[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 7.10.2005

KOM(2005) 483 endelig

2005/0222 (COD)

.

Ændret forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV

om harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkreditaftaler og ændring af Rådets direktiv 93/13/EF

(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2)

BEGRUNDELSE

PROCEDUREN

Den 28. oktober 2004 vedtog Kommissionen et ændret forslag til direktivet om forbrugerkredit efter udtalelse fra Europa-Parlamentet den 20. april 2004.

Efter at det ændrede forslag var blevet offentliggjort, fortsatte Kommissionen høringen af medlemsstaterne og de berørte parter. Kommissionen nåede derfor til den konklusion, at det ville være nyttigt med en konsolideret tekst. Endvidere viste høringerne, at der stadig var behov for større ændringer for at undgå utilsigtet belastning af forbrugerkreditforretninger og samtidig sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau. Det forholder sig navnlig således:

- Den ekspertgruppe vedrørende pant i fast ejendom, som Kommissionen havde nedsat, havde offentliggjort sin endelige rapport, som bidrog til beslutningen om at udelukke alle former for kredit sikret ved pant i fast ejendom fra forslagets anvendelsesområde.

- Pligten til at tilbyde forbrugeren råd forud for aftalens udformning er præciseret og tilpasset omstændighederne ved kredittilbuddet.

- Den fleksibilitet, der er forbundet med visse bestemmelser, er kædet sammen med en bestemmelse om gensidig anerkendelse, som skal sikre, at eventuelle forskelle, som opstår på grund af gennemførelsen, ikke udgør en hindring for det indre marked.

FORMÅL

Kommissionen har tre hovedmål på forbrugerkreditområdet:

- skabe betingelserne for et egentligt indre marked

- sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau

- sikre en klarere EU-regulering ved at omarbejde de tre gældende direktiver om forbrugerkredit (87/102/EF, 90/88/EF og 98/8/EF).

Disse mål er i tråd med Lissabon-strategien, for et indre kreditmarked vil forbedre EU-kreditgivernes konkurrenceevne ved at øge konkurrencen og fremme produktinnovation.

Harmonisering af bestemmelser om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med finansielle tjenesteydelser i detailleddet er sammen med målrettet gensidig anerkendelse et af de centrale led i Kommissionens strategi for udvikling af markedet for finansielle tjenesteydelser i detailleddet. Sidstnævnte er en naturlig følge af den fælles valuta, som fjerner kursrisikoen mellem eurozone-landene og gør det lettere at sammenligne priser. Omkostningerne ved overførsler mellem eurozone-lande er blevet betydeligt mindre efter indførelsen af forordning nr. 2560/2001. Hertil kommer yderligere integration af EU-betalingssystemer, hvorved det bliver lige så let at foretage almindelige betalinger i hele eurozonen, som det nu er nationalt. Denne udvikling vil navnlig blive til fordel for grænseoverskridende lån, som skal tilbagebetales med regelmæssige grænseoverskridende overførsler.

Valgmuligheder

Direktiv 87/102/EF om forbrugerkredit, som var baseret på minimumsharmonisering, fik på forskellig måde medlemsstaterne til at gå videre end direktivets bestemmelser. Da de fleste af de pågældende bestemmelser er ufravigelige, udgør forskellene mellem de nationale lovgivninger hindringer for det indre marked og fik erhvervslivet til at undlade at tilbyde fælleseuropæiske produkter.

Derfor var et lovgivningsinitiativ den eneste mulighed for at nå målene.

Direktivets konsekvenser

Indvirkning på konkurrenceevnen

- Kreditmarkedet har udviklingspotentiale. På indeværende tidspunkt er nemlig kun en begrænset del af markedet grænseoverskridende. Det samlede kreditmarked er så omfattende, at størrelsen slører markedernes forskelligartethed, for der er væsentlig forskel på forbrugerkreditniveauet. I Det Forenede Kongerige tegner markedet sig for ca. 230 mia. EUR, mens det i et land af tilsvarende størrelse som Italien kun når op på 40 mia. EUR. Der er også stor forskel på de enkelte husholdningers gennemsnitlige brug af kredit[1]. I nogle medlemsstater tilvejebringer forbrugerkreditkonti en stor del af de indtægter, husholdningerne har til rådighed[2]. Nogle markeder har et begrænset udviklingspotentiale, mens andre stadig har store muligheder for videreudvikling.

- Muligheden for at tilbyde kreditaftaler i hele EU burde føre til større effektivitet og stordriftsfordele for banker og et større udbud af billigere produkter for forbrugerne. Kreditgivere vil kunne skabe fælleseuropæiske forbrugerkreditprodukter, som ikke nødvendigvis skal være i overensstemmelse med 25 sæt nationale bestemmelser.

- Erhvervslivet får nye muligheder for at udnytte det indre marked - teknologien (navnlig internettet) sætter forbrugere og kreditgivere i stand til at indgå aftaler om fjernsalg, efterspørgslen efter kredit kan tage til som følge af øget detailsalg over internettet, og større tilgang til internettet fremmer homebanking.

Indvirkning på konkurrencen

- Lettere adgang til kreditmarkeder kan fremme konkurrencen på visse markeder, som i øjeblikket domineres af nogle enkelte aktører, og hvor forbrugerne kun har begrænset adgang til kredit. Øget konkurrence burde forbedre kreditinstitutioners effektivitet i en stadig mere global økonomi.

Indvirkning på forbrugerne

- Øget konkurrence og adgang for udenlandske kreditgivere til nationale markeder vil føre til lavere renter for forbrugerne. Der vil være stor forskel på priserne for forbrugerkredit alt efter kreditgiver og medlemsstaterne imellem, og forbrugerne burde få mulighed for at udnytte tilbud inden for hele EU's område.

- Når hindringer for konkurrencen fjernes, vil det føre til en bredere vifte af tilbud og bedre produkter. Innovationsniveauet er allerede ret højt i nogle medlemsstater, men i mange tilfælde kan visse kreditprodukter, som er til rådighed i en given medlemsstat, ikke sælges andetsteds i EU. Det er i forbrugernes interesse at have adgang til alle de kreditprodukter, der findes i EU, samtidig med at de garanteres omfattende information og beskyttelse.

- En harmonisering af visse centrale aspekter ved forbrugerkreditaftaler vil øge forbrugernes tillid og tilskynde dem til at købe kredit på tværs af grænserne i EU. Det nuværende beskedne omfang af grænseoverskridende forbrugerkreditaftaler skyldes også betænkeligheder ved forbrugerbeskyttelsesniveauet i andre medlemsstater.

VIGTIGSTE ÆNDRINGER I FORHOLD TIL DET ÆNDREDE FORSLAG AF 28. OKTOBER 2004

FORMÅL

Artikel 1 viser tydeligt, at kun visse aspekter ved området behandles i direktivet. Det er i tråd med de synspunkter, som forskellige berørte parter gav udtryk for under høringerne.

Definitioner

Overtræk

Det var nødvendigt at afklare spørgsmålet om overtræk. For at skabe retssikkerhed indeholder dette ændrede forslag navnlig en definition svarende til almindelig praksis i medlemsstaterne.

De samlede omkostninger i forbindelse med kredit

Definitionen af de samlede omkostninger i forbindelse med kreditten er omarbejdet i tråd med Europa-Parlamentets og erhvervslivets bemærkninger. Formålet er kun at inkludere de omkostninger, der svarer til tjenesteydelser, som aftales med eller via kreditgiver. Definitionen danner grundlag for beregningen af de årlige omkostninger i procent. De samlede kreditgiveromkostninger i procent er fjernet på foranledning af berørte parter og Europa-Parlamentet, da de kunne have skabt forvirring for forbrugerne.

Anvendelsesområde

Kreditaftaler sikret ved pant i fast ejendom

Det første ændrede forslag omfattede indfrielse af pantsat ejendom, men udelukkede kreditaftaler til boligformål. Det er imidlertid vanskeligt, for ikke at sige umuligt, for kreditgiver at bestemme formålet med en kredit, da kreditgiver ikke har nogen form for kontrol med, hvordan de udlånte penge bliver anvendt. Endvidere er kreditaftaler sikret ved pant i fast ejendom normalt meget specielle redskaber med særlige træk, som skal behandles særskilt uanset kredittens formål. Kommissionen har derfor udelukket indfrielse af pantsat ejendom fra anvendelsesområdet. Det er i overensstemmelse med et af Europa-Parlamentets ændringsforslag, som har kraftig opbakning fra erhvervslivets side.

Kautionsaftaler, kautionister

Kautionsaftaler er nu udelukket fra anvendelsesområdet, da det vigtige spørgsmål i forbindelse med sikkerhedsstillelse var knyttet til spørgsmålet om kredit sikret ved pant i fast ejendom.

Kautionister er også udelukket fra anvendelsesområdet. Direktivet vedrører kun kreditaftaler; det er mere hensigtsmæssigt ikke at komme ind på specifikke aspekter ved aftalelovgivningen, som er reguleret i en større sammenhæng i medlemsstaterne. Begge udeladelser er i overensstemmelse med Europa-Parlamentets ændringsforslag og tager hensyn til betænkeligheder i banksektoren.

Overtræk

Europa-Parlamentet og den europæiske bankindustri har fremført, at overtræk værdsættes, fordi der er tale om et ukompliceret instrument med begrænsede omkostninger. Overtræk behøver således ikke opfylde samtlige krav til kreditaftaler. De omfattes derfor kun af en helt enkel ordning. Det er dog nødvendigt at sikre tilstrækkelige informationer. Overtræk omfattes derfor af visse krav om information i forbindelse med kontraktindgåelse.

Aftaler over 50 000 EUR

Som følge af drøftelser med berørte parter er aftaler over 50 000 EUR udelukket, da de normalt ikke indgås med henblik på forbrug, men snarere til boligformål og derfor ikke kræver den samme form for lovgivning som forbrugerkredit i almindelighed. Der er tilføjet en ændringsbestemmelse om de gældende lofter, således at de kreditlofter, som direktivet omfatter, kan tilpasses til den økonomiske udvikling i EU og markedsudviklingen.

Informationer forud for kontraktindgåelse

Da reklame allerede omfattes af direktivet om urimelig handelspraksis (2005/29/EF), foreslår Kommissionen kun en række obligatoriske oplysninger, som skal indgå i reklame med finansielle informationer om kredit. Almindelig reklame for en given kreditydelse kommer ikke i betragtning, og derved undgås det at lægge en unødvendig byrde på erhvervslivet.

Informationer forud for kontraktindgåelse sætter forbrugere i stand til at sammenligne tilbud. Men flere af de berørte parter i høringsprocessen spekulerede på, om for mange informationer kan virke forvirrende. Derfor er der fjernet flere krav om informationer forud for kontraktindgåelse i dette ændrede forslag. Endvidere tilstræber dette ændrede forslag efter ønske fra banksektorens side at sikre overensstemmelse med informationskrav i den gældende EU-lovgivning.

Kreditgiver anmodes om at vurdere forbrugerens kreditværdighed på grundlag af oplysninger, som denne afgiver, og søgning i databaser, hvor det er hensigtsmæssigt. Efter bred høring af banksektoren mener Kommissionen ikke, det giver anledning til ekstraomkostninger for bankerne, for det svarer til god bankpraksis.

Begrebet rådgivningspligt blev ændret. På trods af flere anmodninger fra bankindustrien holder Kommissionen fast ved, at kreditgiver ikke blot skal opfylde informationskravene forud for kontraktindgåelse, men bør give yderligere forklaringer, således at forbrugeren kan træffe en velinformeret beslutning. Men efter anmodning fra banksektoren og visse medlemsstater fremhæves det, at forbrugeren altid er ansvarlig for sin endelige beslutning om at indgå en kreditaftale. Derfor beskrives henvisningen til rådgivning som en pligt til at sætte forbrugeren i stand til at vurdere fordele og ulemper ved en given kredit. Endvidere har medlemsstaterne fået et større spillerum, når det drejer sig om at tilpasse deres gennemførelseslovgivning til markedssituationen.

Informationer i forbindelse med kontraktindgåelse

Bestemmelserne om informationer omfatter hovedsagelig informationer, som allerede gives forud for kontraktindgåelse, og informationer om proceduren for udøvelse af fortrydelsesretten og retten til tilbagebetaling før forfaldstidspunktet. Det er i tråd med almindelig god forretningspraksis og vil ikke give anledning til væsentligt flere omkostninger for kreditgiverne.

I tilfælde af variabel rente bør forbrugeren informeres om væsentlige ændringer i debitorrenten. I praksis er det dog umuligt at informere forbrugeren om alle ændringer, for i visse tilfælde kan renten ændre sig lidt hver dag. Derfor bør forbrugeren i henhold til dette ændrede forslag informeres regelmæssigt og i det mindste omgående i tilfælde af væsentlige ændringer.

Adgang til databaser

Kravet om oprettelse af nationale databaser er fjernet, for det er irrelevant for direktivets målsætning. Spørgsmål om databeskyttelse omhandles allerede i direktiv 95/46/EF om databeskyttelse. Derfor foreslår Kommissionen kun, at der sikres gensidig adgang til eksisterende private og offentlige databaser uden forskelsbehandling, for det vil i modsætning til den tidligere bestemmelse ikke give anledning til yderligere omkostninger for erhvervslivet, men tværtimod medvirke til at mindske hindringerne for grænseoverskridende forbrugerkredit.

Fortrydelsesret

Dette forslag giver forbrugerne en frist på fjorten dage til at fortryde kreditaftalen. Med denne frist får forbrugerne lejlighed til efter kontraktindgåelsen at se sig omkring og muligvis finde et bedre tilbud. Bestemmelsen skal øge konkurrencen. Den svarer til gældende praksis i de fleste medlemsstater, selvom om periodens længde kan variere. Fristen er i overensstemmelse med direktivet om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser (2002/65/EF). Derfor medfører den i det mindste ikke yderligere omkostninger for kreditgivere i forbindelse med forbrugerkreditaftaler, som også markedsføres ved anvendelse af fjernkommunikationsteknik.

Tilknyttede transaktioner

Hvis der er tale om tilknyttede transaktioner, hvor forbrugeren har fortrydelsesret i forbindelse med købsaftalen, vil han i henhold til dette forslag også have fortrydelsesret i forbindelse med den tilknyttede kreditaftale. Bestemmelsen sigter mod at undgå, at forbrugere skal beholde en kredit, når selve grundlaget er forsvundet. Fortrydelsesret i forbindelse med kreditten giver dog ikke fortrydelsesret i forbindelse med købsaftalen.

Tilbagebetaling før forfaldstidspunktet

Dette forslag giver forbrugeren ret til at tilbagebetale kreditten tidligere end oprindeligt aftalt. Men tilbagebetaling før forfaldstidspunktet medfører omkostninger for kreditgiver. Som følge af høring af de berørte parter og medlemsstaterne kan kreditgivere derfor i henhold til forslaget kræve rimelige gebyrer, som fastsættes ud fra objektive kriterier, som kompensation for tabet. Da godtgørelsen skal beregnes på et objektivt grundlag, forventes bestemmelsen kun at indebære marginale omkostninger for kreditgiver.

Urimelige kontraktvilkår

Forslaget indeholder to eksempler på urimelige kontraktvilkår, som kun gælder for forbrugeraftaler, og indebærer en ændring af bilaget til direktiv 93/13/EØF om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler. Der vil kun blive tale om en meget ringe indvirkning på erhvervslivet, hvis nogen overhovedet, for eksemplerne strider klart mod almindelig god forretningspraksis.

Harmonisering

I de fleste tilfælde har både harmonisering og gensidig anerkendelse bidraget til integration på det indre marked, samtidig med at der er taget hensyn til forbrugernes interesser. Hvilken kombination, der vælges inden for et givet område, afhænger naturligvis af det pågældende områdes karakteristika, og der bør træffes afgørelse fra sag til sag. For at finde den rigtige løsning er det nødvendigt at anvende proportionalitetsprincippet og i givet fald kombinere harmonisering med gensidig anerkendelse.

Kommissionen foreslår derfor, at bestræbelserne for fuldstændig harmonisering videreføres, samtidig med at medlemsstaterne beholder et vist spillerum på bestemte områder. Fuldstændig harmonisering er fortsat den bedste vej til et egentligt fælles marked på forbrugerkreditområdet, for her kan erhvervslivet tilbyde forbrugerkredit på tværs af grænser, samtidig med at der sikres tilstrækkelig forbrugerbeskyttelse, uanset hvor i EU kreditaftalen indgås. Forslaget viser nu tydeligt, at der kun er tale om fuldstændig harmonisering på de områder, som omhandles eksplicit, mens andre spørgsmål, f.eks. om solidarisk hæftelse, overlades til de nationale retssystemer.

I nogle tilfælde giver forslaget et spillerum for national gennemførelse, hovedsagelig fordi der er forskel på nationale markeder eller national lovgivning. Det gælder f.eks. i forbindelse med tilbagebetaling før forfaldstidspunktet eller overskridelse af det samlede kreditbeløb. Det er dog også nødvendigt at sikre, at spillerummet for national gennemførelse inden for direktivets rammer ikke bidrager til at øge hindringerne for oprettelse af et fælles marked på forbrugerkreditområdet. Kommissionen supplerer derfor sine bestræbelser for fuldstændig harmonisering med gensidig anerkendelse inden for et begrænset antal områder. På den måde lettes byrderne for de erhvervsvirksomheder, som ønsker at tilbyde forbrugerkredit på tværs af grænser.

Den foreslåede bestemmelse om gensidig anerkendelse vil betyde, at ved aktivitet i en anden medlemsstat end den, hvor kreditgiver har bopæl, vil kreditgiver kun skulle opfylde oprindelsesmedlemsstatens lovfæstede krav (eller tilsvarende) og ikke værtsmedlemsstatens. Inden for aftaleret kunne det føre til et andet resultat end Rom-konventionens artikel 5. I en artikel 5-situation, hvor lovgivningen i det land, hvor forbrugeren normalt har bopæl, finder anvendelse, kunne der ved sidstnævnte lovgivning indføres standarder, som sammenlignet med de tilsvarende standarder i en gæstekreditgivers oprindelsesland begrænser den pågældende kreditgivers aktivitet, f.eks. fordi de er højere (eller anderledes) end standarderne i kreditgivers oprindelsesland. Inden for de områder, der er omhandlet i bestemmelsen om gensidig anerkendelse, skal værtsmedlemsstaten i så fald sikre, at de omtalte standarder ikke finder anvendelse på aftalen. Hvis parterne har truffet afgørelse om lovvalg, finder lovvalget anvendelse. Ellers vil kravene i lovgivningen i kreditgivers oprindelsesland fortsat være gældende.

De områder, som falder ind under bestemmelsen om gensidig anerkendelse, opregnes udtrykkeligt i dette forslag. Der er indført en overgangsperiode i forbindelse med artikel 15 om tilbagebetaling før forfaldstidspunktet og artikel 17 om overskridelse af det samlede kreditbeløb for at give medlemsstaterne mulighed for at tilpasse sig.

Eksempler

De eksempler, der var opført i forslagets tidligere bilag II til illustration af, hvordan de årlige omkostninger i procent beregnes, er fjernet. Det skyldes Kommissionens overordnede mål om bedre lovgivning og ønsket om ikke at overbebyrde lovgivningsprocessen. Hvis eksemplerne anses for at være nyttige ved beregning af de årlige omkostninger i procent, kan de offentliggøres særskilt, når direktivet er vedtaget.

2005/0222 (COD)

Ændret forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV

om harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit aftaler og ændring af Rådets direktiv 93/13/EF

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[3],

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[4],

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251[5], og

ud fra følgende betragtninger:

1. Rådets direktiv 87/102/EØF af 22. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit[6] indeholder fællesskabsbestemmelser om forbrugerkreditaftaler.

2. (1)I 1995 fremlagde Kommissionen en beretning om gennemførelsen af Rådets direktiv 87/102/EØF af 22. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit[7], hvorefter den og foretog en meget omfattende høring af de berørte parter. I 1997 fremlagde Kommissionen en sammenfattende rapport over reaktioner på denne beretning[8]. I 1996 blev der udarbejdet en anden rapport[9] om gennemførelsen af direktiv 87/102/EF, ændret ved Rådets direktiv 90/88/EØF af 22. februar 1990 om ændring af direktiv 87/102/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit.

3. (2)Det fremgår af disse beretninger ne og høringer ne , at lovgivningen i de forskellige medlemsstater er meget uensartet, hvad angår kredit til fysiske personer i almindelighed og forbrugerkredit i særdeleshed. En analyse af de nationale gennemførelsesbestemmelser til direktiv 87/102/EØF viser faktisk, at medlemsstaterne har fundet dets beskyttelsesniveau utilstrækkeligt. De har således i deres gennemførelsesbestemmelser inddraget andre former for kredit eller nye kreditaftaler, der ikke var omfattet af direktivet. Det er derfor hensigtsmæssigt at foregribe den reform af den nationale lovgivning, som mange medlemsstater planlægger, og skabe en harmoniseret fællesskabsramme. , på grund af forskellige nationale forhold af retslig og økonomisk art, foruden direktiv 87/102/EØF benytter sig af en række mekanismer til forbrugerbeskyttelse.

4. (3)Den faktiske og retlige tilstand, som er resultatet af denne manglende nationale ensartethed, medfører konkurrenceforvridning mellem kreditgivere i Fællesskabet og hindringer for det indre marked der, hvor medlemsstaterne har vedtaget forskellige ufravigelige bestemmelser, som er strengere end dem i direktiv 87/102/EØF. Den begrænser forbrugernes muligheder for direkte at udnytte den langsomt voksende adgang til grænseoverskridende forbrugerkredit opnå kredit i andre medlemsstater . Disse forvridninger og begrænsninger påvirker mængden og arten af efterspørgslen efter grænseoverskridende kredit, hvilket risikerer derefter at påvirke efterspørgslen efter varer og tjenesteydelser. Manglende overensstemmelse imellem lovgivning og praksis bevirker ligeledes, at forbrugeren ikke nyder godt af samme beskyttelse i alle medlemsstater.

5. (4)Der er i de senere år sket betydelige ændringer i de former for kredit, som forbrugerne tilbydes og benytter sig af. Der er dukket nye kreditredskaber op, som er i stadig udvikling. De eksisterende bestemmelser bør derfor tilpasses, ændres og suppleres og deres anvendelsesområde om nødvendigt udvides.

6. I overensstemmelse med traktatens artikel 14, stk. 2, indebærer det indre marked et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser samt etableringsret. Det er bydende nødvendigt, at der udvikles et mere gennemskueligt og effektivt kreditmarked inden for dette område uden indre grænser for at fremme udviklingen af grænseoverskridende aktiviteter.

7. For at gøre det lettere at skabe et velfungerende indre marked for forbrugerkredit må der indføres en harmoniseret fællesskabsramme på en række centrale områder. Med henblik på den stadige videreudvikling af markedet for forbrugerkredit og de europæiske borgeres voksende mobilitet bør der med fremtidsorienterede fællesskabsregler, som kan tilpasses fremtidige kreditformer, og som giver medlemsstaterne tilstrækkeligt råderum til gennemførelsen, bidrages til en moderne forbrugerkreditlovgivning.

8. (5) Der bør gøres en indsats for at skabe et mere gennemskueligt og effektivt indre kreditmarked. Det er vigtigt, at dette marked et giver en sådan grad af forbrugerbeskyttelse, at forbrugerne har tillid til det. Således kan der, under hensyntagen til særlige forhold i de enkelte medlemsstater, praktiseres fri bevægelighed for kredittilbud under optimale forhold for både udbuds- og efterspørgselssiden.

9. Dette formål er ensbetydende med, at man må sigte mod f F uldstændig harmonisering er nødvendig for at sikre , så alle Fællesskabets forbrugere sikres en høj samme høje grad af beskyttelse af deres interesser og for at skabe et egentligt indre marked et dertil svarende informationsniveau . Medlemsstaterne bør derfor ikke kunne beholde eller indføre andre nationale bestemmelser end dem, der findes i dette direktiv. Sådanne restriktioner bør dog kun anvendes der, hvor bestemmelserne i dette direktiv er harmoniseret. Det bør fortsat stå medlemsstaterne frit at beholde eller indføre national lovgivning om andre aspekter end dem, der er omfattet af de harmoniserede bestemmelser i dette direktiv. Derfor kan medlemsstaterne f.eks. beholde eller indføre nationale bestemmelser om, at sælger eller tjenesteyder og kreditgiver hæfter solidarisk. Et andet eksempel kunne være nationale bestemmelser om at indføre eller beholde fortrydelsesret i forbindelse med aftaler om salg af varer eller levering af tjenesteydelser, hvis forbrugeren udøver sin fortrydelsesret i forbindelse med kreditaftalen. I forbindelse med specifikke kreditaftaler, som kun omfattes af visse bestemmelser i dette direktiv, f.eks. overtræk og visse andre specifikke kreditaftaler, bør det fortsat stå medlemsstaterne frit at regulere de aspekter ved sådanne former for kreditaftaler, der ikke er harmoniseret ved direktivet, i deres nationale lovgivning.

10. Nationale gennemførelsesbestemmelser kan være forskellige selv på nogle af de områder, der er harmoniseret ved dette direktiv, og dermed gøre det vanskeligere for kreditgiver at levere grænseoverskridende tjenesteydelser. I betragtning af den harmonisering og forbrugerbeskyttelse, der sikres ved dette direktiv, og med henblik på at skabe et velfungerende indre marked er det i sådanne tilfælde hensigtsmæssigt at undgå at pålægge kreditgiver flere byrder, navnlig krav om at overholde strengere bestemmelser end dem, der gælder i den medlemsstat, hvor kreditgiver er etableret. Derfor bør princippet om gensidig anerkendelse finde anvendelse i visse tilfælde, som er opført på en udtømmende liste i dette direktiv. I sådanne tilfælde indebærer princippet om gensidig anerkendelse, at lovgivningen i den medlemsstat, hvor forbrugeren normalt har bopæl, tilsidesættes, hvis den i en given situation begrænser retten til fri bevægelighed for tjenesteydelser.

11. Dette direktiv indeholder bestemmelser om en overgangsperiode i nogle af de tilfælde, hvor princippet om gensidig anerkendelse finder anvendelse. En sådan periode burde give medlemsstaterne mulighed for at få tilstrækkelig erfaring med gennemførelsesbestemmelserne, og den burde også sætte erhvervsdrivende i stand til at tilpasse sig ny lovgivning efter dette direktivs gennemførelse, inden princippet om gensidig anerkendelse finder anvendelse.

(6) I betragtning af tilbudsformernes og kreditudbydernes voksende forskelligartethed bør man som kreditformidler betragte enhver person, der forsyner en kreditgiver med elementer til identificering af forbrugeren og mod betaling er behjælpelig med indgåelse af en kreditaftale, uanset betalingens art. Imidlertid bør advokater og notarer principielt ikke betragtes som kreditformidlere, når forbrugeren spørger dem til råds om omfanget af en kreditaftale, eller hvis de er behjælpelige med at udforme eller godkende en aftale, når blot deres rolle begrænser sig til juridisk rådgivning, og de ikke henviser deres kunder til bestemte kreditgivere.

12. Aftaler om præstation af en løbende ydelse eller levering af varer af samme slags og i samme mængde, hvor forbrugeren har ret til at betale for sådanne ydelser eller varer gennem rater, så længe de præsteres eller leveres, kan være meget forskellige fra de kreditaftaler, som dette direktiv omfatter, med hensyn til berørte kontraktparters interesser og transaktionernes betingelser og opfyldelse. Derfor bør det tydeligt fremgå, at de ikke anses for kreditaftaler i dette direktivs forstand. Et eksempel på sådanne former for aftaler er en forsikringsaftale, hvor forsikring betales i månedlige rater.

13. (7)Kreditaftaler, der har til formål at yde kredit til køb eller ombygning af fast ejendom, sikret ved ejendomspant , bør ikke være omfattet af nærværende direktivs anvendelsesområde. Det er en meget specifik form for kredit. , der er omhandlet i Kommissionens henstilling af 1. marts 2001 om oplysninger forud for indgåelse af kontrakt, der skal gives til forbrugerne af långivere, der tilbyder boliglån og .

(8) I betragtning af den risiko, som fysiske personer, der optræder som kautionister, løber økonomisk, kræver deres situation særlige bestemmelser, som sikrer et informations- og beskyttelsesniveau, der svarer til det, som gælder for forbrugeren.

(9) Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om vildledende reklame og sammenlignende reklame [10] skal sikre beskyttelse i forbindelse med omtale af et beløb, en omkostning eller en rente i en reklame eller et reklametilbud for en kreditaftale. Det betyder faktisk, at beløbet, omkostningen eller renten skal være ledsaget af beregningselementer, hvorved det er muligt at placere oplysningen i forhold til de samlede forpligtelser, som forbrugeren pålægges i forbindelse med en kreditaftale.

14. Forbrugerne bør beskyttes mod urimelig eller vildledende praksis, navnlig med hensyn til kreditgivers afgivelse af informationer, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EFog 98/27/EF (direktivet om urimelig handelspraksis[11]). Dette direktiv bør dog indeholde specifikke bestemmelser om reklame for kreditaftaler og visse standardinformationer, som forbrugerne bør have, navnlig for at sætte dem i stand til at sammenligne forskellige tilbud.

(10) For at sikre en reel beskyttelse af forbrugeren er det nødvendigt med en strengere tilgang i forbindelse med uanmodet dørsalg på kreditområdet end den i Rådets direktiv 85/577/EØF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted[12].

(11) Bestemmelserne i nærværende direktiv gælder med forbehold af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger [13] . I visse tilfælde må det imidlertid overvejes at indføre et særskilt regelsæt for indsamlingen og behandlingen af de personoplysninger, som er nødvendige for at foretage en kreditrisikovurdering.

15. (14)For at sikre, at forbrugeren kan træffe en beslutning på et kvalificeret grundlag, skal bør denne forudgående gøres bekendt med, hvilke betingelser, omkostninger og forpligtelser der er forbundet med indgåelsen af kreditaftalen. For at sikre fuldstændig størst mulig gennemskuelighed og sammenlignelighed tilbuddene imellem skal forbrugeren gøres bekendt med de årlige omkostninger i procent forbundet med kreditten via et repræsentativt eksempel og de samlede kreditgiveromkostninger , udregnet på samme måde i hele Fællesskabet. Da de årlige omkostninger i procent på dette stadium kun kan angives via et eksempel, bør eksemplet være repræsentativt. Derfor bør det f.eks. svare til den gennemsnitlige varighed og det samlede beløb for den kredit, der ydes i forbindelse med den pågældende type kreditaftaler, og i givet fald til de købte varer. Når det repræsentative eksempel opstilles, bør der også tages hensyn til, hvor hyppigt visse typer kreditaftaler optræder på et specifikt marked.

16. Forbrugerne bør informeres om eventuelle ekstraomkostninger, som er nødvendige for at få kredit, inden kreditaftalen indgås. Selv hvis sådanne omkostninger ikke kan beregnes i forvejen, bør forbrugerne modtage tilstrækkelige informationer både i forbindelse med reklame og forud for kontraktindgåelse.

17. For specifikke former for kreditaftaler gælder det dog, at for at sikre tilstrækkelig forbrugerbeskyttelse uden samtidig at lægge for stor en byrde på kreditgiver eller i givet fald kreditformidler, er det hensigtsmæssigt at begrænse dette direktivs krav om informationer forud for kontraktindgåelse, under hensyntagen til sådanne former for kreditaftalers særlige karakter.

18. Forbrugeren har brug for at blive informeret grundigt, inden kreditaftalen indgås, uanset om kreditten markedsføres af en kreditformidler. Derfor bør kravene om informationer forud for kontraktindgåelse også normalt finde anvendelse, når der er en kreditformidler involveret. Men hvis leverandører af varer eller tjenesteydelser kun undtagelsesvis fungerer som kreditformidlere, er det ikke hensigtsmæssigt også at bebyrde dem med dette direktivs krav om informationer forud for kontraktindgåelse. Derfor bør kravene om informationer forud for kontraktindgåelse ikke finde anvendelse på sådanne kreditformidlere. Leverandører af varer og tjenesteydelser kan f.eks. siges kun undtagelsesvis at fungere som kreditformidlere, hvis deres aktivitet som kreditformidlere ikke tegner sig for en væsentlig del af deres omsætning. I sådanne tilfælde sikres forbrugerne alligevel fuldstændige informationer forud for kontraktindgåelse, for dem skal kreditgiver sørge for.

19. Forbrugere bør også udvise forsigtighed og overholde deres kontraktmæssige forpligtelser.

(15) På grund af kreditredskabernes såvel tekniske som juridiske kompleksitet bør der være en generel rådgivningsforpligtelse fra kreditformidlerens og kreditgiverens side, så forbrugeren kan træffe et valg på et kvalificeret grundlag blandt de tilbudte kreditformer. Det påhviler ligeledes kreditgiveren, i henhold til princippet om «ansvarlig kreditgivning», at undersøge, om en forbruger, og i givet fald en kautionist, kan overholde nye aftaler.

20. På trods af de informationer, der skal gives forud for kontraktindgåelse, har forbrugeren muligvis stadig behov for bistand for at kunne afgøre, hvilken af de foreslåede kreditaftaler, der er mest hensigtsmæssig set i forhold til forbrugerens behov og økonomiske situation. Derfor bør medlemsstaterne sikre, at kreditgiver, og i givet fald kreditformidler, sørger for en sådan bistand. De informationer, der er relevante forud for kontraktindgåelse, og fordele og ulemper ved de foreslåede produkter bør i givet fald forklares for forbrugeren med udgangspunkt i personlige forhold, da den relevante kreditaftale kan være kompliceret.

21. (12)For at medvirke til at nedbringe kreditrisikoen såvel for kreditgiver som for forbruger viser erfaring og praksis, at det er hensigtsmæssigt, at der findes egnede og sikre oplysninger om eventuelle betalingsforsømmelser. Medlemsstaterne bør derfor sikre, at der på deres område anvendes en central offentlig eller privat database, i givet fald i form af et net af databaser. I denne database eller dette net af databaser bør man registrere de forbrugere og kautionister i medlemsstaten, der har gjort sig skyldige i betalingsforsømmelse. For at øge effektiviteten skal kreditgivere være forpligtet til at konsultere denne centrale database, forud for at forbrugeren eller kautionisten indgår en aftale. For at undgå konkurrenceforvridning mellem kreditgivere må bør personers eller virksomheders kreditgiveres adgang til den private eller offentlige centrale database r om forbrugere i en anden medlemsstat , hvor de ikke er etableret, sikres på samme vilkår , som ikke indebærer forskelsbehandling i forhold til som dem, der gælder for personer eller virksomheder kreditgivere i den pågældende medlemsstat , enten direkte eller via den centrale database i oprindelsesmedlemsstaten .

22. For at forbrugeren kan få kendskab til sine rettigheder og forpligtelser i henhold til kreditaftalen bør alle nødvendige informationer angives tydeligt og præcist heri.

(13) Med henblik på at sikre, at oplysningerne behandles fortroligt, og at personoplysninger beskyttes, er det vigtigt, at de indsamlede oplysninger udelukkende bruges til at vurdere risikoen for, at forbruger eller kautionist misligholder aftalen. Desuden bør enhver anden behandling eller anvendelse af de personoplysninger, som stammer fra den centrale database, være forbudt. Endelig bør oplysningerne for at undgå enhver risiko slettes umiddelbart efter indgåelsen af kreditaftalen eller afslaget på kreditanmodningen.

(16) Betingelserne i en kreditaftale kan i visse tilfælde være ugunstige for forbrugeren. En måde at sikre bedre forbrugerbeskyttelse på er at foreskrive visse betingelser, der skal være gældende for alle former for kredit. Kreditaftalen skal bekræfte og supplere de oplysninger, der blev afgivet inden indgåelsen af kreditaftalen, i givet fald ved hjælp af en tilbagebetalingsplan og en angivelse af, hvilke udgifter der påløber i tilfælde af misligholdelse af aftalen.

23. For at sikre fuld gennemskuelighed bør forbrugeren modtage informationer om debitorrenten, både før og i forbindelse med indgåelse af kreditaftalen. Under kontraktforholdet bør forbrugeren også modtage informationer om væsentlige ændringer af debitorrenten.

24. (18)Med henblik på en tilnærmelse af bestemmelserne for udøvelse af fortrydelsesretten på områder, der ligner hinanden, skal der gælde en fortrydelsesret, uden at der skal betales bod eller angives en årsag, på samme vilkår som dem, der er indeholdt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF af 23. september 2002 {...} om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser og om ændring af direktiv 90/619/EØF, 97/7/EF og 98/27/EF[14]. Inden fortrydelsesretten udøves, kan forbrugeren underrette kreditgiver om, at han har til hensigt at udøve fortrydelsesretten i relation til kreditaftalen, således at aftalen kan genforhandles.

25. Ved tilknyttede aftaler hersker der et indbyrdes afhængighedsforhold mellem køb af en vare eller tjenesteydelse og den dermed forbundne kreditaftale. Ved udøvelse af fortrydelsesretten i relation til købsaftalen bør forbrugeren derfor også kunne udøve fortrydelsesretten i relation til kreditaftalen. Endvidere bør forbrugerne på visse betingelser kunne tage retsmidler i anvendelse mod kreditgiver i tilfælde af vanskeligheder i forbindelse med købsaftalen. Manglende opfyldelse af sådanne betingelser bør ikke medføre, at forbrugerne fratages deres rettigheder i henhold til nationale bestemmelser om, at sælgeren eller leverandøren af tjenesteydelser samt kreditgiver hæfter solidarisk.

26. (21)Forbrugerne bør have mulighed for at opfylde deres forpligtelser forud for forfaldstidspunktet i kreditaftalen . I så fald bør kreditgiveren kun kunne kræve en rimelig godtgørelse, der er fastsat ud fra objektive kriterier, uanset om det drejer sig om hel eller delvis tilbagebetaling forud for forfaldstidspunktet. Godtgørelsen, der fastsættes ud fra objektive kriterier, bør for kreditgiver svare til de omkostninger, der er direkte forbundet med tilbagebetaling forud for forfaldstidspunktet, og der tages hensyn til begge kontraktparters interesser for så vidt tilbagebetalingen medfører et efterfølgende økonomisk tab for denne .

27. (23)Ved overdragelse af kreditors rettigheder i henhold til en kreditaftale må bør forbrugerens eller kautionistens stilling ikke forringes. Af samme grund må den kreditgiver, som tilbyder en kreditaftale kombineret med genetablering af kapital, påtage sig risikoen, hvis den etablerende tredjepart svigter. Forbrugeren bør også informeres tilstrækkeligt, når kreditaftalen overdrages til tredjemand. Når overdragelsen udelukkende sker med henblik på sikkerhedsstillelse, og den oprindelige kreditgiver, efter overenskomst med den nye indehaver af fordringen, optræder som kreditgiver i forhold til forbrugeren, er det mindre vigtigt, at forbrugeren informeres om overdragelsen. Derfor ville det i sådanne tilfælde være overdrevet at fastsætte et krav på EU-niveau om, at forbrugeren skal informeres om overdragelsen, men det bør fortsat stå medlemsstaterne frit at beholde eller indføre sådanne krav i deres nationale lovgivning.

28. (19)For at fremme det indre markeds oprettelse og funktion og sikre forbrugerne et højt beskyttelsesniveau i hele Fællesskabet bør metoden til beregning af det sikres, at informationer om de årlige omkostninger i procent justeres kan sammenlignes i hele Fællesskabet . Der blev med den seneste ændring af direktiv 87/102/EØF ved direktiv 98/7/EF ganske vist fastsat en fælles matematisk formel for beregning af de årlige omkostninger i procent, men til trods herfor er det på fællesskabsplan stadig ikke muligt at sammenligne alle oplysninger om den effektive rentesats. I de enkelte medlemsstater medtages forskellige omkostningsfaktorer i beregningen. Direktivet bør derfor indeholde en klar definition af de samlede omkostninger i forbindelse med kreditten. Omkostninger forbundet med en forsikring bør kun indgå i beregningen af de årlige omkostninger i procent, hvis forsikringen er en forudsætning for at opnå kredit eller den oplyste rente, og aftalen herom indgås med eller via enten kreditgiver eller kreditformidleren . og det bør fastsættes, hvilke kreditomkostningselementer der skal indgå i beregningen. De årlige omkostninger i procent er nemlig et værktøj, som forbrugeren kan anvende til at foretage sammenligninger og vurdere, hvilken indvirkning i tid og rum - forpligtelserne i forbindelse med indgåelse af en kreditaftale får på dennes budget. De samlede omkostninger i forbindelse med kreditten skal derfor omfatte alle de omkostninger, som forbrugeren skal afholde i forbindelse med kreditten, uanset om omkostningerne går til kreditgiveren, kreditformidleren eller en helt anden person. I den sammenhæng bør omkostninger forbundet med selv en af forbrugeren i forbindelse med indgåelse af kreditaftalen frivilligt underskrevet forsikring være omfattet af de samlede omkostninger i forbindelse med kreditten.

29. (17)På baggrund af de særlige kontraktvilkår, der anvendes i kreditaftaler og kautionsaftaler , bør det præciseres, hvilke der bør betragtes som urimelige , med forbehold af anvendelsen på hele aftalen af i henhold til Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler[15]. Det pågældende direktiv bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

(20) Forbrugeren bør ligeledes i form af samlede kreditgiveromkostninger i procent gøres bekendt med, hvilke beløb kreditgiveren kræver, bortset fra de beløb, der skal betales til tredjepersoner. Det drejer sig om en omkostning, hvorved forbrugeren bliver i stand til at sammenligne kreditgiveromkostningerne for de forskellige produkter, som kreditgiveren tilbyder, og for de forskellige produkter på markedet.

(22) Hvis en leverandør af varer eller tjenesteydelser, der er erhvervet i forbindelse med en kreditaftale, kan betragtes som en kreditformidler, skal forbrugeren kunne nyde godt af rettigheder i forhold til kreditgiver, som ligger ud over de normale kontraktmæssige rettigheder over for en leverandør af varer eller tjenesteydelser.

(24) Det er hensigtsmæssigt at opstille fælles regler for foranstaltninger i forbindelse med misligholdelse af kreditaftaler. Navnlig bør visse fremgangsmåder i forbindelse med inkasso, der helt klart er ude af proportion, betragtes som ulovlige.

30. (25)For at sikre gennemskuelighed og stabilitet på markedet , indtil der sker en yderligere harmonisering, bør medlemsstaterne vedtage sikre, at der findes passende forholdsregler, dels når de registrerer personer, der tilbyder kredit eller fungerer som kreditformidlere i forbindelse med indgåelse af kreditaftaler, dels når de kontrollerer og overvåger foranstaltninger til regulering eller overvågning af kreditgivere og -formidlere , og når de giver forbrugerne adgang til at klage over kreditaftaler eller kreditvilkår .

(26) For varigt at sikre beskyttelsen af forbruger- og kautionistinteresserne må kredit- og kautionsaftalerne ikke indeholde bestemmelser, der til skade for de nævnte afviger fra de bestemmelser, som fastsættes til gennemførelse af dette direktiv, eller som svarer hertil.

31. (27)I dette direktiv overholdes de grundlæggende rettigheder og de principper, som bl.a. Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder anerkender. Nærværende direktiv har navnlig til formål at sikre fuld overholdelse af bestemmelserne om beskyttelse af personoplysninger, ejendomsret, ikke-forskelsbehandling, beskyttelse af familielivet og forbrugerbeskyttelse i henhold til artikel 8, 17, 21, 33 og 38 i charteret Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder .

32. (28)Fællesskabet kan i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten, handle træffe foranstaltninger , eftersom målet med det forestående tiltag dette direktiv , nemlig udarbejdelse af fælles bestemmelser med henblik på harmonisering af om visse aspekter ved medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit, ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne og derfor bedre kan gennemføres på fællesskabsplan. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, begrænser nærværende direktiv sig til det minimum, der er nødvendigt for at nå disse mål.

33. (29)Medlemsstaterne skal bør fastsætte, hvilke sanktioner der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af bestemmelserne i nærværende direktiv, og sikre, at det bliver gennemført. Sanktionerne skal være effektive, rimelige og have afskrækkende virkning.

34. (30) I betragtning af det antal ændringer, der skal foretages af direktiv 87/102/EØF på grund af udviklingen i forbrugerkreditsektoren og af hensyn til fællesskabslovgivningens klarhed, bør det pågældende direktiv derfor Derfor ophæves og erstattes af dette direktiv 87/102/EØF -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Kapitel I FORMÅL, DEFINITIONER OG ANVENDELSESOMRÅDE

ARTIKEL 1 FORMÅL

Nærværende direktiv har til formål at harmonisere visse aspekter ved medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbruger kreditaftaler og kautionsaftaler indgået af forbrugere .

Artikel 3 2 Anvendelsesområde

1. Nærværende direktiv finder anvendelse på kreditaftaler og kautionsaftaler .

2. Nærværende direktiv finder ikke anvendelse på følgende kreditaftaler og i givet fald på enhver tilsvarende kautionsaftale :

a) kreditaftaler, der har til formål at yde kredit til køb eller ombygning af fast ejendom, som forbrugeren ejer, eller som denne ønsker at erhverve, og som er sikret enten ved pant i fast ejendom eller en anden sammenlignelig sikkerhedsstillelse, der almindeligvis anvendes til det formål i en medlemsstat

b) kreditaftaler med et samlet kreditbeløb på over 50 000 EUR

c) lejekontrakter, medmindre det fremgår heraf, at ejendomsretten i sidste ende skal overdrages lejeren der udelukker overdragelse af ejendomsretten til lejeren og til dennes fordringshavere

d) leasingkontrakter, ifølge hvilke der ikke gælder nogen pligt til at købe leasingobjektet

e) kreditaftaler, ifølge hvilke forbrugeren skal tilbagebetale kreditten i rater eller på én gang inden for en frist, der ikke overstiger tre måneder, rente- og omkostningsfrit

f) kreditaftaler, der opfylder følgende betingelser: i) som en arbejdsgiver yder sine ansatte som led i en bibeskæftigelse, rentefrit eller de indgås som led i en bibeskæftigelse, dvs. uden for kreditgivers erhvervsmæssige hovedvirksomhed ii) de indgås til årlige omkostninger i procent, der er lavere end dem på markedet,

iii) de tilbydes og som ikke tilbydes offentligheden i almindelighed

g) kreditaftaler indgået med et investeringsselskab i henhold til som defineret i artikel 1, punkt 2, i Rådets direktiv 93/22/EØF[16], der har til formål at give en investor mulighed for at foretage en transaktion ved hjælp af et eller flere af de instrumenter, der er omfattet af afsnit B i bilaget til nævnte direktiv, når det selskab, der yder kreditten, er medvirkende til transaktionen.

h) kreditaftaler, som er et resultat af en akkord for retten eller andet hertil statsautoriseret organ

i) kreditaftaler, som vedrører gratis henstand med en eksisterende fordring

j) kreditaftaler , hvor forbrugeren efter indgåelsen anmodes om deponering af en genstand som sikkerhed hos kreditgiveren, og hvor forbrugerens ansvar er begrænset ene og alene til den pågældende sikkerhedsgenstand.

k) kreditaftaler, der vedrører kreditter, som ydes til en begrænset offentlighed til lavere renter end den gældende markedsrente eller rentefrit, og hvor kreditgiver opfylder en lovfæstet forpligtelse af samfundsmæssig interesse.

3. I forbindelse med kreditaftaler, i henhold til hvilke der ydes kreditter i form af en kassekredit, finder kun artikel 1 til 4, 6, 7 og 8, artikel 9, stk. 1, artikel 9, stk. 2, litra a) til d), h) og o), artikel 9, stk. 3, artikel 10 og 11, artikel 17, stk. 1, og artikel 18 til 29 anvendelse .

De informationer, der skal indgå i de pågældende kreditaftaler, omfatter også informationer om de omkostninger, der beregnes fra sådanne kreditaftalers indgåelse, og betingelserne for ændring af de pågældende omkostninger.

4. I forbindelse med følgende kreditaftaler finder kun artikel 1 til 4, 6, 7 og 8, artikel 9, stk. 1, artikel 9, stk. 2, litra a) til g) og j), artikel 9, stk. 3, og artikel 10, 12 og 17 til 29 anvendelse:

a) kreditaftaler med et samlet kreditbeløb på ikke over 300 EUR

b) kreditaftaler, som indgås af forbrugersammenslutninger, som ikke arbejder med gevinst for øje, og som forvalter medlemmernes opsparinger og tilbyder dem kreditter, hvor:

i) ansvaret i sidste ende ligger hos frivillige, som yder kredit på grundlag af en årlig omkostning i procent, der er underlagt et loft, som er fastsat ved national lov, og

ii) medlemskab af sådanne sammenslutninger er forbeholdt personer, der er bosat eller beskæftiget i et bestemt område, eller ansatte og pensionerede ansatte hos en bestemt arbejdsgiver

c) kreditaftaler om nærmere betingelser for henstand med eller tilbagebetaling af allerede nødlidende kreditter i forbindelse med den oprindelige kreditaftale mellem kreditgiveren og forbrugeren, når:

i) en retssag om sådanne nødlidende kreditter på denne måde sandsynligvis kan undgås, og

ii) betingelserne for forbrugeren ikke forringes i forhold til den oprindelige kreditaftale.

Hvis kreditaftalen henhører under stk. 3, er det kun bestemmelserne i det pågældende stykke, som finder anvendelse.

Artikel 2 3 Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

a) "forbruger": en fysisk person, der ved retshandler, som er omfattet af nærværende direktiv, optræder med et formål, der må anses at ligge ligger uden for dennes erhvervsmæssige virkefelt

b) "kreditgiver": en fysisk eller juridisk person, der yder eller giver tilsagn om at yde kredit som led i udøvelsen af erhvervsmæssig virksomhed

c) "kreditaftale": en aftale, i henhold til hvilken en kreditgiver yder eller giver tilsagn om at yde en forbruger kredit i form af udskudt betaling, lån eller anden tilsvarende form for finansiel facilitet . , undtagen a A ftaler om præstation af en løbende ydelse (privat eller offentlig) og om levering af varer af samme art og mængde , hvor forbrugeren har ret til at betale r for sådanne ydelser eller varer gennem rater så længe, de præsteres, anses ikke for at være kreditaftaler i henhold til nærværende direktiv

d) "kassekredit": en kreditaftale, hvorved en kreditgiver giver en forbruger mulighed for at disponere over midler på dennes løbende konto, som overstiger den løbende saldo på den pågældende konto, og hvor kreditbeløbet skal tilbagebetales i løbet af tre måneder eller på anfordring

e) "kreditformidler": en fysisk eller juridisk person, der på kreditgivers vegne og mod betaling i form af penge eller enhver anden form for aftalt økonomisk gevinst, regelmæssigt:

i) udøver formidlervirksomhed bestående i at fremlægge r eller tilbyde r kreditaftaler og

ii) at udføre r andet arbejde end det i i) omtalte forud for og i forbindelse med kontrakt indgåelsen og

iii) indgår kreditaftaler; vederlaget kan afregnes kontant eller antage enhver anden form for aftalt økonomisk gevinst

e) "kautionsaftale": en tillægsaftale, der indgås af en kautionist og garanterer eller giver tilsagn om at garantere en kreditaftale, der er indgået med en forbruger, og som er omfattet af dette direktiv; alle former for kredit, der ydes til fysiske eller juridiske personer

f) "kautionist": den forbruger, der indgår en kautionsaftale

f) "samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkredit ten ": alle omkostninger, herunder debitor renter og andre godtgørelser , gebyrer , skatter og afgifter og udgifter af enhver art, som forbrugeren skal betale for kreditten ved aftalemæssig forvaltning af kreditaftalen, og som kreditgiveren har kendskab til; omkostninger ved tjenesteydelser i forbindelse med kreditaftalen, navnlig forsikringspræmier, er omfattet, hvis indgåelsen af aftalen om tjenesteydelsen er en nødvendig forudsætning for at opnå kreditten eller den oplyste rentesats, og aftalen herom indgås med kreditgiver eller med tredjemand, hvis kreditgiveren eller i givet fald kreditformidleren har indgået den på pågældende tredjemands vegne eller har præsenteret tilbuddet eller tjenesteydelsen som sådan over for forbrugeren; omkostninger, som påhviler forbrugeren, i forbindelse med indgåelse af kreditaftalen til andre end kreditgiveren eller kreditformidleren, herunder til notar eller skattevæsen, er ikke omfattet

g) "årlige omkostninger i procent": de samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkredit udtrykt i procent pr. år af det samlede ydede kreditbeløb

i) "beløb opkrævet af kreditgiver": de samlede omkostninger, der påhviler forbrugeren i forbindelse med kreditaftalen og betales af denne til kreditgiver

j) "samlede kreditgiveromkostninger i procent": de beløb, som kreditgiveren modtager, udtrykt i procent pr. år af det samlede kreditbeløb

h) "debitorrente": rentesatsen udtrykt i en fast eller variabel procent for en bestemt periode og anvendt i en given periode på detudnyttede kreditmuligheder kreditbeløb i henhold til kreditaftalen

h) "restværdi": købsprisen for den finansierede vare på tidspunktet for udøvelse af forkøbsretten eller overdragelse af ejendomsretten

i) "udnyttelse af kreditmulighed": et kreditbeløb, der stilles til rådighed for forbrugeren i form af udskudt betaling, lån eller enhver anden tilsvarende betalingsfacilitet i henhold til en kreditaftale

j) "samlet kreditbeløb": loftet for eller summen af alle de kreditbeløb, der er forventes bevilget

k) "varigt medium": ethvert redskab, hvorved forbrugeren kan lagre oplysninger, der tilstiles denne personligt, på en sådan måde, at denne fremover let kan have adgang til dem i en tidsperiode, som er tilpasset formålet med oplysningerne, og hvorved de lagrede oplysninger kan reproduceres på identisk måde

p) "den etablerende tredjepart": en fysisk eller juridisk person, som ikke er kreditgiveren eller forbrugeren, og som over for forbrugeren og i givet fald kreditgiveren ved en aftale i forbindelse med kreditaftalen forpligter sig til at genetablere den kapital, der skal tilbagebetales i henhold til kreditaftalen.

l) " tilknyttet kreditaftale": en til en kreditaftale knyttet aftale om

i) at levere en vare eller præstere en tjenesteydelse, når kreditaftalen udelukkende tjener til at finansiere den anden aftale, og

ii) disse to aftaler derved objektivt set udgør en økonomisk enhed; der må antages at være tale om en økonomisk enhed, når varens leverandør eller den, der præsterer tjenesteydelsen, selv finansierer forbrugerens kredit, eller – såfremt finansieringen sker gennem en tredje person – når kreditgiveren under forberedelsen eller afslutningen af kreditaftalen betjener sig af varens leverandør eller den, der præsterer tjenesteydelsen, eller når der i kreditaftalen henvises til de specifikke varer eller tjenesteydelser, der skal finansieres med kreditten.

KAPITEL II INFORMATION OG PRAKSIS FORUD FOR UDFORMNING INDGÅELSE AF KREDIT AFTALEN

Artikel 4 Reklame

Med forbehold af direktiv 84/450/EØF skal enhver reklame eller ethvert tilbud, der er slået op i forretningslokaler, og som indeholder oplysninger om kreditaftaler, herunder navnlig om debitorrenter, samlede kreditgiveromkostninger i procent og årlige omkostninger i procent, udformes klart og forståeligt under overholdelse af især reglerne om god forretningsskik. Det skal utvetydigt fremgå, at oplysningerne har et kommercielt sigte.

Artikel 4 Standardinformationer ved reklame

1. Enhver reklame for kreditaftaler med angivelse af en rentesats eller talstørrelser vedrørende forbrugerens omkostninger i forbindelse med kreditten skal indeholde standardinformationer i overensstemmelse med denne artikel ("standardinformationer").

2 Standardinformationerne skal i følgende rækkefølge, udformet klart og forståeligt og ved hjælp af et repræsentativt eksempel omfatte oplysninger om:

a) det samlede kreditbeløb

b) de årlige omkostninger i procent

c) kreditaftalens løbetid

d) raternes størrelse, antal og hyppighed og

e) enhver form for gebyrer forbundet med kreditaftalen i henhold til betingelserne i denne, og som kreditgiveren har kendskab til.

3. I det tilfælde kreditbetingelserne ikke er tilgængelige for offentligheden, anføres de årlige omkostninger ved hjælp af mindst to repræsentative eksempler.

4. Hvis der tilbydes en lavere debitorrente i en afgrænset periode i begyndelsen af kreditaftalens løbetid, skal reklamen indeholde en angivelse af de årlige omkostninger i procent beregnet ud fra hele kreditaftalens løbetid.

5. I det tilfælde indgåelse af en aftale om en tilknyttet tjenesteydelse i forbindelse med kreditaftalen, herunder navnlig en forsikring, er obligatorisk for at opnå kreditten eller den oplyste rente, og dens omkostninger ikke kan fastlægges på forhånd, skal forpligtelsen til at benytte denne tjenesteydelse også anføres klart og overskueligt sammen med de årlige omkostninger i procent.

6. Denne artikel er med forbehold af direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005.

Artikel 5

Forbud mod kredit- og kautionsaftaler indgået uden for fast forretningssted

Indgåelse af en kredit- eller kautionsaftale uden for fast forretningssted på de vilkår, der henvises til i artikel 1 i direktiv 85/577/EØF, er forbudt.

Artikel 6 5 Gensidig, forudgående orientering og rådgivningspligt Information forud for kontraktindgåelse

1. Med forbehold af anvendelsen af direktiv 95/46/EF, herunder navnlig artikel 6, må kreditgiveren og i givet fald kreditformidleren kun bede en forbruger, som anmoder om en kreditaftale, og en kautionist om passende, relevante og ikke overdrevne oplysninger med henblik på at vurdere deres økonomiske situation og deres mulighed for tilbagebetaling. Forbrugeren og kautionisten er forpligtet til at besvare disse anmodninger om information præcist og fyldestgørende Kreditgiveren og i givet fald kreditformidleren er forpligtet til at overholde princippet om ansvarlig kreditgivning. Derfor lever kreditgiveren og i givet fald kreditformidleren op til forpligtelsen til at informere forud for aftalen, og kreditgiveren foretager den påkrævede soliditetsefterprøvelse på grundlag af de af forbrugeren afgivne korrekte oplysninger og i givet fald søgning i den relevante database.

I det tilfælde kreditaftalen giver kreditgiver mulighed for at ændre det samlede kreditbeløb efter kreditaftalens indgåelse, ajourfører kreditgiveren de finansielle informationer, som han har til rådighed, om forbrugeren og vurderer forbrugerens kreditværdighed, før det samlede kreditbeløb ændres i væsentligt omfang.

2. I god tid før en forbruger bindes af en kreditaftale eller et andet tilbud , afgiver K kreditgiveren og i givet fald kreditformidleren på tryk eller på et andet varigt medium de oplysninger, som er nødvendige og væsentlige for indgåelse af den pågældende kreditaftale, til forbrugeren . orienterer forbrugeren i fornødent omfang præcist og fyldestgørende om den pågældende kreditaftale . Det er forbrugerens ret at modtage disse oplysninger på tryk eller på et andet varigt medium forud for indgåelsen af kreditaftalen.

Med forbehold af artikel 5 i direktiv.../.../EF (om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser og om ændring af Rådets direktiv 90/619/EØF, 97/7/EF og 98/27/EF) skal Disse oplysninger ne indeholde r en præcis og klar beskrivelse af produktet , dets fordele og i givet fald dets ulemper . De afgivne oplysninger skal bl.a. vedrøre r :

a) kreditaftalens løbetid

b) det samlede kreditbeløb og betingelserne for udnyttelse af kreditmuligheden

c) i givet fald debitorrenten, betingelserne for denne debitor rente n , ethvert indeks , hvis der findes et sådant, eller enhver referencesats, der forholder sig til den oprindelige debitorrente, og variabilitetsperioder, -betingelser og -metoder

d) de årlige omkostninger i procent og de samlede kreditgiveromkostninger i procent og de samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkreditten ved hjælp af et repræsentativt eksempel, som skal omfatte alle de finansielle oplysninger og antagelser, der anvendes til at beregne disse omkostninger

e) afdragenes størrelse, antal og hyppighed, så vidt muligt fremstillet i en betalingsplan

f) faste udgifter og engangsudgifter, herunder engangsudgifter, som forbrugeren skal betale, når denne underskriver en kreditaftale, bl.a. skatter og afgifter, administrationsomkostninger, salærer og udgifter til konsulentbistand i forbindelse med den krævede sikkerhedsstillelse eventuelt udgifter til forvaltning af en konto, hvor der både registreres betalings- og kredittransaktioner, omkostninger ved anvendelse af et betalingsmiddel, som giver mulighed for både at foretage betalings- og kredittransaktioner, og andre omkostninger ved betalingstransaktioner generelt

f) i givet fald kontantprisen for varen eller tjenesteydelsen, udbetalingen og restværdien

g) omkostninger, som påhviler forbrugeren i forbindelse med indgåelse af kreditaftalen til andre end kreditgiveren eller kreditformidleren, herunder til notar eller skattevæsen

h) forpligtelsen til at benytte en tilknyttet tjenesteydelse i forbindelse med kreditaftalen, navnlig en forsikring, i det tilfælde indgåelse af en aftale om denne tjenesteydelse er obligatorisk for at opnå kreditten eller den oplyste rente, og dens omkostninger ikke kan fastlægges på forhånd

i) gældende morarenter på informationstidspunktet i henhold til denne bestemmelse og måden, de tilpasses på, og misligholdelsesomkostninger

j) den sikkerhedsstillelse og de forsikringer , som kræves

k) muligheder for ophævelse af aftalen samt fristen og procedurerne for udøvelse af fortrydelsesretten

l) retten til tilbagebetaling før forfaldstidspunktet og i givet fald omkostningerne i forbindelse hermed, herunder beløbet eller beregningsmetoden

m) retten til oplysning om resultaterne af databasesøgninger til brug ved kreditværdighedsvurderingen i henhold til artikel 8, stk. 2

Men h H vis der anvendes taletelefoni som omhandlet i artikel 3, stk. 3, i direktiv 2002/65/EF, skal omfatter informationerne før kontraktindgåelse mindst omfatte de elementer, som er nævnt i punkt b), c) , og e) og g) i nærværende stykke , og de årlige omkostninger i procent ved hjælp af et repræsentativt eksempel og de samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkreditten.

Kravet i nærværende stykke om at give forbrugeren informationer forud for kontraktindgåelse kan også opfyldes ved udlevering af en kopi af aftaleudkastet med de informationer, som kræves i henhold til artikel 9

3. De krav, der er omhandlet i stk. 2, opfyldes umiddelbart efter kreditaftalens indgåelse, hvis den pågældende aftale er indgået på forbrugerens anmodning ved anvendelse af en fjernkommunikationsteknik, som ikke gør det muligt at give informationer i overensstemmelse med stk. 2.

4. Hvis der er tale om en kreditaftale, hvor de betalinger, forbrugeren foretager, ikke omgående bevirker en tilsvarende amortisation af det samlede kreditbeløb, men tjener til at genetablere kapitalen på de i kreditaftalen eller den supplerende aftale fastsatte tidspunkter og vilkår, omfatter de informationer forud for kontraktindgåelse, der afgives i henhold til stk. 2, en klar og tydelig angivelse af, at sådanne kreditaftaler ikke er en garanti for tilbagebetaling af det samlede udnyttede kreditbeløb i henhold til kreditaftalen, med mindre der gives en sådan garanti.

5. Medlemsstaterne sikrer, at kreditgivere, og i givet fald kreditformidlere, giver forbrugeren tilstrækkelige forklaringer, således at forbrugeren kan vurdere, om den tilbudte kreditaftale er tilpasset hans behov og finansielle situation, i givet fald ved at forklare de oplysninger, der i henhold til stk. 2 gives forud for kontraktindgåelse, samt fordele og ulemper ved de tilbudte produkter. Medlemsstaterne kan bestemme bistandens form og omfang samt, hvem der skal yde bistanden, efter de særlige omstændigheder, hvorunder kreditaftalen tilbydes.

Kreditgiveren og i givet fald kreditformidleren finder blandt de kreditaftaler, de tilbyder, eller som de sædvanligvis beskæftiger sig med, frem til den form og det samlede kreditbeløb, som er bedst afpasset forbrugerens økonomiske situation, og tager hensyn til fordele og ulemper ved det tilbudte produkt og formålet med kreditten.

4. Stk. 1, 2 og 3 finder ikke anvendelse på leverandører af varer eller tjenesteydelser, der kun undtagelsesvis fungerer som kreditformidlere.

Artikel 6 Krav om informationer forud for indgåelse af kreditaftaler i form af en kassekredit og af visse specifikke kreditaftaler

1. I god tid før en forbruger bindes af en kreditaftale eller ethvert andet tilbud om en forbrugerkredit som omhandlet i artikel 2, stk. 3, eller artikel 2, stk. 4, afgiver kreditgiveren og i givet fald kreditformidleren på tryk eller på et andet varigt medium følgende oplysninger:

a) det samlede kreditbeløb

b) debitorrenten

c) de årlige omkostninger i procent ved hjælp af et repræsentativt eksempel, som skal omfatte alle de finansielle oplysninger og antagelser, der anvendes til at beregne disse omkostninger

d) de omkostninger, der beregnes fra kreditaftalens indgåelse, og betingelserne for ændring af disse og

e) betingelserne og proceduren for ophævelse af kreditaftalen.

I tilfælde af kreditaftaler som omhandlet i artikel 2, stk. 3, omfatter de informationer, der gives forbrugeren i henhold til litra e) i dette stykke, i givet fald en angivelse af, at forbrugeren til enhver tid kan blive anmodet om at tilbagebetale hele kreditbeløbet på anfordring.

2. I tilfælde af kreditaftaler som omhandlet i artikel 2, stk. 4, omfatter de informationer, der gives forbrugeren i henhold til stk. 1 i denne artikel også:

a) kreditaftalens løbetid og

b) afdragenes størrelse, antal og hyppighed.

Hvis kreditaftalen henhører under artikel 2, stk. 3, er det kun de bestemmelser, der henvises til i artikel 2, stk. 3, som finder anvendelse.

3. Kravet i nærværende artikel om informationer til forbrugeren forud for kontraktindgåelse kan også opfyldes ved udlevering af en kopi af aftaleudkastet med de informationer, som kræves i henhold til artikel 9, såfremt denne artikel finder anvendelse.

4. De krav, der er omhandlet i denne artikel, opfyldes umiddelbart efter kreditaftalens indgåelse, hvis den pågældende aftale er indgået på forbrugerens anmodning ved anvendelse af en fjernkommunikationsteknik, som ikke gør det muligt at give informationer i overensstemmelse med denne artikel.

Artikel 7 Undtagelser

Stk. 1, 2 og 3 i Artikel 5 og 6 i dette direktiv finder ikke anvendelse på leverandører af varer eller tjenesteydelser, der kun undtagelsesvis fungerer som kreditformidlere.

KAPITEL III BESKYTTELSE AF PRIVATLIVETS FRED ADGANG TIL DATABASER

Artikel 7 Indsamling og behandling af oplysninger

De personoplysninger, der indsamles hos forbrugere og kautionister eller hos enhver anden person i forbindelse med indgåelse eller forvaltning af de i nærværende direktiv omhandlede aftaler, herunder navnlig dem, som omhandles i artikel 6, stk. 1, må kun anvendes til at vurdere deres økonomiske situation og deres mulighed for tilbagebetaling.

Artikel 8 Central Adgang til database r

1. Med forbehold af bestemmelserne i direktiv 95/46/EF sikrer medlemsstaterne, at der på deres område anvendes en central database med det formål at registrere forbrugere og kautionister, der har gjort sig skyldige i betalingsforsømmelse. Denne database kan udgøres af et net af databaser. Kreditgiverne skal konsultere den centrale database, forud for at forbrugeren eller kautionisten indgår en aftale, inden for de i artikel 9 afstukne grænser. Forbrugeren og i givet fald kautionisten orienteres på deres anmodning straks og gratis om resultatet af enhver konsultation Medlemsstaterne sørger for, at der på deres område i tilfælde af grænseoverskridende kreditter sikres kreditgivere fra andre medlemsstater adgang til databaser uden forskelsbehandling.

2. Adgang til den centrale database i en anden medlemsstat skal sikres på samme vilkår som dem, der gælder for virksomheder og personer i den pågældende medlemsstat, enten direkte eller gennem den centrale database i oprindelsesmedlemsstaten Forbrugeren orienteres på dennes anmodning straks og gratis om resultatet af enhver databasekonsultation .

3. De personoplysninger, man har adgang til i henhold til stk. 1, må kun anvendes til at vurdere forbrugerens og kautionistens økonomiske situation og deres mulighed for tilbagebetaling. Nævnte oplysninger slettes umiddelbart efter indgåelsen af kredit- eller kautionsaftalen eller kreditgiverens afslag på kreditanmodningen eller den foreslåede sikkerhedsstillelse.

4. Den i stk. 1 omhandlede centrale database kan omfatte registrering af kredit- og kautionsaftaler.

KAPITEL IV UDFORMNING AF INFORMATION OG RETTIGHEDER I FORBINDELSE MED KREDITAFTALER

Artikel 9 Ansvarlig kreditgivning

Når kreditgiveren indgår en kredit- eller kautionsaftale eller forhøjer det samlede kreditbeløb eller det kautionerede beløb, formodes denne forudgående ud fra de midler, der er til rådighed, at have vurderet, at forbrugeren og i givet fald kautionisten med rimelig kan forventes at være i stand til at overholde kontraktvilkårene.

Artikel 10 9 Obligatoriske oplysninger i kredit - og kautions aftalen

1. Kreditaftalerne og kautionsaftalerne udarbejdes på tryk eller på et andet varigt medium.

Alle kontraherende parter , herunder kautionisten og kreditformidleren, modtager et eksemplar af kreditaftalen. Kautionisten modtager et eksemplar af kautionsaftalen.

Af a Kredit aftalerne skal det fremgå, om den forbruger, som indgår aftalen, har skal indeholde oplysninger om adgang til udenretslige klage- og tvistbilæggelsesprocedurer eller ej, og hvis sådanne procedurer findes, hvordan man får adgang til dem og de nærmere regler herfor, hvis kreditgiveren eller kreditformidleren tager del i sådanne procedurer.

2. Kreditaftalen skal på klar og overskuelig måde indeholde:

a) de kontraherende parters navn og adresse og i givet fald kreditformidlerens navn og adresse

b) kreditaftalens løbetid

c) det samlede kreditbeløb og betingelserne for udnyttelse af kreditmuligheden

d) debitorrenten, betingelserne for denne rente og i givet fald ethvert referenceindeks og enhver referencesats, der forholder sig til den oprindelige debitorrente, og variabilitetsperioder, -betingelser og -omstændigheder

e) de årlige omkostninger i procent og de samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkredit, beregnet på tidspunktet for indgåelse af kreditaftalen; alle de finansielle oplysninger og antagelser, der anvendes til at beregne disse omkostninger, anføres

f) afdragenes størrelse, antal og hyppighed, så vidt muligt fremstillet i en betalingsplan

g) i tilfælde af amortisation af en kreditaftale med fast løbetid og rente , en opgørelse i form af en amortiseringsplan over de beløb, der skal betales, og tidspunkt og betingelser for betaling af disse sådanne beløb ; amortiseringsplan en indeholder sammensætningen af den enkelte periodiske tilbagebetaling af hovedstolen, renter beregnet på grundlag af debitorrenten og i givet fald yderligere omkostninger

h) hvis der skal betales udgifter og renter uden amortisation, en opgørelse over tidspunkt og betingelser for betaling af debitorrenter og hermed forbundne faste udgifter og engangsudgifter

i) eventuelt udgifter til forvaltning af en konto, hvor der både registreres betalings- og kredittransaktioner, omkostninger ved anvendelse af et betalingsmiddel, som giver mulighed for både at foretage betalings- og kredittransaktioner, og andre omkostninger ved betalingstransaktioner generelt

j) en opgørelse over de omkostninger, opdelt efter årsag og størrelse, omkostningselementer, der ikke er omfattet af beregningen af de årlige omkostninger i procent, men som kendes af kreditgiveren eller kreditformidleren og påhviler forbrugeren i visse tilfælde , bl.a. gældende morarenter på tidspunktet for indgåelse af aftalen og måden, de tilpasses på, bestillingsgebyrer, bod, udgifter eller morarente i forbindelse med overskridelse af det samlede kreditbeløb uden tilladelse og udgifter i forbindelse med misligholdelse samt en oversigt, hvori disse omstændigheder præciseres

k) den sikkerhedsstillelse og de forsikringer, som kræves

l) muligheder for ophævelse af aftalen samt fristen og proceduren for udøvelse af opsigelsesretten

m) information om rettighederne i medfør af artikel 14 samt betingelserne for udøvelse af disse

n) retten til tilbagebetaling før forfaldstidspunktet og den procedure, forbrugeren skal følge for at hævde denne ret , proceduren ved tilbagebetaling før forfaldstidspunktet og i givet fald omkostningerne i forbindelse hermed, herunder beløbet eller beregningsmetoden

o) proceduren for udøvelse af opsigelsesretten i forbindelse med kreditaftalen

b) de i artikel 6, stk. 2, nævnte oplysninger, de årlige omkostninger i procent og kreditgiveromkostningerne i procent beregnet på tidspunktet for indgåelse af kreditaftalen og på grundlag af alle de finansielle oplysninger og antagelser i forbindelse med aftalen

p) i givet fald oplysninger om den vare og/eller den tjenesteydelse, der skal finansieres

g) oplysninger om retten til tilbagebetaling før forfaldstidspunktet og den procedure, forbrugeren skal følge for at hævde denne ret

h) proceduren for udøvelse af fortrydelsesretten.

Den i litra c) omhandlede amortiseringsplan indeholder sammensætningen af den enkelte periodiske tilbagebetaling af hovedstolen, renter beregnet på grundlag af debitorrenten og i givet fald yderligere omkostninger.

Hvis det i det i litra c) omhandlede tilfælde kun er muligt at opnå en ny kreditmulighed efter at have indhentet kreditgivers samtykke, skal kreditgiverens afgørelse på ny formidles på tryk eller på et andet varigt medium, stilles til rådighed for forbrugeren og indeholde de ændrede oplysninger, der er omhandlet i dette stykke.

Hvis det nøjagtige beløb for de i litra e) omhandlede elementer er kendt, skal det anføres. I modsat fald skal disse omkostningselementer i det mindste kunne fastsættes i kreditaftalen, bl.a. ved at anføre en procentsats i forbindelse med et referenceindeks, en beregningsmetode eller en beregning, der er så realistisk som muligt. I disse tilfælde giver kreditgiveren forbrugeren nøjagtig besked om omkostningerne straks og senest på det tidspunkt, hvor de finder anvendelse, på tryk eller på et andet varigt medium.

3. I kautionsaftalen nævnes det maksimale kautionerede beløb og de udgifter, der er forbundet med misligholdelse, i henhold til bestemmelserne i stk. 2, litra e).

3. Hvis der er tale om en kreditaftale, hvor de betalinger, forbrugeren foretager, ikke omgående bevirker en tilsvarende amortisation af det samlede kreditbeløb, men tjener til at genetablere kapitalen på de i kreditaftalen eller den supplerende aftale fastsatte tidspunkter og vilkår, omfatter de informationer forud for kontraktindgåelse, der afgives i henhold til stk. 2, en klar og tydelig angivelse af, at sådanne kreditaftaler ikke er en garanti for tilbagebetaling af det samlede udnyttede kreditbeløb i henhold til kreditaftalen, medmindre der gives en sådan garanti.

Artikel14 10 Information om d D ebitorrente n

1. Debitorrenten er fast eller variabel.

2. Hvis en eller flere af de faste debitorrenter er blevet fastsat, anvendes de i den periode, der er fastsat i kreditaftalen.

3. Den variable debitorrente kan kun variere ved udløbet af perioder, der er aftalt og indgår i kreditaftalen, og i samme omfang som det aftalte referenceindeks eller den aftalte referencesats.

4. Forbrugeren orienteres regelmæssigt om enhver ændring er i debitorrenten på tryk eller på et andet varigt medium.

Oplysningerne skal indeholde angivelse af de nye årlige omkostninger i procent, de nye samlede kreditgiveromkostninger i procent og i givet fald den nye amortiseringsplan. Beregningen af de nye årlige omkostninger i procent foretages i henhold til artikel 12, stk. 3. I tilfælde af en væsentlig ændring af den pågældende rente informeres forbrugeren umiddelbart efter, at en sådan ændring er indtrådt.

Artikel21 11 Kreditaftale i form af træk på løbende konto eller debitorkonto en kassekredit

Når en kreditaftale indgås i form af træk på løbende konto eller debitorkonto en kassekredit, orienteres forbrugeren jævnligt om sin situation som debitor via et kontoudtog på tryk eller på et andet varigt medium, der indeholder følgende oplysninger:

a) nøjagtig hvilken periode kontoudtoget dækker

b) hvilke beløb der er hævet og datoerne herfor

c) i givet fald det skyldige restbeløb et fra det foregående kontoudtog og datoen herfor

d) i givet fald det nye skyldige restbeløb

d) dato og beløb for skyldige udgifter

e) dato og beløb for betalinger foretaget af forbrugeren

f) sidst aftalte debitorrente

g) samlet beløb for skyldige renter

g) i givet fald minimumsbeløb, der skal betales.

h) i givet fald det nye skyldige restbeløb

j) det nye samlede skyldige beløb, herunder eventuelle morarenter og bøder.

Endvidere skal forbrugeren, så længe aftalen løber, informeres på tryk eller på et andet varigt medium om enhver ændring i debitorrenten eller de øvrige omkostninger umiddelbart efter, at en sådan ændring er indtrådt.

Artikel22 12 Tidsubegrænse t de kreditaftale r og langsigtede aftaler

1. Hver af parterne kan på almindelig vis ophæve den tidsubegrænsede kreditaftale med tre måneders varsel på tryk eller på et andet varigt medium i overensstemmelse med bestemmelserne i kreditaftalen og i henhold til national lovgivning om bevisførelse .

2. Kreditgiver kan uden varsel bringe forbrugernes hæveret i forbindelse med en tidsubegrænset kreditaftale til ophør. Kreditgiver informerer omgående forbrugeren om en sådan beslutning på tryk eller på et andet varigt medium.

3. Tidsbegrænsede aftaler af over 3 års varighed kan ikke forlænges uden låntagerens udtrykkelige forudgående samtykke

Artikel11 13 Fortrydelsesret

1. Forbrugeren har en frist på fjorten kalenderdage til at fortryde kreditaftalen uden angivelse af årsag.

Den ne pågældende fortrydelses frist regnes fra:

a) enten den dag, hvor kreditaftalen er indgået, eller

b) den dag, hvor forbrugeren modtager aftalevilkårene og oplysningerne i henhold til artikel 9, stk. 2, hvis dette tidspunkt er senere end det i litra a) nævnte. den dag, hvor forbrugeren modtager et eksemplar af den indgåede kreditaftale.

2. Inden forbrugeren udøver fortrydelsesretten, kan han underrette kreditgiver om, at han har til hensigt at udøve fortrydelsesretten i relation til kreditaftalen. Det skal ske inden for en periode på 7 kalenderdage at regne fra begyndelsen af fortrydelsesfristen i henhold til stk. 1.

3. Hvis forbrugeren udøver sin fortrydelsesret, jf. stk. 1 i denne artikel, meddeler han inden den i stk. 1 omhandlede frists udløb kreditgiver dette efter de anvisninger, han har modtaget fra kreditgiver i medfør af artikel 9, stk. 2, litra l), på en måde, som har beviskraft i henhold til national lov. Forbrugeren skal tilkendegive over for kreditgiveren, at vedkommende har fortrudt, inden udløbet af den i stk. 1 omhandlede frist og i henhold til national lovgivning om bevisførelse.

Fristen betragtes som overholdt, hvis meddelelsen er blevet afsendt inden fristens udløb på tryk eller på et andet varigt medium, som kreditgiveren råder over og har adgang til.

4. Efter benyttelsen Benyttelse af fortrydelsesretten underretter kreditgiveren i overensstemmelse med stk. 2 forbrugeren på tryk eller på et andet varigt medium om, hvilke beløbsstørrelser der skal tilbagebetales, herunder forpligter forbrugeren til samtidig at tilbagebetale kreditgiver de beløb eller tilbagelevere de varer, vedkommende har modtaget i forbindelse med kreditaftalen, i det omfang kreditaftalen indeholder bestemmelser om overdragelsen. Forbrugeren skal betale de renter, der skyldes for den periode, hvor kreditmuligheden er udnyttet .

De renter, der skyldes, beregnes beregnet på grundlag af de n aftalte årlige omkostninger i procent debitorrente . Der kan ikke kræves nogen anden godtgørelse i forbindelse med benyttelsen af fortrydelsesretten.

Forbrugeren skal betale kreditgiveren de beløb, som han i medfør af dette afsnit underrettes om . Enhver udbetaling foretaget af forbrugeren i forbindelse med kreditaftalen skal straks betales tilbage til forbrugeren.

5. Stk. 1 til 4 , 2 og 3 i denne artikel finder ikke anvendelse på kreditaftaler:

a) der er indgået ved en embedsmands mellemkomst, forudsat at embedsmanden bekræfter, at forbrugeren er sikret de rettigheder, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2, og artikel 9, stk. 2 aftaler om kredit mod pant i fast ejendom eller en lignende sikkerhedsstillelse, ej heller på aftaler om boliglån

og

b) kreditaftaler, der er blevet opsagt i henhold til:

i) artikel 6 i direktiv 2002/65/EF (om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser og om ændring af direktiv 90/619/EØF, 97/7/EF og 98/27/EF)

ii) artikel 6, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF[17]

iii) artikel 7, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/47/EF[18].

Artikel 14 Tilknyttede transaktioner

1. Hvis en forbruger har udøvet sin fortrydelsesret i forbindelse med en aftale om, at en erhvervsdrivende skal levere en vare eller præstere en ydelse, er han heller ikke længere bundet af en tilknyttet kreditaftale.

2. Når

a) forbrugeren med henblik på køb af varer eller tjenesteydelser indgår en kreditaftale med en anden person end den, som leverer eller præsterer disse

b) der mellem kreditgiveren og leverandøren af varerne eller tjenesteydelserne allerede består en aftale, ifølge hvilken denne kreditgiver stiller en kredit til rådighed for den pågældende leverandørs kunder med henblik på erhvervelse af varer eller tjenesteydelser hos denne leverandør

c) den i litra a) omhandlede forbruger opnår sin kredit i henhold til denne allerede bestående aftale

d) de varer eller tjenesteydelser, der er omfattet af kreditaftalen, ikke eller kun delvis leveres eller præsteres, eller ikke er i overensstemmelse med aftalen om levering heraf, og

e) forbrugeren har taget retsmidler i anvendelse mod leverandøren, men ikke har fået fyldestgjort det krav, som han var berettiget til,

kan forbrugeren iværksætte retslige skridt over for kreditgiveren. Det overlades til medlemsstaterne at bestemme, i hvilket omfang og på hvilke betingelser disse retslige skridt kan iværksættes.

3. Stk. 1 og 2 har ingen indflydelse på nationale bestemmelser, som tager højde for forhold, hvor en kreditgiver vil være solidarisk ansvarlig for ethvert krav, som forbrugeren måtte fremsætte overfor leverandøren i de tilfælde, hvor køb af varer eller tjenesteydelser fra leverandøren er blevet finansieret via en kreditaftale.

Artikel16 15 Tilbagebetaling før forfaldstidspunktet

1. Forbrugeren har ret til at opfylde sine forpligtelser i henhold til en kreditaftale helt eller delvis på et hvilket som helst tidspunkt forud for forfaldstidspunktet . I så fald har forbrugeren ret til en rimelig reduktion af de samlede kreditomkostninger.

2. Kreditgiveren kan kun er berettiget til at kræve en godtgørelse for en tilbagebetaling før forfaldstidspunktet i det omfang, den er fastsat ud fra objektive kriterier, er rimelig og er i overensstemmelse med beløbet eller beregningsmetoden beregnet på grundlag af aktuarmæssige principper i kreditaftalen .

Der Men kreditgiver kan ikke kræve s godtgørelse:

a) i forbindelse med kreditaftaler, hvor den periode, debitorrenten fastsættes for, er på under et år

b) hvis en tilbagebetaling har fundet sted i forbindelse med opfyldelse af en forsikringsaftale, der normalt har til formål at sikre tilbagebetalingen af kreditten.

c) i forbindelse med kreditaftaler, ifølge hvilke der betales udgifter og renter uden amortisation, bortset fra de i artikel 20 omhandlede kreditaftaler.

Artikel 17 16 Overdragelse af rettigheder

Overdrages kreditgiverens rettigheder i henhold til en kredit - eller kautions aftale eller selve aftalen til tredjemand, kan forbrugeren og i givet fald kautionisten gøre enhver indsigelse gældende over for den nye indehaver af fordringerne i henhold til nævnte aftale , som han kunne gøre gældende over for den oprindelige kreditgiver, herunder også om modregning, i det omfang modregning er tilladt i den pågældende medlemsstat.

Forbrugeren informeres om en overdragelse af aftalen til tredjemand, bortset fra når overdragelsen udelukkende sker af sikkerhedshensyn, og når den oprindelige kreditgiver efter overenskomst med den nye indehaver, fortsat optræder som kreditgiver på den nye indehavers vegne i forhold til forbrugeren.

Artikel 18 Forbud mod anvendelse af veksler og andre værdipapirer

Det forbydes kreditgiveren eller indehaveren af fordringerne i forbindelse med en kredit- eller kautionsaftale at kræve af forbrugeren eller kautionisten eller foreslå dem at sikre betalingen af de forpligtelser, som de har påtaget sig i henhold til omtalte aftale, ved hjælp af en veksel eller et gældsbevis.

Det er ligeledes forbudt at lade dem underskrive en check, hvorved de sikrer hel eller delvis tilbagebetaling af det skyldige beløb.

Artikel25 17 Overskridelse af det samlede kreditbeløb og stiltiende overtræk

1. I tilfælde af midlertidig overskridelse af det samlede kreditbeløb med tilladelse eller stiltiende overtræk orienterer kreditgiveren straks forbrugeren på tryk eller på et andet varigt medium om overskridelsens eller overtrækkets omfang og om, hvilken debitorrente der anvendes. Pålæggelse af enhver form for bod eller udgift eller morarente er udelukket.

1. I tilfælde af en væsentlig overskridelse af det samlede kreditbeløb på over en måned gør k K reditgiveren gør straks på tryk eller på et andet varigt medium forbrugeren opmærksom på, at

a) denne har foretaget en overskridelse af det samlede kreditbeløb

b) eller et overtræk uden tilladelse, og meddeler denne, hvilket beløb der er involveret

c) debitorrenten

d) eventuelle udgifter eller bøder, udgifter eller morarenter, der påløber.

2. Enhver væsentlig overskridelse af det samlede kreditbeløb eller ethvert overtræk, der er omhandlet i nærværende artikel på over tre måneder skal afvikles, om nødvendigt ved hjælp af en ny kreditaftale, hvis samlede kreditbeløb er højere.

KAPITEL V ÅRLIGE OMKOSTNINGER I PROCENT OG DEBITORRENTE

ARTIKEL 12 18 Beregning af de å Å rlige omkostninger i procent

1. De årlige omkostninger i procent, som på årsbasis giver samme nutidsværdi af de samlede nuværende og fremtidige forpligtelser (udnyttet kreditmulighed, tilbagebetalinger og omkostninger), der er indgået af henholdsvis kreditgiver og forbruger, beregnes ud fra den matematiske formel i bilag et I.

I bilag II gives der flere eksempler til illustration af beregningsmetoden.

2. Med henblik på at beregne de årlige omkostninger i procent fastsættes de samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkreditten, bortset fra de udgifter, som forbrugeren skal afholde i forbindelse med misligholdelse af en af de forpligtelser, der fremgår af kreditaftalen, og de udgifter, som ligger ud over købsprisen, og som skal afholdes af denne i forbindelse med køb af varer eller tjenesteydelser, uanset om de foretages kontant eller på kredit.

Omkostninger ved at føre en konto, hvor der både registreres betalings- og kredittransaktioner, omkostninger ved anvendelse og drift af et kort eller et andet betalingsmiddel, som giver mulighed for både at foretage betalings- og kredittransaktioner, og andre omkostninger ved betalingstransaktioner generelt betragtes som en del af de samlede forbruger kreditomkostninger, medmindre disse omkostninger ikke er obligatoriske og klart og tydeligt fremgår af kreditaftalen eller enhver anden aftale, der er blevet indgået med forbrugeren.

Omkostninger i form af forsikringspræmier skal indgå i de samlede omkostninger i forbindelse med kreditten, hvis forsikringen underskrives samtidig med indgåelse af kreditaftalen.

3. Beregningen af de årlige omkostninger i procent foregår ud fra den antagelse, at kreditaftalen skal løbe r i det aftalte tidsrum, og at kreditgiver og forbruger skal opfylde r deres forpligtelser inden for de aftalte frister og datoer i kreditaftalen .

4. I kreditaftaler, der indeholder bestemmelser, som giver mulighed for at ændre debitorrenten, der indgår i de årlige omkostninger i procent, men som ikke kan kvantificeres ved beregningen, beregnes de årlige omkostninger i procent ud fra den antagelse, at debitorrenten og de øvrige udgifter er skal være konstante i forhold til udgangsniveauet og skal finde r anvendelse, indtil kreditaftalen udløber.

5. Beregningen af de årlige omkostninger i procent foretages om nødvendigt ud fra følgende antagelser:

a) hvis en kreditaftale lader forbrugeren stå frit med hensyn til at udnytte kreditmuligheden, forudsættes det, at det samlede kreditbeløb udnyttes i sin helhed med det samme

b) hvis der ikke er fastsat nogen tidsplan for tilbagebetalingen, og en sådan ikke fremgår af kredit aftalens bestemmelser og af betalingsmåden for den ydede kredit, er kredittens løbetid et år

c) når kredit aftalen indeholder flere datoer for tilbagebetaling, stilles skal kreditten stilles til rådighed og ydelserne betales på den tidligste af de i aftalen fastsatte datoer, medmindre andet er angivet.

6. Når en kreditaftale indgås i form af en lejekontrakt med forkøbsret, og aftalen omfatter flere tidspunkter, hvor forkøbsretten kan gøres gældende, beregnes de årlige omkostninger i procent for hvert enkelt af disse tidspunkter.

Hvis restværdien ikke kan fastsættes, foretages der en lineær afskrivning af den lejede vare, hvorved værdien sættes til nul ved udløbet af den normale lejeperiode, der er fastsat i kreditaftalen

7. Når der forud for eller samtidig med indgåelse af en kreditaftale kræves, at der foretages en opsparing, og at debitorrenten fastsættes ud fra denne opsparing, beregnes de årlige omkostninger i procent ud fra formlerne i bilag III

Artikel 13 Samlede kreditgiveromkostninger i procent

1. Med henblik på at beregne de samlede kreditgiveromkostninger i procent fastsættes de beløb, som opkræves af kreditgiver, bortset fra de udgifter, som forbrugeren skal afholde i forbindelse med misligholdelse af en af de forpligtelser, der fremgår af kreditaftalen, og de udgifter, som ligger ud over købsprisen, og som skal afholdes af denne i forbindelse med køb af varer og tjenesteydelser, uanset om de foretages kontant eller på kredit.

2. Omkostninger ved at føre en konto, hvor der både registreres betalings- og kredittransaktioner, omkostninger ved anvendelse og drift af et kort eller et andet betalingsmiddel, som giver mulighed for både at foretage betalings- og kredittransaktioner, og omkostninger ved betalingstransaktioner generelt betragtes som beløb opkrævet af kreditgiver, medmindre disse omkostninger klart og tydeligt fremgår af kreditaftalen eller enhver anden aftale, der er blevet indgået med forbrugeren.

3. Med henblik på beregning af de samlede kreditgiveromkostninger i procent er følgende ikke omfattet af beløb opkrævet af kreditgiver:

a) omkostninger ved tjenesteydelser i forbindelse med kreditaftalen, som det står forbrugeren frit at påtage sig over for kreditgiveren eller en anden leverandør

b) omkostninger, der påhviler forbrugeren, i forbindelse med indgåelse af kreditaftalen til andre end kreditgiveren, herunder til notar og skattevæsen, og generelt omkostninger pålagt af kompetente myndigheder for registrering og sikkerhedsstillelse.

4. De samlede kreditgiveromkostninger i procent beregnes ud fra de bestemmelser og antagelser, der er omhandlet i artikel 12, stk. 3-7, og i bilag I og II.

KAPITEL VI URIMELIGE KONTRAKTVILKÅR

Artikel 15 Urimelige kontraktvilkår

Med forbehold af anvendelsen af direktiv 93/13/EØF på hele aftalen betragtes følgende vilkår i henhold til nævnte direktiv som urimelige, når de indgår i en kredit- eller kautionsaftale og har til formål eller som virkning:

a) at pålægge forbrugeren, som betingelse for at kunne udnytte kreditmuligheden, at stille hele eller en del af kreditbeløbet eller det beløb, der er givet tilsagn om, som sikkerhed eller at anvende hele eller en del af beløbet til at oprette en reserve eller købe værdipapirer eller andre finansielle instrumenter, medmindre forbrugeren opnår samme procentsats for reserven, købet eller sikkerheden som de aftalte årlige omkostninger i procent

b) at tvinge forbrugeren til i forbindelse med indgåelse af en kreditaftale at underskrive en anden aftale hos kreditgiveren, kreditformidleren eller en tredje af dem udpeget person, medmindre de dermed forbundne udgifter er omfattet af de samlede omkostninger i forbindelse med kreditten.

c) at lade omkostninger, godtgørelser eller enhver anden med aftalen forbundet udgift være variabel, bortset fra debitorrenten

d) at indføre bestemmelser om variabilitet i debitorrenten, der udsætter forbrugeren for forskelsbehandling

e) at indføre et debitorrentevariabilitetssystem, som ikke vedrører den oprindelige nettodebitorrente, der blev foreslået, da kreditaftalen blev indgået, og som ikke tager hensyn til nogen form for rabat, reduktion eller andre fordele

c) at tvinge forbrugeren til at lade den samme kreditgiver genfinansiere restværdien og generelt det sidste afdrag på en kreditaftale med henblik på at finansiere en vare eller en tjenesteydelse.

KAPITEL VII OPFYLDELSE AF KREDITAFTALEN

Artikel 18 Forbud mod anvendelse af veksler og andre værdipapirer

Det forbydes kreditgiveren eller indehaveren af fordringerne i forbindelse med en kredit- eller kautionsaftale at kræve af forbrugeren eller kautionisten eller foreslå dem at sikre betalingen af de forpligtelser, som de har påtaget sig i henhold til omtalte aftale, ved hjælp af en veksel eller et gældsbevis.

Det er ligeledes forbudt at lade dem underskrive en check, hvorved de sikrer hel eller delvis tilbagebetaling af det skyldige beløb.

Artikel 19 Solidarisk ansvar

1. Medlemsstaterne sørger for, at tilstedeværelsen af en kreditaftale ikke på nogen måde berører forbrugerens rettigheder i forhold til leverandøren af varer eller tjenesteydelser, som vedkommende har erhvervet ved en sådan aftale, i tilfælde hvor varerne eller tjenesteydelserne ikke leveres eller præsteres eller af andre årsager ikke er i overensstemmelse med aftalen herom.

2. Hvis leverandøren af varer eller tjenesteydelser har optrådt som kreditformidler, skal kreditgiveren og leverandøren solidarisk holde forbrugeren skadesløs, hvis de varer eller tjenesteydelser, hvor købet finansieres ved en kreditaftale, ikke leveres eller præsteres, kun delvis leveres eller præsteres eller ikke er i overensstemmelse med aftalen herom.

Kapitel VIIISpecifikke kreditaftaler

Artikel 20 Kreditaftale kombineret med genetablering af kapitalen

1. Hvis de betalinger, forbrugeren foretager, ikke bevirker en tilsvarende amortisation af det samlede kreditbeløb, men tjener til at genetablere kapitalen på de i kreditaftalen fastsatte tidspunkter og vilkår, skal genetableringen ske via en aftale, der er tilknyttet kreditaftalen.

2. Den i stk. 1 omhandlede aftale skal ubetinget sikre tilbagebetalingen af det samlede udnyttede kreditbeløb. Hvis den etablerende tredjepart ikke overholder sine forpligtelser, påtager kreditgiveren sig risikoen.

3. De betalinger, præmier, faste udgifter og engangsudgifter, som påhviler forbrugeren i henhold til den i stk. 1 omhandlede tilknyttede aftale, udgør sammen med renter og udgifter i forbindelse med kreditaftalen de samlede omkostninger i forbindelse med kreditten. De årlige omkostninger i procent og de samlede kreditgiveromkostninger i procent beregnes ud fra de samlede forpligtelser, som forbrugeren har påtaget sig.

KAPITEL VII OPFYLDELSE AF KAUTIONSAFTALEN

Artikel 21 Opfyldelse af kautionsaftalen

1. En kautionist kan kun indgå en kautionsaftale, der sikrer tilbagebetaling af en tidsubegrænset kreditaftale, for en periode på tre år. Denne sikkerhedsstillelse kan kun fornyes efter udtrykkelig aftale med kautionisten ved udløbet af denne periode.

2. Kreditgiveren kan kun gøre sin ret gældende over for kautionisten, hvis en forbruger, som forsømmer sin pligt til at tilbagebetale kreditten, ikke opfylder den inden for en frist på tre måneder at regne fra påkravet. Kautionisten underrettes omgående, når der er sendt et påkrav til forbrugeren.

3. Kautionsbeløbet kan kun vedrøre det skyldige restbeløb ud af det samlede kreditbeløb og ethvert tidligere skyldigt beløb i henhold til kreditaftalen og ikke andre former for godtgørelser og bøder, der er omfattet af kreditaftalen.

Kapitel XMisligholdelse af kreditaftalen

Artikel 24 Påkrav og forfald

1. Medlemsstaterne sørger for, at

a) kreditgiverne, deres mandatarer og enhver, der måtte blive ny indehaver af fordringerne i en kredit- eller kautionsaftale, ikke træffer urimelige foranstaltninger for at inddrive deres fordringer i tilfælde af misligholdelse af aftalerne

b) kreditgiveren kun kan kræve umiddelbar betaling af forfaldne beløb eller påberåbe sig en udtrykkelig retsopløsende betingelse efter forudgående påkrav, hvor forbrugeren og i givet fald kautionisten opfordres til at overholde sine kontraktmæssige forpligtelser inden for en rimelig frist eller at anmode om en gældsomlægning

c) kreditgiveren kun kan suspendere udnyttelsen af kreditmuligheden, hvis beslutningen herom begrundes, og har pligt til omgående at orientere forbrugeren herom

d) forbrugeren og kautionisten har ret til i tilfælde af misligholdelse af deres forpligtelser eller i tilfælde af tilbagebetaling før forfaldstid ved første henvendelse og omgående at modtage en gratis og detaljeret opgørelse, der sætter dem i stand til at danne sig et overblik over, hvilke udgifter og renter de skal betale.

2. Det i stk.1, litra b), omhandlede påkrav er ikke nødvendigt :

a) i tilfælde af åbenlyst svig, der skal påvises af kreditgiveren eller den nye indehaver af fordringen

b) når forbrugeren afhænder den finansierede vare, før det samlede kreditbeløb er tilbagebetalt, eller gør brug af den på en måde, der er i modstrid med kreditaftalens bestemmelser, og kreditgiveren eller den nye indehaver af fordringen har en privilegeret fordring, en ejendomsrettighed eller et ejendomsforbehold over for den finansierede vare, i det omfang forbrugeren er blevet orienteret om eksistensen af omtalte privilegerede fordring, ejendomsrettighed eller ejendomsforbehold forud for indgåelsen af aftalen.

Artikel 26 Tilbagetagelse af varer

Medlemsstaterne fastsætter, på hvilke betingelser varer kan tages tilbage i forbindelse med kreditaftaler indgået med henblik på erhvervelse af varer. Når forbrugeren ikke udtrykkeligt har givet sit samtykke på det tidspunkt, hvor kreditgiveren skrider til tilbagetagelse af varerne, og allerede har foretaget betalinger svarende til en tredjedel af det samlede kreditbeløb, kan den finansierede vare kun tages tilbage ad rettens vej.

Medlemsstaterne skal endvidere sikre, at regnskabet mellem parterne, når kreditgiveren tager varer tilbage, opgøres således, at tilbagetagelsen ikke medfører nogen uberettiget berigelse.

Artikel 27Inkasso

1. De fysiske eller juridiske personer, der som hoved- eller bibeskæftigelse og ikke i tilknytning til en retssag beskæftiger sig med inddrivelse af fordringer i forbindels