BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

Det Forenede Kongerige meddelte den 29. marts 2017 sin beslutning om at udtræde af Unionen i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union. Det betyder, at hvis udtrædelsesaftalen ikke ratificeres, ophører Unionens primære og afledte ret med at finde anvendelse på Det Forenede Kongerige fra den 30. marts 2019 ("udtrædelsesdatoen"). Det Forenede Kongerige vil derefter være et såkaldt tredjeland.

Kommissionens meddelelse "Forberedelse af Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union den 30. marts 2019: en nødhandlingsplan" af 13. november 2018 indeholder de nødforanstaltninger, som den agter at træffe, hvis der på udtrædelsesdatoen ikke er en udtrædelsesaftale på plads. I meddelelsen anfører Kommissionen de foranstaltninger, den betragter som nødvendige, og minder om, at der kan blive behov for at træffe yderligere foranstaltninger på et senere tidspunkt. I meddelelsen fremlægges også de seks generelle principper, som nødforanstaltninger på alle niveauer skal overholde. Disse omfatter principperne om, at foranstaltninger ikke bør gengive fordelene ved medlemskab af Unionen eller betingelserne for en eventuel overgangsperiode som fastsat i udtrædelsesaftalen, at de skal være af midlertidig karakter og i princippet ikke bør strække sig ud over udgangen af 2019, og at de skal være ensidige tiltag fra Den Europæiske Unions side i udøvelsen af dens interesser, og at Unionen derfor i princippet til enhver tid kan ophæve dem.

Det Europæiske Råd (artikel 50) gentog den 13. december 2018 sin opfordring til at intensivere arbejdet med på alle niveauer at forberede sig på konsekvenserne af Det Forenede Kongeriges udtræden, idet der tages højde for alle mulige udfald. Kommissionen fremlagde den 19. december 2018 en pakke af foranstaltninger som svar på denne opfordring. Den 17. og 18. december 2018 fastsatte Rådet for Landbrug og Fiskeri fiskerimulighederne for 2019. På denne baggrund, under hensyntagen til den løbende kontakt med medlemsstaterne om den betydelige indvirkning, som Det Forenede Kongeriges ukontrollerede udtræden uden en udtrædelsesaftale vil have på fiskerisektoren, og i betragtning af, at de interesserede parter ikke selv kan afbøde disse negative konsekvenser, har Kommissionen konkluderet, at der er behov for to nødforanstaltninger for fiskerisektoren. Sideløbende med denne foranstaltning om en bæredygtig forvaltning af de eksterne fiskerflåder foreslår Kommissionen en foranstaltning om ændring af Den Europæiske Hav- og Fiskerifond.

I henhold til forordning (EU) nr. 1380/2013 (grundforordningen om den fælles fiskeripolitik) har EU-fiskerfartøjer lige adgang til EU-farvande og ressourcer, der er omfattet af reglerne i den fælles fiskeripolitik. Fra udtrædelsesdatoen gælder den fælles fiskeripolitik ikke længere for Det Forenede Kongerige. Det Forenede Kongeriges farvande (territorialfarvandet og den tilstødende eksklusive økonomiske zone) vil da ikke længere være en del af EU-farvandene.

Hvis der ikke foreligger en udtrædelsesaftale, vil det fiskeri, der udøves af medlemsstaternes fartøjer i Det Forenede Kongeriges farvande og af Det Forenede Kongeriges fartøjer i EU-farvande, ikke længere være omfattet af grundforordningen om den fælles fiskeripolitik, når Det Forenede Kongerige udtræder af Unionen.

For at sikre fiskeriets bæredygtighed og i lyset af dets betydning for mange lokalsamfunds økonomiske eksistensgrundlag er det vigtigt at opretholde muligheden for ordninger, hvorved EU's og Det Forenede Kongeriges fartøjer fortsat har gensidig fiskeriadgang til hinandens farvande i en begrænset periode efter udtrædelsesdatoen. Formålet med denne forordning er at skabe en passende retlig ramme for en sådan gensidig adgang.

I overensstemmelse med De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 ("UNCLOS") og De Forenede Nationers aftale om gennemførelsen af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande af 4. august 1995 ("UNFSA") kræver forvaltningen af visse delte fælles og stærkt vandrende fiskebestande et samarbejde mellem alle lande, i hvis farvande bestanden forekommer (kyststaterne) og de lande, hvis flåder udnytter denne bestand (fiskeristaterne). Dette samarbejde kan etableres inden for rammerne af ad hoc-ordninger mellem de lande, der har en interesse i dette fiskeri.

Der er opnået enighed om fiskerimulighederne for 2019, også i Det Forenede Kongerige, under Det Forenede Kongeriges medlemskab af Unionen. Disse ordninger og de fiskerimuligheder, der er fastsat deri, danner grundlag for stabilitet i fiskeriet og er fastsat under fuld overholdelse af kravene i artikel 61 og 62 i UNCLOS. Disse ordninger har til formål at sikre en bæredygtig udnyttelse af havets levende ressourcer og stabilitet i EU-farvandene og Det Forenede Kongeriges farvande.

I forordning (EU) 2017/2403 (forordningen om en bæredygtig forvaltning af de eksterne fiskerflåder) er der fastsat regler for fiskeri, der udøves af EU-fiskerfartøjer i tredjelandsfarvande og af tredjelandsfartøjer i EU-farvande.

For fiskeri, der udøves af EU-fiskerfartøjer i tredjelandsfarvande, indeholder forordningen om en bæredygtig forvaltning af de eksterne fiskerflåder såvel bestemmelser om, at en flagmedlemsstat kan udstede direkte tilladelser til operatører, som betingelser og procedurer for udstedelsen af sådanne tilladelser. I betragtning af antallet af EU-fiskerfartøjer, der udøver fiskeri i Det Forenede Kongeriges farvande, kan disse betingelser og procedurer føre til betydelige forsinkelser og en øget administrativ byrde, hvis Det Forenede Kongerige giver EU-fartøjer tilladelse til at fiske i Det Forenede Kongeriges farvande. Det er nødvendigt at fastsætte særlige betingelser og procedurer, der kan lette Det Forenede Kongeriges godkendelse af, at EU-fiskerfartøjer kan udøve fiskeri i Det Forenede Kongeriges farvande. Disse betingelser og procedurer bør svare til de godkendelseskrav, der i forordningen om en bæredygtig forvaltning af de eksterne fiskerflåder er fastlagt for tredjelandsfartøjer, der udøver fiskeri i EU-farvande.

Grundforordningen om den fælles fiskeripolitik giver medlemsstaterne beføjelse til at udveksle tildelte fiskerimuligheder helt eller delvis. Der finder årligt ca. 1000 kvoteudvekslinger sted mellem Det Forenede Kongerige og medlemsstaterne. Uden at det berører Unionens enekompetence, er der behov for et fleksibelt system efter udtrædelsesdatoen, der gør det muligt for Unionen at udveksle kvoter med Det Forenede Kongerige. Medlemsstater bør derfor kunne indlede drøftelser med Det Forenede Kongerige og udarbejde udkast til en påtænkt kvoteoverførsel eller udveksling, hvis det er relevant. Fiskerimuligheder, der modtages fra eller overføres til Det Forenede Kongerige i forbindelse med kvoteoverførslen eller udvekslingen, bør betragtes som kvoter, der er tildelt den pågældende medlemsstat, eller som en nedsættelse af medlemsstatens tildeling. En sådan tildeling må i overensstemmelse med princippet om relativ stabilitet i fiskeriet ikke ændre den bestående fordelingsnøgle for fordeling af fiskerimuligheder blandt medlemsstaterne.

De specifikke regler i dette forslag bør finde anvendelse fra dagen efter den dag, hvor EU-retten ophører med at finde anvendelse på Det Forenede Kongerige, jf. artikel 50, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union. Udstedelsen af tilladelser er underlagt princippet om gensidighed, dvs. at den er betinget af, at Det Forenede Kongerige viderefører EU-fartøjernes nuværende adgangsrettigheder til fiskeri i Det Forenede Kongeriges farvande. Der vil derfor kun blive givet tilladelse, hvis og i det omfang Det Forenede Kongerige giver EU-fartøjer tilladelse til at udnytte de fiskerimuligheder, som de har fået tildelt i overensstemmelse med forordningerne om fiskerimuligheder.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Ikke relevant.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

Ikke relevant.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET