2 og 3 erstattes af følgende artikler: 
"Artikel 2 
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne 
i den fælles toldtarif for de i bilaget nævnte produkter. 
2. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede 
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved 
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; 
den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, 
optages i den fælles toldtarif. 
3. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i 
henhold til en af dens bestemmelser, og uden at forpligtelserne i 
henhold til de internationale aftaler om produkterne i bilaget 
tilsidesættes, er følgende forbudt i samhandelen med tredjelande: 
opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told 
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
Artikel 3 
De toldkontingenter for de i bilaget nævnte produkter, der følger af 
aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 
eller en anden å*kt, der er vedtaget af Rådet i henhold til traktaten, 
åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren 
i artikel 6. Disse bestemmelser fastsætter åbning af årlige kontingenter 
med en hensigtsmæssig tidsfordeling og omfatter, hvis dette er relevant: 
102 h/i 
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted 
og oprindelse 
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokumnet, der muliggør kontrol af 
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og 
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes 
gyldighedsperiode. 
Artikel 3a 
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i bilaget nævnte 
produkter på grund af en stigning i importen eller eksporten udsat 
for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe 
virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare, kan 
der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med tredjelande, 
indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt. 
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på 
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de 
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks 
bringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra 
en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage 
efter begæringens modtagelse. 
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter 
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning 
for Rådet. Rådet træder straks sammen- Det kan ved kvalificeret 
flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning. 
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
efter proceduren i artikel 6. 
5. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelsen af de 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i 
overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2." 
2) Artikel 6 affattes således: 
"Artikel 6 
Når der henvises til denne artikel vedtages foranstaltningerne efter 
proceduren i artikel 38 i forordning nr. 136/66/EØF eller de tilsvarende 
artikler i de andre forordninger om fælles markedsordninger for 
landbrugsprodukter." 
; < / 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 234/79 af 5. februar 1979 (EFT nr. L 34 
af 9.2.1979, s. 2), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3209/89 
(EFT nr. L 312 af 27.10.1989, s. 5) 
Artikel 2, stk. 2, udgår. 
104 lH°i 
BILAG XXII 
REGIONER I FÆLLESSKABETS YDERSTE PERIFERI 
/1. Rådets forordning (EØF) nr. 3763/91 af 16. december 1991 (EFT nr. L 356 
af 24.12.1991, s. 1), ændret ved forordning (EØF) nr. 3714/92 (EFT nr. L 
378 af 23.12.1992, S. 23) 
Artikel 2, stk. 2, ændres således: 
a) I første afsnit ændres "de importafgifter, der er fastsat i henhold 
til artikel 13, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2727/75 af 
29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for korn" til: 
"den importtold, der er fastsat i den fælles toldtarif". 
b) I andet afsnit ændres "importafgifter" til "importtold". 
II. Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92 af 15. juni 1992 (EFT nr. 173 af 
27.6.1992, s. 1), ændret ved forordning (EØF) nr. 3714/92 (EFT nr. L 378 
af 23.12.1992, s. 23) 
1) I artikel 3, stk. 1, udgår "importafgift og/eller". 
2) I artikel 5, stk. 1, litra a), udgår "og/eller importafgifter som 
omhandlet i artikel 9 i Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 
27. juni 1968 om den fælles markedsordning for oksekød". 
III. Rådets forordning (EØF) nr. 1601/92 af 15. juni 1992 (EFT nr. 173 af 
27.6.1992, s. 13), ændret ved forordning (EØF) nr. 3714/92 (EFT nr. 
L 378 af 23.12.1992, s. 23) 
1) I artikel 3, stk. 1, udgår "importafgift og/eller". 
2) I artikel 5, stk. 1, litra a), udgår "og/eller importafgifter som 
omhandlet i artikel 9 i forordning (EØF) nr. 805/68". 
>05 - i ^o 
BILAG XXIII 
PLANTESUNDHEDSBESTEMMELSER 
Rådets direktiv 77/93/EØF af 21. december 1977 (EFT nr. L 26 af 31.1.1977, 
s. 20), senest ændret ved direktiv 94/13/EF (EFT nr. L 92 af 9.4.1994, s. 
27) 
I artikel 14, stk. 1, affattes indledningen til første afsnit således: 
"Efter proceduren i artikel 16 eller i hastetilfælde efter proceduren i 
artikel 17 kan det besluttes at indrømme undtagelser:". 
/Il 
Del 6 
Handelsbeskyttelse 
/SX 
Handelsbeskyttelse 
Antidumping 
- 1 - /& 
Forslag til 
Rådets forordning (EF) 
om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er 
medlemmer af Det Europæiske Fællesskab 
-2.- /s 7 
Begrundelse 
A. Indledning 
Uruguay-Rundens handelsforhandlinger, som afsluttedes i 1994, førte til en ny aftale 
om antidumping, som skal gennemføres i fællesskabslovgivningen, således at den som 
aftalt i Marrakech kan få virkning fra den 1. januar 1995. 
Den nye aftale, nemlig aftalen om anvendelsen af artikel VI i den almindelige 
overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (aftalen), indeholder nye og detaljerede 
regler om næsten alle aspekter af antidumping, og i betragtning af de omfattende 
ændringer og for at sikre en tilfredsstillende og gennemsigtig gennemførelse af de 
nye regler, anses det for påkrævet i videst muligt omfang at gennemføre aftalen i 
fællesskabslovgivningen; med henblik herpå er den nye aftale, fremfor gældende EF-
lovgivning, forordning (EØF) nr. 2423/881), anvendt som grundlag for den foreslåede 
lovgivning. 
Tilføjelserne til aftalen er få og er hovedsagelig begrænset til: 
præcisering hvor aftalen er uklar; indføjelse af gældende bestemmelser for 
Fællesskabets ret enestående procedurer og beslutningsproces med ændringer for at 
tage hensyn til Domstolens afgørelser, samt ændring eller indføjelse af EF-
specifikke regler vedrørende sådanne spørgsmål som ubetydelige importmængder, 
overvæltning af told, omgåelse og Fællesskabets interesser, spørgsmål, som ikke 
omhandles i aftalen, eller hvor den er upræcis eller blot angiver minimumskrav. 
I aftalen fastsættes der strengere normer for indførelsen af 
antidumpingforanstaltninger i form af nye og detaljerede regler for beregning af 
dumpingmargenen, øgede krav til procedurerne for indledning af og videreførelse af 
undersøgelser, restriktioner vedrørende indførelsen af midlertidig told og 
begrænsning af mulighederne for overvæltning af told. Overførelse af aftalens 
bestemmelser til EF-lovgivningen vil naturligvis give det samme resultat. Med 
vedtagelsen af disse nye regler vil Fællesskabet desuden samtidigt nå et af de 
vigtigste mål, som det fastsatte ved indledningen af forhandlingerne, nemlig at 
forbedre retssikkerheden gennem større præcision, at øge gennemsigtigheden og at 
udvide parternes rettigheder. 
På tilsvarende måde skulle nogle af de nye regler, såsom reglerne om ubetydelige 
importmængder og Fællesskabets interesser, yderligere styrke disse bestræbelser på 
at øge gennemsigtigheden og forbedre retssikkerheden. EF-virksomhederne vil i højere 
grad være bekendt med den mindsteimport, der kræves både for indgivelse af klager og 
for indførelse af endelige foranstaltninger. Endvidere vil alle interesserede parter 
blive gjort bekendt med deres rettigheder og forpligtelser for så vidt angår 
Fællesskabets interessser i disse sager, idet der fastlægges strukturerede rammer 
for indgivelse af oplysninger og myndighedernes behandling heraf. 
Et andet hovedmål for forhandlingerne under Uruguay-Runden var dette, at 
foranstaltninger, når de først er indført, skal håndhæves mere effektivt, og de 
foreslåede ændringer om tilbagevirkende kraft, overvæltning og omgåelse skal ses som 
bestræbelser på at nå dette mål. Det skal i den forbindelse bemærkes, at disse 
bestemmelser om håndhævelse ikke er noget nyt, idet de allerede findes i gældende 
EF-lovgivning, og de foreslåede ændringer har blot til formål at gøre bestemmelserne 
mere praktisk anvendelige og/eller forenelige med GATT-reglerne. 
Det skal bemærkes, at den foreslåede tekst ikke indbefatter regler om subsidier, da 
dette spørgsmål behandles i et særskilt forslag. 
1) EFT nr. L 209 af 2.8.1988, s. 1. 
/SS 
B. De vigtigste ændringer 
Dette afsnit indeholder en nærmere redegørelse for de hovedområder, hvor 
gennemførelsen af aftaleteksten i fællesskabslovgivningen indebærer ændringer eller 
præcisering af denne tekst. 
1. Startomkostninger 
a) Problemet 
Den nye kodeks (artikel 2.2.1.1) åbner mulighed for, at eksportøren kan opnå en 
justering for omkostninger i en opstartsituation, som uheldigvis ikke defineres; der 
gives således ingen retningslinjer for, om der ved opstart henvises til et nyt 
produkt eller en ny fabrik eller begge dele, og der gives ingen vejledning med 
hensyn til opstartfasens længde. Ved løsningen af dette problem skal det tages i 
betragtning, at aftalen allerede indeholder bestemmelse om, at omkostninger uanset 
størrelsen heraf skal fordeles efter normale bogføringsprincipper, hvilket er 
ensbetydende med, at selv uden en særlig justering for startomkostninger, vil høje 
startomkostninger stadig blive fordelt over et rimeligt åremål. Den situation, for 
hvilken der skal foretages en justering, er derfor den, der kendetegnes af den 
eventuelle lave produktion i opstartfasen, som kan give anledning til unormalt høje 
enhedsomkostninger. 
b ) Løsningen 
Som det fremgår af artikel 2.5.2 i forslaget, kan det forholdsvis let defineres, 
hvad der forstås ved en opstartsituation, idet det fastsættes, at den indbefatter 
alle situationer, hvor der er tale om betydelige investeringer og nye 
produktionsanlæg, og dette vil dække både nye produkter og nye fabrikker. 
Det er imidlertid langt vanskeligere at definere opstartperiodens længde. Der har 
været overvejelser om at fastsætte en normal salgsmængde eller præcist at fastsætte, 
hvor lang opstartfasen må være, f.eks. seks måneder. Sådanne konkrete definitioner 
vil imidlertid være kontroversielle, og der kan ikke tages hensyn til forskelle 
mellem produkter eller erhvervsgrene. Det skal også erindres, at reglerne om opstart 
ikke kan fastlægges uden hensyntagen til de øvrige regler i kodeksen, og det skal i 
den forbindelse tages i betragtning, at det i aftalen fastsættes, at den normale 
omkostningsinddækningsperiode for en vare er tolv måneder. Logisk set kan en 
opstartfase derfor kun udgøre en del af denne omkostningsinddækningsperiode, og 
dette er gjort klart i den foreslåede tekst. Ovennævnte forslag efterlader således 
en vis usikkerhed, men alternativerne er endnu mindre acceptable. Der åbnes desuden 
mulighed for en vis fleksibilitet, så der kan tages hensyn til situationer, der er 
forskellige alt efter varetype og erhvervsgren. 
/ÇG - 4 -
2. Normal værdi for lande uden markedsøkonomi 
a) Problemet 
Problemet er her, at med indførelsen af tidsfrister vil det måske ikke altid være 
muligt inden for den begrænsede tid, der er til rådighed, at finde et egnet land med 
markedsøkonomi, der kan anvendes som sammenligningsgrundlag, og som er rede til at 
samarbejde. Ifølge ordlyden af gældende lovgivning indebærer sådanne omstændigheder, 
at der anvendes priser og omkostninger i Fællesskabet, hvilket er en situation, som 
bør undgås, medmindre der er tale om ganske særlige omstændigheder. Der må følgelig 
fastsættes bestemmelser, der åbner mulighed for at anvende andre rimelige metoder i 
sådanne situationer. Da valget af referenceland desuden sommetider giver anledning 
til uoverensstemmelser, skal eksportørerne ifølge forslaget konsulteres, inden den­
endelige udvælgelse finder sted. 
b) Løsningen 
I artikel 2.7, i den foreslåede tekst fastsættes det, at den normale værdi 
fastsættes på "ethvert rimeligt grundlag", og dette vil gøre det muligt at anvende 
en metode, der ikke er baseret på priser og omkostninger i Fællesskabet. 
Ifølge den foreslåede tekst skal eksportørerne samtidig indrømmes en frist på ti 
dage til at fremsætte bemærkninger til valget af referenceland. Der er også anført 
tidsfrister, og med hensyn til valget af referenceland vælges der så vidt muligt et 
land, der er omfattet af den samme undersøgelse, men et sådant land skal naturligvis 
opfylde "rimelighedskriteriet". 
3. Rimelig sammenligning 
a) Problemet 
Ifølge gældende fællesskabslovgivning omhandles spørgsmålet om handelsled i det 
afsnit, der omhandler fastsættelsen af priser (artikel 2.3), og ikke i afsnittet om 
en rimelig sammenligning, som det er tilfældet i aftalen. Da desuden spørgsmålet om 
"mængder" også i aftalen indgår i afsnittet om "rimelig sammenligning", er det 
vanskeligt for Fællesskabet fortsat at behandle de dermed beslægtede faktorer, 
nemlig rabatter og afslag, under ovennævnte artikel 2.3. 
b) Løsningen 
For at opretholde en streng overensstemmelse med aftalen foreslås det, at 
spørgsmålet om handelsled behandles under afsnittet "rimelig sammenligning" (artikel 
2.10) i tekstudkastet. På tilsvarende måde må det anses for nødvendigt at behandle 
rabatter og afslag sammen med spørgsmålet om mængder under samme afsnit. 
Med den. nye vægt, der lægges på spørgsmålet om justering for handelsled, er det 
endvidere ikke længere hensigtsmæssigt at indrømme en justering for faste 
omkostninger, såsom løn til sælgere, uden at dette -sker i sammenhæng med justeringen 
for handelsled. Det foreslås derfor, at denne justering i overensstemmelse med 
aftalen finder sted ved behandlingen af spørgsmålet om handelsled. 
Afslutning af undersøgelser - 5 - /$1 
a) Problemet 
I aftalen (artikel 5.10) fastsættes, at en undersøgelse normalt bør afsluttes inden 
for tolv måneder, hvilket således er i modstrid med de femten måneder, der påregnes 
for EF-undersøgelser næste år. 
b) Løsningen 
Det foreslås at lade aftalens bestemmelser indgå i EF-lovgivningen (artikel 6.9). 
Dette vil gøre det muligt at afslutte indviklede sager i løbet af atten måneder som 
fastsat i aftalen, men midlertidig told skal naturligvis stadig pålægges inden for 
ni måneder. 
a) Misligholdelse eller tilbagetrækning af tilsagn 
Problemet 
Det har altid givet anledning til problemer at fastslå, hvad der skal gøres i sager, 
hvor eksportørerne har misligholdt tilsagn eller trukket dem tilbage. Det er 
opfattelsen, at Fællesskabet under sådanne omstændigheder bør være berettiget til at 
indføre endelig told på grundlag af resultaterne af den tidligere undersøgelse. I 
modsat fald kan det indebære, at en eksportør, der misligholder sit tilsagn, kommer 
i en gunstigere situation end konkurrenter, som omhyggeligt overholder deres 
tilsagn. Desuden er det meget tidrøvende at gennemføre en helt ny undersøgelse på 
grundlag af nye faktiske oplysninger, og en sådan undersøgelse bør derfor kun 
gennemføres, når omstændighederne gør det berettiget. Misligholdelse kan ikke anses 
for at falde ind under sådanne omstændigheder. 
b) Løsningen 
De nye bestemmelser, der er fastsat i artikel 8.9 og 8.10 i tekstudkastet åbner 
mulighed for at indføre endelig told i tilfælde, hvor der bevisligt er tale om 
misligholdelse, eller hvor et tilsagn trækkes tilbage, men eksportøren mister 
naturligvis ikke sine rettigheder, idet vedkommende vil være berettiget til at 
anmode om en fornyet undersøgelse, hvis der er tale om ændrede omstændigheder i 
henseende til dumping eller den forvoldte skade. Desuden indebærer ændringen af 
foranstaltningerne ikke en ny forældelsesfrist på fem år. Foreligger der kun 
mistanke om misligholdelse, afhjælpes situationen ved at indføre midlertidig told, 
medens sagen undersøges nærmere. 
- 6 - /U 
6. Ubetydelige importmængder 
a) Problemet 
I aftalen (artikel 5.8) fastsættes importmængder, der anses for ubetydelige, hvor 
der i nå fald normalt, ikke træf fou f oranut a 1 Lu i riger, dva. hvis dumpingimporten udgør 
mindre end 3Y. al den uiimLede indførsel, eller hvis den samlede import fra flere 
leverandører udgør mindre end l'l. Disse minima er fastsat i forhold til de indførte 
mængder, og ikke i forhold til forbruget, idet dette er Fællesskabets normale 
praksis. 
b ) Løsningen 
Simpelthen at gennemføre aftalens bestemmelser i fællesskabslovgivningen. 
7. Tilbagevirkende kraft 
a) Problemet 
Aftalens bestemmelser om tilbagevirkende kraft (artikel 10.4) må defineres med 
henblik på situationer, hvor importører for at undgå virkningerne af midlertidig 
told indfører betydelige mængder umiddelbart forud for indførelsen af en sådan told. 
Ifølge aftalen skal undersøgelsesmyndighederne kunne påvise, at der har været tale 
om "tidligere dumping" eller "kendskab" til, at der finder dumping sted, samt en 
"omfattende" indførsel, for at der kan træffes foranstaltninger. Dette problem 
foreligger også i den nuværende kodeks, men på grund af disse bestemmelsers upræcise 
karakter og det forhold, at toldmyndighederne ikke har haft mulighed for at indføre 
told med tilbagevirkende gyldighed, fordi varerne ikke blev mærket ved indførslen, 
har det ikke været muligt at anvende disse bestemmelser. 
b) Løsningen 
Det foreslås (artikel 10.4 i forslaget), at der kan anses for at have været tale om 
tidligere dumping, hvis en sådan dumping har fundet sted i en længere periode, og 
"kendskab" hertil kan fastslås, når de påståede eller konstaterede dumpingmargener 
er høje. Kravet om en "omfattende" dumping vil være opfyldt, når der ud over 
omfanget af den dumpingimport, der har fundet sted i undersøgelsesperioden, har 
været tale om en yderligere betydelig stigning i indførslen umiddelbart forud for 
indførelsen af midlertidig told. En kombination af disse to forhold vil således 
opfylde aftalens krav om, at der skal være tale om "omfattende" dumping. 
/V'< - 7 ~ 
8. Tilbagebetaling af antidumpingtold 
a) Problemet 
Fællesskabets beregninger i forbindelse med anmodninger om tilbagebetaling skal 
ændres for så vidt angår importører, der er forretningsmæssigt forbundet med 
eksportørerne, således at de afspejler aftalens bestemmelser om "told som en 
omkostning", som omhandlet i artikel 9.3.3. 
For at gøre det helt klart, hvad ændringen indebærer, skal det erindres, at i enhver 
dumpingberegning anses eksportpriserne mellem forbundne parter ikke for at være 
pålidelige, som følge af denne forbindelse. Det er derfor nødvendigt at beregne en 
pålidelig eksportpris, og dette gøres ved som grundlag at anvende den forbundne 
importørs pris Ved salg til den første uafhængige køber i Fællesskabet, og denne 
pris reduceres med den forbundne importørs omkostninger og fortjeneste, hvorved man 
når frem til en pålidelig eksportpris, frit Fællesskabets grænse. 
For forbundne importører, der indgiver anmodning om tilbagebetaling, indebærer 
ovenstående, som det klart fremgår af gældende fællesskabslovgivning, at 
antidumpingtold er en af de omkostninger, der skal fradrages for at nå frem til en 
pålidelig eksportpris, og en forbundet importør skal derfor gøre mere end blot at 
lade omkostningerne i form af tolden afspejle i sin videresalgspris for at opnå 
tilbagebetaling. Det er f.eks. også nødvendigt at nedsætte den normale værdi eller i 
realiteten at hæve videresalgsprisen med mere end det, der svarer til tolden. Dette 
svarer til den behandling, der indrømmes uafhængige importører, som skal gøre mere 
end blot betale tolden, før de kan opnå tilbagebetaling. 
Ifølge aftalen begrænses imidlertid anvendelsen af "told som en omkostning", idet 
det anføres, at dette princip ikke kan anvendes, når videresalgspriserne og de 
efterfølgende salgspriser i Fællesskabet er steget for at afspejle tolden. 
b) Løsningen 
Den enkleste løsning er at lade aftalens bestemmelser indgå i 
fællesskabslovgivningen. Aftalens bestemmelser er derfor indsat i slutningen af 
artikel 11 i den foreslåede tekst, således at de restriktioner, der følger af GATT, 
udvides til at omfatte alle sager, hvor det måske er nødvendigt at foretage en ny 
beregning af eksportpriserne, f.eks. i fornyede undersøgelser* 
/(c c 
- 8 -
9. Overvæltning af antidumpingtold 
a) Problemet 
Gældende fællesskabslovgivning (artikel 13.11) indeholder bestemmelser vedrørende 
tilfælde, hvor told ikke har nogen indvirkning på prisen på den vare, der er 
omfattet af foranstaltningerne. Disse bestemmelser er blevet udsat for kritik, fordi 
de synes at åbne mulighed for at indføre yderligere told, når den indførte told ikke 
har ført til prisforhøjelser, og dette uden en ny beregning af dumpingmargenen. Det 
ræsonnement, der ligger til grund for denne bestemmelse, er imidlertid dette, at når 
der ikke finder en prisforhøjelse sted, er det ensbetydende med, at eksportøren 
bærer omkostningerne ved tolden, hvilket automatisk fører til en højere 
dumpingmargen. 
b) Løsningen 
Aftaleudkastet indeholder en gennemgribende omformulering i artikel 12 af 
overvæltningsbestemmelserne, idet det nu udtrykkeligt foreskrives, at der foretages 
en ny vurdering af eksportpriserne og en ny beregning af dumpingmargenerne, når de 
indførte foranstaltninger ikke har haft nogen indvirkning på priserne på den vare, 
der er pålagt told. I modsætning til gældende bestemmelser, åbner de nye 
bestemmelser også mulighed for, at der i en undersøgelse tages hensyn til ændringer 
i den normale værdi, når eksportøren fremlægger beviser herfor. 
Som det er tilfældet i bestemmelserne om tilbagebetaling, kan told ikke, i 
modsætning til den nuværende situation, behandles som en omkostning, der påløber 
mellem indførsel og videresalg i de tilfælde, hvor eksportpriserne beregnes på ny, 
hvor foranstaltningerne har haft indvirkning på priserne, eller hvor der foreligger 
en rimelig grund til, at priserne ikke er steget som følge af foranstaltningerne. 
De nye bestemmelser er måske knap så vidtgående som bestemmelserne i artikel 13,11 i 
gældende lovgivning, men de kan nu betragtes som sikre, for så vidt som de er 
forenelige med GATT. 
10. Omgåelse 
a) Problemet 
Omgåelse kan finde sted under forskellige former, lige fra samleprocesser, i 
importlandet eller i tredjelande, til mere direkte tilfælde af toldunddragelse, 
såsom falske oprindelsesangivelser, indførsel af samlesæt og lidet ændrede produkter 
osv. Fællesskabet har været udsat for alle disse former for omgåelse i de seneste 
år, f.eks. kameraer, cykler og CD, og der synes således umiddelbart at foreligge et 
problem, der må tages stilling til. 
Fællesskabets gældende lovgivning om omgåelse (artikel 13.10), som udelukkende 
omhandler samleprocesser i Fællesskabet, er imidlertid blevet kritiseret af et GATT-
panel. Desuden viser det sig, at oprindelsesreglerne i stadig højere grad er 
utilstrækkelige til behandling af selv meget oplagte tilfælde af omgåelse, således 
som det tilsyneladende finder sted, eller har fundet sted, i ovennævnte tilfælde. 
Resultaterne af Uruguay-Runden giver desuden ingen retningslinjer. Det lykkedes ikke 
at nå til enighed under forhandlingerne på dette område, og der er intet i aftalen, 
omend der blev udsendt en ministererklæring fra mødet i Marrakech, der ser ud til 
for første gang at gøre det muligt for det enkelte medlem at behandle dette problem 
unilateralt, indtil der foreligger en multilateral løsning via GATT's 
Antidumpingudvalg. Fællesskabet har i den forbindelse altid gjort det klart, at dets 
godtagelse af ovennævnte panels beretning var betinget af en tilfredsstillende 
løsning af spørgsmålet i Uruguay-Runden, en betingelse som ikke er opfyldt. 
- 9 -
b) Løsningen /(çl 
Artikel 13 i forslaget indeholder nye bestemmelser om omgåelse. De klassiske 
bestemmelser om omgåelse, dvs. samling i importlandet eller i et tredjeland, er i 
videst muligt omfang affattet på grundlag af den importlands-bestemmelse, der er 
indeholdt i det såkaldte "Dunkel-udkast" fra december 1991, som bortfaldt senere 
under forhandlingernes sidste dage i december 1993, medens de regler, der er fastsat 
for andre former for omgåelse, er inspireret af begreber hentet i toldlovgivningen. 
(i) Klassisk omgåelse 
I forslaget opretholdes gældende fællesskabregler vedrørende dele med oprindelse i 
eksportlandet, hvor satsen skal være mindst 60%, før der kan træffes 
foranstaltninger, mod 70% i Dunkel-udkastet. Disse satser er i overensstemmelse med 
fællesskabslovgivningen, og der synes ikke at være nogen særlig grund til at ændre 
dem, da de har vist sig praktisk anvendelige for alle berørte parter. Desuden vil 
det være uklogt at sænke procentsatserne, da dette vil undergrave Fællesskabets 
forhandlingsposition i Geneve, når spørgsmålet om omgåelse tages op til forhandling. 
Nogle af de mere byrdefulde og i nogle tilfælde ulogiske betingelser, som er 
indeholdt i Dunkel-udkastet, herunder en yderligere dumpingundersøgelse, er blevet 
udeladt. Det er sigtet at bekæmpe omgåelse af eksisterende foranstaltninger hurtigt 
og ikke at gennemføre en langvarig ny undersøgelse af spørgsmålet om dumping og 
skade. I forslaget fastholdes imidlertid "Dunkel"-bestemmelsen om, at 
foranstaltningerne kun kan udvides, hvis deres virkninger undergraves, og dette skal 
sikre, at disse bestemmelser kun anvendes i tilfælde, hvor det virkelig er påkrævet. 
(ii) Andre former for omgåelse 
Ifølge forslaget åbnes der også mulighed for at gribe ind mod andre former for 
omgåelse, som i dag sandsynligvis er af større betydning end klassisk omgåelse i 
henseende til undergravning af gældende foranstaltninger. Bestemmelserne åbner ^ 
mulighed for en hurtig undersøgelse af forandringer i samhandelsmønstret, som falder 
sammen med antidumpingundersøgelser, med henblik på at fastslå, om der anvendes 
fremgangsmåder til omgåelse af foranstaltningerne. Som det er tilfældet for klassisk 
omgåelse, foretages der en undersøgelse af, om der forvoldes skade, og der kan ikke 
indføres foranstaltninger, medmindre det påvises, at de positive virkninger af 
gældende foranstaltninger undergraves. Dette er en meget vigtig begrænsning, som vil 
begrænse anvendelsen af denne bestemmelse. 
Bestemmelserne kan synes vidtgående, for så vidt som der kan iværksættes 
undersøgelser på grundlag af tydelige forandringer i samhandelsmønstret, som falder 
sammen med antidumpingforanstaltninger. Det skal imidlertid bemærkes, at der kun kan 
indføres foranstaltninger under snævert definerede omstændigheder, som har deres 
begrundelse i toldkodeksen, der ikke retligt anerkender handlinger, hvis eneste 
økonomiske begrundelse er at undgå betaling af told. Man kunne fremføre det 
argument, at toldmyndighederne burde tage sig af disse problemer, men dette ville 
ikke være praktisk eller effektivt af tre grunde; (i) toldmyndighederne har 
formentlig ikke midlerne eller de nødvendige lovbestemmelser til at foretage disse 
undersøgelser, og absolut ikke så hurtigt, som det vil være nødvendigt, (ii) 
bestemmelserne om omgåelse skal nødvendigvis også omfatte tilsagn, som ligger uden 
for toldmyndighedernes myndighedsområde, og som det vigtigste (iii) disse 
bestemmelser indebærer, at der skal gennemføres undersøgelser af spørgsmålet om den 
forvoldte skade, og det er kun Kommissionens antidumpingafdeling, der kan foretage 
sådanne undersøgelser. 
Bestemmelserne om behandling af disse andre former for omgåelse er vigtige af andre 
grunde. De finder næsten altid sted via tredjelande, og medmindre der træffes 
effektive foranstaltninger til imødegåelse heraf, vil der altid foreligge et 
incitament til at investere i disse tredjelande fremfor i Fællesskabet. 
/fcX / it-
- 10 -
(iii) Hvorledes disse bestemmelser vil virke i praksis 
Der kan kun iværksættes en undersøgelse vedrørende omgåelse på grundlag af en klage 
fra den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, og toldbehandlingens afslutning vil 
blive udsat eller indførslen vil blive registreret, indtil resultatet af 
undersøgelsen foreligger, og undersøgelsen skal afsluttes inden for en frist på ni 
måneder. 
Udsættelse af toldbehandlingens afslutning eller registrering af indførslen, som er 
en ordning, i henhold til hvilken der hverken opkræves depositum i kontanter eller 
stilles garantier, men hvor indførslen registreres, er nødvendig for at sikre, at 
der kan pålægges og opkræves told ved Fællesskabets grænse i overensstemmelse med 
panel-beretningen, hvis der konstateres omgåelse. 
Der er i forslagene med forsæt ikke taget stilling til visse aspekter af spørgsmålet 
om vareområde, både hvad angår iværksættelse af en undersøgelse og indførelse af 
foranstaltninger, da det er opfattelsen, at spørgsmål vedrørende varer eller lande, 
der er omfattet, kun kan behandles fra sag til sag. Under alle omstændigheder 
forholder det sig sådan, at når først en undersøgelse vedrørende omgåelse er 
iværksat, indeholder forslaget et fleksibelt system med certifikater, i henhold til 
hvilket visse varer, dele eller eksportører kan holdes uden for undersøgelsen, når 
det står klart, at de opfylder betingelserne herfor. De handlende skal let kunne få 
disse certifikater af myndighederne med henblik på at undgå betaling af told. Et 
sådant system med certifikater er således ikke ny for toldmyndighederne, da de 
anvendes på andre områder, og de anses for uundværlige i det foreliggende tilfælde, 
hvis det skal være muligt at opfylde de krav, der følger af GATT-panelets 
undersøgelsesresultater. 
11. Suspension af antidumpingforanstaltninger 
a) Problemet 
I en periode, hvor der anvendes foranstaltninger, kan der opstå en situation, hvor 
det under hensyntagen til markedsvilkårene midlertidigt er uhensigtsmæssigt at 
anvende sådanne foranstaltninger, men der foreligger ikke nogen mulighed for at løse 
dette problem, ud over en fuldstændig ophævelse af foranstaltningerne; og dette kan 
ikke uden videre lade sig gøre i øjeblikket, hvis der er en forventning om, at det 
kun er midlertidigt, der ikke forvoldes skade. 
b) Løsningen 
Lovgivningen må indeholde en bestemmelse specielt med henblik på denne mulighed, og 
denne bestemmelse findes i artikel 14.4. Muligheden for at suspendere 
foranstaltningerne, men kun efter høring af den pågældende erhvervsgren i 
Fællesskabet, vil være af stor værdi og vil være ensbetydende med, at der kun 
opkræves told, hvor det anses for påkrævet. Foranstaltningerne suspenderes kun i en 
begrænset periode og kan hurtigt genindføres, hvis det skulle vise sig nødvendigt. 
1 
-11 - J <0 
12. Udsættelse af toldbehandlingens afslutning (registrering af indførslen) 
a) Problemet 
Som en af de vigtige nyskabelser indføres ved aftalens artikel 7 muligheden for at 
udsætte toldbehandlingens afslutning. Dette er en ordning, hvorved der for 
indførslen hverken skal stilles sikkerhed i form af depositum i kontanter eller 
garanti, men hvor myndighederne registrerer indførslen, indtil der er truffet 
afgørelse om det spørgsmål, der førte til denne udsættelse, f.eks. undersøgelser 
vedrørende nye eksportører, foranstaltninger med tilbagevirkende gyldighed og 
omgåelse. Ordningen skal fungere på samme måde som den, der anvendes for 
midlertidige foranstaltninger, men med den undtagelse, at importørerne vil være 
bedre stillet, fordi de ikke skal betale depositum eller stille garanti ved 
indførslen. Toldmyndighederne har måske visse forbehold, fordi de ikke vil kunne 
kræve sikkerhedsstillelse, men dette er ikke en tilstrækkelig begrundelse for ikke 
at anvende en metode, som nu er fastlagt i aftalen, og som anses for absolut 
nødvendig for at modvirke omgåelse. 
b) Løsningen 
Løsningen er simpel og består af en ordning, der bygger på udsættelse af 
toldbehandlingens afslutning, som fastsat i artikel 14.5 i forslaget. Det skal 
bemærkes, at vendingen "udsættelse af toldbehandlingens afslutning" i forslaget er 
erstattet af det mere forståelige udtryk "registrering af indførslen". 
13. Fællesskabets interesser 
Artikel 21 i forslaget indeholder en formalisering af den måde, hvorpå der i 
antidumpingundersøgelser skal tages hensyn til Fællesskabets interesser. Dette har 
den fordel, at det vil være muligt at foretage en undersøgelse af dette aspekt inden 
for en struktureret ramme, og dette anses for at være af afgørende betydning, når de 
nye tidsfrister træder i kraft. 
I stk. 1 i ovennævnte artikel fastlægges de principper, der ligger til grund for 
vurderingen af Fællesskabets interesser, og det tilstræbes at fremhæve de to 
grundlæggende interesser, der skal tages i betragtning^ nemlig på den ene side 
nødvendigheden af at afhjælpe skadelig dumping og genskabe en situation med effektiv 
konkurrence, og på den anden side at indrømme brugere og forbrugere visse 
rettigheder. Dette vil for første gang give brugerne og forbrugerne et omfattende 
sæt af rettigheder, i henhold til hvilke de vil være berettiget til at meddele 
oplysninger, at få indsigt i oplysninger, der er indgivet af andre parter og at 
fremsætte bemærkninger hertil, at få taget hensyn til deres oplysninger og få dem 
forelagt for medlemsstaterne, og endelig at få fremlagt oplysninger om både 
midlertidige og endelige foranstaltninger. 
Rettigheder indebærer imidlertid også nødvendigvis forpligtelser, og disse ligger i 
de tidsfrister, som alle parter skal overholde, og i det forhold, at alle 
oplysninger, der fremlægges, i tilstrækkelig grad skal dokumenteres. 
- 12 -
C. Konklusion i m 
For at gennemføre antidumpingaftalen af 1994, som er indgået som resultat af de 
multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-Runden, og for at tage hensyn til 
de spørgsmål, der er redegjort for i afsnit B ovenfor, forelægger Kommissionen 
Rådet : 
forslag til forordning, som træder i stedet for Fællesskabets nugældende 
grundlæggende antidumpinglovgivning. 
/n 
Forslag til gennemførelse af Uruguay-Rundens resultater 
vedrørende ant idumping 
Heb - 2 -
Rådets forordning (EF) nr. 
om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er 
medlemmer af Det Europæiske Fællesskab 
94/ 0230(ACC) 
Rådet for Den Europæiske Union har -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 113, 
under henvisning til forordningerne om de fælles markedsordninger for 
landbrugsprodukter samt de forordninger, der er vedtaget i henhold til artikel 235 i 
traktaten, og som gælder for varer, fremstillet på basis af landbrugsprodukter, og 
særlig til de bestemmelser i disse forordninger, der muliggør en fravigelse af det 
almindelige princip om udelukkende at erstatte alle beskyttelsesforanstaltninger ved 
grænserne med de i nævnte forordninger fastsatte foranstaltninger, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Ved forordning (EØF) nr. 2423/881), ændret ved forordning (EF) nr. 521/942) og 
forordning (EF) nr. 522/94^) vedtog Rådet fælles regler om beskyttelse mod 
dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab; 
disse regler blev vedtaget i overensstemmelse med de bestående internationale 
forpligtelser, især dem, som følger af artikel VI i den almindelige overenskomst om 
told og udenrigshandel (GATT), af aftalen om anvendelse af artikel VI i GATT 
(antidumpingkodeks af 1979) og af aftalen om fortolkning og anvendelse af artikel 
VI, XVI og XXIII i GATT (kodeks om subsidier og udligningstold); 
de multilaterale handelsforhandlinger, der afsluttedes i 1994, førte til nye aftaler 
om anvendelsen af artikel VI i GATT, og Fællesskabets regler bør derfor ændres på 
baggrund af disse nye aftaler; som følge af den forskelligartede karakter af de nye 
regler vedrørende dumping og subsidier er det også ønskeligt, at der foreligger 
særskilte fællesskabsregler på disse to områder, og de nye regler vedrørende 
subsidier og udligningstold er derfor indeholdt i en særskilt forordning; 
ved anvendelsen af disse regler er det for at opretholde den ligevægt mellem 
rettigheder og forpligtelser, som tilvejebringes ved GATT-aftalen, af væsentlig 
betydning, at Fællesskabet tager hensyn til sine vigtigste handelspartneres 
fortolkning af reglerne; 
den nye aftale om dumping, nemlig aftalen om anvendelsen af artikel VI i den 
almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (1994-antidumpingaftalen), 
indeholder nye og detaljerede regler, især med hensyn til fastlæggelsen af dumping, 
procedurerne for indledning og gennemførelse af en undersøgelse, herunder 
fastlæggelsen og behandlingen af de faktiske oplysninger, indførelsen af 
midlertidige foranstaltninger, indførelsen og opkrævningen af antidumpingtold, 
gyldighedsperioden for og en fornyet undersøgelse af antidumpingforanstaltninger 
samt offentliggørelsen af oplysninger om antidumpingundersøgelser; i betragtning af 
de omfattende ændringer og for at sikre en tilfredsstillende og gennemsigtig 
gennemførelse af de nye regler bør indholdet af de nye aftaler i videst muligt 
omfang overføres til fællesskabslovgivningen; 
1) EFT nr. L 209 af 2.8.1988, s. 1. 
2) EFT nr. L 66 af 10.3.1994, s. 7. 
3) EFT nr. L 66 af 10.3.1994, s. 10. 
- 3 -lin 
det er ønskeligt at fastlægge klare og detaljerede regler for beregningen af den 
normale værdi, navnlig at den under alle omstændigheder bør fastsættes på grundlag 
af et repræsentativt salg i normal handel i eksportlandet; det er formålstjenligt at 
fastlægge de omstændigheder, under hvilke salg på hjemmemarkedet kan anses for at 
have fundet sted med tab og lades ude af betragtning, og at det resterende salg 
eller den beregnede værdi eller salget til et tredjeland kan anvendes som grundlag 
for afgørelsen; der bør endvidere fastlægges regler for en korrekt 
omkostningsfordeling, herunder i forbindelse med opstart, hvor det også er 
hensigtsmæssigt at fastlægge retningslinjer for definitionen af opstart samt 
omfanget af og metoden for fordelingen; ved fastsættelsen af en beregnet normal 
værdi er det også nødvendigt at angive den metode, der skal anvendes til 
fastsættelse af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger 
samt den fortjeneste, der skal indregnes i en sådan værdi; 
ved fastsættelsen af den normale værdi for lande uden markedsøkonomi må det anses 
for formålstjenligt at fastsætte regler for valg af et egnet tredjeland med 
markedsøkonomi, der kan anvendes med henblik herpå, og endvidere bør det fastsættes, 
at hvis det ikke er muligt at finde et egnet tredjeland, kan den normale værdi 
fastsættes på ethvert andet rimeligt grundlag; 
det er formålstjenligt at definere eksportprisen og at opregne de justeringer, der 
skal foretages i de tilfælde, hvor det anses for påkrævet at beregne denne pris på 
grundlag af den første pris på det åbne marked; 
for at sikre en rimelig sammenligning mellem eksportpris og normal værdi er det 
tilrådeligt at opregne de faktorer, der kan øve indflydelse på priserne og disses 
sammenlignelighed, og at fastlægge særlige regler for hvornår og hvorledes 
justeringerne skal foretages, herunder at enhver gentagelse af justeringerne skal 
undgås; det er også nødvendigt at fastsætte, at sammenligningen kan finde sted på 
grundlag af gennemsnitspriser, idet de individuelle eksportpriser dog kan 
sammenlignes med en gennemsnitlig normal værdi, når førstnævnte er forskellige alt 
efter kunde, område eller periode; 
det er ønskeligt at etablere en klar og detaljeret vejledning vedrørende de 
faktorer, der kan være relevante for at afgøre, om dumpingimporten har forvoldt 
væsentlig skade eller truer med at forvolde skade; ved en påvisning af, at den 
skade, der er påført en erhvervsgren i Fællesskabet, kan tilskrives omfanget af den 
pågældende indførsel og priserne på de indførte varer, bør der tages hensyn til 
virkningen af andre faktorer og navnlig til de foreliggende markedsvilkår i 
Fællesskabet; 
det er tilrådeligt at definere udtrykket "erhvervsgren i Fællesskabet" og at 
fastsætte, at parter, der er forbundet med eksportørerne, kan holdes uden for denne 
definition af erhvervsgren, og endvidere bør det defineres, hvad der forstås ved 
"forbundet"; det er også nødvendigt at åbne mulighed for, at der træffes 
antidumpingforanstaltninger på vegne af producenterne i en region i Fællesskabet, og 
at fastlægge retningslinjer for definitionen af en sådan region; 
det er nødvendigt at fastsætte, hvem der kan indgive en antidumpingklage, herunder 
omfanget af den pågældende EF-erhvervsgrens tilslutning hertil, samt hvilke 
oplysninger om dumping, skade og årsagssammenhæng, en sådan klage bør indeholde; det 
er også formålstjenligt nærmere at fastlægge procedurerne for afvisning af klager 
eller indledning af en procedure; 
det er nødvendigt at fastsætte, hvorledes interesserede parter skal underrettes om, 
hvilke oplysninger myndighederne ønsker forelagt, og de skal have rigelig lejlighed 
til at fremlægge alt relevant bevismateriale og fuldt ud have lejlighed til at 
varetage deres interesser; det er også ønskeligt klart at fastlægge de regler og 
procedurer, der skal følges under undersøgelsen, især at interesserede parter skal 
give sig til kende, fremlægge deres synspunkter og indgive oplysninger inden for 
- 4 -lie* 
nærmere angivne frister, hvis sådanne synspunkter og oplysninger skal tages i 
betragtning; der bør også fastlægges nærmere betingelser for, at en interesseret 
part kan få adgang til oplysninger, der er indgivet af andre interesserede parter, 
og fremsætte bemærkninger hertil; medlemsstaterne og Kommissionen bør samarbejde 
vedrørende indsamlingen af oplysninger; 
det er nødvendigt at fastlægge betingelserne for, at der kan indføres midlertidig 
told, herunder at en sådan told ikke kan indføres tidligere end 60 dage og senere 
end ni måneder efter indledningen af en procedure; af administrative grunde er det 
også nødvendigt at fastsætte, at Kommissionen i alle tilfælde kan indføre en sådan 
told, enten umiddelbart i en periode på ni måneder eller i to etaper på henholdsvis 
seks og tre måneder; 
det er nødvendigt nærmere at fastlægge procedurerne for godtagelse af tilsagn, der 
afhjælper virkningerne af dumping og den forvoldte skade, og som træder i stedet for 
indførelse af midlertidig eller endelig told; det er også påkrævet at fastlægge 
følgerne af, at tilsagn misligholdes eller trækkes tilbage, og at gøre det klart, at 
der kan indføres midlertidig told, hvis der foreligger mistanke om misligholdelse, 
eller hvis det er nødvendigt at indhente yderligere oplysninger til supplering af 
undersøgelsesresultaterne; ved godtagelsen af tilsagn bør det påses, at de 
foreslåede tilsagn og håndhævelsen heraf ikke giver anledning til en adfærd, der 
begrænser konkurrencen; 
for at afspejle aftalens bestemmelser er det nødvendigt at fastsætte, at en sag 
normalt afsluttes, med eller uden indførelse af foranstaltninger, inden for en frist 
på tolv måneder og i intet tilfælde senere end atten måneder efter indledningen af 
undersøgelsen; undersøgelser eller procedurer bør afsluttes, når dumpingmargenen er 
de minimis eller den forvoldte skade ubetydelig, og disse udtryk bør defineres; i de 
tilfælde, hvor der skal indføres foranstaltninger, er det nødvendigt at fastsætte 
bestemmelser om afslutningen af undersøgelserne og at fastsætte, at 
foranstaltninger, der indføres, bør svare til et niveau, der er lavere end 
dumpingmargenen, hvis et sådant lavere niveau er tilstrækkeligt til at afhjælpe 
skaden, og i tilfælde, hvor resultaterne baseres på stikprøver, bør det nærmere 
angives, hvorledes omfanget af foranstaltningerne beregnes; 
det er nødvendigt at åbne mulighed for opkrævning af midlertidig told med 
tilbagevirkende gyldighed, hvor dette anses for påkrævet, og nærmere at fastlægge de 
omstændigheder, der kan give anledning til anvendelse af told med tilbagevirkende 
kraft for at undgå, at de endelige foranstaltninger, der skal indføres, undergraves; 
det er også nødvendigt at fastsætte, at told kan anvendes med tilbagevirkende kraft, 
hvis tilsagn misligholdes eller trækkes tilbage; 
det er nødvendigt at fastsætte, at gyldighedsperioden for foranstaltninger udløber 
efter fem år, medmindre det af en ny undersøgelse fremgår, at de bør opretholdes; i 
tilfælde, hvor der fremlægges tilstrækkelige beviser for ændrede omstændigheder, er 
det endvidere nødvendigt at åbne mulighed for at indlede undersøgelser for at 
fastslå, om det er berettiget at tilbagebetale antidumpingtold; det bør også 
fastsættes, at i forbindelse med en ny beregning af dumpingmargenen, som 
nødvendiggør en ny beregning af eksportpriserne, skal told ikke behandles som en 
omkostning, der påløber mellem indførsel og videresalg, når den pågældende told 
afspejles i priserne på de varer, der er omfattet af foranstaltninger i 
Fællesskabet; 
det er nødvendigt udtrykkeligt at åbne mulighed for en ny fastsættelse af 
eksportpriser og dumpingmargener, når tolden bæres af eksportøren gennem en form for 
kompensationsordning, og foranstaltningerne ikke afspejles i priserne på de varer, 
der er omfattet af foranstaltninger i Fællesskabet; 
1994-antidumpingaftalen indeholder ikke bestemmelser vedrørende omgåelse af 
antidumpingforanstaltninger, men i en særskilt GATT-ministerbeslutning erkendes det, 
- 5 - /£A 
at omgåelse er et problem, og spørgsmålet er forelagt til afgørelse i GATT-
Antidumpingudvalget; i betragtning af, at det hidtil ikke er lykkedes at nå til 
enighed under de multilaterale forhandlinger, og i afventning af resultatet af 
Antidumpingudvalgets undersøgelse er det nødvendigt at indsætte nye bestemmelser i 
fællesskabslovgivningen til regulering af fremgangsmåder, hvis hovedformål er at 
omgå antidumpingforanstaltninger, herunder simple samleprocesser i Fællesskabet 
eller i et tredjeland; 
det er formålstjenligt at tillade suspension af antidumpingforanstaltninger i 
tilfælde, hvor der er tale om midlertidige ændringer i markedsvilkårene, som 
indebærer, at det midlertidigt ikke er rimeligt at anvende sådanne foranstaltninger; 
det er nødvendigt at fastsætte, at indførsel, der er omfattet af en undersøgelse, 
kan gøres til genstand for registrering ved indførslen for at gøre det muligt senere 
at anvende foranstaltninger mod en sådan indførsel; 
for at sikre en behørig håndhævelse af foranstaltningerne er det nødvendigt, at 
medlemsstaterne fører tilsyn med og til Kommissionen indberetter 
importhandelstallene for varer, der er omfattet af en undersøgelse og af 
foranstaltninger, samt de toldbeløb, der er opkrævet i henhold til denne forordning; 
det er nødvendigt at åbne mulighed for konsultationer i et rådgivende udvalg på 
faste og nærmere bestemte tidspunkter under undersøgelsen; udvalget sammensættes af 
repræsentanter for medlemsstaterne med en repræsentant for Kommissionen som formand; 
det er formålstjenligt at åbne mulighed for kontrolbesøg til efterprøvning af 
oplysninger, der indgives vedrørende dumping og skade, idet sådanne besøg dog bør 
være afhængige af, at udsendte spørgeskemaer besvares på behørig vis; 
for at sikre en rettidig afslutning af undersøgelserne er det af væsentlig 
betydning, at der åbnes mulighed for at anvende stikprøver i tilfælde, hvor antallet 
af parter eller transaktioner er stort; 
det er nødvendigt at fastsætte, at for parter, der ikke samarbejder på 
tilfredsstillende måde, kan der anvendes andre oplysninger til fastlæggelse af de 
faktiske omstændigheder, og sådanne oplysninger kan være mindre gunstige for en 
sådan part, end hvis den pågældende havde været rede til at samarbejde; 
der bør fastsættes bestemmelser om behandling af fortrolige oplysninger, således at 
forretningshemmeligheder ikke videregives; 
det er af væsentlig betydning, at der fastsættes bestemmelser om en korrekt 
fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger for parter, der 
opfylder betingelserne herfor, og at sådanne oplysninger fremlægges inden for en 
frist, som, under behørig hensyntagen til beslutningsprocessen i Fællesskabet, gør 
det muligt for parterne at varetage deres interesser; 
der bør drages omsorg for, at der etableres et administrativt system, i henhold til 
hvilket der kan fremsættes bemærkninger til spørgsmålet om, hvorvidt 
foranstaltninger er i Fællesskabets interesse, herunder forbrugernes interesse, og 
at fastsætte frister, inden for hvilke sådanne bemærkninger skal fremsættes, og 
endvidere at fastsætte de pågældende parters ret til at få indsigt i oplysninger; 
det er bydende nødvendigt at knytte overholdelsen af frister for indgivelse af 
klager, indledning af procedurer og indførelse af midlertidig told sammen med 
etableringen af den nødvendige administrative struktur i Kommissionens 
tjenestegrene; Rådet bør derfor i en afgørelse, der vedtages med kvalificeret 
flertal senest den 1. april 1995, nærmere angive, hvornår disse frister skal være 
gældende -
udstedt følgende forordning: 
- 6 - /7C 
Artikel 1 
Principper 
1.1 En antidumpingtold kan opkræves for enhver dumpingvare, når en sådan vare 
ved overgang til fri omsætning i Fællesskabet forvolder skade-. 
1.2 En vare anses for at være en dumpingvare, hvis dens eksportpris ved salg til 
Fællesskabet er lavere end den tilsvarende pris for samme vare i normal handel, som 
er konstateret i eksportlandet. 
1.3 Eksportlandet er normalt oprindelseslandet. Det kan imidlertid være et andet 
land, undtagen når varerne f.eks. blot forsendes i transit gennem dette land, eller 
de pågældende varer produceres ikke i dette land, eller der findes ikke nogen 
sammenlignelig pris for disse varer i dette land. 
1.4 I denne forordning forstås ved udtrykket "samme vare" en vare, som er 
identisk med, dvs. i enhver henseende mage til den omhandlede vare, eller, hvis en 
sådan vare ikke findes, en anden vare, der - omend den ikke i enhver henseende er 
mage til - har egenskaber, som ligger tæt op ad den pågældende vares egenskaber. 
ni - 7 -
Artikel 2 
Konstatering af dumping 
A. Normal værdi 
2.1 Den normale værdi fastsættes normalt på grundlag af de priser, der er betalt 
eller skal betales i normal handel af uafhængige kunder i eksportlandet. 
2.1.1 Når producenten eller eksportøren i eksportlandet hverken fremstiller 
eller sælger samme vare, kan den normale værdi fastsættes på grundlag af andre 
sælgeres eller producenters priser. 
2.1.2 Transaktioner mellem parter, som synes at være forretningsmæssigt 
forbundne eller at have en indbyrdes kompensationsaftale, kan kun anses for at 
finde sted i normal handel, og priserne for de pågældende transaktioner kan kun 
anvendes til fastsættelse af den normale værdi, hvis det fastslås, at de ikke er 
påvirket af denne forbindelse. 
2.2 Salget af samme vare bestemt til forbrug på hjemmemarkedet anvendes normalt 
som grundlag for fastsættelsen af den normale værdi, hvis den solgte mængde udgør 
mindst 5% af salget af den pågældende vare til Fællesskabet. En lavere salgsmængde 
kan dog anvendes, hvis eksempelvis de priser, hvortil varen sælges, anses for 
repræsentative for det pågældende marked. 
2.3 Sælges samme vare ikke eller ikke i tilstrækkelige mængder i normal handel, 
eller muliggør et sådant salg ikke en behørig sammenligning på grund af den særlige 
markedssituation, fastsættes den normale værdi for samme vare på grundlag af 
produktionsomkostningerne i oprindelseslandet med et rimeligt tillæg til dækning af 
salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste 
eller på grundlag af eksportpriserne ved salg i normal handel til et egnet 
tredjeland, forudsat at disse priser er repræsentative. 
2.4 Salg af samme vare på eksportlandets hjemmemarked eller eksportsalg til et 
tredjeland til priser, der er lavere end produktionsomkostningerne (faste og 
variable) pr. enhed med et tillæg til dækning af salgs- og 
administrationsomkostninger og andre generalomkostninger kan anses for ikke at have 
fundet sted i normal handel i prismæssig henseende, og der kan kun ses bort herfra 
ved fastsættelsen af den normale værdi, hvis det fastslås, at sådanne salg har 
fundet sted i en længere periode i betydelige mængder og til priser, som ikke giver 
dækning for alle omkostninger inden for en rimelig periode. 
2.4.1 Hvis priser, som på salgstidspunktet er lavere end omkostningerne, er 
højere end de vejede gennemsnitlige omkostninger i undersøgelsesperioden, skal 
sådanne priser anses for at give dækning for omkostningerne inden for en rimelig 
periode. 
2.4.2 Nævnte længere periode bør normalt være et år, men må under ingen 
omstændigheder være kortere end seks måneder, og salg til priser, der er lavere 
end enhedsomkostningerne, anses for at finde sted i betydelige mængder inden for 
en sådan periode, når det fastslås, at den vejede gennemsnitlige salgspris er 
lavere end de vejede gennemsnitlige enhedsomkostninger, eller at de solgte 
mængder til priser, der er lavere end enhedsomkostningerne, udgør mindst 20% af 
det salg, der anvendes som grundlag for fastsættelse af den normale værdi. 
.8- r>:i 
2.5 Med henblik på artikel 2, afdeling A, beregnes omkostningerne normalt på 
grundlag af regnskabsbøger, der føres af den part, som er omfattet af undersøgelsen, 
forudsat at sådanne regnskabsmæssige oplysninger er i overensstemmelse med 
almindeligt anerkendte bogføringsprincipper i det pågældende land, og det påvises, 
at oplysningerne på en rimelig måde afspejler de omkostninger, der er forbundet med 
produktion og salg af den pågældende vare. 
2.5.1 Der tages hensyn til dokumentation, der fremlægges vedrørende den 
rette fordeling af omkostningerne, forudsat at det påvises, at der traditionelt 
er foretaget en sådan fordeling. I mangel af en bedre egnet metode, fordeles 
omkostningerne fortrinsvis på grundlag af omsætningen. Medmindre det allerede 
afspejles i omkostningsfordelingen i henhold til dette afsnit, foretages der en 
passende justering for at tage hensyn til de ikke-tilbagevendende 
omkostningsposter, som begunstiger den fremtidige og/eller nuværende produktion. 
2.5.2 Påvirkes omkostningerne for en del af omkostningsinddækningsperioden 
af anvendelsen af nye produktionsanlæg, som kræver betydelige yderligere 
investeringer, og af lav kapacitetsudnyttelse, der skyldes opstarttransaktioner 
i eller i en del af undersøgelsesperioden, er de gennemsnitlige omkostninger for 
opstartfasen sådanne, som i henhold til ovennævnte fordelingsregler er gældende 
ved udgangen af denne fase, og de indregnes for den pågældende periode med dette 
beløb i de vejede gennemsnitlige omkostninger, der er omhandlet i afsnit 4.1. 
Opstartfasens længde fastlægges i relation til den pågældende producents eller 
eksportørs situation, men må ikke overstige en passende indledende del af 
omkostningsinddækningsperioden. Med henblik på denne justering af omkostninger, 
der vedrører undersøgelsesperioden, tages der hensyn til oplysninger vedrørende 
opstartfasen, som går ud over denne periode, for så vidt de indgives forud for 
kontrolbesøg og senest tre måneder efter iværksættelsen af undersøgelsen. 
2.6 Med henblik på artikel 2, afdeling A, fastsættes beløbene til dækning af 
salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste 
på grundlag af de faktiske omkostninger, der påløber i forbindelse med den af 
undersøgelsen omfattede eksportørs eller producents produktion og salg i normal 
handel af samme vare. Kan disse beløb ikke fastsættes på dette grundlag, kan de 
fastsættes på grundlag af: 
(i) et vejede gennemsnit af de faktiske beløb, der er fastsat for andre 
eksportører eller producenter, som er omfattet af undersøgelsen, for så 
vidt angår produktion og salg af samme vare, eller individuelle typer 
deraf, på oprindelseslandets hjemmemarked; 
(ii) de faktiske beløb, som påløber hos den pågældende eksportør eller 
producent på oprindelseslandets hjemmemarked i forbindelse med produktion 
og salg i normal handel af varer inden for samme generelle kategori; 
(iii) enhver anden rimelig metode under forudsætning af, at det derved 
fastsatte beløb til dækning af fortjeneste ikke overstiger den 
fortjeneste, som andre eksportører eller producenter normalt opnår ved 
salg af varer inden for samme generelle kategori på oprindelseslandets 
hj emmemarked. 
9 - / 7^ 
2.7 Ved indførsel fra lande uden markedsøkonomi og særligt de lande, på hvilke 
forordning (EF) nr. 519/94^) finder anvendelse, fastsættes den normale værdi på 
grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et land med markedsøkonomi eller 
prisen ved salg fra et sådant tredjeland til andre lande, herunder Fællesskabet, 
eller, hvis dette ikke er muligt, på ethvert andet rimeligt grundlag, herunder den 
pris, der faktisk er betalt eller skal betales i Fællesskabet for samme vare, om 
nødvendigt justeret for at indregne en rimelig fortjenstmargen. 
2.7.1 Med henblik på dette stykke udvælges et egnet tredjeland med 
markedsøkonomi på en ikke urimelig måde under skyldig hensyntagen til alle 
pålidelige oplysninger, der er fremlagt på tidspunktet for udvælgelsen. Der 
tages også hensyn til tidsfrister, og er det relevant anvendes et tredjeland med 
markedsøkonomi, som er omfattet af samme undersøgelse. 
2.7.2 Umiddelbart efter iværksættelsen af undersøgelsen underrettes parterne 
i undersøgelsen om det påtænkte tredjeland med markedsøkonomi, og de indrømmes 
en frist på ti dage til at fremsætte bemærkninger. 
4) EFT nr. L 67 af 10.3.1994, s. 89. 
-lo- rn 
B. Eksportpris 
2.8 Eksportprisen er den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for 
varen, når den sælges fra eksportlandet til Fællesskabet. 
2.9 Foreligger der ingen eksportpris, eller viser det sig, at der ikke kan 
fæstes lid til eksportprisen på grund af en forretningsmæssig forbindelse eller en 
kompensationsaftale mellem eksportøren og importøren eller en tredjepart, kan 
eksportprisen beregnes på grundlag af den pris, hvortil de indførte varer første 
gang videresælges til en uafhængig køber, eller hvis varerne ikke videresælges til 
en uafhængig, køber eller ikke videresælges i den stand, hvori de er indført, på 
ethvert rimeligt grundlag. 
2.9.1 I disse tilfælde foretages der justeringer for alle omkostninger, 
herunder told og andre afgifter, der påløber mellem indførsel og videresalg, 
samt forventet fortjeneste med henblik på at fastsætte en tilforladelig 
eksportpris, frit Fællesskabets grænse. 
2.9.2 De omkostninger, for hvilke der skal foretages justeringer, 
indbefatter sådanne, som normalt bæres af en importør, men som er betalt af en 
anden part i eller uden for Fællesskabet, der viser sig at være 
forretningsmæssigt forbundet med eller at have en kompensationsaftale med 
importøren eller eksportøren, herunder: normale transport-, forsikrings-, 
håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger; told, 
eventuel antidumpingtold og andre afgifter, der skal betales i importlandet ved 
indførsel eller salg af varerne, samt en rimelig margen til dækning af salgs- og 
administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste. 
- H - H** 
C. Sammenligning 
2.10 Der foretages en rimelig sammenligning mellem eksportprisen og den normale 
værdi. Denne sammenligning foretages i samme handelsled for salg, der finder sted på 
tidspunkter, som ligger så tæt op ad hinanden som muligt og med behørig hensyntagen 
til andre forskelle. Når den normale værdi og den konstaterede eksportpris ikke er 
umiddelbart sammenlignelige, tages der i hvert enkelt tilfælde i form af justeringer 
behørigt hensyn til forskelle i faktorer, der påstås og påvises at påvirke priserne 
og dermed prisernes sammenlignelighed. Enhver dobbeltjustering skal undgås, navnlig 
i henseende til rabatter, afslag, mængder og handelsled. Er de fastsatte betingelser 
herfor opfyldt, kan der foretages justeringer for nedenstående faktorer: 
(a) Fysiske egenskaber 
Der foretages en justering for forskelle i den pågældende vares fysiske 
egenskaber. Justeringen fastsættes efter et rimeligt skøn over forskellens 
markedsværdi. 
(b) Importafgifter og indirekte skatter 
Der foretages en justering af den normale værdi med et beløb svarende til 
importafgifter eller indirekte skatter, som pålægges samme vare og materialer, 
der fysisk indgår heri, når varen er bestemt til forbrug i eksportlandet, og som 
ikke opkræves, eller som refunderes for den vare, der udføres til Fællesskabet. 
(c) Rabatter, afslag og mængder 
Der foretages en justering for forskelle i rabatter og afslag, herunder sådanne, 
der ydes for forskelle i mængder, hvis de pågældende rabatter og afslag er 
behørigt kvantificerede og er direkte knyttet til de pågældende salg. Der kan 
også foretages en justering for opsatte rabatter og afslag, hvis kravet herom er 
baseret på fast praksis i tidligere perioder, herunder opfyldelse af 
betingelserne for at opnå de pågældende rabatter eller afslag. 
(d) Handelsled 
Der indrømmes en justering for forskelle i handelsled, hvor det i forhold til 
distributionskæden på begge markeder påvises, at eksportprisen, herunder også en 
beregnet eksportpris, gælder for salg i et handelsled, der er forskelligt fra 
det for den normale værdi fastlagte, og forskellen har påvirket prisernes 
sammenlignelighed, hvilket påvises ved konsekvente og tydelige forskelle i 
sælgerens funktioner og priser i de forskellige handelsled på eksportlandets 
hjemmemarked. Justeringen fastsættes på grundlag af forskellens markedsværdi. 
(e) Transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed 
forbundne omkostninger 
Der foretages en justering for forskelle i de omkostninger, der er direkte 
forbundet med varens forsendelse fra eksportørens forretningssted til en 
uafhængig køber, når sådanne omkostninger er indregnet i salgspriserne. Disse 
omkostninger indbefatter transport-, forsikrings-, håndterings- og 
lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger. 
ty lo 
(f) Emballeringsomkostninger 
Der foretages en justering for forskelle i de omkostninger, der er direkte 
forbundet med emballeringen af den pågældende vare. 
(g) Kreditomkostninger 
Der foretages en justering for forskelle i omkostningerne ved at yde kredit i 
forbindelse med de pågældende salg, forudsat at dette er en faktor, der tages i 
betragtning ved fastsættelse af salgspriserne. 
(h) Omkostninger ved kundeservice 
Der foretages en justering for forskelle i de direkte omkostninger ved at yde 
garantier, kautioner, teknisk bistand og service, som fastsat ved lov og/eller i 
salgskontrakten. 
(i) Provision 
Der foretages en justering for forskelle i provision, der betales i forbindelse 
med de pågældende salg. 
(j) Valutaomregning 
Nødvendiggør prissammenligningen en valutaomregning, anvendes til en sådan 
omregning vekselkursen på salgsdatoen, dog således, at når salg af udenlandsk 
valuta på terminsmarkedet er direkte knyttet til det pågældende eksportsalg, 
anvendes vekselkursen, som er gældende for dette terminssalg. Normalt bør 
salgsdatoen være fakturadatoen, men datoen på kontrakten, indkøbsordren eller 
ordrebekræftelsen kan anvendes, hvis de væsentlige salgsbetingelser mere korrekt 
fremgår af disse dokumenter. Der ses bort fra svingninger i vekselkurserne, og 
eksportørerne indrømmes en frist på 60 dage til at justere deres priser, så de 
afspejler vedvarende bevægelser i vekselkurserne i undersøgelsesperioden. 
- 13 -
D. Dumpingmargen m 
2.11 Under hensyntagen til de relevante bestemmelser om en rimelig sammenligning 
skal forekomsten af dumpingmargener i undersøgelsesperioden normalt fastslås på 
grundlag af en sammenligning mellem den normale værdi beregnet som et vejet 
gennemsnit og det vejede gennemsnit af priserne for alle eksporttransaktioner til 
Fællesskabet eller ved en sammenligning mellem den individuelle normale værdi og de 
individuelle eksportpriser ved salg til Fællesskabet, dvs. på grundlag af hver 
enkelt transaktion. En normal værdi, som er fastsat på grundlag af vejede 
gennemsnit, kan dog sammenlignes med priserne for alle individuelle 
eksporttransaktioner til Fællesskabet, hvis der foreligger et eksportprismønster, 
som er meget forskelligt for forskellige købere, regioner eller perioder, og de i 
første punktum fastsatte metoder ikke i fuldt omfang/vil afspejle den dumping, der 
finder sted. Dette stykke udelukker ikke anvendelsen af stikprøver i henhold til 
artikel 17. 
2.12 Ved dumpingmargen forstås det beløb, hvormed den normale værdi overstiger 
eksportprisen. Er dumpingmargenerne forskellige, kan der fastsættes en dumpingmargen 
i form af et vejet gennemsnit. 
/7K - 14 -
Artikel 3 
Konstatering af skade 
3.1 I denne forordning forstås ved "skade", når ikke andet er bestemt, væsentlig 
skade for en erhvervsgren i Fællesskabet, trussel om væsentlig skade for en 
erhvervsgren i Fællesskabet eller væsentlig forsinkelse i forbindelse med 
oprettelsen af en sådan erhvervsgren; "skade" fortolkes i overensstemmelse med denne 
artikel. 
3.2 En konstatering af, om der foreligger skade baseres på positivt 
bevismateriale og indebærer en objektiv undersøgelse både af (a) omfanget af 
dumpingimporten og dennes indvirkning på prisen på samme vare på markedet i 
Fællesskabet, og (b) denne indførsels følgevirkninger for den pågældende 
erhvervsgren i Fællesskabet. 
3.3 Med hensyn til omfanget af dumpingimporten fastslås det, om der har været 
tale om en betydelig stigning i dumpingimporten enten absolut eller i forhold til 
produktion eller forbrug i Fællesskabet. Hvad angår dumpingimportens virkning på 
priserne, tages det i betragtning, om dumpingvarerne udbydes til en væsentligt 
lavere pris end prisen på samme vare fremstillet i Fællesskabet, eller om priserne 
som følge af en sådan indførsel er blevet trykket betydeligt, eller om 
prisstigninger, som ellers ville være indtruffet, i væsentlig grad hindres. Hverken 
en enkelt eller flere af disse faktorer er nødvendigvis udslagsgivende for 
afgørelsen. 
3.4 Er indførslen af en vare fra mere end ét land samtidig omfattet af 
antidumpingundersøgelser, kan følgevirkningerne af en sådan indførsel kun vurderes 
kumulativt, hvis det fastslås, at (a) den dumpingmargen, der er fastlagt for 
indførslen fra hvert af de pågældende lande er højere end de minimis, som defineret 
i artikel 9, stk. 3, og den indførte mængde fra hvert land er ikke ubetydelig, og 
(b) det vil være hensigtsmæssigt at foretage en kumulativ vurdering af virkningerne 
af indførslen på baggrund af vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og 
vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og den i Fællesskabet 
fremstillede vare. 
3.5 Undersøgelsen af virkningerne af dumpingimporten for den pågældende 
erhvervsgren i Fællesskabet skal omfatte en vurdering af alle relevante økonomiske 
faktorer og forhold, der har indflydelse på denne erhvervsgrens situation, herunder: 
at en erhvervsgren er inde i en periode, hvor den søger at overvinde virkningerne af 
tidligere dumping eller subsidier; størrelsen af den aktuelle dumpingmargen; den 
faktiske og mulige nedgang i salg, fortjeneste, produktion, markedsandel, 
produktivitet, forrentning af investeret kapital, kapacitetsudnyttelse; faktorer, 
der påvirker priserne i Fællesskabet; dumpingmargenens størrelse; faktisk og mulig 
negativ indvirkning på likviditet, lagerbeholdninger, beskæftigelse, lønninger, 
vækst og mulighederne for at tilvejebringe kapital eller foretage investeringer. 
Denne liste er ikke udtømmende, og hverken en eller flere af disse faktorer er 
nødvendigvis udslagsgivende for afgørelsen. 
3.6 Det skal på grundlag af alle de relevante beviser, der er fremlagt i 
forbindelse med stk. 2, påvises, at dumpingimporten forvolder skade som defineret i 
denne forordning. Dette indebærer specielt en påvisning af, at de mængder og/eller 
priser, der er fastlagt i henhold til stk. 3, er ansvarlige for de følgevirkninger 
for en erhvervsgren i Fællesskabet, som er omhandlet i stk. 5, og at disse 
følgevirkninger er så alvorlige, at de kan betegnes som væsentlig skade. 
- 15 - /7G> 
3.7 Der foretages også en undersøgelse af andre kendte faktorer end 
dumpingimporten, som samtidig skader den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, for 
at sikre, at skade, der forvoldes af sådanne andre faktorer, ikke tilskrives 
dumpingimporten i henhold til stk. 6. Faktorer, der kan tages hensyn til i den 
forbindelse, indbefatter bl.a. mængde og priser for så vidt angår importvarer, som 
ikke sælges til dumpingpriser, nedgang i efterspørgslen eller ændringer i 
forbrugsmønstret, restriktiv handelspraksis og konkurrence mellem de udenlandske 
producenter og producenterne i Fællesskabet, den teknologiske udvikling samt EF-
erhvervsgrenens eksportresultater og produktivitet. 
3.8 Virkningerne af dumpingimporten vurderes i forhold til EF-erhvervsgrenens 
produktion af samme vare, når der foreligger oplysninger, der muliggør en 
afgrænsning af denne produktion på grundlag af sådanne kriterier som 
produktionsprocessen og producenternes salg og fortjeneste. Er det ikke muligt klart 
at afgrænse denne produktion, vurderes virkningerne af dumpingimporten ved en 
undersøgelse af produktionen af den snævrest mulige varegruppe eller det mindste 
varesortiment, der indbefatter samme vare, og hvorfor de nødvendige oplysninger kan 
tilvejebringes. 
3.9 En konstatering af, om der foreligger en trussel om væsentlig skade, skal 
baseres på kendsgerninger, og ikke blot på påstande, formodninger eller fjerne 
muligheder. Den ændring i omstændighederne, der vil kunne skabe en situation, hvor 
den pågældende dumping vil forvolde skade, skal klart kunne forudses og være 
overhængende. 
3.9.1 For at afgøre, om der foreligger en trussel om væsentlig skade, bør 
der bl.a. tages hensyn til følgende faktorer: 
(i) en betydelig forøgelse af stigningstakten i dumpingimporten til markedet 
i Fællesskabet, som indebærer sandsynlighed for en væsentlig stigning i 
indførslen, 
(ii) en tilstrækkelig ledig kapacitet hos eksportøren eller en umiddelbart 
forestående betydelig forøgelse heraf, som indebærer sandsynlighed for en 
betydelig forøgelse af dumpingeksporten til Fællesskabet, idet der tages 
hensyn til, at en eventuel yderligere udførsel rettes mod andre 
eksportmarkeder, 
(iii) om de pågældende varer indføres til priser, som har til følge, at 
priserne i væsentlig grad trykkes, eller prisforhøjelser, som ellers 
ville have fundet sted, hindres, hvilket sandsynligvis vil øge 
efterspørgslen efter indførte varer, og 
(iv) lagerbeholdningerne af den vare, der er omfattet af undersøgelsen. 
3.9.2 Ingen af ovennævnte faktorer er nødvendigvis udslagsgivende for 
afgørelsen, men en undersøgelse af samtlige faktorer skal føre til den 
konklusion, at der er overhængende risiko for yderligere dumpingeksport, og at 
der vil blive forvoldt væsentlig skade, hvis der ikke træffes 
beskyttelsesforanstaltninger. 
/ &o - 16 -
Artikel 4 
Definition af erhvervsgren i Fællesskabet 
4.1 I denne forordning forstås ved "erhvervsgren i Fællesskabet" samtlige 
producenter i Fællesskabet af samme vare eller de af dem, hvis samlede produktion af 
de pågældende varer udgør en betydelig del, som defineret i artikel 5, stk. 4, af 
den samlede produktion i Fællesskabet af sådanne varer, med undtagelse af følgende 
tilfælde: 
(i) når producenterne er forretningsmæssigt forbundet med eksportørerne eller 
importørerne, eller når de selv er importører af den vare, der påstås at 
være en dumpingvare, kan der ved "erhvervsgren i Fællesskabet" forstås de 
øvrige producenter; 
(ii) under ganske særlige omstændigheder kan Fællesskabets område, for så vidt 
angår den pågældende produktion, inddeles i to eller flere konkurrerende 
markeder, og producenterne inden for hvert enkelt marked kan betragtes 
som en særskilt erhvervsgren, når (a) producenterne inden for et sådant 
marked sælger hele eller næsten hele deres produktion af den pågældende 
vare på dette marked, og (b) når producenter af denne vare, som har deres 
virksomhed andetsteds i Fællesskabet, ikke i væsentlig grad dækker 
efterspørgslen på det pågældende marked; under sådanne omstændigheder kan 
skade anses for at være forvoldt, selv om en betydelig del af den samlede 
erhvervsgren i Fællesskabet ikke har lidt skade, under forudsætning af at 
dumpingimporten er koncentreret på et sådant isoleret marked, og 
endvidere at hele eller næsten hele produktionen på et sådant marked 
skades af dumpingimporten. 
4.2 Med henblik på stk. 1 anses producenterne kun for at være forretningsmæssigt 
forbundet med eksportørerne eller importørerne, hvis (a) en af parterne direkte 
eller indirekte kontrollerer den anden part, eller (b) begge parter kontrolleres 
direkte eller indirekte af en tredjepart, eller (c) tilsammen kontrollerer de 
direkte eller indirekte en tredjepart, forudsat at der er grund til at antage eller 
nære mistanke om, at forbindelsen har til følge, at den pågældende producent 
optræder anderledes end ikke-forbundne producenter. I dette stykke anses en part for 
at kontrollere en anden part, når førstnævnte retligt eller faktisk er i stand til 
at lægge bånd på eller gribe ind over for sidstnævnte. 
4.3 Anses en erhvervsgren i Fællesskabet for at bestå af producenterne i en 
bestemt region, indrømmes eksportørerne mulighed for at afgive tilsagn i medfør af 
artikel 8 for så vidt angår den pågældende region. Afgives der ikke omgående et 
fyldestgørende tilsagn, eller gør den situation, der er omhandlet i artikel 8, stk. 
9 og 10, sig gældende, kan der indføres midlertidig eller endelig told for 
Fællesskabet som helhed. I sådanne tilfælde kan tolden, hvis det er praktisk muligt, 
begrænses til kun at omfatte bestemte varer eller eksportører. 
4.4 Bestemmelserne i artikel 3, stk. 8, finder anvendelse på denne artikel. 
.- 17 - )K ) 
Artikel 5 
Indledning af en procedure 
5.1 En undersøgelse med henblik på at fastslå forekomsten, omfanget og 
virkningen af en påstået dumping indledes på grundlag af en skriftlig klage indgivet 
af enhver fysisk eller juridisk person eller enhver sammenslutning uden status som 
juridisk person, som optræder på vegne af en erhvervsgren i Fællesskabet, jf. dog 
undtagelsen i stk. 6. 
5.1.1 Klagen kan indgives til Kommissionen eller til en medlemsstat, der 
skal videresende den til Kommissionen. Kommissionen sender medlemsstaterne en 
genpart af enhver klage, den modtager. En klage anses for at være indgivet på 
den første arbejdsdag efter afleveringen til Kommissionen pr. anbefalet post 
eller efter Kommissionens skriftlige anerkendelse af modtagelsen. 
5.1.2 Når en medlemsstat i tilfælde, hvor der ikke foreligger nogen klage, 
er i besiddelse af tilstrækkelige beviser for dumping og deraf følgende skade 
for en erhvervsgren i Fællesskabet, underretter den straks Kommissionen om 
sådanne beviser. 
5.2 En klage i henhold til stk. 1 skal indeholde beviser for dumping, skade og 
en årsagssammenhæng mellem den påståede dumpingimport og den påståede skade. Klagen 
skal indeholde sådanne oplysninger om følgende, som den klagende part med rimelighed 
kan forventes at være i besiddelse af: 
(i) klagerens identitet og en redegørelse for omfanget og værdien af 
klagerens produktion i Fællesskabet af samme vare. Når der indgives 
skriftlig klage på vegne af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, 
skal denne erhvervsgren i klagen identificeres ved angivelse af alle 
kendte producenter i Fællesskabet af samme vare (eller sammenslutninger 
af producenter i Fællesskabet af samme vare), og så vidt muligt en 
redegørelse for omfanget og værdien af produktionen i Fællesskabet af 
samme vare, som sådanne producenter tegner sig for; 
(ii) en fuldstændig beskrivelse af den vare, der angiveligt indføres til 
dumpingpriser, navnet på det eller de pågældende oprindelses- eller 
eksportlande, identiteten af hver kendt eksportør eller udenlandsk 
producent og en liste over de personer, der vides at indføre den 
pågældende vare; 
(iii) oplysninger om de priser, hvortil den pågældende vare sælges, når den er 
bestemt til forbrug på hjemmemarkedet i det eller de pågældende 
oprindelses- eller eksportlande (eller i påkommende tilfælde oplysninger 
om de priser, hvortil varen sælges fra det eller de pågældende 
oprindelses- eller eksportlande til tredjelande, eller om varens 
beregnede værdi), og oplysninger om eksportpriserne eller i påkommende 
tilfælde om de priser, hvortil varen første gang videresælges til en 
uafhængig køber i Fællesskabet; 
(iv) oplysninger om den mængdemæssige udvikling i den påståede dumpingimport, 
dumpingimportens indvirkning på priserne på samme vare på markedet i 
Fællesskabet og følgevirkningerne for den pågældende erhvervsgren i 
Fællesskabet dokumenteret ved relevante faktorer og forhold, som har 
indflydelse på fællesskabserhvervsgrenens situation, såsom de i artikel 
3, stk. 3 og 5, anførte. 
5.3 Kommissionen undersøger i det omfang, det er muligt, om oplysningerne i 
klagen er korrekte og så fyldestgørende, at det kan fastslås, at der foreligger 
tilstrækkeligt bevismateriale til at begrunde indledningen af en undersøgelse. 
- 18 - /*./ 
5.4 Der indledes ikke en undersøgelse i medfør af stk. 1, medmindre det på 
grundlag af en undersøgelse af, i hvor høj grad der blandt producenterne i 
Fællesskabet af samme vare er givet udtryk for tilslutning til eller opposition mod 
klagen, er fastslået, at klagen er indgivet af eller på vegne af den pågældende 
erhvervsgren i Fællesskabet. Klagen anses for at være indgivet "af eller på vegne af 
en erhvervsgren i Fællesskabet", hvis den har tilslutning fra de producenter i 
Fællesskabet, hvis samlede produktion udgør mere end 50% af den samlede produktion 
af samme vare fremstillet af den del af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, 
som enten giver udtryk for tilslutning til eller opposition mod klagen. Der indledes 
dog ikke en undersøgelse, når de producenter i Fællesskabet, der udtrykkeligt giver 
deres tilslutning til klagen, tegner sig for mindre end 25% af den samlede 
produktion af samme vare fremstillet af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. 
5.5 Medmindre der er truffet beslutning om at indlede en undersøgelse, undlader 
myndighederne at offentliggøre klagen vedrørende indledning af en undersøgelse. 
Efter modtagelse af en behørigt dokumenteret klage og inden iværksættelsen af en 
undersøgelse underrettes regeringen for det pågældende eksportland imidlertid. 
5.6 Besluttes det under særlige omstændigheder at indlede en undersøgelse, uden 
at der er modtaget en skriftlig klage fra eller på vegne af en erhvervsgren i 
Fællesskabet vedrørende indledning af en sådan undersøgelse, indledes undersøgelsen, 
hvis der foreligger tilstrækkelige beviser for dumping, skade og en 
årsagssammenhæng, som omhandlet i stk. 2, til at begrunde iværksættelsen af en sådan 
undersøgelse. 
5.7 Beviserne vedrørende både dumping og skade behandles samtidigt ved afgørelse 
af, om der skal indledes en undersøgelse eller ej. En klage afvises, når der ikke 
foreligger tilstrækkelige beviser for enten dumping eller skade til at begrunde en 
videreførelse af sagen. I den forbindelse anses omfanget af den pågældende indførsel 
normalt for ubetydeligt, hvis dumpingimporten fra et bestemt land tegner sig for 
mindre end 3% af de indførte mængder af samme vare til Fællesskabet, medmindre 
lande, som hver for sig tegner sig for mindre end 3% af indførslen af samme vare til 
Fællesskabet, tilsammen tegner sig for mere end 7% af indførslen af samme vare til 
Fællesskabet. 
5.8 Klagen kan trækkes tilbage forud for indledningen af en procedure, og den 
anses i så fald for ikke at være indgivet. 
5.9 Står det efter konsultationer klart, at der foreligger tilstrækkelige 
beviser til at berettige, at der indledes en procedure, indleder Kommissionen en 
sådan procedure senest en måned efter klagens indgivelse og offentliggør en 
meddelelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Er de fremlagte beviser 
utilstrækkelige, underrettes klageren, efter at der har fundet konsultationer sted, 
herom inden for en frist på en måned fra datoen for klagens indgivelse til 
Kommissionen. 
5.10 I meddelelsen om indledning af en procedure gives der underretning om 
iværksættelsen af en undersøgelse, og det oplyses hvilken vare og hvilke lande der 
er tale om, der gives et sammendrag af de modtagne oplysninger, og det fastsættes, 
at alle relevante oplysninger skal meddeles Kommissionen; endvidere fastsættes den 
frist, inden for hvilken interesserede parter kan tilkendegive deres synspunkter 
skriftligt og indgive oplysninger, hvis der som led i undersøgelsen skal tages 
hensyn til sådanne synspunkter og oplysninger; endelig fastsættes den frist, inden 
for hvilken interesserede parter kan anmode om at blive hørt af Kommissionen i 
henhold til artikel 6, stk. 5. 
- 19 - m 
5.11 Kommissionen underretter de eksportører og importører, som den ved er berørt 
af sagen, samt repræsentanter for eksportlandet og klagerne om indledningen af 
proceduren, og under behørig hensyntagen til beskyttelsen af fortrolige oplysninger 
stiller den den fulde ordlyd af den skriftlige klage, den har modtaget i henhold til 
artikel 5, stk. 1, til rådighed for de kendte eksportører og for myndighederne i 
eksportlandet, og på anmodning også for andre interesserede parter. Er der tale om 
et særlig stort antal eksportører, bør den fulde ordlyd af den skriftlige klage i 
stedet blot stilles til rådighed for myndighederne i eksportlandet eller for den 
relevante erhvervssammenslutning. 
5.12 En antidumpingprocedure må ikke være en hindring for toldbehandlingen. 
-20- /R7 
Artikel 6 
A. Oplysninger og procedure 
6.1 Efter indledningen af proceduren iværksætter Kommissionen i samarbejde med 
medlemsstaterne en undersøgelse på fællesskabsplan. En sådan undersøgelse omfatter 
både dumping og den deraf følgende skade, og disse spørgsmål undersøges samtidigt. 
For at sikre, at undersøgelsesresultaterne er repræsentative, vælges der en 
undersøgelsesperiode, som for så vidt angår dumping normalt skal omfatte en periode 
på mindst seks måneder umiddelbart forud for indledningen af proceduren. 
Oplysninger, der vedrører en periode, der ligger senere end undersøgelsesperioden, 
tages normalt ikke i betragtning. 
6.2 Parter, som modtager spørgeskemaer, der anvendes som led i en 
antidumpingundersøgelse, indrømmes en svarfrist på mindst 30 dage. Fristen for 
eksportørerne regnes fra datoen for modtagelsen af spørgeskemaet, der med henblik 
herpå anses for at være modtaget en uge fra den dag, på hvilken det blev afsendt til 
eksportøren eller blev overgivet til den pågældende diplomatiske repræsentant for 
eksportlandet. Under behørig hensyntagen til de frister, der gælder for 
undersøgelsen, kan der indrømmes en forlængelse af ovennævnte frist på 30 dage, 
forudsat at den pågældende part giver en god begrundelse for en sådan forlængelse i 
form af de særlige omstændigheder, der gør sig gældende. 
6.3 Kommissionen kan anmode medlemsstaterne om at indgive oplysninger, og 
medlemsstaterne tager alle nødvendige skridt til at efterkomme sådanne anmodninger. 
De meddeler Kommissionen de ønskede oplysninger samt alle resultater af 
efterprøvning, kontrol og undersøgelser, som er foretaget. Er disse oplysninger af 
almen interesse eller fremsætter en medlemsstat ønske herom, videregiver 
Kommissionen dem til medlemsstaterne, forudsat at de ikke er fortrolige, i hvilket 
tilfælde der sendes et ikke-fortroligt sammendrag. 
6.4 Kommissionen kan anmode medlemsstaterne om at foretage den nødvendige 
efterprøvning og kontrol, særlig hos importører, handlende og producenter i 
Fællesskabet, og at foretage undersøgelser i tredjelande, forudsat at de berørte 
virksomheder giver deres samtykke hertil, og at regeringen i det pågældende land er 
blevet officielt underrettet herom og ikke rejser indvendinger herimod. 
Medlemsstaterne tager alle nødvendige skridt til at efterkomme sådanne anmodninger 
fra Kommissionen. Tjenestemænd fra Kommissionen kan på anmodning fra Kommissionen 
eller en medlemsstat bemyndiges til at bistå embedsmænd i medlemsstaterne i 
udførelsen af deres opgaver. 
6.5 De interesserede parter, der har givet sig til kende i henhold til artikel 
5, stk. 10, kan indrømmes en høring, hvis de inden for den frist, der er fastsat i 
den meddelelse, som er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, 
skriftligt anmoder om en sådan høring og i denne forbindelse godtgør, at de er en 
interesseret part, der sandsynligvis vil blive berørt af resultatet af proceduren, 
og at der er særlige grunde til, at de bør høres. 
6.6 De pågældende importører, eksportører og repræsentanter for regeringen i 
eksportlandet samt klagerne, som har givet sig til kende i henhold til artikel 5, 
stk. 10, indrømmes på anmodning lejlighed til at møde de parter, der har 
modstridende interesser, således at modstående synspunkter kan fremføres, og 
indsigelser gøres gældende. Der skal i den forbindelse tages hensyn til, at det er 
nødvendigt at bevare oplysningernes fortrolige karakter og at sikre parternes 
interesser. Ingen af parterne skal være forpligtet til at give møde, og udeblivelse 
skal ikke være til skade for den pågældende parts sag. Der tages hensyn til 
mundtlige oplysninger, der meddeles i henhold til dette stykke, for så vidt de 
efterfølgende gengives skriftligt. 
- 21 - /SS 
6.7 De klagere, importører, eksportører, brugere og forbrugerorganisationer, som 
har givet sig til kende i henhold til artikel 5, stk. 10, samt repræsentanterne for 
eksportlandet kan på skriftlig anmodning få indsigt i alle oplysninger, som parter i 
undersøgelsen har indgivet, i modsætning til interne dokumenter udarbejdet af 
myndighederne i Fællesskabet eller dets medlemsstater, forudsat at disse oplysninger 
har betydning for fremlæggelsen af deres sag, at de ikke er fortrolige som omhandlet 
i artikel 19, og at de anvendes som led i undersøgelsen. De pågældende parter kan 
meddele deres syn på sådanne oplysninger, og der bør tages hensyn til deres 
bemærkninger i det omfang, de er tilstrækkeligt dokumenteret i svaret. 
6.8 Undtagen under de omstændigheder, der er omhandlet i artikel 18, skal det i 
det omfang, det er muligt, sikres, at de oplysninger, som interesserede parter 
indgiver, og som lægges til grund for de afgørelser, der træffes, er korrekte. 
6.9 Medmindre særlige omstændigheder gør sig gældende, skal undersøgelser 
afsluttes inden et år og i intet tilfælde senere end 18 måneder efter deres 
iværksættelse. 
/&<* - 22 -
Artikel 7 
Midlertidige foranstaltninger 
7.1 Der kan kun træffes midlertidige foranstaltninger, hvis der er indledt en 
procedure i overensstemmelse med artikel 5, er offentliggjort en meddelelse herom, 
og interesserede parter har haft tilstrækkelig lejlighed til at meddele oplysninger 
og fremsætte bemærkninger i henhold til artikel 5, stk. 10, hvis der er truffet en 
foreløbig positiv afgørelse om, at der finder dumping sted med deraf følgende skade 
for en erhvervsgren i Fællesskabet, og hvis det af hensyn til beskyttelsen af 
Fællesskabets interesser er nødvendigt at gribe ind for at hindre, at der forvoldes 
skade. Midlertidige foranstaltninger indføres ikke tidligere end 60 dage, men senest 
ni måneder efter tidspunktet for indledningen af proceduren. 
7.2 Den midlertidige antidumpingtold må ikke være højere end den midlertidigt 
fastsatte dumpingmargen, men bør være lavere end denne margen, hvis en sådan lavere 
told vil være tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der er påført den pågældende 
erhvervsgren i Fællesskabet. 
7.3 Midlertidige foranstaltninger har form af sikkerhedsstillelse, og de 
pågældende varers overgang til fri omsætning i Fællesskabet er betinget af, at der 
stilles en sådan sikkerhed. 
7.4 Kommissionen træffer midlertidige foranstaltninger efter konsultationer 
eller i yderst hastende tilfælde, efter at have underrettet medlemsstaterne. I 
sidstnævnte tilfælde finder der konsultationer sted senest ti dage efter, at 
medlemsstaterne er blevet underrettet om Kommissionens afgørelse. 
7.5 Anmoder en medlemsstat om, at Kommissionen griber ind omgående, og er 
betingelserne i stk. 1 opfyldt, træffer Kommissionen inden for en frist på højst fem 
arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen afgørelse om, hvorvidt der skal 
indføres midlertidig antidumpingtold. 
7.6 Kommissionen underretter omgående Rådet og medlemsstaterne om afgørelser, 
der træffes i medfør af denne artikel. Rådet kan med kvalificeret flertal træffe 
anden afgørelse. 
7.7 Midlertidig told kan indføres med en gyldighedsperiode på seks måneder, som 
kan forlænges med tre måneder, eller den kan indføres med en gyldighedsperiode på ni 
måneder. Gyldighedsperioden kan imidlertid kun forlænges eller udgøre ni måneder, 
hvis eksportører, der repræsenterer en væsentlig procentdel af den berørte handel, 
anmoder herom, eller hvis de efter en meddelelse fra Kommissionen ikke fremsætter 
indvendinger herimod. 
m " 23 " 
Artikel 8 
Tilsagn 
8.1 Undersøgelser kan afsluttes, uden at der indføres midlertidig eller endelig 
told, hvis en eksportør frivilligt afgiver tilsagn om at ændre sine priser eller om 
at indstille udførslen til dumpingpriser til det pågældende område, således at 
Kommissionen efter konsultationer finder det godtgjort, at dumpingimportens 
skadelige virkninger bringes til ophør. Prisforhøjelser i medfør af sådanne tilsagn 
skal ikke være større end nødvendigt for at udligne dumpingmargenen, og de bør være 
lavere end dumpingmargenen, hvis sådanne forhøjelser vil være tilstrækkelige til at 
afhjælpe den skade, der er påført den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. 
8.2 Kommissionen kan foreslå, at der afgives tilsagn, men ingen eksportør skal 
være forpligtet til at afgive sådanne tilsagn. Eksportørerne kan afstå fra at afgive 
tilsagn eller undlade at efterkomme en opfordring hertil uden dermed at skade deres 
sag. Der kan imidlertid træffes afgørelse om, at der er større sandsynlighed for, at 
der opstår en trussel om skade, hvis dumpingimporten ikke indstilles. Der skal ikke 
indhentes eller godtages tilsagn fra eksportørerne, medmindre der er truffet en 
foreløbig positiv afgørelse om, at der finder dumping sted og forvoldes skade som 
følge heraf. Tilsagn kan ikke, undtagen under særlige omstændigheder, afgives senere 
end ved udløbet af den frist, inden for hvilken der kan fremsættes bemærkninger i 
henhold til artikel 20, stk. 5. 
8.3 Afgivne tilsagn skal ikke nødvendigvis godtages, hvis det ikke er muligt at 
gennemføre dem i praksis, f.eks. hvis antallet af nuværende eller potentielle 
eksportører er for stort, eller af andre grunde, herunder af generel politisk 
karakter. Den pågældende eksportør kan få adgang til de oplysninger, der ligger til 
grund for det påtænkte forslag om at afvise et tilsagn, og han kan indrømmes 
lejlighed til at fremsætte bemærkninger hertil. Begrundelserne for afvisningen skal 
fremgå af den endelige afgørelse. 
8.4 Parter, der afgiver et tilsagn, skal indgive en ikke-fortrolig version af et 
sådant tilsagn, således at det kan stilles til rådighed for parter, der har 
interesse i undersøgelsen. 
8.5 Godtages et tilsagn efter konsultationer, og rejses der ingen indvendinger i 
Det Rådgivende Udvalg, afsluttes undersøgelsen. I alle andre tilfælde forelægger 
Kommissionen omgående en rapport for Rådet om resultaterne af konsultationerne 
sammen med et forslag om, at undersøgelsen afsluttes. Undersøgelsen skal forblive 
afsluttet, hvis Rådet ikke inden en måned med kvalificeret flertal har truffet anden 
afgørelse. 
8.6 Godtages et tilsagn, fuldføres undersøgelsen af spørgsmålet om dumping og 
skade normalt. Træffes der i den forbindelse en negativ afgørelse om dumping og 
skade, bortfalder tilsagnet automatisk, undtagen i tilfælde, hvor en sådan afgørelse 
i vid udstrækning skyldes, at der foreligger et tilsagn. Myndighederne kan i sådanne 
tilfælde kræve, at et tilsagn opretholdes i en rimelig periode. Træffes der en 
positiv afgørelse om dumping og skade, videreføres tilsagnet i overensstemmelse med 
de deri fastsatte vilkår og bestemmelserne i denne forordning. 
8.7 Kommissionen kræver, at en eksportør, hvis tilsagn er blevet godtaget, 
regelmæssigt indgiver oplysninger vedrørende opfyldelsen af et sådant tilsagn og 
tillader, at relevante data efterprøves. Opfyldes disse krav ikke, anses det for 
misligholdelse af tilsagnet. 
- 24 - /SX 
8.8 Godtages tilsagn fra visse eksportører som led i en undersøgelse, anses 
sådanne tilsagn med henblik på artikel 11 for at træde endeligt i kraft på den dato, 
på hvilken undersøgelsen afsluttes for det pågældende eksportland. 
8.9 Hvis en part misligholder et tilsagn eller trækker det tilbage, indføres der 
i overensstemmelse med artikel 9 en endelig told på grundlag af de faktiske 
omstændigheder, der blev fastlagt i forbindelse med den undersøgelse, som førte til 
afgivelsen af det pågældende tilsagn, forudsat at denne undersøgelse afsluttedes med 
en endelig afgørelse om dumping og deraf følgende skade, og den pågældende eksportør 
har haft lejlighed til at fremsætte bemærkninger, undtagen i de tilfælde, hvor 
eksportøren trækker et tilsagn tilbage. 
8.10 Der kan efter konsultationer indføres en midlertidig told i overensstemmelse 
med artikel 7 på grundlag af de bedste oplysninger, der foreligger, hvis der er 
grund til at antage, at et tilsagn misligholdes, eller hvis der er tale om 
misligholdelse eller tilbagetrækning af et tilsagn, hvor den undersøgelse, der førte 
til afgivelsen af tilsagnet, ikke var fuldført. 
/ n-- 25 -
Artikel 9 
Afslutning uden indførelse af foranstaltninger; indførelse af endelig told 
9.1 Trækkes klagen tilbage, kan proceduren afsluttes, medmindre en sådan 
afslutning ikke vil være i Fællesskabets interesse. 
9.2 Fastslås det efter konsultationer, at beskyttelsesforanstaltninger er 
unødvendige, og rejses der ingen indvendinger i Det Rådgivende Udvalg, afsluttes 
undersøgelsen eller proceduren. I alle andre tilfælde forelægger Kommissionen 
omgående en rapport for Rådet om resultaterne af konsultationerne sammen med et 
forslag om, at proceduren afsluttes. Proceduren skal forblive afsluttet, hvis Rådet 
ikke inden en måned med kvalificeret flertal har truffet anden afgørelse. 
9.3 For så vidt angår procedurer, der er indledt i henhold til artikel 5, stk. 
9, anses den forvoldte skade normalt for ubetydelig, når de pågældende indførte 
mængder udgør mindre end de mængder, der er fastsat i artikel 5, stk. 7. Procedurer 
af samme art afsluttes omgående, når det fastslås, at dumpingmargenen er mindre end 
2% udtrykt i procent af eksportprisen, dog således, at det kun er undersøgelsen, der 
afsluttes for den enkelte eksportør, for hvem margenen er lavere end 2%, og den 
pågældende skal fortsat være omfattet af proceduren og kan blive undersøgt igen i 
forbindelse med en eventuel fornyet undersøgelse, der gennemføres for det pågældende 
land i henhold til artikel 11. 
9.4 Fremgår det af den endelige konstatering af de faktiske omstændigheder, at 
der finder dumping sted og forvoldes skade som følge heraf, og er det af hensyn til 
beskyttelsen af Fællesskabets interesser påkrævet at gribe ind i henhold til artikel 
21, træffer Rådet med simpelt flertal på forslag fra Kommissionen og efter 
konsultationer i Det Rådgivende Udvalg afgørelse om indførelse af en endelig 
antidumpingtold. Er en midlertidig told i kraft, forelægges der senest en måned før 
udløbet af gyldighedsperioden for en sådan told forslag for Rådet om endelige 
foranstaltninger. Antidumpingtolden må ikke være højere end den fastsatte 
dumpingmargen, og den bør være lavere end denne margen, hvis en sådan lavere told 
vil være tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der er påført den pågældende 
erhvervsgren i Fællesskabet. 
9.5 Antidumpingtold pålægges i hvert enkelt tilfælde med en passende sats uden 
forskelsbehandling for al indførsel af den pågældende vare, for hvilken der er 
konstateret dumping og deraf følgende skade, med undtagelse af indførsel hidrørende 
fra leverandører, der i henhold til bestemmelserne i denne forordning har afgivet 
pristilsagn, som er blevet godtaget. I forordningen anføres tolden for hver 
leverandør, eller, hvis dette ikke er praktisk muligt og i de tilfælde, der er 
omhandlet i artikel 2, stk. 7, det pågældende leverandørland. 
9.6 Når Kommissionen har begrænset sin undersøgelse i overensstemmelse med 
artikel 17, må antidumpingtold, der pålægges indførslen fra eksportører eller 
producenter, som har givet sig til kende i henhold til artikel 17, men som ikke er 
omfattet af undersøgelsen, ikke overstige den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, 
der er fastsat for parterne i stikprøven. Med henblik på dette stykke ser 
Kommissionen bort fra enhver nul-margen eller de minimis-margen samt margener, der 
fastsættes under de omstændigheder, som er omhandlet i artikel 18. For indførsel fra 
eksportører eller producenter, der indrømmes individuel behandling som omhandlet i 
artikel 17, anvender myndighederne en individuel toldsats eller en individuel 
normal værdi. 
/ Ql o 
- 26 - ' ' 
Artikel 10 
Tilbagevirkende kraft 
10.1 Midlertidige foranstaltninger og endelig antidumpingtold finder kun 
anvendelse på varer, der overgår til fri omsætning efter det tidspunkt, hvor 
afgørelserne i medfør af henholdsvis artikel 7, stk. 1, og artikel 9, stk. 5, træder 
i kraft, jf. dog de undtagelser, der er fastsat i denne forordning. 
10.2 Er der anvendt en midlertidig told, og fremgår det af den endelige 
konstatering af de faktiske omstændigheder, at der finder dumping sted og forvoldes 
skade som følge heraf, fastsætter Rådet, uanset om der skal pålægges endelig 
antidumpingtold, i hvilket omfang den midlertidige told skal opkræves endeligt. I 
denne forbindelse omfatter "skade" hverken væsentlig forsinkelse i oprettelsen af en 
erhvervsgren i Fællesskabet eller trussel om væsentlig skade, medmindre det 
konstateres, at der ville være opstået væsentlig skade, hvis der ikke var blevet 
indført midlertidige foranstaltninger. I alle andre tilfælde, der omfatter en sådan 
trussel eller forsinkelse, frigives midlertidig told, og der kan kun indføres 
endelig told fra den dato, på hvilken det er fastslået, at der foreligger en trussel 
om skade eller om en væsentlig forsinkelse. 
10.3 Er den endelige antidumpingtold højere end den midlertidige told, opkræves 
forskellen ikke. Er den endelige told lavere end den midlertidige told, foretages 
der en ny beregning af tolden. Er den endelige afgørelse negativ, bekræftes den 
midlertidige told ikke. 
10.4 Der kan opkræves endelig antidumpingtold på varer, der er overgået til fri 
omsætning højst 90 dage før den dato, på hvilken anvendelsen af midlertidige 
foranstaltninger trådte i kraft, men ikke tidligere end iværksættelsen af 
undersøgelsen, under forudsætning af, at indførslen er blevet registreret i henhold 
til artikel 14, stk. 5, at Kommissionen har givet de pågældende importører lejlighed 
til at fremsætte bemærkninger, og: 
(i) at der for den pågældende vare tidligere har fundet dumping sted gennem 
en længere periode, eller importøren vidste eller burde have vidst, at 
der fandt dumping sted, i henseende til omfanget af denne dumping og den 
påståede eller konstaterede skade, og 
(ii) at der ud over omfanget af den indførsel, der forårsagede skade i 
undersøgelsesperioden, har været tale om en yderligere betydelig stigning 
i indførslen, som på baggrund af tidspunktet for og omfanget heraf samt 
andre omstændigheder indebærer sandsynlighed for, at virkningerne af den 
endelige antidumpingtold, der skal pålægges, vil blive alvorligt 
undergravet. 
10.5 Hvis tilsagn misligholdes eller trækkes tilbage, kan der opkræves endelig 
antidumpingtold i overensstemmelse med denne forordning på varer, der er overgået 
til fri omsætning højst 90 dage før anvendelsen af midlertidige foranstaltninger, 
under forudsætning af, at indførslen er blevet registreret i henhold til artikel 14, 
stk. 5, og at en sådan pålæggelse af told med tilbagevirkende gyldighed ikke gælder 
for varer, der indførtes, inden tilsagnet blev misligholdt eller trukket tilbage. 
- 27 - < " ' 
Artikel 11 
Gyldighedsperiode, fornyede undersøgelser og tilbagebetalinger 
11.1 En antidumpingforanstaltning forbliver kun i kraft så længe og i det omfang, 
det er nødvendigt for at modvirke dumping, sôm forvolder skade. 
11.2 Gyldighedsperioden for endelige antidumpingforanstaltninger udløber fem år 
efter indførelsen heraf eller fem år fra datoen for afslutningen af den seneste 
fornyede undersøgelse, som omfattede både spørgsmålet om dumping og skade, medmindre 
det som led i en fornyet undersøgelse fastslås, at foranstaltningernes bortfald 
sandsynligvis vil medføre, at der fortsat eller igen vil finde dumping sted med 
deraf følgende skade. En sådan fornyet undersøgelse ved gyldighedsperiodens udløb 
indledes på Kommissionens initiativ eller på anmodning fremsat af eller på vegne af 
producenterne i Fællesskabet, og' foranstaltningerne forbliver i kraft, indtil 
resultatet af en sådan undersøgelse foreligger. 
11.2.1 En fornyet undersøgelse ved gyldighedsperiodens udløb iværksættes, når 
anmodningen herom indeholder tilstrækkelige beviser for, at foranstaltningernes 
bortfald sandsynligvis vil medføre, at der fortsat eller igen vil finde dumping 
sted med deraf følgende skade. At der foreligger sandsynlighed herfor, kan 
f.eks. fremgå af beviser for, at der fortsat finder dumping sted og forvoldes 
skade, eller beviser for, at når de skadelige virkninger er afhjulpet, skyldes 
det helt eller delvis, at der foreligger foranstaltninger, eller beviser for, at 
omstændighederne for eksportørerne eller markedsvilkårene har en sådan karakter, 
at de giver anledning til at formode, at der vil finde yderligere skadevoldende 
dumping sted. 
11.2.2 Ved gennemførelsen af undersøgelser i henhold til dette stykke skal 
eksportørerne, importørerne, repræsentanterne for eksportlandet og producenterne 
i Fællesskabet have lejlighed til at uddybe, afvise eller fremsætte bemærkninger 
til de spørgsmål, der er indeholdt i anmodningen om fornyet undersøgelse, og der 
skal drages konklusioner under behørig hensyntagen til alle relevante og 
behørigt dokumenterede bevisligheder, der fremlægges vedrørende spørgsmålet om, 
hvorvidt foranstaltningernes bortfald indebærer sandsynlighed for, at der 
fortsat eller igen vil finde dumping sted med deraf følgende skade. 
11.2.3 I henhold til dette stykke skal der i De Europæiske Fællesskabers Tidende 
på et passende tidspunkt i det sidste år af foranstaltningernes 
gyldighedsperiode, som defineret i dette stykke, offentliggøres en meddelelse om 
det forestående udløb af gyldighedsperioden. Producenterne kan derefter ikke 
senere end tre måneder før udgangen af femårs perioden indgive en anmodning om 
fornyet undersøgelse i henhold til afsnit 2.1. Der offentliggøres også en 
meddelelse om foranstaltningernes faktiske bortfald i henhold til dette stykke. 
11.3 Behovet for at opretholde foranstaltninger kan, når det anses for påkrævet, 
også tages op til undersøgelse på Kommissionens initiativ eller på anmodning fra en 
medlemsstat, eller, forudsat at der er forløbet en rimelig periode på mindst et år 
siden indførelsen af de endelige foranstaltninger, på anmodning af en eksportør 
eller importør eller producenterne i Fællesskabet, når anmodningen indeholder 
tilstrækkelige beviser for, at der er behov for en sådan midlertidig undersøgelse. 
11.3.1 En midlertidig undersøgelse iværksættes, når anmodningen herom indeholder 
tilstrækkelige beviser for, at det ikke længere er nødvendigt at opretholde 
foranstaltningerne for at modvirke dumping, og/eller det ikke er sandsynligt, at 
der fortsat eller igen vil blive forvoldt skade, hvis de pågældende 
foranstaltninger ophæves eller ændres, eller at gældende foranstaltninger ikke 
er, eller ikke længere er, tilstrækkelige til at modvirke dumping, der forvolder 
skade. 
-28- m 
11.3.2 Ved gennemførelsen af undersøgelser i henhold til dette stykke kan 
Kommissionen bl.a. undersøge, om omstændighederne med hensyn til dumping og 
skade har ændret sig betydeligt, eller om gældende foranstaltninger giver de 
ønskede resultater i henseende til at afhjælpe den skade, der er konstateret i 
henhold til denne forordnings artikel 3. I den forbindelse tages der hensyn til 
al relevant og behørigt dokumenteret bevismateriale ved den endelige afgørelse. 
11.4 Der iværksættes også en fornyet undersøgelse med henblik på at fastsætte 
individuelle dumpingmargener for nye eksportører i det pågældende eksportland, som 
ikke udførte den pågældende vare i den undersøgelsesperiode, der lå til grund for 
indførelsen af foranstaltningerne. 
11.4.1 Den fornyede undersøgelse iværksættes, når en ny eksportør eller 
producent kan påvise, at han ikke er forretningsmæssigt forbundet med 
eksportørerne eller producenterne i det eksportland, der er omfattet af 
antidumpingforanstaltningerne på den pågældende vare, når han faktisk har udført 
varen til Fællesskabet efter udløbet af ovennævnte undersøgelsesperiode, og når 
han kan påvise, at han har indgået uigenkaldelige kontraktlige forpligtelser til 
at udføre en betydelig mængde til Fællesskabet. 
11.4.2 En fornyet undersøgelse vedrørende en ny eksportør iværksættes og 
gennemføres på et fremskyndet grundlag efter konsultationer i Det Rådgivende 
Udvalg, og efter at producenterne i Fællesskabet har haft lejlighed til at 
fremsætte bemærkninger. Ved den kommissionsforordning, hvorved der iværksættes 
en fornyet undersøgelse, ophæves gældende told for så vidt angår den pågældende 
nye eksportør ved en ændring af den forordning, hvorved tolden indførtes, og den 
pågældende indførsel gøres til genstand for registrering i henhold til artikel 
14, stk. 5, for at sikre, at hvis det på grundlag af den fornyede undersøgelse 
fastslås, at der finder dumping sted for en sådan ny eksportørs vedkommende, kan 
der opkræves antidumpingtold med tilbagevirkende kraft fra tidspunktet for 
iværksættelsen af den fornyede undersøgelse. 
11.4.3 Bestemmelserne i dette stykke finder ikke anvendelse, når tolden er 
indført i henhold til artikel 9, stk. 6. 
11.5 De relevante bestemmelser i denne forordning om procedurer og om 
gennemførelsen af undersøgelser, undtagen bestemmelserne vedrørende tidsfrister, 
gælder for fornyede undersøgelser, der foretages i henhold til stk. 2-4. Sådanne 
undersøgelser gennemføres hurtigt og afsluttes normalt inden for tolv måneder fra 
iværksættelsen af den fornyede undersøgelse. 
11.6 Kommissionen iværksætter fornyede undersøgelser i henhold til denne artikel 
efter konsultationer i Det Rådgivende Udvalg. Findes det på grundlag af en fornyet 
undersøgelse påkrævet, ophæves eller opretholdes foranstaltningerne i henhold til 
stk. 2, eller de ophæves, opretholdes eller ændres i henhold til stk. 3 og 4, af den 
fællesskabsinstitution, der er ansvarlig for deres indførelse. Ophæves 
foranstaltningerne for en eller flere eksportører, men ikke for det pågældende land 
som helhed, er sådanne eksportører fortsat omfattet af proceduren, og de kan 
automatisk blive omfattet af en senere undersøgelse, der måtte blive gennemført for 
det pågældende land i henhold til denne artikel. 
11.7 Er en fornyet undersøgelse af foranstaltninger i henhold til stk. 3 endnu 
ikke afsluttet ved udløbet af gyldighedsperioden for foranstaltningerne, som 
defineret i stk. 2, skal en sådan fornyet undersøgelse også omfatte de 
omstændigheder, der er omhandlet i stk. 2. 
- 29 - n ^ 
11.8 Uanset stk. 2 kan en importør anmode om tilbagebetaling af told, der er 
opkrævet, når det påvises, at den dumpingmargen, på grundlag af hvilken tolden er 
betalt, er blevet udlignet eller indsnævret til et niveau, der er lavere end 
gældende toldsats. 
11.8.1 For at opnå tilbagebetaling af antidumpingtold skal importøren indgive en 
anmodning til Kommissionen. Anmodningen indgives via den medlemsstat, på hvis 
område varerne overgik til fri omsætning, og inden for seks måneder fra den 
dato, på hvilken den endelige told, der skal opkræves, blev behørigt fastsat af 
de kompetente myndigheder, eller fra den dato, på hvilken der blev truffet 
afgørelse om den endelige opkrævning af beløb, for hvilke der var stillet 
sikkerhed i form af midlertidig told. Medlemsstaterne videresender straks 
anmodningen til Kommissionen. 
11.8.2 En anmodning om tilbagebetaling anses kun for behørigt dokumenteret, når 
den indeholder nøjagtige oplysninger om størrelsen af den antidumpingtold, der 
kræves tilbagebetalt, og alle tolddokumenter vedrørende beregningen og 
betalingen af det pågældende beløb. Den skal endvidere for en repræsentativ 
periode indeholde dokumenterede oplysninger vedrørende den normale værdi og de 
eksportpriser, der ved salg til Fællesskabet opnås af den eksportør eller 
producent, som er omfattet af tolden. I tilfælde, hvor importøren ikke er 
forretningsmæssigt forbundet med den pågældende eksportør eller producent og 
sådanne oplysninger ikke umiddelbart foreligger, eller eksportøren eller 
producenten er ikke rede til at meddele importøren oplysningerne, skal 
anmodningen indeholde en erklæring fra eksportøren eller producenten om, at 
dumpingmargenen er indsnævret eller udlignet, som omhandlet i denne artikel, og 
at de relevante bevisligheder vil blive forelagt for Kommissionen. Forelægges 
sådanne bevisligheder fra eksportøren eller producenten ikke inden for en 
rimelig frist, afvises anmodningen. 
11.8.3 Kommissionen beslutter efter konsultationer i Det Rådgivende Udvalg, om 
og i hvilket omfang anmodningen skal tages til følge, eller den kan til enhver 
tid beslutte at indlede en fornyet undersøgelse, og de oplysninger og 
resultater, der fremkommer som led i en sådan undersøgelse, som gennemføres i 
overensstemmelse med de derfor gældende bestemmelser, anvendes med henblik på at 
fastslå, om og i hvilket omfang tilbagebetaling er berettiget. Tilbagebetalingen 
af told skal normalt finde sted inden for en frist på 12 måneder og under ingen 
omstændigheder senere end 18 måneder fra den dato, på hvilken en importør af den 
vare, der er omfattet af antidumpingtolden, har indgivet en behørigt 
dokumenteret anmodning om tilbagebetaling. Medlemsstaterne bør sikre, at den 
bevilgede tilbagebetaling finder sted inden for en frist på 90 dage fra 
ovennævnte beslutning. 
11.9 I alle fornyede undersøgelser eller undersøgelser om tilbagebetaling, som 
gennemføres i henhold til denne artikel, anvender Kommissionen under forudsætning af 
uændrede omstændigheder de samme metoder, som benyttedes i den undersøgelse, der 
resulterede i indførelsen af den pågældende told, idet der tages behørigt hensyn til 
bestemmelserne i artikel 2, særlig afdeling D, og bestemmelserne i denne forordnings 
artikel 17. 
11.10 I alle undersøgelser, der gennemføres i henhold til denne artikel, 
undersøger Kommissionen i overensstemmelse med artikel 2, om eksportpriserne kan 
anses for tilforladelige. Besluttes det imidlertid at beregne eksportprisen i 
henhold til artikel 2, stk. 9, beregnes eksportprisen uden fradrag for betalt 
antidumpingtold, hvis der foreligger afgørende bevis for, at tolden korrekt 
afspejles i videresalgspriserne og de efterfølgende salgspriser i Fællesskabet. 
- 30 
Artikel 12 l°iH 
12.1 Fremlægger den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet tilstrækkelige 
oplysninger, hvoraf det fremgår, at gældende foranstaltninger har ført til 
utilstrækkelige eller ingen ændringer i videresalgspriserne eller de efterfølgende 
salgspriser i Fællesskabet, kan undersøgelsen, efter at der har fundet 
konsultationer sted, genoptages for at fastslå, om de pågældende foranstaltninger 
har haft nogen indvirkning på ovennævnte priser. 
12.2 Som led i en undersøgelse i henhold til denne artikel gives der eksportører, 
importører og producenter i Fællesskabet lejlighed til at klarlægge situationen med 
hensyn til videresalgspriser og efterfølgende salgspriser, og fastslås det, at 
foranstaltningerne burde have ført til ændringer i sådanne priser for at afhjælpe 
den skade, der er fastlagt tidligere i henhold til artikel 3, tages eksportpriserne 
op til ny vurdering i overensstemmelse med artikel 2, og der foretages en ny 
beregning af dumpingmargenerne under hensyntagen til de nye eksportpriser, der 
fastsættes. Fastslås det, at grunden til, at der ikke har været tale om 
prisændringer i Fællesskabet, er et fald i eksportpriserne, som indtraf forud for 
eller efter indførelsen af foranstaltninger, kan der foretages en ny beregning af 
dumpingmargenerne for at tage hensyn til sådanne lavere eksportpriser. 
12.3 Fremgår det af en ny undersøgelse i henhold til denne artikel, at der er 
tale om en større dumpingmargen, ændres gældende foranstaltninger af Rådet, som 
træffer afgørelse med simpelt flertal på forslag fra Kommissionen, i 
overensstemmelse med de nye undersøgelsesresultater vedrørende eksportpriserne. 
12.4 De relevante bestemmelser i artikel 5 og 6 gælder for fornyede 
undersøgelser, der gennemføres i henhold til denne artikel, dog således at sådanne 
undersøgelser skal gennemføres hurtigt og normalt være afsluttet inden for seks 
måneder fra tidspunktet for deres iværksættelse. 
12.5 Der tages ved anvendelsen af denne artikel kun hensyn til påståede ændringer 
i den normale værdi, når fuldstændige og behørigt dokumenterede oplysninger om 
sådanne ændringer i den normale værdi forelægges for Kommissionen inden for de 
frister, der er fastsat i meddelelsen om indledning af undersøgelsen. Indebærer en 
undersøgelse en ny undersøgelse af de normale værdier, kan indførslen gøres til 
genstand for registrering i henhold til artikel 14, stk. 5, indtil resultatet af 
undersøgelsen foreligger. 
- 3i - /9s 
Artikel 13 
Omgåelse 
13.1 Antidumpingtold, der er indført i henhold til denne forordning, kan udvides 
til at gælde for indførsel fra tredjelande af samme vare eller dele deraf, når 
gældende foranstaltninger omgås. Omgåelse defineres som en ændring i mønstret for 
handelen mellem tredjelande og Fællesskabet, som skyldes praksis, forarbejdning 
eller bearbejdning, for hvilken der ikke foreligger nogen tilstrækkelig gyldig grund 
eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden, og der foreligger beviser 
for, at virkningerne af tolden undergraves i henseende til priserne på og/eller 
mængderne af samme vare hidrørende fra en samleproces. 
13.2 En samleproces i Fællesskabet eller i et tredjeland anses for at indebære en 
omgåelse af gældende foranstaltninger, hvis: 
(i) processen er påbegyndt eller udvidet siden eller umiddelbart forud for 
iværksættelsen af antidumpinguridersøgelsen, og de pågældende dele 
hidrører fra det land, der er omfattet af foranstaltningerne, og 
(ii) delene udgør mindst 60% af den samlede værdi af de dele, der indgår i den 
samlede vare, dog således at omgåelse under ingen omstændigheder anses 
for at finde sted, når værditilvæksten til de indførte dele i løbet af 
samle- eller færdiggørelsesprocessen overstiger 25% af 
fremstillingsomkostningerne og 
(iii) virkningerne af tolden undergraves i henseende til priserne på og/eller 
mængderne af samme vare hidrørende fra en samleproces. 
13.3 Undersøgelser i henhold til denne artikel iværksættes, når anmodningen herom 
indeholder tilstrækkelige beviser vedrørende de faktorer, der er omhandlet i stk. 1. 
Undersøgelserne iværksættes efter konsultationer i Det Rådgivende Udvalg ved en 
kommissionsforordning, hvori det også pålægges toldmyndighederne at gøre indførslen 
til genstand for registrering i henhold til artikel 14, stk. 5, eller at anmode om 
garantier. Undersøgelserne udføres af Kommissionen, som kan bistås af 
toldmyndighederne, og undersøgelserne afsluttes indenfor en frist på ni måneder. 
Fremgår det af den endelige konstatering af de faktiske omstændigheder, at det er 
berettiget at udvide foranstaltningerne, vedtages dette af Rådet med simpelt flertal 
på forslag fra Kommissionen gældende fra den dato, på hvilken der blev foretaget 
registrering i henhold til artikel 14, stk. 5, eller der anmodedes om garantier. De 
relevante procedurebestemmelser i denne forordning med hensyn til indledning og 
gennemførelse af undersøgelser finder anvendelse på denne artikel. 
13.4 Når en vare er ledsaget af et toldcertifikat, hvori det erklæres, at 
indførslen af varen ikke indebærer en omgåelse, skal den ikke registreres i henhold 
til artikel 14, stk. 5. Disse certifikater kan på skriftlig anmodning udstedes af 
myndighederne efter bemyndigelse meddelt af Kommissionen ved afgørelse, der træffes 
efter konsultationer i Det Rådgivende Udvalg, eller af Rådet ved afgørelsen om 
indførelse af foranstaltninger, og certifikaterne er gyldige i den periode og på de 
betingelser, der er anført deri. 
13.5 Intet i denne artikel udelukker den normale anvendelse af gældende 
bestemmelser for told. 
-32- /9fe 
Artikel 14 
Generelle bestemmelser 
14.1 Både midlertidig og endelig antidumpingtold indføres ved forordning og 
opkræves af medlemsstaterne i den form og i overensstemmelse med den sats og de 
øvrige kriterier, der er fastsat i den forordning, hvorved tolden indføres. En sådan 
told opkræves endvidere uafhængigt af told, skat og andre afgifter, der normalt 
opkræves ved indførsel. Ingen vare må pålægges både antidumping- og udligningstold 
med det formål at afhjælpe en og samme situation, som er opstået som følge af 
dumping eller eksportsubsidiering. 
14.2 Forordninger om indførelse af midlertidig eller endelig antidumpingtold og 
forordninger eller afgørelser om godtagelse af tilsagn eller afslutning af 
undersøgelser eller procedurer offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Sådanne forordninger og afgørelser skal bl.a., under behørig hensyntagen til kravet 
om beskyttelse af fortrolige oplysninger, indeholde navnene på de berørte 
eksportører, hvis dette er praktisk muligt, eller de berørte lande, en 
varebeskrivelse og et sammendrag af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, 
der er relevante for fastlæggelsen af dumpingmargenen og den forvoldte skade. I hver 
sag sendes et eksemplar af forordning eller afgørelse til de kendte interesserede 
parter. Bestemmelserne i dette stykke finder tilsvarende anvendelse på fornyede 
undersøgelser. 
14.3 Særlige bestemmelser, navnlig vedrørende den fælles definition af begrebet 
"varer med oprindelsesstatus", som indeholdt i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 
af 12. oktober 1992, kan vedtages i eller i henhold til nærværende forordning. 
14.4 Er det i Fællesskabets interesse, kan foranstaltninger, der indføres i 
henhold til denne forordning, ved Kommissionens afgørelse efter konsultationer i Det 
Rådgivende Udvalg suspenderes i en periode på indtil et år på grund af ændringer i 
markedsvilkårene i Fællesskabet, som indebærer, at det midlertidigt er 
uhensigtsmæssigt at anvende sådanne foranstaltninger, forudsat at den pågældende 
erhvervsgren i Fællesskabet har haft lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Nævnte 
periode kan forlænges, hvis Rådet med simpelt flertal på forslag fra Kommissionen 
træffer afgørelse herom. Foranstaltningerne kan til enhver tid, efter at der har 
fundet konsultationer sted, genindføres, hvis begrundelsen for suspensionen ikke 
længere er gyldig. 
14.5 Kommissionen kan efter konsultationer i Det Rådgivende Udvalg pålægge 
toldmyndighederne at tage de nødvendige skridt til at registrere indførsel, således 
at der senere kan anvendes foranstaltninger mod denne indførsel fra datoen for en 
sådan registrering. Indførsel kan gøres til genstand for registrering på anmodning 
fra den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, hvis anmodningen herom indeholder 
tilstrækkelige beviser til at begrunde en sådan foranstaltning. Registrering 
indføres ved forordning, hvori det nærmere angives, hvad formålet er med 
foranstaltningen, og i påkommende tilfælde angives det anslåede beløb af den mulige 
fremtidige betalingsforpligtelse. Indførsel kan ikke gøres til genstand for 
registrering i mere end ni måneder. 
14.6 Medlemsstaterne indberetter månedligt til Kommissionen tal vedrørende 
indførslen af varer, der er omfattet af undersøgelser og af foranstaltninger, samt 
det beløb, der er opkrævet i form af told i henhold til denne forordning. 
j '?; 1 , - 33 -
Artikel 15 
Konsu1tationer 
15.1 Alle konsultationer, der er omhandlet i denne forordning, finder sted i et 
rådgivende udvalg, der er sammensat af repræsentanter for samtlige medlemsstater og 
med en repræsentant for Kommissionen som formand. Konsultationer indledes omgående 
på en medlemsstats anmodning eller på Kommissionens initiativ og finder under alle 
omstændigheder sted så hurtigt, at det er muligt at overholde de frister, der er 
fastsat ved denne forordning. 
15.2 Udvalget indkaldes til møde af formanden. Denne meddeler så hurtigt som 
muligt medlemsstaterne alle nødvendige oplysninger. 
15.3 Konsultationerne kan om nødvendigt finde sted skriftligt; i så fald 
underretter Kommissionen medlemsstaterne og fastsætter en frist, inden for hvilken 
de kan afgive udtalelse eller anmode om mundtlige konsultationer, som formanden 
foranstalter, for så vidt sådanne mundtlige konsultationer kan finde sted så 
hurtigt, at det er muligt at overholde de frister, der er fastsat ved denne 
forordning. 
15.4 Konsultationerne omfatter især: 
(i) forekomsten af dumping og metoderne til fastlæggelse af dumpingmargenen, 
(ii) den foreliggende skade og omfanget heraf, 
(iii) årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og skaden, 
(iv) de foranstaltninger, som under de givne omstændigheder er egnede til at 
forebygge eller afhjælpe den skade, der er forvoldt som følge af dumping, 
samt de nærmere bestemmelser for iværksættelsen af disse 
foranstaltninger. 
lf)% - 34 -
Artikel 16 
Kontrolbesøg 
16.1 Anser Kommissionen det for påkrævet aflægger den besøg hos importører, 
eksportører, handlende, repræsentanter, producenter samt erhvervssammenslutninger og 
-organisationer for at undersøge disses optegnelser og efterprøve oplysninger, der 
er indgivet om dumping og skade. Foreligger der ikke et behørigt svar i rette tid, 
kan et kontrolbesøg ikke gennemføres. 
16.2 Kommissionen kan om nødvendigt foretage undersøgelser i tredjelande, 
forudsat at de berørte virksomheder giver deres samtykke hertil, at repræsentanterne 
for det pågældende lands regering underrettes, og sidstnævnte ikke modsætter sig 
undersøgelsen. Så snart Kommissionen har modtaget de berørte virksomheders samtykke, 
bør Kommissionen meddele myndighederne i eksportlandet navnene og adresserne på de 
virksomheder, der skal besøges, samt de aftalte datoer. 
16.3 De pågældende virksomheder underrettes om arten af de oplysninger, der skal 
efterprøves under kontrolbesøget, og om eventuelle yderligere oplysninger, der er 
behov for at fremlægge under et sådant besøg, omend dette ikke bør udelukke, at der 
under kontrolbesøget på grundlag af de indhentede oplysninger fremsættes anmodning 
om nærmere enkeltheder. 
16.4 I undersøgelser, der foretages i henhold til dette stykke, bistås 
Kommissionen af embedsmænd fra de medlemsstater, der anmoder herom. 
/y» - 35 -
Artikel 17 
Stikprøver 
17.1 I tilfælde, hvor antallet af klagere, eksportører, importører, varetyper 
eller transaktioner er stort, kan undersøgelsen begrænses til at omfatte et rimeligt 
antal parter, varer eller transaktioner ved anvendelse af statistisk gyldige 
stikprøver baseret på oplysninger, der foreligger på tidspunktet for udvælgelsen, 
eller til den største producerede, solgte eller eksporterede mængde, der kan anses 
for repræsentativ, og som med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er 
til rådighed. 
17.2 Oen endelige udvælgelse af parter, varetyper eller transaktioner i henhold 
til disse bestemmelser om stikprøver påhviler Kommissionen, idet udvælgelsen dog så 
vidt muligt foretages i samråd med de berørte parter og med disses samtykke, 
forudsat at sådanne parter giver sig til kende og fremlægger tilstrækkelige 
oplysninger inden for tre uger fra indledningen af proceduren, således at der åbnes 
mulighed for at udtage en repræsentativ stikprøve. 
17.3 I de tilfælde, hvor undersøgelsen er blevet begrænset i henhold til denne 
artikel, beregnes der alligevel en individuel dumpingmargen for eksportører eller 
producenter, der ikke er udvalgt i første omfang, og som indgiver de nødvendige 
oplysninger inden for de frister, der er fastsat i denne forordning, medmindre 
antallet af eksportører eller producenter er så stort, at en individuel undersøgelse 
vil være urimeligt byrdefuld og hindre en rettidig afslutning af undersøgelsen. 
17.4 Træffes der beslutning om at udtage stikprøver, og er nogle eller alle de . 
udvalgte parter ikke rede til fuldt ud at samarbejde, hvilket sandsynligvis i 
væsentlig grad vil påvirke resultatet af undersøgelsen, kan der udtages en ny 
stikprøve. Er der imidlertid stadig tale om manglende samarbejde, eller foreligger 
der ikke tilstrækkelig tid til at udtage en ny stikprøve, finder de relevante 
bestemmelser i artikel 18 anvendelse. 
- 36 9ao JL. 
Artikel 18 
Manglende samarbejde 
18.1 I tilfælde, hvor en af de interesserede parter nægter at give adgang til 
nødvendige oplysninger eller undlader at meddele dem inden for de frister, der er 
omhandlet i denne forordning, eller lægger væsentlige hindringer i vejen for 
undersøgelsen, kan der træffes foreløbige eller endelige afgørelser, positive eller 
negative, på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. Konstateres det, at 
en interesseret part har meddelt urigtige eller vildledende oplysninger, ses der 
bort fra disse oplysninger, og der kan gøres brug af de foreliggende faktiske 
oplysninger. Interesserede parter bør gøres bekendt med følgerne af manglende 
samarbejdsvilje. 
18.2 Indgives svar ikke i edb-sprog, anses dette ikke for manglende samarbejde, 
forudsat af den interesserede part påviser, at indgivelse af svar på den ønskede 
måde vil indebære en urimelig ekstra byrde eller urimelige ekstra omkostninger. 
18.3 Selv om de oplysninger, som en interesseret part indgiver, måske ikke er 
ideelle i enhver henseende, bør der ikke ses bort fra dem, forudsat at eventuelle 
mangler ikke giver anledning til urimelige vanskeligheder i arbejdet med at nå til 
rimeligt nøjagtige resultater, at oplysningerne indgives på korrekt vis og 
rettidigt, at de kan efterprøves, og den pågældende part har handlet efter bedste 
evne. 
18.4 Hvis beviser eller oplysninger ikke godtages, bør den part, der indgiver 
dem, omgående underrettes om årsagerne hertil, og der bør gives den pågældende 
lejlighed til at afgive yderligere forklaringer inden for den fastsatte frist. Anses 
forklaringerne ikke for tilfredsstillende, bør årsagerne til afvisningen af sådanne 
beviser eller oplysninger meddeles i undersøgelsesresultater, der offentliggøres. 
18.5 Hvis afgørelser, herunder vedrørende den normale værdi, træffes på grundlag 
af bestemmelserne i stk. 1, herunder de oplysninger, der er meddelt i klagen, bør 
disse, hvor dette er praktisk muligt og under behørig hensyntagen til de 
tidsfrister, der er fastsat for undersøgelsen, kontrolleres på grundlag af 
oplysninger fra andre uafhængige kilder, der måtte foreligge, såsom offentliggjorde 
prislister, officielle importstatistikker og toldindberetninger, og på grundlag af 
oplysninger, der er indhentet fra andre interesserede parter som led i 
undersøgelsen. 
18.6 Er en interesseret part ikke rede til at samarbejde i fornødent omfang, 
således at relevante oplysninger holdes tilbage, kan en sådan situation føre til et 
resultat, som er mindre gunstigt for denne part, end hvis den pågældende havde 
udvist samarbejdsvilje. 
,7 °c / 
- 37 - o-
Artikel 19 
Fortrolighed 
19.1 Oplysninger, som ifølge deres natur er fortrolige (f.eks. fordi 
fremlæggelsen heraf ville give en konkurrent en væsentlig konkurrencemæssig fordel 
eller være til betydelig skade for den, der meddeler oplysningerne, 
eller for den, fra hvem førstnævnte modtog oplysningerne), eller som er meddelt 
fortroligt af parter i en undersøgelse, skal, når ønsket herom er velmotiveret, 
behandles fortroligt af myndighederne. 
19.2 Interesserede parter, som meddeler fortrolige oplysninger, kan afkræves 
ikke-fortrolige sammendrag heraf. Disse sammendrag skal være tilstrækkeligt 
detaljerede til at sikre en rimelig forståelse af de fortrolige oplysningers 
egentlige indhold. Under særlige omstændigheder kan de pågældende parter 
tilkendegive, at det ikke er muligt at udarbejde et sammendrag af oplysningerne. 
Under sådanne særlige omstændigheder skal der afgives en erklæring med en 
begrundelse for, at det ikke er muligt at udarbejde et sammendrag. 
19.3 Anses en anmodning om fortrolig behandling ikke for berettiget, og er den, 
der meddeler oplysningerne, enten ikke rede til at stille oplysningerne til rådighed 
eller til at tillade, at de fremlægges i generaliseret form eller i sammendrag, kan 
der ses bort fra sådanne oplysninger, medmindre det fra relevant side på 
tilfredsstillende måde kan godtgøres, at oplysningerne er korrekte. Anmodninger om 
fortrolig behandling af oplysninger bør ikke afvises på et vilkårligt grundlag. 
19.4 Denne artikel udelukker ikke, at fællesskabsmyndighederne fremlægger 
generelle oplysninger, og navnlig begrundelserne for de afgørelser, der er truffet i 
medfør af denne forordning, eller at de fremlægger de beviser, som de har lagt til 
grund for deres afgørelser, for så vidt dette er nødvendigt for at forklare disse 
begrundelser i retssager. Ved en sådan fremlæggelse tages der hensyn til de berørte 
parters berettigede interesse i, at deres forretningshemmeligheder ikke røbes. 
19.5 Hverken Rådet, Kommissionen, medlemsstaterne eller personer i disses 
tjeneste må videregive oplysninger, som de har modtaget i medfør af denne 
forordning, og som på anmodning af den part, der har givet oplysningerne, skal 
behandles som fortolige, medmindre denne part har givet særlig tilladelse hertil. 
Oplysninger, der udveksles mellem Kommissionen og medlemsstaterne, eller som 
vedrører konsultationer i henhold til artikel 15, eller interne dokumenter, der er 
udarbejdet af fællesskabsmyndighederne eller af medlemsstaternes myndigheder, må kun 
videregives, hvis dette udtrykkeligt fremgår af denne forordning. 
19.6 Oplysninger, der modtages i medfør af denne forordning, kan kun anvendes til 
det formål, hvortil de er indhentet. 
7(>l - 38 -
Artikel 20 
Fremlæggelse af oplysninger 
20.1 Klagerne, importørerne, eksportørerne og repræsentanterne for eksportlandet 
kan anmode om fremlæggelse af de nærmere oplysninger, der ligger til grund for de 
vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke der er indført 
midlertidige foranstaltninger. Anmodninger om en sådan fremlæggelse af oplysninger 
indgives skriftligt umiddelbart efter indførelsen af de midlertidige 
foranstaltninger, og videregivelsen af oplysningerne finder sted skriftligt hurtigst 
muligt herefter. 
20.2 De parter, der er nævnt i stk. 1, kan anmode om endelig fremlæggelse af de 
vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænkes at 
anbefale indførelse af endelige foranstaltninger eller afslutning af en undersøgelse 
eller en procedure uden indførelse af foranstaltninger, idet der lægges særlig vægt 
på at fremlægge sådanne kendsgerninger og betragtninger, som afviger fra dem, der lå 
til grund for indførelsen af de midlertidige foranstaltninger. 
20.3 Anmodninger om endelig fremlæggelse af oplysninger, som defineret i stk. 2, 
indgives skriftligt til Kommissionen, og skal i tilfælde, hvor der er pålagt 
midlertidig told, være denne i hænde senest en måned efter offentliggørelsen af 
toldens indførelse. Er der ikke pålagt midlertidig told, skal parterne have 
lejlighed til at anmode om endelig fremlæggelse af oplysninger inden for frister, 
som Kommissionen fastsætter. 
20.4 Den endelige fremlæggelse af oplysninger finder sted skriftligt. 
Oplysningerne fremlægges snarest muligt under behørig hensyntagen til kravet om 
beskyttelse af fortrolige oplysninger og normalt ikke senere end en måned før der 
træffes endelig afgørelse, eller Kommissionen fremlægger forslag om endelige 
foranstaltninger i henhold til artikel 9. Er Kommissionen ikke i stand til at 
fremlægge visse kendsgerninger eller betragtninger på det pågældende tidspunkt, skal 
de fremlægges snarest muligt derefter. Fremlæggelsen af oplysningerne foregriber 
ikke senere afgørelser, som Kommissionen eller Rådet måtte træffe, men træffes 
sådanne afgørelser på grundlag af andre kendsgerninger og betragtninger, skal disse 
fremlægges snarest muligt. 
20.5 Bemærkninger, der fremsættes efter den endelige fremlæggelse af oplysninger, 
tages kun i betragtning, hvis de modtages inden for en frist, som Kommissionen 
fastsætter i hvert enkelt tilfælde, og som skal være på mindst 10 dage, idet der 
tages behørigt hensyn til sagens hastende karakter. 
-39- 2<A 
Artikel 21 
Fællesskabets interesser 
21.1 I henhold til denne forordning træffes en afgørelse om, hvorvidt det af 
hensyn til beskyttelsen af Fællesskabets interesser er påkrævet at gribe ind, på 
grundlag af en vurdering af alle involverede parters interesser som helhed, herunder 
den indenlandske erhvervsgrens, brugernes og forbrugernes interesser, og der træffes 
kun afgørelse i henhold til denne artikel, når alle parter har haft lejlighed til at 
tilkendegive deres synspunkter i henhold til stk. 2. I en sådan undersøgelse tages 
der særligt hensyn til behovet for at afhjælpe den fordrejning af handelen, som 
skyldes skadevoldende dumping, og at genskabe en situation med effektiv konkurrence. 
De foranstaltninger, der fastsættes på grundlag af den konstaterede dumping og deraf 
følgende skade, må ikke anvendes, når myndighederne på grundlag af alle fremlagte 
oplysninger klart kan fastslå, at det ikke er i Fællesskabets interesse at anvende 
sådanne foranstaltninger. 
21.2 For at sikre, at myndighederne kan tage hensyn til alle synspunkter og 
oplysninger på et solidt grundlag, når de træffer afgørelse om, hvorvidt det er i 
Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger, kan klagerne, importørerne og 
repræsentative brugere og repræsentative forbrugerorganisationer inden for de 
frister, der er fastsat i meddelelsen om indledning af antidumpingundersøgelsen, 
give sig til kende og indgive oplysninger til Kommissionen. Sådanne oplysninger 
eller passende sammendrag deraf stilles til rådighed for de øvrige parter, der er 
omhandlet i denne artikel, og de er berettiget til at fremsætte bemærkninger hertil. 
21.3 Parter, der har handlet i overensstemmelse med stk. 2, kan anmode om at 
blive hørt. Anmodninger herom kan imødekommes, når de fremsættes inden for de 
frister, der er fastsat i stk. 2, og det begrundes i henseende til Fællesskabets 
interesser, hvorfor de pågældende parter bør høres. 
21.4 Parter, der har handlet i overensstemmelse med stk. 2, kan fremsætte 
bemærkninger om anvendelsen af midlertidig told, der indføres. Sådanne bemærkninger 
skal være modtaget inden for en frist på en måned fra tidspunktet for anvendelsen af 
de pågældende foranstaltninger, hvis der skal tages hensyn hertil, og 
bemærkningerne, eller passende sammendrag heraf, stilles til rådighed for de øvrige 
parter, som er berettiget til at fremsætte bemærkninger hertil. 
21.5 Kommissionen gennemgår behørigt indgivne oplysninger og undersøger, om de er 
tilstrækkeligt repræsentative, og resultaterne af en sådan analyse samt en udtalelse 
om oplysningernes beskaffenhed forelægges for Det Rådgivende Udvalg. Ved 
udarbejdelsen af forslag i henhold til artikel 9, tager Kommissionen hensyn til de 
øvrige synspunkter, der fremføres i udvalget. 
21.6 Parter, der har handlet i overensstemmelse med stk. 2, kan anmode om at 
blive gjort bekendt med de kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke 
der sandsynligvis vil blive truffet endelig afgørelse. Sådanne oplysninger 
fremlægges i det omfang, det er muligt, og uden at dette foregriber senere 
afgørelser, som Kommissionen eller Rådet måtte træffe. 
21.7 I denne artikel tages der kun hensyn til behørigt dokumenterede oplysninger. 
7o Ll - 40 -
Artikel 22 
Afsluttende bestemmelser 
Denne forordning udelukker ikke anvendelsen af: 
(i) særlige bestemmelser, som er fastsat i aftaler mellem Fællesskabet og 
tredjelande, 
(ii) fællesskabsforordningerne på landbrugsområdet og forordning (EØF) nr. 
1059/695), (EØF) nr. 2730/756) og (EØF) nr. 2783/757); nærværende 
forordning anvendes i tilslutning til disse forordninger og uanset 
bestemmelser deri, der udelukker anvendelsen af antidumpingtold, 
(iii) særlige foranstaltninger, forudsat at de ikke er i modstrid med 
forpligtelserne i henhold til GATT. 
Artikel 23 
Ophævelse af eksisterende lovgivning 
Forordning (EØF) nr. 2423/88, ændret ved forordning (EF) nr. 521/94 og"(EF) nr. 
522/94 ophæves. Henvisninger til den ophævede forordning skal betragtes som 
henvisninger til nærværende forordning. 
Artikel 24 
Ikrafttræden 
Denne forordning træder i kraft på den dato, der er fastsat ved afgørelsen om 
ikrafttrædelsen af akterne om gennemførelsen af resultaterne af Uruguay-Runden. Den 
finder anvendelse på procedurer, der allerede er indledt. Henvisningerne til frister 
for indledningen af procedurer og indførelsen af midlertidig told gælder imidlertid 
først efter en dato, som Rådet fastsætter i en afgørelse, der vedtages med 
kvalificeret flertal senest den 1. april 1995 på forslag fra Kommissionen, som 
forelægges for Rådet, så snart de nødvendige budgetmidler er stillet til rådighed. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
5) EFT nr. L 141 af 12.6.1969, s. 1. 
6) EFT nr. L 281 af 1.11.1975, s. 20. 
7) EFT nr. L 282 af 1.11.1975, s. 104 
Qo^ 
Handelsbeskyttelse : 
Subsidier 
n b 
Begrundelse 
A. INDLEDNING 
Uruguay-Rundens handelsforhandlinger, som afsluttedes i 1994, førte 
til en ny aftale om subsidier og udligningsforanstaltninger 
("subsidieaftalen"), som for så vidt angår udligningsforanstaltninger 
skal gennemføres i fællesskabslovgivningen, således at den som aftalt 
i Marrakech kan få virkning fra den 1. januar 1995. 
Subsidieaftalen indeholder nye og detaljerede regler om subsidier og 
om antisubsidieundersøgelser, og i betragtning af de omfattende 
ændringer og for at sikre en tilfredsstillende og gennemsigtig 
gennemførelse af de nye regler, anses det for påkrævet i videst muligt 
omfang at gennemføre subsidieaftalen i fællesskabslovgivningen; med 
henblik herpå er den nye aftale, fremfor gældende EF-lovgivning, 
forordning (EØF) nr. 2423/881), anvendt som grundlag for den 
foreslåede lovgivning. 
Tilføjelserne til subsidieaftalen er hovedsagelig begrænset til: 
præciseringer hvor aftalen er uklar; indføjelse af gældende 
bestemmelser for Fællesskabets ret enestående procedurer og 
beslutningsproces med ændringer for at tage hensyn til Domstolens 
afgørelser, samt ændring eller indføjelse af EF-specifikke regler 
vedrørende sådanne spørgsmål som ubetydelige importmængder, 
stikprøver, manglende samarbejde, omgåelse og Fællesskabets 
interesser, spørgsmål, som ikke omhandles i aftalen, eller hvor den er 
upræcis eller blot angiver minimumskrav. På flere områder anvendes de 
mere detaljerede bestemmelser i den nye antidumpingforordning i 
nærværende forordning, for så vidt der ikke er uoverensstemelse med 
bestemmelserne i subsidieaftalen. 
1) EFT nr. L 209 af 2.8.1988, s. 1. 
- 2 - ^ 
I subsidieaftalen fastsættes der nye normer for indførelsen af 
udligningsforanstaltninger i form af nye og detaljerede regler for 
definitionen af subsidier og udligningsberettigelse, beregning af 
subsidiebeløbet, øgede krav til procedurerne for indledning og videreførelse 
af undersøgelser og restriktioner vedrørende indførelsen af midlertidig 
told. Gennemførelse af subsidieaftalens bestemmelser i EF-lovgivningen vil 
naturligvis give det samme resultat. Med vedtagelsen af disse nye regler 
forbedres samtidigt retssikkerheden gennem større præcision, 
gennemsigtigheden øges og parternes rettigheder udvides. 
På tilsvarende måde skulle nogle af de nye regler, såsom reglerne om 
ubetydelige importmængder og Fællesskabets interesser, yderligere styrke 
disse bestræbelser på at øge gennemsigtigheden og forbedre retssikkerheden. 
EF-virksomhederne vil i højere grad være bekendt med den mindsteimport, der 
kræves både for indgivelse af klager og for indførelse af endelige 
foranstaltninger. Endvidere vil alle interesserede parter blive gjort 
bekendt med deres rettigheder og forpligtelser for så vidt angår 
Fællesskabets interessser i disse sager, idet der fastlægges strukturerede 
rammer for indgivelse af oplysninger og myndighedernes behandling heraf. 
Endvidere er det vigtigt, at foranstaltninger, når de først er indført, skal 
være mere effektive, og med henblik herpå er der indført en ny bestemelse om 
omgåelse. 
Det skal endelig bemærkes, at dette udkast til antisubsidieforordning for 
første gang er helt afskilt fra den foreslåede lovgivning om antidumping. 
Denne udvikling er begrundet i, at reglerne i den nye subsidieaftale er 
langt mere detaljerede, at undersøgelserne vedrørende subsidier og dumping i 
stadig højere grad adskiller sig fra hinanden, og det deraf følgende behov 
for at give antisubsidielovgivningen større autonomi. 
.3- 2*& 
DET VIGTIGSTE INDHOLD AF ANTISUBSIDIEFORORDNINGEN 
1. Definition af subsidier (artikel 2) 
Definitionen af subsidier er en ordret gengivelse af definitionen i 
subsidieaftalen, dvs. finansielle bidrag fra statslige og andre 
offentlige myndigheder, hvorved virksomheder opnår en fordel. 
2. Begrebet "ikke-udligningsberettigede subsidier" (artikel 3) 
Betingelserne for, at subsidier er udligningsberettigede (eller alt 
efter omstændighederne ikke-udligningsberettigede) er også en 
gengivelse af bestemmelserne i subsidieaftalen vedrørende subsidiernes 
specificitet samt undtagelserne herfra, herunder også den såkaldte 
"green box" i aftalen om landbrug. 
3. Beregning af det udligningsberettigede subsidiebeløb (artikel 4) 
Bestemmelsen om beregning af det udligningsberettigede subsidiebeløb 
bygger på princippet om "en fordel for modtageren". Denne 
fremgangsmåde er der nu hjemmel for i artikel 14 i subsidieaftalen, og 
den øger Fællesskabets muligheder for at anvende 
antisubsidieforanstaltninger set i forhold til den fremgangsmåde, der 
bygger på "omkostningerne for staten". Førstnævnte fremgangsmåde er 
mere i overensstemmelse med den, der anvendes i Fællesskabet i sager 
om statsstøtte. 
^ ? 
- 4 -
4. Skade og erhvervsgren i Fællesskabet (artikel 5 og 6) 
Disse bestemmelser ligger tæt op ad bestemmelserne i subsidieaftalen. 
5. Indledning af procedurer (artikel 7) 
Ud over de grundlæggende kriterier for indledning af 
antisubsidieprocedurèr, fastsætter stk. 5-7 også betingelserne for, 
at der kan iværksættes undersøgelser vedrørende ikke-
udligningsberettigede subsidier med henblik på at fastslå, om 
kriterierne for ikke-udligningsberettigelse er opfyldt. 
6. Afslutning af undersøgelser (artikel 8) 
I subsidieaftalen fastsættes, at en undersøgelse normalt bør afsluttes 
inden for tolv måneder, hvilket således er i modstrid med de 13 
måneder, der påregnes for EF-undersøgelser fra 1995 og fremover. 
Det foreslås at lade aftalens bestemmelser indgå i denne forordning 
(artikel 8.9), men midlertidig told skal naturligvis stadig pålægges 
inden for ni måneder (artikel 9.1). 
7. Tilsagn (artikel 10) 
(a) Som led i antisubsidieundersøgelser kan der godtages tilsagn fra 
regeringer eller eksportører. 
(b) Det har altid givet anledning til problemer at fastslå, hvad der skal 
gøres i sager, hvor eksportørerne har misligholdt tilsagn eller 
trukket dem tilbage. Det er opfattelsen, at Fællesskabet under sådanne 
omstændigheder bør være berettiget til at indføre endelig told på 
grundlag af resultaterne af den tidligere undersøgelse. I modsat fald 
kan det indebære, at en eksportør, der misligholder sit tilsagn, 
kommer i en gunstigere situation end konkurrenter, som omhyggeligt 
overholder deres tilsagn. Desuden er det meget tidrøvende at 
gennemføre en helt ny undersøgelse på grundlag af nye faktiske 
oplysninger, og en sådan undersøgelse bør derfor kun gennemføres, når 
omstændighederne gør det berettiget. Misligholdelse kan ikke anses for 
at falde ind under sådanne omstændigheder. 
De nye bestemmelser, der er fastsat i artikel 10.9 og 10.10 i 
tekstudkastet åbner mulighed for at indføre endelig told i tilfælde, 
hvor der bevisligt er tale om misligholdelse, eller hvor et tilsagn 
trækkes tilbage, men eksportøren mister naturligvis ikke sine 
rettigheder, idet vedkommende vil være berettiget til at anmode om en 
fornyet undersøgelse, hvis der er tale om ændrede omstændigheder i 
henseende til subsidiering eller den forvoldte skade. Desuden 
indebærer ændringen af foranstaltningerne ikke en ny forældelsesfrist 
på fem år. Foreligger der kun mistanke om misligholdelse, afhjælpes 
situationen ved at indføre midlertidig told, medens sagen undersøges 
nærmere. 
8. Ubetydelige importmængder og de minimis-subsidier (artikel 11) 
(a) Denne forordning overtager fra subsidieaftalen begrebet ubetydelige 
importmængder for så vidt angår udviklingslande. Ligeledes overtages 
aftalens bestemmelse om, at subsidiebeløb på under 1% af værdien 
betragtes som de minimis. 
(b) Det foreslås, at begrebet udviklingslande ikke defineres med henblik 
på denne forordning. 
- 6 -
9. Fornyede undersøgelser og tilbagebetalinger (artikel 13) 
(a) Bestemmelserne om fornyede undersøgelser og tilbagebetalinger svarer 
stort set til bestemmelserne herom i antidumpingforordningen med en 
enkelt undtagelse. 
(b) Hvad angår fremskyndede undersøgelser for nye eksportører (afsnit C) 
er subsidieaftalen langt mindre eksplicit end antidumpingaftalen 
vedrørende spørgsmålet om nye eksportører. I artikel 19.3 anføres 
således blot: 
"En eksportør, hvis udførsel er omfattet af en endelig udligningstold, 
men for hvilken der ikke er blevet foretaget en undersøgelse af andre 
grunde, end at den pågældende ikke var rede til at samarbejde, skal 
være berettiget til en fremskyndet undersøgelse med henblik på, at 
undersøgelsesmyndighederne straks fastsætter en individuel sats for 
udligningstolden for denne eksportør." 
an - 7 -
Der foreligger ingen bestemmelser, som svarer til bestemmelserne om 
antidumping, hvor det fastsættes, at eksportøren ikke må have udført 
den pågældende vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, og 
eksportøren må ikke være forretningsmæssigt forbundet med andre 
eksportører; endvidere anføres det ikke, at der ikke må opkræves told 
i perioden for den fornyede undersøgelse. 
Under disse omstændigheder foreslås det at fastholde en ordlyd baseret 
på subsidieaftalen. 
10. Omgåelse (artikel 14) 
Foranstaltninger til bekæmpelse af omgåelse nævnes ikke i 
subsidieaftalen, og spørgsmålet om hvorvidt der bør anvendes 
foranstaltninger mod omgåelse af udligningstold, må derfor vurderes på 
grundlag af visse nærmere fastlagte betingelser. Det skal også tages i 
betragtning, at en eksportørs omgåelse af udligningstold, som er en 
følge af subsidier, der ydes af statslige myndigheder, er en særlig 
situation, som skal analyseres i sin rette sammenhæng. 
I denne forordnings bestemmelser om modvirkning af omgåelse lægges der 
derfor vægt på muligheden for at træffe foranstaltninger med henblik 
på at hindre omgåelse af udligningstold gennem forskellige former for 
praksis, enten samleprocesser i tredjelande eller i Fællesskabet, for 
hvilke der ikke foreligger nogen tilstrækkelig gyldig grund eller 
økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden. Hvis virkningerne 
af told undergraves, kan der træffes foranstaltninger, forudsat at der 
fortsat ydes udligningsberettigede subsidier til den indførte samme 
vare og/eller de indførte dele. 
Denne bestemmelse giver en effektiv beskyttelse mod omgåelse af 
udligningstold og gør det muligt for Fællesskabet at sikre, at 
indførte foranstaltninger forbliver effektive. 
De proceduremæssige aspekter af artiklen er i overensstemmelse med 
antidumpingforordningen. 
2/'^ 
11. Stikprøver (artikel 18) 
Subsidieaftalen indeholder ikke specifikke bestemmelser om stikprøver. 
Det er imidlertid ønskeligt at fastsætte regler for udtagning af 
stikprøver i sager vedrørende udligningstold, eftersom de samme 
problemer med et stort antal eksportører og importører, som opstår i 
forbindelse med.antidumpingundersøgelser, også kan komme på tale i 
antisubsidieundersøgelser. Det foreslås derfor at gennemføre 
antidumpingforordningens bestemmelser om stikprøver i 
antisubsidieforordningen. 
12. Manglende samarbejde (artikel 19) 
Artikel 12.7 i subsidieaftalen indeholder blot følgende korte 
henvisning til dette spørgsmål: 
"I tilfælde, hvor interesserede medlemmer eller interesserede parter 
nægter at give adgang til nødvendige oplysninger eller undlader at 
meddele dem inden for en rimelig frist eller lægger væsentlige 
hindringer i vejen for undersøgelsen, kan der træffes foreløbige eller 
endelige afgørelser, positive eller negative, på grundlag af de 
foreliggende faktiske oplysninger." 
Den samme bestemmelse findes i antidumpingaftalen, men suppleres med 
bilag II til denne aftale, som ikke forekommer i subsidieaftalen. 
Hvad angår antisubsidieforordningen foreslås det, at 
antidumpingforordningens bestemmelser om manglende samarbejde 
overtages i betrtagtning af, at disse bestemmelser ikke er i modstrid 
med subsidieaftalens bestemmelse, men blot udvider den og sigter mod 
større gennemsigtighed og forudsigelighed i henseende til 
Fællesskabets foranstaltninger på dette område. 
- 9 -
13. Fortrolighed (artikel 20) 7M 
Bestemmelserne om fortrolighed er baseret på bestemmelserne i 
subsidieaftalen, som er lidt forskellige fra bestemmelserne i 
antidumpingaftalen som følge af, at regeringer er direkte omfattet af 
antisubsidieprocedurer, og undersøgelsesresultaterne indeholder derfor 
ikke alene fortrolige oplysninger fra statslige myndigheder, men også 
forretningshemmeligheder. Det skal navnlig fastsættes, at nærmere 
enkeltheder om alle bilaterale konsultationer med statslige 
myndigheder i henhold til subsidieaftalen er fortrolige. 
14. Samtidig pålæggelse af antidumping- og udligningstold (artikel 15.1) 
De grundlæggende bestemmelser i GATT's artikel VI, paragraf 5, 
indsættes i antisubsidieforordningen. 
15. Forbindelsen mellem udligningsforanstaltninger og multilaterale 
foranstaltninger (artikel 23) 
Der er indsat en bestemmelse, som gør det muligt at trække 
udligningstold tilbage i tilfælde, hvor der er grebet ind mod 
subsidier på multilateralt plan (via et GATT-panel), og hvor der på 
dette grundlag er truffet andre foranstaltninger end udligningstold 
(eftersom antisubsidieundersøgelser og et GATT-panels undersøgelser 
kan finde sted sideløbende, men kun én form for foranstaltninger til 
afhjælpning af situationen er tilladt ifølge subsidieaftalen). 
- lo - 3. /S 
16. Andet 
Det skal bemærkes, at bestemmelserne om suspension af foranstaltninger 
og registrering af indførslen (artikel 15) og om Fællesskabets 
interesser (artikel 22) er i overensstemmelse med bestemmelserne i 
antidumpingforordningen, hvilket også er tilfældet for de fleste af de 
procedureregler i denne forordning, som ikke specielt er omtalt her. 
KONKLUSION 
For at gennemføre aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger 
af 1994, som er indgået som resultat af de multilaterale 
handelsforhandlinger under Uruguay-Runden, og for at tage hensyn til 
de spørgsmål, der er redegjort for i det foregående, forelægger 
Kommissionen Rådet: 
forslag til forordning, som træder i stedet for Fællesskabets 
nugældende grundlæggende antisubsidielovgivning. 
- 1 -II lo 
FORSLAG TIL: 
RÅDETS FORORDNING (EF) NR /94 94/0231(ACC) 
om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er 
medlemmer af Det Europæiske Fællesskab 
Rådet for Den Europæiske Union har -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
særlig artikel 113, 
under henvisning til forordningerne om de fælles markedsordninger for 
landbrugsprodukter samt de forordninger, der er vedtaget i henhold til 
artikel 235 i traktaten, og som gælder for varer, fremstillet på basis af 
landbrugsprodukter, og særlig til de bestemmelser i disse forordninger, der 
muliggør en fravigelse af det almindelige princip om udelukkende at erstatte 
alle beskyttelsesforanstaltninger ved grænserne med de i nævnte forordninger 
fastsatte foranstaltninger, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og 
ud fra følgende betragtningen 
Ved forordning (EØF) nr. 2423/88,1), ændret ved forordning (EF) nr. 
521/942) og forordning (EF) nr. 522/943) vedtog Rådet fælles regler om 
beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke 
er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab; 
1) EFT nr. L 209 af 2.8.1988, s. 1. 
2) EFT nr. L 66 af 10.3.1994, s. 7. 
3) EFT nr. L 66 af 10.3.1994, s. 10, 
ur/ 
- 2 -
disse regler blev vedtaget i overensstemmelse med de bestående 
internationale forpligtelser, især dem, som følger af artikel VI i den 
almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT), af aftalen om 
anvendelse af artikel VI i GATT (antidumpingkodeks af 1979) og af aftalen om 
fortolkning og anvendelse af artikel VI, XVI og XXIII i GATT (kodeks om 
subsidier og udligningstold af 1979); 
afslutningen af Uruguay-Rundens multilaterale handelsforhandlinger førte til 
oprettelsen af Verdenshandelsorganisationen (WTO); 
bilag IA til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen 
(WTO-overenskomsten) indeholder bl.a. den almindelige overenskomst om told 
og udenrigshandel 1994 (GATT 1994), en aftale om landbrug 
(landbrugsaftalen), en ny aftale om anvendelsen af artikel VI i GATT 1994 
(antidumpingaftalen) og en ny aftale om subsidier og 
udligningsforanstaltninger (subsidieaftalen); 
for at sikre større gennemsigtighed og effektivitet i Fællesskabets 
anvendelse af af de regler, der er fastsat i henholdsvis antidumpingaftalen 
og subsidieaftalen, anses det for nødvendigt at vedtage to særskilte 
forordninger, hvori der tilstrækkelig detaljeret fastsættes bestemmelser for 
anvendelsen af hvert af disse instrumenter til beskyttelse af handelen; 
fællesskabsreglerne for anvendelsen af udligningsforanstaltninger bør derfor 
ændres på baggrund af de nye multilaterale regler, bl.a. hvad angår 
indledningen af en procedure og gennemførelsen af de efterfølgende 
undersøgelser, herunder fastlæggelsen og behandlingen af de faktiske 
oplysninger, anvendelsen af midlertidige foranstaltninger, indførelsen og 
opkrævningen af udligningstold, gyldighedsperioden for og fornyet 
undersøgelse af udligningsforanstaltninger samt offentliggørelsen af 
oplysninger vedrørende subsidieundersøgelser; 
Q/8f 
- 3 -
i betragtning af de omfattende ændringer, der følger af de nye aftaler, og 
for at sikre en tilstrækkelig og gennemsigtig gennemførelse af de nye 
regler, anses det for påkrævet i videst muligt omfang at gennemføre disse 
nye aftaler i fællesskabslovgivningen; 
det må endvidere anses for tilrådeligt tilstrækkelig detaljeret at forklare, 
hvornår der foreligger subsidier, efter hvilke principper de kan udlignes 
(især om der specifikt er ydet subsidier), og på grundlag af hvilke 
kriterier det udligningsberettigede subsidiebeløb skal beregnes; 
det er klart, at ved afgørelsen af, om der foreligger subsidier, er det 
nødvendigt at påvise, at statslige eller andre offentlige myndigheder har 
ydet et finansielt bidrag inden for et lands område, eller at der har været 
tale om indkomst- eller prisstøtte som omhandlet i artikel XVI i GATT 1994, 
og at den modtagende virksomhed derved har opnået en fordel; 
det er nødvendigt tilstrækkelig detaljeret at redegøre for, hvilke former 
for subsidier der ikke kan udlignes, og hvilken procedure der skal følges, 
hvis det som led i en undersøgelse fastslås, at en virksomhed, der er 
omfattet af undersøgelsen, har modtaget subsidier, som ikke kan udlignes; 
ifølge subsidieaftalen udløber gyldighedsperioden for bestemmelserne 
vedrørende ikke-udligningsberettigede subsidier fem år efter WTO-
overenskomstens ikrafttræden, medmindre gyldighedsperioden forlænges ved 
fælles overenskomst mellem medlemmerne af WTO, og det kan derfor vise sig 
nødvendigt at ændre denne forordning i overensstemmelse hermed, hvis 
gyldighedsperioden for nævnte bestemmelser ikke forlænges; 
de foranstaltninger, der er opregnet i bilag 2 til landbrugsaftalen, er i 
det omfang, det er fastsat i denne aftale, ikke udligningsberettigede; 
- 4 21* 
det må anses for hensigtsmæssigt at fastsætte, under hvilke omstændigheder 
en undersøgelse skal afsluttes i tilfælde af, at subsidiebeløbet anses for 
de minimis, eller hvis omfanget af den subsidierede indførsel er ubetydelig, 
navnlig hvis den har oprindelse i udviklingslande; 
det er ønskeligt at etablere en klar og detaljeret vejledning vedrørende de 
faktorer, der kan være relevante for at afgøre, om den subsidierede 
indførsel har forvoldt væsentlig skade eller truer med at forvolde skade; 
ved en påvisning af, at den skade, der er påført en erhvervsgren i 
Fællesskabet, kan tilskrives omfanget af den pågældende indførsel og 
priserne på de indførte varer, bør der tages hensyn til virkningen af andre 
faktorer og navnlig til de foreliggende markedsvilkår i Fællesskabet; 
det er tilrådeligt at definere udtrykket "erhvervsgren i Fællesskabet" og at 
fastsætte, at parter, der er forbundet med eksportørerne, kan holdes uden 
for denne definition af erhvervsgren, og endvidere bør det defineres, hvad 
der forstås ved "forbundet"; det er også nødvendigt at åbne mulighed for, at 
der træffes foranstaltninger i form af udligningstold på vegne af 
producenterne i en region i Fællesskabet, og at fastlægge retningslinjer for 
definitionen af en sådan region; 
det er nødvendigt at fastsætte, hvem der kan indgive en klage vedrørende 
subsidier, herunder omfanget af den pågældende EF-erhvervsgrens tilslutning 
hertil, samt hvilke oplysninger om udligningsberettigede subsidier, skade og 
årsagssammenhæng, en sådan klage bør indeholde; det er også formålstjenligt 
nærmere at fastlægge procedurerne for afvisning af klager eller indledning 
af en procedure; 
det er nødvendigt at fastsætte, hvorledes interesserede parter skal 
underrettes om, hvilke oplysninger myndighederne ønsker forelagt, og de skal 
have rigelig lejlighed til at fremlægge alt relevant bevismateriale og fuldt 
ud have lejlighed til at varetage deres interesser; 
det er også ønskeligt klart at fastlægge de regler og procedurer, der skal 
følges under undersøgelsen, især at interesserede parter skal give sig til 
kende, fremlægge deres synspunkter og indgive oplysninger inden for nærmere 
angivne frister, hvis sådanne synspunkter og oplysninger skal tages i 
betragtning; der bør også fastlægges nærmere betingelser for, at en 
interesseret part kan få adgang til oplysninger, der er indgivet af andre 
interesserede parter, og fremsætte bemærkninger hertil; medlemsstaterne og 
Kommissionen bør samarbejde vedrørende indsamlingen af oplysninger; 
- 5 22o 
det er nødvendigt at fastlægge betingelserne for, at der kan indføres 
midlertidig told, herunder at en sådan told ikke kan indføres tidligere end 
60 dage og senere end ni måneder efter indledningen af en procedure; 
Kommissionen kan under alle omstændigheder kun indføre midlertidig told i en 
periode på fire måneder; 
det er nødvendigt nærmere at fastlægge procedurerne for godtagelse af 
tilsagn, der afhjælper eller udligner virkningerne af udligningsberettigede 
subsidier og den forvoldte skade, og som træder i stedet for indførelse af 
midlertidig eller endelig told; det er også påkrævet at fastlægge følgerne 
af, at tilsagn misligholdes eller trækkes tilbage, og at gøre det klart, at 
der kan indføres midlertidig told, hvis der foreligger mistanke om 
misligholdelse, eller hvis det er nødvendigt at indhente yderligere 
oplysninger til supplering af undersøgelsesresultaterne; ved godtagelsen af 
tilsagn bør det påses, at de foreslåede tilsagn og håndhævelsen heraf ikke 
giver anledning til en adfærd, der begrænser konkurrencen; 
for at afspejle subsidieaftalens bestemmelser er det nødvendigt at 
fastsætte, at en sag normalt afsluttes, med eller uden indførelse af 
foranstaltninger, inden for en frist på tolv måneder og i intet tilfælde 
senere end atten måneder efter indledningen af undersøgelsen; i de tilfælde, 
hvor der skal indføres foranstaltninger, er det nødvendigt at fastsætte 
bestemmelser om afslutningen af undersøgelserne og at fastsætte, at 
foranstaltninger, der indføres, bør svare til et niveau, der er lavere end 
den udligningsberettigede subsidieydelse, hvis et sådant lavere niveau er 
tilstrækkeligt til at afhjælpe skaden, og i tilfælde, hvor resultaterne 
baseres på stikprøver, bør det nærmere angives, hvorledes omfanget af 
foranstaltningerne beregnes; 
- 6 -22/ 
det er nødvendigt at åbne mulighed for opkrævning af midlertidig told med 
tilbagevirkende gyldighed, hvor dette anses for påkrævet, og nærmere at 
fastlægge de omstændigheder, der kan give anledning til anvendelse af told 
med tilbagevirkende kraft for at undgå, at de endelige foranstaltninger, der 
skal indføres, undergraves; det er også nødvendigt at fastsætte, at told kan 
anvendes med tilbagevirkende kraft, hvis tilsagn misligholdes eller trækkes 
tilbage; 
det er nødvendigt at fastsætte, at gyldighedsperioden for foranstaltninger 
udløber efter fem år, medmindre det af en ny undersøgelse fremgår, at de bør 
opretholdes; i tilfælde, hvor der fremlægges tilstrækkelige beviser for 
ændrede omstændigheder, er det endvidere nødvendigt at åbne mulighed for at 
indlede undersøgelser for at fastslå, om det er berettiget at tilbagebetale 
udligningstold; 
selv om subsidieaftalen ikke indeholder bestemmelser om omgåelse af 
udligningsforanstaltninger, foreligger der mulighed for en sådan omgåelse på 
vilkår, der, omend de ikke er identiske med, så dog ligner vilkårene for 
omgåelse af antidumpingforanstaltninger; det må derfor anses for påkrævet at 
indsætte en bestemmelse i denne forordning om modvirkning af omgåelse; 
det er formålstjenligt at tillade suspension af udligningsforanstaltninger i 
tilfælde, hvor der er tale om midlertidige ændringer i markedsvilkårene, som 
indebærer, at det midlertidigt ikke er rimeligt at anvende sådanne 
foranstaltninger; 
det er nødvendigt at fastsætte, at indførsel, der er omfattet af en 
undersøgelse, kan gøres til genstand for registrering ved indførslen for at 
gøre det muligt senere at anvende foranstaltninger mod en sådan indførsel; 
for at sikre en behørig håndhævelse af foranstaltningerne er det nødvendigt, 
at medlemsstaterne fører tilsyn med og til Kommissionen indberetter 
importhandelstallene for varer, der er omfattet af en undersøgelse og af 
foranstaltninger, samt de toldbeløb, der er opkrævet i henhold til denne 
forordning; 
222, 
- 7 -
det er nødvendigt at åbne mulighed for konsultationer i et rådgivende udvalg 
på faste og nærmere bestemte tidspunkter under undersøgelsen; udvalget 
sammensættes af repræsentanter for medlemsstaterne med en repræsentant for 
Kommissionen som formand; 
det er formålstjenligt at åbne mulighed for kontrolbesøg til efterprøvning 
af oplysmninger, der indgives vedrørende udligningsberettigede subsidier og 
skade, idet sådanne besøg dog bør være afhængige af, at udsendte 
spørgeskemaer besvares på behørig vis; 
for at sikre en rettidig afslutning af undersøgelserne er det af væsentlig 
betydning, at der åbnes mulighed for at anvende stikprøver i tilfælde, hvor 
antallet af parter eller transaktioner er stort; 
det er nødvendigt at fastsætte, at for parter, der ikke samarbejder på 
tilfredsstillende måde, kan der anvendes andre oplysninger til fastlæggelse 
af de faktiske omstændigheder, og sådanne oplysninger kan være mindre 
gunstige for en sådan part, end hvis den pågældende havde været rede til at 
samarbejde; 
der bør fastsættes bestemmelser om behandling af fortrolige oplysninger, 
således at forretningshemmeligheder ikke videregives; 
det er af væsentlig betydning, at der fastsættes bestemmelser om en korrekt 
fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger for parter, der 
opfylder betingelserne herfor, og at sådanne oplysninger fremlægges inden 
for en frist, som, under behørig hensyntagen til beslutningsprocessen i 
Fællesskabet, gør det muligt for parterne at varetage deres interesser; 
der bør drages omsorg for, at der etableres et administrativt system, i 
henhold til hvilket der kan fremsættes bemærkninger til spørgsmålet om, 
hvorvidt foranstaltninger er i Fællesskabets interesse, herunder 
forbrugernes interesse, og at fastsætte frister, inden for hvilke sådanne 
bemærkninger skal fremsættes, og endvidere at fastsætte de pågældende 
parters ret til at få indsigt i oplysninger; 
-s- ^ 
det er bydende nødvendigt at knytte overholdelsen af frister for indgivelse 
af klager, indledning af procedurer og indførelse af midlertidig told sammen 
med etableringen af den nødvendige administrative struktur i Kommissionens 
tjenestegrene; Rådet bør derfor i en afgørelse, der vedtages med 
kvalificeret flertal senest den 1. april 1995, nærmere angive, hvornår disse 
frister skal være gældende; 
ved anvendelsen af reglerne i subsidieaftalen er det med henblik på at 
opretholde den ligevægt mellem rettigheder og forpligtelser, som det er søgt 
at fastlægge ved denne aftale, af væsentlig betydning, at Fællesskabet tager 
hensyn til, hvorledes dets vigtigste handelspartnere fortolker disse regler, 
således som det kommer til udtryk i lovgivning eller fast praksis -
udstedt følgende forordning: 
77 M 
Artikel 1 
Principper 
1. I denne forordning fastsættes bestemmelser om beskyttelse mod 
subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske 
Fællesskab. Der kan indføres udligningstold med henblik på at udligne 
subsidier, der direkte eller indirekte ydes til fremstilling, produktion, 
udførsel eller transport af varer, hvis overgang til fri omsætning i 
Fællesskabet medfører, at der forvoldes skade. 
2. I denne forordning anses en vare for at være subsidieret, hvis der 
til varen ydes udligningsberettigede subsidier som defineret i forordningens 
artikel 2 og 3. 
3. Sådanne subsidier kan ydes af de statslige myndigheder i 
oprindelseslandet for den indførte vare eller af de statslige myndigheder i 
et andet land, fra hvilket varen udføres til Fællesskabet, i denne 
forordning benævnt "eksportlandet". 
4. Uanset ovenstående finder bestemmelserne i denne forordning fuldt ud 
anvendelse på varer, der ikke indføres direkte fra oprindelseslandet, men 
udføres til Fællesskabet fra et andet land, og den eller de pågældende 
transaktioner anses i påkommende tilfælde for at have fundet sted mellem 
oprindelseslandet og Fællesskabet. 
5. I denne forordning forstås ved udtrykket "samme vare" en vare, som er 
identisk med, dvs. i enhver henseende mage til den omhandlede vare, eller, 
hvis en sådan vare ikke findes, en anden vare, der - omend den ikke i enhver 
henseende er mage til - har egenskaber, som ligger tæt op ad den pågældende 
vares egenskaber. 
- 10 -
Artikel 2 ?2A 
Definition af subsidier 
Subsidier anses for at foreligge, hvis: 
1. (a) statslige eller offentlige organer på oprindelses- eller 
eksportlandets område (i det følgende benævnt "staten") yder et 
finansielt bidrag, dvs. hvor: 
(i) statslig praksis indebærer direkte overførsel af midler (f.eks. 
tilskud, lån og indskud af egenkapital), mulige direkte 
overførsler af midler eller forpligtelser (f.eks. lånegarantier); 
(ii) statsindtægter, der ellers er betalbare, opkræves ikke eller der 
gives afkald herpå (f.eks. skatteincitamenter, såsom 
skattegodtgørelser; i den forbindelse anses fritagelse af en 
eksportvare for afgifter eller skatter, som påhviler samme vare, 
når den er bestemt til indenlandsk forbrug, eller tilbagebetaling 
af sådanne afgifter eller skatter med beløb, som ikke overstiger 
dem, der er pålignet varerne, ikke for at være subsidier, forudsat 
at en sådan fritagelse indrømmes i henhold til bestemmelserne i 
bilag I - III til denne forordning; 
(iii) staten leverer varer eller tjenesteydelser ud over den generelle 
infrastruktur eller indkøber varer; 
(iv) staten 
indbetaler midler til en finansieringsmekanisme eller 
overdrager til eller pålægger et privat organ at varetage en 
eller flere af den type funktioner, der er omhandlet, i nr. i) 
- iii), og som normalt ville påhvile staten, og 
.2 2 Cr 
-Il­
den pågældende praksis afviger ikke reelt fra den praksis, der 
normalt følges af staten; 
eller 
(b) der foreligger en eller anden form for indkomst- eller prisstøtte, 
som omhandlet i artikel XVI i GATT 1994, 
og 
2. der opnås herved en fordel. 
227 
- 12 -
Artikel 3 
Muligheden for at udligne subsidier 
A. PRINCIP 
1. Subsidier, som defineret i artikel 2, kan kun undergives 
udligningsforanstaltninger, hvis de er specifikke som defineret i stk. 2 -
4. 
B. SPECIFICITET 
2. For at fastslå, om subsidier, som defineret i artikel 2, er 
specifikke for en virksomhed eller en erhvervsgren eller en gruppe af 
virksomheder eller erhvervsgrene (i det følgende benævnt "visse 
virksomheder") inden for den subsidieydende myndigheds jurisdiktion, gælder 
følgende principper: 
(a) Når den subsidieydende myndighed eller den lovgivning, i henhold 
til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, 
udtrykkeligt begrænser adgangen til subsidier til kun at omfatte 
visse virksomheder, er sådanne subsidier specifikke. 
(b) Når den subsidieydende myndighed eller den lovgivning, i henhold 
til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, 
fastsætter objektive kriterier eller betingelser for, hvem der er 
berettiget til at opnå subsidier og for størrelsen heraf, er der 
ikke tale om specificitet, forudsat at støtteberettigelsen opnås 
automatisk, og de pågældende kriterier og betingelser overholdes 
strengt. 
I denne artikel forstås ved objektive kriterier eller betingelser 
sådanne kriterier eller betingelser, som er neutrale, som ikke 
begunstiger visse virksomheder på bekostning af andre, og som er 
af økonomisk art og anvendes horisontalt, såsom antal beskæftigede 
eller virksomhedsstørrelse. 
228: 
Kriterierne eller betingelserne skal klart fremgå af love, 
forskrifter eller andre officielle dokumenter, således at de let 
kan kontrolleres. 
(c) Skulle der være grund til at antage, at subsidier er specifikke, 
uanset at de ved anvendelsen af de principper, der er fastlagt i 
litra a) og b), ser ud til ikke at være det, kan andre faktorer 
tages i betragtning. Der er tale om følgende: et subsidieprogram 
anvendes af et begrænset antal virksomheder eller anvendes i 
overvejende grad af visse virksomheder, der ydes uforholdsmæssigt 
store subsidier til visse virksomheder og den måde, hvorpå den 
subsidieydende myndighed har udøvet sine skønsbeføjelser ved 
beslutningen om at yde subsidier. I den forbindelse tages der 
navnlig hensyn til oplysninger om, hvor hyppigt anmodninger om 
subsidieydelser afvises eller imødekommes og begrundelserne for 
sådanne afgørelser. 
Ved anvendelsen af disse bestemmelser tages der hensyn til, i hvor 
høj grad der er tale om diversificering af den økonomiske 
aktivitet inden for den subsidieydende myndigheds jurisdiktion, og 
hvor længe subsidieprogrammet har været i anvendelse. 
3. Subsidier, som er begrænset til at omfatte visse virksomheder i et 
nærmere bestemt geografisk område inden for den subsidieydende myndigheds 
jurisdiktion, er specifikke. Fastsættelse eller ændring af generelt gældende 
afgiftssatser, som foranstaltes af statslige eller andre myndigheder, der er 
beføjet hertil, anses i denne forordning ikke for at være specifikke 
subsidier. 
4. Uanset bestemmelserne i stk. 2 og 3, anses følgende subsidier for at 
være specifikke: 
(a) subsidier, som retligt eller faktisk, enten udelukkende eller som 
en af flere andre betingelser, er betinget af eksportresultater, 
herunder de i bilag I anførte eksempler. 
- 14 - 2.2°> 
Subsidier anses for faktisk at være betinget af eksportresultater, 
når det at:'de faktiske omstændigheder fremgår, at ydelsen af 
subsidier, omend den ikke er retligt betinget af 
eksportresultaterne, i virkeligheden er bundet til den faktiske 
eller forventede udførsel eller til de forventede 
eksportindtægter. Det forhold, at der ydes subsidier til 
eksporterende virksomheder, er ikke i sig selv tilstrækkeligt til 
at fastslå, at der er tale om eksportsubsidier som defineret i 
denne bestemmelse. 
(b) subsidier, der enten udelukkende eller som en af flere andre 
betingelser er betinget af anvendelsen af indenlandske varer 
fremfor indførte varer. 
5. Afgørelser om specificitet i henhold til denne artikelskal klart 
dokumenteres på grundlag af positivt bevismateriale. 
C. IKKE-UDLIGNINGSBERETTIGEDE SUBSIDIER 
Følgende subsidier undergives ikke udligningsforanstaltninger: 
(a) subsidier, der ikke er specifikke, som omhandlet i stk. 2 og 3; 
(b) subsidier, der er specifikke, som omhandlet i stk. 2 og 3, men som 
opfylder de betingelser, der er fastsat i stk. 7, 8 eller 9; 
(c) det subsidieelement, der måtte indgå i enhver af de 
foranstaltninger, der er opført i bilag IV. 
- 15 - ^ 
7. Subsidier til forskningsaktiviteter, der varetages af virksomheder 
eller af højere læreanstalter eller forskningsinstitutioner på grundlag af 
kontrakter med virksomheder, undergives ikke udligningsforanstaltninger, 
hvis subsidierne ikke dækker mere end 7 5% af omkostningerne ved industriel 
forskning eller 50% af omkostningerne ved udviklingsaktiviteter i den 
prækompetitive fase, og forudsat at de pågældende subsidier begrænses til 
udelukkende at omfatte: 
(i) personaleomkostninger (forskere, teknikere og andet personale, der 
udelukkende er beskæftiget inden for forskningsaktiviteterne); 
(ii) omkostninger til instrumenter, udstyr, grund og bygninger, der 
udelukkende og permanent (undtagen ved afhændelse på et kommercielt 
grundlag) anvendes til forskningsaktiviteterne; 
(iii) omkostninger i forbindelse med rådgivning og tilsvarende 
tjenesteydelser, som udelukkende vedrører forskningsaktiviteterne, 
herunder indkøbt forskning, teknisk indsigt, patenter osv.; 
(iv) yderligere generalomkostninger, der direkte påløber som følge af 
forskningsaktiviteterne; 
(v) andre løbende omkostninger (til materialer, forsyninger og lignende), 
der direkte påløber som følge af forskningsaktiviteterne. 
Med henblik på dette stykke: 
(a) fastsættes det tilladelige omfang af de ikke-udligningsberettigede 
subsidier, der er omhandlet i dette stykke, på grundlag af de samlede 
støtteberettigede omkostninger, der påløber i det enkelte projekts 
gennemførelsesperiode. 
I forbindelse med programmer, der spænder over "industriel forskning" og 
"udviklingsaktiviteter i den prækompetitive fase", må det tilladelige 
omfang af ikke-udligningsberettigede subsidier ikke overstige det simple 
gennemsnit af det tilladelige omfang af ikke-udligningsberettigede 
subsidier, som gælder for ovennævnte to kategorier, beregnet på grundlag 
af alle støtteberettigede omkostninger, som fastsat i nr. i) - v), 
ovenfor. 
- 16 - 2-hi 
(b) Ved udtrykket "industriel forskning" forstås planlagt efterforskning 
eller kritisk undersøgelse med henblik på at afdække ny viden med det 
sigte, at en sådan viden kan vise sig nyttig i forbindelse med 
udviklingen af nye produkter, processer eller servicefunktioner eller en 
betydelig forbedring af eksisterende produkter, processer eller 
servicefunktioner. 
(c) Ved udtrykket "udviklingsaktiviteter i den prækompetitive fase" forstås 
overførsel af industrielle forskningsresultater til en plan, blueprint 
eller skitse til nye, ændrede eller forbedrede produkter, processer 
eller servicefunktioner, både til salg og brug, herunder konstruktion af 
en første prototype, som vil kunne udnyttes kommercielt. Det kan 
endvidere omfatte den begrebsmæssige udformning og skitsering af 
alternative produkter, processer eller servicefunktioner og indledende 
demonstrations- eller forsøgsprojekter, forudsat at sådanne projekter 
ikke kan omdannes til industriel anvendelse eller kommerciel udnyttelse. 
Det omfatter ikke rutinemæssige eller periodiske ændringer af 
eksisterende produkter, produktionslinjer, fremstillingsprocesser, 
servicefunktioner og andre igangværende funktioner, selv om de 
pågældende ændringer kan betegnes som forbedringer. Bestemmelserne i 
dette afsnit gælder ikke for civile luftfartøjer (som defineret i 
aftalen om handel med civile luftfartøjer af 1979, som ændret, eller i 
senere aftaler til ændring eller afløsning af en sådan aftale). 
8. Subsidier til ugunstigt stillede regioner i oprindelses- og/eller 
eksportlandet, som ydes i medfør af en generel ramme for regionaludvikling, 
og som ville være ikke-specifikke, hvis de kriterier, der er fastlagt i stk. 
2 og 3, anvendtes på hver af de pågældende støtteberettigede regioner, 
undergives ikke udligningsforanstaltninger, forudsat at: 
(i) hver ugunstigt stillet region er et klart afgrænset, sammenhængende 
geografisk område med en definerbar økonomisk og administrativ 
identitet; 
1V1> 
- 17 -
(ii) regionen anses for ugunstigt stillet på grundlag af neutrale og 
objektive kriterier, hvoraf det fremgår, at regionens vanskeligheder 
skyldes andet og mere end midlertidige omstændigheder; sådanne 
kriterier skal klart fremgå af love, forskrifter eller andre 
officielle dokumenter, således at de let kan kontrolleres; 
(iii) kriterierne skal indeholde et mål for økonomisk udvikling, som 
fastlægges på grundlag af mindst én af følgende faktorer: 
enten indkomst per capita eller husstandsindkomst per capita eller 
BNP per capita, som ikke må være højere end 85% af gennemsnittet 
for det pågældende oprindelses- eller eksportland, 
en arbejdsløshedsprocent, som skal være mindst 110% af 
gennemsnittet for det pågældende oprindelses- eller eksportland, 
målt oyer en treårig periode; et sådant mål kan imidlertid være sammensat og 
indbefatte andre faktorer. 
I dette stykke forstås ved: ' 
(a) en "generel ramme for regionaludvikling", at regionale 
subsidieprogrammer indgår som en del af en intern 
regionaludviklingspolitik, som er konsekvent og generelt gældende, og at 
subsidier til regionaludvikling ikke ydes i isolerede geografiske 
områder, hvor de ingen eller stort set ingen indflydelse har på en 
regions udvikling; 
(b) "neutrale og objektive kriterier" kriterier, der ikke begunstiger 
bestemte regioner ud over, hvad der er påkrævet for at udligne eller 
mindske regionale uligheder inden for rammerne af 
regionaludviklingspolitikken. I den forbindelse skal der i regionale 
subsidieprogrammer fastsættes lofter over det subsidiebeløb, der kan 
yn 
- 18 -
ydes til hvert subsidieret projekt, sådanne lofter kan differentieres 
alt efter de støtteberettigede regioners forskellige udviklingsniveau og 
skal udtrykkes i form af investeringsomkostninger eller omkostninger ved 
jobskabelse. Inden for sådanne lofter skal subsidierne fordeles 
tilstrækkeligt bredt og jævnt for at undgå, at subsidierne fortrinsvis 
udnyttes af eller i uforholdsmæssigt stort omfang ydes til visse 
virksomheder. Dette afsnit anvendes på baggrund af de kriterier, der er 
fastsat i stk. 2 og 3. 
9. Subsidier til at fremme tilpasningen af eksisterende anlæg til nye 
miljøkrav, der indføres ved lov og/eller forskrifter, hvorved virksomhederne 
pålægges større finansielle byrder, undergives ikke 
udligningsforanstaltninger forudsat at subsidieydelsen: 
(i) er en engangsforeteelse, som ikke gentages, 
(ii) er begrænset til 20% af tilpasningsomkostningerne, 
(iii) ikke dækker omkostningerne ved udskiftning og drift af de anlæg, 
hvortil der ydes subsidier, idet sådanne omkostninger i fuldt omfang 
bæres af virksomhederne, 
(iv) er direkte knyttet til og står i et rimeligt forhold til en 
virksomheds nedbringelse af gener og forurening og ikke dækker 
sådanne omkostningebesparelser ved produktionen, som måtte opnås, og 
(v) kan opnås af alle virksomheder, der kan tage det nye udstyr og/eller 
de nye produktionsprocesser i brug. 
I dette stykke forstås ved udtrykket "eksisterende anlæg" anlæg, som har 
været i drift i mindst to år på det tidspunkt, hvor der stilles nye 
miljøkrav. 
19 -
Artikel 4 
Beregning af det udligningsberettigede subsidiebeløb 
A. PRINCIP 
1. Med henblik på denne forordning beregnes det udligningsberettigede 
subsidiebeløb udtrykt ved den fordel, som det konstateres, at modtageren har 
opnået i undersøgelsesperioden vedrørende subsidier. Normalt skal denne 
periode være modtagerens seneste regnskabsår, men det kan være enhver anden 
periode på mindst seks måneder forud for tidspunktet for indledningen af 
undersøgelsen, for hvilken der foreligger pålidelige finansielle og andre 
relevante data. 
B. BEREGNING AF FORDELEN FOR MODTAGEREN 
2. For beregningen af fordelen for modtageren gælder følgende regler: 
(a) statsligt indskud af egenkapital anses ikke for at indebære en 
fordel, medmindre investeringen kan betragtes som 
uoverensstemmende med den sædvanlige investeringspraksis (herunder 
for indskud af risikovillig kapital), som private investorer i 
oprindelses- og/eller eksportlandet følger; 
(b) statslån anses ikke for at indebære en fordel, medmindre der er en 
forskel mellem det beløb, som den virksomhed, der modtager lånet, 
betaler for statslånet, og det beløb, som den pågældende 
virksomhed måtte betale for et tilsvarende lån på markedsvilkår, 
som den faktisk kunne opnå på markedet. I dette tilfælde er 
fordelen lig med forskellen mellem de to beløb; 
zn 
- 20 -
(c) en statslig lånegaranti anses ikke for at indebære en fordel, 
medmindre der er en forskel mellem det beløb, som den virksomhed, 
der modtager garantien, betaler for et lån, som garanteres af 
staten, og det beløb, som den pågældende virksomhed måtte betale 
for et tilsvarende lån på markedsvilkår uden en sådan statslig 
garanti. I dette tilfælde er fordelen lig med forskellen mellem 
disse to beløb justeret for eventuelle forskelle i gebyrer; 
(d) statslig levering af varer eller tjenesteydelser eller indkøb af 
varer anses ikke for at indebære en fordel, roedmindre leveringen 
finder sted mod et utilstrækkeligt vederlag, eller indkøbet for 
mere end et tilstrækkeligt vederlag. Om vederlaget er 
tilstrækkeligt afgøres på grundlag af gældende markedsvilkår for 
de pågældende varer eller tjenesteydelser i leverings- eller 
købslandet (herunder pris, kvalitet, disponibilitet, 
omsættelighed, transport og andre købs- og salgsbetingelser). 
C. GENERELLE BESTEMMELSER FOR BEREGNINGEN 
3. Det udligningsberettigede subsidiebeløb fastsættes i henhold til 
følgende bestemmelser: 
(a) Det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnes pr. enhed af den 
subsidierede vare, der er udført til Fællesskabet. 
(b) Ved beregningen af dette beløb kan følgende fratrækkes det samlede 
subsidiebeløb: 
(i) ethvert ansøgningsgebyr eller andre omkostninger, der 
nødvendigvis påløber for at blive subsidieberettiget 
eller opnå subsidier; 
21k 
- 21 -
(ii) eksportafgifter, told eller andre afgifter, der opkræves 
ved udførsel af varen til Fællesskabet specielt med 
henblik på at udligne subsidierne. 
Stiller en interesseret part krav om et fradrag, skal den 
pågældende bevise, at kravet er berettiget. 
(c) Ydes subsidier ikke på grundlag af de fremstillede, producerede, 
udførte eller transporterede mængder, fastsættes det 
udligningsberettigede subsidiebeløb ved, alt efter 
omstændighederne, at fordele værdien af de samlede subsidier i 
forhold til omfanget af produktionen, salget eller udførslen af 
den pågældende vare i undersøgelsesperioden vedrørende subsidier. 
(d) Kan ydelsen af subsidier knyttes til erhvervelsen af eller den 
fremtidige erhvervelse af anlægsaktiver, beregnes det 
udligningsberettigede subsidiebeløb ved at fordele beløbet over en 
periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne 
aktiver inden for den pågældende erhvervsgren. Det således 
beregnede beløb, som kan henføres til undersøgelsesperioden, 
herunder beløb, der vedrører anlægsaktiver, som er erhvervet før 
denne periode, fordeles som beskrevet i litra c). 
Forringes aktivernes værdi ikke, sidestilles subsidierne med et 
rentefrit lån og behandles i overensstemmelse med stk. 2, litra 
b). 
(e) Kan ydelsen af subsidier ikke knyttes til erhvervelsen af 
anlægsaktiver, skal det beløb, som svarer til den fordel, der er 
opnået i undersøgelsesperioden, principielt henføres til denne 
periode og fordeles som beskrevet i stk. 3, litra c), medmindre 
særlige omstændigheder gør sig gældende, som berettiger henførsel 
til en anden periode. 
" 22 -
Artikel 5 
Konstatering af skade 
1. I denne forordning forstås ved "skade", når ikke andet er bestemt, 
væsentlig skade for en erhvervsgren i Fællesskabet, trussel om væsentlig 
skade for en erhvervsgren i Fællesskabet eller væsentlig forsinkelse i 
forbindelse med oprettelsen af en sådan erhvervsgren; "skade" fortolkes i 
overensstemmelse med denne artikel. 
2. En konstatering af, om der foreligger skade baseres på positivt 
bevismateriale og indebærer en objektiv undersøgelse både af (a) omfanget af 
den subsidierede indførsel og dennes indvirkning på prisen på samme vare på 
markedet i Fællesskabet, og (b) denne indførsels følgevirkninger for den 
pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. 
3. Med hensyn til omfanget af den subsidierede indførsel fastslås det, 
om der har været tale om en betydelig stigning i denne indførsel enten 
absolut eller i forhold til produktion eller forbrug i Fællesskabet. Hvad 
angår den subsidierede indførsels virkning på priserne, tages det i 
betragtning, om de subsidierede varer udbydes til en væsentligt lavere pris 
end prisen på samme vare fremstillet i Fællesskabet, eller om priserne som 
følge af en sådan indførsel er blevet trykket betydeligt, eller om 
prisstigninger, som ellers ville være indtruffet, i væsentlig grad hindres. 
Hverken en enkelt eller flere af disse faktorer er nødvendigvis 
udslagsgivende for afgørelsen. 
4. Er indførslen af en vare fra mere end ét land samtidigt omfattet af 
antisubsidieundersøgelser, kan følgevirkningerne af en sådan indførsel kun 
vurderes kumulativt, hvis det fastslås, at (a) det udligningsberettigede 
subsidiebeløb, der er fastlagt for indførslen fra hvert af de pågældende 
2h"6 
- 23 -
lande er højere end de minimis, som defineret i artikel 11, stk. 3, og den 
indførte mængde fra hvert land er ikke ubetydelig, og (b) det vil være 
hensigtsmæssigt at foretage en kumulativ vurdering af virkningerne af 
indførslen på baggrund af vilkårene for konkurrencen mellem de indførte 
varer og vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og den i 
Fællesskabet fremstillede vare. 
5. Undersøgelsen af virkningerne af den subsidierede indførsel for den 
pågældende erhvervsgren i Fællesskabet skal omfatte en vurdering af alle 
relevante økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på denne 
erhvervsgrens situation, herunder: at en erhvervsgren er inde i en periode, 
hvor den søger at overvinde virkningerne af tidligere subsidiering eller 
dumping; størrelsen af de udligningsberettigede subsidier; den faktiske og 
mulige nedgang i salg, fortjeneste, produktion, markedsandel, produktivitet, 
forrentning af investeret kapital, kapacitetsudnyttelse; faktorer, der 
påvirker priserne i Fællesskabet; faktisk og mulig negativ indvirkning på 
likviditet, lagerbeholdninger, beskæftigelse, lønninger, vækst og 
mulighederne for at tilvejebringe kapital eller foretage investeringer, og 
hvad angår landbrug, om der har været tale om en øget byrde for 
statsstøttede programmer. Denne liste er ikke udtømmende, og hverken en 
eller flere af disse faktorer er nødvendigvis udslagsgivende for afgørelsen. 
6. Det skal på grundlag af alle de relevante beviser, der er fremlagt i 
forbindelse med stk. 2, påvises, at den subsidierede indførsel forvolder 
skade som defineret i denne forordning. Dette indebærer specielt en 
påvisning af, at de mængder og/eller priser, der er fastlagt i henhold til 
stk. 3, er ansvarlige for de følgevirkninger for en erhvervsgren i 
Fællesskabet, som er omhandlet i stk. 5, og at disse følgevirkninger er så 
alvorlige, at de kan betegnes som væsentlig skade. 
7. Der foretages også en undersøgelse af andre kendte faktorer end den 
subsidierede indførsel, som samtidig skader den pågældende erhvervsgren i 
Fællesskabet, for at sikre, at skade, der forvoldes af sådanne andre 
faktorer, ikke tilskrives den subsidierede indførsel i henhold til stk. 6. 
Faktorer, der kan tages hensyn til i den forbindelse, indbefatter bl.a. 
mængde og priser for så vidt angår varer, som ikke indføres til subsidierede 
priser, nedgang i efterspørgslen eller ændringer i forbrugsmønstret, 
restriktiv handelspraksis og konkurrence mellem de udenlandske producenter 
og producenterne i Fællesskabet, den teknologiske udvikling samt EF-
erhvervsgrenens eksportresultater og produktivitet. 
on 
- 24 -
8. Virkningerne af den subsidierede indførsel vurderes i forhold til EF-
erhvervsgrenens produktion af samme vare, når der foreligger oplysninger, 
der muliggør en afgrænsning af denne produktion på grundlag af sådanne 
kriterier som produktionsprocessen og producenternes salg og fortjeneste. Er 
det ikke muligt klart at afgrænse denne produktion, vurderes virkningerne af 
den subsidierede indførsel ved en undersøgelse af produktionen af den 
snævrest mulige varegruppe eller det mindste varesortiment, der indbefatter 
samme vare, og hvorfor de nødvendige oplysninger kan tilvejebringes. 
9. En konstatering af, om der foreligger en trussel om væsentlig skade, 
skal baseres på kendsgerninger, og ikke blot på påstande, formodninger eller 
fjerne muligheder. Den ændring i omstændighederne, der vil kunne skabe en 
situation, hvor de pågældende subsidier vil forvolde skade, skal klart kunne 
forudses og være overhængende. 
10. For at afgøre, om der foreligger en trussel om væsentlig skade, bør 
der bl.a. tages hensyn til følgende faktorer: 
(i) arten af den eller de pågældende subsidieydelser og den 
indvirkning på handelen, de sandsynligvis vil medføre, 
(ii) en betydelig forøgelse af stigningstakten i den subsidierede 
indførsel til markedet i Fællesskabet, som indebærer sandsynlighed 
for en væsentlig stigning i indførslen, 
(iii) en tilstrækkelig ledig kapacitet hos eksportøren eller en 
umiddelbart forestående betydelig forøgelse heraf, som indebærer 
sandsynlighed for en betydelig forøgelse af, den subsidierede 
udførsel til markedet i Fællesskabet, idet der tages hensyn til, 
at en eventuel yderligere udførsel rettes mod andre 
eksportmarkeder, 
(iv) om de pågældende varer indføres til priser, som har til følge, at 
priserne i væsentlig grad trykkes, eller prisforhøjelser, som 
ellers ville have fundet sted, hindres, hvilket sandsynligvis vil 
øge efterspørgslen efter indførte varer, og 
2V0 
- 25 -
(v) lagerbeholdningerne af den vare, der er omfattet af undersøgelsen. 
11. Ingen af ovennævnte faktorer er nødvendigvis udslagsgivende for 
afgørelsen, men en undersøgelse af samtlige faktorer skal føre til den 
konklusion, at der er overhængende risiko for yderligere subsidieret 
udførsel, og at der vil blive forvoldt væsentlig skade, hvis der ikke 
træffes beskyttelsesforanstaltninger. 
2 4/ 
- 26 -
Artikel 6 
Definition af erhvervsgren i Fællesskabet 
1. I denne forordning forstås ved "erhvervsgren i Fællesskabet" samtlige 
producenter i Fællesskabet af samme vare eller de âf dem, hvis samlede 
produktion af de pågældende varer udgør en betydelig del, som defineret i 
artikel 7, stk. 8, af den samlede produktion i Fællesskabet af sådanne 
varer, med undtagelse af følgende tilfælde: 
(i) når producenterne er forretningsmæssigt forbundet med 
eksportørerne eller importørerne, eller når de selv er importører 
af den vare, hvortil der angiveligt ydes subsidier, kan der ved 
"erhvervsgren i Fællesskabet" forstås de øvrige producenter; 
(ii) under ganske særlige omstændigheder kan Fællesskabets område, for 
så vidt angår den pågældende produktion, inddeles i to eller flere 
konkurrerende markeder, og producenterne inden for hvert enkelt 
marked kan betragtes som en særskilt erhvervsgren, når (a) 
producenterne inden for et sådant marked sælger hele eller næsten 
hele deres produktion af den pågældende vare på dette marked, og 
(b) når producenter af denne vare, som har deres virksomhed 
andetsteds i Fællesskabet, ikke i væsentlig grad dækker 
efterspørgslen på det pågældende marked; under sådanne 
omstændigheder kan skade anses for at være forvoldt, selv om en 
betydelig del af den samlede erhvervsgren i Fællesskabet ikke har 
lidt skade, under forudsætning af at den subsidierede indførsel er 
koncentreret på et sådant isoleret marked, og endvidere at hele 
eller næsten hele produktionen på et sådant marked skades af den 
subsidierede indførsel. 
2. Med henblik på stk. 1 anses producenterne kun for at være 
forretningsmæssigt forbundet med eksportørerne eller importørerne, hvis (a) 
en af parterne direkte eller indirekte kontrollerer den anden part, eller 
(b) begge parter kontrolleres direkte eller indirekte af en tredjepart, 
eller (c) tilsammen kontrollerer de direkte eller indirekte en tredjepart, 
forudsat at der er grund til at antage eller nære mistanke om, at 
2 V2-
- 27 -
forbindelsen har til følge, at den pågældende producent optræder anderledes 
end ikke-forbundne producenter. I dette stykke anses en part for at 
kontrollere en anden part, når førstnævnte retligt eller faktisk er i stand 
til at lægge bånd på eller gribe ind over for sidstnævnte. 
3. Anses en erhvervsgren i Fællesskabet for at bestå af producenterne i 
en bestemt region, indrømmes eksportørerne eller den regering, der yder de 
udligningsberettigede subsidier, mulighed for at afgive tilsagn i medfør af 
artikel 10 for så vidt angår den pågældende region. Afgives der ikke 
omgående et fyldestgørende tilsagn, eller gør den situation, der er 
omhandlet i artikel 10, stk. 9 og 10, sig gældende, kan der indføres 
midlertidig eller endelig udligningstold for Fællesskabet som helhed. I 
sådanne tilfælde kan tolden, hvis det er praktisk muligt, begrænses til kun 
at omfatte bestemte varer eller eksportører. 
4. Bestemmelserne i artikel 5, stk. 8, finder anvendelse på denne 
artikel. 
2V^ 
- 28 -
Artikel 7 
Indledning af en procedure 
1. En undersøgelse med henblik på at fastslå forekomsten, omfanget og 
virkningen af påståede subsidier indledes på grundlag af en skriftlig klage 
indgivet af enhver fysisk eller juridisk person eller enhver sammenslutning 
uden status som juridisk person, som optræder på vegne af en erhvervsgren i 
Fællesskabet, jf. dog undtagelsen i stk. 10. 
(i) Klagen kan indgives til Kommissionen eller til en medlemsstat, der 
skal videresende den til Kommissionen. Kommissionen sender 
medlemsstaterne en genpart af enhver klage, den modtager. En klage 
anses for at være indgivet på den første arbejdsdag efter 
afleveringen til Kommissionen pr. anbefalet post eller efter 
Kommissionens skriftlige anerkendelse af modtagelsen. 
(ii) Når en medlemsstat i tilfælde, hvor der ikke foreligger nogen 
klage, er i besiddelse af tilstrækkelige beviser for, at der ydes 
subsidier og forvoldes skade for en erhvervsgren i Fællesskabet 
som følge heraf, underretter den straks Kommissionen om sådanne 
beviser. 
2. En klage i henhold til stk. 1 skal indeholde tilstrækkelige beviser 
for, at der ydes udligningsberettigede subsidier (herunder om muligt 
størrelsen heraf), at der forvoldes skade og foreligger en årsagssammenhæng 
mellem den påståede subsidierede indførsel og den påståede skade. Klagen 
skal indeholde sådanne oplysninger om følgende, som den klagende part med 
rimelighed kan forventes at være i besiddelse af: 
(i) klagerens identitet og en redegørelse for omfanget og værdien af 
klagerens produktion i Fællesskabet af samme vare. Når der 
indgives skriftlig klage på vegne af den pågældende erhvervsgren i 
Fællesskabet, skal denne erhvervsgren i klagen identificeres ved 
9 y 7 
- 29 -
angivelse af alle kendte producenter i Fællesskabet af samme vare 
(eller sammenslutninger af producenter i Fællesskabet af samme 
vare), og så vidt muligt en redegørelse for omfanget og værdien af 
produktionen i Fællesskabet af samme vare, som sådanne producenter 
tegner sig for; 
(ii) en fuldstændig beskrivelse af den vare, hvortil der angiveligt 
ydes subsidier, navnet på det eller de pågældende oprindelses-
og/eller eksportlande, identiteten af hver kendt eksportør eller 
udenlandsk producent og en liste over de personer, der vides at 
indføre den pågældende vare; 
(iii) beviser for, at der ydes subsidier, og for størrelsen og arten 
heraf, samt beviser for, at de pågældende subsidier er 
udligningsberettigede; 
(iv) oplysninger om den mængdemæssige udvikling i den påståede 
subsidierede indførsel, denne indførsels indvirkning på priserne 
på samme vare på markedet i Fællesskabet og følgevirkningerne for 
den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet dokumenteret ved 
relevante faktorer og forhold, som har indflydelse på 
fællesskabserhvervsgrenens situation, såsom de i artikel 5, stk. 3 
og 5, anførte. 
3. Kommissionen undersøger i det omfang, det er muligt, om oplysningerne 
i klagen er korrekte og så fyldestgørende, at det kan fastslås, at der 
foreligger tilstrækkeligt bevismateriale til at begrunde indledningen af en 
undersøgelse. 
4. En undersøgelse kan indledes for at fastslå, om de påståede subsidier 
er specifikke eller ej som omhandlet i artikel 3, stk. 2 og 3. 
5. Der kan også indledes en undersøgelse vedrørende ikke-
udligningsberettigede subsidier i henhold til artikel 3, stk. 7, 8 eller 9, 
for at fastslå, om de betingelser, der er fastsat i disse stykker, er 
opfyldt. 
- 30 -
6. Ydes der subsidier i henhold til et subsidieprogram, hvis 
iværksættelse på forhånd er anmeldt til WTO-Udvalget vedrørende Subsidier og 
Udligningsforanstaltninger i henhold til artikel 8 i subsidieaftalen, og for 
hvilket nævnte udvalg ikke har fastslået, at de relevante betingelser, der 
er fastsat i artikel 8 i subsidieaftalen, ikke er opfyldt, skal der ikke 
indledes en undersøgelse vedrørende subsidier, der ydes i henhold til et 
sådant program, medmindre en overtrædelse af artikel 8 i subsidieaftalen er 
konstateret af det kompetente WTO-Tvistbilæggelsesorgan eller via voldgift, 
som omhandlet i artikel 8, stk. 5, i subsidieaftalen. 
7. Der kan også indledes en undersøgelse vedrørende foranstaltninger af 
den art, der er opført i bilag IV, for så vidt de indeholder et element af 
subsidier, som defineret i artikel 2, med henblik på at fastslå, om de 
pågældende foranstaltninger er i fuld overensstemmelse med bestemmelserne i 
bilag IV. 
8. Der indledes ikke en undersøgelse i medfør af stk. 1, medmindre det 
på grundlag af en undersøgelse af, i hvor høj grad der blandt 
producenterne i Fællesskabet af samme vare er givet udtryk for tilslutning 
til eller opposition mod klagen, er fastslået, at klagen er indgivet af 
eller på vegne af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. Klagen anses 
for at være indgivet "af eller på vegne af en erhvervsgren i Fællesskabet", 
hvis den har tilslutning fra producenter i Fællesskabet, hvis samlede 
produktion udgør mere end 50% af den samlede produktion af samme vare 
fremstillet af den del af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, som 
enten giver udtryk for tilslutning til eller opposition mod klagen. Der 
indledes dog ikke en undersøgelse, når de producenter i Fællesskabet, der 
udtrykkeligt giver deres tilslutning til klagen, tegner sig for mindre end 
25% af den samlede produktion af samme vare fremstillet af den pågældende 
erhvervsgren i Fællesskabet. 
- 31 -
9. Medmindre der er truffet beslutning om at indlede en undersøgelse, 
undlader myndighederne at offentliggøre klagen vedrørende indledning af en 
undersøgelse. Snarest muligt efter modtagelsen af en behørigt dokumenteret 
klage i henhold til denne artikel og under alle omstændigheder inden 
iværksættelsen af en undersøgelse underretter Kommissionen imidlertid 
regeringen for det pågældende oprindelses- og/eller eksportland, og den 
pågældende regering indbydes til konsultationer med henblik på at klarlægge 
situationen med hensyn til de spørgsmål, der er omhandlet i stk. 2, og for 
at nå til en gensidigt tilfredsstillende løsning. 
10. Besluttes det under særlige omstændigheder at indlede en 
undersøgelse, uden at der er modtaget en skriftlig klage fra eller på vegne 
af en erhvervsgren i Fællesskabet vedrørende indledning af en sådan 
undersøgelse, indledes undersøgelsen, hvis der foreligger tilstrækkelige 
beviser for, at der ydes udligningsberettigede subsidier, at der forvoldes 
skade og foreligger en årsagssammenhæng, som omhandlet i stk. 2, til at 
begrunde iværksættelsen af en sådan undersøgelse. 
11. Beviserne vedrørende både subsidier og skade behandles samtidigt ved 
afgørelsen af, om der skal indledes en undersøgelse eller ej. En klage 
afvises, når der ikke foreligger tilstrækkelige beviser for enten 
udligningsberettigede subsidier eller skade til at begrunde en videreførelse 
af sagen. 
12. Klagen kan trækkes tilbage forud for indledningen af en procedure, og 
den anses i så fald for ikke at være indgivet. 
13. Står det efter konsultationer klart, at der foreligger tilstrækkelige 
beviser til at berettige, at der indledes en procedure, indleder 
Kommissionen en sådan procedure senest en måned efter klagens indgivelse og 
offentliggør en meddelelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Er 
de fremlagte beviser utilstrækkelige, underrettes klageren, efter at der har 
fundet konsultationer sted, herom inden for en frist på en måned fra datoen 
for klagens indgivelse til Kommissionen. 
ml 
- 32 -
14. I meddelelsen om indledning af en procedure gives der underretning om 
iværksættelsen af en undersøgelse, og det oplyses hvilken vare og hvilke 
lande der er tale om, der gives et sammendrag af de modtagne oplysninger, og 
det fastsættes, at alle relevante oplysninger skal meddeles Kommissionen; 
endvidere fastsættes den frist, inden for hvilken interesserede parter kan 
tilkendegive deres synspunkter skriftligt og indgive oplysninger, hvis der 
som led i undersøgelsen skal tages hensyn til sådanne synspunkter og 
oplysninger; endelig fastsættes den frist, inden for hvilken interesserede 
parter kan anmode om at blive hørt af Kommissionen i henhold til artikel 8, 
stk. 5. 
15. Kommissionen underretter de eksportører og importører, som den ved er 
berørt af sagen, regeringen for oprindelses- og/eller eksportlandet samt 
klagerne om indledningen af proceduren, og under behørig hensyntagen til 
beskyttelsen af fortrolige oplysninger stiller den den fulde ordlyd af den 
skriftlige klage, den har modtaget i henhold til stk. 1, til rådighed for de 
kendte eksportører og for myndighederne i oprindelses- og/eller 
eksportlandet, og på anmodning også for andre interesserede parter. Er der 
tale om et særlig stort antal eksportører, bør den fulde ordlyd af den 
skriftlige klage i stedet blot stilles til rådighed for myndighederne i 
oprindelses- og/eller eksportlandet eller for den relevante 
erhvervssammenslutning, 
16. En antisubsidieundersøgelse må ikke være en hindring for 
toldbehandlingen. 
- 33 -
Artikel 8 •1 V Z 
Undersøgelsen: Oplysninger og procedure 
1. Efter indledningen af proceduren iværksætter Kommissionen i 
samarbejde med medlemsstaterne en undersøgelse på fællesskabsplan. En sådan 
undersøgelse omfatter både subsidiering og deraf følgende skade, og disse 
spørgsmål undersøges samtidigt. For at sikre, at undersøgelsesresultaterne 
er repræsentative, vælges der en undersøgelsesperiode, som for så vidt angår 
subsidier normalt skal omfatte den undersøgelsesperiode, der er omhandlet i 
artikel 4, stk. 1. Oplysninger, som vedrører en periode, der ligger senere 
end undersøgelsesperioden, tages normalt ikke i betragtning. 
2. Parter, som modtager spørgeskemaer, der anvendes som led i en 
antisubsidieundersøgelse, indrømmes en svarfrist på mindst 30 dage. Fristen 
for eksportørerne regnes fra datoen for modtagelsen af spørgeskemaet, der 
med henblik herpå anses for at være modtaget en uge fra den dag, på hvilken 
det blev afsendt til eksportøren eller blev overgivet til den pågældende 
diplomatiske repræsentant for oprindelses- og/eller eksportlandet. Under 
behørig hensyntagen til de frister, der gælder for undersøgelsen, kan der 
indrømmes en forlængelse af ovennævnte frist på 30 dage, forudsat at den 
pågældende part giver en god begrundelse for en sådan forlængelse i form af 
de særlige omstændigheder, der gør sig gældende. 
3. Kommissionen kan anmode medlemsstaterne om at indgive oplysninger, og 
medlemsstaterne tager alle nødvendige skridt til at efterkomme sådanne 
anmodninger. De meddeler Kommissionen de ønskede oplysninger samt alle 
resultater af efterprøvning, kontrol og undersøgelser, som er foretaget. Er 
disse oplysninger af almen interesse eller fremsætter en medlemsstat ønske 
herom, videregiver Kommissionen dem til medlemsstaterne, forudsat at de ikke 
er fortrolige, i hvilket tilfælde der sendes et ikke-fortroligt sammendrag. 
- 34 -
4. Kommissionen kan anmode medlemsstaterne om at foretage den nødvendige 
efterprøvning og kontrol, særlig hos importører, handlende og producenter i 
Fællesskabet, og at foretage undersøgelser i tredjelande, forudsat at de 
berørte virksomheder giver deres samtykke hertil, og at regeringen i det 
pågældende land er blevet officielt underrettet herom og ikke rejser 
indvendinger herimod. Medlemsstaterne tager alle nødvendige skridt til at 
efterkomme sådanne anmodninger fra Kommissionen. Tjenestemænd fra 
Kommissionen kan på anmodning fra Kommissionen eller en medlemsstat 
bemyndiges til at bistå embedsmænd i medlemsstaterne i udførelsen af deres 
opgaver. 
5. De interesserede parter, der har givet sig til kende i henhold til 
artikel 7, stk. 14, kan indrømmes en høring, hvis de inden for den frist, 
der er fastsat i den meddelelse, som er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende, skriftligt anmoder om en sådan høring og i denne 
forbindelse godtgør, at de er en interesseret part, der sandsynligvis vil 
blive berørt af resultatet af proceduren, og at der er særlige grunde til, 
at de bør høres. 
6. De pågældende importører, eksportører og klagere, som har givet sig 
til kende i henhold til artikel 7, stk. 14, samt regeringen for oprindelses-
og/eller eksportlandet indrømmes på anmodning lejlighed til at møde de 
parter, der har modstridende interesser, således at modstående synspunkter 
kan fremføres, og indsigelser gøres gældende. Der skal i den forbindelse 
tages hensyn til, at det er nødvendigt at bevare oplysningernes fortrolige 
karakter og at sikre parternes interesser. Ingen af parterne skal være 
forpligtet til at give møde, og udeblivelse skal ikke være til skade for den 
pågældende parts sag. Der tages hensyn til mundtlige oplysninger, der 
meddeles i henhold til dette stykke, for så vidt de efterfølgende gengives 
skriftligt. 
7. Klagerne, regeringen for oprindelses- og/eller eksportlandet samt de 
importører, eksportører, brugere og forbrugerorganisationer, som har givet 
sig til kende i henhold til artikel 7, stk. 14, kan på skriftlig anmodning 
få indsigt i alle oplysninger, som parter i undersøgelsen har meddelt 
Kommissionen, i modsætning til interne dokumenter udarbejdet af 
9 sr> 
- 35 -
myndighederne i Fællesskabet eller dets medlemsstater, forudsat at disse 
oplysninger har betydning for varetagelsen af deres interesser, at de ikke 
er fortrolige som omhandlet i artikel 20, og at de anvendes som led i 
undersøgelsen. De pågældende parter kan meddele deres syn på sådanne 
oplysninger, og der kan tages hensyn til deres bemærkninger i det omfang, de 
er tilstrækkeligt dokumenteret i svaret. 
8. Undtagen under de omstændigheder, der er omhandlet i artikel 19, skal 
det i det omfang, det er muligt, sikres, at de oplysninger, som 
interesserede parter indgiver, og som lægges til grund for de afgørelser, 
der træffes, er korrekte. 
9. Medmindre særlige omstændigheder gør sig gældende, skal undersøgelser 
afsluttes inden et år og i intet tilfælde senere end 18 måneder efter deres 
iværksættelse. 
10. I hele undersøgelsesperioden giver Kommissionen regeringen for 
oprindelses- og/eller eksportlandet rimelig lejlighed til at fortsætte 
konsultationerne med henblik på at klarlægge de faktiske omstændigheder og 
nå til en gensidigt tilfredsstillende løsning. 
- 36 -
Artikel 9 
Midlertidige foranstaltninger 
1. Der kan kun træffes midlertidige foranstaltninger, hvis der er 
indledt en procedure i overensstemmelse med artikel 7, er offentliggjort en 
meddelelse herom, og interesserede parter har haft tilstrækkelig lejlighed 
til at meddele oplysninger og fremsætte bemærkninger i henhold til artikel 
7, stk. 14, hvis der er truffet en foreløbig positiv afgørelse om, at der 
ydes udligningsberettigede subsidier til den indførte vare med deraf 
følgende skade for en erhvervsgren i Fællesskabet, og hvis det af hensyn til 
beskyttelsen af Fællesskabets interesser er nødvendigt at gribe ind for at 
hindre, at der forvoldes skade. Midlertidige foranstaltninger indføres ikke 
tidligere end 60 dage, men senest ni måneder efter tidspunktet for 
indledningen af proceduren. 
2. Den midlertidige udligningstold må ikke være højere end det samlede 
midlertidigt fastsatte udligningsberettigede subsidiebeløb men bør være 
lavere end dette beløb, hvis en sådan lavere told vil være tilstrækkelig til 
at afhjælpe den skade, der er påført den pågældende erhvervsgren i 
Fællesskabet. 
3. Midlertidige foranstaltninger har form af sikkerhedsstillelse, og de 
pågældende varers overgang til fri omsætning i Fællesskabet er betinget af, 
at der stilles en sådan sikkerhed. 
4. Kommissionen træffer midlertidige foranstaltninger efter 
konsultationer eller i yderst hastende tilfælde, efter at have underrettet 
medlemsstaterne. I sidstnævnte tilfælde finder der konsultationer sted 
senest ti dage efter, at medlemsstaterne er blevet underrettet om 
Kommissionens afgørelse. 
5. Anmoder en medlemsstat om, at Kommissionen griber ind omgående, og er 
betingelserne i stk. 1 opfyldt, træffer Kommissionen inden for en frist på 
højst fem arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen afgørelse om, 
hvorvidt der skal indføres midlertidig udligningstold. 
2 sa 
- 37 -
6. Kommissionen underretter omgående Rådet og medlemsstaterne om 
afgørelser, der træffes i medfør af denne artikel. Rådet kan med 
kvalificeret flertal træffe anden afgørelse. 
7. Gyldighedsperioden for midlertidig udligningstold er højst fire 
måneder. 
- 38 -
Artikel 10 
Tilsagn 
1. En undersøgelse kan afsluttes, uden at der indføres midlertidig eller 
endelig told, hvis der godtages tilfredsstillende frivillige tilsagn, i 
henhold til hvilke: ' 
(i) regeringen i oprindelses og/eller eksportlandet erklærer sig 
indforstået med at ophæve eller begrænse subsidierne eller at 
træffe andre foranstaltninger vedrørende virkningerne heraf, eller 
(ii) eksportørerne indvilliger i at ændre deres priser eller at 
indstille udførslen til det pågældende område, så længe der ydes 
udligningsberettigede subsidier til denne udførsel, således at 
Kommissionen efter konsultationer finder det godtgjort, at den 
subsidierede indførsels skadelige virkninger bringes til ophør. 
Prisforhøjelser i medfør af sådanne tilsagn skal ikke være større 
end nødvendigt for at udligne den udligningsberettigede 
subsidieydelse, og de bør være lavere end den 
udligningsberettigede subsidieydelse, hvis sådanne forhøjelser er 
tilstrækkelige til at afhjælpe den skade, der er påført den 
pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. 
2. Kommissionen kan foreslå, at der afgives tilsagn, men ingen regering 
eller eksportør skal være forpligtet til at afgive sådanne tilsagn. Det 
forhold, at en regering eller en eksportør afstår fra at afgive tilsagn 
eller undlader at efterkomme en opfordring hertil, skal på ingen måde skade 
behandlingen af sagen. Der kan imidlertid træffes afgørelse om, at der er 
større sandsynighed for, at der opstår en trussel om skade, hvis den 
subsidierede indførsel ikke indstilles. Der skal ikke indhentes eller 
godtages tilsagn fra regeringer eller eksportører, medmindre der er truffet 
en foreløbig positiv afgørelse om, at der ydes subsidier og forvoldes skade 
som følge heraf. Tilsagn kan ikke, undtagen under særlige omstændigheder, 
afgives senere end ved udløbet af den frist, inden for hvilken der kan 
fremsættes bemærkninger i henhold til artikel 21, stk. 5. 
2^ 
- 39 -
3. Afgivne tilsagn skal ikke nødvendigvis godtages, hvis det ikke er 
muligt at gennemføre dem i praksis, f.eks. hvis antallet af nuværende eller 
potentielle eksportører er for stort, eller af andre grunde, herunder af 
generel politisk karakter. Den pågældende eksportør og/eller den pågældende 
regering for oprindelses- og/eller eksportlandet kan få adgang til de 
oplysninger, der ligger til grund for det påtænkte forslag om at afvise et 
tilsagn, og kan indrømmes lejlighed til at fremsætte bemærkninger hertil. 
Begrundelserne for afvisningen skal fremgå af den endelige afgørelse. 
4. Parter, der afgiver et tilsagn, skal indgive en ikke-fortrolig 
version af et sådant tilsagn, således at det kan stilles til rådighed for 
parter, der har interesse i undersøgelsen. 
5. Godtages et tilsagn efter konsultationer, og rejses der ingen 
indvendinger i Det Rådgivende Udvalg, afsluttes undersøgelsen. I alle andre 
tilfælde forelægger Kommissionen omgående en rapport for Rådet om 
resultaterne af konsultationerne sammen med et forslag om, at proceduren 
afsluttes. Proceduren skal forblive afsluttet, hvis Rådet ikke inden en 
måned med kvalificeret flertal har truffet anden afgørelse. 
6. Godtages et tilsagn, fuldføres undersøgelsen af spørgsmålet om 
subsidier og skade normalt. Træffes der i den forbindelse en negativ 
afgørelse om subsidier og skade, bortfalder tilsagnet automatisk, undtagen i 
tilfælde, hvor en sådan afgørelse i vid udstrækning skyldes, at der 
foreligger et tilsagn. Myndighederne kan i sådanne tilfælde kræve, at et 
tilsagn opretholdes i en rimelig periode. Træffes der en positiv afgørelse 
om subsidier og skade, videreføres tilsagnet i overensstemmelse med de deri 
fastsatte vilkår og bestemmelserne i denne forordning. 
7. Kommissionen kræver, at en regering eller en eksportør, hvis tilsagn 
er blevet godtaget, regelmæssigt indgiver oplysninger vedrørende opfyldelsen 
af et sådant tilsagn og tillader, at relevante data efterprøves. Opfyldes 
disse krav ikke, anses det for misligholdelse af tilsagnet. 
2^ 
- 40 -
8. Godtages tilsagn fra visse eksportører som led i en undersøgelse, 
anses sådanne tilsagn med henblik på artikel 13 for at træde i kraft på den 
dato, på hvilken undersøgelsen afsluttes for det pågældende oprindelses-
og/eller eksportland. 
9. Misligholder en part et tilsagn eller trækker det tilbage, indføres 
der i overensstemmelse med artikel 11 en endelig told på grundlag af de 
faktiske omstændigheder, der blev fastlagt i forbindelse med den 
undersøgelse, som førte til afgivelsen af det pågældende tilsagn, forudsat 
at denne undersøgelse afsluttedes med en endelig afgørelse om subsidiering 
og deraf følgende skade, og den pågældende eksportør eller regeringen for 
oprindelses- og/eller eksportlandet har haft lejlighed til at fremsætte 
bemærkninger, undtagen i de tilfælde, hvor eksportøren eller en sådan 
regering trækker et tilsagn tilbage. 
10. Der kan efter konsultationer indføres en midlertidig told i 
overensstemmelse med artikel 9 på grundlag af de bedste oplysninger, der 
foreligger, hvis der er grund til at antage, at et tilsagn misligholdes, 
eller hvis der er tale om misligholdelse eller tilbagetrækning af et 
tilsagn, hvor den undersøgelse, der førte til afgivelsen af tilsagnet, ikke 
var afsluttet. 
«nCr, 
- 41 -
Artikel 11 
Afslutning uden indførelse af foranstaltninger; indførelse af endelig told 
1. Trækkes klagen tilbage, kan proceduren .afsluttes, medmindre en sådan 
afslutning ikke vil være i Fællesskabets interesse. 
2. Fastslås det efter konsultationer, at beskyttelsesforanstaltninger er 
unødvendige, og rejses der ingen indvendinger i Det Rådgivende Udvalg, 
afsluttes undersøgelsen eller proceduren. I alle andre tilfælde forelægger 
Kommissionen omgående en rapport for Rådet om resultaterne af 
konsultationerne sammen med et forslag om, at proceduren afsluttes. 
Proceduren skal forblive afsluttet, hvis Rådet ikke inden en måned med 
kvalificeret flertal har truffet anden afgørelse. 
3. Med forbehold af og i overensstemmelse med stk. 4 og 5, afsluttes 
proceduren omgående, når det fastslås, at det udligningsberettigede 
subsidiebeløb er de minimis, eller når omfanget af den faktiske eller 
potentielle subsidierede indførsel eller skade er ubetydelig. 
4. Hvad angår undersøgelser vedrørende indførsel fra udviklingslande, 
anses omfanget af den subsidierede indførsel for ubetydelig, hvis den udgør 
mindre end 4% af den samlede indførsel af samme vare til Fællesskabet, 
medmindre indførslen fra udviklingslande, hvis individuelle andele af den 
samlede indførsel udgør mindre end 4%, tilsammen tegner sig for mere end 9% 
af den samlede indførsel af samme vare til Fællesskabet. 
2 S7 
- 42 -
5. For så vidt angår de samme undersøgelser anses det 
udligningsberettigede subsidiebeløb for at være de minimis, hvis det 
pågældende beløb udgør mindre end 1% af værdieij, dog således, at 
(a) hvad angår indersøgelser vedrørende indførsel fra udviklingslande, 
er de minimis-tærsklen 2%, og 
(b) for de udviklingslande, der er medlemmer af WTO, og som er anført 
i bilag VII til subsidieaftalen, samt for de mindre udviklede 
medlemmer af WTO, som helt og holdent har ophævet 
eksportsubsidier, som defineret i artikel 3, stk. 4, litra a), i 
denne forordning, er de minimis-subsidietærsklen 3% af værdien; 
afhænger anvendelsen af denne bestemmelse af ophævelsen af 
eksportsubsidier, gælder den fra den dato, på hvilken ophævelsen 
af eksportsubsidierne anmeldes til WTO-Udvalget vedrørende 
Subsidier og Udligningsforanstaltninger, og så længe som det 
pågældende udviklingsland ikke yder eksportsubsidier; 
gyldighedsperioden for denne bestemmelse udløber otte år fra WTO-
overenskomstens ikrafttræden, 
dog således, at det kun er undersøgelsen, der afsluttes, hvor det 
udligningsberettigede subsidiebeløb er lavere end det relevante de minimis-
niveau for individuelle eksportører, og de pågældende skal fortsat være 
omfattet af proceduren, og kan blive udsat for senere fornyede 
undersøgelser, der gennemføres i henhold til artikel 13 for det pågældende 
land. 
6. Fremgår det af den endelige konstatering af de faktiske 
omstændigheder, at der ydes udligningsberettigede subsidier og forvoldes 
skade som følge heraf, og er det af hensyn til beskyttelsen af Fællesskabets 
interesser påkrævet at gribe ind i henhold til artikel 22, træffer Rådet med 
simpelt flertal på forslag fra Kommissionen og efter konsultationer i Det 
Rådgivende Udvalg afgørelse om indførelse af en endelig udligningstold, 
medmindre den eller de pågældende subsidier trækkes tilbage, eller det 
påvises, at subsidierne ikke længere giver de berørte eksportører nogen 
fordel. Er midlertidig told i kraft, forelægges der senest en måned før 
- 43 -
udløbet af gyldighedsperioden for en sådan told forslag for Rådet om 
endelige foranstaltninger. Udligningstolden må ikke være højere end det 
udligningsberettigede subsidiebeløb, som ifølge det konstaterede har givet 
eksportørerne en fordel, og som er fastlagt ved denne forordning, og den bør 
være lavere end det samlede udligningsberettigede subsidiebeløb, hvis en 
sådan lavere told er tilstrækkelig til af afhjælpe den skade, der er påført 
den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. 
7. Udligningstold pålægges i hvert enkelt tilfælde med en passende sats 
uden forskelsbehandling for al indførsel af den pågældende vare, som ifølge 
det konstaterede opnår en fordel ved de udligningsberettigede subsidier og 
forvolder skade, med undtagelse af indførsel hidrørende fra leverandører, 
der i henhold til bestemmelserne i denne forordning har afgivet pristilsagn, 
som er blevet godtaget. I forordningen anføres tolden for hver leverandør, 
eller, hvis dette ikke er praktisk muligt, det pågældende leverandørland. 
8. Når Kommissionen har begrænset sin undersøgelse i overensstemmelse 
med artikel 18, må udligningstold, der pålægges indførslen fra eksportører 
eller producenter, som har givet sig til kende i henhold til artikel 18, men 
som ikke er omfattet af undersøgelsen, ikke overstige det vejede gennemsnit 
af de udligningsberettigede subsidier, der er fastsat for parterne i 
stikprøven. Med henblik på dette stykke ser Kommissionen bort fra ethvert 
udligningsberettiget subsidiebeløb på nul og de minimis og fra 
udligningsberettigede subsidier, der fastsættes under de omstændigheder, som 
er omhandlet i artikel 19. For indførsel fra eksportører eller producenter, 
der indrømmes individuel behandling som omhandlet i artikel 18, anvender 
myndighederne en individuel toldsats. 
2 n 
- 44 -
Artikel 12 
Tilbagevirkende kraft 
1. Midlertidige foranstaltninger og endelig udligningstold finder kun 
anvendelse på varer, der overgår til fri omsætning efter det tidspunkt, hvor 
afgørelserne i medfør af henholdsvis artikel 9, stk. 1, og artikel 11, stk. 
7, træder i kraft, jf. dog de undtagelser, der er fastsat i denne 
forordning. 
2. Er der anvendt en midlertidig told, og fremgår det af den endelige 
konstatering af de faktiske omstændigheder, at der ydes 
udligningsberettigede subsidier og forvoldes skade som følge heraf, 
fastsætter Rådet, uanset om der skal pålægges endelig udligningstold, i 
hvilket omfang den midlertidige told skal opkræves endeligt. I denne 
forbindelse omfatter "skade" hverken væsentlig forsinkelse i oprettelsen af 
en erhvervsgren i Fællesskabet eller trussel om væsentlig skade, medmindre 
det konstateres, at der ville være opstået væsentlig skade, hvis der ikke 
var blevet indført midlertidige foranstaltninger. I alle andre tilfælde, der 
omfatter en sådan trussel eller forsinkelse, frigives midlertidig told, og 
der kan kun indføres endelig told fra den dato, på hvilken det er fastslået, 
at der foreligger en trussel om skade eller om en væsentlig forsinkelse. 
3. Er den endelige udligningstold højere end den midlertidige told, 
opkræves forskellen ikke. Er den endelige told lavere end den midlertidige 
told, foretages der en ny beregning af tolden. Er den endelige afgørelse 
negativ, bekræftes den midlertidige told ikke. 
- 45 -
4. Der kan opkræves endelig udligningstold på varer, der er overgået til 
fri omsætning højst 90 dage før den dato, på hvilken anvendelsen af 
midlertidige foranstaltninger trådte i kraft, men ikke tidligere end 
iværksættelsen af undersøgelsen, under forudsætning af, at indførslen er 
blevet registreret i henhold til artikel 15, stk. 5, at Kommissionen har 
givet de pågældende importører lejlighed til at fremsætte bemærkninger, og 
det er fastslået: 
(i) at der er tale om kritiske omstændigheder, hvor der for så vidt 
angår den pågældende subsidierede vare forårsages skade, der 
vanskeligt kan afhjælpes, som følge af en omfattende indførsel 
inden for et forholdsvis kort tidsrum af en vare, hvortil der ydes 
udligningsberettigede subsidier i henhold til bestemmelserne i 
denne forordning, og 
(ii) det anses for påkrævet at pålægge denne indførsel udligningstold 
med tilbagevirkende gyldighed for at hindre, at der på ny vil 
blive forvoldt skade. 
5. Hvis tilsagn misligholdes eller trækkes tilbage, kan der opkræves 
endelig told i overensstemmelse med denne forordning på varer, der er 
overgået til fri omsætning højst 90 dage før anvendelsen af midlertidige 
foranstaltninger, under forudsætning af, at indførslen er blevet registreret 
i henhold til artikel 15, stk. 5, og at en sådan pålæggelse af told med 
tilbagevirkende gyldighed ikke gælder for varer, der indførtes, inden 
tilsagnet blev misligholdt eller trukket tilbage. 
n i 
- 46 -
Artikel 13 
Gyldighedsperiode, fornyede undersøgelser og tilbagebetalinger 
1. En udligningsforanstaltning forbliver kun i kraft så længe og i det 
omfang, det er nødvendigt for at modvirke udligningsberettigede subsidier, 
som forvolder skade. 
A. Fornyet undersøgelse ved gyldighedsperiodens udløb 
2. Gyldighedsperioden for endelige udligningsforanstaltninger udløber 
fem år efter indførelsen heraf eller fem år fra datoen for afslutningen af 
den seneste fornyede undersøgelse, som omfattede både spørgsmålet om 
subsidiering og skade, medmindre det som led i en fornyet undersøgelse 
fastslås, at foranstaltningernes bortfald sandsynligvis vil medføre, at der 
fortsat eller igen vil blive ydet subsidier med deraf følgende skade. En 
sådan fornyet undersøgelse ved gyldighedsperiodens udløb indledes på 
Kommissionens initiativ eller på anmodning fremsat af eller på vegne af 
producenterne i Fællesskabet, og foranstaltningerne forbliver i kraft, 
indtil resultatet af en sådan undersøgelse foreligger 
3. En fornyet undersøgelse ved gyldighedsperiodens udløb iværksættes, 
når anmodningen herom indeholder tilstrækkelige beviser for, at 
foranstaltningernes bortfald sandsynligvis vil medføre, at der fortsat eller 
igen vil blive ydet subsidier med deraf følgende skade. At der foreligger 
sandsynlighed herfor, kan f.eks. fremgå af beviser for, at der fortsat ydes 
subsidier og forvoldes skade, eller beviser for, at når de skadelige 
virkninger er afhjulpet, skyldes det helt eller delvis, at der foreligger 
foranstaltninger, eller beviser for, at omstændighederne for eksportørerne 
eller markedsvilkårene har en sådan karakter, at de giver anledning til at 
formode, at der vil finde yderligere skadevoldende subsidiering sted. 
4. Ved gennemførelsen af undersøgelser i henhold til dette afsnit skal 
eksportørerne, importørerne, regeringen for oprindelses- og/eller 
eksportlandet samt klagerne have lejlighed til at uddybe, afvise eller 
fremsætte bemærkninger til de spørgsmål, der er indeholdt i anmodningen om 
fornyet undersøgelse, og der skal drages konklusioner under behørig 
hensyntagen til alle relevante og behørigt dokumenterede bevisligheder, der 
fremlægges vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt foranstaltningernes bortfald 
indebærer sandsynlighed for, at der fortsat eller igen vil blive ydet 
subsidier med deraf følgende skade. 
2 i» ^ 
- 47 -
5. I henhold til dette afsnit skal der i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende på et passende tidspunkt i det sidste år af foranstaltningernes 
gyldighedsperiode, som defineret i dette stykke, offentliggøres en 
meddelelse om det forestående udløb af gyldighedsperioden. Producenterne i 
Fællesskabet kan derefter ikke senere end tre måneder før udgangen af femårs 
perioden indgive en anmodning om fornyet undersøgelse i henhold til stk. 3. 
Der offentliggøres også en meddelelse om foranstaltningernes faktiske 
bortfald i henhold til dette stykke. 
B. Midlertidige fornyede undersøgelser 
6. Behovet for at opretholde foranstaltninger kan, når det anses for 
påkrævet, også tages op til undersøgelse på Kommissionens initiativ eller på 
anmodning fra en medlemsstat, eller, forudsat at der er forløbet en rimelig 
periode på mindst et år siden indførelsen af de endelige foranstaltninger, 
på anmodning af en eksportør eller importør eller producenterne i 
Fællesskabet, når anmodningen indeholder tilstrækkelige beviser for, at der 
er behov for en sådan midlertidig undersøgelse. 
7. En midlertidig fornyet undersøgelse iværksættes, når anmodningen 
herom indeholder tilstrækkelige beviser for, at det ikke længere er 
nødvendigt at opretholde foranstaltningerne for at udligne de 
udligningsberettigede subsidier, og/eller det ikke er sandsynligt, at der 
fortsat eller igen vil blive forvoldt skade, hvis de pågældende 
foranstaltninger ophæves eller ændres, eller at gældende foranstaltninger 
ikke er, eller ikke længere er, tilstrækkelige til at udligne de 
udligningsberettigede subsidier, der forvolder skade. 
8. Er der indført udligningstold i henhold til artikel 11. stk. 7, 
iværksættes der en midlertidig fornyet undersøgelse, hvis producenterne i 
Fællesskabet fremlægger tilstrækkeligt bevis for, at tolden har ført til 
utilstrækkelige eller ingen ændringer i videresalgspriserne for den indførte 
vare i Fællesskabet. Fremgår det af undersøgelsen, at de fremførte påstande 
er korrekte, kan udligningstolden forhøjes, så den svarer til den 
prisforhøjelse, der er nødvendig for at afhjælpe skaden, idet den forhøjede 
told dog ikke må overstige det udligningsberettigede subsidiebeløb. 
2n 
- 48 - ^ 
9. Ved gennemførelsen af undersøgelser i henhold til dette afsnit kan 
Kommissionen bl.a. undersøge, om omstændighederne med hensyn til 
subsidiering og skade har ændret sig betydeligt, eller om gældende 
foranstaltninger giver de ønskede resultater i henseende til at afhjælpe den 
skade, der er konstateret i henhold til denne forordnings artikel 5, I den 
forbindelse tages der hensyn til al relevant og behørigt dokumenteret 
bevismateriale ved den endelige afgørelse. 
C. Fremskyndede fornyede undersøgelser 
10. En eksportør, hvis udførsel er omfattet af en endelig udligningstold, 
men som ikke blev undersøgt individuelt som led i den oprindelige 
undersøgelse af andre grunde, end at den pågældende ikke var rede til at 
samarbejde med Kommissionen, skal på anmodning være berettiget til en 
fremskyndet fornyet undersøgelse med henblik på, at Kommissionen straks 
fastsætter en individuel sats for udligningstolden for denne eksportør. En 
sådan undersøgelse iværksættes, efter at der har fundet konsultationer sted 
i Det Rådgivende Udvalg, og producenterne i Fællesskabet har haft lejlighed 
til at fremsætte bemærkninger 
Generelle bestemmelser for fornyede undersøgelser. 
11. De relevante bestemmelser i artikel 7 og 8, undtagen bestemmelserne 
vedrørende tidsfrister, gælder for fornyede undersøgelser, der foretages i 
henhold til afsnit A, B og C i denne artikel, sådanne undersøgelser 
gennemføres hurtigt og afsluttes normalt inden for tolv måneder fra 
iværksættelsen af den fornyede undersøgelse. 
12. Kommissionen iværksætter fornyede undersøgelser i henhold til denne 
artikel efter konsultationer i Det Rådgivende Udvalg. Findes det på grundlag 
af en fornyet undersøgelse påkrævet, ophæves eller opretholdes 
foranstaltningerne i henhold til afsnit A, eller de ophæves, opretholdes 
eller ændres i henhold til afsnit B og C, af den fællesskabsinstitution, der 
er ansvarlig for deres indførelse. Ophæves foranstaltningerne for en eller 
flere eksportører, men ikke for det pågældende land som helhed, er sådanne 
eksportører fortsat omfattet af proceduren og kan blive omfattet af en 
senere undersøgelse, der måtte blive gennemført for det pågældende land i 
henhold til denne artikel. 
- 49 -2 G» Y 
13. Er en fornyet undersøgelse af foranstaltninger i henhold til afsnit B 
endnu ikke afsluttet ved udløbet af gyldighedsperioden for 
foranstaltningerne, som defineret i afsnit A, undersøges foranstaltningerne 
også i henhold til bestemmelserne i afsnit A. 
E. Tilbagebetalinger 
14. Uanset afsnit A kan en importør anmode om tilbagebetaling af told, 
der er opkrævet, når det påvises, at det udligningsberettigede 
subsidiebeløb, på grundlag af hvilket tolden er betalt, er blevet udlignet 
eller reduceret til et niveau, der er lavere end gældende toldsats. 
15. For at opnå tilbagebetaling af udligningstold skal importøren indgive 
en anmodning til Kommissionen. Anmodningen indgives via den medlemsstat, på 
hvis område varerne overgik til fri omsætning, og inden for seks måneder fra 
den dato, på hvilken den endelige told, der skal opkræves, blev behørigt 
fastsat af de kompetente myndigheder, eller fra den dato, på hvilken der 
blev truffet afgørelse om den endelige opkrævning af beløb, for hvilke der 
var stillet sikkerhed i form af midlertidig told. Medlemsstaterne 
videresender straks anmodningen til Kommissionen. 
16. En anmodning om tilbagebetaling anses kun for behørigt dokumenteret, 
når den indeholder nøjagtige oplysninger om størrelsen af den 
udligningstold, der kræves tilbagebetalt, og alle tolddokumenter vedrørende 
beregningen og betalingen af det pågældende beløb. Den skal endvidere for en 
repræsentativ periode indeholde dokumenterede oplysninger vedrørende det 
udligningsberettigede subsidiebeløb, der opnås af den eksportør eller 
producent, som er omfattet af tolden. I tilfælde, hvor importøren ikke er 
forretningsmæssigt forbundet med den pågældende eksportør eller producent og 
sådanne oplysninger ikke umiddelbart foreligger, eller eksportøren eller 
producenten ikke er rede til at meddele importøren oplysningerne, skal 
anmodningen indeholde en erklæring fra eksportøren eller producenten om, at 
det udligningsberettigede subsidiebeløb er blevet reduceret eller udlignet, 
som omhandlet i denne artikel, og at de relevante bevisligheder vil blive 
forelagt for Kommissionen. Forelægges sådanne bevisligheder fra eksportøren 
eller producenten ikke inden for en rimelig frist, afvises anmodningen. 
17. Kommissionen beslutter efter konsultationer i Det Rådgivende Udvalg, 
om og i hvilket omfang anmodningen skal tages til følge, eller den kan til 
enhver tid beslutte at indlede en fornyet undersøgelse, og de oplysninger og 
resultater, der fremkommer som led i en sådan undersøgelse, som gennemføres 
i overensstemmelse med de derfor gældende bestemmelser, anvendes med henblik 
på at fastslå, om og i hvilket omfang tilbagebetaling er berettiget. 
Tilbagebetalingen af told skal normalt finde sted inden for en frist på 12 
måneder og under ingen omstændigheder senere end 18 måneder fra den dato, på 
hvilken en importør af den vare, der er omfattet af udligningstolden, har 
indgivet en behørigt dokumenteret anmodning om tilbagebetaling. 
Medlemsstaterne bør sikre, at den bevilgede tilbagebetaling finder sted 
inden for en frist på 90 dage fra ovennævnte beslutning. 
F. Afsluttende bestemmelse 
18. I alle fornyede undersøgelser eller undersøgelser om tilbagebetaling, 
som gennemføres i henhold til denne artikel, anvender Kommissionen under 
forudsætning af uændrede omstændigheder de samme metoder, som benyttedes i 
den undersøgelse, der resulterede i indførelsen af den pågældende told, idet 
der tages behørigt hensyn til bestemmelserne i artikel 4 og artikel 18. 
7n - 51 -
Artikel 14 
Omgåelse 
1. Udligningstold, der er indført i henhold til denne forordning, kan 
udvides til at gælde for indførsel fra tredjelande af samme vare og/eller 
dele deraf, for hvilken det konstateres at gældende foranstaltninger omgås 
gennem sådanne former for praksis, forarbejdning eller bearbejdning, som 
udføres af eller på vegne af den part, der er omfattet af foranstaltninger, 
og for hvilken der ikke foreligger nogen tilstrækkelig gyldig grund eller 
økonomisk begrundelse ud over indførelsen af udligningstolden, og der 
foreligger beviser for, at virkningerne af udligningstolden undergraves i 
henseende til priserne på og/eller mængderne af samme vare hidrørende fra en 
samleproces, og der ydes fortsat subsidier til de indførte mængder af samme 
vare og/eller dele deraf. 
2. Undersøgelser i henhold til denne artikel iværksættes, når 
anmodningen herom indeholder tilstrækkelige beviser vedrørende de faktorer, 
der er omhandlet i stk. 1. Undersøgelserne iværksættes efter konsultationer 
i Det Rådgivende Udvalg ved en kommissionsforordning, hvori det også 
pålægges toldmyndighederne at gøre indførslen til genstand for registrering 
i henhold til artikel 15, stk. 5, eller at anmode om garantier. 
Undersøgelserne udføres af Kommissionen, som kan bistås af 
toldmyndighederne, og undersøgelserne afsluttes indenfor en frist på ni 
måneder. Fremgår det af den endelige konstatering af de faktiske 
omstændigheder, at det er berettiget at udvide foranstaltningerne, vedtages 
dette af Rådet med simpelt flertal på forslag fra Kommissionen gældende fra 
den dato, på hvilken der blev foretaget registrering i henhold til artikel 
15, stk. 5, eller der anmodedes om garantier. De relevante 
procedurebestemmelser i denne forordning med hensyn til indledning og 
gennemførelse af undersøgelser finder anvendelse på denne artikel. 
3. Når en vare er ledsaget af et toldcertifikat, hvori det erklæres, at 
indførslen af varen ikke indbærer en omgåelse, skal den ikke registreres i 
henhold til artikel 15, stk. 5. Disse certifikater kan på skriftlig 
anmodning udstedes til importørerne af myndighederne efter bemyndigelse 
meddelt af Kommissionen ved afgørelse, der træffes efter konsultationer i 
Det Rådgivende Udvalg, eller af Rådet ved afgørelsen om indførelse af 
foranstaltninger, og certifikaterne er gyldige i den periode og på de 
betingelser, der er anført deri. 
- 52 - W 
4. Intet i denne artikel udelukker den normale anvendelse af gældende 
bestemmelser for told. 
3G>2r - 53 -
Artikel 15 
Generelle bestemmelser 
1. Både midlertidig og endelig udligningstold indføres ved forordning og 
opkræves af medlemsstaterne i den form og i overensstemmelse med den sats og 
de øvrige kriterier, der er fastsat i den forordning, hvorved tolden 
indføres. En sådan told opkræves endvidere uafhængigt af told, skatter og 
andre afgifter, der normalt opkræves ved indførsel. Ingen vare må pålægges 
både antidumping- og udligningstold med det formål at afhjælpe en og samme 
situation, som er opstået som følge af dumping eller eksportsubsidiering. 
2. Forordninger om indførelse af midlertidig eller endelig 
udligningstold og forordninger eller afgørelser om godtagelse af tilsagn 
eller afslutning af undersøgelser eller procedurer offentliggøres i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende, sådanne forordninger og afgørelser skal 
bl.a., under behørig hensyntagen til kravet om beskyttelse af fortrolige 
oplysninger, indeholde navnene på de berørte eksportører, hvis dette er 
praktisk muligt, eller de berørte lande, en varebeskrivelse og et sammendrag 
af de kendsgerninger og betragtninger, der er relevante for fastlæggelsen af 
de udligningsberettigede subsidier og den forvoldte skade. I hver sag sendes 
et eksemplar af forordning eller afgørelse til de kendte interesserede 
parter. Bestemmelserne i dette stykke finder tilsvarende anvendelse på 
fornyede undersøgelser. 
3. Reglerne vedrørende den fælles definition af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus", og gældende bestemmelser for told finder anvendelse, når 
der indføres endelig eller midlertidig udligningstold, for så vidt der ikke 
er vedtaget særlige bestemmelser i denne forordning eller i forordningen om 
indførelse af den pågældende told. 
4. Er det i Fællesskabets interesse, kan foranstaltninger, der indføres 
i henhold til denne forordning, ved Kommissionens afgørelse efter 
konsultationer i Det Rådgivende Udvalg suspenderes i en periode på indtil et 
år på grund af ændringer i markedsvilkårene i Fællesskabet, som indebærer, 
- 54 - 2 lo() 
at det midlertidigt er uhensigtsmæssigt at anvende sådanne foranstaltninger, 
forudsat at den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet har haft lejlighed 
til at fremsætte bemærkninger. Nævnte periode kan forlænges, hvis Rådet med 
simpelt flertal på forslag fra Kommissionen træffer afgørelse herom. 
Foranstaltningerne kan til enhver tid, efter at der har fundet 
konsultationer sted, genindføres, hvis begrundelsen for suspensionen ikke 
længere er gyldig. 
5. Kommissionen kan efter konsultationer i Det Rådgivende Udvalg pålægge 
toldmyndighederne at tage de nødvendige skridt til at registrere indførsel, 
således at der senere kan anvendes foranstaltninger mod denne indførsel fra 
datoen for en sådan registrering. Indførsel kan gøres til genstand for 
registrering på anmodning fra den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, 
hvis anmodningen herom indeholder tilstrækkelige beviser til at begrunde en 
sådan foranstaltning. Registrering indføres ved forordning, hvori det 
nærmere angives, hvad formålet er med foranstaltningen, og i påkommende 
tilfælde angives det anslåede beløb af den mulige fremtidige 
betalingsforpligtelse. Indførsel kan ikke gøres til genstand for 
registrering i mere end ni måneder. 
6. Medlemsstaterne indberetter månedligt til Kommissionen tal vedrørende 
indførslen af varer, der er omfattet af undersøgelser og af 
foranstaltninger, samt det beløb, der er opkrævet i form af told i henhold 
til denne forordning. 
Wo 
Artikel 16 
Konsultationer 
1. Alle konsultationer, der er omhandlet i denne forordning, finder sted 
i et rådgivende udvalg, der er sammensat af repræsentanter for samtlige 
medlemsstater og med en repræsentant for Kommissionen som formand. 
Konsultationer indledes omgående på en medlemsstats anmodning eller på 
Kommissionens initiativ og finder under alle omstændigheder sted så hurtigt, 
at det er muligt at overholde de frister, der er fastsat ved denne 
forordning. 
2. Udvalget indkaldes til møde af formanden. Denne meddeler så hurtigt 
som muligt medlemsstaterne alle nødvendige oplysninger. 
3. Konsultationerne kan om nødvendigt finde sted skriftligt; i så fald 
underretter Kommissionen medlemsstaterne og fastsætter en frist, inden for 
hvilken de kan afgive udtalelse eller anmode om mundtlige konsultationer, 
som formanden foranstalter, for så vidt sådanne mundtlige konsultationer kan 
finde sted så hurtigt, at det er muligt at overholde de frister, der er 
fastsat ved denne forordning. 
4. Konsultationerne omfatter især: 
(i) forekomsten af udligningsberettigede subsidier og metoderne til 
fastlæggelse af størrelsen heraf, 
(ii) den foreliggende skade og omfanget heraf, 
.77/ 
' - 56 -
(iii) årsagssammenhængen mellem den subsidierede indførsel eller 
dumpingimporten og skaden, 
(iv) de foranstaltninger, som under de givne omstændigheder er egnede 
til at forebygge eller afhjælpe den skade, der er forvoldt som 
følge af de udligningsberettigede subsidier og dumping, samt de 
nærmere bestemmelser for iværksættelsen af disse foranstaltninger. 
- 57 - ^ I *° 
Artikel 17 
Kontrolbesøg 
1. Anser Kommissionen det for påkrævet aflægger den besøg hos 
importører, eksportører, handlende, repræsentanter, producenter samt 
erhvervssammenslutninger og -organisationer for at undersøge disses 
optegnelser og efterprøve oplysninger, der er indgivet om subsidiering og 
skade. Foreligger der ikke et behørigt svar i rette tid, kan et kontrolbesøg 
ikke gennemføres. 
2. Kommissionen kan om nødvendigt foretage undersøgelser i tredjelande, 
forudsat at de berørte virksomheder giver deres samtykke hertil, at 
repræsentanterne for det pågældende lands regering underrettes, og 
sidstnævnte ikke modsætter sig undersøgelsen. Så snart Kommissionen har 
modtaget de berørte virksomheders samtykke, bør Kommissionen meddele 
myndighederne i oprindelses- og/eller eksportlandet navnene og adresserne på 
de virksomheder, der skal besøges, samt de aftalte datoer. 
3. De pågældende virksomheder underrettes om arten af de oplysninger, 
der skal efterprøves under kontrolbesøget, og om eventuelle yderligere 
oplysninger, der er behov for at fremlægge under et sådant besøg, omend 
dette ikke bør udelukke, at der under kontrolbesøget på grundlag af de 
indhentede oplysninger fremsættes anmodning om nærmere enkeltheder. 
4. I undersøgelser, der foretages i henhold til de£te stykke, bistås 
Kommissionen af embedsmænd fra de medlemsstater, der anmoder herom. 
27'^ 
Artikel 18 
Stikprøver 
1. I tilfælde, hvor antallet af klagere, eksportører, importører, 
varetyper eller transaktioner er stort, kan undersøgelsen begrænses til at 
omfatte et rimeligt antal parter, varer eller transaktioner ved anvendelse 
af statistisk gyldige stikprøver baseret på oplysninger, der foreligger på 
tidspunktet for udvælgelsen, eller til den største producerede, solgte eller 
eksporterede mængde, der kan anses for repræsentativ, og som med rimelighed 
kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed. 
2. Den endelige udvælgelse af parter, varetyper eller transaktioner i 
henhold til disse bestemmelser om stikprøver påhviler Kommissionen, idet 
udvælgelsen dog så vidt muligt foretages i samråd med de berørte parter og 
med disses samtykke, forudsat at sådanne parter giver sig til kende og 
fremlægger tilstrækkelige oplysninger inden for tre uger fra indledningen af 
proceduren, således at der åbnes mulighed for at udtage en repræsentativ 
stikprøve. 
3. I de tilfælde, hvor undersøgelsen er blevet begrænset i henhold til 
denne artikel, beregnes der alligevel et individuelt udligningsberettiget 
subsidiebeløb for eksportører eller producenter, der ikke er udvalgt i 
første omfang, og som indgiver de nødvendige Oplysninger inden for de 
frister, der er fastsat i denne forordning, medmindre antallet af 
eksportører eller producenter er så stort, at en individuel undersøgelse vil 
være urimeligt byrdefuld og hindre en rettidig afslutning af undersøgelsen. 
4. Træffes der beslutning om at udtage stikprøver, og er nogle eller 
alle de udvalgte parter ikke rede til fuldt ud at samarbejde, hvilket 
sandsynligvis i væsentlig grad vil påvirke resultatet af undersøgelsen, kan 
der udtages en ny stikprøve. Er der imidlertid stadig tale om manglende 
samarbejde, eller foreligger der ikke tilstrækkelig tid til at udtage en ny 
stikprøve, finder de relevante bestemmelser i artikel 19 anvendelse. 
aw - 59 -
Artikel 19 
Manglende samarbejde 
1. I tilfælde, hvor en af de interesserede parter nægter at give adgang 
til nødvendige oplysninger eller undlader at meddele dem inden for de 
frister, der er omhandlet i denne forordning, eller lægger væsentlige 
hindringer i vejen for undersøgelsen, kan der træffes foreløbige eller 
endelige afgørelser, positive elier negative, på grundlag af de foreliggende 
faktiske oplysninger. Konstateres det, at en interesseret part har meddelt 
urigtige eller vildledende oplysninger, ses der bort fra disse oplysninger, 
og der kan gøres brug af de foreliggende faktiske oplysninger. Interesserede 
parter bør gøres bekendt med følgerne af manglende samarbejdsvilje. 
2. Indgives svar ikke i edb-sprog, anses dette ikke for manglende 
samarbejde, forudsat af den interesserede part påviser, at indgivelse af 
svar på den ønskede måde vil indebære en urimelig ekstra byrde eller 
urimelige ekstra omkostninger. 
3. Selv om de oplysninger, som en interesseret part indgiver, måske ikke 
er ideelle i enhver henseende, bør der ikke ses bort fra dem, forudsat at 
eventuelle mangler ikke giver anledning til urimelige vanskeligheder i 
arbejdet med at nå til rimeligt nøjagtige resultater, at oplysningerne 
indgives på korrekt vis og rettidigt, at de kan efterprøves, og den 
pågældende part har handlet efter bedste evne. 
4. Hvis beviser eller oplysninger ikke godtages, bør den part, der 
indgiver dem, omgående underrettes om årsagerne hertil, og der bør gives den 
pågældende lejlighed til at afgive yderligere forklaringer inden for den 
fastsatte frist. Anses forklaringerne ikke for tilfredsstillende, bør 
årsagerne til afvisningen af sådanne beviser eller oplysninger meddeles i 
undersøgelsesresultater, der offentliggøres. 
cm 
» 60 -
5. Hvis afgørelser, herunder vedrørende det udligningsberettigede 
subsidiebeløb, træffes på grundlag af bestemmelserne i stk. 1, herunder de 
oplysninger, der er meddelt i klagen, bør disse, hvor dette er praktisk 
muligt og under behørig hensyntagen til de tidsfrister, der er fastsat for 
undersøgelsen, kontrolleres på grundlag af oplysninger fra andre uafhængige 
kilder, der måtte foreligge, såsom offentliggjorde prislister, officielle 
importstatistikker og toldindberetninger, og på grundlag af oplysninger, der 
er indhentet fra andre interesserede parter som led i undersøgelsen. 
6. Er en interesseret part ikke rede til at samarbejde i fornødent 
omfang, således at relevante oplysninger holdes tilbage, kan en sådan 
situation føre til et resultat, som er mindre gunstigt for denne part, end 
hvis den pågældende havde udvist samarbejdsvilje. 
- 61 -
Artikel 20 
Fortrolighed 
1. Oplysninger, som ifølge deres natur er fortrolige (f.eks. fordi 
fremlæggelsen heraf ville give en konkurrent en væsentlig konkurrencemæssig 
fordel eller være til betydelig skade for den, der meddeler oplysningerne, 
eller for den, fra hvem førstnævnte modtog oplysningerne), eller som er 
meddelt fortroligt af parter i en undersøgelse, skal, når ønsket herom er 
velmotiveret, behandles fortroligt af myndighederne. 
2. Interesserede parter, som meddeler fortrolige oplysninger, kan 
afkræves ikke-fortrolige sammendrag heraf. Disse sammendrag skal være 
tilstrækkeligt detaljerede til at sikre en rimelig forståelse af de 
fortrolige oplysningers egentlige indhold. Under særlige omstændigheder kan 
de pågældende parter tilkendegive, at det ikke er muligt at udarbejde et 
sammendrag af oplysningerne. Under sådanne særlige omstændigheder skal der 
afgives en erklæring med en begrundelse for, at det ikke er muligt at 
udarbejde et sammendrag. 
3. Anses en anmodning om fortrolig behandling ikke for berettiget, og er 
den, der meddeler oplysningerne, enten ikke rede til at stille oplysningerne 
til rådighed eller til at tillade, at de fremlægges i generaliseret form 
eller i sammendrag, kan der ses bort fra sådanne oplysninger, medmindre det 
fra relevant side på tilfredsstillende måde kan godtgøres, at oplysningerne 
er korrekte. Anmodninger om fortrolig behandling af oplysninger bør ikke 
afvises på et vilkårligt grundlag. 
4. Denne artikel udelukker ikke, at fællesskabsmyndighederne fremlægger 
generelle oplysninger, og navnlig begrundelserne for de afgørelser, der er 
truffet i medfør af denne forordning, eller at de fremlægger de beviser, som 
de har lagt til grund for deres afgørelser, for så vidt dette er nødvendigt 
for at forklare disse begrundelser i retssager. Ved en sådan fremlæggelse 
tages der hensyn til de berørte parters berettigede interesse i, at deres 
forretningshemmeligheder ikke røbes. 
- 62 -
5. Hverken Rådet, Kommissionen, medlemsstaterne eller personer i disses 
tjeneste må videregive oplysninger, som de har modtaget i medfør af denne 
forordning, og som på anmodning af den part, der har givet oplysningerne, 
skal behandles som fortolige, medmindre denne part har givet særlig 
tilladelse hertil. Oplysninger, der udveksles mellem Kommissionen og 
medlemsstaterne, eller som vedrører konsultationer i henhold til artikel 16, 
eller de konsultationer, der er beskrevet i artikel 7, stk. 9, og artikel 8, 
stk. 10, eller interne dokumenter, der er udarbejdet af 
fællesskabsmyndighederne eller af medlemsstaternes myndigheder, må kun 
videregives, hvis dette udtrykkeligt fremgår af denne forordning. 
6. Oplysninger, der modtages i medfør af denne forordning, kan kun 
anvendes til det formål, hvortil de er indhentet. 
27% 
- 63 -
Artikel 21 
Fremlæggelse af oplysninger 
1. Klagerne, importørerne, eksportørerne og repræsentanterne for 
oprindelses- og/eller eksportlandet kan anmode om fremlæggelse af de nærmere 
oplysninger, der ligger til grund for de vigtigste kendsgerninger og 
betragtninger, på grundlag af hvilke der er indført midlertidige 
foranstaltninger. Anmodninger om en sådan fremlæggelse af oplysninger 
indgives skriftligt umiddelbart efter indførelsen af de midlertidige 
foranstaltninger, og videregivelsen af oplysningerne finder sted skriftligt 
hurtigst muligt herefter. 
2. De parter, der er nævnt i stk. 1, kan anmode om endelig fremlæggelse 
af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det 
påtænkes at anbefale indførelse af endelige foranstaltninger eller 
afslutning af en undersøgelse eller en procedure uden indførelse af 
foranstaltninger, idet der lægges særlig vægt på at fremlægge sådanne 
kendsgerninger og betragtninger, som afviger fra dem, der lå til grund for 
indførelsen af de midlertidige foranstaltninger. 
3. Anmodninger om endelig fremlæggelse af oplysninger, som defineret i 
stk. 2, indgives skriftligt til Kommissionen, og skal i tilfælde, hvor der 
er pålagt midlertidig told, være denne i hænde senest en måned efter 
offentliggørelsen af toldens indførelse. Er der ikke pålagt midlertidig 
told, skal parterne have lejlighed til at anmode om endelig fremlæggelse af 
oplysninger inden for frister, som Kommissionen fastsætter. 
4. Den endelige fremlæggelse af oplysninger finder sted skriftligt. 
Oplysningerne fremlægges snarest muligt under behørig hensyntagen til kravet 
om beskyttelse af forretnings- eller statshemmeligheder og normalt ikke 
senere end en måned før der træffes endelig afgørelse, eller Kommissionen 
fremlægger forslag om endelige foranstaltninger i henhold til artikel 11. Er 
Kommissionen ikke i stand til at fremlægge visse kendsgerninger eller 
betragtninger på det pågældende tidspunkt, skal de fremlægges snarest muligt 
derefter. Fremlæggelsen af oplysningerne foregriber ikke senere afgørelser, 
som Kommissionen eller Rådet måtte træffe, men træffes sådanne afgørelser på 
grundlag af andre kendsgerninger og betragtninger, skal disse fremlægges 
snarest muligt. 
vm? 
- 64 ~ 
5. Bemærkninger, der fremsættes efter den endelige fremlæggelse af 
oplysninger, tages kun i betragtning, hvis de modtages inden for en frist, 
som Kommissionen fastsætter i hvert enkelt tilfælde, og som skal være på 
mindst 10 dage, idet der tages behørigt hensyn til sagens hastende karakter. 
2 So - 65 -
Artikel 22 
Fællesskabets interesser 
1. I henhold til denne forordning træffes en afgørelse om, hvorvidt det 
af hensyn til beskyttelsen af Fællesskabets interesser er påkrævet at gribe 
ind, på grundlag af en vurdering af alle involverede parters interesser som 
helhed, herunder den indenlandske erhvervsgrens, brugernes og forbrugernes 
interesser, og der træffes kun afgørelse i henhold til denne artikel, når 
alle parter har haft lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter i 
henhold til stk. 2. I en sådan undersøgelse tages der særligt hensyn til 
behovet for at afhjælpe den fordrejning af handelen, som skyldes 
skadevoldende subsidiering, og at genskabe en situation med effektiv 
konkurrence. De foranstaltninger, der fastsættes på grundlag af den 
konstaterede subsidiering og deraf følgende skade, må ikke anvendes, når 
myndighederne på grundlag af alle fremlagte oplysninger klart kan fastslå, 
at det ikke er i Fællesskabets interesse at anvende sådanne 
foranstaltninger. 
2. For at sikre, at myndighederne kan tage hensyn til alle synspunkter 
og oplysninger på et solidt grundlag, når de træffer afgørelse om, hvorvidt 
det er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger, kan klagerne, 
importørerne og repræsentative brugere og repræsentative 
forbrugerorganisationer inden for de frister, der er fastsat i meddelelsen 
om indledning af antisubsidieundersøgelsen, give sig til kende og indgive 
oplysninger til Kommissionen. Sådanne oplysninger eller passende sammendrag 
deraf stilles til rådighed for de øvrige parter, der er omhandlet i denne 
artikel, og de er berettiget til at fremsætte bemærkninger hertil. 
3. Parter, der har handlet i overensstemmelse med stk. 2, kan anmode om 
at blive hørt. Anmodninger herom fremsættes skriftligt inden for de frister, 
der er fastsat i stk. 2, og det begrundes i henseende til Fællesskabets 
interesser, hvorfor de pågældende parter bør høres. 
2K1 
- 6€• -
4. Parter, der har handlet i overenssatemmelse med stk. 2, kan fremsætte 
bemærkninger om anvendelsen af midlertidig told, der indføres, sådanne 
bemærkninger skal være modtaget inden for en frist på en måned fra 
tidspunktet for anvendelsen af de pågældende foranstaltninger, hvis der skal 
tages hensyn hertil, og bemærkningerne, eller passende sammendrag heraf, 
stilles til rådighed for de øvrige parter, som er berettiget til at 
fremsætte bemærkninger hertil. 
5. Kommissionen gennemgår behørigt indgivne oplysninger og undersøger, 
om de er tilstrækkeligt repræsentative, og resultaterne af en sådan analyse 
samt en udtalelse om oplysningernes beskaffenhed forelægges for Det 
Rådgivende Udvalg. Ved udarbejdelsen af forslag i henhold til artikel 11, 
tager Kommissionen hensyn til de øvrige synspunkter, der fremføres i 
udvalget. 
6. Parter, der har handlet i overenssatemmelse med stk. 2, kan anmode om 
at blive gjort bekendt med de kendsgerninger og betragtninger, på grundlag 
af hvilke der sandsynligvis vil blive truffet endelig afgørelse. Sådanne 
oplysninger fremlægges i det omfang, det er muligt, og uden at dette 
foregriber senere afgørelser, som Kommissionen eller Rådet måtte træffe. 
7. I denne artikel tages der kun hensyn til behørigt dokumenterede 
oplysninger. 
2*Z 
- 67 -
Artikel 23 
Forbindelsen mellem udligningsforanstaltninger 
og multilaterale foranstaltninger 
Træffes der over for en indført vare modforanstaltninger, som indføres i 
henhold til tvistbilæggelsesprocedurerne i subsidieaftalen, og er sådanne 
foranstaltninger egnede til at afhjælpe den skade, der er forårsaget af 
udligningsberettigede subsidier, skal udligningstold, der måtte være indført 
med hensyn til den pågældende vare, alt efter omstændighederne omgående 
suspenderes eller ophæves. 
Artikel 24 
Afsluttende bestemmelser 
Denne forordning udelukker ikke anvendelsen af: 
(i) særlige bestemmelser, som er fastsat i aftaler mellem Fællesskabet 
og tredjelande, 
(ii) fællesskabsforordningerne på landbrugsområdet og forordning (EØF) 
nr. 1059/694), (EØF) nr. 2730/755) og (EØF) nr. 2783/756); 
nærværende forordning anvendes i tilslutning til disse 
forordninger og uanset bestemmelser deri, der udelukker 
anvendelsen af antidumpingtold eller udligningstold, 
(iii) særlige foranstaltninger, forudsat at de ikke er i modstrid med 
forpligtelserne i henhold til GATT. 
4) EFT nr. L 141 af 12.6.1969, s. 1. 
5) EFT nr. L 281 af 1.11.1975, s. 20. 
6) EFT nr. L 282 af 1.11.1975, s. 104, 
- 68 -
Artikel 25 
Ophævelse af eksisterende lovgivning 
Forordning (EØF) nr. 2423/88, ændret ved forordning (EF) nr. 521/94 og (EF) 
nr. 522/94 ophæves. Henvisninger til den ophævede forordning betragtes som 
henvisninger til nærværende forordning. 
Artikel 26 
Ikrafttræden 
Denne forordning træder i kraft på den dato, der er fastsat ved afgørelsen 
om ikrafttrædelsen af akterne om gennemførelsen af resultaterne af Uruguay-
Runden. Den finder anvendelse på procedurer, der allerede er indledt. 
Henvisningerne til frister for indledningen af procedurer og indførelsen af 
midlertidig told gælder imidlertid først efter en dato, som Rådet fastsætter 
i en afgørelse, der vedtages med kvalificeret flertal senest den 1. april 
1995 på forslag fra Kommissionen, som forelægges for Rådet, så snart de 
nødvendige budgetmidler er stillet til rådighed. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
- 69 -
BILAG I 
LISTE OVER EKSEMPLER PÅ EKSPORTSUBSIDIER 
(a) Statens ydelse af direkte subsidier til virksomheder eller erhvervsgrene 
betinget af disses eksportresultater. 
(b) Valutahjemtagelsesordninger eller lignende praksis, der omfatter ydelse 
af en eksportpræmie. 
(c) Indenlandske transporttariffer og fragtrater for eksportforsendelser 
fastsat eller påbudt af staten på gunstigere vilkår end for indenlandske 
forsendelser. 
(d) Statens eller statslige organers levering, enten direkte eller indirekte 
gennem ordninger bemyndiget af staten, af indførte eller indenlandske 
varer eller tjenesteydelser til brug ved produktionen af eksportvarer på 
vilkår, der er gunstigere end for leveringen af samme eller direkte 
konkurrerende varer eller tjenesteydelser til brug ved produktionen af 
varer til indenlandsk forbrug, hvis (for varers vedkommende) sådanne 
vilkår er gunstigere end dem, som eksportørerne kan opnå på 
verdensmarkedet på et kommercielt grundlag*). 
1) Ved udtrykket "på et kommercielt grundlag" forstås, at valget mellem 
indenlandske og indførte varer ikke er undergivet nogen form for 
restriktioner, men alene beror på kommercielle overvejelser. 
2rC 
- 70 -
(e) Hel eller delvis fritagelse for eller eftergivelse eller udsættelse af 
eksporthensyn af direkte skatter^) eller bidrag til sociale sikrings«-
ordninger, som er betalt eller skal betales af industri- eller handels­
virksomheder-*) . 
(f) Særlige fradrag, der har direkte relation til eksport eller eksport-
resultater, 6g som ved beregningen af grundlaget for påligningen af de 
direkte skatter indrømmes ud over fradrag, der gives i forbindelse med 
produktion bestemt til indenlandsk forbrug. 
(g) Fritagelse for eller eftergivelse af indirekte skatter på produktion og 
distribution af eksportvarer, der overstiger de indirekte skatter^), 
der opkræves på produktion og distribution af samme varer, når disse 
sælges til indenlandsk forbrug. 
(h) Fritagelse for og eftergivelse eller udsættelse af indirekte flerleds^ 
afgifter opkrævet i tidligere led(^) på varer eller tjenesteydelser, der 
anvendes ved produktionen af eksportvarer, ud over fritagelsen for eller 
eftergivelsen eller udsættelsen af tilsvarende indirekte flerledsafgifter 
opkrævet i tidligere led på varer eller tjenesteydelser, der anvendes ved 
produktionen af samme varer solgt til indenlandsk forbrug; dog således, at 
der kan indrømmes fritagelse for eller eftergivelse eller udsættelse af 
indirekte flerledsafgifter opkrævet i tidligere led for eksportvarer, selv 
om dette ikke er tilfældet for samme varer solgt til indenlandsk forbrug, 
hvis de pågældende indirekte flerledsafgifter opkrævet i tidligere led 
vedrører materialer, der forbruges ved produktionen af den udførte vare 
(under hensyntagen til normalt svind)^). Dette punkt fortolkes i 
overensstemmelse med retningslinjerne for forbrug af materialer i 
produktionsprocessen, jf. bilag II. 
2) I denne forordning og bilagene hertil forstås ved: 
"direkte skatter", skatter på lønninger, fortjenester, renter, lejeindtægter, royalty og enhver 
anden form for indkomst samt ejendomsskatter; 
"importafgifter", told samt andre skatter og afgifter, som ikke er nævnt andetsteds i denne 
note, og som opkræves ved indførsel; 
"indirekte skatter", afgifter på salg, punktafgifter, omsætningsafgift, merværdiafgift, 
koncessionsafgift, stempelafgift, afgifter ved overdragelse, skatter på lager og materiel, 
grænseafgifter og alle andre afgifter end direkte skatter og importafgifter; 
"indirekte skatter opkrævet i tidligere led", skatter opkrævet på varer eller tjenesteydelser, 
der anvendes direkte eller indirekte ved fremstillingen af en vare; 
"indirekte flerledsafgifter", afgifter, som er fordelt på flere led, og som opkræves, hvor der 
ikke eksisterer nogen mulighed for senere skattegodskrivning i tilfælde af, at varer eller 
tjenesteydelser, der er afgiftspligtige i et bestemt produktionsled, anvendes i et senere 
produktionsled; 
"eftergivelse" af skatter omfatter tilbagebetaling af skatter eller skattenedslag; 
"eftergivelse eller godtgørelse" omfatter hel eller delvis fritagelse for eller udsættelse af 
importafgifter. 
3) Udsættelse er ikke nødvendigvis ensbetydende med eksportsubsidier, når der f.eks. opkræves passende 
renter. 
4) Punkt h) galder ikke for merværdiafgiftsordninger og afgiftsjusteringer ved grænsen, som trader i 
stedet for førstnævnte; spørgsmålet om for vidtgående eftergivelse af merværdiafgift henhører 
udelukkende under punkt g). 
> \< ( 
- 71 -
(i) Eftergivelse eller godtgørelse af importafgifter^) ucj over dem, der 
opkræves på indførte materialer, der forbruges ved produktionen af den 
udførte vare (under hensyntagen til normalt svind); dog således, at en 
virksomhed i særlige tilfælde kan anvende materialer hidrørende fra 
hjemmemarkedet i samme mængde og med samme egenskaber og karakteristika 
som de indførte materialer til substitution for sidstnævnte for at nyde 
godt af denne bestemmelse, hvis indførslen og de tilsvarende 
eksporttransaktioner finder sted inden for en rimelig frist, som ikke må 
overstige to år. Dette punkt fortolkes i overensstemmelse med 
retningslinjerne for forbrug af materialer i produktionsprocessen, jf. 
bilag II, og retningslinjerne for fastlæggelse af, om 
substitutionsgodtgørelsesordninger er eksportsubsidier, jf. bilag III. 
(j) Statens (eller særlige statskontrollerede organers) indførelse af 
eksportkreditgaranti- eller forsikringsprogrammer, programmer for 
forsikring eller garanti mod omkostningsstigninger for eksportvarer 
eller programmer mod kursrisici til præmiesatser, som er utilstrækkelige 
til på lang sigt at dække omkostninger og tab ved gennemførelsen af 
sådanne programmer. 
(2) Se tidligere fodnote. 
- 72 -
(k) Statens ydelse (elier ydelse gennem særlige organer, som kontrolleres af 
staten og/eller handler under dennes myndighed) af eksportkreditter^ til 
rentesatser, der er lavere end dem, eksportørerne ellers måtte betale 
for den således anvendte kapital (eller skulle betale, hvis de optog lån 
på de internationale kapitalmarkeder for at tilvejebringe kapital med 
samme løbetid og andre kreditvilkår og i samme valuta som 
eksportkreditten), eller hel eller delvis overtagelse af omkostninger, 
der bæres af eksportører eller finansieringsinstitutioner ved optagelse 
af kreditter, for så vidt de anvendes til at sikre en væsentlig fordel i 
henseende til eksportkreditvilkårene. 
Hvis et medlem af WTO imidlertid er part i et internationalt arrangement 
om offentlige eksportkreditter, som mindst tolv sådanne oprindelige 
medlemmer var part i pr. 1. januar 1979 (eller et senere arrangement til 
afløsning heraf, som disse oprindelige medlemmer har indgået), eller 
hvis et medlem af WTO i praksis anvender bestemmelserne om rentesatser i 
det pågældende arrangement, betragtes anvendelsen af 
eksportkreditordninger, der er i overensstemmelse med disse 
bestemmelser, ikke som en eksportsubsidieordning. 
(1) Enhver anden byrde for statskassen, som udgør en eksportsubsidieydelse i 
den betydning, der er anvendt i artikel XVI i GATT 1994. 
- 73 -
BILAG II 2&S 
RETNINGSLINJER FOR FORBRUG AF MATERIALER I PRODUKTIONSPROCESSEN5) 
1. indirekte skattenedslagsordninger kan åbne mulighed for fritagelse for 
eller eftergivelse eller udsættelse af indirekte flerledsafgifter opkrævet i 
tidligere led på materialer, der forbruges ved produktionen af den udførte 
vare (under hensyntagen til normalt svind). På tilsvarende måde åbner 
godtgørelsesordninger mulighed for fritagelse for eller godtgørelse af 
importafgifter opkrævet på materialer, der forbruges ved produktionen af den 
udførte vare (under hensyntagen til normalt svind). 
2. I listen over eksempler på eksportsubsidier i bilag I henvises der i 
punkt h) og i) til udtrykket "materialer, der forbruges ved produktionen af 
den udførte vare". Ifølge punkt h) kan indirekte skattenedslagsordninger 
indebære ydelse af eksportsubsidier, for så vidt de resulterer i fritagelse 
for eller eftergivelse eller udsættelse af indirekte flerledsafgifter 
opkrævet i tidligere led ud over omfanget af sådanne afgifter, der faktisk 
er opkrævet på materialer, der forbruges ved produktionen af den udførte 
vare. Ifølge punkt i) kan godtgørelsesordninger indebære ydelse af 
eksportsubsidier, for så vidt de resulterer i fritagelse for eller 
godtgørelse af importafgifter ud over sådanne afgifter, der faktisk er 
opkrævet på materialer, der forbruges ved produktionen af den udførte vare. 
I begge punkter fastsættes, at der skal tages hensyn til svind, når der 
træffes afgørelse i sager vedrørende forbruget af materialer ved 
produktionen af den udførte vare. Punkt i) omhandler også 
substitutionsvarer, hvor dette er relevant. 
5) Materialer, som forbruges i produktionsprocessen, er materialer, der 
indgår som en fysisk bestanddel i eksportvaren, samt energi, 
brændstoffer og olie, der anvendes i produktionsprocessen, og 
katalysatorer, der forbruges i forbindelse med fremstillingen af 
eksportvaren. 
- 74 - Q_ <S ^ 
II 
3. Når det som led i en antisubsidieundersøgelse undersøges, om 
materialer forbruges véd produktionen af den udførte vare, anvender 
Kommissionen normalt følgende fremgangsmåde: 
4. Når det gøres gældende, at en indirekte skattenedslagsordning eller en 
godtgørelsesordning er ensbetydende med, at der ydes subsidier i form af et 
for stort nedslag i eller en for stor godtgørelse af indirekte skatter eller 
importafgifter, skal Kommissionen normalt først afgøre, om eksportlandets 
regering opretholder og anvender en ordning eller procedure med henblik på 
at fastslå, hvilke materialer der forbruges ved produktionen af den udførte 
vare og de forbrugte mængder. Fastslås det, at der anvendes en sådan ordning 
eller procedure, skal Kommissionen normalt gennemgå ordningen eller 
proceduren for at se, om den er rimelig, effektiv til det påtænkte formål og 
baseret på almindelig anerkendt forretningspraksis i eksportlandet. 
Kommissionen kan anse det for påkrævet i overensstemmelse med artikel 17, 
stk. 2, at foretage visse praktiske undersøgelser for at efterprøve 
oplysninger eller for at sikre sig, at ordningen eller proceduren anvendes 
på en forsvarlig måde. 
5. Hvis der ikke foreligger en sådan ordning eller procedure, eller er 
den ikke rimelig, eller foreligger den og anses for rimelig, men det 
konstateres, at den ikke anvendes på en forsvarlig måde, vil det normalt 
være påkrævet, at eksportlandet foretager en yderligere undersøgelse på 
grundlag af de faktiske materialer, der indgår, med henblik på at fastslå, 
om der har været tale om for store betalinger. Finder Kommissionen det 
påkrævet, kan der foretages en yderligere undersøgelse i henhold til stk. 4. 
6. Kommissionen skal normalt behandle materialer som værende indgået som 
en fysisk bestanddel i den pågældende vare, hvis materialerne er anvendt i 
produktionsprocessen og er fysisk til stede i den udførte vare. Et materiale 
skal ikke nødvendigvis være til stede i slutproduktet i samme form som den, 
hvori det indgik i produktionsprocessen. 
l'y o 
- 75 -
7. Ved fastsættelsen af den mængde af et bestemt materiale, der er 
forbrugt ved produktionen af den udførte vare, skal der normalt tages hensyn 
til det "normale svind", og et sådant svind skal normalt anses for at være 
forbrugt ved produktionen af den udførte vare. Udtrykket "svind" omfatter 
den del af en given mængde materialer, som ikke har en selvstændig funktion 
i produktionsprocessen, det forbruges ikke ved produktionen af den udførte 
vare (f.eks. på grund af en ineffektiv udnyttelse), og det bliver ikke 
genindvundet, udnyttet eller solgt af den samme producent. 
8. Ved afgørelsen af, om det krav om svind, der gøres gældende, er 
"normalt", skal Kommissionen normalt tage hensyn til produktionsprocessen, 
de gennemsnitlige erfaringer i den pågældende erhvervsgren i eksportlandet 
og andre relevante tekniske faktorer. Kommissionen skal være opmærksom på, 
at det er et vigtigt spørgsmål, om eksportlandets myndigheder har beregnet 
spildprocenten på en rimelig måde, når en sådan sats skal indgå i skatte­
eller afgiftsafslaget eller -eftergivelsen. 
- 76 - ^ ' { 
BILAG III 
RETNINGSLINJER FOR FASTLÆGGELSE AF, OM 
SUBSTITUTIONSGODTGØRELSESORDNINGER ER EKSPORTSUBSIDIER 
1. Godtgørelsesordninger kan åbne mulighed for tilbagebetaling eller 
godtgørelse af importafgifter på materialer, der forbruges i 
produktionsprocessen ved fremstillingen af en anden vare, hvor sidstnævnte 
vare ved udførslen indeholder indenlandske materialer med samme egenskaber 
og karakteristika som de indførte varer, de substituerer. Ifølge punkt i) i 
listen over eksempler på eksportsubsidier i bilag I kan 
substitutionsgodtgørelsesordninger indebære ydelse af eksportsubsidier, for 
så vidt de resulterer i godtgørelse af importafgifter i et omfang, der 
overstiger afgifter, der oprindeligt opkrævedes på de indførte materialer, 
for hvilke der kræves godtgørelse. 
II 
2. Når der som led i en antisubsidieundersøgelse i henhold til denne 
forordning foretages en undersøgelse af substitutionsgodtgørelsesordninger, 
skal Kommissionen normalt anvende følgende fremgangsmåde: 
3. I punkt i) i listen over eksempler på eksportsubsidier fastsættes, at 
materialer hidrørende fra hjemmemarkedet kan substituere indførte materialer 
ved produktionen af en vare bestemt for udførsel, forudsat at der er tale om 
samme mængde materialer med samme egenskaber og karakteristika som de 
indførte materialer, der substitueres. Det er vigtigt, at der foreligger en 
kontrolordning eller -procedure, fordi den gør det muligt for eksportlandets 
regering at sikre sig og påvise, at den mængde materialer, for hvilken der 
kræves godtgørelse, ikke overstiger mængden af samme varer, der er udført, 
uanset under hvilken form, og at der ikke er tale om godtgørelse af 
importafgifter, der overstiger de afgifter, der oprindeligt opkrævedes på de 
pågældende indførte materialer. 
0 c> 1 
- 77 -
4. Når det gøres gældende, at en substitutionsgodtgørelsesordning er 
ensbetydende med, at der ydes subsidier, skal Kommissionen normalt først 
afgøre, om eksportlandets regering opretholder og anvender en kontrolordning 
eller -procedure. Fastslås det, at der anvendes en sådan ordning eller 
procedure, skal Kommissionen normalt gennemgå kontrolprocedurerne for at se, 
om de er rimelige, effektive til det påtænkte formål og baseret på 
almindelig anerkendt forretningspraksis i eksportlandet. For så vidt 
procedurerne anses for at opfylde betingelserne og anvendes forsvarligt, 
antages det, at der ikke ydes subsidier. Kommissionen kan anse det for 
påkrævet i overensstemmelse med artikel 17, stk. 2, at foretage visse 
praktiske undersøgelser for at efterprøve oplysninger eller for at sikre 
sig, at kontrolprocedurerne anvendes på en forsvarlig måde. 
5. Hvis der ikke foreligger sådanne kontrolprocedurer, eller er disse 
ikke rimelige, eller er der indført sådanne procedurer, som anses for 
rimelige, men det konstateres, at de ikke anvendes eller ikke anvendes på en 
effektiv måde, kan der være tale om, at der ydes subsidier. I sådanne 
tilfælde vil det være nødvendigt, at eksportlandet foretager en yderligere 
undersøgelse på grundlag af de faktiske transaktioner med henblik på at 
fastslå, om der har været tale om for store betalinger. Finder Kommissionen 
det påkrævet, foretages der en yderligere undersøgelse i henhold til stk. 4. 
6. Det forhold, at der foreligger en bestemmelse om 
substitutionsgodtgørelse, i henhold til hvilken eksportørerne kan udvælge 
bestemte importforsendelser, på hvilke der kræves godtgørelse, bør ikke i 
sig selv anses for ensbetydende med, at der ydes subsidier. 
7. En for stor godtgørelse af importafgifter i den i punkt i) omhandlede 
betydning skal anses for at foreligge, hvor en regering betaler renter af 
pengebeløb, der tilbagebetales i henhold til godtgørelsesordninger, i et 
omfang svarende til de faktisk betalte eller de betalbare renter. 
- 78 - ^ l 
BILAG IV 
(Dette bilag er en gengivelse af bilag 2 til aftalen om landbrug. 
Vendinger eller udtryk, som ikke er forklaret heri, eller som ikke er 
umiddelbart forståelige, skal fortolkes i sammenhæng med nævnte aftale) 
INDENLANDSK STØTTE: GRUNDLAGET FOR FRITAGELSE 
FOR NEDSÆTTELSESFORPLIGTELSERNE 
Indenlandske støtteforanstaltninger, for hvilke der påberåbes fritagelse 
for nedsættelsesforpligtelserne, skal opfylde den grundlæggende 
betingelse, at de ikke eller højst i ubetydelig grad virker forstyrrende 
for handelen eller påvirker produktionen. Alle foranstaltninger, for 
hvilke fritagelse påberåbes, skal derfor opfylde følgende grundlæggende 
kriterier: 
a) den pågældende støtte skal ydes gennem et offentligt finansieret 
statsligt program (herunder også forud oppebårne offentlige 
indtægter), der ikke omfatter overførsler fra forbrugere, og 
b) den pågældende støtte må ikke virke som en prisstøtte til 
producenterne, 
og desuden gælder de nedenfor anførte kriterier og betingelser for 
specifikke områder. 
2 e.'y - 79 -
Statslige bistandsprogrammer 
2. Generelle serviceydelser 
Området for denne kategori omfatter udgifter (eller forud oppebårne 
indtægter) vedrørende programmer, ved hvilke serviceydelser eller fordele 
tilbydes landbruget eller landdistrikterne. Det omfatter ikke direkte 
betalinger til producenter eller forarbejdningsvirksomheder. Sådanne 
programmer, der omfatter men ikke er begrænset til følgende liste, skal 
opfylde de generelle kriterier i stk. 1 og de betingelser for særlige 
områder, der måtte være fastsat nedenfor: 
a) forskning, herunder generel forskning, forskning i forbindelse med 
miljøprogrammer og forskningsprogrammer vedrørende bestemte produkter 
b) sygdoms- og skadedyrsbekæmpelse, herunder generelle og 
produktspecifikke sygdoms- og skadedyrsbekæmpelsesforanstaltninger 
såsom varslingssystemer, karantæne og udryddelse 
c) uddannelse, herunder såvel generelle som specialiserede uddannelses­
faciliteter 
d) rådgivningstjenester, herunder tilvejebringelse af midler, der kan 
lette formidlingen af oplysninger og forskningsresultater til 
producenter og forbrugere 
e) kontroltjenester, herunder generelle kontroltjenester og kontrol af 
særlige produkter med hensyn til sundhed, sikkerhed, klassificering 
eller standardisering 
f) serviceydelser med henblik på markedsføring og reklame, herunder 
markedsinformationer, rådgivning og reklame vedrørende bestemte 
produkter, men ikke udgifter til uspecificerede formål, som sælgerne 
kan anvende til at nedbringe salgsprisen eller til at give køberne en 
direkte økonomisk fordel, og 
- 80 -
g) infrastrukturtjenester, herunder elektricitetsforsyning, veje og andre 
transportmidler, markeds- og havnefaciliteter, vandforsyningsfaci-
liteter, dæmninger og afvandingssystemer samt infrastrukturarbejder i 
tilknytning til miljøprogrammer; i alle tilfælde må udgifterne kun 
anvendes til tilvejebringelse eller opførelse af anlægsaktiver, og de 
må ikke omfatte tilskud til faciliteter på bedrifterne, bortset fra 
almindeligt tilgængelige offentlige forsyningsnet; udgifterne må ikke 
omfatte støtte til input eller driftsomkostninger eller favorable 
forbrugstakster. 
3. Offentlig oplagring af hensyn til fødevaresikkerheden^)(6) 
Udgifter (eller forud oppebårne indtægter) vedrørende opbygning og 
opbevaring af lagre af produkter, der indgår som en integrerende del af et 
program for fødevaresikkerhed, der er fastlagt i den nationale lovgivning. 
Statslig støtte til privat oplagring af produkter som en del af et sådant 
program kan også være omfattet. 
Størrelsen og opbygningen af sådanne lagre skal svare til forud fastlagte 
mål, der kun er begrundet i fødevaresikkerhed. De finansielle 
transaktioner i forbindelse med opbygning og afsætning af lagrene skal 
være gennemsigtige. Regeringens opkøb af fødevarer skal ske til gældende 
markedspriser og salg fra sådanne fødevarelagre skal ske til en pris, der 
ikke må være lavere end den aktuelle indenlandske markedspris for den 
pågældende vare og kvalitet. 
4. Indenlandsk fødevarehjælpe) 
Udgifter (eller forud oppebårne indtægter) i forbindelse med tilveje­
bringelse af indenlandsk fødevarehjælp til befolkningsgrupper i nød. 
(5) I forbindelse med punkt 3 i dette bilag anses statslige 
oplagringsprogrammer, der tager sigte på fødevaresikkerhed i 
udviklingslande, og som gennemføres på en gennemsigtig måde og i 
overensstemmelse med officielt offentliggjorte objektive kriterier eller 
retningslinjer, for at være i overensstemmelse med dette punkt, herunder 
også programmer, under hvilke lagre af fødevarer med henblik på 
fødevaresikkerhed erhverves og afhændes til offentligt fastsatte priser, 
forudsat at forskellen mellem købsprisen og den eksterne referencepris 
medregnes i AMS. 
(6) I forbindelse med punkt 3 og 4 i dette bilag anses det for at være i 
overensstemmelse med det pågældende punkt, hvis der regelmæssigt og til 
rimelige priser stilles fødevarer til rådighed til subsidierede priser 
med henblik på at imødekomme fødevarebehovet hos de fattige i byerne og 
på landet i udviklingslande. 
- 81 -
Adgangen til at modtage fødevarehjælp skal være undergivet klart 
definerede kriterier vedrørende de ernæringsmæssige mål. Sådan hjælp skal 
ydes i form af direkte uddeling af fødevarer til de pågældende eller 
uddeling af midler, der sætter de støtteberettigede i stand til at købe 
fødevarer enten til markedspriser eller til subsidierede priser. Statens 
indkøb af fødevarer skal ske til gældende markedspriser, og der skal 
herske gennemsigtighed med hensyn til, hvorledes støtten finansieres og 
administreres. 
5. Direkte betalinger til producenter 
Støtte i form af direkte betalinger (eller forud oppebårne indtægter, 
herunder naturalydelser) til producenter, for hvilken der påberåbes 
fritagelse for nedsættelsesforpligtelserne, skal opfylde de grundlæggende 
kriterier, der er fastsat i punkt 1, samt de specifikke kriterier for de 
enkelte typer af direkte betalinger, der er fastsat i punkt 6-13. Hvis der 
påberåbes fritagelse for nedsættelse for en bestående eller ny form for 
direkte betaling, der ikke er specificeret i punkt 6-13, skal den være i 
overensstemmelse med kriterierne i punkt 6, litra b) - e), samt med de 
generelle kriterier, der er fastsat i punkt 1. 
6. Ukoblet indkomststøtte 
a) Berettigelsen til sådanne betalinger skal fastlægges ved klart 
definerede kriterier såsom indkomst, status som producent eller 
jordbesidder, anvendelsen af produktionsfaktorer eller produktionens 
størrelse i en nærmere fastlagt basisperiode. 
b) Størrelsen af sådanne betalinger i et givet år må ikke påvirkes eller 
afhænge af arten eller størrelsen af den produktion (herunder antal 
husdyr), som producenten har haft i noget år efter basisperioden. 
c) Størrelsen af sådanne betalinger i et givet år må ikke påvirkes eller 
afhænge af indenlandske eller internationale priser for nogen 
produktion, der er foretaget i noget år efter basisperioden. 
- 82 -
d) Størrelsen af sådanne betalinger i et givet år må ikke påvirkes eller 
afhænge af de produktionsfaktorer, der er anvendt i noget år efter 
basisperioden. 
e) Modtagelsen af sådanne betalinger må ikke betinges af nogen 
produktion. 
7. Ordninger med statslig medfinansiering af indkomstforsikring eller 
garanterede minimumsindkomster 
a) Berettigelsen til sådanne betalinger skal være betinget af et 
indkomsttab, hvor kun indkomster fra landbruget medregnes, og hvor 
indkomsttabet overstiger 30% af den gennemsnitlige bruttoindkomst 
eller en tilsvarende nettoindkomst (idet eventuelle betalinger fra 
samme eller lignende ordninger ikke medregnes) i den foregående 
treårsperiode eller af et treårsgennemsnit baseret på den foregående 
femårsperiode, idet det bedste og det dårligste år ikke medregnes. 
Enhver producent, der opfylder denne betingelse, skal være berettiget 
til at modtage betalingerne. 
b) Størrelsen af sådanne betalinger skal udligne mindre end 70% af 
producentens indkomsttab i det år, hvor producenten bliver berettiget 
til at modtage denne bistand. 
c) Størrelsen af sådanne betalinger må kun afhænge af indkomsten; den må 
ikke påvirkes af arten eller størrelsen af den produktion (herunder 
antal husdyr), som producenten har haft, eller af indenlandske eller 
internationale priser, der gælder for en sådan produktion, eller af de 
anvendte produktionsfaktorer. 
d) Hvis en producent i samme år modtager betalinger som omhandlet i dette 
punkt og i punkt 8 (hjælp i forbindelse med naturkatastrofer), skal 
summen af sådanne betalinger svare til mindre end 100% af producentens 
samlede tab. 
- 83 -
8. Betalinger (enten direkte eller i form af statslig medfinansiering af 
afgrødeforaiJqringtQr^ninger) pom hjælp i forbindelse med 
naturkatastrofer 
a) Berettigelsen til sådanne betalinger må kun opstå ved, at statslige 
myndigheder formelt anerkender, at der har været eller er tale om en 
naturkatastrofe eller en lignende katastrofe (herunder sygdomsudbrud, 
skadedyrsangreb, nukleare ulykker og krig på det pågældende medlems 
område), og skal være betinget af et produktionstab, der er på mere 
end 30% af den gennemsnitlige produktion i den foregående 
treårsperiode eller af et treårsgennemsnit baseret på den foregående 
femårsperiode, idet det bedste og det dårligste år ikke medregnes. 
b) Betalinger som følge af en katastrofe må kun ydes for det tab af 
indkomst, husdyr (herunder betalinger i forbindelse med dyrlægebehand­
ling af dyrene), arealer eller andre produktionsfaktorer, der skyldes 
den pågældende naturkatastrofe. 
c) Betalingerne må ikke udligne mere end de samlede udgifter til 
genoprettelse af sådanne tab og må ikke være knyttet til noget krav om 
eller nogen angivelse af arten eller størrelsen af den fremtidige 
produktion. 
d) Betalinger, der ydes under en katastrofe, må ikke overstige, hvad der 
er påkrævet for at undgå eller afbøde yderligere tab som defineret 
under litra b). 
e) Hvis en producent i samme år modtager betalinger som omhandlet i dette 
pi^nkt. Qg i piinHt 7 (indkomstforsikring eller garanterede minimums-
indk°mStpr)f pkai summen af sådanne betalinger svare til mindre end 
100% af producentens samlede tab. 
- 84 - ^ V ' 
9, Strukturtilpasningsstøtte i form af ophørsordninger for producenter 
a) Berettigelsen til sådanne betalinger skal fastlægges ved klart 
definerede kriterier i programmer, der tager sigte på at lette 
pensioneringen af personer, der deltager i produktionen af afsættelige 
landbrugsprodukter, eller på at lette sådanne personers overgang til 
aktiviteter uden for landbruget. 
b) Betalingerne skal være betingede af, at modtagerne for stedse 
fuldstændigt ophører med at deltage i produktionen af afsættelige 
landbrugsprodukter, 
10. Strukturtilpasningsstøtte i form af programmer for udtagning af 
ressourcer 
a) Berettigelsen til sådanne betalinger skal fastlægges ved klart 
definerede kriterier i programmer, der tager sigte på at fjerne 
arealer eller andre ressourcer, herunder husdyr, fra den afsættelige 
landbrugsproduktion. 
b) Betalingerne skal være betingede af, at arealet udtages af 
produktionen af afsættelige landbrugsprodukter i mindst tre år, og for 
husdyrs vedkommende af slagtning eller endelig permanent 
bortskaffelse. 
c) Betalingerne må ikke betinges af nogen alternativ anvendelse af 
sådanne arealer eller andre ressourcer, som indebærer produktion af 
afsættelige landbrugsprodukter. 
d) Betalingerne må ikke afhænge af produktionens art eller størrelse 
eller af de indenlandske eller internationale priser for den 
produktion, der foretages med de arealer elier andre ressourcer, som 
forbliver i produktion. 
- 85 -
11. Strukturtilpasningsstøtte i form af investeringsstøtte 
a) Berettigelsen til sådanne betalinger skal fastlægges ved klart 
definerede kriterier i statslige programmer, der tager sigte på en 
finansiel eller fysisk omstrukturering af en producents virksomhed til 
imødegåelse af objektivt konstaterede strukturbetingede handicap. 
Adgangen til at deltage i sådanne programmer kan også baseres på et 
klart defineret statsligt program for privatisering af 
landbrugsarealer. 
b) Størrelsen af sådanne betalinger i et givet år må ikke påvirkes eller 
afhænge af arten eller størrelsen af den produktion (herunder antal 
husdyr), som producenten har haft i noget år efter basisperioden, 
undtagen hvad følger af litra e). 
c) Størrelsen af sådanne betalinger i et givet år må ikke påvirkes eller 
afhænge af de indenlandske eller internationale priser for nogen 
produktion, der er foretaget i noget år efter basisperioden. 
d) Betalingerne må kun ydes for den periode, der er nødvendig for 
gennemførelsen af den investering, betalingerne vedrører. 
e) Betalingerne må ikke være knyttet til noget krav om eller nogen 
angivelse af, hvilke landbrugsprodukter modtagerne skal producere, 
bortset fra krav om, at et bestemt produkt ikke må produceres. 
f) Betalingerne skal være begrænset til det beløb, der er nødvendigt for 
at udligne det strukturbetingede handicap. 
- 86 -
12. Betalinger under miljøprogrammer S^( 
a) Adgangen til at modtage sådanne betalinger skal nærmere fastlægges i 
et klart defineret statsligt miljø- eller bevarelsesprogram og afhænge 
af opfyldelsen af særlige betingelser i det statslige program, 
herunder betingelser vedrørende produktionsmetoder eller input. 
b) Betalingernes størrelse skal være begrænset til de ekstra omkostninger 
eller de indkomsttab, som en overholdelse af det statslige program 
indebærer. 
13. Betalinger under regionalstøtteprogrammer 
a) Berettigelsen til sådanne betalinger skal begrænses til producenter i 
ugunstigt stillede regioner. Enhver sådan region skal være et klart 
afgrænset sammenhængende geografisk område, der kan defineres som en 
økonomisk og administrativ enhed, og som anses for ugunstigt stillet 
på grundlag af neutrale og objektive kriterier, der klart er fastlagt 
i lovgivningen og viser, at den pågældende regions vanskeligheder ikke" 
blot skyldes midlertidige omstændigheder. 
b) Størrelsen af sådanne betalinger i et givet år må ikke påvirkes eller 
afhænge af arten eller størrelsen af den produktion (herunder antal 
husdyr), som producenten har haft i et givet år efter basisperioden, 
bortset fra krav om nedsættelse af den pågældende produktion. 
c) Størrelsen af sådanne betalinger i et givet år må ikke påvirkes eller 
afhænge af indenlandske eller internationale priser for nogen 
produktion, der er foretaget i noget år efter basisperioden. 
d) Adgangen til sådanne betalinger skal være begrænset til producenterne 
i de støtteberettigede regioner, og alle producenterne i disse 
regioner skal i princippet have adgang hertil. 
'so 'Z 
- 87 -
e) Hvis betalingerne er knyttet til produktionsfaktorer, skal der 
anvendes degressive satser, når et tærskelniveau for den pågældende 
produktionsfaktor overstiges. 
f) Betalingerne skal være begrænset til de ekstra omkostninger eller de 
indkomsttab, som landbrugsproduktion i det angivne område indebærer. 
So ^ 
Handelsbeskyttelse: 
Beskyttelsesforanstaltninger 
I^V 
Begrundelse 
Aftalen om beskyttelsesforanstaltninger i Uruguay-rundens regi tydeliggør og 
udbygger disciplinerne i GATT 1994, nanvlig vedrørende anvendelser af 
artikel XIX. 
Ved denne aftale genskabes den multilaterale kontrol med 
beskyttelsesforanstaltningerne, og det gøres nødvendigt at fjerne de 
foranstaltninger, der falder uden for denne kontrol. 
Der kan kun træffes beskyttelsesforanstaltninger på de i aftalen fastsatte 
betingelser og ved anvendelse af de deri fastsatte procedurer. Alle 
foranstaltninger i den såkaldte grå zone, dvs. arrangementer, hvis formål er 
at formindske indførsler eller udførsler eller sikre afstemt markedsføring, 
og alle andre lignende foranstaltninger, er derfor forbudt og skal ophæves. 
Den eneste tilladte undtagelse er EF/Japan-arrangementet vedrørende visse 
køretøjer, som udløber den 31.12.1999. 
For Fællesskabets vedkommende indebærer de forpligtelser, der følger af 
aftalen om beskyttelsesforanstaltninger, at alle eventuelle foranstaltninger 
i den grå zone skal ophæves inden for den i aftalen fastsatte frist (180 
dage efter WTO-overenskomstens ikrafttrædelsesdato), og at den fælles 
importordning, der er indført ved Rådets forordning (EF) nr. 518/94, skal 
revideres og ændres (hvor det er nødvendigt), særlig med hensyn til 
beskyttelsesforanstaltninger. 
Vedlagte udkast til forordning er resultatet af denne revision. 
Det skal dog understreges, at den eksisterende fællesskabslovgivning 
allerede indeholder præcise regler, der ofte er mere vidtgående end de mere 
generelle bestemmelser i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. 
Eksempelvis er der allerede fastsat obligatoriske undersøgelsesfrister og en 
mere komplet liste over de elementer, som skal tages i betragtning ved 
fastlæggelsen af den alvorlige skade og årsagssammenhængen mellem denne 
skade og indførslerne. 
Det kan konkluderes, at de vigtigste ændringer, der skal foretages i 
forordning (EF) nr. 518/94, er følgende: 
fZ SG^ 
- 2 -
a) Indførelse af definitioner 
Begreberne "fare for alvorlig skade", "alvorlig skade" og 
"fællesskabsproducenter" er fra nu af defineret. 
Artikel 5, stk. 3; artikel 4, stk. 1, i aftalen om 
beskyttelsesforanstaltninger. 
b) Årsagssammenhæng: andre faktorers indvirkning 
Artiklen vedrørende undersøgelsens vurderingselementer suppleres med et 
afsnit om fastlæggelsen af årsagssammenhængen. 
Artikel 10, stk. 1, litra d); artikel 4, stk. 2, i aftalen om 
beskyttelsesforanstaltninger. 
c) De berørte parters rettigheder 
Det gøres nu udtrykkelig muligt for berørte parter at svare på andre 
berørte parters argumenter. 
Artikel 6, stk. 2, in fine; artikel 3, stk. 1, i aftalen om 
beskyttelsesforanstaltninger. 
d) Midlertidige beskyttelsesforanstaltninger i kritiske situationer 
De bestemmelser i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger, som vedrører 
midlertidige foranstaltninger (betingelser, varighed, udformning), 
overtages i deres helhed. 
Artikel 8; artikel 6 i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. 
e) Kontingent: fastsættelse af niveauet 
Det fastsættes udtrykkelig, at et kontingents niveau principielt ikke må 
være lavere end gennemsnittet af indførslerne i de seneste tre 
repræsentative år. 
Artikel 16, stk. 2, litra b); artikel 5, stk. 1, i aftalen om 
beskyttelsesforanstaltninger. 
f) Kontingent: fordeling mellem leverandørlande 
Det bestemmes i den nye tekst, hvorledes et eventuelt kontingent skal 
fordeles mellem alle leverandørlandene (aftale, andel af tidligere 
indførsler, hensyntagen til særlige faktorer). 
Artikel 16, stk. 3; artikel 5, stk. 2, i aftalen om 
beskyttelsesforanstaltninger. 
g) Beskyttelsesforanstaltningernes varighed 
Fra nu af må varigheden af enhver beskyttelsesforanstaltning ikke 
overstige 4 år, medmindre den efter fornyet undersøgelse forlænges i en 
periode af maksimalt 4 års længde. 
^6 G 
- 3 
Artikel 20; artikel 7, stk. 1 til 3, i aftalen om 
beskyttelsesforanstaltninger. 
h) Gradvis liberalisering og midtvejsundersøgelse 
Enhver foranstaltning, der strækker sig over mere end ét år, 
liberaliseres gradvis med regelmæssige mellemrum. Enhver foranstaltning, 
der strækker sig over mere end 3 år, gøres til genstand for en 
midtvejsundersøgelse. 
Artikel 20, stk. 4, og artikel 21, stk. 1; artikel 7, stk. 4, i 
aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. 
i) Fornyet anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger 
Det er fra nu af forbudt at træffe en ny beskyttelsesforanstaltning 
vedrørende samme vare, før der er forløbet mindst to år regnet fra 
udløbet af den foregående foranstaltning. 
Artikel 22; artikel 7, stk. 5 og 6, i aftalen om 
beskyttelsesforanstaltninger. 
j) Udviklingslande 
Forordningen overtager bestemmelserne i aftalen om 
beskyttelsesforanstaltninger, hvor der fastsættes minimale 
importtærskler, under hvilke der ikke må anvendes foranstaltninger over 
for udviklingslande, der er medlemmer af WTO. 
Artikel 19; artikel 9, stk. 1, i aftalen om 
beskyttelsesforanstaltninger. 
lo 7 
- 1 -
Rådets forordning (EFy nr. .,.../94 
af 1994 
om den fælles importordning og om ophævelse af 
forordning (EF) nr. 518/94 
94/ G232(ACC) 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 113, 
under henvisning til de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter samt de 
regler, der er fastsat for varer fremstillet ved forarbejdning af 
landbrugsprodukter, herunder især de bestemmelser, som muliggør en afvigelse fra det 
generelle princip om, at kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med 
tilsvarende virkning udelukkende må ændres til de i disse regler fastsatte 
foranstaltninger, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Den fælles handelspolitik bør bygge på ensartede principper: forordning (EF) nr. 
518/941) om den fælles importordning og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 
288/82^) er en vigtig del af denne politik; 
ved vedtagelsen af forordning (EF) nr. 518/94 blev der taget skyldigt hensyn til 
Fællesskabets internationale forpligtelser, navnlig forpligtelserne i henhold til 
artikel XIX i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT); 
ved Uruguay-rundens afslutning blev Verdenshandelsorganisationen (WTO) oprettet; 
bilag I A til overenskomsten om oprettelse af WTO indeholder bl.a. den almindelige 
overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (GATT 1994) og en aftale om 
beskyttelsesforanstaltninger; 
aftalen om beskyttelsesforanstaltninger opfylder et behov for tydeliggørelse og 
udbygning af disciplinerne i GATT 1994, navnlig vedrørende artikel XIX; denne aftale 
gør det nødvendigt at ophæve de beskyttelsesforanstaltninger, der ikke er hjemlet i 
disse regler, såsom frivillig eksportbegrænsning, arrangementer, afstemt 
markedsføring og alle lignende import- eller eksportforanstaltninger; 
1) EFT nr. L 67 af 10.3.1994, s. 77. 
2) EFT nr. L 35 af 9.2.1982, s. 1. 
Lo S 
- 2 -
i lyset af disse nye multilaterale regler bør den fælles importordning præciseres 
bedre og om nødvendigt ændres, bl.a. hvad angår beskyttelsesforanstaltningernes 
anvendelse; 
liberaliseringen af indførslen, dvs. afskaffelse af samtlige kvantitative 
restriktioner, udgør grundlaget for den fælles importordning; 
medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om enhver fare, der måtte opstå som 
følge af udviklingen i indførslen, og som kunne gøre det nødvendigt at indføre et 
fællesskabstilsyn eller at træffe beskyttelsesforanstaltninger; 
i sådanne tilfælde bør Kommissionen undersøge betingelserne for og omstændighederne 
omkring indførslerne og udviklingen deri samt de forskellige aspekter ved den 
økonomiske og handelsmæssige situation og de foranstaltninger, det eventuelt kan 
blive nødvendigt at træffe; 
ved gennemførelsen af fællesskabstilsyn bør de pågældende varer kun kunne overgå til 
fri omsætning mod forelæggelse af et importdokument, der opfylder ensartede 
kriterier; dette dokument skal på importørens blotte begæring påtegnes af 
medlemsstaternes myndigheder inden for en vis frist, uden at dette dog giver 
importøren nogen ret til indførsel; dokumentet bør således kun anvendes, indtil der 
foretages ændring i importordningen; 
medlemsstaterne og Kommissionen bør i videst muligt omfang udveksle resultaterne af 
fællesskabstilsynet; 
det påhviler Kommissionen og Rådet at træffe afgørelse om de 
beskyttelsesforanstaltninger, der er nødvendige af hensyn til Fællesskabets 
interesser; disse interesser skal betragtes som en helhed, der bl.a. omfatter 
fællesskabsproducenternes, brugernes og forbrugernes interesser; 
beskyttelsesforanstaltninger over for WTO's med1ems1ånde kan kun komme i 
betragtning, såfremt den pågældende vare indføres i Fællesskabet i så stærkt 
forøgede mængder og på sådanne vilkår, at den forvolder eller truer med at forvolde 
alvorlig skade for fællesskabsproducenter af tilsvarende eller direkte konkurrerende 
varer, medmindre de internationale forpligtelser tillader en afvigelse fra denne 
regel; 
- 3 -
begreberne "alvorlig skade", "fare for alvorlig skade" og "fællesskabsproducenter" 
bør defineres, og der bør fastsættes mere præcise kriterier for fastlæggelsen af 
skaden; 
forud for anvendelsen af enhver beskyttelsesforanstaltning bør der foretages en 
undersøgelse, idet det dog i hastetilfælde gøres muligt for Kommissionen at træffe 
midlertidige foranstaltninger; 
der bør fastsættes mere detaljerede bestemmelser om iværksættelse af undersøgelser, 
om den nødvendige kontrol og efterprøvning, om eksportlandenes og de berørte parters 
adgang til de tilvejebragte oplysninger og om høring af de berørte parter samt om 
disses mulighed for at fremsætte bemærkninger; 
denne forordnings bestemmelser vedrørende undersøgelser berører hverken 
fællesskabsreglerne eller de nationale regler vedrørende forretningshemmeligheder; 
det er ligeledes nødvendigt at fastsætte tidsfrister for, hvornår der kan 
iværksættes undersøgelser, og hvornår der eventuelt kan træffes foranstaltninger, så 
det sikres, at afgørelser herom træffes hurtigt med henblik på at øge 
retssikkerheden for de berørte økonomiske beslutningstagere; 
dersom beskyttelsesforanstaltningerne har form af et kontingent, må dettes niveau 
principielt ikke være lavere énd gennemsnittet af indførslerne i en repræsentativ 
periode af mindst 3 års varighed; 
hvis kontingentet fordeles mellem leverandørlandene, kan hver af disse landes andel 
fastsættes i forståelse med disse lande eller bestemmes på baggrund af indførslerne 
i løbet af en repræsentativ periode; dersom der er tale om en uforholdsmæssig 
kraftig forøgelse af indførslerne, kan disse regler dog fraviges under overholdelse 
af forpligtelsen til høring i WTO's Komité for Beskyttelsesforanstaltninger; 
'ni o 
- 4 -
den maksimale periode, i hvilken der kan anvendes beskyttelsesforanstaltninger, bør 
fastsættes, og der bør fastsættes særlige bestemmelser om forlængelse, gradvis 
liberalisering og fornyet undersøgelse af disse foranstaltninger; 
det bør fastsættes, på hvilke betingelser beskyttelsesforanstaltningerne ikke må 
anvendes på en vare, som har oprindelse i et udviklingsland, der er medlem af WTO; 
det kan vise sig, at det er mere hensigtsmæssigt at anvende tilsyns- eller 
beskyttelsesforanstaltninger, der er begrænset til en eller flere af Fællesskabets 
regioner, end foranstaltninger, der gælder i hele Fællesskabet; disse 
foranstaltninger bør dog kun tillades, hvis der ikke foreligger alternative 
løsninger, og skal være rent undtagelsesvise; det skal sikres, at disse 
foranstaltninger bliver midlertidige og griber mindst muligt ind i det indre marked; 
af hensyn til ensartede regler for indførsel er det nødvendigt, at de formaliteter, 
som importørerne skal opfylde, forenkles og gøres identiske, uanset hvor varerne 
fortoldes; det er derfor hensigtsmæssigt, at eventuelle formaliteter opfyldes ved 
hjælp af formularer, som er i overensstemmelse med den model, der findes i bilaget 
til denne forordning; 
de importdokumenter, der udstedes inden for rammerne *af Fællesskabets 
tilsynsordninger, skal have gyldighed i hele Fællesskabet, uanset i hvilken 
medlemsstat de udstedes; 
de tekstilvarer, der henhører under forordning (EF) nr. 517/94 af 7. marts 1994 om 
den fælles ordning for indførsel af tekstilvarer fra en række tredjelande, som ikke 
er omfattet af bilaterale aftaler, protokoller eller andre arrangementer eller af 
andre specifikke fællesskabsregler for indførsel, er både på fællesskabsplan og på 
internationalt plan underlagt en særskilt behandling; de bør derfor udelukkes 
fuldstændigt fra denne forordnings anvendelsesområde; 
bestemmelserne i denne forordning finder anvendelse med forbehold af artikel 77, 81, 
244, 249 og 280 i akten om Spaniens og Portugals tiltrædelse; 
under disse omstændigheder bør forordning (EF) nr. 518/94 ophæves -
L// 
- 5 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
AFSNIT I 
Almindelige principper 
Artikel 1 
1. Denne forordning gælder for indførsel af varer, som henhører under traktaten, og 
som har oprindelse i tredjelande, med undtagelse af 
- tekstilvarer, som er omfattet af forordning (EF) nr. 517/94 
- varer med oprindelse i visse tredjelande, der er opført i forordning (EF) nr. 
519/94 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande. 
2. Indførsel i Fællesskabet af de i stk. 1 omhandlede varer er fri og således ikke 
undergivet kvantitative restriktioner, med forbehold af de foranstaltninger, der 
kan træffes i henhold til afsnit V. 
AFSNIT II 
Fællesskabsprocedure for underretning og konsultation 
Artikel 2 
Såfremt udviklingen i indførslerne gør det nødvendigt at anvende tilsyns- eller 
beskyttelsesforanstaltninger, underretter medlemsstaterne Kommissionen herom. Denne 
underretning skal omfatte tilgængeligt bevismateriale, der fastlægges på grundlag af 
de kriterier, der er defineret i artikel 10. Kommissionen sender straks alle 
medlemsstaterne disse oplysninger. 
'S/X 
- 6 -
Artikel 3 
Konsultationer kan indledes på en medlemsstats anmodning eller på Kommissionens 
initiativ. De skal finde sted inden for otte arbejdsdage efter, at Kommissionen har 
modtaget den i artikel 2 nævnte underretning, og i alle tilfælde forud for 
indførelse af nogen form for fællesskabsforanstaltning om tilsyn eller beskyttelse. 
Artikel 4 
1. Konsultationerne finder sted i et rådgivende udvalg, i det følgende benævnt 
"udvalget", bestående af repræsentanter for hver medlemsstat og med 
Kommissionens repræsentant som formand. 
2. Udvalget træder sammen efter indkaldelse fra formanden; denne sender hurtigst 
muligt medlemsstaterne alle relevante oplysninger. 
3. Konsultationerne vedrører navnlig: 
- vilkårene for og udviklingen i indførslen samt de forskellige økonomiske og 
handelsmæssige forhold vedrørende den pågældende vare 
- de foranstaltninger, der eventuelt bør træffes. 
4. Konsultationerne kan om fornødent foretages skriftligt. I så fald underretter 
Kommissionen medlemsstaterne, som inden for en af Kommissionen fastsat frist på 
mellem fem og otte arbejdsdage kan afgive deres udtalelse eller anmode om 
mundtlig konsultation. 
AFSNIT III 
Fællesskabsprocedure for undersøgelse 
Artikel 5 
1. Forud for anvendelsen af enhver beskyttelsesforanstaltning skal der gennemføres 
en fællesskabsprocedure for undersøgelse, jf• dog bestemmelserne i artikel 8. 
- 7 -
2. Sigtet med undersøgelsen er på grundlag af de i artikel 10 angivne elementer at 
fastlægge, om indførslerne af den pågældende vare truer med at forvolde eller 
faktisk forvolder alvorlig skade for de berørte fællesskabsproducenter. 
3. Der forstås ved 
a) "alvorlig skade" en betydelig samlet forringelse af fællesskabsproducenternes 
stilling 
b) "fare for alvorlig skade" en alvorlig skade, som er af klart overhængende 
karakter 
c) "fællesskabsproducenter" samtlige producenter på Fællesskabets område af 
tilsvarende eller direkte konkurrerende varer eller de producenter, hvis 
samlede produktion af tilsvarende eller direkte konkurrerende varer udgør 
hovedparten af Fællesskabets totale produktion af de pågældende varer. 
Artikel 6 
1. Bliver det efter de i artikel 3 omhandlede konsultationer klart for 
Kommissionen, at der foreligger tilstrækkelige beviser til at iværksætte en 
undersøgelse, skal Kommissionen: 
a) senest en måned efter at have modtaget en underretning fra en medlemsstat 
iværksætte en undersøgelse og offentliggøre en meddelelse herom i De 
Eiiropæiske Fællesskabers Tidende; meddelelsen skal indeholde et sammendrag af 
de modtagne oplysninger og oplysning om, at alle relevante oplysninger skal 
meddeles Kommissionen; endvidere angives der deri en frist for de berørte 
parter til skriftligt at give deres mening til kende og forelægge 
oplysninger, hvis der skal tages hensyn hertil under undersøgelsen; der skal 
også angives en frist, inden for hvilken de berørte parter kan anmode om at 
blive hørt mundtligt af Kommissionen i overensstemmelse med stk. 4 
b) indlede undersøgelsen i samarbejde med medlemsstaterne. 
2. Kommissionen indhenter alle nødvendige oplysninger, og såfremt den efter samråd 
med udvalget skønner det hensigtsmæssigt, undersøger og efterprøver den disse 
oplysninger hos importører, handlende, repræsentanter, producenter samt 
erhvervssammenslutninger og -organisationer. 
"J 7 
- 8 -
Kommissionen bistås i denne opgave af personale fra den medlemsstat, på hvis 
område undersøgelserne finder sted, såfremt den pågældende medlemsstat har 
fremsat ønske derom. 
De berørte parter, som har rettet henvendelse i overensstemmelse med stk. 1, 
litra a), med en skriftlig anmodning, har ligesom repræsentanter for 
eksportlandet adgang til alle de oplysninger, der er stillet til rådighed for 
Kommissionen som led i undersøgelsen, bortset fra interne dokumenter, der er 
udarbejdet af Fællesskabets eller medlemsstaternes myndigheder, for så vidt 
disse oplysninger har betydning for deres dossiers samlede fremtræden, de ikke 
er fortrolige efter betydningen i artikel 9, og Kommissionen anvender dem i 
undersøgelsen. 
De berørte parter, som har rettet henvendelse, kan fremsætte deres bemærkninger 
til disse oplysninger over for Kommissionen, og der kan tages hensyn til deres 
bemærkninger i det omfang, de støttes med tilstrækkelige beviser. 
3. Medlemsstaterne giver Kommissionen, på dennes anmodning og ifølge bestemmelser, 
som denne fastsætter, alle de oplysninger, som de råder over, vedrørende 
udviklingen på markedet for den vare, der omfattes af undersøgelsen. 
4. Kommissionen kan høre de berørte parter. Disse parter skal høres, hvis de 
skriftligt har anmodet herom inden for den frist, der er fastsat i den 
meddelelse, som er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, og hvis 
de godtgør, at de faktisk vil kunne blive berørt af resultatet af 
undersøgelserne, samt at der er særlige årsager til at høre dem mundtligt. 
5. Såfremt oplysningerne ikke gives inden for den frist, der er fastsat i denne 
forordning eller af Kommissionen i henhold til denne forordning, eller 
undersøgelsen hindres i væsentlig grad, kan der drages konklusioner på grundlag 
af de disponible oplysninger. Hvis Kommissionen finder, at en involveret part 
eller en tredjepart har indgivet falske eller vildledende oplysninger, kan den 
se bort fra dem og bruge de oplysninger, den råder over. 
6. Såfremt Kommissionen efter de i artikel 3 omhandlede konsultationer finder, at 
der ikke foreligger tilstrækkelige beviser til at iværksætte en undersøgelse, 
underretter den medlemsstaterne om sin afgørelse inden en måned efter at have 
modtaget medlemsstaternes oplysninger. 
- 9 -
Artikel 7 
1. Når undersøgelsen er afsluttet, forelægger Kommissionen en rapport om 
resultaterne heraf for udvalget. 
2. Finder Kommissionen senest ni måneder efter iværksættelsen af undersøgelsen, at 
fællesskabstilsyn eller -beskyttelse ikke er nødvendigt, afsluttes 
undersøgelsen, efter at udvalget er blevet hørt, inden for en måned. 
Beslutningen om at afslutte undersøgelsen offentliggøres i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende sammen med de væsentligste konklusioner af undersøgelsen 
og en kortfattet begrundelse for beslutningen. 
3. Finder Kommissionen det nødvendigt at træffe foranstaltninger med henblik på 
fællesskabstilsyn eller -beskyttelse, træffer den de i afsnit IV og V omhandlede 
afgørelser senest ni måneder efter, at undersøgelsen er blevet iværksat. Denne 
frist kan undtagelsesvis forlænges med højst to måneder; i så fald offentliggør 
Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende om, hvor meget 
fristen er forlænget, og en kortfattet begrundelse herfor. 
Artikel 8 
1. Bestemmelserne i dette afsnit er ikke til hinder for, at der på ethvert 
tidspunkt kan træffes tilsynsforanstaltninger i henhold til artikel 11 til 15 
eller midlertidige beskyttelsesforanstaltninger i henhold til artikel 16, 17 og 
18. 
De midlertidige beskyttelsesforanstaltninger træffes: 
- dersom det er nødvendigt med øjeblikkelig indgriben i kritiske situationer, 
hvor en forsinkelse vil forvolde skade, som det er vanskeligt at råde bod på, 
og 
det foreløbigt er fastlagt, at der foreligger tilstrækkelige beviser for, at 
øgede indførsler har forvoldt eller truer med at forvolde alvorlig skade. 
2. Varigheden af sådanne foranstaltninger må ikke overstige 200 dage. 
'Vfc, 
- 10 -
3. Disse foranstaltninger bør tage form af en toldforhøjelse i forhold til toldens 
eksisterende niveau (uanset om dette er større end eller lig med nul), hvis 
sådanne foranstaltninger antages at forebygge eller råde bod på den alvorlige 
skade. 
4. Kommissionen foretager straks de fortsat nødvendige undersøgelser. 
5. Dersom de midlertidige beskyttelsesforanstaltninger ophæves, fordi der ikke 
konstateres alvorlig skade eller fare for alvorlig skade, refunderes den told, 
der er opkrævet som led i disse foranstaltninger, hurtigst muligt ex officio. 
Proceduren i artikel 235ff. i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 
1992 finder anvendelse. 
Artikel 9 
1. De oplysninger, der modtages i medfør af denne forordning, må kun anvendes til 
det formål, hvortil de er indhentet. 
2. a) Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne, herunder disses personale, må ikke 
videregive oplysninger, som de har modtaget i medfør af denne forordning, og 
som ifølge deres natur er fortrolige eller er meddelt fortroligt, medmindre 
den part, der har givet oplysningerne, udtrykkeligt har givet tilladelse 
dertil, 
b) Enhver anmodning om fortrolig behandling skal angive årsagerne til, at 
oplysningerne bør behandles fortroligt. 
Viser det sig imidlertid, at en anmodning om fortrolig behandling er 
ubegrundet, og vil den, der har givet oplysningerne, ikke offentliggøre dem 
eller give tilladelse til, at de videregives generelt eller i form af et 
sammendrag, kan der ses bort fra de pågældende oplysninger. 
3. Under alle omstændigheder betragtes oplysninger som fortrolige, såfremt 
videregivelsen af dem vil kunne have betydelige negative følger for den, der har 
afgivet oplysningerne, eller som er ophavsmand til dem. 
4. De foregående stykker er ikke til hinder for, at Fællesskabets myndigheder tager 
hensyn til generelle oplysninger og navnlig begrundelserne for de afgørelser, 
der er truffet i henhold til denne forordning. Disse myndigheder tager 
imidlertid hensyn til de berørte parters berettigede interesse i, at deres 
forretningshemmeligheder ikke røbes. 
LP 
- 11 -
Artikel 10 
1. Undersøgelsen af importvilkårene og -udviklingen samt af den deraf følgende 
alvorlige skade eller fare for alvorlig skade for fællesskabsproducenterne 
omfatter bl.a. følgende faktorer: 
a) omfanget af indførslen, navnlig hvis denne er steget betydeligt enten i 
absolutte tal eller i forhold til produktionen eller forbruget i Fællesskabet 
b) priserne på indførslen, navnlig hvis der tilbydes en betydelig lavere pris i 
forhold til prisen for en tilsvarende vare i Fællesskabet 
c) følgevirkningerne heraf for Fællesskabets producenter vurderet på baggrund af 
tendenserne i visse økonomiske faktorer såsom: 
produktion 
- kapacitetsudnyttelse 
lagre 
salg 
markedsandel 
priser (dvs. udøvelse af pristryk eller hindring af prisstigninger, som 
ellers ville have fundet sted) 
fortjeneste 
- forrentning af investeret kapital 
- likviditet 
beskæftigelse. 
d) andre faktorer end udviklingen i indførslen, som forvolder eller kan have 
forvoldt alvorlig skade for de berørte fællesskabsproducenter. 
2. Hvis dér påberåbes fare for alvorlig skade, skal Kommissionen endvidere 
undersøge, om det er sandsynligt, at en bestemt situation udvikler sig til en 
faktisk skade. Der kan i den forbindelse tages hensyn til faktorer som: 
a) stigningstakten i udførslen til Fællesskabet 
•\n 
- 12 -
b) oprindelses- eller eksportlandets allerede bestående eksportkapacitet eller 
en sådan kapacitet, der vil kunne udnyttes inden for en overskuelig fremtid, 
samt sandsynligheden for, at den deraf følgende udførsel vil gå til 
Fællesskabet. 
AFSNIT IV 
Tilsynsforanstaltninger 
Artikel 11 
1. Såfremt udviklingen i indførslerne af en vare med oprindelse i et af de i denne 
forordning nævnte tredjelande truer med at forvolde skade for 
fællesskabsproducenter (.....), kan indførslen af denne vare, såfremt 
Fællesskabets interesser kræver det, underlægges henholdsvis: 
a) et efterfølgende fællesskabstilsyn, som gennemføres efter bestemmelserne i 
den i stk. 2 omhandlede afgørelse, 
eller 
b) et forudgående fællesskabstilsyn, som gennemføres efter artikel 12. 
2. Afgørelsen om at indføre tilsyn træffes af Kommissionen efter proceduren i 
artikel 16, stk. 5 og 6. 
3. Tilsynsforanstaltningernes gyldighedsperiode er begrænset. Medmindre andet 
fastsættes, udløber den ved slutningen af andet halvår efter det halvår, i løbet 
af hvilket foranstaltningerne blev truffet. 
Artikel 12 
Varer, der er underlagt forudgående fællesskabstilsyn, må kun bringes i fri 
omsætning mod forelæggelse af et importdokument. Dette dokument påtegnes 
omkostningsfrit af den af medlemsstaterne udpegede kompetente myndighed for alle 
ønskede mængder inden for en frist på højst fem arbejdsdage, efter at den 
kompetente nationale myndighed har modtaget en anmeldelse fra enhver 
fællesskabsimportør, uanset hvor i Fællesskabet denne er etableret. Denne 
anmeldelse anses for modtaget af den kompetente nationale myndighed senest tre 
arbejdsdage efter indgivelsen, medmindre andet bevises. 
- 13 -
2. Importdokumentet og importørens anmeldelse indgives på en formular, der svarer 
til modellen i bilaget. 
Ud over ovennævnte oplysninger kan der kræves yderligere oplysninger. Disse skal 
være nævnt i afgørelsen om at indføre tilsyn. 
3. Importdokumentet er gyldigt i hele Fællesskabet, uanset i hvilken medlemsstat 
det er udstedt. 
4. Hvis enhedsprisen ved den pågældende forretning er mindre end 5% højere end den 
i importdokumentet angivne pris, eller de til indførsel frembudte varers værdi 
eller mængde overstiger den i importdokumentet angivne værdi eller mængde med 
mindre end 5% i alt, er dette dog ikke til hinder for, at en vare overgår til 
fri omsætning. Kommissionen kan efter at have gjort sig bekendt med de i 
udvalget fremkomne synspunkter og under hensyn til varernes beskaffenhed og de 
øvrige nærmere enkeltheder i forbindelse med de pågældende forretninger 
fastsætte en anden procentsats, som dog normalt ikke må overstige 10%. 
5. Importdokumentet kan kun anvendes, så længe importliberaliseringsordningen er i 
kraft for de pågældende forretninger. Det kan under ingen omstændigheder 
anvendes efter udløbet af den periode, der er fastlagt samtidig med indførelsen 
af tilsynet, efter samme procedure og under hensyn til varernes beskaffenhed og 
de øvrige nærmere enkeltheder i forbindelse med disse forretninger. 
6. Såfremt den i henhold til artikel 11 trufne afgørelse indeholder bestemmelser 
herom, skal oprindelsesstatus for varer under fællesskabstilsyn dokumenteres med 
et oprindelsescertifikat. Bestemmelserne i dette stykke berører ikke andre 
bestemmelser vedrørende forelæggelse af et sådant certifikat. 
7. Såfremt en vare, der er underlagt forudgående fællesskabstilsyn, er genstand for 
en regional beskyttelsesforanstaltning i en medlemsstat, kan den 
importtilladelse, der gives af denne medlemsstat, træde i stedet for 
importdokumentet, 
Artikel 13 
Er indførsel af en vare ikke underlagt forudgående fællesskabstilsyn senest otte 
arbejdsdage efter konsultationernes afslutning, kan Kommissionen efter artikel 18 
indføre et tilsyn, der er begrænset til indførsel til en eller flere af 
Fællesskabets regioner. 
'"S2o 
- 14 -
Artikel 14 
1. Varer, der er underlagt regionalt tilsyn, må kun bringes i fri omsætning i den 
pågældende region mod forelæggelse af et importdokument. Dette dokument påtegnes 
omkostningsfrit af den kompetente myndighed, som de(n) pågældende 
medlemsstat(er) har udpeget, for alle ønskede mængder inden for en frist på 
højst fem arbejdsdage, efter at den kompetente nationale myndighed har modtaget 
en anmeldelse fra en fællesskabsimportør, uanset hvor i Fællesskabet denne er 
etableret. Denne anmeldelse anses for modtaget af den kompetente nationale 
myndighed senest tre arbejdsdage efter indgivelsen, medmindre andet bevises. 
Dokumentet kan kun anvendes, så længe importliberaliseringsordningen er i kraft 
for de pågældende forretninger. 
2. Importdokumentet og importørens anmeldelse indgives på en formular, der svarer 
til modellen i bilaget. 
Der kan herudover kræves yderligere oplysninger. Disse skal i så fald være nævnt 
i afgørelsen om indførelse af tilsyn. 
Artikel 15 
1. Såfremt der er indført fællesskabstilsyn eller regionalt tilsyn, underretter 
medlemsstaterne inden for de første ti dage af hver måned Kommissionen om 
følgende: 
a) ved forudgående tilsyn: de mængder og de på grundlag af cif-priserne 
beregnede beløb, for hvilke der i den foregående periode er udstedt eller 
påtegnet importdokumenter 
b) i alle tilfælde: de indførsler, som har fundet sted i perioden forud for den 
under litra a) nævnte periode. 
Oplysningerne fra medlemsstaterne opdeles på varer og lande. 
Der kan træffes andre bestemmelser samtidig med indførelsen af tilsyn og efter 
samme procedure. 
2. Hvis varernes beskaffenhed eller særlige omstændigheder gør det nødvendigt, kan 
Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ ændre 
hyppigheden for afgivelse af oplysninger. 
3. Kommissionen underretter medlemsstaterne herom. 
- 15 -
AFSNIT V 
Beskyttelsesforanstaltninger 
Artikel 16 
1. Såfremt en vare indføres i Fællesskabet i så stærkt øgede mængder og/eller på 
sådanne vilkår, at det forvolder eller truer med at forvolde alvorlig skade for 
fællesskabsproducenter ( ), kan Kommissionen for at beskytte Fællesskabets 
interesser på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ 
a) afkorte gyldighedsfristen for de importdokumenter som omhandlet i artikel 12, 
der påtegnes efter denne afgørelses ikrafttræden 
b) ændre importbestemmelserne for den pågældende vare, så den kun kan overgå til 
fri omsætning mod forelæggelse af en importtilladelse, der udstedes efter 
retningslinjer og inden for rammer, som Kommissionen fastlægger. 
De i litra a) og b) nævnte foranstaltninger finder straks anvendelse. 
2. aj^ Ved fastsættelsen af et kontingent skal der særlig tages hensyn til: 
- interessen i så vidt muligt at opretholde traditionelle 
handelsforbindelser 
- mængden af varer udført i medfør af kontrakter, der er indgået på normale 
betingelser før ikrafttrædelsen af en beskyttelsesforanstaltning som 
omhandlet i afsnit V, hvis disse kontrakter af den pågældende medlemsstat 
er anmeldt over for Kommissionen 
- at gennemførelsen af det mål, der tilstræbes med indførelsen af 
kontingentet, ikke må bringes i fare. 
b) Kontingentets niveau må ikke være lavere end gennemsnittet af indførslerne i 
de seneste tre repræsentative år, for hvilke dér foreligger statistikker, 
medmindre et andet niveau er nødvendigt for at forhindre eller råde bod på en 
alvorlig skade. 
^2^ 
- 16 -
3. a) I tilfælde, hvor kontingentet fordeles mellem leverandørlandene, kan der 
opnås enighed om fordelingen med de leverandørlande, der har en betydelig 
interesse i Fællesskabets indførsler af den pågældende vare. 
Hvis dette ikke er muligt, fordeles kontingentet mellem disse lande i samme 
forhold som deres andel i Fællesskabets indførsler af den pågældende vare i 
en forudgående repræsentativ periode under hensyn til eventuelle særlige 
faktorer, der kan have påvirket eller kan påvirke handelen med varen. 
b) Dog kan denne fordelingsmetode under hensyn til Fællesskabets forpligtelse 
til høring i WTO's Komité for Beskyttelsesforanstaltninger fraviges, hvis 
indførslerne med oprindelse i et eller flere leverandørlande er forøget 
uforholdsmæssigt meget i forhold til den samlede stigning i indførslerne af 
den pågældende vare i en forudgående repræsentativ periode. 
4. a) De i denne artikel nævnte foranstaltninger finder anvendelse på alle varer, 
der overgår til fri omsætning efter foranstaltningernes ikrafttræden. I 
overensstemmelse med artikel 18 kan de begrænses til en eller flere af 
Fællesskabets regioner. 
b) Disse foranstaltninger er dog ikke til hinder for, at varer, der er undervejs 
til Fællesskabet, overgår til fri omsætning, hvis det ikke er muligt at ændre 
deres bestemmelsessted, og at varer, som i henhold til artikel 11 og 12 kun 
kan overgå til fri omsætning mod forelæggelse af et importdokument, faktisk 
ledsages af et sådant dokument. 
5. Såfremt Kommissionens indgriben sker på anmodning af en medlemsstat, skal 
Kommissionen tage stilling senest fem arbejdsdage efter modtagelsen af 
anmodningen. 
6. Enhver afgørelse, Kommissionen træffer i henhold til denne artikel, meddeles 
Rådet og medlemsstaterne. Enhver medlemsstat kan inden en måned efter datoen for 
meddelelsen indbringe afgørelsen for Rådet. 
7. Indbringer en medlemsstat den af Kommissionen trufne afgørelse for Rådet, kan 
Rådet med kvalificeret flertal bekræfte, ændre eller ophæve Kommissionens 
afgørelse. 
Såfremt Rådet ikke senest 3 måneder efter, at sagen er blevet indbragt for det, 
har truffet en afgørelse, betragtes Kommissionens foranstaltning som ophævet. 
- 17 -
Artikel 17 
Hvis Fællesskabets interesser kræver det, kan Rådet med kvalificeret flertal på 
forslag af Kommissionen udarbejdet på de i afsnit III fastsatte betingelser træffe 
passende foranstaltninger for at forhindre, at en vare indføres i Fællesskabet i så 
stærkt forøgede mængder og/eller på sådanne vilkår, at det forvolder eller truer med 
at forvolde alvorlig skade for fællesskabsproducenter af tilsvarende eller direkte 
konkurrerende varer. 
Artikel 16, stk. 2, 3 oq 4, finder anvendelse. 
Artikel 18 
Hvis det især på grundlag af de i artikel K) i denne forordning omhandlede faktorer 
konstateres, at betingelserne for at træffe de i artikel ^1 og 16 fastsatte 
foranstaltninger er til stede i en eller flere regioner i Fællesskabet, kan 
Kommissionen efter at have undersøgt alternative løsninger undtagelsesvis tillade 
tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger, der er begrænset til denne region eller 
disse regioner, hvis den finder, at foranstaltninger på dette niveau er mere 
velegnede end foranstaltninger, der gælder i hele Fællesskabet. 
Foranstaltningerne skal være midlertidige og forstyrre det indre marked mindst 
muligt. 
De træffes efter bestemmelserne i henholdsvis artikel 11 og 16. 
Artikel 19 
Beskyttelsesforanstaltninger kan ikke anvendes over for en vare, som har oprindelse 
hos et medlem af WTO, der er udviklingsland, så længe dette lands andel af 
Fællesskabets indførsler af den pågældende vare ikke overstiger 3%, forudsat at de 
medlemmer af WTO, der er udviklingslande, og hvis andel af Fællesskabets indførsler 
er på mindre end 3%, tilsammen ikke tegner sig for mere end 9% af Fællesskabets 
samlede indførsler af den pågældende vare. 
•5 1H 
- 18 -
Artikel 20 
1. Beskyttelsesforanstaltningernes varighed skal være begrænset til den periode, 
der er nødvendig for at forebygge eller råde bod på en alvorlig skade og lette 
tilpasningen for fællesskabsproducenterne. Denne période må principielt ikke 
overstige fire år inkl. den periode, i hvilken der eventuelt anvendes en 
midlertidig foranstaltning. 
2. Denne indledende periode kan forlænges, dog ikke for de i artikel 16, stk. 3, 
litra b), fastsatte foranstaltninger, hvis det fastslås, at 
en sådan forlængelse er nødvendig for at forebygge eller råde bod på en 
alvorlig skade, og 
det findes godtgjort, at fællesskabsproducenterne tilpasser sig. 
3. Forlængelsesforanstaltningerne vedtages på de i afsnit III fastsatte betingelser 
og ved anvendelse af samme procedurer som de oprindelige foranstaltninger. De 
således forlængede foranstaltninger må ikke være mere restriktive, end de var 
ved afslutningen af den indledende periode. 
4. Hvis beskyttelsesforanstaltningen strækker sig over mere end et år, skal 
foranstaltningen gradvis liberaliseres med regelmæssige mellemrum i 
anvendelsesperioden inkl. forlængelsesperioden. 
5. Den samlede anvendelsesperiode for en beskyttelsesforanstaltning må ikke 
overstige otte år. 
Artikel 21 
I det tidsrum, i hvilket der anvendes tilsyns- eller 
beskyttelsesforanstaltninger i overensstemmelse med afsnit IV og V, finder der 
konsultationer sted med udvalget på anmodning af en medlemsstat eller på 
Kommissionens initiativ. Er der tale om beskyttelsesforanstaltninger, der 
strækker sig over mere end tre år, gennemfører Kommissionen disse konsultationer 
senest midtvejs i den periode, i hvilken foranstaltningen anvendes. 
Formålet med disse konsultationer er at 
a) gennemgå virkningerne af de pågældende foranstaltninger 
b) undersøge, om og i hvilket omfang det er hensigtsmæssigt at øge 
harmoniseringstempoet 
c) undersøge, om det fortsat er nødvendigt at opretholde foranstaltningen. 
- 19 -
Såfremt Kommissionen efter de i stk. 1 nævnte konsultationer finder, at de i 
artikel 11, 13, 16, 17 og 18 omhandlede tilsyns- eller 
beskyttelsesforanstaltninger bør ophæves eller ændres, følger den nedenstående 
procedure: 
a) Kommissionen forelægger Rådet forslag om at ophæve eller ændre 
foranstaltningerne, for så vidt Rådet har truffet afgørelse om disse. Rådet 
træffer afgørelse med kvalificeret flertal 
b) Kommissionen ændrer eller ophæver i de øvrige tilfælde Fællesskabets 
beskyttelsesforanstaltninger og tilsynsforanstaltningerne. 
Såfremt denne afgørelse vedrører regionale tilsynsforanstaltninger, anvendes den 
fra den sjette dag efter datoen for dens offentliggørelse i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. 
Artikel 22 
1. Ingen ny beskyttelsesforanstaltning kan anvendes ved indførsel af en vare, der 
har været underlagt en tidligere beskyttelsesforanstaltning, i en periode 
svarende til den, i hvilken den foregående foranstaltning blev anvendt. Denne 
periode må ikke være på mindre end to år. 
2. Uanset bestemmelserne i stk. 1 kan en beskyttelsesforanstaltning med en varighed 
på 180 dage eller derunder anvendes igen for indførslen af en vare, hvis: 
a) der er gået mindst et år siden datoen for indførelsen af en 
beskyttelsesforanstaltning for indførslen af den pågældende vare, og 
b) en sådan beskyttelsesforanstaltning ikke har været anvendt for den samme vare 
mere end to gange i den femårige periode umiddelbart forud for 
foranstaltningens indførelse. 
niio 
- 20 -
AFSNIT VI 
Afsluttende bestemmelser 
Artikel 23 
Hvis Fællesskabets interesser kræver det, kan Rådet med kvalificeret flertal på 
forslag af Kommissionen træffe passende foranstaltninger for at muliggøre udøvelse 
og opfyldelse af Fællesskabets eller alle dets medlemsstaters rettigheder og 
forpligtelser på internationalt plan, særlig med hensyn til handelen med 
basisprodukter. 
Artikel 24 
1. Denne forordning er ikke til hinder for overholdelsen af forpligtelser, som 
følger af særlige regler, der er fastsat i aftaler indgået mellem Fællesskabet 
og tredjelande. 
2. a) Med forbehold af andre fællesskabsbestemmelser er denne forordning ikke til 
hinder for, at medlemsstaterne vedtager eller anvender: 
i) forbud, kvantitative restriktioner eller tilsynsforanstaltninger, der 
er begrundet i hensynet til den offentlige sædelighed, den offentlige 
orden, den offentlige sikkerhed, beskyttelse af menneskers og dyrs liv 
og sundhed, bevarelse af planter, beskyttelse af nationale skatte af 
kunstnerisk, historisk eller arkæologisk værdi eller beskyttelse af 
industriel og kommerciel ejendomsret 
ii) særlige valutabestemmelser 
iii) regler indført i medfør af internationale aftaler i overensstemmelse 
med traktaten. 
b) Medlemsstaterne underretter Kommissionen om foranstaltninger eller 
formaliteter, der skal indføres eller ændres i henhold til dette stykke. I 
yderst hastende tilfælde underrettes Kommissionen om de pågældende nationale 
foranstaltninger eller formaliteter straks efter deres vedtagelse. 
- 21 -
Artikel 2_5 
1. Denne forordning er ikke til hinder for anvendelse af de fælles markedsordninger 
for landbrugsprodukter, fællesskabsbestemmelser eller deraf afledte nationale 
administrative bestemmelser eller de særlige ordninger for varer fremstillet ved 
forarbejdning af landbrugsprodukter; den finder anvendelse i tilslutning hertil. 
2. Artikel 11 til 15 og artikel 22 finder dog ikke anvendelse på varer, som er 
omfattet af de i stk. 1 nævnte ordninger, og for hvilke fællesskabsordningen 
vedrørende samhandelen med tredjelande kræver forelæggelse af en importlicens 
eller et andet importdokument. 
Artikel 16, 18 og 21 til 24 finder ikke anvendelse på varer, for hvilke der i 
fællesskabsordningen vedrørende samhandelen med tredjelande er fastsat 
bestemmelser om anvendelse af kvantitative importrestriktioner. 
Artikel 26 
Indtil den 31. december 1995 kan Spanien og Portugal opretholde kvantitative 
restriktioner for landbrugsprodukter efter artikel 77, 81, 244, 249 og 280 i 
tiltrædelsesakten. 
Artikel 27 
Forordning (EF) nr. 518/94 ophæves. Henvisninger til den ophævede forordning 
betragtes som henvisninger til nærværende forordning. 
Artikel 28 
Denne forordning træder i kraft på den dato, der fastsættes i en afgørelse om 
ikrafttrædelsen af akterne om iværksættelse af Uruguay-rundens resultater. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
-V2V 
Handelsbeskyttelse: 
Nyt instrument 
SZS a^ 
BEGRUNDELSE 
Dette forslag ændrer forordning nr. 2641/84 om styrkelse af den fælles handelspolitik, 
særlig med hensyn til beskyttelse mod uretmæssig handelspraksis. Rådet har allerede 
ændret denne forordning (ved forordning nr. 522/94) for at styrke forbindelsen mellem 
dette instrument til beskyttelse af handelen og WTO's forbedrede 
tvistbilæggelsesmekanisme. Dette mål er blevet nået på det proceduremæssige plan: 
anvendelse af forordning nr. 2641/84 (som allerede ændret) vil gøre det muligt for 
Fællesskabets erhvervsliv og medlemsstater at aktivere Fællesskabets institutioner 
(Kommissionen og Rådet) med henblik på tvistbilæggelse i henhold til WTO med alle 
nødvendige garantier for gennemsigtighed og korrekt behandling og underlagt 
Domstolens kontrol. 
Dette nye forslag sigter mod at føre denne proces videre ved at tilpasse instrumentet 
bedre til WTO-tvistbilæggelsens ændrede karakter (herunder - men ikke begrænset til -
dets anvendelighed på G ATS-overenskomsten1 og TRIPS-aftalen). Isærer de foreslåede 
ændringer rettet mod at behandle problemer, som tredjelandes uretmæssige 
handelspraksis skaber for fællesskabseksportører på udenlandske markeder. Nedenstående 
følger en kort redegørelse for bevæggrundene til de foreslåede ændringer samt et skema, 
der skitserer de indgrebsmuligheder, der vil kunne benyttes i henhold til 
forordningsforslaget, hvis det vedtages. 
Der foreslås ingen ændringer af de beslutningsprocedurer, der følger af de ændringer, 
som allerede er vedtaget i 1994, bortset fra at de relevante bestemmelser nu er angivet 
i en mere logisk orden. Dette forslag vil derfor ikke føre til nogen ændring af de 
involverede fællesskabsinstitutioners (Kommissionen og Rådet) respektive roller eller af 
det flertal, der kræves, for at Rådet kan træffe afgørelse om disse spørgsmål. 
1. Forordning nr. 2641/84 er i øjeblikket baseret på to "spor": det første giver 
erhvervsgrenen i Fællesskabet ret til at klage over udenlandsk "uretmæssig 
handelspraksis", hvis den lider væsentlig skade; den anden giver medlemsstaterne 
ret til at tilskynde Fællesskabet til at gribe ind i alle tilfælde (herunder, men ikke 
begrænset til, uretmæssig praksis), hvor Fællesskabet har rettigheder i henhold 
til internationale regler. 
2. Det anden "spor" (dvs. indbringelse af et spørgsmål fra en eller flere 
medlemsstater, der påkalder sig Fællesskabets internationale rettigheder) 
forekommer nu tilfredsstillende efter ændringerne af 1994. Yderligere ændringer 
Navnlig er begrebet "leverandør af tjenesteydelser" blevet indført under begrebet 
"erhvervsgrenen i Fællesskabet" for at tage hensyn til de nye GATS-regler. 
vn b 
bør kun påtænkes efter en praktisk afprøvning af sporets effektivitet (hvilket først 
vil ske, efter WTO-overenskomsten er trådt i kraft). Derimod er der stadig 
alvorlige mangler ved det første "spor" (klage fra en erhvervsgren i Fællesskabet 
over "uretmæssig handelspraksis"), og den fornyede interesse, som mange 
sektorer i det europæiske erhvervsliv viser for WTO og de nye regler, har 
understreget disse mangler. 
3. Det første problem drejer sig om begreberne "erhvervsgren i Fællesskabet" og 
"væsentlig skade". Disse begreber blev lånt fra eksisterende instrumenter til 
forsvar for handelen, og det er fortsat fornuftigt at anvende dem i forbindelse 
med ethvert instrument til beskyttelse af Fællesskabets hjemmemarked, selvom 
de er strengere, end det kræves af WTO og GATT. De fleste GATT-regler er 
imidlertid baseret på en prøvning af "negative virkninger for handelen", der ofte 
ikke falder sammen med "skade": generelt anvender GATT begrebet "ophævelse 
eller forringelse" af fordele, der oven i købet forudsættes (og forudsætningen kan 
praktisk talt ikke tilbagevises) i tilfælde af overtrædelse af G ATT-reglerne. Nogle 
aftaler går endnu længere: i den nye aftale om subsidier hedder det f.eks. 
udtrykkelig, at "væsentlig skade" kun er en af tre mulige former for "negative 
virkninger for handelen", idet de to øvrige er "ophævelse eller forringelse" og 
skade af et lands interesser "i alvorlig grad" (jf. art. 5 i den nye subsidieaftale). 
4. Hvis vi betragter virkningen af udenlandsk handelspraksis på Fællesskabets 
eksport til tredjelande (til såvel det land, der anvender eller viderefører den 
pågældende praksis, som et andet land) i modsætning til importen til 
Fællesskabet, er det endvidere meget sjældent, at en hel erhvervsgren i 
Fællesskabet (eller en væsentlig del heraf) berøres. Dette gør imidlertid ikke den 
pågældende praksis mindre kritisabel eller uretmæssig. Desuden er virkningen af 
handelshindringer ofte først og fremmest at forhindre handel i at finde sted (ved 
at afskrække potentielle eksportører) endnu før, der opstår en forvridning af 
handelen. 
5. Under disse omstændigheder er det fornuftigt at tilføje et "tredje spor", hvorved 
eksportører i Fællesskabet kan tilskynde dette til at reagere på en kritisabel eller 
uretmæssig udenlandsk handelspraksis, der påvirker dem på tredjelandes 
markeder, samtidig med at de eksisterende "spor" lades uberørt (det første "spor" 
kan uanset dets alvorlige begrænsninger stadig være nyttigt for erhvervsgrene i 
Fællesskabet for så vidt angår dettes hjemmemarked; det andet "spor" rummer 
naturligvis medlemsstaternes generelle "ret til indgreb"). 
6. Målet med dette initiativ er ikke at gøre anvendelsen af instrumentet lettere, men 
at anvende det anderledes og på en måde, der bedre passer til en 
markedsåbningsstrategi til fordel for vore eksportører. Det drejer sig således ikke 
om at lempe betingelserne for klagerens stilling og virkningen på handelen, men 
at tilpasse dem til et instrument til åbning af tredjelandes markeder (i modsætning 
til endnu et instrument til beskyttelse af fællesskabsmarkedet, der ikke 
forekommer hensigtsmæssigt i denne sammenhæng. 
V2 8 C 
7. Mens "virksomheder i Fællesskabet" (også individuelt) bør have ret til at indgive 
klage i henhold til dette nye tredje "spor", må de således påvise, at Fællesskabets 
grunde til at gribe ind går ud over de snævre fordele, som det eller de klagende 
firmaer kunne have af et internationalt indgreb fra Fællesskabets side. 
8. Desuden kan begrebet "væsentlig skade" kun (for så vidt angår Fællesskabets 
eksport) erstattes af et andet begreb, der ligeledes har indbyggede begrænsninger, 
således at ikke en hvilken som helst virkning ville berettige Fællesskabets 
indgreb. Den her foreslåede løsning er at indføre begrebet "negative 
handelsmæssige virkninger", der er nøje knyttet til, hvorledes disse virkninger er 
(eller vil blive) defineret gennem WTO (herunder sager om tvistbilæggelse) for 
at give en tilstrækkelig garanti mod "åbne" indgreb. Der er endvidere indføjet et 
krav om "væsentlig virkning", så Fællesskabets institutioner kan frasortere 
grundløse klager og koncentrere sig om indgreb, der gavner Fællesskabet og/eller 
medlemsstaterne ud over de fordele, de giver klageren. 
9. Betragtningerne i punkt 6 til 8 ovenfor sammen med Fællesskabets traditionelle 
og velbegrundede holdning, at åbning af markeder og liberalisering af handelen 
må tilstræbes inden for rammerne af den multilaterale handelsordning (såvel som 
behovet for at skelne mellem dette instrument og afsnit 301 for så vidt angår 
international lovgyldighed) taler stærkt for en yderligere styrkelse af forbindelsen 
med dette handelspolitiske instrument og de internationale (hovedsagelig WTO) 
regler for samhandel og tvistbilæggelse. 
^2°) 
BILAG 
Artikel 1: Målsætninger 
I denne artikel indføres begreberne "negative handelsmæssige virkninger" som følge af 
en hvilken som helst handelspraksis, "skade" som følge af uretmæssig handelspraksis 
samt "udøvelse af Fællesskabets rettigheder". Begrebet "negative handelsmæssige 
virkninger" defineres senere, nemlig i artikel 2. 
Artikel 2: Definitioner 
1. Begrebet "leverandører af tjenesteydelser" er blevet indført under begrebet 
"erhvervsgrenen i Fællesskabet" for at tage hensyn til de nye GATS-regler. 
2. Begrebet "regional skade" (stk. 4, litra b)) er blevet indskrænket til kun at gælde 
import til en region i Fællesskabet, fordi det - rent bortset fra at den skade, der 
kan forvoldes for en "regional eksportindustri", højst vil være marginal - under 
alle omstændigheder vil blive behandlet af det nye "spor". 
3. Begrebet "negative handelsmæssige virkninger" defineres (stk. 5) og kædes nært 
sammen med en "ret til indgreb" i henhold til den internationale 
handelslovgivning (derfor hovedsagelig WTO) om samhandelen med varer 
og/eller tjenesteydelser. Det forhold, at de virkninger, som der klages over, skal 
være "kodificeret" i henhold til internationale regler, giver en tilstrækkelig 
sikkerhed mod "åbne" foranstaltninger, og denne ret til at klage kan derfor 
omfatte såvel "overtrædelsessager" ("uretmæssig handelspraksis") og "ikke-
overtrædelsessager" (en handelspraksis, som ikke er "uretmæssig", men som der 
alligevel kan gribes ind overfor gennem GATT/WTO-tvistbilæggelse på grundlag 
af dens handelsmæssige virkninger; et typisk eksempel er nationale subsidier). 
Der stilles endvidere krav om, at der skal være tale om "væsentlig skade", 
hvorved Fællesskabets institutioner bliver i stand til at frasortere grundløse klager 
og koncentrere sig om indgreb, hvis nytte for Fællesskabet og/eller dets 
medlemsstater er mere vidtgående end de fordele, som de vil medføre for 
klageren. 
4. Her er indført begrebet "virksomheder i Fællesskabet", der er de enheder, der 
har ret til at indgive en klage i dette "tredje spor", når de har lidt under "negative 
handelsmæssige virkninger" (stk. 6). Den nøjagtige formulering af denne 
bestemmelse skal muligvis revideres efter samråd med Den Juridiske Tjeneste for 
at sikre overensstemmelsen med samme begreb, som det anvendes i andre dele 
af fællesskabslovgivningen. 
-VS o 
Artikel 3: Klage 
Denne artikel er blevet delt op i tre separate bestemmelser: 
Artikel 3 bekræfter en fællesskabserhvervsgrens ret til at klage over en 
uretmæssig handelspraksis, der har forvoldt den væsentlig skade ("første spor"). 
Artikel 3a indfører fællesskabsvirksomheders ret til at klage, når de har lidt under 
negative handelsmæssige virkninger i de to ovennævnte tilfælde ("tredje spor"). 
Artikel 3b indeholder de procedurer, der skal følges for hver af disse former for 
klager, når de indgives til Kommissionen. Bestemmelsen om tidsfristen for at 
afgøre, hvorvidt der skal iværksættes en undersøgelsesprocedure, er blevet flyttet 
hertil (fra slutningen af artikel 6) og ændret, så fristen nedsættes til 45 dage i alle 
tilfælde, undtagen hvis klageren selv foretrækker at afgive flere oplysninger i 
forbindelse med klagen for ikke at risikere, at den afvises. 
Artikel 4: Indbringelse af klage på en medlemsstats initiativ 
1. Denne artikel opretholder medlemsstaternes generelle ret til at klage under alle 
omstændigheder ("andet spor") og specificerer, at dette også gælder i tilfælde af 
"negative handelsmæssige virkninger". 
2. I artiklen præciseres yderligere, at medlemsstaterne kun skal fremlægge 
"tilstrækkelige" beviser (da dette er i fasen, før proceduren indledes), og at 
sådanne beviser skal vedrøre alle elementer af den indbragte klage: den 
handelspraksis, som der klages over (uanset om den er uretmæssig eller ej), og 
alle følgevirkninger, som det kan blive nødvendigt at påkalde sig ved en 
international proces, f.eks. i henhold til WTO's tvistbilæggelsesprocedurer. 
3. Endelig er der tilføjet en bestemmelse, hvorved der indføres en fast frist på 45 
dage (bygget over den frist, der gælder for klager fra en erhvervsgren eller 
virksomheder i Fællesskabet), så medlemsstaterne får sikkerhed for, at deres 
klager behandles hurtigt. 
Artikel 5: Konsultationsprocedure (uændret) 
V 
Artikel 6: Fællesskabsprocedure for undersøgelse 
Stk. 8 udgår, og der er indsat tilsvarende bestemmelser i artikel 3b og 4. 
Artikel 7: Fortrolig behandling (uændret) 
Artikel 8: Bevis 
1. De eksisterende bestemmelser i artiklen er blevet ændret, så de stemmer overens 
med de ovennævnte forandringer. 
2. Betydningen af "negative handelsmæssige virkninger" i form af de økonomiske 
følger af en udenlandsk handelspraksis præciseres nærmere (stk. 4). 
3. Sammenkædningen mellem negative handelsmæssige virkninger og retten til 
indgreb i GATT/WTO præciseres også yderligere for så vidt angår de beviser, 
der skal fremlægges af parterne og undersøges af Kommissionen (stk. 5). Disse 
bestemmelser skal især sikre, at Kommissionen, når der ikke kræves beviser for 
negative handelsmæssige virkninger for en international proces (f.eks. i en sag 
om "overtrædelse" af GATT/WTO, hvor sådanne følger forudsættes i henhold til 
GATT's stadfæstede "retspraksis"), kan tage hensyn til dette, når den vurderer 
beviserne enten ved indgivelse eller indbringelse af en klage eller under 
undersøgelsen. 
4. De i denne artikel anførte beviskravs ikke-udtømmende karakter er blevet 
yderligere præciseret (stk. 6). Den anvendte formulering er baseret på 
bestemmelserne om skade i reglerne om antidumping- og udligningstold (både i 
henhold til de eksisterende kodekser og de nye overenskomster). 
5. Titlen er ændret for at afspejle ovenstående. 
Artikel 9: Afslutning af proceduren 
1. Stk. 2, litra a), er blevet ændret for at gøre det klart, at denne form for afslutning 
af proceduren ikke kræver noget indgreb fra Fællesskabets side. Henvisningen 
til artikel 11 var forvirrende, fordi artikel 11 faktisk foreskrev anvendelse af 
artikel 12 på beslutninger i henhold til artikel 9, stk. 2, litra a). 
2. Ændringen af stk. 2, litra c), er rent stilistisk. 
^vx 
Artikel 10: Vedtagelse af handelspolitiske foranstaltninger 
1. Der er tilføjet en henvisning til det "tredje spor" (stk. 1). 
2. Forbindelsen mellem de foranstaltninger, som Kommissionen senere (om 
nødvendigt) vil foreslå Rådet, og dem, der kan bemyndiges af WTO's 
tvistbilæggelsesorgan ("DSB") i tilfælde af manglende gennemførelse af et panels 
rapport er gjort mere udtrykkelig (stk. 2). 
Artikel 11: Beslutningsprocedurer 
Denne artikels ordlyd følger af forordning nr. 522/94, og ændringerne heri skal gøre 
sproget klarere, men ikke forandre substansen i ændringen fra 1994. Af samme grund 
er artiklens titel ligeledes ændret. 
Artikel 12: Udvalgsprocedure 
Af referencemæssige grunde har denne artikel fået en titel. (Det samme er tilfældet for 
artikel 13 og 14). 
Artikel 13: Generelle bestemmelser 
Ud over den nye titel er der tilføjet en bestemmelse, der ophæver den oprindelige 
forordning nr. 2641/84 og ændringen heraf fra 1994 (forordning nr. 522/94) og erstatter 
dem fuldt ud med denne nye forordning. 
Artikel 14: Ikrafttræden 
Den her anvendte formulering er foreslået af Den Juridiske Tjeneste for alle elementer 
af gennemførelsespakken i forbindelse med Uruguay-runden. 
SKEMA 
Mulige indgreb i henhold til forslaget til forordning om handelspraksis 
1. spor 
(klage art. 3) 
2. spor 
(indbringelse af 
klage art. 4) Klager 
Erhvervsgrenen i 
Fællesskabet 
(eller en stor del heraf) 
omfatter nu både leve­
randører af tjeneste­
ydelser og producenter 
af varer 
medlemsstater Praksis, som klagen 
vedrører 
uretmæssig praksis 
(herunder overtrædelser 
af GATT- og WTO-
regler) 
udøvelse af 
Fællesskabets 
internationale 
rettigheder 
(herunder tredjelandes 
handelspraksis) Virkninger, der skal 
påvises 
væsentlig skade 
kun hvad der er 
nødvendigt for det 
ønskede indgreb 
(f.eks. "annullering 
eller forringelse" eller 
andre negative 
handelsmæssige 
virkninger i GATT-
sager vedrørende 
"ikke-overtrædelse") Marked, hvor 
virkningerne føles 
markedet i Fælles­
skabet eller et 
tredjeland 
markedet i Fælles­
skabet eller et 
tredjeland 
3. spor 
(klage art. 3a) virksomheder i 
Fællesskabet 
(omfatter erhvervs­
grenen i Fællesskabet 
som helhed), såvel 
producenter af varer 
som leverandører af 
tjenesteydelser tredjelandes 
handelspraksis negative handels­
mæssige virkninger 
(defineret af de inter­
nationale regler, der 
påkaldes: for GATT og 
WTO omfatter dette 
både sager om 
"overtrædelse" og 
"ikke-overtrædelse"), 
der kræves en "væsent­
lig virkning" på Fælles­
skabet markedet i et tredje­
land 
(herunder det land, der 
anvender eller 
viderefører den praksis, 
der klages over) 
s. "iS 
Forslag til 
94/0233(ACC) 
Rådets forordning (EØF) nr. .../.. 
om styrkelse af den fælles handelspolitik, særlig med hensyn til 
beskyttelse mod uretmæssig handelspraksis og negative handelsmæssige 
virkninger for virksomheder i Fællesskabet samt til udøvelse af 
Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale regler 
for samhandel 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 
113, 
under henvisning til forskrifterne om de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter 
samt de forskrifter, der er vedtaget i henhold til traktatens artikel 235, og som gælder 
for varer fremstillet på basis af landbrugsprodukter, særlig til de bestemmelser deri, som 
muliggør en fravigelse af det almindelige princip om udelukkende at erstatte kvantitative 
restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning med de i nævnte forskrifter 
fastsatte foranstaltninger, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Den fælles handelspolitik bør bygge på ensartede principper, navnlig med hensyn til 
beskyttelse af handelen; 
Rådets* forordning (EF) nr. ( ) om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke 
er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab, Rådets forordning (EF) nr. ( ) om 
beskyttelse mod subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske 
Fællesskab, Rådets forordning (EF) nr. 518/94 om den fælles importordning og Rådets 
forordning (EF) nr. 519/94 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande 
udgør vigtige elementer i Fællesskabets ordning for beskyttelse af handelen; 
sådanne instrumenter er baseret på fælles begreber, især begrebet om skade forvoldt på 
en erhvervsgren i Fællesskabet, og dette begreb forekommer hensigtsmæssigt i 
forbindelse med alle instrumenter til legitim beskyttelse af Fællesskabets hjemmemarked; 
ved Rådets forordning (EØF) nr. 2641/84 indførtes der procedurer, der gjorde det muligt 
for Fællesskabet: 
n±io 
at imødegå enhver form for uretmæssig handelspraksis med henblik på at 
eliminere deraf følgende skade, og 
at sikre, at Fællesskabet fuldt ud kan gøre sine rettigheder gældende i 
forhold til tredjelandes handelspraksis; 
efter afslutningen af de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-runden og udsigten 
til oprettelse af en Verdenshandelsorganisation (WTO), der fastsætter nye og forbedrede 
procedurer for bilæggelse af handelstvister mellem denne organisations medlemslande, 
havde Rådets forordning (EF) nr. 522/94 gjort det klart, at procedurerne i forordning nr. 
2641/94 for Fællesskabets erhvervsliv og medlemsstater var de mest hensigtsmæssige til 
at fremkalde fællesskabsindgreb i henhold til WTO's tvistbilæggelsesmekanisme for alt 
efter tilfældet at imødegå uretmæssig handelspraksis og/eller sikre, at Fællesskabet fuldt 
ud kan gøre sine rettigheder gældende; 
erfaringerne fra anvendelsen af forordning nr. 2641/84 har vist, at begreberne 
erhvervsgrenen i Fællesskabet og skade er utilstrækkelige til at gøre det muligt for 
Fællesskabet samt dets medlemsstater og virksomheder at reagere på tredjelandes 
handelspraksis (uretmæssig eller ikke), når virkningerne heraf føles på markedet i et 
tredjeland, der ikke er medlem af Det Europæiske Fællesskab (som kan være markedet 
i det land, der anvender eller opretholder den pågældende praksis, eller et andet lands 
marked); 
Uruguay-rundens overenskomst om oprettelse af WTO ("WTO-overenskomsten") 
forbedrer og udvikler ikke blot de internationale regler vedrørende samhandel med varer, 
men opretter desuden en almindelig overenskomst om handel med tjenesteydelser 
("GATS") og en aftale om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder ("TRIPS-
aftalen"), og slår fast, at sådanne overenskomster og aftaler også henhører under 
anvendelsesområdet for WTO's tvistbilæggelsesordning; 
af disse grunde forekommer det hensigtsmæssigt at opretholde og forbedre de 
procedurer, der er fastsat i forordning nr. 2641/84, ændret ved forordning nr. 522/94; 
i denne forbindelse bør der vedrørende Fællesskabets hjemmemarked fortsat ydes 
beskyttelse til en erhvervsgren i Fællesskabet, der lider væsentlig skade som følge af 
uretmæssig handelspraksis; 
det er ikke desto mindre hensigtsmæssigt at præcisere, at en erhvervsgren i Fællesskabet 
kan bestå af såvel leverandører af tjenesteydelser som producenter af varer; 
medlemsstaterne bør fortsat have adgang til disse procedurer for så vidt angår alle 
spørgsmål vedrørende handelspolitik og tredjelandes handelspraksis (uretmæssig eller 
ikke) for at sikre, at Fællesskabets rettigheder fuldt ud kan gøres gældende; 
det er ønskeligt at give Fællesskabet midler til at arbejde effektivt i retning mod 
yderligere handelsliberaliseringer gennem anvendelsen af internationale handelsregler, 
især reglerne i bilagene til WTO-overenskomsten; 
'V.V'/ 
til dette formål anbefales det at bibringe virksomheder i Fællesskabet midler til at 
imødegå en handelspraksis, der helt eller delvist forhindrer dem i at handle med lande 
uden for Fællesskabet, hvis en sådan praksis medfører, at Fællesskabet har ret til at gribe 
ind i henhold til de anvendelige internationale handelsregler; 
det forekommer derfor hensigtsmæssigt at ændre forordning nr. 2641/84 yderligere i 
overensstemmelse hermed; 
det er endvidere hensigtsmæssigt at bekræfte, at Fællesskabet skal overholde sine 
internationale forpligtelser og i tilfælde, hvor sådanne forpligtelser følger af aftaler, 
opretholde den balance mellem rettigheder og forpligtelser, som det er disse aftalers 
formål at skabe; 
det er endvidere hensigtsmæssigt at bekræfte, at alle foranstaltninger, der træffes i 
henhold til de pågældende procedurer, også skal være i overensstemmelse med 
Fællesskabets internationale forpligtelser og ikke foregribe andre foranstaltninger i 
tilfælde, der ikke er dækket af denne forordning, og som kan vedtages direkte i henhold 
til traktatens artikel 113; 
det bør bekræftes, at der i forbindelse med gennemførelsen af denne forordning bør 
etableres et nært samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen, især gennem 
konsultationer i Det Rådgivende Udvalg samt gennem underretning af det udvalg, der 
er nedsat i henhold til traktatens artikel 113; 
de procedureregler, som skal følges ved den undersøgelsesprocedure, der fastsættes i 
denne forordning, skal også bekræftes, særlig vedrørende fællesskabsmyndighedernes og 
de berørte parters rettigheder og forpligtelser, samt de betingelser, hvorpå de 
interesserede parter kan få adgang til oplysninger og kræve underretning om de vigtigste 
kendsgerninger og betragtninger, der er fremkommet ved undersøgelsen; 
når Fællesskabet handler i henhold til denne forordning, må det tage i betragtning, at der 
er behov for hurtig og effektiv indgriben gennem anvendelsen af de 
beslutningsprocedurer, der foreskrives i forordningen -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
Målsætninger 
I denne forordning fastsættes procedurer vedrørende handelspolitikken, der under 
overholdelse af internationale forpligtelser og fremgangsmåder har til formål: 
a) at imødegå enhver form for uretmæssig handelspraksis med henblik på at 
eliminere deraf følgende skade; 
10 
-3^6 
b) at imødegå enhver form for handelspraksis (uanset om den er uretmæssig eller 
ej) med henblik på at eliminere deraf følgende negative handelsmæssige 
virkninger; 
c) at sikre, at Fællesskabet fuldt ud kan gøre sine rettigheder gældende i forhold til 
tredjelandes handelspraksis. 
Forordningen gælder navnlig for indledningen og den derpå følgende gennemførelse og 
afslutning af de internationale procedurer for bilæggelse af tvister i forbindelse med den 
fælles handelspolitik. 
Artikel 2 
Definitioner 
1. Ved "uretmæssig handelspraksis" forstås i denne forordning enhver adfærd fra 
et tredjelands side, som i international handel er uforenelig enten med folkeretten eller 
med almindeligt anerkendte regler. 
2. Ved "Fællesskabets rettigheder" forstås i denne forordning rettigheder, som det 
i international handel kan 'påberåbe sig i henhold til enten folkeretten eller almindeligt 
anerkendte regler. 
3. Ved "skade" forstås i denne forordning enhver væsentlig skade, som er opstået, 
eller som truer med at opstå, i en erhvervsgren i Fællesskabet. 
4. Ved "erhvervsgren i Fællesskabet" forstås samtlige fællesskabsproducenter eller 
-leverandører: 
af identiske eller lignende varer eller tjenesteydelser som dem, der er genstand 
for uretmæssig praksis, eller 
af varer eller tjenesteydelser, der er i direkte konkurrence hermed, eller 
som forbruger eller forarbejder varer eller tjenesteydelser, der er genstand for 
uretmæssig praksis, 
eller de af dem, hvis produktion sammenlagt udgør en betydelig andel af den samlede 
fællesskabsproduktion af tilsvarende varer eller tjenesteydelser; men 
a) når producenterne eller leverandørerne har tilknytning til eksportørerne eller 
importørerne eller selv er importør af den vare eller tjenesteydelse, der påstås at 
være genstand for uretmæssig praksis, kan udtrykket "erhvervsgren i 
Fællesskabet" fortolkes som omfattende de øvrige producenter eller leverandører; 
b) under særlige omstændigheder kan producenterne eller leverandørerne i en af 
Fællesskabets regioner betragtes som repræsentative for en erhvervsgren i 
Fællesskabet, såfremt deres sammenlagte produktion udgør den overvejende del 
11 
af produktionen af den pågældende vare eller tjenesteydelse i den eller de 
medlemsstater, hvor regionen er beliggende, for så vidt at virkningerne af den 
uretmæssige praksis koncentreres i denne eller disse medlemsstater, når den 
uretmæssige praksis vedrører Fællesskabets import. 
5. Ved "negative handelsmæssige virkninger" forstås i denne forordning virkninger, 
der for så vidt angår en vare eller tjenesteydelse føles på markedet i ethvert land, 
der ikke er medlem af Det Europæiske Fællesskab, og 
som kan give anledning til indgreb i henhold til de relevante internationale regler, 
enten som følge af en uretmæssig handelspraksis eller af andre årsager, og 
som har en væsentlig faktisk eller potentiel virkning på Fællesskabets eller en af 
dets regioners økonomi eller på en økonomisk sektor heri. 
Negative handelsmæssige virkninger omfatter endvidere tilfælde, hvor handelen med en 
vare eller tjenesteydelse forhindres, vanskeliggøres eller omledes som følge af en 
handelspraksis, samt tilfælde, hvor en handelspraksis væsentligt har påvirket leveringen 
eller produktionsfaktorerne (f.eks. dele og komponenter eller råvarer) til virksomheder 
i Fællesskabet. Negative handelsmæssige virkninger omfatter også trussel om sådanne 
virkninger. 
6. Ved "virksomhed i Fællesskabet" forstås enhver fysisk eller juridisk person, der 
har en etableret tilstedeværelse i Fællesskabet med henblik på at foretage en økonomisk 
aktivitet, der vedrører fremstilling af varer eller levering af tjenesteydelser. 
Artikel 3 
Klage på vegne af erhvervsgrenen i Fællesskabet 
1. Enhver fysisk eller juridisk person samt enhver sammenslutning, der uden status 
som juridisk person optræder på vegne af en erhvervsgren i Fællesskabet, som anser sig 
for skadet af uretmæssig handelspraksis, kan indgive skriftlig klage. 
2. Klagen skal indeholde tilstrækkelige beviser for forekomsten af uretmæssig 
handelspraksis og den deraf følgende skade. Bevisførelsen for skaden skal ske på 
grundlag af de i artikel 8 anførte faktorer. 
Artikel 3a 
Klage på vegne af virksomheder i Fællesskabet 
1. Enhver virksomhed i Fællesskabet samt enhver sammenslutning med eller uden 
status som juridisk person, der optræder på vegne af en eller flere virksomheder i 
Fællesskabet, som anser sig for at være påvirket væsentligt af negative handelsmæssige 
virkninger som defineret i denne forordnings artikel 2, stk. 5, kan indgive skriftlig klage. 
12 
a bVG 
2. Klagen skal indeholde tilstrækkelige beviser for forekomsten af handelspraksis 
(uanset om den er uretmæssig eller ej) og deraf følgende negative handelsmæssige 
virkninger. Bevisførelsen for negative handelsmæssige virkninger skal ske på grundlag 
af de i artikel 8 anførte faktorer. 
Artikel 3b 
Klageprocedurer 
1. Klagen indgives til Kommissionen, som fremsender en genpart heraf til 
medlemsstaterne. 
2. Klagen kan trækkes tilbage, hvorved proceduren kan afsluttes, medmindre en 
sådan afslutning ikke vil være i Fællesskabets interesse. 
3. Såfremt det efter konsultation viser sig, at klagen ikke indeholder tilstrækkelige 
beviser til at berettige iværksættelse af en undersøgelse, underrettes klageren herom. 
4. Kommissionen træffer så hurtigt som muligt afgørelse om, hvorvidt der skal 
iværksættes en fællesskabsprocedure for undersøgelse i forbindelse med klager, der 
indgives i henhold til artikel 3 eller 3a, og senest 45 dage fra indgivelsen af klagen, idet 
denne periode dog kan suspenderes efter anmodning fra klageren eller med dennes 
samtykke for at tilvejebringe yderligere oplysninger, der kan være nødvendige for at 
vurdere gyldigheden af klagerens påstand. 
Artikel 4 
Indbringelse af klage på en medlemsstats initiativ 
1. Medlemsstaterne kan anmode Kommissionen om, at de i artikel 1 omhandlede 
procedurer indledes. 
2. De forelægger Kommissionen tilstrækkelige beviser til begrundelse af deres 
anmodning for så vidt angår tredjelandes handelspraksis og i givet fald de deraf følgende 
virkninger. Når beviser for skade eller negative handelsmæssige virkninger er fornødne, 
fremlægges de på grundlag af de i artikel 8 anførte faktorer. 
3. Kommissionen underretter omgående de øvrige medlemsstater om sådanne 
anmodninger. 
4. Såfremt det efter konsultation viser sig, at anmodningen ikke indeholder 
tilstrækkelige beviser til at berettige iværksættelse af en undersøgelse, underrettes 
medlemsstaten herom. 
13 
ni 
5. Kommissionen træffer så hurtigt som muligt afgørelse om, hvorvidt der skal 
iværksættes en fællesskabsprocedure for undersøgelse i forbindelse med klager, der 
indbringes af en medlemsstat i henhold til artikel 4, og senest 45 dage efter indbringelsen 
af klagen, idet denne periode dog kan suspenderes efter anmodning fra den indbringende 
medlemsstat eller med dennes samtykke for at tilvejebringe yderligere oplysninger, der 
kan være nødvendige for fuldt ud at vurdere gyldigheden af den sag, der er indbragt af 
medlemsstaten. 
Artikel 5 
Konsultationsprocedure 
1. Med henblik på afholdelse af konsultationer inden for rammerne af denne 
forordning nedsættes der et rådgivende udvalg, i det følgende benævnt "udvalget", 
bestående af repræsentanter for hver enkelt medlemsstat med en repræsentant for 
Kommissionen som formand. 
2. Der afholdes konsultationer på begæring af en medlemsstat eller på 
Kommissionens initiativ. Udvalgets formand fremsender så hurtigt som muligt til 
medlemsstaterne alle relevante oplysninger, som han er i besiddelse af. Han sender dem 
ligeledes til Det Særlige Artikel 113-udvalg. 
3. Udvalget indkaldes af formanden. 
4. Konsultationerne kan om fornødent ske skriftligt. I så fald underretter 
Kommissionen skriftligt medlemsstaterne, som senest otte arbejdsdage efter denne 
oplysning kan afgive skriftlig udtalelse eller begære en mundtlig konsultation. 
Artikel 6 
Fællesskabsprocedure for undersøgelse 
1. Såfremt Kommissionen efter konsultationer finder, at der foreligger tilstrækkelige 
beviser til at berettige iværksættelsen af en undersøgelsesprocedure, og såfremt det er 
nødvendigt af hensyn til Fællesskabets interesser, skal Kommissionen: 
a) give meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende om iværksættelsen af en 
undersøgelsesprocedure; i meddelelsen oplyses det, hvilken vare og hvilke lande 
der er tale om, der gives et sammendrag af de modtagne oplysninger, og det 
fremhæves, at alle relevante oplysninger skal meddeles Kommissionen; endvidere 
angives den frist, inden for hvilken de berørte parter kan anmode om at blive hørt 
mundtligt af Kommissionen i henhold til stk. 5; 
b) officielt underrette de repræsentanter for det eller de lande, som er omfattet af 
proceduren, med hvilke der i givet fald kan afholdes konsultationer; 
14 
"V2-S' 
c) foretage sin undersøgelse på fællesskabsniveau i samarbejde med 
medlemsstaterne. 
2. a) I givet fald og navnlig i tilfælde af en påstand om uretmæssig 
handelspraksis indhenter Kommissionen alle de oplysninger, som den 
anser for nødvendige, og bestræber sig på at efterprøve de pågældende 
oplysninger hos importører, handlende, repræsentanter, producenter, 
erhvervssammenslutninger og erhvervsorganisationer, under forudsætning 
af, at de pågældende virksomheder og organisationer er indforstået 
hermed. 
b) Om fornødent foretager Kommissionen undersøgelser på tredjelandes 
territorium, forudsat at de pågældende landes regeringer, der er officielt 
underrettet, ikke inden for en rimelig frist modsætter sig dette. 
c) Kommissionen bistås i sine undersøgelser af embedsmænd fra den 
medlemsstat, på hvis område efterprøvningen finder sted, såfremt den 
pågældende medlemsstat har udtrykt ønske herom. 
3. Medlemsstaterne indgiver til Kommissionen, på dennes anmodning og efter 
forskrifter fastsat af denne, alle til undersøgelsen nødvendige oplysninger. 
4. a) De berørte klagere, eksportører og importører samt repræsentanterne for 
det eller de vigtigste berørte eksport- eller importlande kan få kendskab 
til alle de oplysninger, som Kommissionen har fået stillet til rådighed, 
med undtagelse af dokumenter til Kommissionens og myndighedernes 
interne brug, forudsat at oplysningerne er relevante for varetagelsen af 
deres interesser, at de ikke er fortrolige i henhold til artikel 7, og at 
Kommissionen anvender dem i sin undersøgelsesprocedure. De 
pågældende personer retter skriftligt en begrundet anmodning til 
Kommissionen med angivelse af de oplysninger, der ønskes kendskab til. 
b) De berørte klagere, eksportører og importører samt repræsentanter for det 
eller de vigtigste berørte eksport- eller importlande kan anmode om at 
blive underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der er 
fremkommet ved undersøgelsen. 
5. Kommissionen kan høre de berørte parter. De skal høres, når de inden for den 
frist, der er fastsat i den i De Europæiske Fællesskabers Tidende offentliggjorte 
meddelelse, skriftligt anmoder om en sådan høring og i denne forbindelse godtgør, at de 
virkeligt er parter, der i første række er berørt af resultatet af proceduren. 
6. Desuden giver Kommissionen efter anmodning de parter, der i første række er 
berørt, lejlighed til at mødes, for at modstridende synspunkter og eventuelle 
modargumenter kan blive fremlagt. Herved tager den hensyn til parternes ønsker og til 
nødvendigheden af at bevare oplysningernes fortrolige karakter. Ingen af parterne er 
15 
W3 
forpligtet til at deltage i et møde, og deres udeblivelse vil ikke være til skade for deres 
sag. 
7. Indgives de af Kommissionen ønskede oplysninger ikke inden for en rimelig frist, 
eller lægges der væsentlige hindringer i vejen for undersøgelsen, kan der drages 
konklusioner på basis af de oplysninger, der er til rådighed. 
8. Når Kommissionen har afsluttet sin undersøgelse, forelægger den en rapport for 
udvalget. Rapporten skal i almindelighed forelægges senest fem måneder efter 
meddelelsen om procedurens iværksættelse, medmindre undersøgelsens komplicerede 
karakter foranlediger Kommissionen til at forlænge denne frist til syv måneder. 
Artikel 7 
Fortrolig behandling 
1. De i medfør af denne forordning modtagne oplysninger kan kun anvendes til det 
formål, hvortil de er indhentet. 
2. a) Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne samt personer i deres tjeneste 
må ikke videregive oplysninger, som de har modtaget i medfør af denne 
forordning, og som ifølge deres natur er fortrolige eller er meddelt 
fortroligt af en af parterne i en undersøgelsesprocedure, medmindre den 
part, der har givet oplysningerne, udtrykkeligt har givet tilladelse hertil; 
b) ved enhver anmodning om fortrolig behandling angives det, hvorfor 
oplysningerne er fortrolige, og der vedlægges et ikke-fortroligt 
sammendrag af sådanne oplysninger, eller en begrundelse for, at der ikke 
kan foretages et sammendrag af oplysningerne. 
3. I almindelighed betragtes oplysninger som fortrolige, når videregivelsen heraf 
sandsynligvis vil være til betydelig skade for den, der har givet oplysningerne eller er 
kilde hertil. 
4. Viser det sig imidlertid, at en anmodning om fortrolig behandling ikke er 
berettiget, og at den, der giver oplysningerne, hverken er villig til at offentliggøre dem 
eller tillade, at de offentliggøres i store træk eller i forkortet form, kan disse oplysninger 
lades ude af betragtning. 
5. Denne artikel er ikke til hinder for, at Fællesskabets myndigheder videregiver 
generelle oplysninger og i særdeleshed begrundelserne for de i medfør af denne 
forordning trufne afgørelser. Ved en sådan videregivelse tages der hensyn til de berørte 
parters berettigede interesse i, at deres forretningshemmeligheder ikke røbes. 
16 
\s H "i 
Artikel 8 
Bevis 
1. Undersøgelsen af skaden omfatter navnlig følgende faktorer: 
a) omfanget af henholdsvis den berørte fællesskabsimport eller -eksport, især når 
den er henholdsvis steget eller faldet betydeligt enten i absolut værdi eller i 
forhold til produktionen eller forbruget på det pågældende marked; 
b) de priser, der er praktiseret af fællesskabserhvervsgrenens konkurrenter, især for 
at fastslå, om der i Fællesskabet eller på tredjelandes markeder tilbydes en 
væsentlig lavere pris end fællesskabserhvervsgrenens pris; 
c) følgevirkningerne heraf for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, vurderet 
på baggrund af visse økonomiske faktorer såsom: 
produktion, 
kapacitetsudnyttelse, 
lagre, 
salg, 
markedsandel, 
priser (dvs. pristryk eller hindring af de prisstigninger, som normalt ville 
have fundet sted), 
fortjeneste, 
forrentning af kapital, 
investeringer, 
beskæftigelse. 
2. Såfremt der fremsættes påstand om en truende skade, undersøger Kommissionen 
ligeledes, om det er sandsynligt, at en bestemt situation udvikler sig til en faktisk skade, 
I denne forbindelse kan der ligeledes tages hensyn til faktorer såsom: 
a) stigningstakten for eksporten til det marked, hvor fællesskabsprodukterne er udsat 
for konkurrence; 
b) det eksportmarked, der allerede eksisterer, eller som vil kunne udnyttes i 
nærmeste fremtid i oprindelses- eller eksportlandet, og sandsynligheden for, at 
den deraf følgende eksport vil gå til det under litra a) nævnte marked. 
3. Skade forårsaget af andre faktorer, som enkeltvis eller i forening ligeledes har en 
ugunstig indflydelse på en erhvervsgren i Fællesskabet, må ikke tilskrives den 
pågældende handelspraksis. 
4. Såfremt der fremsættes påstand om negative handelsmæssige virkninger i henhold 
til artikel 2, stk. 5, undersøger Kommissionen følgerne af sådanne faktiske eller 
potentielle negative virkninger for Fællesskabets eller en af dets regioners økonomi eller 
17 
'X v.. f\ 
for en økonomisk sektor deri. Med henblik herpå kan Kommissionen, hvor det er 
relevant, tage hensyn til faktorer af den type, der er anført i stk. 1 og 2 ovenfor, samt 
til virkningen på Fællesskabets og dets medlemsstaters fremtidige konkurrencedygtighed, 
herunder for så vidt angår teknologiske fremskridt. 
5. Ved undersøgelse af beviser for negative handelsmæssige virkninger tager 
Kommissionen endvidere hensyn til de bestemmelser og principper eller den praksis, der 
styrer retten til indgreb i henhold til de relevante internationale regler, der er omhandlet 
i artikel 2, stk. 5. 
6. Kommissionen undersøger desuden alle andre relevante beviser, der er indeholdt 
i klagen eller indgivningen af klage. I denne forbindelse er den i stk. 1 til 5 ovenfor 
angivne liste over faktorer og indikatorer ikke udtømmende, og en eller flere sådanne 
faktorer og indikatorer kan ej heller nødvendigvis tages som afgørende tegn på, at der 
forekommer skade eller negative handelsmæssige virkninger. 
Artikel 9 
Afslutning af proceduren 
1. Når undersøgelsesproceduren viser, at der ikke kræves noget indgreb til 
beskyttelse af Fællesskabets interesse, afsluttes den i henhold til bestemmelserne i artikel 
12. 
2. a) Proceduren kan ligeledes afsluttes i henhold til bestemmelserne i artikel 
12, såfremt det eller de pågældende tredjelande efter afslutningen af en 
undersøgelse træffer sådanne foranstaltninger, som anses for 
tilfredsstillende, og der derfor ikke kræves noget indgreb fra 
Fællesskabet; 
b) Kommissionen kontrollerer gennemførelsen af de pågældende 
foranstaltninger, i givet fald på grundlag af regelmæssige oplysninger, 
som den kan anmode de pågældende tredjelande om og i fornødent 
omfang efterprøve. 
c) Såfremt de af tredjelandet/tredjelandene trufne foranstaltninger ophæves, 
suspenderes eller ikke gennemføres korrekt, eller Kommissionen har 
begrundet mistanke herom, eller såfremt en anmodning om oplysninger, 
som Kommissionen har fremsat i henhold til litra b), ikke er blevet 
efterkommet, oplyser Kommissionen medlemsstaterne herom, og såfremt 
resultaterne af undersøgelsen og de nye kendsgerninger, der foreligger, 
gør det nødvendigt og berettiget, træffes der foranstaltninger i henhold til 
artikel 11, stk. 3. 
^ W lo 
Artikel 10 
Vedtagelse af handelspolitiske foranstaltninger 
1. Medmindre det af den faktiske og juridiske situation fremgår, at der ikke er behov 
for en sådan undersøgelsesprocedure, når undersøgelsesproceduren viser, at et indgreb 
er nødvendigt til beskyttelse af Fællesskabets interesse for: 
a) at imødegå enhver form for uretmæssig handelspraksis med henblik på at 
eliminere heraf følgende skade, eller 
b) at sikre eliminering af negative handelsmæssige virkninger, som rammer 
virksomheder i Fællesskabet, eller 
c) at sikre, at Fællesskabet fuldt ud kan gøre sine rettigheder gældende i forhold til 
tredjelandes handelspraksis, 
træffes der hensigtsmæssige foranstaltninger efter fremgangsmåden i artikel 11. 
2. Når Fællesskabet ifølge sine internationale forpligtelser skal gennemføre en 
forudgående international procedure for konsultation eller bilæggelse af tvister, træffes 
der først afgørelse om de i stk. 3 omhandlede foranstaltninger efter afslutningen af denne 
procedure og under hensyn til resultaterne heraf. Navnlig gælder, at når Fællesskabet har 
anmodet et internationalt tvistbilæggelsesorgan om at angive og tillade de 
foranstaltninger, som er hensigtsmæssige for gennemførelsen af resultaterne af en 
international tvistbilæggelsesprocedure, skal de handelspolitiske 
fællesskabsforanstaltninger, der kan være påkrævede som følge af en sådan tilladelse, 
være forenelige med de foranstaltninger, der anbefales af det pågældende internationale 
tvistbilæggelsesorgan. 
3. Som handelspolitisk foranstaltning kan træffes enhver foranstaltning, der kan 
forenes med bestående internationale forpligtelser og procedurer, navnlig: 
a) suspension eller tilbagekaldelse af indrømmelser, der er ydet i forbindelse med 
handelspolitiske forhandlinger, 
b) forhøjelse af gældende told eller indførelse af enhver anden form for importafgift, 
c) indførelse af kvantitative restriktioner eller enhver anden form for foranstaltning, 
hvorved import- eller eksportvilkårene ændres, eller samhandelen med de 
pågældende tredjelande påvirkes på anden måde. 
4. De hertil svarende afgørelser begrundes og offentliggøres i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. Denne offentliggørelse tjener ligeledes til underretning af de 
lande og parter, der i første række er berørt. 
19 
vr/ 
Artikel 11 
Beslutningsprocedurer 
1. De i artikel 9, stk. 1 og stk. 2, litra a), omhandlede afgørelser vedtages i henhold 
til bestemmelserne i artikel 12. 
2. Såfremt Fællesskabet følger internationale formelle procedurer for konsultation 
eller bilæggelse af tvister, træffes afgørelserne om indledning, gennemførelse og 
afslutning af disse procedurer i henhold til bestemmelserne i artikel 12. 
3. Såfremt Fællesskabet efter at have truffet afgørelse i henhold til denne 
forordnings artikel 10, stk. 2, skal beslutte, hvilke handelspolitiske foranstaltninger der 
skal træffes i henhold til artikel 9, stk. 2, litra c), eller artikel 10, træffer Rådet i 
overensstemmelse med traktatens artikel 113 afgørelse med kvalificeret flertal senest 30 
arbejdsdage efter modtagelsen af forslaget. 
Artikel 12 
Udvalgsprocedure 
Såfremt den procedure, der er fastsat i denne artikel, bringes i anvendelse, indkaldes 
udvalget af formanden. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til den afgørelse, der skal 
træffes. Udvalget behandler spørgsmålet inden for en frist, som formanden kan fastsætte 
afhængigt af, hvor meget sagen haster. 
Kommissionen træffer en afgørelse, som den meddeler medlemsstaterne, og som finder 
anvendelse efter udløbet af en frist på ti dage, hvis ingen medlemsstat har rettet 
henvendelse til Rådet inden for denne frist. 
Efter anmodning fra en medlemsstat kan Rådet med kvalificeret flertal ændre 
Kommissionens afgørelse. 
Kommissionens afgørelse finder anvendelse ved udløbet af en frist på 30 dage regnet fra 
den dag, på hvilken der er rettet henvendelse til Rådet, hvis dette ikke har truffet 
afgørelse inden for denne frist. 
20 
n SYK 
Artikel 13 
Generelle bestemmelser 
1. Denne forordning finder ikke anvendelse i tilfælde, der er omfattet af andre 
gældende retsforskrifter vedrørende den fælles handelspolitik. Den anvendes som 
supplement: 
til retsforskrifter om oprettelse af de fælles markedsordninger for landbrugsvarer 
og gennemførelsesbestemmelserne hertil, 
til særlige retsforskrifter, der er vedtaget i henhold til traktatens artikel 235, og 
som gælder for varer fremstillet på basis af landbrugsprodukter. 
Den foregriber ikke andre foranstaltninger, der måtte blive truffet i henhold til traktatens 
artikel 113. 
2. Forordning (EØF) nr. 2641/84, ændret ved forordning (EF) nr. 522/94, ophæves. 
Henvisninger til den ophævede forordning skal betragtes som henvisninger til 
nærværende forordning. 
Artikel 14 
Ikrafttræden 
1. Denne forordning træder i kraft på den dato, der er fastsat ved afgørelsen om 
ikrafttrædelsen af akterne om gennemførelsen af resultaterne af Uruguay-runden. 
2. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
21 
\ Ll °I 
Del 7 
Intellektuel ejendomsret 
1>sc 
m 
TRIPs-ÆNDRINGER I FÆLLESSKABSRETTEN 
'^Sl 
•1-
BEGRUNDELSE 
FOR TRIPs-ÆNDRINGERNE I FÆLLESSKABSRETTEN 
I. INDLEDNING 
Aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs), der 
blev indgået som led i forhandlingerne under Uruguay-runden, indeholder 
bestemmelser om beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, navnlig 
med det formål at indføre internationale discipliner på dette område for at 
fremme den internationale samhandel og forebygge fordrejninger i samhandelen 
som følge af, at der ikke er nogen egnet og effektiv beskyttelse af den 
intellektuelle ejendomsret. 
Ud over, at TRIPs-aftalen indeholder generelle bestemmelser og 
grundprincipper vedrørende beskyttelse af intellektuelle 
ejendomsrettigheder, indeholder den normer vedrørende de intellektuelle 
ejendomsrettigheders disponibilitet, dækningsområde og anvendelse, bl.a. på 
områderne: 
ophavsret og dermed beslægtede rettigheder 
varemærker 
geografiske betegnelser 
industrielle mønstre 
patenter 
layout-designs (topografier) for integrerede kredsløb 
beskyttelse af fortrolige oplysninger 
samt bestemmelser om kontrol med konkurrencebegrænsende metoder i 
forbindelse med licenskontrakter. 
Disse normer skal håndhæves på nationalt plan på grundlag af detaljerede 
bestemmelser, herunder særlige krav vedrørende grænseforanstaltninger samt 
erhvervelse og opretholdelse af intellektuelle ejendomsrettigheder og dermed 
beslægtede civil- og strafferetlige procedurer. 
Forslaget til rådsforordning indeholder forslag til ændring af de 
fællesskabsretsakter, som skal ændres, for at TRIPs-aftalens bestemmelser 
kan gennemføres i fællesskabsretten. Desuden henvises der i nærværende 
begrundelse til en række forslag til fællesskabsretsakter, som Kommissionen 
har forelagt Rådet/Europa-Parlamentet, og som det også vil være nødvendigt 
at ændre for at efterleve kravene i TRIPs-aftalen. 
Nærværende forslag vedrører ikke de områder i medlemsstaternes gældende 
lovgivning, som det vil være nødvendigt at ændre, for at TRIPs-aftalen kan 
gennemføres. På dette felt vil det antagelig være nødvendigt med 
konsultationer mellem medlemsstaterne og Kommissionen for at sikre, at 
sådanne ændringer i medlemsstaternes lovgivning finder sted på baggrund af 
en fælles analyse af TRIPs-aftalens indhold og fortolkning. 
^s 7-
-2-
II. VAREMÆRKER 
Retsakt: Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-
varemærker^). 
Artikel 5 i Rådets forordning 40/94 indeholder en definition af "indehavere 
af EF-varemærker". Denne artikel, hvori der bl.a. henvises til 
Pariserkonventionen til beskyttelse af industriel ejendomsret, gennemfører i 
stk. 1, litra a) og b), princippet om national behandling, hvad angår 
statsborgere og bosiddende fra en stat, der er tilsluttet denne konvention. 
Dog gør artikel 5, stk. 1, litra d), i denne forordning det til en 
fundamental betingelse for indrømmelse af national behandling til 
statsborgere fra stater, der ikke er tilsluttet Pariserkonventionen, at der 
i deres hjemland indrømmes gensidig national behandling af statsborgere fra 
medlemsstaterne. Artikel 29, stk. 5, i denne forordning vedrørende ret til 
prioritet indeholder et lignende krav vedrørende ansøgninger indgivet i en 
stat, der ikke er tilsluttet Pariserkonventionen. 
For at overholde forpligtelsen til national behandling i artikel 3 i TRIPs-
aftalen bør disse bestemmelser ændres, således at der sikres statsborgere 
hos alle WTO's medlemmer en behandling, som ikke er mindre gunstig end den, 
der indrømmes statsborgere i Fællesskabets medlemsstater, også selv om det 
pågældende medlem ikke er tilsluttet Pariserkonventionen. 
III. GEOGRAFISKE BETEGNELSER 
Med hensyn til beskyttelse af geografiske betegnelser for vin og spiritus 
som fastsat i artikel 23 i TRIPs er de relevante ændringer af Rådets 
forordning 822/87 af 16. marts 1987 og Rådets forordning 1601/91 af 10. juni 
1991, der begge vedrører vin, og Rådets forordning 1576/89 af 29. maj 1989, 
der vedrører spiritus, behandlet i landbrugsdelen. 
IV. LAYOUT-DESIGNS FOR INTEGREREDE KREDSLØB 
Retsakt: Rådets direktiv 87/54/EØF af 16. december 1986 om retlig 
beskyttelse af halvlederprodukters topografi^) 
I artikel 35-38 i TRIPs-aftalen fastsættes der en række forpligtelser for 
WTO-medlemmerne vedrørende beskyttelse af layout-designs (topografier) for 
integrerede kredsløb. I henhold til disse artikler skal Fællesskabet påse, 
at alle andre WTO-medlemmers statsborgere nyder godt af en sådan 
beskyttelse. Kommissionen foreslår, at beskyttelsen af topografier for 
integrerede kredsløb som krævet i TRIPs-aftalen udvides til at omfatte 
statsborgere fra alle WTO's medlemmer. 
1) EFT L 11 af 14.1.1994. 
2) EFT L 24 af 27.1.1987. 
~ç^ 
-3-
V. FORESLÅET FÆLLESSKABSLOVGIVNING 
Ud over tilpasningen af den eksisterende fællesskabslovgivning med henblik 
på at bringe den i overensstemmelse med TRIPs-aftalen vil det være 
nødvendigt, at Kommissionen sikrer, at de foreliggende EF-forslag på de 
forskellige områder, som vedrører beskyttelse af intellektuelle 
ejendomsrettigheder, er i overensstemmelse med TRIPs-aftalen. 
-4-
94/0234(CNS) 
FORSLAG TIL RÅDETS FORORDNING (EF) nr. ......./94 
af . 1994 
om ændring af Rådets forordning (EF) 
nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker med henblik på 
gennemførelse af de aftaler, der er indgået i Uruguay-rundens regi 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
særlig artikel 235, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (i det følgende 
benævnt WTO-overenskomsten) er undertegnet på Fællesskabets vegne; aftalen 
om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (i det følgende 
benævnt TRIPs-aftalen), der er knyttet som bilag til WTO-overenskomsten, 
indeholder detaljerede bestemmelser om beskyttelse af intellektuelle 
ejendomsrettigheder, hvis formål er at indføre internationale discipliner på 
dette område for at fremme den internationale samhandel og forebygge 
fordrejninger og hindringer i samhandelen som følge af, at der ikke er nogen 
egnet og effektiv beskyttelse af den intellektuelle ejendomsret; 
for at sikre, at al relevant fællesskabslovgivning er i fuld 
overensstemmelse med TRIPs-aftalen, må Fællesskabet træffe visse 
foranstaltninger i henseende til de gældende fællesskabsretsakter om 
beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder; disse foranstaltninger 
indebærer i visse tilfælde tilpasning eller ændring af fællesskabsretsakter; 
desuden indebærer disse foranstaltninger, at visse gældende 
fællesskabsretsakter skal suppleres; 
EF-varemærket blev indført ved Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. 
december 1993-1); artikel 5 i Rådets forordning 40/94 indeholder en 
definition af "indehavere af EF-varemærker", hvor der bl.a. henvises til 
Pariserkonventionen til beskyttelse af industriel ejendomsret, ligesom der 
kræves gensidig national behandling fra lande, der ikke er tilsluttet 
Pariserkonventionen; det er desuden nødvendigt at ændre artikel 29 i 
forordning 40/94 vedrørende ret til prioritet i denne henseende; for at 
overholde forpligtelsen til national behandling i artikel 3 i TRIPs-aftalen 
bør disse bestemmelser ændres, således at der sikres statsborgere fra alle 
WTO's medlemmer en behandling, som ikke er mindre gunstig end den, der 
1) EFT L 11 af 14.11.1994, s. 1. 
'SS s 
-5-
indrømmes statsborgere i Fællesskabets medlemsstater, også selv om det 
pågældende medlem ikke er tilsluttet Pariserkonventidnen -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
Artikel 5, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. 
december 1993 om EF-varemærker affattes således: 
i 
"(b) i andre stater, der er tilsluttet Pariserkonventionen til 
beskyttelse af industriel ejendomsret, i det følgende benævnt 
"Pariserkonventionen", eller overenskomsten om oprettelse af 
Verdenshandelsorganisationen;". 
Artikel 2 
Artikel 5, stk. 1, litra d), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. 
december 1993 om EF-varemærker affattes således: 
"(d) ud over de i litra c) nævnte, i en stat, der ikke er tilsluttet 
Pariserkonventionen eller overenskomsten om oprettelse af 
Verdenshandelsorganisationen, og som i henhold til offentliggjorte 
undersøgelser indrømmer statsborgere og hjemmehørende virksomheder i 
alle medlemsstaterne samme beskyttelse med hensyn til varemærker som 
den, den indrømmer sine egne statsborgere og virksomheder, og som, 
hvis medlemsstaternes statsborgere og hjemmehørende virksomheder skal 
føre bevis for varemærkets registrering i hjemlandet, anerkender 
registrering af EF-varemærker som et sådant bevis.". 
Artikel 3 
Artikel 29, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 
om EF-varemærker affattes således: 
"1. Den, der forskriftsmæssigt har ansøgt om registrering af et 
varemærke i eller for en af de stater, der er tilsluttet 
Pariserkonventionen eller overenskomsten om oprettelse af 
Verdenshandelsorganisationen, eller den, til hvem retten er overgået, 
nyder inden for en frist på seks måneder regnet fra datoen for 
indgivelsen af den første ansøgning prioritet med hensyn til at 
indgive en ansøgning om registrering af et EF-varemærke for samme 
mærke og for varer eller tjenesteydelser, der er af samme art som 
eller er omfattet af dem, for hvilke dette varemærke søges 
registreret.". 
Artikel 4 
Artikel 29, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 
om EF-varemærker affattes således: W 
f 
"5. Er den første ansøgning indgivet i en stat, der ikke er 
tilsluttet Pariserkonventionen eller overenskomsten om oprettelse af 
Verdenshandelsorganisationen, finder stk. 1 til 4 kun anvendelse i 
det omfang, den pågældende stat i henhold til offentliggjorte 
n(o 
~6-
undersøgelser indrømmer prioritet på grundlag af den første ansøgning 
til Harmoniseringskontoret på betingelser og med virkninger svarende 
til dem, der er fastlagt i denne forordning.". 
Artikel 5 
1. Denne forordning træder i kraft på den dato, der er fastsat ved 
afgørelsen om ikrafttrædelsen af akterne om gennemføreisen af resultaterne 
af Uruguay-Runden. 
2. Den anvendes fra den 1. januar 1996. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 1994. 
På Rådets vegne 
Formand 
-7-
FORSLAG TIL RÅDETS BESLUTNING 
om udvidelse af den retlige beskyttelse af halvlederprodukters 
topografi til at omfatte personer fra et medlem af 
Verdenshandelsorganisationen 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets direktiv 87/54/EØF af 16. december 1986 om 
retlig beskyttelse af halvlederprodukters topografi, særlig artikel 3, stk. 
7, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (i det følgende 
benævnt WTO-overenskomsten) er undertegnet på Fællesskabets vegne; aftalen 
om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (i det følgende 
benævnt TRIPs-aftalen), der er knyttet som bilag til WTO-overenskomsten, 
indeholder detaljerede bestemmelser om beskyttelse af intellektuelle 
ejendomsrettigheder, hvis formål er at indføre internationale discipliner på 
dette område for at fremme den internationale samhandel og forebygge 
fordrejninger og hindringer i samhandelen som følge af, at der ikke er nogen 
egnet og effektiv beskyttelse af den intellektuelle ejendomsret; 
for at sikre, at al relevant fællesskabslovgivning er i fuld 
overensstemmelse med TRIPs-aftalen, må Fællesskabet træffe visse 
foranstaltninger i henseende til de gældende fællesskabsretsakter om 
beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder; disse foranstaltninger 
indebærer i visse tilfælde tilpasning eller ændring af fællesskabsretsakter; 
desuden indebærer disse foranstaltninger, at visse gældende 
fællesskabsretsakter skal suppleres; 
Rådets direktiv 87/54/EØF af 16. december 1986 vedrører den retlige 
beskyttelse af halvlederprodukters topograf i-*-) ; artikel 35 til 38 i TRIPs-
aftalen omhandler WTO-medlemmernes forpligtelser med hensyn til beskyttelse 
af layout-designs (topografier) for integrerede kredsløb; ifølge artikel 1, 
stk. 3, og artikel 3 i TRIPs-aftalen skal Fællesskabet påse, at statsborgere 
hos alle andre WTO-medlemmer nyder godt af en sådan beskyttelse og af 
anvendelsen af national behandling; det er derfor nødvendigt at udvide 
beskyttelsen i henhold til direktiv 87/54/EØF til også at omfatte 
statsborgere hos WTO-medlemmer uden noget gensidighedskrav; det er 
hensigtsmæssigt at benytte proceduren i direktivets artikel 3, stk. 7, i 
dette øjemed -
1) EFT L 24 af 27.1.1987, s. 36 
-8- n% 
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
Artikel 1 
Medlemsstaterne udvider den retlige beskyttelse af halvlederprodukters 
topografi i henhold til direktiv 87/54/EØF som følger: 
(a) fysiske personer, som er statsborgere hos et medlem af overenskomsten 
om oprettelse af WTO, eller som har bopæl på dettes område, skal 
behandles som statsborgere i en medlemsstat; 
(b) retlige enheder eller fysiske personer, der har et reelt og virksomt 
anlæg til frembringelse af topografier eller fremstilling af 
integrerede kredsløb på det område, som hører ind under et medlem af 
overenskomsten om oprettelse af WTO, skal behandles som retlige 
enheder eller fysiske personer, der har et reelt og virksomt 
industrielt eller handelsmæssigt anlæg på en medlemsstats område. 
Artikel 2 
1. Denne forordning træder i kraft på den dato, der er fastsat ved 
afgørelsen om ikrafttrædelsen af akterne om gennemførelsen af resultaterne 
af Uruguay-Runden. 
2. Den anvendes fra den 1. januar 1996. 
3. Beslutning 90/510/EØF2) og 93/17/EØF3) ophæves på den dato, fra 
hvilken denne beslutning anvendes, for så vidt de vedrører udvidelse af 
beskyttelsen i henhold til direktiv 87/54/EØF til lande eller områder, der 
er medlemmer af overenskomsten om oprettelse af WTO. 
Artikel 3 
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 1994. 
På Rådets vegne 
Formand 
2) EFT L 285 af 17.10.1990, s. 29. 
3) EFT L 11 af 19.1.1993, s. 22. 
OT 
ISSN 025+-1459 
KOM(94) 414 endelig5 udg. 
DOKUMENTER 
DA 06 11 02 
Katalognummer : CB-CO-94-451-DA-C 
ISBN 92-77-80971-X - | 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
Lr2985 Luxembourg