4. Et fælles EF-diplomati
A5-0210/2000
Europa-Parlamentets beslutning om et fælles EF-diplomati (2000/2006(INI))
Europa-Parlamentet,
/dash der henviser til EF-traktatens artikel 3, stk. 2,
/dash der henviser til EF-traktatens artikel 20,/dash der henviser til sin beslutning af 18. maj 1995 om de fremskridt, der er gjort med iværksættelsen af en
fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (november 1993 /dash december 1994)(
1),
/dash der henviser til sin beslutning af 18. juli 1996 om de fremskridt, der er gjort med iværksættelsen af en
fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (januar /dash december 1995)(2),
/dash der henviser til sin beslutning af 12. juni 1997 om de fremskridt, der er gjort med iværksættelsen af
en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (januar /dash december 1996)(3),
/dash der henviser til sin beslutning af 28. maj 1998 om Unionens rolle i verden: gennemførelse af den
fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i 1997(4),
/dash der henviser til sin beslutning af 5. maj 1999 om Unionens rolle i verden: gennemførelse af den fælles
udenrigs- og sikkerhedspolitik i 1998(5),
/dash der henviser til forretningsordenens artikel 163,
/dash der henviser til betænkning fra Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikker-
hed og Forsvarspolitik (A5-0210/2000),
A. der henviser til, at Fællesskabets eksterne virksomhed siden 1950’erne og frem til i dag er vokset
konstant, og at den gradvis har udviklet sig fra at være af rent økonomisk karakter til i stigende grad
også at omfatte politiske og diplomatiske aspekter,
B. der henviser til, at de mange tjenestemænd i Rådet og i Kommissionen, som beskæftiger sig med
udenrigsanliggender, er fagspecialister, men at de generelt mangler den diplomatiske uddannelse, der
er nødvendig for at varetage denne voksende eksterne virksomhed,
C. der henviser til, at udenrigsanliggender kræver specialiseret personale med en solid faglig og diploma-
tisk uddannelse, og at situationen, på trods af Kommissionens fremskridt med hensyn til uddannelsen
af de tjenestemænd, der skal varetage den eksterne virksomhed, endnu ikke er tilfredsstillende,
D. der henviser til Den Politiske Komités positive indsats i forbindelse med vedtagelsen den 26. november
1999 af det europæiske diplomatiske program, som er rettet mod nationale diplomater og tjeneste-
mænd fra Kommissionen og Rådet med sigte på at bidrage til at skabe en europæisk udenrigspolitiskidentitet, men anfører, at det på grund af programmets begrænsede anvendelse i praksis er nødvendigtat foretage en omdefinition og at tilføre det nye impulser,
E. der henviser til, at det er nødvendigt at søge at skabe en professionel, permanent diplomatisk tjeneste i
EF, der er tilpasset de nye omstændigheder, og som kan bidrage effektivt til at opfylde EU’s målsæt-ninger på det internationale område,
(1) EFT C 151 af 19.6.1995, s. 223.
(2) EFT C 261 af 9.9.1996, s. 154.
(3) EFT C 200 af 30.6.1997, s. 148.
(4) EFT C 195 af 22.6.1998, s. 35.
(5) EFT C 279 af 1.10.1999, s. 218.7.5.2001 DA C 135/69 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Tirsdag, den 5. september 2000
F. der henviser til, at det på grund af udenrigstjenestens særlige karakter og kompetencer sammen med
den lange tradition i medlemsstaterne på dette område er nødvendigt at knytte medlemsstaternesdiplomater til den nye diplomatiske EF-tjeneste, således at EU kan udnytte deres rige og lange erfaring,
G. der henviser til, at Kommissionens delegationer, trods de fremskridt der er sket, stadig fungerer for-
holdsvis uensartet, og at det er hensigtsmæssigt at afklare og udvikle deres retlige stilling, rolle og
forbindelser med Parlamentet og Rådet,
H. der henviser til, at selv om delegationerne formelt udelukkende er underlagt Kommissionen, har de
reelt forbindelser med Rådet og Parlamentet, og de varetager i praksis en bredere repræsentation af
hele Fællesskabet, hvorfor det vil hensigtsmæssigt at skabe en juridisk ramme, der afspejler denne
virkelighed,
I. der henviser til, at en omdannelse af Kommissionens delegationer til EF-delegationer ikke kræver ny
overførsel af kompetencer, idet EF-delegationerne kun vil handle på det udenrigs- og sikkerhedspoli-
tiske område i det omfang, der er fastlagt i traktaten, og under hensyntagen til de beføjelser, der vare-
tages af formandskabet og den højtstående repræsentant for udenrigs- og sikkerhedspolitikken,
J. der henviser til, at EF-delegationerne under disse nye forhold bør råde over de fornødne menneskelige
og økonomiske ressourcer, og at de derfor skal tilføres passende budgetmidler,
K. der henviser til, at det er hensigtsmæssigt at etablere regionale delegationer, som varetager funktioner i
forhold til flere stater i samme område, for så vidt som omstændighederne tilsiger dette, men advarer
om, at det kun kan lade sig gøre, såfremt de sikres specialiseret personale, der kan varetage Fælles-skabets interesser i området, herunder navnlig hvad angår støtte til demokratiseringsprocesserne og
styrkelse af respekten for menneskerettighederne,
L. der henviser til, at udenrigstjenesterne trods integrationen mellem medlemsstaterne undertiden
er præget af manglende samordning, og at det vil være hensigtsmæssigt at sikre samarbejdetmellem medlemsstaternes ambassader og delegationerne, som fastsat i artikel 20 i traktaten omDen Europæiske Union,
M. der henviser til, at koordinering er nødvendig af hensyn til sammenhængen mellem de økonomiske
anliggender (hvor repræsentationen udadtil navnlig varetages af Kommissionen) og de politiske anlig-
gender (som varetages af medlemsstaternes missioner, og navnlig af formandskabet), som er et væsent-ligt element for at sikre en synlig og effektiv fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik,
N. der henviser til, at det er nødvendigt, at der skabes en ordning, der er baseret på åbenhed og samar-
bejdsånd, og som sikrer, at medlemsstaternes og Fællesskabets diplomatiske bestræbelser gensidigt sup-
plerer hinanden med sigte på at opfylde de målsætninger, der er fastlagt i traktaten,
O. der henviser til, at det mål, der sigtes efter, på ingen måde er oprettelse af ét enkelt diplomatkorps,
som skal erstatte medlemsstaternes udenrigstjenester med EF-tjenester, men ganske enkelt at forbedre
kvaliteten af Fællesskabets fælles udenrigstjeneste og søge en snævrere samordning med medlems-
staternes udenrigstjenester i overensstemmelse med den nye europæiske og internationale virkelighed,
P. der henviser til, at det ikke kan udelukkes, at der i fremtiden efter anerkendelse af EU som juridisk
person kan tages mere ambitiøse skridt på dette område, herunder, som foreslået gentagne gange af
Parlamentet, oprettelse af EU-ambassader bestående af EF-delegationen og de medlemsstaters missio-
ner, som ønsker repræsentation i det pågældende tredjeland,
Q. der henviser til, at der for at sikre Fællesskabets udenrigstjenester størst mulig effektivitet skal ske en
udvikling på tre områder, nemlig en specialiseret uddannelse af de af Kommissionens tjenestemænd,
der skal arbejde inden for udenrigstjenesten, en afklaring og udvikling af den juridiske ramme, der
regulerer Kommissionens delegationers funktion, og af deres forbindelser med Parlamentet og Rådet,samt et snævrere samarbejde mellem delegationerne og medlemsstaternes ambassader,C 135/70 DA 7.5.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Tirsdag, den 5. september 2000
Om uddannelse af de EF-tjenestemænd, der skal beskæftige sig med den eksterne virksomhed og sam-
spillet med medlemsstaternes diplomatiske tjenester
1. foreslår, at der oprettes en EF-diplomatskole, der specifikt er rettet mod faglig videreuddannelse, og
som kan sikre, at de EF-tjenestemænd, der er beskæftiget med ekstern virksomhed, såvel i Kommissionen(Generaldirektoraterne for eksterne forbindelser og RELEX-tjenesten) som i Rådet (Generaldirektoratet for
Udenrigsanliggender under Rådets Generalsekretariat og Enheden for Politisk Planlægning og Hurtig Vars-
ling) ikke blot får en faglig uddannelse i fællesskabspolitikkerne, men også en reel uddannelse i diplomatiog internationale forbindelser; EF-diplomatskolen kan ligeledes være åben for de medlemsstater, der even-tuelt ønsker at give nogle af deres diplomater en supplerende uddannelse, samt varetage undervisning af
diplomater fra ansøgerlandene som et led i deres forberedelse til tiltrædelsen; EF-diplomatskolen skal lige-
ledes gennemføre studie-, forsknings- og efteruddannelsesprogrammer og samarbejde med europæiske uni-versitetsinstitutter;
2. foreslår, at EF-tjenestemænd og uddannede diplomater fra de medlemsstater, der ønsker det, så længe
der ikke findes en EF-diplomatskole, kan gennemgå et efteruddannelsesforløb bestående af uddybende kur-
ser og seminarer, så vidt muligt i samarbejde med anerkendte europæiske universitetsinstitutter, navnlig de
institutter, der finansieres af EF og medlemsstaternes diplomatskoler;
3. henstiller til Rådet og Kommissionen at undersøge, hvorledes der kan udformes et effektivt system,
som kan danne bro mellem Fællesskabets og medlemsstaternes udenrigstjenester, således at medlems-
staternes diplomater kan indgå midlertidigt i Fællesskabets udenrigstjeneste;
4. foreslår, at der afsættes passende midler på det almindelige budget til dækning af udvidet efteruddan-
nelse af tjenestemænd og de indledende skridt med henblik på oprettelse af en EF-diplomatskole, og at derinden udgangen af dette år indkaldes til et møde mellem de europæiske diplomatskoler og -institutter ogKommissionens kompetente instanser for at sætte gang i arbejdet med udformningen af efteruddannelses-
programmer for Kommissionens tjenestemænd, oprettelsen af EF-diplomatskolen og udviklingen af et
system, der kan danne bromellem Fællesskabets o g medlemsstaternes udenrigstjenester.
Om afklaring og udvikling af Kommissionens delegationers juridiske status, deres rolle og forbindelser
med EF-institutionerne
5. mener at det, selv om Parlamentet allerede ved tidligere lejligheder har udtrykt sit ønske om, at
delegationerne udvikler sig til EU-ambassader, på baggrund af, at EU endnu ikke har status som juridiskperson, er relevant at foreslå en gradvis ændring, hvorved Kommissionens delegationer ændres til EF-dele-
gationer (da EF har status som international juridisk person), og at deres tilknytning til Parlamentet og
Rådets Generalsekretariat udvikles juridisk, dog uden at deres placering på Kommissionens organisations-plan ændres;
6. foreslår, at der fastsættes bestemmelser for delegationernes forbindelser med parlamentsudvalgene og
de interparlamentariske delegationer med henblik på at fremme større grad af information og politiskkontrol og sikre i praksis, at delegationscheferne giver møde for Parlamentets instanser, når de politiske
omstændigheder tilsiger dette;
7. foreslår, at der fastsættes bestemmelser om, at delegationscheferne før tiltrædelsen af deres
hverv under alle omstændigheder giver møde for Parlamentets Udenrigsudvalg for at fremlægge og drøfte
deres arbejdsplan;
8. foreslår, at EU’s delegationer systematisk er medansvarlige ved besøg af officielle delegationer fra
Parlamentet og forpligtes til at yde bistand ved officielle besøg af enkeltmedlemmer af Parlamentet;
9. kræver, at Kommissionen forelægger Parlamentet og Rådet en årlig beretning om delegation-
ernes arbejde;
10. foreslår, at forbindelserne mellem delegationerne og den højtstående repræsentant for den fælles
udenrigs- og sikkerhedspolitik reguleres, herunder at delegationerne forpligtes til at bistå såvel den høj-
tstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik som Parlamentets medlemmer, nårdisse som led i varetagelsen af deres funktioner aflægger besøg i delegationernes områder;7.5.2001 DA C 135/71 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Tirsdag, den 5. september 2000
11. foreslår, at Kommissionen forelægger Parlamentet et forslag til drøftelse af en omstrukturering af
dens delegationer i tredjelande i forbindelse med, at de omdannes til Fællesskabets delegationer, og underhensyntagen til Fællesskabets interesser i de forskellige tredjelande.
Om samordning mellem delegationerne og medlemsstaternes udenrigstjenester
12. foreslår, at der udarbejdes fælles indberetninger, hvor medlemsstaternes ambassader (navnlig det
siddende formandskab) og delegationen i fællesskab giver udtryk for deres synspunkter;
13. mener, at det fælles EF-diplomati bør sikre EU’s koordinerede repræsentation i såvel internationale
organisationer som FN, IMF, OSCE, Europarådet og andre lignende organisationer som på regionalt plan i
Sydamerika, Mellemamerika, Afrika osv.;
14. foreslår, at den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik forelægger
Rådet og Parlamentet en årlig rapport om resultatet af samordningen af medlemsstaternes politikker i de
internationale organisationer;
15. foreslår, at den fælles information fra Rådet, herunder til hovedstæderne, og i givet fald til Parla-
mentet fremmes, (navnlig i forbindelse med repræsentationer ved internationale organisationer, hvoromfanget af dobbeltarbejde vil kunne nedbringes);
16. foreslår at skabe mulighed for at placere de diplomatiske missioner fra de medlemsstater, der beslut-
ter det, sammen med delegationerne, hvilket vil føre til bedre samordning af den eksterne virksomhed oglavere omkostningerne på grund af fælles infrastrukturer;
17. foreslår at styrke muligheden for, at de medlemsstater, som beslutter det, kan udstationere diploma-
ter i Kommissionens nuværende delegationer i de tredjelande, hvor de ikke har nogen diplomatisk repræ-sentation, og hvor disse diplomater udover at bidrage til en berigelse af Fællesskabets udenrigspolitik vare-
tager de bilaterale forbindelser;
*
**
18. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.
5. Evaluering af og fremtiden for Fællesskabets humanitære aktiviteter
A5-0191/2000
Europa-Parlamentets beslutning om meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet
om evaluering af og fremtiden for Fællesskabets humanitære aktiviteter (artikel 20 i forordning
(EF) nr. 1257/96) (KOM(1999) 468 8dash C5-0044/2000 8dash 2000/2016(COS))
Europa-Parlamentet,
/dash der henviser til meddelelse fra Kommissionen (KOM(1999) 468 /dash (C5-0044/2000),
/dash der henviser til den evaluering af Fællesskabets humanitære aktiviteter, der er omtalt i artikel 20 i
forordning (EF) nr. 1257/96,
/dash der henviser til forretningsordenens artikel 47, stk. 1,
/dash der henviser til betænkning fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde og udtalelse fra Udvalget om
Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik (A5-0191/2000),C 135/72 DA 7.5.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Tirsdag, den 5. september 2000