EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af
Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2003, sektion III —Kommissionen
EUROPA-PARLAMENTET,
—der henviser til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2003 (1),
—der henviser til det endelige årsregnskab for De Europæiske Fællesskaber —Regnskabsåret 2003 —
Bind I — Konsolideret beretning om budgetgennemførelsen og konsolideret årsregnskab
(SEK(2004) 1181 —C6-0012/2005, SEK(2004) 1182 —C6-0013/2005) (2),
—der henviser til Kommissionens beretning om opfølgningen af decharge for 2002 (KOM(2004) 648 —
C6-0126/2004),
—der henviser til årsberetningen til dechargemyndigheden om interne revisioner i 2003 (KOM(2004) 740),
—der henviser til Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 2003 (3) og dens særberetninger med
institutionernes svar,
—der henviser til Revisionsrettens erklæring om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktio-
ners lovlighed og formelle rigtighed, jf. EF-traktatens artikel 248 (4),
—der henviser til Rådets henstilling af 8. marts 2005 (C6-0077/2005),
—der henviser til EF-traktatens artikel 274, 275 og 276 og Euratom-traktatens artikel 179 a og 180 b,
—der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen
vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 145, 146 og 147,
—der henviser til finansforordningen af 21. december 1977 vedrørende De Europæiske Fællesskabers
almindelige budget (6),
—der henviser til forretningsordenens artikel 70 og bilag V,
—der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelser fra de øvrige berørte udvalg
(A6-0070/2005),
A. der henviser til, at gennemførelsen af EU's politik først og fremmest er kendetegnet ved »deltforvaltning« mellem Kommissionen og medlemsstaterne,
B. der henviser til, at der i henhold til finansforordningens artikel 53, stk. 3, overdrages »budgetgen-nemførelsesopgaver til medlemsstaterne«, når Kommissionen gennemfører budgettet ved delt forvalt-ning, og som henviser til, at medlemsstaterne skal handle i overensstemmelse med de retningslinjer,Unionen fastlægger,DA L 196/4 Den Europæiske Unions Tidende 27.7.2005
(1) EUT L 54 af 28.2.2003, s. 1.
(2) EUT C 294 af 30.11.2004, s. 1.
(3) EUT C 293 af 30.11.2004, s. 1.
(4) EUT C 294 af 30.11.2004, s. 99.
(5) EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.
(6) EFT L 356 af 31.12.1977, s. 1.
C. understreger på ny (1), at dechargeproceduren er en proces, der bl.a. har til formål at forbedre den
økonomiske forvaltning i EU ved, at der på baggrund af Revisionsrettens beretninger og institutio-nernes svar og udtalelser skabes et bedre grundlag for at træffe beslutninger,
D. der henviser til, at Kommissionen har initiativretten i henhold til traktaten, og som henviser til, at detendelige finansielle ansvar for budgettets gennemførelse er udeleligt og under behørig hensyntagen tilnærhedsprincippet i Maastricht-traktaten ligger hos Kommissionen, som fastlagt i traktatens artikel274, og at der derfor skal indføres passende kontrol med fællesskabsmidler,
E. der henviser til, at det først og fremmest er Kommissionen, der har en interesse i, at kontrolbestem-melserne overholdes i fuldt omfang,
A. HORISONTALE SPØRGSMÅL
1. beklager Revisionsrettens vildledende erklæring om de udestående forpligtelser i forbindelse med
strukturfondene, som ved udgangen af 2003 androg »fem års betalinger med den nuværende udbeta-
lingshastighed« (0.6), da dette tal omfatter årene fra 2004 til 2006, som der ikke kunne indgås
forpligtelser for i 2003; minder om, at uudnyttede midler ved periodens udgang tilbagetales tilmedlemsstaterne;
2. glæder sig over, at indførelsen af n +2-reglen (forpligtelsesår +2) i vid udstrækning har bidraget til at
løse dette problem, og at der følgelig i de to seneste år har kunnet konstateres en absorbering afstrukturfondsmidlerne på 99 %;
3. opfordrer Kommissionen til at finde en balance mellem fastlæggelsen af politikker og aflæggelsen af
regnskab for deres korrekte gennemførelse, også under hensyntagen til de nye finansielle overslag
efter 2006, og opfordrer den til at foretage en kritisk analyse ved en genovervejelse af magtforde-lingen i Kommissionen (governance set-up) og den administrative proces;
4. opfordrer endvidere Kommissionen til at inkludere gennemførelsesomkostningerne og medlemssta-
ternes og støttemodtagernes administrative byrder i den udvidede konsekvensvurdering for nyeforordninger, således at der skabes kontrolmuligheder for at holde gennemførelsesomkostninger ogden administrative byrde inden for acceptable grænser;
Regnskabernes pålidelighed —kvalificeret udtalelse
5. noterer sig, at Revisionsretten, bortset fra, at der ikke findes nogen effektive procedurer for intern
kontrol med diverse indtægter og udbetalte forskud, er af den opfattelse, at De Europæiske Fælles-
skabers konsoliderede årsregnskab og de forklarende bemærkninger hertil giver et retvisende billede af
Fællesskabernes indtægter og udgifter for regnskabsåret 2003 og af den finansielle stilling ved regn-skabsårets udgang (revisionserklæringens punkt II og III);
6. henleder opmærksomheden på følgende uddrag fra årsberetningen til dechargemyndigheden om
interne revisioner i 2003 (
2), for så vidt angår regnskabs- og forvaltningsinformationssystemer:
»…regnskabsfunktionen i generaldirektoraterne bør styrkes og gøres mere professionel, så Kommis-
sionen og dens ledelse både inden for og på tværs af generaldirektoraterne kan få systemisk sikkerhed
for, at regnskaberne er fuldstændige, nøjagtige og relevante.« (side 6)
»Systemerne skal sikre, at regnskaberne indeholder alle relevante oplysninger, …« (side 6)
»Ledelsen og eksterne interessenter skal sikres, at tallene afspejler virkeligheden, …« (side 6)DA 27.7.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 196/5
(1) EUT L 330 af 4.11.2004, s. 82.
(2) KOM(2004) 740.
og konkluderer, at formuleringen betyder, at
—der er ikke nogen systemisk sikkerhed for, at regnskaberne er fuldstændige, nøjagtige og relevante
—systemerne ikke sikrer, at regnskaberne indeholder alle relevante oplysninger
—ledelsen og eksterne interessenter ikke sikres, at tallene afspejler virkeligheden;
7. beklager, at magtfordelingen i ledelsesstrukturen i Kommissionen reducerer regnskabsførerens rolle til
at aggregere de informationer om regnskaberne, han modtager fra de anvisningsberettigede; mener, atregnskabsføreren bør have det samlede ansvar for regnskabernes integritet i institutionen som helhedog ikke alene sætte sin lid til mere end 30 individuelle ved delegation bemyndigede anvisnings-berettigede;
8. forventer, at regnskabsføreren påtegner regnskaberne —og ikke den note, der ledsager regnskaberne
—for derved at påtage sig et personligt ansvar for de tal, der indgår i regnskaberne, og, såfremt der
er forbehold, klart at redegøre for arten og omfanget af disse forbehold; understreger forskellen
mellem kollegiets formelle vedtagelse af regnskaberne, og regnskabsførerens attestering af regnska-
berne som et korrekt og retvisende billede; opfordrer på ny (
1) Kommissionen til at forelægge det
nødvendige lovgivningsforslag til ændring af finansforordningen og/eller gennemførelsesbestemmel-serne hertil;
9. beklager Kommissionens modvilje mod at opgradere regnskabsførerens rolle; understreger, at atteste-
ring af regnskaberne er et fundamentalt element i kontrolstrukturen, og at andre elementer i kontrol-strukturen som helhed svækkes alvorligt, så længe dette element mangler; bifalder det overordnedeformål med den seneste reform af den økonomiske forvaltning i Kommissionen, som var at pålæggede enkelte generaldirektører et ansvar; er imidlertid overbevist om, at den erklæring, som general-direktørerne kan afgive, må støttes af en overordnet erklæring fra regnskabsføreren, som bør havefuld regnskabspligt og råde over de nødvendige midler til at opfylde denne pligt;
10. forventer, at Kommissionen lader sit forslag til ændring af finansforordningen indeholde bestem-
melser om, at regnskabsføreren skal attestere regnskaberne, dvs. på grundlag af systematisk kontrol af
deres rigtighed og stikprøvekontroller; mener, at regnskabsføreren må opnormeres til ledende finans-administrator og spille rollen som forvaltningens institutionelle modvægt over for de 39 tjenester, ogat hans nuværende rolle, hvor han slet og ret foretager en meget formel attestering af oplysningernefra generaldirektørerne uden at kunne tage forbehold, hvis dette er nødvendigt (finansforordningensartikel 61), strider imod målet med reformen af den økonomiske forvaltning;
11. understreger, at opnormering af regnskabsføreren ikke er et tilbageskridt til den gamle ordning, hvor
den daværende »finansinspektør« skulle godkende betalinger og forpligtelser og foretog forudgåendekontrol af de forskellige transaktioner; understreger forskellen mellem den gamle ordning og anmod-ningen om at opnormere regnskabsføreren, så at han kan foretage forudgående systemkontrol ogefterfølgende stikprøvekontrol af transaktioner; beklager, at Kommissionen fortsætter med at anføredet misvisende og fejlagtige argument, at en styrket rolle for regnskabsføreren i kontrolstrukturen eret tilbageskridt til den gamle ordning, og at regnskabsførerens godkendelse af regnskaberne er rentformel;
12. gør Kommissionen opmærksom på, at det ikke kan acceptere nogen rent kosmetiske forbedringer
med hensyn til regnskabsførerens rolle; forventer, at der i finansforordningen indføjes et krav om, atden ledende finansadministrator skal afgive en erklæring, hvori han på eget ansvar —og ikke på
grundlag af oplysninger fra generaldirektørerne —erklærer, at regnskaberne giver et retvisende
billede, og at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige;
13. forstår ikke, hvorledes Revisionsretten i 10 år har kunnet udstede en negativ revisionserklæring om
betalingsbevillingerne, men samtidig de facto har afgivet en uforbeholden erklæring om Kommissio-nens generelle regnskaber; ville sætte pris på en kort skriftlig forklaring fra Revisionsretten om dennesag;DA L 196/6 Den Europæiske Unions Tidende 27.7.2005
(1) Punkt 21 i beslutning af 4. december 2003 (EUT C 89 E af 14.4.2004, s. 153) og punkt 68 i sin beslutning af
21. april 2004 om decharge for regnskabsåret 2002 (EUT L 330 af 4.11.2004, s. 82).
14. gør opmærksom på, at Kommissionen den 17. december 2002 vedtog en handlingsplan for moder-
nisering af De Europæiske Fællesskabers regnskabssystem, som skulle være operationel fra den1. januar 2005; understreger, at opstillingen af åbningsbalancen er helt afgørende for, at overgangenfra et kasseregnskabssystem til et regnskab baseret på periodiseringsprincippet kan lykkes;
Revisionsrettens samlede vurdering for regnskabsåret 2003 —ingen rimelig sikkerhed
15. finder det skuffende, at Revisionsretten endnu en gang ikke har »rimelig sikkerhed for, at de systemer,
der anvendes til overvågning og kontrol af væsentlige budgetområder af medlemsstaterne, fungerereffektivt, så man kan styre risiciene vedrørende de underliggende transaktioners lovlighed og formellerigtighed« (0.4);
Revisionsrettens specifikke vurdering
16. henviser til Revisionsrettens specifikke konklusioner med hensyn til udgifter til betalinger:
—Landbrug: »Det gælder for alle landbrugsudgifterne, at der fortsat bør ske forbedringer, således at
de omfattende svigt, der blev konstateret i kontrol- og overvågningssystemerne, kan afhjælpes.«(Revisionserklæringen, punkt VI, litra a))
—Strukturfonde: » …fortsat er svagheder i de systemer i medlemsstaterne, som skal sikre, at
gennemførelsen af fællesskabsbudgettet overvåges og kontrolleres …« (Revisionserklæringen,
punkt VI, litra b))
—Interne politikker: » …de forbedringer, der blev konstateret i kontrol- og overvågningssystemerne,
endnu ikke tilstrækkelige til, at man kan undgå væsentlige fejl …« (Revisionserklæringen, punkt
VI, litra c))
—Foranstaltninger udadtil: » …det er derfor af altafgørende betydning, at de elementer bliver
operationelle, som er nødvendige for, at man kan overvåge og kontrollere systemerne og udgif-terne, da der stadig er behov for forbedring på dette område« (Revisionserklæringen, punkt VI,litra d))
—Førtiltrædelsesstøtte: »de svigt i kontrol- og overvågningsystemerne, som allerede blev konstateret
i 2002, givet sig udslag i fejl og forøget risiko, hvilket indvirker på transaktionernes lovlighed ogformelle rigtighed« (Revisionserklæringen, punkt VI, litra e))
—Delt forvaltning: »Transaktionerne i forbindelse med delt forvaltning …der skal gøres en større
indsats for at sikre, at kontrol- og overvågningssystemerne faktisk fungerer, så man bedre kanstyre de risici, der er forbundet med disse transaktioner« (Revisionserklæringen, punkt VIII);
17. noterer sig, at Revisionsrettens resultater klart afslører, at hovedproblemerne, hvad angår de under-
liggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, først og fremmest findes i medlemsstaterneog i mindre grad i Kommissionen;
18. mener, at Kommissionen i sager, der involverer delt forvaltning af EU-midler, snarest muligt bør finde
metoder til at forbedre kontrollen i medlemsstaterne ved effektivt at afhjælpe »delegationsrisikoen«,som er en følge af, at Kommissionen ikke alene har det endelige budgetmæssige ansvar for alle sineudgifter, men også må bære dette ansvar, når forvaltningen af EU-midler deles med medlemsstaterne;
Delegationsrisiko
19. noterer sig, at medlemsstaterne ganske vist står for gennemførelsen af størstedelen af budgettet, men
at Kommissionen under behørig hensyntagen til nærhedsprincippet som vedtaget i Maastricht-trak-
taten bærer det endelige ansvar for gennemførelsen og dermed også for kontrolforanstaltningerne imedlemsstaterne og Kommissionen selv;
20. noterer sig, at den skelnen, der foretages mellem finansiering og gennemførelse af en fællesskabs-
politik, er årsagen til den såkaldte »delegationsrisiko«, som bl.a. hænger sammen med:
a) det forhold, at medlemsstaterne og modtagerne ikke altid er lige så opmærksomme på anven-
delsen af EU-midler som på anvendelsen af nationale midlerDA 27.7.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 196/7
b) det forhold, at medlemsstaternes kontrolstandarder er af vidt forskellig kvalitet, og den iøjnefal-
dende mangel på interesse fra de fleste nationale revisionsinstitutioners side i at forvisse sig om, atEU-midler anvendes lovligt og formelt rigtigt til de formål, de er beregnet til
c) den overdrevne tillid til lovmæssige og kontraktlige definitioner på kontrolmekanismer uden
tilstrækkeligt forsøg på at basere forholdet mellem Kommissionen og medlemsstaternes admini-strative myndigheder på principperne om god forvaltningspraksis og god kontrol
d) inddrivelsesmekanismernes ex post-karakter, som afleder opmærksomheden fra nødvendigheden
af, at der gribes ind hurtigst muligt, og i mange tilfælde gør det muligt at blive ved med at gentagefejl i for lang en periode
e) den lange kæde af begivenheder fra forpligtelsen af bevillingerne på budgettet til deres udbetaling
til de endelige modtagere, som kræver en stor indsats for at sikre, at revisionssporet kan følges
f) den begrænsede substansrevision af stikprøver, som kan gennemføres i praksis, sammenlignet med
det samlede antal transaktioner;
21. er af den opfattelse, at disse problemer ikke udelukkende kan løses ved hjælp af centralt indførte
kontroller, og at den nuværende situation klart viser, at der er behov for nye instrumenter til atforbedre Kommissionens indblik i medlemsstaternes forvaltnings- og kontrolsystemer; mener, at kuntilstrækkeligt omfattende ex ante-oplysninger i en formel oplysende erklæring og en årlig efterføl-gende revisionserklæring, for så vidt angår de underliggende transaktioners lovlighed og formellerigtighed, fra de enkelte medlemsstaters øverste politiske og forvaltende myndigheder (finansmini-steren), således som det flere gange er blevet foreslået af Kommissionens Interne Revisionstjeneste (
1),
kan sætte Kommissionen i stand til at opfylde de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-traktatens artikel 274;
22. opfordrer Kommissionen til inden den 1. oktober 2005 at fremlægge den første beretning med et
udkast til en aftale med medlemsstaterne, hvori den forvaltende myndighed (finansministeren) forudfor udbetalingen hvert år erklærer, at der er etableret passende kontrolsystemer, der kan give tilstræk-kelig sikkerhed for, at Kommissionen kan foretage sin kontrol;
23. anbefaler, at denne beretning skal kræve, at den årlige oplysende erklæring omfatter
a) en beskrivelse af kontrolsystemerne udarbejdet af medlemsstaternes forvaltende myndigheder
b) en evaluering af kontrolsystemernes effektivitet
c) eventuelt en plan for afhjælpning af mangler udarbejdet af medlemsstaternes forvaltende myndig-
heder i samarbejde med Kommissionen
d) en bekræftelse af beskrivelsen fra et nationalt revisionsorgan eller anden ekstern revisor;
anbefaler endvidere, at denne beretning bør specificere Kommissionens ret til at verificere den
oplysende erklæring, og fastlægge en klar retsautoritet til at pålægge sanktioner i forbindelse medde pågældende medlemsstaters samlede støtte, såfremt der gives utilstrækkelige oplysninger;
24. finder det upassende at træffe afgørelse om bevillingerne til politikken under delt forvaltning for
perioden efter 2007, uden at der gives konkrete svar på Revisionsrettens bemærkninger, og uden atkontrolmekanismerne i medlemsstaterne forbedres væsentligt;
25. meddeler Kommissionen og Rådet, at det vil være vanskeligt at indgå en interinstitutionel aftale om
de nye finansielle overslag, før princippet om, at de enkelte medlemsstaters øverste politiske ogforvaltende myndigheder (finansministre) skal afgive oplysende erklæringer, jf. punkt 21-23, erfuldt accepteret og den praktiske gennemførelse heraf har fået høj prioritet;DA L 196/8 Den Europæiske Unions Tidende 27.7.2005
(1) Se »Årsberetning til dechargemyndigheden om interne revisioner i 2003« (KOM(2004) 740), s. 6.
26. er af den opfattelse, at der ikke kan ske fremskridt i Den Europæiske Unions finansielle forvaltning
uden aktiv medvirken fra medlemsstaternes side, og at denne »medvirken« skal være velfunderet påpolitisk plan;
27. er overbevist om, at en finansminister vil foretrække at etablere velfungerende overvågnings- og
kontrolsystemer frem for at risikere at blive tvunget til at forklare sit nationale parlament, hvorforstatskassen skal betale betydelige beløb tilbage til Den Europæiske Union;
28. opfordrer Kommissionen til at gennemføre en mere stringent kontrol med de udbetalende organer og
være mindre tolerant med inkompetence samt undersøge mulighederne for:
—krav om, at udbetalende organer hvert år revideres af en ekstern revisor
—fastlæggelse af resultatmål
—suspension af betalinger, såfremt klart definerede resultatmål ikke nås, og sikring af, at organerne
på forhånd gøres bekendt med, at dette ville være den uundgåelige konsekvens af deres dårlige
resultater
—udeladelse af organer, der regelmæssigt ikke kan leve op til resultatmålene
—økonomisk ansvarliggørelse af organer for deres fejl;
Revisionsrettens revisionserklæring …
29. gør opmærksom på, at Revisionsretten siden Maastricht-traktatens ikrafttrædelse har været forpligtet
til hvert år at forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en revisionserklæring (kendt under betegnelsen»DAS-erklæringen«, hvor DAS er en forkortelse af det franske »Déclaration d'Assurance«) om regn-
skabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed;
30. understreger, at afgørelsen, med hensyn til hvilke kriterier og hvilken metode der skulle lægges til
grund ved udarbejdelsen af DAS-erklæringen, blev overladt til Revisionsrettens eget skøn og ikkeforeskrevet af den lovgivende myndighed;
31. gør opmærksom på, at Revisionsretten i begyndelsen udelukkende baserede sin revisionserklæring på
en statistisk metode, som bestod i substansrevision af en omfattende stikprøve og ekstrapolering afden mest sandsynlige fejlrate;
…og de dermed forbundne problemer
32. sammenfatter nogle af begrænsningerne ved og selve karakteren af DAS-erklæringen som følger, da
disse faktorer må tages i betragtning ved vurderingen af resultaterne af DAS-analysen og konsekven-serne af disse resultater for afgørelsen om meddelelse eller nægtelse af decharge samt mulige frem-tidige forbedringer af DAS-metoderne:
a) DAS-erklæringen indgår i den finansielle revision, som Revisionsretten foretager; den har som
sådan til formål at skabe sikkerhed med hensyn til de underliggende transaktioners lovlighed ogformelle rigtighed; de typiske spørgsmål, der søges besvaret ved den finansielle revision, er: »Giver
regnskaberne et korrekt og retvisende billede?« og »Hvor mange fejl blev der fundet ved transak-
tionerne?«
b) DAS-erklæringen indgår kun indirekte i resultatrevisionen (
1), som er bredere, da den også kontrol-
lerer, om ressourcerne er blevet udnyttet optimalt; det typiske spørgsmål, der søges besvaret vedresultatrevisionen, er: »Blev midlerne givet fornuftigt ud og udnyttet sparsommeligt, produktivt ogeffektivt?«
c) selv om DAS-erklæringen viser, at midlerne er blevet udnyttet lovligt og helt i overensstemmelse
med reglerne, siger dette ikke noget om, hvorvidt der er opnået valuta for pengene, fordi DAS-erklæringen ikke bliver anvendt til og ikke kan anvendes til at stille eller besvare dette spørgsmål;det betyder med andre ord, at pengene kan være totalt spildt, selv om de er brugt absolut lovligtog i overensstemmelse med reglerneDA 27.7.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 196/9
(1) Også kaldet »revision til kontrol af den ansvarlige økonomiske forvaltning« eller »revision til kontrol af, om der er
opnået valuta for pengene«.
d) den vægt, der rent faktisk lægges på at fastslå udgifternes lovlighed og formelle rigtighed, fortæller
ikke den lovgivende myndighed og offentligheden noget om, hvorvidt pengene er brugt effektivt
e) DAS-proceduren er en naturlig følge af den politiske opmærksomhed omkring »nødvendigheden«
af at begrænse svig og uregelmæssigheder, men den bidrager ikke meget til at begrænse spild
f) medierne fejlfortolker meget ofte den nuværende revisionserklæring og præsenterer den negative
DAS-erklæring som et bevis på, at der svindles med stort set alle EU-midler; dette vildledendebillede kan indvirke negativt på borgernes holdning til andre EU-spørgsmål som f.eks. forfatningeneller de nye finansielle overslag
g) DAS-proceduren gør det endnu ikke muligt i tilstrækkelig grad at fastslå fremskridt; DAS-erklæ-
ringen er enten positiv eller negativ; metoderne bør videreudvikles med henblik på at opnåtilstrækkelige oplysninger om, hvilke forbedringer der er sket inden for de enkelte sektorer fraet år til det næste i de forskellige medlemsstater;
Den igangværende reform af DAS-proceduren …
33. erkender, at Revisionsretten i de seneste år har været ret opmærksom på den rejste kritik og har
forsøgt at reformere DAS-metoderne ved at udvide grundlaget for sin vurdering;
34. konstaterer, at den samlede DAS-erklæring nu er et resultat af en konsolidering af de specifikke
vurderinger af de egne indtægter inden for de enkelte udgiftsområder i de finansielle overslag, og at
sektorvurderingerne nu baseres på fire informationskilder:
a) en vurdering af overvågnings- og kontrolsystemerneb) substansrevision af transaktionerc) revision af de årlige aktivitetsrapporter og erklæringer fra generaldirektørerne i Kommissionend) evaluering af andre revisorers relevante resultater;
…er et skridt i den rigtige retning, men synes for begrænset
35. konstaterer, at det centrale spørgsmål i forbindelse med DAS-erklæringen bør være, om de over-
vågnings- og kontrolsystemer, der er indført på EU-plan og nationalt plan, giver Kommissionenrimelig sikkerhed for, at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige;
36. opfordrer Revisionsretten til at forbedre præsentationen af den samlede revisionserklæring og de
specifikke vurderinger ved at videreføre tendensen hen imod en mere omfattende beskrivelse afforbeholdene og medtage mere detaljerede og specifikke oplysninger om svagheder i de forskelligesektorer og medlemsstater med henblik på at etablere en effektiv risikobaseret liste over forbeholdene,som kan kontrolleres løbende;
37. forstår, at målet med at undersøge en stikprøve af transaktionerne ikke længere er at beregne den
mest sandsynlige fejlrate, og at resultaterne af undersøgelserne efter den nye metode sammenholdesmed resultaterne fra de øvrige tre søjler;
38. opfordrer Revisionsretten til —med henblik på at vurdere, om den nye metode er grundlæggende
forskellig fra den oprindelige metode —at fremlægge yderligere oplysninger om forholdet mellem de
fire kilder, der danner grundlag for de sektorrelaterede vurderinger;
39. opfordrer Revisionsretten til i detaljer at redegøre for, i hvor høj grad den har været i stand til at
indhente revisionsresultater fra »andre revisorer«, og hvilken rolle hvert enkelt af disse resultater harspillet for Revisionsrettens vurdering; bemærker, at der ikke henvises til resultater fra andre revisorer iårsberetningen; ville især gerne se oplysninger om resultater og problemer, hvad angår samarbejdetmed »andre revisorer« i de forskellige medlemsstater, da disse »andre revisorer« også omfatter nati-onale revisionsinstitutioner, som er fuldstændig uafhængige i forhold til EU-institutionerne;DA L 196/10 Den Europæiske Unions Tidende 27.7.2005
40. mener ikke, at den igangværende reform af DAS-proceduren er tilstrækkelig til at afhjælpe de oven-
nævnte begrænsninger og mangler, selv om den er et skridt i den rigtige retning; glæder sig over, atden nye metode giver indblik i, om reglerne følges inden for de enkelte sektorer, men beklager, at derstadig ikke er opnået tilstrækkeligt overblik over den formelle rigtighed af udgifterne i medlemssta-terne; mener, at DAS-proceduren stadig i for høj grad er baseret på analyse af transaktioner ogindividuelle fejl; mener derfor, at analysen af, hvordan overvågnings- og kontrolsystemerne fungerer,bør strammes op med henblik på at foreslå konkrete forbedringer af disse systemer og finde ud af,hvad der er årsagen til de konstaterede svagheder;
41. opfordrer Revisionsretten til yderligere at udvikle den kvalitative DAS-metode for at tage tilstrækkeligt
hensyn til flerårigheden af mange af programmerne og de dertil knyttede kompenserende kontrol-foranstaltninger som f.eks. ex post-revisioner og korrektioner i forbindelse med regnskabsafslutning,som skal beskytte EU-budgettet ved at gøre det muligt at tilbagesøge uretmæssigt udbetalte beløb; sågerne, at Revisionsretten udarbejdede en særberetning om dette vigtige spørgsmål og i den forbin-delse afklarede forholdet mellem ex ante- og ex post-kontroller;
42. understreger, at kompenserende kontroller ganske vist er en vigtig bestanddel af overvågnings- og
kontrolsystemerne, men at de ikke kan kompensere for mangler ved overvågnings- og kontrolsyste-merne eller for den sags skyld ved selve formuleringen af politikkerne;
43. beklager i denne forbindelse det øgede antal anmodninger om præjudicielle afgørelser om fortolkning
og gyldighed af EU-lovgivning; understreger betydningen af at undgå dårlig EU-lovgivning, fordi denindvirker negativt på EU's resultater og skaber retsusikkerhed blandt personer, institutioner og virk-somheder i medlemsstaterne, som er omfattet heraf; noterer sig Revisionsrettens utvetydige udtalelse
med hensyn til forskningsrammeprogrammerne, hvor der er risiko for, at »[væsentlige fejl i betalin-
gerne med hensyn til lovlighed og formel rigtighed] bliver ført videre, hvis de regler, der gælder fordisse programmer, ikke laves om« (Revisionserklæringen, punkt VI, litra c));
44. opfordrer Kommissionen til at reducere fejlrisikoen i ansøgninger om fællesskabsstøtte ved at sikre, at
EU-lovgivningen indeholder klare og praktiske regler for støtteberettigelse og krav om pålæggelse afafskrækkende og passende administrative sanktioner, såfremt støtteberettigede udgifter er blevet ansatfor højt;
»Single audit«
45. gør opmærksom på, at Europa-Parlamentets i punkt 48 i sin afgørelse af 10. april 2002 om decharge
for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2000 (
1) anmo-
dede Revisionsretten om at udarbejde en udtalelse om »om mulighederne for at indføre én enkeltrevisionsmodel i forbindelse med EU-budgettet, hvor hvert enkelt kontrolniveau er baseret på detforegående, således at man kan reducere byrden for den reviderede og øge kvaliteten af revisions-arbejdet uden at undergrave de pågældende revisionsorganers uafhængighed«;
46. gør også opmærksom på, at Kommissionen i samme afgørelse blev anmodet om at udarbejde en
rapport om dette emne, og bemærker, at den endnu ikke har gjort det;
47. glæder sig over Revisionsrettens udtalelse nr. 2/2004 (
2) om indførelse af »én enkelt revisionsmodel«,
som det anser for at være et meget vigtigt bidrag til debatten om DAS-proceduren, som derforfortjener at blive behandlet indgående af alle involverede parter; konstaterer, at udtalelsen ikkeprimært handler om »én enkelt revisionsmodel« i ordets bogstavelige betydning, der indebærer, aten transaktion kun forelægges én myndighed til revision, men først og fremmest om indførelse af en»struktur for intern kontrol i Fællesskabet (Community Internal Control Framework, »CICF«)«(punkt 3);
48. noterer sig med særlig interesse Revisionsrettens anbefalinger til et effektivt og produktivt internt
kontrolsystem:
a) »fælles principper og standarder …[skal] anvendes på alle administrationsniveauer både i institu-
tionerne og i medlemsstaterne« (punkt 57)DA 27.7.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 196/11
(1) EUT L 158 af 17.6.2002, s. 1.
(2) EUT C 107 af 30.4.2004, s. 1.
b) de interne kontroller skal give »rimelig« (ikke absolut) »sikkerhed for, at transaktionerne er lovlige
og formelt rigtige, og for at principperne om sparsommelighed, produktivitet og effektivitet eroverholdt« (punkt 57)
c) »Omkostningerne forbundet med at foretage kontrollen skal stå rimeligt i forhold til det udbytte,
den giver, både pengemæssigt og politisk« (punkt 57)
d) »Systemet skal baseres på en logisk kædestruktur, hvor kontrollerne foretages og registreres og
kontrolrapporterne udarbejdes efter en fælles standard, så alle deltagerne i systemet kan forlade sigpå dem.« (punkt 57) (
1);
49. undrer sig i betragtning af den kritik, der konstant er blevet rettet mod den traditionelle DAS-metode
inden for de seneste ti år, over, at disse anbefalinger ikke er blevet offentliggjort meget tidligere;
50. mener, at den foreslåede struktur for intern kontrol i Fællesskabet kan blive et vigtigt instrument til
etablering af bedre og mere effektive overvågnings- og kontrolsystemer og dermed kan bidrage til denyderst tiltrængte modernisering af DAS-metoderne;
51. understreger, at kontrol med anvendelsen af EU-midler begynder i medlemsstaterne, og at oplysende
erklæringer, jf. punkt 21-23, fra de enkelte medlemsstaters øverste politiske og forvaltende myndig-heder (finansministre) derfor bør være en integrerende del af strukturen for intern kontrol i Fælles-skabet;
52. konstaterer, at strukturen for intern kontrol i Fællesskabet —som navnet antyder —hører hjemme
inden for sektoren »intern kontrol« og derfor ikke vedrører aktørerne i sektoren »ekstern revision«;
53. beklager, at Revisionsretten ikke har fremsat modige forslag med hensyn til nationale revisionsin-
stitutioners medvirken til forbedring af gennemsigtighed og kontrol (centrale elementer i god offentligadministration) på medlemsstatsplan, især i betragtning af, at Revisionsrettens revisionsresultater klartviser, at det er der, behovet er størst;
54. noterer sig med glæde den nederlandske revisionsrets initiativ til hvert år at offentliggøre en »EU
Trend Report« indeholdende en analyse af Den Europæiske Unions finansielle forvaltning og enudtalelse om overvågningen af og kontrollen med anvendelsen af EU-midler i Nederlandene (
2); vil
gerne opmuntre andre nationale institutioner til at følge dette initiativ;
55. opfordrer Kommissionen til at tage initiativ til drøftelser med dechargemyndigheden, Rådet og —
med al respekt for dens uafhængighed —Revisionsretten som observatør, og udarbejde en hand-
lingsplan med henblik på at få etableret en struktur for intern kontrol i Fællesskabet snarest muligt;
56. opfordrer desuden Kommissionen til at sikre, at der i de detaljerede forslag til retsgrundlag for de
politikforslag, Kommissionen fremsætter som led i det politiske projekt for EU frem til 2013, i fuldtomfang tages højde for elementerne i »strukturen for intern kontrol i Fællesskabet« og princippet omårlige oplysende erklæringer fra de enkelte medlemsstaters øverste politiske og forvaltende myndig-heder (finansministre), jf. punkt 21-23;
57. opfordrer Revisionsretten til at oplyse Europa-Parlamentets kompetente udvalg om, hvorvidt
Kommissionens forslag er i overensstemmelse med »strukturen for intern kontrol i Fællesskabet«og med princippet om årlige oplysende erklæringer;
Forbedring af de årlige aktivitetsrapporter og erklæringer fra generaldirektørerne
58. glæder sig over, at Revisionsretten »konstaterer, at Kommissionen for første gang fremlægger en
analyse af den grad af sikkerhed, som kontrol- og overvågningssystemerne giver for, at de underlig-gende transaktioner er lovlige og formelt rigtige«, og at den dermed har påtaget sig »ansvaret forbudgetgennemførelsen …ved…at angive, at de anvisningsberettigedes erklæringer er udtryk for
dens egen stillingtagen« (punkt 1.58 i Revisionsrettens årsberetning for 2003);DA L 196/12 Den Europæiske Unions Tidende 27.7.2005
(1) Revisionsrettens udtalelse nr. 2/2004.
(2) http://www.rekenkamer.nl/9282200/v/index.htm.
59. bemærker imidlertid, at Revisionsretten konstaterer (se punkt 1.69, tabel 1.2, punkt 5.57-5.62, 7.48,
8.36 og 8.38), at »de forbehold, nogle af tjenestegrenene har fremsat ... kun dårligt (kan) forenes medeller er utilstrækkeligt underbygget i forhold til den forvisning, der gives udtryk for i erklæringerne«,og at den, selv om der er sket forbedringer, ikke mener, at den »systematisk kan anvende general-direktørernes årlige aktivitetsrapporter og erklæringer som en nyttig kilde... til underbygning af sineegne konklusioner af revisionen på de forskellige udgiftsområder i de finansielle overslag« (se punkt1.71 og tabel 1.2);
60. opfordrer Kommissionen til at tage hensyn til ovennævnte bemærkninger fra Revisionsretten og lade
hver enkelt årlig aktivitetsrapport indeholde en redegørelse for de foranstaltninger, der er truffet for atbegrænse risikoen for fejl i de underliggende transaktioner, samt en vurdering af deres effektivitet;forventer, at sådanne foranstaltninger vil skabe større generel forståelse for risiciene og forbedrerisikoforvaltningen i Kommissionens generaldirektorater; bemærker dog, at dette må underbygges
og støttes af en fælles, centralt styret metode for risikoforvaltning;
61. opfordrer også Kommissionen til at forbedre processen til udarbejdelse af den årlige aktivitetsrapport
og den sammenfattende rapport og give Revisionsretten større sikkerhed at basere sin revisions-erklæring på; erkender, at der er taget de første skridt til at forbedre forståelsen for denne procesog til at gøre de årlige aktivitetsrapporter, forbehold og erklæringer mere betydningsfulde; opfordrer
Kommissionen til at være meget omhyggelig med at forbedre rapporterne yderligere og styrke
opfølgningen af de bemærkninger, der indgår i dem; opfordrer navnlig Kommissionen til at præciseredefinitionen på kvalificeringer, forbehold og andre bemærkninger i de årlige aktivitetsrapporter, derkunne indikere undtagelser fra bestemmelserne;
62. henstiller til Kommissionen at ændre den årlige synteserapport til en konsolideret revisionserklæring
vedrørende Kommissionens forvaltning og finansielle kontrol som helhed;
63. opfordrer Revisionsretten til at angive, hvilke betingelser der skal opfyldes for at gøre det muligt for
den at tage større hensyn til de årlige aktivitetsrapporter og erklæringer ved udarbejdelsen af revi-sionserklæringen;
64. opfordrer Kommissionen til ved hjælp at omfattende uddannelses- og oplysningsprogrammer at sikre,
at dens tjenestemænd ved, hvorledes de kan indberette enhver mistanke om fejl eller mangler ad dennormale hierarkiske vej eller ved hjælp af informantprocedurerne;
Yderligere anbefalinger
65. opfordrer Kommissionen til at forelægge overslag over fejlrater for hver enkelt sektor og medlemsstat
under anvendelse af resultaterne af det revisionsarbejde, den i forvejen udfører, og det kontrolarbejde,medlemsstaterne udfører, samt en analyse af kvaliteten af de oplysninger, medlemsstaterne giver, ogoffentliggøre resultaterne i de årlige aktivitetsrapporter og den sammenfattende årlige rapport for atgive et klart overblik over kvaliteten af medlemsstaternes administrative systemer, hvad angår kontrolmed EU-midler;
66. opfordrer Revisionsretten til lade en evaluering af korrektheden af Kommissionens og de enkelte
medlemsstaters oplysninger indgå i bemærkningerne til revisionserklæringen og evaluere de opnåedefremskridt;
67. anmoder Kommissionen om at revidere finansforordningen for at forbedre anvendeligheden og
forståelsen og øge kontrollens effektivitet ved en kritisk analyse af de planlagte kontrolforanstaltnin-gers kvantitet og kvalitet;
68. minder de enkelte kommissionsmedlemmer om deres politiske ansvar for at sikre, at generaldirekto-
raterne under deres ansvarsområde forvaltes godt, og gentager forslaget om, at en rådgiver i hvertenkelt kabinet får et specifikt ansvar for bl.a. overvågningen af samtlige revisionsberetninger (som detforeslog i sin beslutning af 22. april 2004 om Eurostat (
1), hvor tidlige advarsler om problemer er
blevet ignoreret;DA 27.7.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 196/13
(1) EUT C 104 E af 30.4.2004, s. 1021.
69. bemærker, at den systematiske pålæggelse af sanktioner mod medlemsstater har medført, at medlems-
staterne er uvillige til at oplyse om gennemførelsesproblemer; anmoder Kommissionen om at stimu-lere og i højere grad fokusere på den finansielle kontrols pædagogiske element ved at fremmeudveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne, benchmarking, deltagelse af nationale revisoreri revisionsteam og delt investering i bedre it-systemer og ved gennemførelse af præventive revisionermed fokus på rådgivning i stedet for sanktioner;
70. forventer, at Kommissionen i sin opfølgningsrapport i detaljer redegør for de aktioner, der er vedtaget
og gennemført som opfølgning af de bemærkninger og anbefalinger, Revisionsretten har fremsat iårsberetningen for regnskabsåret 2003 og i de tre foregående årsberetninger (2002-2001-2000);anmoder Kommissionen om at lade en detaljeret liste over og en tidsplan for de planlagte foran-staltninger indgå i opfølgningsrapporten i de tilfælde, hvor der endnu ikke er vedtaget og/ellergennemført nogen aktion;
71. opfordrer Revisionsretten til at udarbejde en årsrapport, der viser dens egne aktiviteter, dens evne til
at opfylde produktionsmålene, omkostningerne pr. enhed, vigtige udviklingsområder og andre rele-vante faktorer, hvad angår institutionens præstation; bemærker, at en sådan præstationsrapport ogsåville være et udmærket instrument til offentliggørelse af oplysninger om moderniseringen af DAS-proceduren og andre ændringer i Revisionsrettens revisionsmetoder;
72. opfordrer desuden Revisionsretten til at undersøge muligheden af at offentliggøre revisionsvejled-
ningen og oplysninger om DAS-proceduren på institutionens egen hjemmeside;
73. glæder sig over, at Rådet agter »yderligere at styrke arbejdet med revision og finanskontrol, så
opfølgningen af Rådets henstilling i forbindelse med dechargen kan blive mere regelmæssig ogeffektiv« (
1);
74. henstiller til Revisionsretten hvert år at tilrettelægge en række benchmark-revisioner af konti vedrø-
rende delegerede udgifter, som skal offentliggøres i særskilte beretninger, hvor
—samme program eller aktivitet revideres i alle 25 medlemsstater
—resultaterne offentliggøres åbent og gennemskueligt for hver medlemsstat, så der kan laves
sammenligninger
og opfordrer Revisionsretten til efterfølgende at tilrettelægge opfølgningsrevisioner, så fremskridtene
kan overvåges;
75. opfordrer Rådet til at samarbejde med Europa-Parlamentet og Kommissionen om at give etableringen
af en omfattende kontrol- og revisionsramme den prioritering og politiske fremdrift, der ernødvendig, ved nedsættelse af et ekspertpanel på højt plan, der skulle have til opgave:
i) at samle en række førende personligheder med erfaring fra EU-institutioner, nationale revisions-
organer eller finansministerier samt eksperter fra internationale revisionsorganer
ii) at forberede et forslag til handlingsplan med henblik på fastlæggelse af et sammenhængende
internt kontrol- og eksternt revisionsmiljø, med særlig henblik på den delte forvaltnings udfor-dringer
iii) at identificere eventuelle forfatningsmæssige, politiske og administrative hindringer, der skal over-
vindes, så de nationale revisionsorganer kan blive aktive aktører i processen for at beskytte
skatteydermidler, der kanaliseres via EU's budget
iv) at aflægge beretning til Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet hurtigst muligt;DA L 196/14 Den Europæiske Unions Tidende 27.7.2005
(1) Punkt 8 i Rådets henstilling af 9. marts 2004 (dok. 6185/04 Budget 1). Se http://register.consilium.eu.int/pdf/en/04/
st06/st06185.en04.pdf.
76. agter en gang om året at opfordre en repræsentant fra Rådet til at underrette Europa-Parlamentets
kompetente udvalg om fremskridt i arbejdsgruppens arbejde og på den måde sikrede arbejdetskarakter af »løbende proces«;
77. anser det for afgørende, at det undersøges, hvordan nationale revisionsinstitutioner kan spille en mere
aktiv rolle i processen, ihukommende, at der er tale om uafhængige institutioner, som ikke altid råderover tilstrækkelig ekspertise, hvad angår EU-lovgivning; opfordrer Revisionsretten til at fremsende enevaluering af resultaterne af arbejdet i kontaktkomiteen for formændene for de overordnede revi-sionsorganer i medlemsstaterne og Revisionsretten (bl.a. af, om der er opnået valuta for pengene)
samt Revisionsrettens vurdering af, om udvidelsen vil give dette organ en mere aktiv rolle;
78. mener endvidere, at det kan blive nødvendigt at undersøge, om den »toptunge« Revisionsrets struktur
og arbejdsmetoder bør ændres; gør opmærksom på, at Revisionsretten for øjeblikket har 25medlemmer og 736 ansatte, hvoraf 325 er professionelle revisorer (i kategori A og B), og at 275(i kategori A og B) arbejder i revisionsgrupperne og 50 (i kategori A) i medlemmernes kabinetter;
79. beklager, at det på grund af tidnød ikke er i stand til at give Rådets henstilling den opmærksomhed,
den fortjener, og opfordrer Kommissionen til at fremsende —og Rådet til at vedtage —følgende
forslag til ændring af finansforordningens artikel 145, stk. 1:
»Efter henstilling fra Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, meddeler Europa-Parlamentet
senest den 30. juni i år n+2 Kommissionen decharge for gennemførelsen af budgettet for regn-skabsåret n.«;
80. opfordrer sin formand til i sin tale på det næste møde i Det Europæiske Råd at nævne nødvendig-
heden af at forbedre medlemsstaternes finansielle forvaltning af midler fra Den Europæiske Union;
B. SEKTORSPECIFIKKE SPØRGSMÅL
Egne indtægter
81. gør opmærksom på, at BNI-andelen af de egne indtægter stadig stiger og i mellemtiden næsten udgør
to tredjedele af de egne indtægter; støtter derfor udtrykkeligt Revisionsrettens anbefaling (punkt 3.48),at Kommissionen skal foretage mere direkte kontrol af de underliggende nationale regnskaber, somtallene i BNI-spørgeskemaerne stammer fra;
Landbrug, dyresundhed og foranstaltninger til bekæmpelse af svig
Inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb
82. opfordrer medlemsstaterne til regelmæssigt hvert kvartal at indsende rapporter om uregelmæssig-
heder, men accepterer, at medlemsstaterne i særlige tilfælde kan anmode om en undtagelse; forventer,at de kompetente tjenester i medlemsstaterne har tilstrækkeligt, uddannet personale, og forventer, atsamtlige medlemsstater, herunder også Tyskland, Grækenland og Spanien, seneste i juli 2005 skiftertil elektronisk format ved indberetningen af uregelmæssigheder; opfordrer Kommissionen til senest iseptember 2005 at underrette det kompetente udvalg om fremskridt på dette område;
83. bemærker, at Kommissionen er ansvarlig for ikke at have inddrevet mindst 1 120 mio. EUR i
perioden fra 1971 til september 2004; anser dette for at være en uacceptabel situation, og finder,at medlemsstaterne og Kommissionen ikke har udvist rettidig omhu; forventer at modtage en rapport
i god tid inden 2004-dechargeproceduren om, hvorledes og hvornår disse midler vil blive inddrevet;
bemærker, at 812 mio. EUR søges inddrevet ad rettens vej, men måske også er tabt; forventerendvidere en evaluering af effektiviteten af den »præmie« på 20 %, der skal betales til udbetalings-organet for effektiv tilbagesøgning;
84. opfordrer Kommissionen til at foreslå forenklede og mere konsekvente regler om tilbagesøgning som
optakt til revisionen af finansforordningen; forventer at blive hørt om dette aspekt inden færdig-gørelsen af Kommissionens forslag;
85. bemærker, at Kommissionen inden marts 2005 vil have gennemgået alle de ca. 4 000 tilfælde af
uregelmæssigheder (442 væsentlige sager og 3 500 mindre sager) i referenceperioden;DA 27.7.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 196/15
86. glæder sig over, at Kommissionen har til hensigt at forfine »sortlisten«, der angiver operatører, der
udviser årlige uregelmæssigheder på mere end 100 000 EUR;
87. fastholder, at Kommissionen skal gennemføre målelige fremskridt ved at foretage en realistisk
benchmarking af fremtidige forbedringer og regelmæssigt indberette fremskridt til det kompetenteudvalg;
88. anmoder Kommissionen om at forbedre overvågningen af de udbetalingsorganer, der er ansvarlige for
gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik; understreger, at udbetalingsorganerne i de nyemedlemsstater skulle godkendes af Kommissionen før tiltrædelsen; anmoder Kommissionen om atfølge op på denne praksis og forelægge Europa-Parlamentet en rapport om muligheden for et kravom, at udbetalingsorganerne i de nuværende medlemsstater skal godkendes af Kommissionen;
Ordningen for identifikation og registrering af kvæg
89. bemærker, at de nationale databaser, som medlemsstaterne har oprettet som led i ordningen for
identifikation og registrering af kvæg i mangel af fælles standarder ikke giver mulighed for udvekslingaf data; beklager, at dette kan gøre det umuligt at spore kvæg på tværs af grænserne;
90. erkender, at den nuværende forordning ikke giver Kommissionen mulighed for at fastlægge bindende
regler for samkøring af nationale databaser; opfordrer på baggrund af resultaterne i Revisionsrettenssærberetning Kommissionen til at forelægge et lovgivningsforslag om udvidelse af Kommissionens
gennemførelsesbeføjelser, så der sikres kompatibilitet mellem de nationale databaser;
91. opfordrer Kommissionen til inden for den eksisterende lovgivningsramme at give vejledning og råd
om dataudveksling, navnlig til nye medlemsstater, der er ved at oprette deres nationale databaser;
92. bemærker, at en erstatning af den nuværende øremærkningsordning med elektronisk identifikation
ikke blot ville øge dyrevelfærden, men også sikre sporingen af kvæg fra en medlemsstat til en anden,såfremt oplysningerne på disse elektroniske anordninger harmoniseres; anmoder Kommissionen omat forelægge et konkret forslag om anvendelse af elektronisk identifikation i stedet for øremærkning;understreger, at forslaget bør indebære en overførsel af gennemførelsesbeføjelser til Kommissionenfor at fremme indførelsen af fælles standarder for oplysninger på de respektive elektroniske anord-ninger; mener, at teknologien for indførelse af et elektronisk identifikationssystem skal have enpassende standard, inden den kan gennemføres;
Administration og overvågning af foranstaltningerne til bekæmpelse af mund- og klovesyge
93. bemærker, at Kommissionen i henhold til EU-lovgivningen hvert tredje år skal forelægge Europa-
Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af foranstaltningerne til udryddelse af mund- ogklovesyge og EU-udgifterne hertil; beklager, at Kommissionen hidtil ikke har imødekommet denne
forpligtelse; anmoder Kommissionen om at forelægge en sådan omfattende evaluering hvert tredje år
fra 2006; mener, at denne evaluering bør omfatte en cost-benefit-analyse af Kommissionens strategi;
94. understreger, at det ikke blot er den formelle, men også den faktiske gennemførelse i medlemssta-
terne, der bør overvåges nøje; anmoder Kommissionen om at fremme forskning i vacciner ogtestmetoder yderligere og ajourføre undersøgelsen vedrørende medlemsstaternes veterinærtjenestersmuligheder for rettidigt at sikre en effektiv sygdomskontrol;
95. bemærker, at omfanget af dyretransporter inden for det indre marked er steget voldsomt inden for de
sidste ti år, mens problemerne i forbindelse med sporbarheden af dyreflytninger og dyrevelfærd undertransport endnu ikke er blevet løst på tilfredsstillende vis; anmoder Kommissionen om at overvejemuligheden for at reducere transporterne ved i højere grad at anvende lokale slagterier; opfordrerendvidere Kommissionen til straks at træffe foranstaltninger til at reducere transporterne af syge ellertilskadekomne dyr;DA L 196/16 Den Europæiske Unions Tidende 27.7.2005
96. anser det for vigtigt at understrege, at landbrugerne spiller en afgørende rolle i Fællesskabets strategi
for sygdomsforebyggelse og -kontrol; opfordrer Kommissionen til at forelægge et lovgivningsforslagfor Rådet og Europa-Parlamentet, så EU-godtgørelse af medlemsstaternes kompensation til landbru-gere i forbindelse med udryddelsesforanstaltninger forudsætter, at landbrugerne efterkommer derespligt til at anmelde sygdomsudbrud hurtigt;
97. bemærker, at der er behov for en yderligere præcisering af den finansielle ramme for at sikre lige-
behandling for landbrugere og gennemskuelighed ved beregning af kompensationen; understreger, atdet i sin beslutning af 17. december 2002 om mund- og klovesygekrisen (
1) påpegede, at en rimelig
forvaltning af kompensationsordningen var afgørende for at undgå svig; anmoder Kommissionen omat tilpasse godtgørelsessatserne for de forskellige dyresygdomme og indføre effektive beregnings-kriterier, som f.eks. dyrets aktuelle markedsværdi; erkender, at der i tilfælde af et sygdomsudbrudikke findes nogen klart defineret markedsværdi for besætninger af ungkvæg til opfedning, avlsdyrbe-sætninger og stambogsførte besætninger, men kun for slagtemodne besætninger;
98. understreger, at den offentlige sundhed angår hele samfundet, og at offentlige midler derfor skal være
hovedkilden til finansiering af Fællesskabets udryddelsesudgifter, og at landbrugerne også er skatte-ydere; bemærker, at landbrugerne i visse medlemsstater bidrager økonomisk til de nationale udryd-
delsesudgifter (som skal bruges til medfinansiering af de samlede udgifter), mens andre medlemsstater
ikke kræver bidrag fra deres landbrugssektor, hvilket kan være til skade for balancen mellem land-brugsproducenter i EU; minder om, at Europa-Parlamentets Midlertidige Udvalg om Mund- ogKlovesyge havde anmodet Kommissionen om forslag til, hvorledes producenterne kunne deltage iFællesskabets udgifter; glæder sig over indsatsen i forskellige medlemsstater og den undersøgelse, derblev gennemført for Kommissionen i 2003 med henblik på at få økonomiske bidrag fra producen-terne;
Den fælles markedsordning for råtobak
99. bifalder reformen af den fælles landbrugspolitiks støtte til tobak, som Rådet vedtog i 2004, og som
har til formål, at støtten kobles fra produktionen ved en gradvis overførsel af tobakspræmien til ret tilstøtte i form af en enkelt betaling pr. bedrift inden for en overgangsperiode på fire år;
100. tilslutter sig Revisionsrettens henstilling, at Kommissionen bør søge at sikre, at reformforslag støttes
af en passende data- og konsekvensanalyse; anmoder Kommissionen om at være særlig opmærksompå tobaksproduktionens betydning for beskæftigelsen og økonomien i ugunstigt stillede områder;
101. bemærker, at Fællesskabets tobaksproduktion kun dækker 30 % af branchens behov; understreger, at
den sidste revision af den fælles markedsordning allerede indførte mekanismer, der sikrer, at deneuropæiske produktion er i overensstemmelse med efterspørgslen i EU;
102. bemærker, at hovedparten af den tobak, der produceres i EU, eksporteres på grund af det aktuelle
misforhold mellem udbud og efterspørgsel; beklager, at denne politik ikke er i overensstemmelse med
EU's udviklingsstøtte til små tobaksproducenter i udviklingslandene, der er afhængige af eksport, fordiEU's tobakseksport reducerer udviklingslandenes eksportmuligheder væsentligt; kræver, at der skabesoverensstemmelse mellem Fællesskabets landbrugspolitik og udviklingspolitik;
103. understreger, at det ganske vist er muligt at dyrke andre afgrøder, hvor der dyrkes tobak, men at
landbrugsbedrifternes økonomiske balance i vid udstrækning afhænger af tobak, og at det, somEuropa-Parlamentet erkendte i sin sidste betænkning om reformen af den fælles landbrugspolitik,er yderst vanskeligt at finde økonomiske alternativer, der kan skabe det samme antal arbejdspladsersom tobaksproduktionen; anmoder Kommissionen om at fortsætte sin politik og fremme dyrkningenaf alternative afgrøder og anvende tobaksfonden som et vigtigt instrument både til forbedring af EU-tobakkens kvalitet og til forskning i alternative afgrøder;
104. understreger, at forskningen i alternative afgrøder er blevet forsømt, og at producenterne ikke i
tilstrækkelig grad er blevet opmuntret til at skifte over til en anden økonomisk aktivitet; menerendvidere, at EU's tobaksfond, der er finansieret af en afgift på tobaksstøtten og forvaltes af bådeGeneraldirektoratet for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter (50 %) og Generaldirektoratet forSundhed og Forbrugerbeskyttelse (50 %), er blevet underudnyttet, idet hovedparten af de uudnyttede68 mio. EUR skyldes Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelses informationskam-pagner; henviser til, at der fra 2006 ikke finansieres nogen foranstaltninger til omstilling af produk-tionen; anmoder om en mere konsekvent tilgang;DA 27.7.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 196/17
(1) EUT C 31 E af 5.2.2004, s. 137.
105. mener, at medlemsstaternes overholdelse af deres indberetningspligt i henhold til de respektive EU-
forordninger er afgørende for en effektiv overvågning af tobaksmarkedet og dertil knyttede fælles-skabsudgifter; fastholder, at der anvendes sanktioner mod medlemsstater, der ikke har overholdt disseforpligtelser;
106. mener, eftersom landbrugerne må regne med, at betalinger reduceres eller tilbageholdes i tilfælde af
overtrædelse, at det er vigtigt, at de på forhånd er klar over deres nye forpligtelser i henseende tilkrydsoverensstemmelse med miljønormerne efter reformen i 2006; anmoder Kommissionen ogmedlemsstaterne om at opfylde deres forpligtelse til præcist at definere disse kriterier i god tid,inden reformen træder i kraft, så landbrugerne indretter deres aktiviteter efter de nye regler;
107. bemærker, at Kommissionen senest den 31. december 2009 skal forelægge Rådet en rapport om
gennemførelsen af 2006-reformen; er interesseret i denne rapport og anmoder om, at den ogsåfremsendes til Europa-Parlamentet;
Strukturforanstaltninger
108. beklager, at visse medlemsstater ikke har været i stand til at kontrollere og forvalte skatteydernes
penge, som de er ansvarlige for, og påpeger, at visse medlemsstater skinhelligt har anklaget Kommis-sionen for ikke at kontrollere anvendelsen af midler, som de selvsamme medlemsstater egentlig eransvarlige for;
109. bemærker, at Revisionsretten ikke har konstateret fejl i forbindelse med Kommissionens interne
kontrolordninger og har bemærket forbedringer; beklager, at kun et begrænset antal af medlems-staternes systemer er blevet kontrolleret på stedet på grund af utilstrækkelige ressourcer;
110. anmoder Kommissionen om at oplyse Europa-Parlamentet om de lande, der undlader hurtigt at
gennemføre de vedtagne forbedringer af deres kontrolsystemer og fortsat fremsender ufuldstændigeartikel 8-erklæringer;
111. tilskynder Kommissionen til at suspendere acontobetalinger til medlemsstaterne i tilfælde af alvorlige
uregelmæssigheder eller påvisning af alvorlige mangler i medlemsstaternes forvaltningskontrol-systemer;
Interreg III
112. finder, at manglen på målelige målsætninger og klart definerede indikatorer gør det vanskeligt at
vurdere, i hvilket omfang målsætningen for Interreg III-programmet —at styrke den økonomiske og
sociale samhørighed i Fællesskabet ved at fremme det grænseoverskridende mellemstatslige og inter-regionale samarbejde og en afbalanceret udvikling af Fællesskabets territorium —er blevet opfyldt;
finder det derfor vanskeligt at vurdere, hvorvidt der er blevet anvendt de mest effektive midler for atnå dette mål;
113. henstiller til Kommissionen at gøre en større indsats for at udarbejde klart definerede målsætninger
og indikatorer, så dette programs indvirkning kan måles, og værditilvæksten som følge af EU-udgif-terne på dette område kan evalueres; understreger behovet for en klar og kompetent analyse, der viserforskellene mellem private og samfundsmæssige udgifter og fordele og mellem udgifter og fordele pålokalt plan og EU-plan, da det nødvendigvis var disse forskelle, der egentlig gav anledning til detteprogram;
Interne politikker
Miljø, folkesundhed og fødevaresikkerhed
114. Udtrykker tilfredshed med den generelle gennemførelsesgrad for de budgetposter, der vedrører miljø,
folkesundhed og fødevaresikkerhed;
115. bifalder de tiltag, som har til formål at forbedre gennemførelsesprocessen for flerårige programmer;
opfordrer Kommissionen til at forbedre licitationsfokuseringen og til at yde mere støtte til ansøgeremed henblik på at undgå, at der udformes et stort antal ansøgninger til projekter, som tydeligvis ikkeer berettiget til finansiering;
116. understreger, at overholdelsen af administrative og finansielle bestemmelser i finansforordningen ikke
bør medføre unødige forsinkelser i forbindelse med tildelingen af støtte eller udvælgelsen af projekter,som skal finansieres;DA L 196/18 Den Europæiske Unions Tidende 27.7.2005
Forskning
117. bemærker, at reglerne for deltagelse i programmer under det europæiske forskningsrammeprogram er
alt for komplicerede; er enig med Revisionsretten i, at dette er et alvorligt problem for Kommissionenog deltagerne; beklager, at navnlig små organisationer med mindre udviklede administrative strukturerog SMV har vanskeligt ved at behandle overdrevent store regelsæt og krav;
118. minder om, det sjette rammeprogram (6. RP) forvaltes af flere generaldirektorater i fællesskab;
bemærker, at Revisionsretten er af den opfattelse, at denne opsplitning af programmerne resultereri en udvanding af beføjelser, dobbeltarbejde og øget behov for koordinering;
119. bemærker Revisionsrettens henstilling om, at man bør »tage de grundlæggende principper for fast-
sættelsen af EU ’s bidrag op til fornyet overvejelse og sørge for, at udgifterne under kommende FTU-
rammeprogrammer kan kontrolleres effektivt«; forventer, at Europa-Parlamentet inddrages fuld ud pået tidligt stadium i en sådan revision, da det er medlovgiver for retsgrundlaget og reglerne fordeltagelse i rammeprogrammerne;
120. bemærker, at »Lissabon-dagsordenen« sandsynligvis vil give sig udslag i øgede budgetbevillinger til det
syvende rammeprogram (7. RP); understreger, at en sådan væsentlig forhøjelse af budgettet kræver eneffektiv forenkling af de administrative procedurer både for deltagerne og for Kommissionen;
121. bemærker med bekymring Revisionsrettens konklusion om, at de efterfølgende finansielle revisioner
»igen viste en høj fejlfrekvens, og at der først og fremmest var tale om, at støttemodtagere havdeanmeldt for store udgifter, og at det ikke var blevet opdaget ved Kommissionens interne kontrol«;forventer, at der indføres revisionspåtegninger, med eventuelle forbedringer som anbefalet af Revi-sionsretten, så behovet for omfattende efterfølgende finansielle revisioner til sidst mindskes;
122. opfordrer indtrængende Kommissionen til at drage de nødvendige konsekvenser af manglen på
regnskabsmæssig gennemskuelighed i forbindelse med det 5. RP som følge af de mange forskelligeomkostningskategorier og til at sikre, at dette forhold ikke gentager sig i forbindelse med senereprogrammer;
123. anmoder om, at Kommissionen baserer sit forslag til 7. RP på en effektiv forenkling som f.eks.:
—koncentration omkring færre interventionsmekanismer
—reduktion af det store antal forskellige standardkontrakter
—indførelse af et fælles omkostningssystem for at forhindre, at deltagerne påfører for store udgifter;
124. understreger, at det ikke er tilstrækkeligt, at deltagerne overholder formelle regler og procedurer, men
at det også er vigtigt at få valuta for pengene; tilskynder Kommissionen til at foretage en kvalitativefterfølgende evaluering af de videnskabelige resultater og konsekvenser;
125. opfordrer Kommissionen til at udvikle procedurerne på en sådan måde, at udgifterne til forberedelse
af projektansøgninger reduceres til et acceptabelt niveau;
126. opfordrer Kommissionen til at omarbejde reglerne for deltagelse, og sikre adgang til videnskabelige og
tekniske midtvejsevalueringer af igangværende projekter; opfordrer Kommissionen til at finde et egnetforum for midtvejsevalueringen; anmoder Revisionsretten om at afgive udtalelse om disse nye regler;
127. bemærker med bekymring de forsinkelser, Revisionsretten har konstateret i forbindelse med Kommis-
sionens vedtagelse af standardkontrakterne for aktioner under det 6. RP og de finansielle retnings-linjer samt med implementeringen af Kommissionens interne kontrolstandarder og indførelsen af detfælles it-system, hvilket til dels har bevirket, at »de forbedringer, der oprindelig var opnået ved atvedtage retsgrundlaget tidligere og forenkle kontraktstrukturen, ikke fik den tilsigtede effekt«;forventer, at Kommissionen udnytter sine erfaringer for at undgå tilsvarende forsinkelser fremover;DA 27.7.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 196/19
128. henstiller endvidere til Kommissionen at inkludere mere effektive forvaltningsstrukturer i 7. RP:
—ved at skabe forudsætninger for større overensstemmelse mellem Kommissionens ressourcer (dvs.
projektledere, it-redskaber) og antallet af finansierede projekter for at sikre en passende viden-skabelig overvågning, hvilket for øjeblikket er begrænset til nogle få dage pr. projekt
—ved at finde og anvende et passende, fremtrædende tilsynsorgan i forbindelse med videnskabelige
evalueringer
—ved at udvikle en integreret database, herunder et fælles it-system for forvaltning af forslag,
kontrakter og projekter;
129. glæder sig over, at Kommissionen har til hensigt at indføre en garantiordning under det 7. RP for at
fremme lånefinansieringen af europæiske forskningsprojekter og -infrastrukturer, navnlig via EIB;henstiller til Kommissionen i forbindelse med den foreslåede ordning at tage hensyn til SMV'ernessærlige behov og overveje mulighederne for at udvide sådanne ordninger til Eureka-projekter;
Indre marked
130. konstaterer, at det ifølge oplysninger fra Generaldirektoratet for Det Indre Marked og Tjenesteydelser
på grund af interne omstruktureringer åbenbart ikke har været muligt at udnytte alle disponiblebevillinger, og at det endog ikke har været muligt at tildele visse eksterne undersøgelser;
131. erklærer sig generelt tilfreds med den høje udnyttelse af bevillinger på samtlige budgetposter under
Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse, hvor udnyttelsesgraden for de disponible
bevillinger på 2003-budgettet udgjorde 99,3 %;
132. bemærker, at udnyttelsen af bevillinger under de budgetposter, der vedrører Generaldirektoratet for
Beskatning og Toldunion, og som udgjorde 86,61 %, ganske vist er tilfredsstillende, men sikkert ikkekan betegnes som fremragende;
133. er bekymret over den generelle tendens til, at udbudsprocedurerne for forbrugerprogrammer
forsinkes på grund af alt for restriktive bestemmelser i den nye finansforordning, og at potentiellebydendes interesse er stærkt dalende på grund af bureaukratiske procedurer;
Transport
134. gør opmærksom på, at budgettet for 2003, som endeligt vedtaget og ændret i løbet af året, omfattede
i alt 661,8 mio. EUR til transportpolitik i forpligtelsesbevillinger og satte 609,3 mio. EUR af ibetalingsbevillinger; gør desuden opmærksom på følgende beløb:
—610,6 mio. EUR var afsat i forpligtelsesbevillinger til det transeuropæiske transportnet (TEN-T) og
572 mio. EUR i betalingsbevillinger
—16,6 mio. EUR i forpligtelses- og 13,3 mio. EUR i betalingsbevillinger til transportsikkerhed
—15,0 mio. EUR i bevillinger alene til Marco Polo-programmet
—8,4 mio. EUR i forpligtelsesbevillinger og 9,55 mio. EUR i betalingsbevillinger til bæredygtig
mobilitet, og
—7,4 mio. EUR i forpligtelsesbevillinger og 6,35 mio. EUR i betalingsbevillinger til transport-
selskaber;
135. glæder sig over den forøgede udnyttelsesgrad for både forpligtelses- og betalingsbevillinger til
projekter for det transeuropæiske transportnet (TEN-T), som begge har nået næsten 100 %, ogforventer, at det vil medføre, at medlemsstater vil finde ressourcer både fra den offentlige ogprivate sektor til at fremskynde gennemførelsen af disse projekter;DA L 196/20 Den Europæiske Unions Tidende 27.7.2005
136. udtrykker bekymring over, at mellemliggende og endelige betalinger til projekter til det transeuro-
pæiske transportnet i 2003 flere gange er blevet godkendt af Kommissionen uden at opfyldebestemte betingelser i finansielle gennemførelsesbestemmelser, og minder om, at Revisionsrettenallerede har gjort Kommissionen opmærksom på denne svaghed i sine årsberetninger for 2001 og2002;
137. gør opmærksom på, at omfanget af uindfriede forpligtelser eller RAL ikke blev reduceret på trods af
den høje udnyttelsesgrad for betalingsbevillinger, men steg let til 1 154 mio. EUR til TEN-T i løbet af2003;
138. bemærker med bekymring, at udnyttelsesgraden for forpligtelsesbevillinger til anden transport faldt
fra 93 % til 83 %. Udnyttelsesgraden for forpligtelsesbevillinger til transportsikkerhed var særligt lavmed 65 % af de afsatte bevillinger, og udnyttelsesgraden for betalinger lå på 72 %, idet de tilsvarendetal for transportsikkerhed i 2002 var 99 % og 58 %; finder, at disse tal for udnyttelsesgraden for etnøglemål fastlagt i hvidbogen om transport er fuldstændigt uacceptable, især det store fald i udnyt-telsesgraden for betalingsbevillinger;
Kultur og Uddannelse
139. glæder sig over de foranstaltninger, Kommissionen hidtil har truffet for at afhjælpe svaghederne i den
første generation af Socrates-programmets og ungdomsprogrammets udformning og forvaltning;glæder sig over den forbedrede opbygning og de forbedrede forvaltningsprocedurer i de nyligtvedtagne forslag om den næste generation af programmer om livslang læring og ungdomspro-grammer;
140. bemærker, at Kommissionen står over for en vanskelig opgave i forbindelse med at forsøge at opfylde
kravene om, at den administrative byrde for personer, der ansøger om støtte fra denne form forprogrammer, bliver så let som mulig, samtidig med at den skal opfylde forpligtelsen om at sikre
forsvarlig økonomisk forvaltning i henhold til gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen;
141. understreger, at det er overbevist om, at det vejledende princip for de administrative og regnskabs-
mæssige krav til den næste generation af programmer om livslang læring og ungdomsprogrammerskal være proportionalitet; fremhæver fordelene ved på enkelte punkter at afvige fra gennemførel-sesbestemmelserne til finansforordningen med henblik på at give mulighed for:
—mere udbredt anvendelse af engangsbeløb, hvorved ansøgningsformularer og kontrakter kan
forenkles
—mere udbredt anvendelse af samfinansiering gennem naturalydelser og mindre byrdefulde regn-
skabsforpligtelser for modtagerne i sådanne tilfælde
—enklere dokumentationskrav med hensyn til modtagernes økonomiske og driftsmæssige kapacitet;
142. fremhæver, at det er vigtigt at sikre rettidig offentliggørelse af midtvejsrapporter og endelige evalue-
ringsrapporter om de fremtidige programmer om livslang læring og for ungdomsprogrammer;
Frihed, sikkerhed og retfærdighed
143. glæder sig over, at der er sket visse fremskridt i gennemførelsen af budgettet for et område med
frihed, sikkerhed og retfærdighed (afsnit B5-8) sammenlignet med regnskabsåret 2002; bemærkerdog, at gennemførelsesgraden specielt for betalinger er en af Kommissionens laveste (68 % i 2003 —
79 % for samtlige interne politikker), mens gennemførelsesgraden for forpligtelser nu er nået op pågennemsnittet for interne politikker; opfordrer Generaldirektoratet for Retlige Anliggender, Frihed ogSikkerhed til fortsat at forbedre budgetgennemførelsen i de kommende regnskabsår;
144. bemærker Revisionsrettens bemærkninger i årsberetningen for regnskabsåret 2003 vedrørende
Kommissionens interne kontrolmiljø, der er baseret på 4 af de 14 generaldirektorater, der gennem-fører de interne politikker, herunder det tidligere Generaldirektoratet for Retlige og Indre Anliggender;opfordrer Generaldirektoratet for Retlige Anliggender, Frihed og Sikkerhed til at følge Revisionsrettenshenstillinger;DA 27.7.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 196/21
145. bemærker med bekymring og beklagelse Revisionsrettens bemærkninger i årsberetningen for regn-
skabsåret 2003 vedrørende gennemførelsen af Den Europæiske Flygtningefond; anmoder Kommis-sionen om at sikre et passende kontrolmiljø på nationalt og europæisk plan i betragtning afomstruktureringen af udgiftsprogrammerne på dette politikområde i forbindelse med de nye finan-sielle overslag, der vil medføre mere delt forvaltning;
146. er bekymret over, at Kommissionen endnu ikke har udtalt sig om forslag til finansforordning for
Eurojust som krævet i Eurojust-afgørelsen, selv om Eurojust fremsendte det til Kommissionen inovember 2003;
Ligestilling
147. tilslutter sig Kommissionens politiske prioriteter for 2003-budgettet, idet udvidelsen og forberedelsen
af administrationen på denne udvidelse bør være absolutte prioriteter for EU; fremhæver den betyd-ning, som Kommissionen i lyset af resultaterne af topmøderne i Lissabon og Barcelona tillæggerbehovet for at øge kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet i det udvidede EU for navnlig at fremmekvinders sociale og økonomiske situation i de nye lande, og understreger behovet for at fastsætte detilsvarende finansielle midler i forbindelse med udarbejdelsen af budgettet;
148. gør opmærksom på, at i medfør af EF-traktatens artikel 3, stk. 2, er fremme af ligestilling mellem
mænd og kvinder et af EU's grundlæggende principper og en tværgående målsætning for alle aktioner
og fællesskabspolitikker; gentager kravet om, at der under udarbejdelsen af budgettet skal tages
behørigt hensyn til ligestilling mellem kønnene, hvilket skal være et konstant prioriteret mål i over-ensstemmelse med princippet om »gender budgeting«;
149. glæder sig over de betydelige fremskridt, der blev opnået i forbindelse med gennemførelsen af 2003-
budgettet, for så vidt angår samtlige mål og programmeringsperioden for strukturfondene, hvilketgiver sig udslag i en gennemførelsesgrad for betalinger på 89 %, som er markant højere end dentilsvarende gennemførelsesgrad for 2002 på 71 %; gør i særlig grad opmærksom på den komplettemangel på oplysninger om aktioner til fremme af ligestilling mellem kønnene og om den fondsstøtte,der blev ydet til disse aktioner, og anmoder Kommissionen om hurtigst muligt at finde en løsning pådenne situation;
150. tager udgangspunkt i, at anvendelsen af budgetmidlerne indvirker forskelligt på kvinder og mænd
som følge af de kønsrelaterede forskelle, der fortsat eksisterer; gør opmærksom på, at det næsten ikkefremgår af oplysningerne om gennemførelsen af 2003-budgettet, i hvilket omfang der er blevet afsatmidler til aktioner til fremme af ligestilling mellem kønnene, og hvad resultatet heraf har været, for såvidt angår integration af kønsaspektet (»gender mainstreaming«), og opfordrer Kommissionen til udenforsinkelse at fremlægge de pågældende oplysninger for Europa-Parlamentet;
Eksterne politikker
Reformen af forvaltningssystemet for bistand til tredjelande
151. understreger, at Kommissionen havde store forventninger til reformen, da den blev lanceret i 2000,
og at den har betegnet reformen som en succes; noterer sig og støtter Rådets konklusioner af22.-23. november 2004, hvori Rådet roser Kommissionen for de fremskridt, der er blevet opnåetmed hensyn til at forbedre forvaltningen og den rettidige ydelse af fællesskabsstøtte, og opfordrer til,at der fortsat gøres en indsats for at forbedre kvaliteten og effektiviteten af gennemførelsesprocessen;går fuldt ud ind for dekoncentration, men bemærker samtidig, at de betydelige meromkostninger, derer forbundet hermed, skal suppleres af konkrete resultater; glæder sig derfor over Revisionsrettensventede evaluering af, hvordan dekoncentrationen er forløbet i delegationerne, som bebudet i Revi-sionsrettens arbejdsprogram for 2004, og ligesom Udenrigsudvalget anmodede om i sin udtalelse omdecharge for 2002; er overbevist om, at rapporten i sidste ende kommer til at indeholde en cost-benefit-analyse af dekoncentrationsaspektet;
152. noterer sig, at alt imens der i Generaldirektoratet for Eksterne Forbindelsers aktivitetsrapport fra 2003
tales om et behov for yderligere evaluering af dekoncentrationsaspektet, synes denne evaluering kunat vedrøre personalebehov; gør derfor navnlig opmærksom på Rådets opfordring til Kommissionenom at udarbejde en kvalitativ vurdering af EU's bistand til tredjelande, som skal gennemføres særskilti forhold til årsrapporten, og fremlægge den senest i juli 2005;DA L 196/22 Den Europæiske Unions Tidende 27.7.2005
153. gør opmærksom på den fortsatte mangel på effektive systemer til informationsforvaltning og et
system til overvågning af delegationernes arbejde for så vidt angår evalueringen af finansielle risici,hvilket er en situation, som Generaldirektoratet for Eksterne Forbindelser selv er opmærksom på i sinårlige aktivitetsrapport fra 2003, og som skyldes mangel på menneskelige ressourcer; understreger, atKommissionens åbenhed og forslag til afhjælpning af denne situation hilses velkomne, og at de skalgennemføres på et tidligere snarere end et senere tidspunkt, og anmoder Kommissionen om senest ijuli 2005 at udarbejde en foreløbig rapport om de opnåede fremskridt;
154. er foruroliget over, at Revisionsretten under revisionen af gennemførelsesorganer konstaterede et
betydeligt antal regelstridige forhold i forbindelsen med de reviderede projekter (punkt 7.38 og7.39 i årsberetningen); tager til efterretning, at Kommissionen er enig med Revisionsretten i, atprojektforvaltningsafdelingernes og ngo ’ernes overholdelse af procedurerne for udbud og offentlige
indkøb stadig giver anledning til bekymring; forventer, at de medlemmer af Kommissionen, der eransvarlige for den eksterne bistand, inden 1. september 2005 forelægger en handlingsplan forafhjælpning af dette problem;
155. henleder opmærksomheden på det faktum, at en større sammenhæng mellem EU's forskellige poli-
tikker kan forbedre effektiviteten af EU's udgifter;
Revisionsrettens årsberetning
156. mener, at det med hensyn til Revisionsrettens årsberetning i al almindelighed ville være nyttigt, hvis
Revisionsretten tilvejebragte et tydeligere billede af den reelle skade, der forårsages af eventuelle
identificerede uregelmæssigheder;
157. anerkender behovet for at skabe en balance mellem dels de rapporterings- og procedurekrav, der
gælder for ngo'er, og dels deres muligheder for til stadighed at opfylde disse krav, og ville hilse detvelkomment, hvis Revisionsretten overvejede, hvordan man på en bedre måde kan samordne disseinteresser;
158. ønsker at få oplyst, om Kommissionen har forsøgt at sammenligne effektiviteten af forskellige
internationale bidragydere af bistand, og foreslår, såfremt dette ikke er tilfældet, at der hurtigstmuligt gennemføres en sådan sammenligning;
Solidaritetsfond for Latinamerika
159. gør opmærksom på sin gentagne støtte til ideen om at oprette en solidaritetsfond for Latinamerika;
bemærker, at der ganske vist er betydelig støtte til en sådan fond, men at det er nødvendigt, at depolitiske og økonomiske ledere i de pågældende lande udviser et større socialt ansvar; gør isæropmærksom på, at lande, hvor indkomstfordelingen er specielt dårlig, har et ansvar for at forsøgeat afhjælpe dette; bemærker, at EU bør forfølge sociale mål i disse lande ved både at yde bistand til ogoverbevise de pågældende lande om, at de selv bør gøre en større indsats, og at der bør findes entilfredsstillende balance mellem disse to aspekter;
160. forventer, at Kommissionen afgiver (skriftlig) forklaring til Europa-Parlamentet, hver gang den
undlader at gennemføre en bestemmelse, der er fastsat i en budgetanmærkning;
Udvikling
161. mener, at udviklingspolitikken udgør en væsentlig del af Unionens optræden udadtil, der har til
formål at udrydde fattigdom ved at styrke infrastrukturer på social-, uddannelses- og sundhedsom-rådet, øge den fattige befolknings produktionskapacitet og yde bistand til de berørte lande, for at de
kan skabe vækst og muligheder på lokalt plan; understreger, at gennemførelsen af millenniumudvik-
lingsmålene vil være et stort skridt i retning af opfyldelse af denne målsætning;
162. anerkender Kommissionens bestræbelser på at fokusere udviklingstiltagene på gennemførelse af
millenniumudviklingsmålene, herunder fastlæggelsen af 10 nøgleindikatorer; anmoder Kommissionenom at øge bestræbelserne på dette område og henstiller, at 35 % af Den Europæiske Unions bevil-linger til udviklingssamarbejde afsættes til gennemførelse af millenniumudviklingsmålene;DA 27.7.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 196/23
163. anerkender de vanskeligheder, der er forbundet med at vurdere virkningen af fællesskabsstøtten på
gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene i multidonormiljøer; beklager, at Kommissionen ikkehar truffet foranstaltninger til at etablere en relevant mekanisme til vurdering af denne virkning ogdermed begrænser sig til at vurdere fremskridtene i udviklingslandene i relation til millenniumudvik-lingsmålene; beklager, at Kommissionens svar på Udviklingsudvalgets spørgeskema er meget vagt,hvad angår gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene i Kommissionens udviklingsaktioner;
164. bifalder de forbedringer, som Kommissionen har foretaget i sit rapporteringssystem, og anerkender
kvalitetsforbedringen i årsberetning 2004 vedrørende EU's udviklingspolitik og bistand til tredjelande(KOM(2004) 536 og SEK(2004) 1027);
165. vedtager at indføre en årlig plenarforhandling om Kommissionens årsberetning vedrørende EU's
udviklingspolitik og bistand til tredjelande;
166. bifalder, at andelen af bevillingerne til social infrastruktur og tjenesteydelser i den officielle udvik-
lingsstøtte, der er finansieret gennem det almindelige budget og EUF, og som i 2003 lå på 8 269mio. EUR, steg fra 31,4 % i 2002 til 34,7 % i 2003;
167. finder det uacceptabelt, at kun 198 mio. EUR (2,4 %) var øremærket til grunduddannelse og 310
mio. EUR (3,8 %) til grundlæggende sundhedsydelser; opfordrer Kommissionen til at øge støtten tildisse sektorer og anmoder om, at 20 % af Den Europæiske Unions bevillinger til udviklingssam-arbejde anvendes til grunduddannelse og grundlæggende sundhedsydelser i udviklingslandene;
168. bifalder Kommissionens rolle i debatten om donorkoordination og harmonisering af procedurer;
beklager manglen på fremskridt på internationalt plan og medlemsstaternes tøven; opfordrerKommissionen til at øge indsatsen for at undgå overlapning af udviklingsaktioner og opnå fremskridti retning af komplementaritet;
169. mener, at Kommissionens støtte til forberedelsen af de nye medlemsstaters deltagelse i EU's udvik-
lingspolitik har været utilstrækkelig; opfordrer Kommissionen til at støtte de nye medlemsstater ogkandidatlande i fastsættelsen af deres udviklingspolitik og i relation til processen til større forståelse afudviklingsspørgsmål;
Førtiltrædelsesstøtte
Phare
170. glæder sig over Kommissionens hidtidige bestræbelser via Phare-programmet for at hjælpe kandidat-
landene med at forberede sig på at forvalte strukturfondene;
171. er dog bekymret over, at det ikke er lykkedes at gennemføre akkrediteringsprocessen for mange
Phare- og Ispa-kontorer i de nye medlemsstater før tiltrædelsen; opfordrer dog på det kraftigsteKommissionen til at bestræbe sig på at sikre, at der ikke begås sådanne fejl i forbindelse medRumænien, Bulgarien og kommende tiltrædelseslande;
172. bemærker imidlertid, at Phare-programmets værdi i forbindelse med »learning by doing« er begrænset,
eftersom de forvaltede programmer afviger væsentligt fra EFRU- og ESF-programmer, som de skalforberede til, og at der fortsat er et væsentligt behov for øget støtte til institutionsopbygning somhjælp til forvaltning af strukturfondene efter tiltrædelsen; udtrykker bekymring for kandidatlandenesmulighed for at absorbere strukturfondene efter tiltrædelsen;
173. bifalder derfor i princippet forslaget om et nyt enkelt instrument til forberedelse på strukturfondene,
forudsat at udformningen ikke er alt for kompliceret; understreger derfor behovet for en passendekontrolramme og henstiller til Kommissionen at sikre, at det nye instrument bliver så enkelt sommuligt for ikke at vanskeliggøre gennemførelsen;DA L 196/24 Den Europæiske Unions Tidende 27.7.2005
Sapard
174. konkluderer, at Sapards mål og målsætninger —som det første førtiltrædelsesinstrument, der i fuldt
omfang blev decentraliseret —var fremragende, selv om de ikke blev gennemført i fuldt omfang;
anerkender nytteværdien af Sapard-programmet, som ikke blot stimulerede den økonomiske udvik-ling i kandidatlandene, men også tilskyndede folk til at tænke på en ny måde, der var mere rationelog projektorienteret; erkender, at programmet var gavnligt i henseende til »learning by doing«, fordidet gav de nationale administrative myndigheder i tiltrædelseslandene direkte erfaring med forvalt-ningen af EU-midler; mener, at den generelle erfaring med dette program garanteret vil kunneudnyttes i forbindelse med gennemførelsen af fremtidige EU-programmer; henstiller til Kommissionenat forbedre den forudgående behovsanalyse for at øge disse fordele;
175. erkender, at det decentraliserede forvaltningssystem for gennemførelse af programmet generelt
fungerer godt, men henstiller til Kommissionen at forbedre det yderligere på grundlag af erfaringernefra de hidtidige vanskeligheder og yde mere støtte til tiltrædelseslande, når der opstår problemer, oggøre mere for at følge programmet op;
176. bemærker bl.a., at komplicerede procedurer og retsusikkerhed fører til en alvorlig underudnyttelse af
bevillinger, og er skuffet over, at kun halvdelen af midlerne blev modtaget af de (endelige) støt-temodtagere efter fem års gennemførelse jf. data pr. 15. december 2004; glæder sig dog over, at derikke er nogen Sapard-midler, der bortfalder på grund af forsinkelser; understreger dog over forKommissionen, at den ønskede fremskyndelse af betalinger på ingen måde skal eliminere styringenaf og tilsynet med programmet;
177. bemærker, at de fleste Sapard-midler blev brugt på projekter, der øgede produktionen, og henstiller,
at der lægges større vægt på kvalitet, miljø- og sundhedsstandarder i de nye programmer;
178. erkender, at regnskabsafslutningen blev forvaltet bedre, end det var tilfældet med Phare, men
henstiller, at der sker yderligere forbedring for at mindske tabet af EU-midler;
179. glæder sig over Kommissionens bestræbelser på at forberede Malta og Cypern på medlemskab ved
hjælp af en specifik økonomisk bistand under førtiltrædelsesstrategien; beklager imidlertid, at bådeMalta og Cypern blev holdt uden for hovedførtiltrædelsesinstrumenterne Phare, Sapard og Ispa, ogderfor havde mere begrænsede muligheder for at forberede sig på forvaltningen af EU-midler.DA 27.7.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 196/25