Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Beskæftigelse, økonomiske reformer og social samhørighed - hen imod et Europa kendetegnet ved innovation og viden"

(2000/C 117/13)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 23. september 1999 under henvisning til forretningsordenens artikel 11, stk. 4, artikel 19, stk. 1, og artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om "Beskæftigelse, økonomiske reformer og social samhørighed - hen imod et Europa kendetegnet ved innovation og viden".

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Underudvalg om "Beskæftigelse, Økonomiske Reformer og Social Samhørighed", som udpegede Peter Morgan til ordfører og Ursula Engelen-Kefer til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 9. februar 2000.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 370. plenarforsamling af 1.-2. marts 2000, mødet den 2. marts 2000, følgende udtalelse med 114 stemmer for og 5 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. Den 16. oktober 1999 opfordrede det finske og portugisiske formandskab andre til at komme med bidrag til det ekstraordinære møde i Det Europæiske Råd i Lissabon den 23. og 24. marts 2000, hvor man skal diskutere "Beskæftigelse, økonomiske reformer og social samhørighed - hen imod et Europa kendetegnet ved innovation og viden". ØSU er glad for at være blevet bedt om at bidrage til dette topmøde og for, sammen med Parlamentet, Kommissionen, Den Europæiske Centralbank og arbejdsmarkedets parter, at være blevet inviteret til det opfølgende forum på højt niveau, der skal afholdes i Portugal i begyndelsen af juni.

1.2. Den 17. januar 2000 sendte den portugisiske premierminister et brev til medlemmerne af Det Europæiske Råd, hvori problemerne skitseres. Herunder følger et uddrag af brevet:

"EU står over for en ny fase i sin udvikling."

"Trods økonomiske opgangstider eksisterer der fortsat alvorlige sociale problemer såsom arbejdsløshed, social udstødelse og risikoen for en fremtidig ubalance i socialsikringssystemerne - der også afspejler mere fundamentale strukturelle vanskeligheder, der stiller krav om dristige reformer. Disse vanskeligheder forstørres af de uundgåelige udfordringer, som globalisering, teknologiske forandringer og en stadig ældre befolkning frembyder. EU's sociale model kan kun bevares, hvis man udvikler nye konkurrencefaktorer og fornyer selve den sociale model."

"Portugal har formandskabet i 2000. Det er et passende tidspunkt for langsigtede overvejelser og beslutninger. Dette er formålet med det ekstraordinære møde i Det Europæiske Råd, som afholdes i Lissabon den 23. og 24. marts. Vi ønsker at ajourføre EU's strategi for vækst, konkurrencedygtighed og beskæftigelse i lyset af de nye vilkår samt forbedre den europæiske beskæftigelsespagt."

"Der er et centralt spørgsmål, som jeg gerne vil tage udgangspunkt i. Et nyt paradigme er under udvikling, nemlig en økonomi, hvor innovation og viden er den vigtigste kilde til nationernes, regionernes, virksomhedernes og borgernes velstand. Europa halter langt bagefter og bør definere sin egen vej hen imod en ny konkurrencedygtig platform, samtidig med at man bekæmper de nye farer for social udstødelse. Det er nødvendigt at kombinere innovation med social integration."

"Jeg mener, at det er på rette tid at definere et nyt strategisk mål for de næste ti år: at gøre EU til verdens mest dynamiske og konkurrencedygtige økonomiske område, der er baseret på innovation og viden og har de nødvendige forudsætninger for at fremme økonomisk vækst, skabe flere og bedre arbejdspladser og udvikle større samhørighed."

"En økonomisk og social strategi med henblik på at forny grundlaget for vækst i Europa skal kombinere makroøkonomiske politikker med en modernisering af den sociale beskyttelse."

1.3. Det portugisiske formandskab har efterfølgende fremlagt sit dokument af 12. januar 2000, der har titlen "Beskæftigelse, økonomiske reformer og social samhørighed - hen imod et Europa kendetegnet ved innovation og viden".

1.4. ØSU hilser dokumentet velkommen og ser positivt på de overordnede linjer i forslaget.

1.5. ØSU støtter tanken om en "positiv strategi". Denne udtalelse er også positiv. Vi støtter kravet om en vækstrate på mindst 3 % for hele EU. Den er muligvis nødt til at være større, hvis arbejdsløshed og social udstødelse skal bekæmpes. Vi er enige i, at det nu er vigtigt at fremme en kultur præget af dynamik og iværksætterånd og en kultur med øget social samhørighed. Vi mener også, at en økonomisk og social strategi, der skal modernisere vækstgrundlaget i Europa, er nødt til at kombinere makroøkonomiske politikker, økonomiske reformer og strukturpolitikker, politikker for aktiv beskæftigelse og en modernisering af den sociale beskyttelse.

1.6. ØSU's reaktion bygger på den antagelse, at EU's borgere er tilstrækkeligt innovative og foretagsomme til at skabe alle de nye faste job, vi har brug for.

1.7. Hvad står i vejen for jobskabelse i Europa? Alt for få virksomheder har været i stand til at være innovative og udnytte vidensressourcerne. Kreativitet er et af menneskets mægtigste talenter. Hvorfor udnyttes dette ikke fuldt ud i Europa? Hvad er det nye paradigme?

2. Det nye paradigme

2.1. Med begrebet "det nye paradigme" menes i konventionel sprogbrug vækst uden inflation, og det anvendes i forbindelse med USA's monetære politik. I praksis indebærer dette også højere beskæftigelse uden inflation, som den lavere arbejdsløshed i USA viser. Af sociale årsager ses USA ikke som nogen model for Europa. I en europæisk sammenhæng kan paradigmet fortolkes på følgende måde:

- stærkest mulig økonomisk udvikling og mindst mulig social udstødelse og konflikt,

- tilvejebringelse af et konkurrencedygtigt marked og samtidig bevarelse af en konkurrencedygtig arbejdsmarkedsmodel,

- optimal udnyttelse af ny teknologi i en strategi, der er bæredygtig for de sociale og miljømæssige rammer og ressourcer,

- sikring af bæredygtighed samtidig med udviklingen af en deltagerorienteret kultur og en passende virksomhedskultur, der bygger på en kreativ tilgang til livslang uddannelse og solidaritet.

2.2. I det nuværende EU er et sådant paradigme - økonomisk vækst, der også indbefatter social samhørighed, som fører til øget beskæftigelse, men uden inflation - det mest ønskelige resultat.

2.2.1. Sunde og optimistiske økonomiske rammevilkår fremmer strukturelle forandringer. Det er lettere at nedlægge arbejdspladser, der ikke længere er konkurrencedygtige, jo flere nye, varige arbejdspladser, der skabes i andre sektorer, og jo mere et jobskift indebærer udsigt til bedre arbejdsforhold.

2.2.2. Det, som behøves, er derfor en økonomisk politik, der også har til formål at sikre en vedvarende stigning i den almene efterspørgsel, som er større end fremgangen i produktiviteten. De nuværende problemer kan ikke overvindes ved at give afkald på økonomisk vækst. Vi er nødt til at nå i hvert fald det vækstmål på 3 %, der nævnes i formandskabets dokument.

2.2.3. Hvis det nye paradigme er et "resultat", hvilke faktorer har så ført til dette, og hvilke faktorer kan føre til et tilsvarende resultat i EU? Der er intet definitivt svar på dette spørgsmål, men en række årsager kan udpeges. Disse spænder fra økonomiske og erhvervsmæssige til kulturelle, sociale og økologiske faktorer og behovet for bæredygtighed.

2.3. Hvilke faktorer styrer det nye paradigme, og hvad kendertegner dette? Hvad styres den inflationsløse vækst af? Blandt de mest påfaldende elementer er:

- global konkurrence, der presser priserne ned på varer og tjenester i visse sektorer,

- produktivitet, der endelig synes at være på vej ind i en ny dimension som følge af langsigtede investeringer i IT og telekommunikation,

- kundskaber, hvor ændringer i efterspørgslen har bragt et fåtal af job i høj kurs, mens hovedparten af job for specialarbejdere og ufaglærte indtager en bundplacering på arbejdsmarkedet,

- IT-styret omlægning, der har ført til henholdsvis ophævelse af lagdeling og udlicitering, der begge kan være deflationære,

- udvikling af servicesektoren og overflytning af job til servicesektoren,

- mere fleksibel beskæftigelse med fokus på livsstil, både hvad angår geografisk beliggenhed og arbejdstid.

2.4. Hvis ovennævnte faktorer forklarer, hvorfor inflationstrykket er blevet reduceret, hvilke forklarer så væksten?

- Den dynamiske IT-erhvervssektor eller, mere korrekt, sektoren for informationssamfundsteknologi (IST) - herunder EDB-udstyr og -programmer samt tjenester,

- den hastige vækst i informationsbaserede sektorer såsom medie- og finanssektoren som et direkte resultat af udviklingen inden for IST,

- den tiltagende omdannelse af sektorer baseret på traditionelle aktiver,

- væksten i venturekapitalsektoren og den hastige fremkomst af nye virksomheder, hvoraf mange udnytter ny teknologi,

- politikken for en bæredygtig udvikling, der får stadig større indflydelse på tilpasningen af gamle sektorer og udviklingen af nye.

2.5. De faktorer, der beskrives i punkt 2.3 og 2.4, har kun haft en positiv effekt på det nye paradigme på grund af en gunstig skatte- og finanspolitik, der har stimuleret og skabt mulighed for omfattende investeringer i informationsteknologi.

2.6. En væsentlig faktor i forbindelse med overgangen til det nye paradigme i USA er kapitalmarkedernes rolle. Den enorme vækst i teknologisektorens markedsværdi er blevet opnået ved en større omdirigering af investeringer. Den meget store vækst i venturekapitalfonde er et andet eksempel på denne nye fokus. Et lignende kapitalmarked eksisterer endnu ikke i EU. Indførelsen af euroen er en vigtig forløber, men markederne for egenkapital og venturekapital er fortsat underudviklede. Nylige transaktioner henover grænserne i EU er en strømpil for udviklingen, men regeringer, banker, virksomheder og lovgivere er nødt til at have ambitioner og visioner om et fælleseuropæisk grundlag for det nye paradigme i EU. Man kan kun gøre det lettere at foretage grænseoverskridende finansielle transaktioner i Europa, hvis man anerkender, at en grænseoverskridende bevægelse af arbejdstagere ikke er mulig på samme måde som mellem de amerikanske stater. Den sociale dimension har derfor brug for en europæisk løsning.

2.7. Disse vækst- og produktivitetsfaktorer påvirker igen de sociale, kulturelle og organisationsmæssige sider af erhvervslivet.

2.8. Tabel 1 afspejler indvirkningen af japanske produktionsmetoder, som det fremgår af bogen "The Machine that Changed the World"(1). Det anerkendes, at kunder skaber job, at mennesker er de vigtigste aktiver, og at arbejdstagere kun kan være fuldt effektive, hvis de får indflydelse.

Tabel 1: Den gamle og den nye virksomhedsånd

>TABELPOSITION>

2.9. Tabel 2 beskriver den nye organisationsmæssige etik, der er baseret på jobkvalificerende færdigheder, hurtig forandring og omfattende samarbejds- og belønningssystemer.

Tabel 2: Ledelsesvalg

>TABELPOSITION>

2.10. Tabel 3 fremhæver især informationssystemers effekt på organisationskulturen. Dette er det nye paradigme i organisationsmæssig forstand.

Tabel 3: Overgangen fra industrisamfundet til informationssamfundet

>TABELPOSITION>

2.10.1. Eksistensen af et kreativt potentiale er i stigende grad nøglen til konkurrencemæssig fremgang. Traditionelt har det hovedsageligt været forbeholdt nogle få at udvikle nye løsninger. Men for at holde trit med en stadig hurtigere udvikling er det nødvendigt at mangedoble dette kreative potentiale. I den forbindelse er det afgørende, at man ikke blot fremmer grundlæggende viden og den nyeste teknologi; det er ligeså vigtigt at øge den specialiserede knowhow på alle områder. Det er derfor vigtigt at fremme integration på arbejdsmarkedet og vedvarende tilpasse og opgradere arbejdskraftens færdigheder, hvis den europæiske økonomis innovationsevne skal forbedres.

2.10.2. Innovation er en meget social proces, der først og fremmest handler om mennesker og deres viden, kundskaber og kreativitet. Disse færdigheder bør få plads til at udvikle sig i samarbejds- og indflydelsesbaserede arbejdsmiljøer og ikke bremses af traditionelle hierarkier. Det vigtige er ikke blot at følge forskrifter, men at organisere produktionsprocessen på den bedst mulige måde. For at opnå dette er man nødt til at give medarbejderne indflydelse. Nye måder at tilrettelægge arbejdet på, f.eks. gruppe- og teamarbejde, gør det muligt at udnytte arbejdsstyrkens viden og færdigheder til fulde og udvide de ansattes muligheder for at agere og evner til at træffe beslutninger. Man kan derved kombinere øget produktivitet og konkurrenceevne med forbedrede arbejdsvilkår for medarbejderne. Inddragelse af alle arbejdstagere forudsætter, at informations-, hørings- og medindflydelsesprocedurerne udvikles i virksomhederne og i servicesektoren.

2.10.3. Hvis innovation ikke blot anskues som en teknisk, men også som en social proces, forudsætter den dels en grundlæggende forandring af arbejdsstrukturer, dels fornyet overvejelse af arbejdstiden. Man er nødt til at finde nye løsninger, der forliger erhvervslivets målsætninger, arbejdstagernes behov og forbrugernes interesser. Virksomheder har store fordele ved den øgede produktivitet, som dette forårsager, mens arbejdstagerne nyder sikkerheden ved konkurrencedygtige job og bedre er i stand til at kombinere karriere og familieliv. Målet bør være at forlige alle interesser på en retfærdig måde og finde en ny balance mellem på den ene side erhvervslivets behov, hvad angår fleksibilitet, og på den anden side arbejdstagernes behov for større kontrol over deres tid og mulighed for at opnå social beskyttelse. Den strukturomlægning, der gennemføres nu, vil med tiden ændre normerne for arbejdsvilkår. En omdefinering af "normal arbejdstid" kræver kollektive aftaler (og i visse tilfælde lovbestemmelser) for at garantere arbejdstagernes ret til social beskyttelse, men denne bør ikke selv blive til en hindring for beskæftigelse og konkurrenceevne.

2.11. De forandringer, der skitseres i de tre tabeller, er vidtgående. Det er svært at gennemføre dem i store virksomheder med traditioner. De kan meget lettere gennemføres i nye virksomheder, der ikke har nogen social og organisationsmæssig arv. Dette forklarer delvist visse nye virksomheders hastige vækst og succes. Udfordringen består i at opnå disse forandringer i alle virksomheder.

2.12. De hastige strukturelle forandringer indebærer såvel risici som nye muligheder.

- Arbejdskraftintensive aktiviteter med benyttelse af en relativt ufaglært arbejdsstyrke vil blive afløst af mere kapitalintensive erhvervssektorer med en mere faglært arbejdsstyrke og person- eller virksomhedsorienterede tjenester.

- Et højere færdighedsniveau vil blive krævet af såvel nye arbejdstagere som af dem, der allerede er på arbejdsmarkedet. På samme tid vil "holdbarheden" af den fornødne viden være kortere, hvilket vil gøre det nødvendigt med stadig hurtigere reaktionsevne og tilpasning. Dette vil igen kræve en vidtgående ændring af, hvordan man uddanner faglærere.

- Nye måder at tilrettelægge arbejdet på bør bl.a. omfatte større ansvar til arbejdstagere, så de lettere kan realisere deres potentiale. Bedre evner til problemløsning og sociale færdigheder vil være et krav selv på de laveste niveauer inden for organisationsstrukturen.

- Jobskift, enten inden for en virksomhed eller mellem forskellige virksomheder, vil blive mere almindeligt. For mange går dette hånd i hånd med ringere ansættelsestryghed. Samtidig bliver nye, som regel mindre beskyttede, beskæftigelsesformer mere almindelige, f.eks. midlertidige kontrakter, deltidsbeskæftigelse, selvstændig beskæftigelse med status som "delvis" ansat osv., hvilket gør det nødvendigt at udvikle og anvende strategier og investeringer, der giver arbejdstagerne mulighed for at tilpasse sig og tilvejebringer tilstrækkelig social tryghed. Én af de vigtigste forudsætninger for, at de strukturelle forandringer kan fungere, er, at de ledsages af social tryghed.

- Mulighederne på arbejdsmarkedet for dårligere kvalificerede arbejdstagere synes at blive stadig mindre. Dette vil medføre højere arbejdsløshed, lavere relative indkomster og større lønforskelle. Der er derfor behov for en passende politik for almen uddannelse, erhvervsuddannelse, efteruddannelse og integration af langtidsarbejdsløse. De arbejdstagere, der har vanskeligt ved eller ligefrem må opgive at tilpasse sig, vil møde flere hindringer for beskæftigelse.

- Fattigdommen og den sociale udstødelse vil måske øges, og nye former for marginalisering vil ledsage de hastige strukturelle forandringer. Der er også dramatisk voksende, såvel direkte som indirekte, omkostninger ved social udstødelse. Både private og offentlige instanser, herunder virksomheder, er nødt til at gøre det til en af deres hovedopgaver at bekæmpe denne tendens via forskellige foranstaltninger, der skal sikre, at en politik for integration på arbejdsmarkedet prioriteres inden for alle områder.

2.13. En vedvarende forbedring af beskæftigelsessituationen i Europa vil derfor også afhænge af, hvor dygtig man er til at fremme og på en socialt acceptabel måde omstille økonomien, og hvordan man kan styrke virksomhedernes evne til innovation.

2.14. Det er det portugisiske formandskabs klare hensigt at anvende det ekstraordinære topmøde i Lissabon til at fremskynde og opprioritere indsatsen for større innovation og viden, der har været undervejs via regeringskonferencerne i Køln, Cardiff og Luxembourg.

2.15. Den vigtigste opgave for Det Europæiske Råd i Lissabon er at anlægge et strategisk syn på Europas situation i relation til det nye paradigme. Det igangværende cykliske opsving i økonomien kan blive brugt som undskyldning for ikke at træffe de afgørende foranstaltninger, der er nødvendige, hvis det cykliske opsving skal omsættes til strukturel fornyelse, som fører til en varig vækst i beskæftigelsen.

2.16. ØSU er overbevist om, at Europa har den fornødne idérigdom, kreativitet, viden og foretagsomhed til at kunne udnytte det nye paradigme. Men vi må slippe disse evner løs. Det er nødvendigt at erstatte forhindringer med nye muligheder, straffeforanstaltninger med incitamenter. I løbet af de sidste ti år er europæisk erhvervsliv blevet liberaliseret. Vi må nu frigøre energien hos Europas mænd og kvinder.

3. På vej mod det nye paradigme - et innovations - og vidensbaseret samfund

3.1. Lissabon-topmødets opgave er at fremskynde indførelsen af det nye paradigme. I en vis udstrækning fører allerede de igangværende "processer" i den retning. Et "kundskabernes Europa" har mange dimensioner, og en række fællesskabspolitikker er blevet udformet med henblik på at fremme dets udvikling. Viden er primært et resultat af videnskabelig og teknologisk forskning og bør struktureres på en hensigtsmæssig måde, så den lettere kan udbredes og udnyttes af den brede offentlighed. Informationsteknologien - som selv er et produkt af vidensboomet - er et redskab, der rummer mange muligheder for at udbrede viden: Beherskelse af denne teknologi er således et væsentligt skridt hen imod udviklingen af et kundskabernes Europa. Det, vi har brug for på Lissabon-mødet, er en forpligtelse til et begrænset antal meget synlige aktioner, der vil skabe de rette rammer for det nye paradigme samt fremskynde udviklingen hen imod det. De foreslåede foranstaltninger skal sætte skub i innovationen. Hvad det vidensbaserede samfund angår, foreslås det at fokusere på tilegnelse af kundskaber ved hjælp af informationsteknologi.

3.2. ØSU foreslår følgende dagsorden for Lissabon-topmødet:

3.2.1. Tilpasning af den sociale model (el. de sociale modeller) til det nye paradigme:

Selv om den sociale beskyttelse bevares, er det nødvendigt at tilpasse den sociale model i dens forskellige regionale former for at fjerne beskæftigelseshindringer, undgå social udstødelse i alle aldersgrupper, samt styrke lige muligheder, især for kvinder.

3.2.2. Gennemførelse af en masseuddannelse i informationssamfundets teknologier:

For at sikre beskæftigelsesegnethed og undgå social udstødelse bør der tages specifikke hensyn til hver enkelt generation af mænd og kvinder.

3.2.3. Udbredelse og fremme af iværksætterkulturen:

Dette omfatter kundskaber og integration af alle på arbejdsmarkedet, incitamenter til iværksættere og arbejdstagere og anerkendelse af iværksætterkulturens sociale og økonomiske værdi. Med iværksættere menes grundlæggere og ledere af små og mellemstore virksomheder - herunder virksomheder inden for den sociale økonomi - der udforsker nye teknologier og orienterer sig mod nye markeder.

3.2.4. Hjælp til, at etablerede virksomheder kan konvertere til det nye paradigme:

Omfanget af de påkrævede forandringer fremgår af tabellerne og bemærkningerne i afsnit 2.

3.2.5. Tilpasning af almene og faglige uddannelser til det nye paradigme:

Selv om de almene og faglige uddannelser generelt er et vigtigt element i forbindelse med begrebet om det nye paradigme og specielt i forbindelse med beskæftigelsesegnethed, er det værd at bemærke, at det nye paradigme i USA er baseret på et generelt lavt uddannelsesniveau. I betragtning af støtten fra regeringer og virksomheder har EU på grund af det højere uddannelsesniveau mulighed for at satse på såvel kvalitet som kvantitet i forbindelse med jobskabelsen. Investering i menneskelig kapital er grundlaget for et samfund af innovation og viden.

3.2.6. Sikring af en bæredygtig udvikling med innovation og vækst:

Fuld tilpasning af EU's økonomi og kultur til princippet om og rettesnoren for en bæredygtig udvikling indebærer vidtgående forandringer, brud på fundamentale områder og både teknologisk og adfærdsmæssig innovation. En sådan udvikling er i overensstemmelse med det nye paradigme.

3.3. ØSU tager det for givet, at EU-institutioner og medlemsstater i fuldt omfang vil involvere arbejdsmarkedets parter og andre samfundsorganisationer i gennemførelsen af beslutningerne fra Lissabon-topmødet. Deres deltagelse er afgørende for, at dette bliver en succes.

4. Tilpasning af de sociale modeller

4.1. ØSU's betænkeligheder vedrører den del af social- og kulturmodellen, som omfatter ansættelse, tryghed i ansættelsen, arbejdsløshed og pensionering efter ansættelsens ophør. En nylig analyse viser, at der i EU eksisterer en rhinsk, nordisk, mediterran og anglosaksisk model, som er forskellige, hvad angår rækkevidde, måde at fungere på og finansiering. I forbindelse med denne udtalelse er det vigtigt at anerkende, at disse forskelle faktisk giver forskellige resultater på mange forskellige skalaer, f.eks.

- procentdel af mænd i beskæftigelse på forskellige alderstrin,

- procentdel af kvinder i beskæftigelse på forskellige alderstrin,

- procentdel af unge, der endnu ikke er i beskæftigelse,

- andel af ældre i erhvervsaktiv alder, som er permanent udelukket fra arbejdsmarkedet,

- osv.

4.2. Uden at fokusere specifikt på en bestemt model kan vi stille visse generelle spørgsmål om, hvordan alle modellerne fungerer.

- Hvorfor er så mange unge udelukket fra arbejdsstyrken i visse lande? Hvilke faktorer begrænser deres beskæftigelsesmuligheder?

- Hvorfor forsinker visse modeller de unges adgang til arbejdsstyrken i næsten 10 år - muligvis de ti år, hvor man har størst energi og inspiration?

- Hvorfor fører visse modeller til flere job til enlige kvinder end enlige mænd, mens dette i andre modeller langt fra er tilfældet?

- I hvor vid udstrækning er forskellige barsels- og børnepasningsregler såvel som tilrettelæggelsen af arbejds- og familielivet til gavn eller skade for forældres beskæftigelsesmuligheder?

- Hvorfor forvandles cyklisk ledighed lettere til strukturel ledighed i visse modeller end i andre? Hvilke faktorer forhindrer genbeskæftigelse?

- Hvad er sammenhængen mellem pensionsmidler og tidlig pensionering i visse medlemsstater? Kan denne sammenkædning ophæves, så personer, der er gået på pension, kan genbeskæftiges, uden at dette skader deres pensionsmuligheder?

- Hvad er de vigtigste årsager til fattigdom og social udstødelse, og hvilken politik er bedst egnet til at fremme integration af de svageste grupper?

For at finde løsninger og svar på disse spørgsmål bør EU-topmødet evaluere, hvordan processen med benchmarking og udveksling af god praksis fungerer.

4.3. Forudsat at der føres en gunstig skatte- og finanspolitik, kan man opnå en yderligere stigning i beskæftigelsen, når der er fundet en god balance mellem foranstaltningerne til social beskyttelse og sociale forandringer.

4.3.1. Indførelsen af fleksibel arbejdstid og andre arbejdstidsordninger, der er blevet vedtaget kollektivt, bør ikke kun afgøres af virksomhedernes profitorienterede kriterier for tilrettelæggelse af tid, men bør også give arbejdstagere af begge køn mere indflydelse på, hvordan deres individuelle arbejdstid er tilrettelagt. Mere fleksible arbejdstider øger virksomhedernes handlemuligheder, men de ansatte bør også i langt større udstrækning kunne forbedre koordineringen af deres arbejdsmæssige og private forpligtelser. Flere muligheder for de ansatte, hvad angår arbejdstid, åbner også op for nye beskæftigelsespolitiske strategier.

4.3.2. Hvad beskæftigelsesomkostningerne angår, opstår de største problemer i de modeller, hvor de sociale omkostninger dækkes ved hjælp af en skat på beskæftigelse. Der er behov for en velovervejet EU-reform af disse finansieringsstrukturer.

4.4. Pensioner er et særligt problem i mange medlemsstaters sociale modeller. Forholdet mellem antallet af erhvervsaktive mænd og kvinder og mænd og kvinder i pensionsalderen bliver stadig mere skævt. Alligevel sænkes pensionsalderen, der er stor ungdomsarbejdsløshed, og den manglende finansiering af pensionsforpligtelser er et voksende problem og en potentiel årsag til højere sociale omkostninger. Alle tre problemer skal løses ved

på kort sigt:

- at bruge tidlig pensionering til at reducere medarbejderantallet og skabe nye job for unge,

på lang sigt:

- at integrere de unge i arbejdsstyrken,

- at vende tendensen til tidlig pensionering,

- at ændre pensionsordningernes struktur og finansiering.

4.5. Omsorg for de kommende generationer er vigtig for en fremtidig social model. Hvad angår børn, bør en politik for bekæmpelse af børneudnyttelse tage hensyn til den holistiske, forebyggende og proaktive tilgang, som foreslås i ØSU's udtalelse om emnet (CES 976/98). ØSU roser i den forbindelse det portugisiske formandskab for dets målsætning om, at fattigdom blandt børn skal være udryddet senest år 2010, og ØSU giver sin fulde opbakning hertil.

4.6. Som sammenlignende studier af de forskellige medlemsstaters beskæftigelsespolitik viser, kræves der en integreret strategi, der omfatter økonomisk politik, skattepolitik, strukturpolitik og arbejdsmarkedspolitik, hvis man skal opnå holdbare resultater i kampen mod arbejdsløshed. I denne policy-mix indgår også, at man skal sikre virksomheders og arbejdspladsers fremtid ved hjælp af strukturelle, organisationsmæssige og strukturelle innovationer i den private og den offentlige sektor. Der er brug for økonomiske og sociale innovationer i erhvervslivet i stedet for fantasiløse beslutninger om reduktion af personalestørrelse eller udflytning til lavtlønsområder.

4.7. Det er indlysende, at det nye paradigme skal integrere den sociale model. EU bør holde fast ved sine allerede opnåede resultater. Samtidig bør man se på mekanismerne i de forskellige modeller. Vores måde at anskue disse spørgsmål på bør bygge på tilliden til, at hvis vi i det nye paradigme kan skabe et innovations- og vidensbaseret samfund, er vores evne til at skabe nye varige job betydelig. Den sociale model bør overvejende fokusere på at fastlægge rammer og social beskyttelse på en sådan måde, at alle arbejdstagere har de bedste muligheder for at udvikle og anvende deres kundskaber. I det nye paradigme bør den sociale model ikke være defensiv. Den skal være gennemtrængt af optimisme og en overbevisning om, at vore borgere er innovative. Uden dette hjælper ingen model.

4.8. Samtidig med at man overvejer, hvordan de nuværende sociale modeller i EU bør tilpasses til det nye paradigme, er det i forlængelse heraf nødvendigt at tage stilling til, hvordan man hurtigt kan forberede tiltrædelseslandene i Østeuropa og andre steder på dette paradigme. Dette involverer naturligvis en reform af virksomhedsstrukturer såvel som passende og stimulerende sociale rammer.

4.9. ØSU giver sin støtte til afsnit 4 i formandskabets dokument, hvor det hedder, at "(for) at kunne udnytte (vor) arbejdsreserve er det også nødvendigt at undersøge den europæiske sociale model nærmere. Den europæiske sociale model er en af grundpillerne i det europæiske projekt. Men to forudsætninger skal være opfyldt for, at den kan bibeholdes i den nuværende globaliseringskontekst: Dens økonomiske grundlag skal reformeres ved at opbygge nye konkurrencefaktorer, og selve den europæiske sociale models opbygning skal moderniseres. Derved vil der kunne skabes en ny syntese med øget beskæftigelse og større social sammenhæng."

5. Den brede befolknings tilegnelse af informationssamfundets teknologier

5.1. Beherskelse og anvendelse af informationsteknologi er ikke bare vigtigt for uddannelse og arbejde. Der er tale om basale færdigheder i det 21. århundrede, der svarer til at kunne køre bil i det 20. århundrede.

5.2. Under det 20. århundredes langsomme udvikling af massebilisme kunne de enkelte generationer tilegne sig kørefærdigheder, efterhånden som de fik brug for dem. Udviklingen af et internetbaseret informationssamfund vil ske i løbet af mindre end én generation. Derfor må der sættes skub i tilegnelsen af de nødvendige færdigheder, hvilket kræver initiativer fra såvel regeringernes som virksomhedernes side.

5.3. Der er store sociale fordele forbundet med at gøre befolkningen fortrolig med Internet og e-mail. Der åbnes en helt ny verden af muligheder for ældre, handicappede og syge. Efter alt at dømme vil forbrugerne inden for en overskuelig fremtid opnå bedre service via e-handel end via de traditionelle distributionskanaler. Dette betyder formentlig også, at personer, der ikke er fortrolige med Internettet, vil være svagere stillet end andre, hvilket indebærer, at en allerede eksisterende skævhed øges.

5.4. Overordnet set må civilsamfundet vurdere de risici og muligheder, der er forbundet med informationsteknologien, således at udviklingen kan følge de sociale behov. Det er derfor nødvendigt med uddannelse og undervisning i informationsteknologiens muligheder og begrænsninger. Et virtuelt samfund kan ikke erstatte et virkeligt samfund.

5.5. Hvordan skal den brede befolkning blive fortrolig med informationsteknologien?

5.5.1. Borgernes fortrolighed med informationsteknologi er ikke blot et spørgsmål om erhvervsuddannelse og opnåelse af færdigheder. Det drejer sig først og fremmest om at ændre tankegang.

- Ændret tankegang for så vidt angår adgangsmulighederne til viden og information (stort antal informationer - hurtig adgang).

- Ændret tankegang for så vidt angår muligheder for bearbejdning af informationer og formulering af konklusioner.

- Og endelig ændret tankegang for så vidt angår hver enkelt oplysnings objektive værdi, herunder navnlig i relation til vore dages behov for konstant filtrering af informationer og konstant kontrol af oplysningernes pålidelighed.

Derfor er erhvervsuddannelse alene ikke tilstrækkeligt til at gøre borgerne fortrolige med informationsteknologi. Det er nødvendigt med bred, vedvarende undervisning.

5.5.2. Den generation, der er under 20, skal opnå færdigheder i informationsteknologi via det almindelige uddannelsessystem. Hvor lærernes kunnen, videreuddannelsen af lærere og skolernes udstyr endnu ikke lever op til standarden, må en forbedring opnås gennem lynprogrammer. I denne forbindelse skal de betydelige færdigheder, som mange elever har, anerkendes og udnyttes.

5.5.3. De øvrige borgere bør gennemgå efteruddannelser og kurser. Ansvaret for gennemførelsen af sådanne forløb påhviler skolevæsenet og organer for livslang uddannelse. For at bevæge sig i ovennævnte retning kræves der helt klart direkte handling og tilpasninger.

5.5.4. Mange arbejdstagere får færdighederne på deres arbejdsplads. I mange medlemsstater har man specielle programmer. Situationen forbedres yderligere af undervisningen af børn i skolen. Det skulle være muligt for skoler at undervise de forældre, der ikke bruger informationsteknologi på deres arbejdsplads.

5.5.5. En stor andel af den arbejdende befolkning lige under 60 er formentlig i mindre grad i berøring med og modtagelige over for informationsteknologi på deres arbejdsplads. Tidlig pensionering kan betyde, at informationsteknologien simpelthen er gået hen over hovedet på en del af denne generation. Et spørgsmål af særlig relevans i denne forbindelse er genindslusning af denne aldersgruppe på arbejdsmarkedet.

5.5.6. Mange over 60 er slet ikke kommet med i udviklingen. Uden adgang til informationsteknologi vil denne generation være socialt sårbar.

5.6. Regeringerne anbefales følgende:

5.6.1. At sikre kvaliteten af undervisningen i informationsteknologi i skolerne med den målsætning, at alle skal have disse færdigheder. Dette kræver tilførsel af store ressourcer, bl.a. til uddannelse af lærere.

5.6.2. At fremme ordninger vedrørende undervisning i informationsteknologi for den erhvervsaktive befolkning, om nødvendigt inden et reelt behov opstår. Alle arbejdstagere skal have mulighed for at erhverve disse færdigheder, og regeringer og virksomheder skal anlægge en realistisk synsvinkel og sikre dem denne mulighed.

5.6.3. At tilbyde beskæftigelsesorienteret undervisning i informationsteknologi for ledige, herunder personer, der har ladet sig pensionere, men som kan genindsluses på arbejdsmarkedet. Det er også nødvendigt at tilbyde alternativer til det mindretal, der ganske enkelt ikke kan erhverve sig disse færdigheder.

5.6.4. At tilbyde lokal undervisning i informationsteknologi til personer, der har svært ved at få fodfæste på arbejdsmarkedet, og for ældre, handicappede og syge.

5.6.5. Skal man nå alle, kan det også være nødvendigt at tilbyde hardware mod en mindre eller slet ingen betaling. Fagforeninger og virksomheder kan bruge deres forhandlingsposition til at købe billigt på de ansattes vegne. Lokalsamfundet (jævnfør 5.6.4) vil måske være nødt til at læne sig op ad regeringen eller en tredje part. Den nye tendens i retning af udvikling af let computerteknologi skulle billiggøre Internet-anvendelsen.

5.6.6. Medlemsstaterne kunne på Lissabon-topmødet forpligte sig til at gennemføre disse aktioner.

6. Iværksætterkulturen

6.1. Topmødekonklusionerne skal anerkende iværksætteriets og iværksætternes sociale og økonomiske rolle. Der er tale om en vigtig kanal for udnyttelse af teknologi, innovation og viden.

6.2. Topmødet skal give sig i kast med at fjerne hindringerne for iværksætteri og fremme anerkendelsen af iværksætteriets sociale og økonomiske rolle.

Aktioner til fremme af iværksætteri:

6.2.1. Alle skoler på alle niveauer skal gennemføre aktioner, der er relateret til iværksætteri. Erhvervsvejledere skal uddannes til at kunne formidle, hvilken udfordring og spænding der ligger i en karriere som selvstændig. Unge, der forlader uddannelsessystemet, skal være i stand til at blive iværksættere, endnu mens de er i 20'erne, hvor deres kreativitet er størst.

6.2.2. Skattemæssige ændringer, der kan stimulere iværksættere og deres ansatte, er nødvendige. Der må skabes et skattemæssigt miljø, som for alvor kan tiltrække risikovillig kapital. Alle disse tiltag skal tage sigte mod SMV'er og etablering af nye virksomheder.

6.2.3. En "lovgivningsrevolution" bør startes med henblik på at fjerne hindringerne for etablering og udvikling af virksomheder. Ved udgangen af 2000 bør antallet af papirer, der kræves for at kunne etablere en virksomhed, være reduceret til et absolut minimum i medlemsstaterne.

6.2.4. Virksomheder kan kun i mindre omfang beskæftige sig med lovgivning. De kan ikke blive ved med at forholde sig til nye regler år efter år. Selv større virksomheder har svært ved at følge med i den stigende strøm af administrative formaliteter, selvom deres omkostninger relativt set er lavere end SMV'ernes. Lovgivningsudviklingen for virksomheder, og navnlig for SMV'er, må vendes, og byrden må reduceres.

6.2.5. Politikerne må gøre en ihærdig indsats for at dæmme op for og vende den bølge af lovgivning, der strømmer ind over virksomhederne og samfundet som sådan. Da ministerier beskæftiger sig med bestemte delområder, kan de ikke vurdere den samlede lovgivningsmæssige byrde, erhvervslivet er pålagt af alle ministerier. Kommissionen og de fleste medlemsstater har beskæftiget sig med spørgsmålet i årevis, men med ringe effekt. Der er behov for en gennemgribende politisk indsats, hvis den skal have nogen virkning. Medlemsstaterne bør på Lissabon-topmødet atter forpligte sig til at gå ind i dette arbejde med effektiv overvågning og en klar tidsplan. Et SMV-charter, som flere på det seneste har slået til lyd for, ville være en synlig og effektiv metode til løsning af de fleste problemer på dette område.

6.2.6. Det er navnlig vigtigt ikke at kvæle e-handlen i fødslen. Den eksplosive vækst inden for dot-com-virksomheder er en vigtig kilde til innovation. De har brug for opmuntring. Kommissionens stærke ønske om at fremme lovgivningen vedrørende e-handel hilses velkommen i dot-eu. ØSU glæder sig over Europe-initiativet(2) og meddelelsen om strategier for job i informationssamfundet(3), som Kommissionen for nylig har fremlagt med henblik på Lissabon-topmødet.

7. De etablerede virksomheder og det nye paradigme

7.1. Forandring er en konstant for erhvervslivet. Enhver virksomhed kan gå fallit. Markedskræfterne ændrer hele tiden reglerne. Virksomhederne må innovere for at overleve.

7.2. Innovation er relevant på alle områder af en virksomheds aktiviteter, det være sig forskning og udvikling, produkter og produktion, markeder og markedsføring eller service. For så vidt angår arbejdstilrettelæggelsen, er der særlig brug for innovation på det tekniske, strukturmæssige og sociale område.

7.3. Innovation indebærer forandring. I det nye paradigme er forandring en konstant. Det må såvel erhvervslivet som samfundet og regeringerne acceptere. Virksomhederne må være mere fleksible og smidige, mindre stive og hierarkiske.

7.4. Foranstaltninger:

7.4.1. De resterende skel mellem arbejdere og funktionærer må tages op til overvejelse, eftersom fleksible virksomheder kun ønsker én kategori af ansatte.

Ifølge Amsterdam-traktatens artikel 13 skal forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering afskaffes.

7.4.2. Virksomhederne må sikre sig optimal konkurrencemæssig fordel af informationssamfundets teknologier. Det kan føre til, at ledelsen bliver mindre hierarkisk organiseret, at arbejdstagerne får større ansvar, at der skabes nye job, og at gamle job flyttes andetsteds hen. Sådanne ændringer må gennemføres med finfølelse. Og for at mildne forandringernes skadevirkninger og fremme accepten af dem, må arbejdstagerne have støtte fra staten, fagforeningerne og virksomhederne til omskoling og til at finde nye job.

7.4.3. En kvalificeret og fleksibel arbejdsstyrke bliver af afgørende betydning for det nye innovative arbejdsmarked. For øjeblikket er det kun et mindretal af arbejdstagerne, der har de nødvendige kvalifikationer til at tage den ny teknologi til sig, og de kan dermed sikre sig en større løn. Flertallet har ukvalificerede eller semikvalificerede job og har ikke så høj løn. Der bliver færre ukvalificerede og semikvalificerede job i fremtiden, og det bliver nødvendigt for alle arbejdstagere at udvikle deres fulde potentiale via uddannelse og efteruddannelse.

7.4.4. ØSU gentager sin opfordring til, at alle virksomheder og alle organer inden for den offentlige sektor i EU med over 1000 ansatte på frivillig basis udarbejder en "rapport om ændringshåndtering", hvori der oplyses om planlagte strukturelle ændringer og skitseres en proaktiv strategi for ændringshåndtering.(4) Arbejdstagerne og deres repræsentanter bør inddrages i udarbejdelsen og gennemførelsen af rapporten.

7.4.5. Med henblik på at foregribe og tage højde for sektoriel og regional økonomisk udvikling opfordrer ØSU også Kommissionen til at undersøge det betimelige i at oprette et Europæisk Observationscenter for Industrielle Ændringer.(5)

8. Uddannelsens tilpasning til det nye paradigme

8.1. Uddannelsen bør

a) på individuelt plan:

- give mulighed for at udfolde det personlige potentiale

- sikre jobegnethed

b) på nationalt plan:

- give mulighed for at udfolde befolkningens potentiale

- udvikle de kvalifikationer, som stilles til erhvervsliv og samfund efter det nye paradigme.

8.2. En grundlæggende forudsætning for, at den enkelte fuldt ud kan udfolde sine personlige egenskaber, er, at skolen sætter vedkommende i stand til selv at forme sit liv, til at klare sig i samfundet og arbejdslivet og til at udvikle social kompetence og ansvarlighed. Fuld udnyttelse af den ny teknologis muligheder forudsætter først og fremmest god eller endog meget god beherskelse af elementær viden og elementære færdigheder som at kunne tale, læse, skrive og regne. Mangel på disse færdigheder er den vigtigste årsag til social udstødelse. Det moderne arbejdslivs udfordringer tillader for fremtiden ikke, at menneskelige kvalifikationsressourcer får lov til at ligge brak. I et videnssamfund må en omfattende handlingsplan til fremme af skrive-, læse- og regnefærdighederne tillægges højeste prioritet. Indvandrere og etniske minoriteter må vises særlig opmærksomhed.

8.3. Hvis uddannelsessystemet lagde større vægt på at forberede de unge til arbejdslivet, kunne det få dem til at fokusere på deres personlige jobegnethed og desuden gøre dem opmærksom på mulighederne for at arbejde som selvstændig eller drive virksomhed. Samtidig ville de unge kunne lære om erhvervslivets økonomiske og sociale bidrag og om dets forpligtelser over for samfundet.

8.4. For at fremme lige muligheder i videnssamfundet er det vigtigt, at kvinder i højere grad får adgang til ny teknologi. I nogle medlemsstater har kvinderne stadig kun beskeden eller slet ingen adgang til denne teknologi under deres opvækst, hverken hjemme eller i skolen. Det må der rettes op på i fremtiden for at sikre lige muligheder for mænd og kvinder og for at forhindre, at kvinderne skubbes ud af arbejdsmarkedet. Kvinderne har hidtil nydt godt af servicesektorens ekspansion, men det må antages, at der fremover vil blive beskæftiget flere mænd på disse områder. Det skyldes bl.a., at igangværende rationaliseringer inden for typiske kvindefag i servicesektoren skaber flere job for mænd i nye servicefag, som er tæt knyttet til produktionen. I den situation er det vigtigt for kvinderne at skaffe sig kvalifikationer, så de kan klare sig i disse fag, der vil vokse hurtigt i fremtiden.

8.5. Det ville være en fejltagelse at lade hensynet til jobegnethed og arbejdspladsrelevante færdigheder svække den akademiske uddannelses status. Personer med store akademiske evner bør ideelt set have en akademisk uddannelse på det højeste niveau, før de påtager sig et job. Mange af erhvervslivets bedste hoveder har opnået førsteklasses akademiske resultater, før de gik ind i erhvervslivet. Veluddannede akademikere kan bidrage til alle aspekter af nationens liv, og der er brug for, at de spiller en ledende rolle i videnssamfundet.

8.6. En økonomi, der satser på innovation og viden, må underbygges af naturvidenskab og teknologi. Der er brug for avanceret videnskabelig, teknisk og ledelsesmæssig kunnen og brug for, at den spredes bredt i arbejdsstyrken. Undervisningen i naturvidenskab og teknologi er ikke tilstrækkelig attraktiv. En ny måde at gribe undervisningen i og indlæringen af naturvidenskab og teknologi an på må prioriteres højt på alle uddannelsessystemets niveauer, og der må sikres bedre sammenhæng mellem de teoretiske, naturvidenskabelige studier og deres anvendelse i erhvervslivet.

8.7. ØSU er for øjeblikket i gang med at udarbejde en udtalelse om Almenuddannelsens europæiske dimension: substans, indhold og perspektiver, hvori det fremsætter sine forslag. I Lissabon bør EU forpligte sig til at forbedre den eksisterende arbejdsstyrkes kvalifikationer via medlemsstaternes og virksomhedernes initiativer og til at arbejde for øget forståelse for og støtte til iværksætterkulturen.

9. Bæredygtig udvikling

9.1. Det ville være vanskeligt at forestille sig et nyt paradigme, som ikke omfattede bæredygtig udvikling. Paradigmet skal være "bæredygtigt", og derfor må det bygge på innovation og viden. Blandt de vigtigste mål kan nævnes:

9.1.1. Kontrol med og reduktion af affald og forurening til lands, til vands og i luften.

9.1.2. Bæredygtig anvendelse af jord og vand, hvilket involverer landbrug, skovbrug, havebrug, byudvikling, industri, transport, turisme og sport.

9.1.3. Udvikling af bæredygtige brændstofressourcer og anvendelsen af organisk brændstof og andre knappe naturressourcer.

9.1.4. Produktionen af fødevarer til lands og i havet bør i højere grad tilpasses efterspørgslen og hensynet til bæredygtighed, og der bør lægges større vægt på kvaliteten i fødekæden.

9.1.5. Bedre balance mellem offentlig og privat transport byggende på et fornuftigere syn på fysisk planlægning og arealanvendelse.

9.2. Øget viden giver mulighed for bedre at sikre bæredygtig udvikling. Der er muligheder både for offentlig og privat forskning, men offentlige initiativer er påkrævede.

9.3. Der ligger store muligheder for jobskabelse i udvikling af teknologi med henblik på miljøbeskyttelse og bæredygtig udvikling.

9.4. Det vil kræve både tekniske, industrielle, adfærdsmæssige og kulturelle innovationer at nå de mål, der er nævnt ovenfor i punkt 9.1. Succesrige innovationer må forventes at give eksisterende virksomheder et opsving og føre til oprettelse af nye små og mellemstore virksomheder. Medlemsstaterne må skabe egnede incitamenter (både gulerod og pisk), som kan fremhjælpe sådanne innovationer.

9.5. Udsigterne til en økonomisk og økologisk bæredygtig og samtidig socialt stabil fremtid forbedres, hvis det lykkes at opbygge og videreudvikle en bred basis af teknologisk og organisatorisk ekspertise. Det forudsætter bl.a. et funktionelt og effektivt innovationssystem, hvor samspillet mellem forskning og uddannelse, mellem uddannelse, produktion og organisation og mellem teknologioverførsel og statslig innovationspolitik antager mange forskellige former.

9.5.1. Det er også nødvendigt, at man i Europa stærkere end hidtil både i bredden og i dybden fremmer forskning og udvikling som investering i og grundlag for fremtidig innovation(6). Samtidig må man gøre de dermed forbundne jobmuligheder så attraktive, at de kan tiltrække de bedst egnede og få dem til at blive i Europa. Allerede i skolen må undervisningstilbuddene i de matematisk-naturvidenskabelige (og evt. også i de tekniske) fag udbygges og forbedres.

9.6. Topmødet i Lissabon bør pålægge Kommissionen at analysere de problemer, der er nævnt i punkt 9.1, i lyset af eksisterende EU-programmer og -planer, så Rådet kan overveje yderligere aktioner med henblik på at sikre, at det nye paradigme er bæredygtigt.

9.7. Bæredygtighedsaspektet bliver en særlig udfordring i forbindelse med de nye medlemsstaters optagelse i EU.

10. Staten og det nye paradigme

10.1. På baggrund af de problemer, der er belyst i denne udtalelse, og de mange initiativer fra medlemsstaternes side, som er beskrevet, er der grund til at spørge, om vi ikke også har behov for et nyt paradigme for staten.

10.2. Tidligere tiders klassiske forestillinger om statens suverænitet som tjenesteyder må vige for tanken om et samarbejde mellem staten og samfundet. Borgerne venter af staten ikke bare overholdelse af gældende regler, men også ordentlige og effektive tjenesteydelser.

10.3. En politik til modernisering af staten må

- lægge større vægt på decentrale samarbejdsnetværk

- i højere grad end hidtil tilgodese økonomiske effektivitetskriterier.

Dette indebærer bl.a. øget effektivitet i forvaltningen og økonomisk afvejning af alternative metoder.

10.4. Det bliver en overordentlig kompliceret og tidkrævende opgave at reformere staten og den offentlige forvaltning. I en særlig udtalelse kan ØSU udarbejde forslag om, hvordan man skal gå til værks.

Bruxelles, den 2. marts 2000.

Beatrice Rangoni Machiavelli

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Womack, James P. o.a., "The Machine that Changed the World", 1990, overs. til dansk: "Princippet der ændrede verden: trimmet produktion", 1991.

(2) Europe - Et informationssamfund for alle, KOM(1999) 687 endelig udg.

(3) KOM(2000) 48 endelig udg.

(4) Se ØSU's udtalelse om "Håndtering af ændringer - Gruppen af eksperter på højt plan om økonomiske og arbejdsmæssige følger af de industrielle ændringer - Endelig rapport", EFT C 258, 10.9.1999.

(5) Smst.

(6) Se Kommissionens meddelelse "Mod et europæisk forskningsrum", KOM(2000) 6.