22. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 328/15 
Udtalelse om udviklingen i den sociale situation i Fællesskabet i 1985 
(86/C 328/08) 
Kommissionen besluttede den 23. juni 1986 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs 
udtalelse om ovennævnte emne. 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede at pålægge De Bruyn som hovedordfører 
forberedelsen af arbejderne på området. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 239. plenarforsamling, mødet den 17. 
september 1986, med 2 stemmer imod, mens 15 hverken stemte for eller imod, følgende 
udtalelse: 
1. Generelle forhold 
1.1. Sektionen konstaterer, at man i 1985 kunne no­
tere positive økonomiske tendenser i EF: en vækstrate, 
som er 1 % højere end året før. BNP steg med 2,2 % i 
forhold til 1984 og en gennemsnitlig inflation på 5,2% 
eller 1% mindre end i 1984. Produktiviteten og fort­
jenstmargenen er til stadighed blevet øget. Desuden 
konstaterer sektionen, at investeringerne fra 1983-1985 
er steget med 2,2%, således at man har indhentet ned­
gangen fra de foregående to år og befinder sig på samme 
niveau som i 1980, dvs. ca. 15% mindre end i 1974 (1). 
1.2. På det sociale plan var lønstigningen i Fæl­
lesskabet som helhed mindre end den gennemsnitlige 
inflation. Men arbejdsløsheden er fortsat steget. I Fæl­
lesskabet (10) var der i 1985 mere end 13 mio. arbejdslø­
se, hvilket svarer til 11,1 % af den samlede arbejdsstyr­
ke. Som følge af udvidelsen er dette tal steget til 16 mio. 
(12%). De positive aspekter, som oprettelsen af 200 000 
nye arbejdspladser og en heraf følgende stigning i be­
skæftigelsen på 0,4% repræsenterer, er ganske util­
strækkelige. 
1.3. Hvad angår de sociale udgifter, henviser sektio­
nen til sine bemærkninger i udtalelsen fra 1983. De 
seneste data offentliggjort af Kommissionen i 1986 be­
kræfter den tendens, som den dengang fremhævede, 
idet socialbudgettets vækstrate ligger langt under væks­
traten for BNP. Endvidere giver Kommissionens over­
sigter indtryk af, at der er en reel tilbagegang i de 
sociale omkostninger. Dette forekommer sektionen så 
meget desto mere beklagelsesværdigt, når man tager i 
betragtning, at der i de fleste medlemsstater er en ten­
dens til at mindske de sociale ydelser eller øge arbejdsgi­
vernes og arbejdstagernes sociale bidrag for at løse 
problemerne ved finansieringen af de sociale sikrings­
systemer. 
1.3.1. I en sådan situation skærpes indkomstforskel­
lene i de forskellige medlemsstater på grund af mangelen 
(!) Kilde: EK-Kommissionen og OECD. Se ligeledes ØSU's udta­
lelse om den økonomiske situation i EF. på sammenhæng i udviklingen og socialpolitikken. Fat­
tigdom og konfliktsituationer bliver mere almindelige 
blandt befolkningen, og der viser sig samfundsforstyr­
rende tendenser og destabiliseringsforsøg i form af vold. 
og kriminalitet samt racisme og fremmedhad. 
2. Arbejdsløshedens betydning 
2.1. Den ujævne fordeling at arbejdsløsheden 
2.1.1. Hvor arbejdsløsheden end rammer, er de per­
sonlige, samfundsmæssige og økonomiske omkostning­
er høje(2). Udvalget påpeger dog, at de samlede ar­
bejdsløshedstal alt for let skjuler, hvor forskelligt og 
urimeligt den rammer særlige områder og særlige grup­
per som f.eks. migrantarbejdere (3). De arbejdsløsheds-
bekæmpende foranstaltninger bør i rimeligt omfang 
tage hensyn til de forskellige regioners og gruppers 
særlige behov. 
2.2. Den regionale fordeling af arbejdsløsheden 
2.2.1. Den ujævne geografiske fordeling af ar-
- bejdsløsheden er tilstrækkeligt dokumenteret, og den 
skal derfor ikke behandles her. Man må dog imidlertid 
, ikke glemme, at selv inden for regioner kan arbejdsløs-
hedsniveauet svinge kraftigt. Særlig akut er arbejdsløs­
hedsproblemet i visse store byområder, hvor en svæk-
- kelse af industri- og handelsstrukturen har sat en proces 
i i gang med social tilbagegang og fremkomsten af områ-
i der uden økonomiske aktiviteter, som lidt efter lidt står 
uden for samfundet. Dette har i stigende omfang affødt 
social uro ofte med foruroligende racistiske undertoner. 
s Dette bør dog ikke føre til, at de høje arbejdsløshedstal 
i visse af Fællesskabets landområder glemmes. 
(2) Jf. ØSU's udtalelse om Udviklingen i den sociale situation i 
Fællesskabet i 1982, EFT nr. C 286 af 24. 10. 1983. 
(3) Jf. ØSU's udtalelse om Vandrende arbejdstagere, EFT nr. C 
343 af 25. 12. 1984. 
Nr. C 328/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 12. 86 
2.3. Ungdomsarbejdsløsheden 
2.3.1. De officielle arbejdsløshedstal (opgjort på bag­
grund af oplysninger fra de enkelte medlemsstater, som 
dog anlægger forskellige kriterier) for unge under 25 år 
i Fællesskabet (37,1% i forhold til 38,3% i 1984) er 
stadig foruroligende. Dette burde opmuntre medlems­
staterne og Fællesskabet til at fremme yderligere foran­
staltninger til løsning af problemet (!), eftersom det 
forventes, at 4,8 mio. unge i Fællesskabet i 1985 er uden 
beskæftigelse. Udfordringen bliver endnu større med 
Spaniens og Portugals indtræden, da tallet dermed øges 
med mere end 1,5 mio. 
2.3.2. Udvalget konstaterer med bekymring, at selv 
unge med eksamensbeviser eller erhvervsuddannelse er 
arbejdsløse. Hertil kommer de mange unge, der mangler 
de nødvendige kvalifikationer eller erhvervsuddannelse 
for at kunne konkurrere på arbejdsmarkedet. 
2.3.3. Udvalget værdsætter Ministerrådets beslut­
ning af 17. oktober 1983, hvorefter 75 % af Socialfon­
dens ressourcer fra 1984 skal anvendes til beskæftigel­
sesfremmende foranstaltninger for unge under 25 år. 
Dette har især haft til følge, at der i en række medlems­
stater træffes yderligere foranstaltninger for at give 
unge mulighed for at opnå erhvervserfaring og derigen­
nem forbedre deres fremtidige beskæftigelsesmulighed­
er. Udvalget ser derfor med tilfredshed på, at Kommis­
sionen kaster et tilbageblik over sådanne foranstaltning­
er, hvorved man vil skabe en værdifuld databank og 
tilskynde til udvekslingen af oplysninger og erfaring 
samt gennemførelse i hele Fællesskabet af de planer, 
der anses for at være effektive. Kommissionen opfordres 
samtidig til at udarbejde en resolution for med henblik 
på en samordnet indsats at ajourføre resolutionen fra 
1984 (2). 
2.3.4. I denne forbindelse mener Udvalget, at en 
række EF-initiativer inden for den sociale sektor kunne 
give bedre resultater, hvis de var baseret på en analyse 
af de aktuelle udviklingstendenser i de enkelte medlems­
stater udarbejdet i samarbejde med arbejdsmarkedets 
parter. Det ville derfor være nyttigt at udarbejde et 
sådant system til indsamling af denne form for op­
lysninger. 
2.4. Kvindearbejdsløsheden 
2.4.1. Udvalget konstaterer, at kvindearbejdsløshe­
den i december 1985 var steget til 12,1 % i modsætning 
til 11,7% i december 1984. Dette skyldes det stigende 
antal kvinder, der bliver registreret som arbejdssøgende 
i mange af medlemsstaterne. Kvinderne udgør imidler­
tid kun 37 % af det samlede antal beskæftigede i Fæl-
(*) Jf. ØSU's udtalelse om De unges beskæftigelse, EFT nr. C 
211 af 8. 2. 1983. 
(2) Rådets resolution af 23. januar 1984 vedrørende fremme af 
beskæftigelsen af unge, EFT nr. C 29 af 4. 2. 1984. lesskabet i modsætning til 43 % i f.eks. USA. Udvalget 
har for nylig erklæret: 
»Derfor er det (på fællesskabsplan) nødvendigt med 
positive særforanstaltninger for kvinder. De positive 
særforanstaltninger skal i lyset af den stadig stigen­
de kvindearbejdsløshed gøres operative integralt i 
stedet for unilateralt. Man bør alvorligt overveje at 
etablere en generel databaseret vurdering af kvinder­
nes stilling på arbejdsmarkedet knyttet til en meget 
omhyggeligt udtænkt jobskabelsespolitik, som 
objektivt tilskynder kvinderne til større erhvervsfre­
kvens« (3) 
2.5. Arbejdsløsheden blandt handicappede 
2.5.1. De handicappede udgør ca. 10% af Fæl­
lesskabets befolkning og er derfor en potentiel arbejds­
kraftreserve. I visse medlemsstater har de handicappede 
mærket konsekvenserne af den internationale afmat­
ning kraftigere end andre dårligt stillede grupper. Der 
bør derfor træffes foranstaltninger, der kan sikre en 
social og økonomisk integration af de handicappede (4). 
2.6. Arbejdsløsheden blandt de ældre 
2.6.1. Udvalget erkender de vanskeligheder, som den 
ældre erhvervsaktive del af befolkningen støder på, når 
disse ønsker at genindtræde på arbejdsmarkedet efter 
at være blevet arbejdsløse samt dette fænomens indvirk­
ning ikke blot på det samlede arbejdsløshedsniveau, 
men også på deres familieliv og stilling i samfundet. 
Man bør overveje, hvordan disse arbejdstageres viden 
og erfaring bedre kan udnyttes og tilpasses til de nuvæ­
rende behov og således øge deres muligheder for igen 
at finde beskæftigelse. 
2.7. Det sociale sikringssystem 
2.7.1. Udvalget konstaterer, at man i en række med­
lemsstater arbejder med konkrete forslag til en reform 
af den sociale sikring med henblik på en tilpasning til 
den ændrede økonomiske, sociologiske og demografi­
ske udvikling samt under hensyntagen til de aktuelle 
budgetbeskæringer, som for en stor dels vedkommende 
skyldes arbejdsløsheden. 
2.7.2. I denne forbindelse gør Udvalget opmærksom 
på, at solidaritet er grundlaget for de sociale sikrings­
systemer, hvilket kommer til udtryk gennem kontin­
gentsystemet eller gennem skattesystemet. Således har 
en række medlemsstater et system, hvorefter de sikredes 
(3> ØSU's udtalelse om Lige muligheder for mænd og kvinder — 
Fællesskabets program på mellemlang sigt — 1986-1990, EFT 
nr. C 189 af 28. 7. 1986. 
(4) Jf. ØSU's udtalelse om Handicappedes beskæftigelse, EFT nr. 
C 189 af 28. 7. 1986. 
22. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 328/17 
kontingent til den sociale sikring fastsættes efter deres 
løn, hvorimod ydelserne beregnes efter en øvre løngræn­
se. De, der ønsker at sikre sig ekstra ydelser, kan gøre 
det enten gennem gensidighedsforsikring eller for­
sikring. Ikke desto mindre anser Udvalget det for uom­
gængeligt, at der opretholdes et kollektivt socialt ansvar 
for de svagere grupper, da det er et væsentligt aspekt 
af solidariteten. 
2.7.3. Under alle omstændigheder skal socialsikrin­
gen, hvilket allerede er blevet erkendt i Udvalget, ikke 
nødvendigvis betragtes som en byrde for økonomien. 
Den kan lige så vel udgøre den nødvendige forudsæt­
ning for at kvalifikationer, effektivitet og motivation i 
Europas økonomiske liv opretholdes på et højt niveau. 
Desuden forsvinder de opkrævede beløb ikke fra det 
økonomiske kredsløb; de vender tilbage i form af ydel­
ser med stor betydning for opretholdelsen af de økono­
miske aktiviteter og er således med til at forhindre en 
endnu stærkere tilbagegang(1). 
3. Arbejdsløsheden — det største problem 
3.1. Da beskæftigelsesområdet skal prioriteres højt i 
Fællesskabets indsats, må man skabe de nødvendige 
forudsætninger og udstikke retningslinjerne for udar­
bejdelsen og gennemførelsen af en global strategi, som 
tager udgangspunkt i den gensidige afhængighed mel­
lem den økonomiske og sociale politik. 
3.1.1. Med mere end 13 mio. ledige i Fællesskabet i 
1985 er beskæftigelsen ubetinget det største problem. 
Skal det løses, forudsætter det navnlig mulighed for ny 
økonomisk vækst og forbedring af virksomhedernes 
konkurrenceevne. Men det står dog klart, at markeds­
kræfterne ikke alene kan frembringe en vækst, der er 
tilstrækkelig til at influere på beskæftigelsessituationen. 
3.2. Hovedopgaven er derfor at opnå en kvalitetsbe­
tonet vækst, træffe de rette politiske valg og regulere 
udviklingen, så at arbejdsmarkedet drager størst mulig 
fordel heraf. 
3.2.1. Det er politiske valg, som bestemmer, hvilket 
forhold der skal være mellem finanspolitikken og kre­
dit- og investeringspolitikken: mellem investeringerne 
og de offentlige udgifter (herunder de sociale udgifter) 
på den ene side og skattepolitikken på den anden; 
mellem beskatningsniveauet og bevarelsen af virk-
(') Jf. ØSU's udtalelse om Aktuelle problemer i medlemsstaternes 
sociale sikring, EFT nr. C 343 af 23. 12. 1984, pkt. 29. somhedernes konkurrenceevne og arbejdstagernes kø­
bedygtighed; mellem kvaliteten af udbuddet og efter­
spørgselen på arbejdsmarkedet; mellem produktiviteten 
og tilrettelæggelsen af arbejdstiden; mellem de forskelli­
ge former for forskning og udvikling samt konsekven­
serne for produktionen og tjenesteydelserne. 
3.2.2. Skal man indføre et egentligt internt marked, 
hvor der tages hensyn til de forskellige aspekter af 
udbud og efterspørgsel, finder Udvalget det nødvendigt 
at give de politiske valg et socialt sigte og en fællesskabs-
dimension, dersom en ligelig fordeling mellem kapital-
og arbejdsindkomster skal sikres. 
4. Den sociale politik og en europæisk strategi til 
bekæmpelse af arbejdsløshed 
4.1. Betydningen af EF's socialpolitik 
4.1.1. Under henvisning til de seneste tre års udtalel­
ser (2) fremhæver Udvalget på ny sammenhængen mel­
lem den økonomiske og sociale politik og især behovet 
for at opretholde samhørigheden og solidariteten på det 
sociale område, da det er væsentlige elementer i en varig 
økonomisk vækst, som kan skabe nye jobs og mærkbart 
udjævne ulighederne i levevilkårene. 
4.1.2. Teknologisk omstilling, forbedring af virk­
somhedernes konkurrenceevne og produktivitet, 
gennemførelse af det interne marked, budgetproblemer, 
løn- og skattespørgsmål, anvendelse af overskud til 
beskæftigelsesskabende investeringer, arbejdsmarke­
dets tilpasningsevne, arbejdstilrettelæggelse samt ud­
dannelse og efteruddannelse — alle disse spørgsmål er 
forbundet med en eventuel beskæftigelsesstrategi og 
forudsætter en social ramme og etik, hvis man skal 
finde en fleksibel løsning, baseret på konsensus og 
dermed effektiv. Det er med dette overordnede formål, 
at Rådet, samtidig med at det udtalte sig til fordel for 
»gradvis at fremme tanken om et socialt Europa« for 
to år siden erklærede, at 
»Fællesskabet kan ikke styrke sit økonomiske 
sammenhold stillet over for den internationale kon­
kurrence, medmindre det samtidig styrker sit sociale 
sammenhold. Social- og arbejdsmarkedspolitikken 
bør derfor udvikles på fællesskabsplan på linje med 
den økonomiske og monetære politik samt industri­
politikken (...). Fællesskabet bør bidrage til at styrke 
sammenhængen mellem den økonomiske og den 
sociale politik, således at også dets egen konkurren­
cedygtighed og dets solidaritet med den øvrige ver­
den kan blive styrket. Gennemførelse af en sund 
økonomisk politik er en afgørende forudsætning 
for, at der kan iværksættes en efter forholdene 
afpasset arbejdsmarkeds- og socialpolitik. Og en 
effektiv arbejdsmarkeds- og socialpolitik er et nød-
(2) Udtalelserne om udviklingen i den sociale situation i Fæl­
lesskabet i 1982, 1983 og 1984, EFT nr. C 286 af 24. 10. 1983, 
EFT nr. C 307 af 9. 11. 1984 og EFT nr. C 218 af 29. 8. 1985. 
Nr. C 328/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 12. 86 
vendigt grundlag for den økonomiske politik. De 
forandringer, der knytter sig til de teknologiske 
nyskabelser, skal støttes gennem uddannelsespoli­
tikken og erhvervsuddannelsespolitikken samt ar­
bejdsmarkeds- og socialpolitikken med henblik på 
at muliggøre og fremme en hurtig og vellykket til­
pasning.« i1) 
Udvalget er fuldstændig enig i denne erklæring og 
håber, at den hurtigt vil afspejle sig i Fællesskabets 
politik. 
4.2. Fællesskabsinstrumenterne 
Fællesskabet kan fremme en sådan socialpolitik gennem 
især: 
— lovgivningen og handlingsprogrammerne, 
— strukturfondene, 
— den sociale dialog. 
4.2.1. Der skete i 1985 ingen betydelige fremskridt i 
EF's lovgivning på det sociale område. Det foreslåede 
direktiv om høring af arbejdstagerne ligger stadig i 
Rådet, tillige med andre direktiver om deltidsarbejde, 
forældreorlov osv. Det samme gør sig gældende med 
»henstillingen« om omlægning og nedsættelse af ar­
bejdstiden, som gennem kollektive forhandlinger på 
forskellige planer kunne afføde en beskæftigelsesfrem­
gang uden nødvendigvis at øge omkostningerne. 
4.2.1.1. Ligeledes er de grundlæggende ideer til be­
kæmpelse af arbejdsløsheden, som Det stående udvalg 
for Beskæftigelse fremførte i maj 1985, endnu ikke 
blevet gennemført. Kommissionens arbejdsprogram for 
1986 frembyder heller ikke en global strategi baseret på 
sådanne principper. 
4.2.1.2. Skønt det i programmet hævdes, at gennem­
førelsen af et økonomisk og socialt fællesskab er nøje 
forbundet med en harmonisering af leve- og arbejdsvil­
kårene, arbejdsmiljøet, den sociale sikring, faglig ud­
dannelse og efteruddannelse, gøres der ikke rede for, 
hvordan man kan fremme konvergensen mellem initiati­
verne og instrumenterne i den sociale sikring, der i hvert 
enkelt land er en del af det økonomiske system. 
4.2.1.3. Udover disse principper må Udvalget endvi­
dere understrege, at initiativerne i Kommissionens pro­
gram til fordel for beskæftigelsen er meget traditionelle, 
og at retningslinjerne for en rationalisering af struktur­
fondene er usædvanlig vage til trods for, at det ikke 
(*) Rådets konklusioner af 22. 6. 1984 vedrørende et handlings­
program for Fællesskabet på det sociale og arbejdsmarkeds­
mæssige område på mellemian sigt, EFT nr. C 175 af 
4. 7. 1984, s. 1. mindst som følge af Fællesskabets udvidelse haster og 
er særdeles påkrævet, at der foretages justeringer og 
allokeres flere midler til dette område. 
4.2.1.4. Udvalget er klar over, hvilke praktiske van­
skeligheder Kommissionen står overfor, idet medlems­
staterne næsten altid er enige om de generelle hovedlin­
jer, mens der ikke kan opnås enighed om, hvorledes det 
i praksis skal gennemføres. 
4.2.2. Udvalget har fremsat udtalelser om revisionen 
af de vigtigste strukturfonde og understregede i denne 
forbindelse, at Fællesskabets bistand ikke kan gøres 
mere effektiv ved simpelthen at gennemføre en realloke-
ring af i forvejen utilstrækkelige midler (2). 
4.2.2.1. Socialfonden er et centralt element i strategi­
en til gennemførelse af en institutionel ændring, således 
at uddannelsessystemet kan reagere mere positivt på 
erhvervslivets behov for en bedre kvalificeret og mere 
fleksibel arbejdsstyrke, der kan tilpasse sig de teknologi­
ske ændringer. Udvalget noterer sig de bedre uddannel­
sesmuligheder for unge som følge af Socialfondens for­
anstaltninger, hvilket i mange tilfælde fører til en mere 
sikker beskæftigelse. Det godkender de nye retningslin­
jer for forvaltningen af fonden, hvor man prioriterer 
uddannelsesprogrammer forbundet med indførelsen af 
ny teknologi. Udvalget har i denne forbindelse ligeledes 
godkendt fællesskabsprogrammer som COMETT, som 
har til formål at fremme samarbejdet mellem universite­
ter og industrien om videregående uddannelse inden for 
de nye teknologier. Udvalget gentager sin anmodning 
om, at der på fællesskabsbudgettet afsættes flere midler 
til Socialfonden. 
4.2.2.2. Udvalget mener, at man ikke blot bør om­
strukturere de eksisterende EF-fonde uden samtidig at 
beskære deres midler, men at det er nødvendigt at 
overveje oprettelsen af en europæisk beskæftigelsesfond 
til stimulering af samarbejdet om fremme af væksten 
og beskæftigelsen. Dens opgave kunne være at styre og 
afbøde virkningerne af moderniseringen på virk­
somhederne samt fremme store infrastrukturprojekter. 
4.2.2.3. Udvalget opfordrer Kommissionen til sam­
men med Den europæiske Investeringsbank at overveje, 
hvorvidt det er muligt at skabe eri sådan fælles beskæfti­
gelsesfond baseret på nye muligheder for beskæftigel­
sesfremmende investeringer især i de små og mellemsto­
re virksomheder. 
4.2.3. Hvad dialogen mellem arbejdsmarkedets par­
ter i EF angår, har Udvalget bemærket, at Rådet mener, 
at »gennemførelse af en arbejdsmarkeds- og socialpoli-
(2) Jf. udtalelserne om Udviklingen i den sociale situation, op. 
cit. plus udtalelse om Revision af Den europæiske Socialfond, 
EFTnr. C 124 af 9. 5. 1983. 
22. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 328/19 
tik og af industrielle strategier på fællesskabsplan kræ­
ver, at dialogen mellem arbejdsmarkedets parter fort­
sættes og udvikles på fællesskabsplan« (12). 
4.2.3.1. Udvalget understreger, at den europæiske 
sociale dialog er vigtig, men føler, at man ikke kan opnå 
en tilstrækkelig positiv udvikling uden det nødvendige 
engagement og passende instrumenter. 
4.2.3.2. Fællesskabets initiativer inden for den soci­
ale sektor, der er indeholdt i Kommissionens arbejds­
program (udvidelsen af det andet program om fattig­
dom, handlingsprogrammet til fremme af social integra­
tion af minoriteter, sikkerhed og sundhed samt politik­
ken for migrantarbejdere), kunne planlægges bedre og 
give større resultater, dersom de var baseret på en 
ajourført analyse af tendenserne i de enkelte medlems­
stater og produceret i samarbejde med arbejdsmarke­
dets parter. 
(!) EFT nr. C 175 af 4. 7. 1984, op. cit., s. 3. 
Bruxelles, den 17. september 1986 4.2.3.3. Udvalget mener derfor, at det haster med at 
indføre en ordning til indhentning af oplysninger til 
»meldingerne« (omtales i Kommissionens arbejdspro­
gram) om leve- og arbejdsvilkår, arbejdsmarkedsprog-
noser og mellemfristede cost-benefitprognoser for den 
sociale sektor. Desuden gør Udvalget endnu en gang 
opmærksom på, at det gerne ser gennemført en harmo­
nisering af statistikkerne på det sociale område og især 
på arbejdsløshedsområdet. 
5. Konklusioner 
5.1. Fællesskabets initiativer på det sociale område 
og dialogen mellem arbejdsmarkedets parter vil højst 
sandsynligt kun resultere i en konkret indflydelse, hvis 
de indgår i en generel, trinvis strategi til realisering af 
Fællesskabets vigtigste mål. 
5.2. Fællesskabet blev oprettet for at bringe Europas 
indbyggere sammen, så at de med forenede kræfter 
kunne arbejde for en fælles fremtid. Dette hovedprincip 
blev bekræftet og fik ny kraft i den nylige europæiske 
fælles akt. Dette initiativ skal tilskyndes, således at 
der kan skabes en ægte europæisk politisk, social og 
økonomisk union, der bedre kan bidrage til at løse 
de store internationale problemer, som for øjeblikket 
udgør en trussel mod det sociale og økonomiske liv i 
hele Fællesskabet. 
For Det økonomiske og sociale Udvalg 
Gerd MUHR 
Formand