IMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
COM(94) 528 endelig udg. 
Bruxelles, den 23.11.1994 
Meddelelse 
fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet 
og til Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget 
UDDANNELSE OVER FOR DE TEKNOLOGISKE, INDUSTRIELLE OG 
SOCIALE UDFORDRINGER: INDLEDENDE OVERVEJELSER 
Meddelelse 
fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet 
og til Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget 
UDDANNELSE OVER FOR DE TEKNOLOGISKE, INDUSTRIELLE OG 
SOCIALE UDFORDRINGER: INDLEDENDE OVERVEJELSER 
Indledning 
Denne meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet skal danne 
grundlaget for en fremadskuende indsats inden for uddannelsespolitikken med hen­
blik på gennemførelse af de retningslinjer, der er opstillet i hvidbogen med 
henblik på nå målene for vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, uden at dette 
dog berører den grundliggende rolle, som uddannelsen spiller i forbindelse med 
forberedelse af børn og unge til deres rolle som samfundsborgere og i forbindelse 
med deres integrering i et aktivt samfund. 
Kommissionen opfatter de diagnoser og konklusioner (dybtgående tilpasning af 
systemerne, navnlig gennem udvikling af efter- og videreuddannelsen, og 
specifikke foranstaltninger for unge, der har forladt skolen uden en tilstrækkelig 
uddannelse), der findes i hvidbogen, og som Det Europæiske Råd har accepteret 
og bekræftet på møder i Bruxelles og på Korfu, som afgørende resultater. Det 
drejer sig nu om på grundlag af disse resultater at se på, hvilke forslag der kan 
fremsættes med henblik på at tage de forskellige udfordringer op. I denne med­
delelse anses de mål for uddannelsen, som Kommissionen har præsenteret i hvid­
bogen om social- og arbejdsmarkedspolitikken (1) og i de specifikke meddelelser 
om industrieris konkurrenceevne (2) og om informationssamfundet (3) for at være 
nået. 
A, 6Z 
3. Kommissionens mål med denne meddelelse er at præsentere de vigtigste 
spørgsmål, som den, på baggrund af udviklingen i medlemsstaterne, mener 
nødvendiggør mere omfattende aktioner, for at uddannelsessystemernes løsninger 
kan stå mål med de socio-økonomiske ændringer, hvis omfang og rækkevidde er 
beskrevet i hvidbogen. 
4. Virksomhedernes og de enkelte arbejdstageres behov for uddannelse, navnlig efter-
og videreuddannelse, bliver større og mere omfattende i takt med de stadigt 
hurtigere socio-økonomiske, teknologiske og samfundsmæssige ændringer. Rent 
skematisk kan behovene for uddannelse inddeles i tre områder: 
- behov, der hænger sammen med tilpasningen til den industrielle omstilling 
baseret på omlægningen af produktionsprocesserne og i endnu højere grad på 
virksomhedernes organisatoriske omstilling baseret på en kombination af 
oplæring i teknologiske færdigheder og udvikling af den enkeltes samar­
bejdsevner; 
- behov, der hænger sammen med fremkomsten af informationssamfundet, hvor 
adgang til viden, og forøgelse af måder hvorved denne kan tilvejebringes, er 
det centrale i individets forhold til omgivelserne; 
- behov, som hænger sammen med udviklingen af nye aktiviteter på tjeneste­
ydelsesområdet, der er bestemmende for nye beskæftigelsesområders evne til 
at udnytte muligheder, og udarbejde nye profiler, der er tilpasset de nye fag 
eller færdigheder, der fremkommer. 
Der stilles i højere og højere grad krav om en udbygning af uddannelsesaktionerne 
inden for ovennævnte tre områder, og uddannelsen spiller en stadig større rolle i 
socialiseringen, integreringen og genintegreringen i et samfund, der selv er i 
bevægelse. Det er derfor vigtigt, at kohærensen både bevares og styrkes med 
hensyn til mål og metoder for, at uddannelse fuldt ud kan spille den 
samfundsmæssige rolle, som den har i vort moderne samfund. Mere end 
nogensinde før er det vigtigt, at uddannelse ikke blot opfattes som et redskab til 
støtte for en bestemt politik (uanset om der er tale om en økonomisk, industriel 
eller social politik), men som et selvstændigt og kohærent politisk område, der 
bidrager til og indgår i de andre redskaber til økonomisk og social modernisering. 
5. I meddelelsen behandles fem grundlæggende emner: 
- forudsigelse af behovene for tilpasning af systemerne 
- udviklingen i udbuddet 
- midler og metoder 
- ressourcer 
- aktører. 
6. For hvert af disse emner angives der i meddelelsen retningslinjer, som 
Kommissionen overvejer for at udvikle Fællesskabs aktiviteter og dermed støtte 
og supplere de aktioner, som medlemsstaterne gennemfører. Som konklusion når 
den frem til de elementer, der indgår i forstærkelsen af den europæiske dimension. 
L Forudsigelse af behovene for tilpasning af systemerne 
7. I en socio-økonomisk situation præget af dybtgående og omfattende ændringer er 
evnen til at forudsige fænomener og udvikling i færdigheder bestemmende for den 
fleksibilitet og hurtighed, hvormed uddannelsessystemerne kan tilpasse sig. 
Tilpasningen af forholdet mellem uddannelse og beskæftigelse foregår på mange 
forskellige måder på mikroøkonomisk plan, men uddannelsessystemerne og 
systemerne til hjælp til integrering reagerer derimod med en vis inerti og i 
henhold til tendenser på længere sigt. 
8. En forbedring af systemernes evne til at forudsige udviklingen bør omfatte tre 
elementer: 
a) Bestræbelse på at skabe større overensstemmelse mellem de forskellige 
aktørers aktioner med henblik på at nå visse mål. Nogle medlemsstater går 
allerede i denne retning ved at fastsætte mål på mellemlang sigt enten for de 
unge, der deltager i grunduddannelse, eller for hele arbejdsstyrken. Denne 
fremgangsmåde bør fremmes og udbredes generelt. 
b) Udvikling af samarbejdet med henblik på at forbedre de tekniske redskaber til 
forudsigelse. I denne forbindelse munder Kommissionens koordineringsarbejde 
ud i to generelle konklusioner: 
etablering af partnerskaber mellem virksomhederne, de offentlige myndig­
heder og uddannelsesinstitutionerne resulterer i mærkbare fremskridt; for 
at muliggøre mere omfattende konklusioner, må sådanne ordninger baseres 
på ekspertise og videnskabelige metoder til forudsigelse af nye fag; 
systemerne til forudsigelse udvikles på flere niveauer (makroøkonomisk, 
sektorplan, regionalt plan, pendlingsdistnkt); etablering af forbindelser 
mellem disse forskellige niveauer, uden noget ønske om at indføre en 
fælles ordning, medfører fordele. 
c) Hensyntagen til den kvalitative udvikling i færdighederne. De vigtigste 
forandringer skyldes ændringerne i arbejdssituationen og i færdighederne. 
Observering af disse forandringer er forudsigelsesmetodernes egentlige mer­
værdi i forhold til styring og gennemførelse af uddannelsespolitikker og -
aktioner. 
9. Denne fremgangsmåde bør omfatte forståelse af, hvilke færdigheder der er nød­
vendige for et aktivt samfund, og overvejelse af målet med uddannelse, så 
enkeltpersoner og af borgere tager ansvaret for egne valg og kan bidrage til en 
varig udvikling. Den er fremadskuende, da den ikke blot begrænser sig til 
observering af ændringerne, men forudsætter en debat mellem alle aktører og valg, 
der kommer til udtryk i udarbejdelsen af programmer og uddannelse som sådan. 
10. Denne forbedring af mulighederne for forudsigelse af tendenserne bør resultere i 
en bedre evaluering af aktionerne og en bedre styring af systemerne. En række 
medlemsstater har givet udtryk for et sådant ønske, men det ser ud til, at der 
endnu må gøres store fremskridt for at øge den hurtighed, hvormed systemer og 
ordninger, der er karakteriseret ved en kraftig inerti, kan svare igen på 
ændringerne. Begrebet evaluering er i øvrigt for uklart og giver anledning til 
forskellige fortolkninger i medlemsstaterne. Udvikling af samarbejdet omkring 
evaluering af uddannelse skulle gøre det muligt at klarlægge, hvilke aktioner der 
er nødvendige og mulige. Undervisningssektoren og uddannelsesinstitutionerne bør 
gradvist erhverve en evalueringskultur, der er en forudsætning for kvalitet, og 
fjerne de forbehold, der kommer til udtryk over for sådanne skridt. 
11. Kommissionen er, for at lette forudsigelserne og udvekslingerne af metoder og 
redskaber på dette område, ved at undersøge, hvorvidt det vil være 
hensigtsmæssigt inden for rammerne af LEONARDO og de ressourcer, der er 
afsat hertil, at oprette et europæisk observationsnetværk for ændringer i færdig­
heder og eihverv. Dette netværk, der skulle tage udgangspunkt i CEDEFOFs 
arbejde, kunne samarbejde med de nationale videnskabelige centre, der spiller en 
fremtrædende rolle på dette område i medlemsstaterne. Dette netværk skulle støtte 
sig til det teknologiobservatorium, som GD XII har oprettet og til det arbejde, som 
EURYDICE har udført på uddannelsesområdet, og dets vigtigste opgave skulle 
være at bidrage til overvejelserne omkring analyse- og evalueringsmetoder til 
forudsigelse af behovene for kompetence. Kommissionen ønsker i denne 
forbindelse af uddybe de metodologiske spørgsmål og det videnskabelige element 
i de forskellige initiativer, der bidrager til forudsigelse af kompetencebehovene 
(FORCE og COMETT samt LEONARDO og ADAPT). Kommissionen mener 
således, at inddragelse af eksperter inden for forskning i uddannelse på en positiv 
måde ville kunne bidrage til fastsættelse af retningslinier for og opfølgning af 
nettets arbejde. 
12. Resultaterne af dette europæiske netværks arbejde kunne til gengæld støtte 
aktioner og projekter vedrørende overførsel af resultaterne inden for forskning i 
uddannelse til de forskellige aktørers politikker på erhvervsuddannelsesområdet, 
navnlig på det prioriterede område, som udgøres af erhvervsvejledningen og 
etablering af et net af referencecentre, hvilket allerede er planlagt i LEONARDO 
programmet. På grundlag af de data, som det europæiske observationsorgan for 
ændringer i færdigheder og erhverv indsamler, skulle det være muligt bedre at 
udbrede information om ændringerne til de brugere, som har størst behov herfor. 
II Udvikling af udbuddet 
13. Gennem årene er uddannelsessystemerne og -ordningerne (grunduddannelse, efter-
og videreuddannelse, uddannelse med henblik på integrering på arbejdsmarkedet) 
blevet udviklet på basis af en specialisering af strukturer og ydelser for særlige 
målgrupper eller i forhold til at løse specifikke problemer. Denne specialisering, 
der har muliggjort bemærkelsesværdige fremskridt i gennemførelsen af alsidige 
pædagogiske løsninger, står nu over for en dobbelt udfordring: 
- overførsel af innovationer (pædagogiske, teknologiske, med hensyn til pro­
dukter eller metoder) mellem områder eller discipliner; det mest slående 
eksempel er identifikation og erhvervelse af nøgle eller kerne færdigheder - en 
model, som udviklet i erhvervslivet, og som nu er ved at blive generelt 
udbredt som et af hovedelementerne inden for erhvervsmæssig grunduddan­
nelse; 
- den tilpasning af mekanismerne for fordeling af ressourcer, som uden tvivl vil 
finde sted inden for den nærmeste fremtid, og som er nødvendig for at 
omdirigere midlerne til nye områder: udvikling af efter- og videreuddannelsen, 
forbedring af integreringsfasen, alsidige uddannelser, udvidelse af 
universiteternes andel i efter- og videreuddannelsen, udvikling af udbuddet af 
multimedieuddannelser. 
14. Udviklingen af sektorer, inden for hvilke der fremkommer en ny generation af 
omfattende teknologiske innovationer, vil nødvendiggøre udvikling og udbredelse 
af nye uddannelsesprodukter. Udbredelsen af informationsteknologier er naturligvis 
et vigtigt fænomen, da den omfatter alle økonomiske aktivitetsområder. Det 
bioteknologiske område ser ligeledes ud til i de kommende år at kunne give 
anledning til nye uddannelsesbehov Denne udvikling gør det nødvendigt at 
definere de grundlæggende færdigheder, som enhver person bør erhverve, og som 
ser ud til at skulle indeholde en teknologisk dimension, navnlig kendskab til EDB, 
ud over de traditionelle grundlæggende færdigheder. Nye markeder, der indebærer 
teknologiske innovationer, eller som eventuelt vil skabe nye aktivitetsområder, ser 
ligeledes ud til at skabe behov for nye alsidige færdigheder, f.eks. inden for miljø, 
forvaltning og udvikling af den fælles arv, af byområderne osv. 
15. Opfølgning og styring af systemerne bliver således et vigtigt element for alle 
aktører - ikke mindst de politiske beslutningstagere. De oversigter over 
undervisning/uddannelse, som Kommissionen har udarbejdet som opfølgning til 
hvidbogen, har gjort det muligt at sammenfatte de forskellige elementer, der findes 
i forskellige rapporter fra medlemsstaterne, og at udarbejde et tværgående billede 
af udviklingen, der supplerer de detaljerede analyser af de enkelte områder. 
Kommissionen undersøger, hvorvidt det vil være hensigtsmæssigt at foreslå at 
forlænge udarbejdelsen af oversigter, indtil der foreligger foreløbige rapporter, 
som medlemsstaterne, når oversigterne er godkendt, skal udarbejde inden for 
rammerne af SOCRATES og LEONARDO i 1996, at udvide denne med 
fastlæggelse og indførelse af kvantitative indikatorer i stil med de nøgletal, der 
udarbejdes på undervisningsområdet, og at denne udarbejdelse af oversigter 
knyttes sammen med fastlæggelsen af en fælles målramme, der er et af de grund­
læggende elementer i LEONARDO. 
16. Det ser ud til, at det er muligt at basere et løbende tilsyn med den igangværende 
udvikling i medlemsstaterne og med denne udviklings overensstemmelse med en 
række store fælles retningslinjer på dette dobbelte grundlag (oversigter og fælles 
mål). Kommissionen undersøger på dette grundlag, hvorvidt det vil være 
hensigtsmæssigt af præcisere indholdet af de fælles mål i henstillinger vedtaget 
af Rådet 
ni Midler og metoder 
17 Fremkomsten af informationssamfundet har ligeledes, som understreget i 
Bangemann-rapporten, givet anledning til meget dybtgående og efter nogens 
mening grundlæggende ændringer af selve retningslinj erne for uddannelsen. Denne 
mulige eller sandsynlige revolution er baseret på det faktum, at man nu i stadig 
hastigere tempo går fra en tid, hvor den enkelte skulle søge de kilder, der 
formidler eller udbreder viden (universiteter, uddannelsescentre, biblioteker osv.) 
mod en samfundsmæssig organisation, hvor informationen vil blive udbredt 
massivt til alle borgere. Det altoverskyggende spørgsmål er i mindre grad adgang 
til information og i højere grad udnyttelse af information i uddannelsesøjemed. 
18. Uddannelsesaktionerne og retningslinjerne for tilrettelæggelse af uddannelse bør 
gøres til genstand for en omfattende nytænkning på grundlag af denne udvikling. 
Den undervisningsform, hvor læreren og eleven befinder sig ansigt til ansigt, som 
stadig er den mest udbredte, vil blive mindre betydningsfuld og vil blive afløst af 
selvstudum og den enkeltes egen forvaltning af uddannelsesforløbet. Uddan­
nelsesaktionen som en isoleret handling, afgrænset i tid og baseret på egentlige 
redskaber, vil komme til at indgå i arbejds- eller fritidssituationer, der i sig selv 
vil kunne få en uddannelsesmæssig værdi. Stigningen i antallet af arbejdspladser 
udstyret med en skærmterminal og den øgede udbredelse af multimediemateriale 
og -produkter i husholdningerne er de første tegn på denne udvikling. I en nær 
fremtid vil simulering ved hjælp af virtuelle billeder, som fuldstændigt ændrer 
retningslinjerne for indlæring af teknologiske og adfærdsmæssige færdigheder, 
kunns ændre indlæringsprocessen fuldstændigt. Grunduddannelsen berøres lige­
ledes, idet den nye teknologi ikke blot beriger forholdet mellem lærer og elev, 
men også kan ændre dette forholds karakter. I stedet for et lærer-elev forhold efter 
en enkelt model vil det være muligt i større eller mindre omfang at indføre 
pædagogiske modeller, hvor eleven kommer til at spille en mere aktiv rolle i 
indlæringsprocessen. 
19. I dette tilfælde bliver kontrol af nettene og af indholdet af de produkter, der 
udbredes via informations transmissions nettene med et uddannelsesmæssigt mål 
eller resultat, et grundlæggende politisk spørgsmål. Et nyt udbud af multimedie­
produkter, der udbredes bredt via netværk (kabel eller optiske) er sandsynlig og 
bør fremmes. I stil med de nuværende tendenser i andre servicegrene, specielt 
inden for informationsområdet, vil deltagelse i og/eller kontrol med fremstillingen 
af disse nye uddannelsesprodukter og information med pædagogiske formål, både 
med hensyn til indhold og sprog, være en stor økonomisk og kulturel udfordring. 
20. Fællesskabets erhvervsuddannelsesprogrammer har gjort det muligt at samle et 
betydeligt antal (flere tusinde) nye produkter, der kan overføres. Kommissionen 
8 
undersøger, hvorvidt det er muligt inden for rammerne af SOCRATES og 
LEONARDO og de ressourcer, der er afsat hertil, at oprette en database med 
oplysninger om nyskabende produkter og metoder på uddannelsesområdet Denne 
database skulle navnlig være koncentreret omkring teknologiske nyskabelser inden 
for produktionen (ny informationsteknologi, bioteknologi) og inden for potentielle 
jobskabende sektorer (miljø, tjenesteydelser til enkeltpersoner, udvikling af den 
fælles arv, forvaltning af arealer) ved at stadfæste de allerede opnåede resultater. 
Denne database kunne stilles til brugernes rådighed ved hjælp af 
forespørgselsredskaber, der kan anvendes på afstand (fjernforespørgsel), som ville 
gøre det muligt at udnytte rigdommen i denne database, der vil kunne omfatte 
flere tusinde nyskabende uddannelsesprodukter og forøges med omkring tusind 
nye produkter om året, efterhånden som programmerne og fællesskabsinitiativerne 
gennemføres. 
IV Ressourcer 
21. Den sandsynlige eksponentielle stigning i uddannelsesbehovene, der hænger 
sammen med ovennævnte faktorer, kan naturligvis kun imødekommes, hvis der 
afsættes nye ressourcer. De traditionelle former for finansiering af uddannelses­
aktionerne (offentlige budgetter for visse kategorier af aktioner og over virksom­
hedernes driftsregnskab for så vidt angår efter- og videreuddannelse) er ikke 
ubegrænsede. De første tilgængelige elementer, der vil blive stadfæstet med 
gennemførelsen af den første europæiske undersøgelse af efter- og 
videreuddannelse der udføres af EUROSTAT i 1994, viser, at finansieringen af 
efter- og videreuddannelse højst udgør 3-4% af lønomkostningerne i de lande, 
hvor uddannelsesordningerne er bedst udviklet. Dette finansieringsniveau udgør 
et væsentligt grundlag, men kan dog ikke dække den spredning og den kraftige 
stigning i behovene, som man må regne med. Flere løsninger bør i denne 
henseende analyseres på fællesskabsplan: 
behandling af de udgifter til uddannelse, som virksomhederne eller enkelt­
personer accepterer at afholde, som investeringsudgifter for at lette 
kapitaliseringen af viden og ikke blot som driftsudgifter, navnlig i forbindelse 
med den regnskabsmæssige og skattemæssige behandling af disse udgifter 
(herunder også incitamenterne); 
etablering af finansieringspartnerskaber mellem forskellige aktører (offentlige 
myndigheder, lokalsamfund, virksomheder osv.), og muliggøreise af en reel 
synergi mellem midlerne samtidig med, at der fastsættes fælles og transparente 
retningslinjer for interventioner på uddannelsesområdet; 
undersøgelsen af nye finansielle produkter (uddannelsesopsparingskonti, 
uddannelsesforsikringsordninger), der gør det muligt at lede en del af hus­
holdningernes opsparing over i fonde, som skal dække eller forebygge 
stigningen i de udgifter, som den enkelte skal afholde; en del af 
husholdningernes usikkerhedsbestemte opsparing ville således gå til ved­
ligeholdelse og udvidelse af den intellektuelle kapital i stil med beskyttelsen 
af den enkeltes fysiske kapital; i denne henseende bør de nye retningslinjer for 
arbejdstagernes medinvestering (finansiel og navnlig tidsmæssig), som man 
forsøger at indføre, følges meget nøje. 
V. Aktørerne 
22. Den sociale dialog om uddannelse, uddannelse med henblik på integrering samt 
efter- og videreuddannelse er et meget udbredt fænomen og berører på forskellig 
vis alle de niveauer, hvorpå arbejdsmarkedets parter har indflydelse: virksomhed, 
pendlingsdistrikt, regionalt plan, sektor, tværfagligt plan, Unionen. Selv om praksis 
nogle gange er mindre formel end teorien, er de berørte aktører, først og fremmest 
arbejdsmarkedets parter, enige ornat forhandlinger og dialog må opretholdes ved 
fastlæggelsen af mål for uddannelsespolitikkerne. Forhandling mellem parterne og 
med de offentlige myndigheder ser ud til at være et næsten generelt fænomen i 
forbindelse med fastlæggelse af efter- og videreuddannelsesordninger og 
vekseluddannelsesordninger i medlemsstaterne. 
23. Det ser ligeledes ud til, at den sociale dialog af to årsager er en god metode til at 
udvikling af efterspørgslen efter uddannelse. Dels erkendes det nu, at dialogen 
10 
mellem aktørerne gør det muligt at få en uddannelse af bedre kvalitet, navnlig når 
der er tale om at skabe overensstemmelse mellem virksomhedernes og den 
enkeltes behov. Dels kan dialogen bære frugt i forbindelse med forholdet mellem 
virksomhedens uddannelsespolitik og dens overordnede (økonomiske og sociale) 
strategi, selv om der er større uenighed mellem arbejdsgiverne og fagforeningerne 
på dette punkt 
24. Arbejdsmarkedets parters indgreb i udbuddet af uddannelse er et mere ømtåleligt 
spørgsmål. I næsten alle medlemsstater har uddannelsesinstitutionerne, som for­
valtes paritetisk, på grund af den omfattende offentlige finansiering, de lægger 
beslag på, stor indflydelse på struktureringen af udbuddet. Disse institutioners 
kapacitet kunne øges (eventuelt i partnerskaber eller gennem samarbejde med 
private organisationer), således at de kommer til at fungere som drivkraft i forbin­
delse med udbredelsen af nyskabelser af enhver art (pædagogi, metodologi og 
uddannelsesinstrumenter). 
25. Kommissionen har bekræftet sin støtte til arbejdsmarkedets parter dels inden for 
rammerne af den sociale dialog, dels inden for rammerne af fælles aktioner og 
projekter, som de har taget initiativet til, efterhånden som der er blevet udviklet 
fællesskabsaktioner. Denne støtte anses nu for at være en integrerende del af 
udviklingen af Unionens erhvervsuddannelsespolitik (grunduddannelse såvel som 
efter- og videreuddannelse). To veje bør i denne forbindelse prioriteres: 
- tilskyndelse til en udvidelse af dialogen på alle niveauer med henblik på 
fastlæggelse af mål for uddannelsespolitikkerne og -aktionerne; 
- metodisk undersøgelse af god praksis i forbindelse med den sociale dialog, der 
har gjort det muligt at udvikle eller forbedre efter- og videreuddannelsen eller 
integreringen af unge. 
26. I forlængelse af de aktioner, der er gennemført under FORCE programmet (fælles 
projekter, undersøgelse af mulighederne for overførsel), og på grundlag af 
resultaterne af de forhandlinger, som gik forud for den sociale dialog om efter- og 
videreuddannelse, som arbejdsmarkedets parter har været kraftigt involveret i, og 
11 
som de anerkender som værende et positivt element i dialogen, vil der kunne 
foreslås en udvidelse af arbejdsmarkedets parters fælles aktioner, navnlig inden for 
LEONARDO. Det fælles mål skulle være at sikre en systematisk udbredelse af 
nyskabende faktorer og elementer blandt de aktører, der er involveret i dialogen 
og i forhandlingerne om et fælles grundlag for dialog og forhandlinger baseret på 
de aktuelle forskellige praksis i Unionen. 
IV. Konklusionen Fremme af den europæiske dimension 
27. Mobilitet og beherskelse af flere sprog er grundlaget for opbygningen af borgernes 
Europa. Det er derfor nødvendigt at foregribe dette behov og at slå til lyd for 
nødvendigheden af en mere dynamisk sprogpolitik i alle medlemsstater. 
Fremskridtene på dette område er endnu for beskedne, idet de unges og de 
voksnes sprogkundskaber er for ringe, og anvendelsen af moderne teknologi i 
skolerne er utilstrækkelig. 
28. Akademisk og faglig anerkendelse af eksamensbeviser er et område, inden for 
hvilket den europæiske dimension navnlig bør fremmes Fællesskabsinstitutionerne 
har allerede iværksat mange aktioner med henblik på at fremme medlemsstaternes 
gensidige anerkendelse af eksamensbeviser for dermed at overvinde de hindringer 
for personers mobilitet, som uddannelsessystemernes forskelligartethed medfører. 
Kommissionen ønsker fremover at skabe overensstemmelse mellem aktionerne 
med henblik på anerkendelse dels af kvalifikationer, dels af færdigheder. Den har 
indledt samlede overvejelser af aktioner med henblik på udvikling af synergi 
mellem de forskellige former for anerkendelse, såsom information, akademiske og 
faglige netværk, tilpasning af uddannelserne og evaluering af kvaliteten. 
29. Tilrettelæggelsen af et "Europæisk Uddannelsesår" vil danne ramme om de 
aktioner, som gennemføres i Den Europæiske Union. Man vil således kunne nå 
ud til et større gruppe end den, der er direkte berørt af disse interventioner, og 
man vil opnå en virkning, som ikke vil kunne opnås med medlemsstaternes 
individuelle aktioner. Som Kommissionen gjorde opmærksom på i sit forslag til 
afgørelse, som er sendt til Rådet og Europa-Parlamentet, er formålene med det 
12 
europæiske uddannelsesår: oplysning af befolkningen om betydningen af uddan­
nelse, fremme af et bedre samarbejde mellem strukturerne, etablering af et 
europæisk uddannelsesområde, understregning af betydningen af lige muligheder 
for adgang til uddannelse. Kommissionen har således til hensigt sammen med alle 
de berørte aktører at iværksætte den nødvendige offentlige debat om målene med 
livslang uddannelse og de midler, der skal tages i anvendelse i forbindelse 
hermed. 
13 
Bilag 
Referencer 
(1 ) Hvidbog: Europæisk social- og arbejdsmarkedspolitik - En vej frem for Unionen 
(KOM (94) 333) 
(2) Meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om en europæisk konkurrencepolitik 
for industrien (KOM (94) 319), endelig udgave) 
(3) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Europa på vej mod informationssamfundet 
- En handlingsplan (KOM (94) 347), endelig udgave). 
14 
^jr^^^.l.,~ *-:•--ws-^v. 4k'-^-' :-^\\y:$&$:-<Z£'e*$-
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 528 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 16 04 
Katalognummer : CB-CO-94-557-DA-C 
ISBN 92-77-82733-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg