Regionsudvalgets udtalelse om:

- »Kommissionens forslag til Rådets forordning om den fælles markedsordning fot frugt og grøntsager«, og - »forslag til Rådets forordning (EF) om den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager« (96/C 129/05)

Regionsudvalget besluttede den 19. april 1995 under henvisning til forretningsordenens artikel 10, stk. 1, på eget initiativ at afgive udtalelse om de ovennævnte emner.

Det forberedende arbejde henvistes til Underudvalg 2 »Fysisk Planlægning i Det Åbne Land, Landbrug, Jagt, Fiskeri, Skovbrug, Hav- og Bjergområder«, som udpegede Jean-Louis Joseph til ordfører.

Regionsudvalget vedtog på sin 11. plenarforsamling af 17.-18. januar 1996 (mødet den 18. januar 1996) følgende udtalelse.

REGIONSUDVALGET henviser til:

Kommissionens to forordningsforslag fra september 1995 om henholdsvis friske frugter og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager,

Kommissionens meddelelse fra juli 1994 (KOM(94) 360 endelig udg.),

Europa-Parlamentets udtalelse (A 400/15/95) og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse (CES 54/95),

Kommissionens meddelelse om et Euro-Middelhavspartnerskab (KOM(95) 72 endelig udg.) samt

konklusionerne fra Rådets møde den 20. september 1993,

og anlægger følgende betragtninger:

Den Europæiske Unions mål med optagelsen af nye medlemslande er udtryk for fundamentale demokratiske værdier, og EU kan og skal i den forbindelse tage stilling til de øst- og sydeuropæiske landes ønsker.

Opbygningen af fællesskabet har kunnet gennemføres under hensyntagen til de geografiske, sociale, kulturelle og økonomiske forskelle og i tillid til medlemsstaternes kapacitet til at opfylde de mål, de har sat sig.

Siden 1972, da den fælles markedsordning for frugt og grønt blev indført, har styrkelsen og udviklingen af Unionen kunnet gennemføres med respekt for og hensyntagen til de mange og voksende forskelle.

Fællesskabet har været i stand til at inspirere til og iværksætte sektorielle og horisontale politikker, der har givet det en førsterangs økonomisk styrke, og som sammen med de nationale politikker har sikret Fællesskabet en exceptionel høj levestandard og et enestående politisk udviklingsniveau.

Takket været dette er Unionen nu i stand til - navnlig efter Maastricht-traktatens indførelse - at tage udfordringerne i den internationale udvikling op ikke alene til gavn for Unionen og dens borgere, men også for at hjælpe sine naboer til bedre levevilkår.

I de efterfølgende faser af denne proces har det altid været nødvendigt at tilstræbe den størst mulige konsensus med hensyn til målene samt fleksible løsninger for at nå disse mål. Derfor må reformen af den fælles landbrugspolitik og landbrugsdelen i GATT-aftalerne betragtes som mekanismer, der kan forbedres, og som ikke må være et mål i sig selv. Man må nøje vurdere, på hvilke punkter der bør slækkes på landbrugspolitikken af hensyn til andre aspekter af EU-politikkerne. Regionsudvalget, som er tæt på de økonomiske, sociale og kulturelle realiteter i lokalsamfundene, kan yde et nyttigt bidrag ved at gøre opmærksom på de områder, hvor der er behov for at skabe ligevægt, såvel internt i EU som i EU's eksterne forbindelser.

På denne baggrund bør etableringen af det indre marked, EU's position og rolle i den nyligt oprettede Verdenshandelsorganisation og planerne om partnerskab med nabolandene i syd og øst betragtes som vigtige faser, der imidlertid ikke er definitivt afsluttede. Der er tale om skridt, hvis konsekvenser skal vurderes på forhånd, og som skaber behov for tilpasninger på flere niveauer. Hvis disse problemer undervurderes, risikerer man at ødelægge mulighederne for folkelig opbakning om EU's politik.

Endvidere indebærer belastningen af miljøet, herunder ørkendannelsen - skønt disse problemer ikke opfattes som lige påtrængende i alle egne af Europa - enorme økologiske, økonomiske og politiske risici, som ikke tages tilstrækkeligt alvorligt. Hertil kommer, at man endnu ikke har evalueret følgerne af den europæiske integration, som giver sig udslag i en koncentration af industrien i forbindelse med den øgede økonomiske integration. Derfor må det overvejes, om det virkeligt er muligt at skabe konkurrence mellem områder med forskellige udviklingsniveauer, og hvilke følger dette kan få for de pågældende egne.

Globaliseringen af økonomien får stadig større indvirkning på virksomhederne og deres produktionsmåde; dette gælder navnlig SMV. Sektoren for friske og forarbejdede frugter og grøntsager har med sænkningen af transport- og kommunikationsomkostningerne været mere udsat for følgerne af denne udvikling end andre sektorer. Denne sektor, der kræver megen arbejdskraft til produktion, forarbejdning, oplagring, emballering og dertil knyttede processer, er udsat for meget store konkurrenceforskelle inden for EU og især i forhold til tredjelandene på grund af de varierende udgifter til social sikring. Ud over markedskræfternes frie spil er de offentlige myndigheder stillet over for problemer dels med finansieringen af socialpolitikken, hvilket indebærer, at landmænd, der ønsker at holde op, i visse lande har udsigt til en utilstrækkelig pension, dels med strukturpolitikken for en produktionssektor, hvor de små bedrifter er i overtal.

Produktionen af frugt og grønt er koncentreret i områder, hvor mulighederne for at dyrke andre afgrøder er begrænsede. Mange af disse områder er hårdt ramt af arbejdsløshed, hvortil kommer de alvorlige problemer, som afvandringen fra landet til byerne skaber for disse samfund. Derfor bør der ikke skabes yderligere problemer ved at opgive dyrkningen af større landbrugsarealer. Rydningspolitikken, der på det makroøkonomiske plan fremstilles som et ufejlbarligt middel til gennemførelse af rationaliseringer og besparelser, har på det regionale plan katastrofale følger for den lokale økonomi, idet den indvirker på jordbesiddelsen, den socioøkonomiske struktur og i særdeleshed på de små og mellemstore virksomheder og kooperativerne for produktion, høst og forarbejdning.

På denne baggrund bør de eksisterende støtteordninger, der er fastlagt i forordningerne (EØF) nr. 2078/92 (miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget), nr. 2079/92 (førtidspensionering) og nr. 2080/92 (skovbrugsforanstaltninger), opretholdes, og der bør være mulighed for incitamenter gennem strukturfondene til styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed. Strukturfondene, der er et led i en målrettet udviklingspolitik, er beregnet for regioner med specielle økonomiske og sociale problemer. De bør også i fremtiden være EU's vigtigste instrument til sikring af en positiv regional økonomisk udvikling, styrkelse af det regionale potentiale og bekæmpelse af sociale problemer.

Konklusionerne i Jacques Delors' hvidbog fra 1994 lægger vægt på styrkelsen af den økonomiske og sociale samhørighed i EU. Dette forudsætter, at den territoriale ligevægt på regionsplanet opretholdes.

Konklusioner

1. Regionsudvalget opfordrer indtrængende Rådet og Kommissionen til at overholde deres fælles tilsagn af 20. september 1993 og opfylde de vedtagne forpligtelser:

- gennemførelse af de nødvendige foranstaltninger for at sikre landbrugets indtægter og fællesskabspræferencen i de produktionssektorer, hvis markedsordning endnu ikke er blevet ændret;

- hensyntagen til de forhold og landbrugsmæssige og finansielle principper, der er fulgt i de øvrige landbrugssektorer.

2. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen og Rådet til at foreslå og gennemføre bestemmelser med henblik på:

- at sikre, at de budgetmidler, der afsættes til reformen, afpasses efter de negative følger, som denne kan få;

- at genskabe nogle konkurrencevilkår, som ikke påvirkes af valutasvingninger og forskelle mellem udgifterne til social sikring;

- at gøre EU-producenternes interesse i at få adgang til det indre marked og markederne i tredjelande gældende over for samhandelspartnerne i Verdenshandelsorganisationen ved den næste forhandlingsrunde og at stå fast i spørgsmålene vedrørende social dumping;

- at vurdere med største opmærksomhed de direkte og indirekte konsekvenser af handelsaftalerne med tredjelandene, navnlig hvad angår importmængder og -tidsplaner, og i særdeleshed at følge de traktatfæstede principper om generel evaluering af forslagene til bilaterale aftaler, inden disse indgås eller forlænges;

- at revidere metoderne til beregning af indgangsprisen under hensyntagen til markedsførings- og produktionsomkostningerne og nøje overholde de pågældende bestemmelser;

- omgående at udarbejde gennemførelsesbestemmelserne vedrørende de produktions- og prisniveauer, der udløser den særlige beskyttelsesklausul;

- snarest muligt at indlede grundige drøftelser for at analysere virkningerne af en yderligere liberalisering, lokalisere disse og undersøge mulighederne for at rette op herpå.

3. Regionsudvalget er af den opfattelse, at medfinansiering også på EUGFL-Garantisektionens område med fordel kan anvendes til at sikre effektiv og ansvarlig udnyttelse af de finansielle midler, uden at der rokkes ved princippet om finansiel solidaritet. Gennem offentlig medfinansiering til opbygning af producentorganisationernes driftsfonde bliver det muligt at reagere fleksibelt på konjunkturelle og regionale udsving i produktionen, samtidig med at det bliver lettere at afpasse produktionen efter markedsligevægten og dermed sikre priserne.

Regionsudvalget finder det nødvendigt at bevare muligheden for i visse tilfælde at inddrage produkter, der regionaløkonomisk er meget følsomme, under denne ordning for at undgå alvorlige forstyrrelser af markedet. Disse foranstaltninger bør begrænses både med hensyn til varighed og beløbsstørrelse.

Regionsudvalget understreger endnu en gang det meningsløse i, at producenterne og medlemsstaterne selv skal afholde en stor del af interventionsomkostningerne. Dette krav vil bringe de økonomisk svagere stillede lande og regioner i en klart ugunstig situation. Dette gælder navnlig landene i Sydeuropa og de lande, hvor producentorganisationerne ikke er tilstrækkeligt rodfæstede. En socioøkonomisk analyse peger da også på, at interventionsomkostningerne i en overgangsperiode bør finansieres fuldt ud af EUGFL-Garantisektionen.

I øvrigt er forslaget om at nedsætte tilbagekøbspriserne og samtidig begrænse de mængder, der kan tilbagekøbes, i strid med det af Kommissionen erkendte behov for små konjunkturelle overskud af hensyn til stabiliteten på frugt- og grøntmarkedet. Kommissionen bør indføre de nødvendige mekanismer for at forhindre, at den foreslåede maksimumsgrænse for driftsfondene bliver et ufleksibelt element, der hæmmer absorberingen af eventuelle konjunkturbetingede overskud, som måtte opstå i løbet af et produktionsår; herigennem kan man bidrage til en passende forvaltning af markedet.

Regionsudvalget mener, at det er nødvendigt at bibeholde muligheden for i visse tilfælde at lade egnstypiske produkter fra traditionelle produktionsområder nyde godt af interventionsordningerne.

4. Regionsudvalget ser gerne, at Kommissionen uddyber sine forslag om at udvikle et effektivt instrument, der kan gøre det muligt at indhente information om markedet. Oprettelsen af operationelle programmer bør ikke kollidere med hverken strukturpolitikken eller ledsageforanstaltninger i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik.

5. Regionsudvalget henleder indtrængende Rådets og Kommissionens opmærksomhed på sådanne foranstaltningers indvirkning på beskæftigelsen, investeringerne samt bedrifts- og virksomhedsstrukturen, som er en vital del af den regionale økonomi. Regionsudvalget minder om, at de beskedne budgetmidler, som regionerne råder over, ikke sætter dem i stand til at sætte effektivt ind, når der er optræk til krise, hvilket de lokale folkevalgte kan fornemme som de første, fordi de er tæt på borgerne, deres fremtidsplaner og deres vanskeligheder.

Den økonomiske og sociale samhørighed, der er en daglig og umiddelbar realitet for regionerne, bliver svær at opnå, hvis der indføres en markedsordning, som tillader import af varer, der er produceret under dumpingvilkår, og som trækker på producenternes selvfinansiering, selvom deres finansieringsevne i forvejen er udhulet af de tilbagevendende kriser, som gennem det indre marked spredes til alle produktionsområder.

6. Regionsudvalget, der går ind for at tilskynde producenterne til at handle ansvarligt, noterer med tilfredshed forslagene vedrørende brancheorganisationer og understreger, at hvis man skal opmuntre producenterne til at afpasse produktionen efter markedsbehovene og efterspørgselsudviklingen, kræver det midler, der er tilpasset produktionens forskelligartethed. Der bør derfor fastsættes bestemmelser, som kraftigt tilskynder til oprettelse af producentorganisationer i produktionsområder med ensartede jordbunds- og klimaforhold. Producenterne bør ligeledes have mulighed for at være medlem af to forskellige organisationer for henholdsvis friskvareproduktion og forarbejdning.

I frugt- og grøntsektoren er producentorganisationerne af afgørende betydning for en hensigtsmæssig forvaltning af udbuddet.

Det tilkommer medlemsstaterne at fastlægge de minimumskrav til producentorganisationernes handelsmæssige størrelse (antal tilsluttede producenter og markedsegnet produktionsmængde), som skal opfyldes for at blive anerkendt som sådanne i den nye fælles markedsordning. Det samme gælder de bestemmelser, som skal sikre de tilsluttede producenter demokratisk kontrol med producentorganisationerne.

Regionsudvalget er af den opfattelse, at industrien for forarbejdning af citrusfrugter spiller en positiv rolle, idet den fremmer stabiliteten på friskvaremarkedet og samtidig forsyner EU's frugtsaftindustri med råvarer, som sætter denne i stand til at konkurrere med de store producenter uden for EU. Derfor opfordres Kommissionen indtrængende til at opretholde støtten til forarbejdning af citrusfrugter.

Dog henleder Regionsudvalget opmærksomheden på spørgsmålet om eneretten til indgåelse af kontrakter vedrørende forarbejdning mellem forarbejdningsvirksomhederne og producentorganisationerne. Dette er en foranstaltning, som er acceptabel på mellemlang sigt, men som helt sikkert i indkøringsfasen vil skabe store tilpasningsproblemer for de medlemsstater og regioner, som ikke er nået så langt med opbygningen af producentorganisationer. Det er derfor nødvendigt at fastlægge en passende overgangsperiode.

Hensyntagen til særlige forhold såsom produktion af frugt eller grøntsager, der kun har lokal eller regional betydning, er ligeledes et fremskridt, som mange producent- og forarbejdningsorganisationer vil hilse velkommen. I denne forbindelse bør vilkårene for en sådan produktion grundigt undersøges for at afdække reformens socioøkonomiske virkninger i de pågældende regioner.

På den anden side vil forslaget om at erstatte de faste kvoter med justerbare kvoter i forarbejdningsindustrien på vilkårlig vis skabe store problemer i visse egne, hvorved nogle medlemsstater stilles mere gunstigt end andre. Det er ganske rigtigt nødvendigt at gøre det eksisterende kvotesystem mere fleksibelt, men fleksibiliteten bør tilvejebringes gennem overførsel inden for de enkelte medlemsstater mellem de forskellige produkter, hvori der indgår forarbejdede tomater, samtidig med at de eksisterende globale kvoter bibeholdes som reference.

For at sikre afsætningen af regionale produkter skal det tillades medlemsstaterne at tage hensyn til specielle regionale forhold ved fastlæggelsen af kriterierne for godkendelse af allerede eksisterende eller kommende producentorganisationer.

Ligeledes giver bestemmelserne vedrørende brancheorganisationer og -aftaler mulighed for at støtte EU-producenternes indsats for at forbedre kvaliteten og værne om miljøet. Det er beklageligt, at forslaget til forordning ikke sigter mod at udvide disse bestemmelser til samtlige aktører, herunder detailhandelen og de store forretningskæder.

For producentorganisationerne i frugt og grøntsektoren bør det overvejes at indføre en seksårig overgangsperiode, som skal omfatte alle reformens tiltag.

7. Regionsudvalget ønsker ikke på ny at rejse debat om de foreslåede kvalitetsnormer, men lægger dog vægt på, at bestræbelserne på forenkling og gennemskuelighed videreføres, dels for at begrænse EU-producenternes omkostninger mest muligt, dels for at give forbrugerne let og permanent adgang til disse data.

8. Regionsudvalget er enig i, at en hensigtsmæssig og effektiv kontrolmekanisme vil være til nytte, men understreger dog, at kontrollen skal gennemføres i hele EU på grundlag af identiske kriterier og omfatte såvel importerede varer som EU's produktion.

I forbindelse med reformen af revisionsprocedurerne blev der ved ændringen af forordning (EØF) nr. 729/70 indføjet nogle bestemmelser om organisationer, der udbetaler støtte, og om oprettelse af attesteringskontorer i medlemsstaterne. Hermed skabes der betydeligt større sikkerhed for, at midlerne anvendes i overensstemmelse med EU-reglerne. Det forekommer derfor unødvendigt at nedfælde yderligere bestemmelser i en specifik forordning om den fælles markedsordning. Regionsudvalget afviser ethvert EU-indgreb, som går videre end revisionsproceduren, og som trænger ind på de nationale kompetenceområder og begrænser regionernes administrative selvstændighed.

9. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen og Rådet til ikke at undervurdere den skrøbelige ligevægt i den direkte og indirekte jobskabelse, der hidrører fra den landskabsplanlægning, naturpleje og bevarelse af kulturgrundlag, som de af dette forslag berørte sektorer bidrager til. Af denne grund anmoder Regionsudvalget indtrængende Rådet og Kommissionen om at forlænge de eksisterende støttemuligheder i forordning (EØF) nr. 2078/92 (om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget samt om naturpleje), som også sigter mod at tilskynde til miljøvenlige dyrkningsmetoder og en landskabsplanlægning, der ikke begrænser sig til den traditionelle opfattelse af landdistrikterne; endelig opfordres Rådet og Kommissionen til at afstå fra alle indgreb, som kan forringe den standard, der hidtil er opnået i de regionale programmer.

Den påtænkte revision af denne forordning bør udformes således, at den politik, som berører landbrugsmiljøet, danner et selvstændigt og solidt fundament.

Bruxelles, den 18. januar 1996.

Jacques BLANC

Formand for Regionsudvalget