KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
Bruxelles, den 01.10.2003
KOM(2001)574 endelig
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN
RAPPORT OM GENNEMFØRELSEN AF ORDNINGEN FOR GODTGØRELSE AF
DE MEROMKOSTNINGER VED AFSÆTNING AF VISSE FISKERIVARER FRA
AZORERNE, MADEIRA, DE KANARISKE ØER OG DE FRANSKE OVERSØISKE
DEPARTEMENTER GUYANA OG REUNION, DER ER EN FØLGE AF DISSE
REGIONERS BELIGGENHED I EU'S YDERSTE PERIFERI
2INDLEDNING
1. Formålet med rapporten
I henhold til artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 1587/98 af 17. juli 1998 om en ordning
for godtgørelse af de meromkostninger ved af sætning af visse fiskerivarer fra Azorerne,
Madeira, De Kanariske Øer og de franske oversøiske departementer Guyana og Réunion,
der er en følge af disse områders be liggenhed i Fællesskabets yderste periferi1, ændret
ved forordning (EF) nr. 579/20022, skal Kommissionen forelæ gge Europa-Parlamentet,
Rådet, Det Økonomiske og Sociale U dvalg og Regionsudvalget en rapport om
gennemførelsen af de i forordningen fastsatte foranstaltninger, eventuelt ledsaget afpassende forslag.
I denne rapport redegøres de r inden for rammerne af ovennævnte bestemmelse for
resultaterne af gennemførelsen af ordningen for støtte til afsætning af visse arterproduceret i de pågældende regioner. Desuden gøres der rede for de problemer, som
fiskerisektoren for øjeblikket står over for, for så vidt angår de arter, der omsættes i størremængder, og der ses på perspektiver ne for EU-aktioner på dette område.
2. Retsgrundlaget for EU-aktionerne
Rådet har ved afgørelse 89/687/EØF3, 91/314/EØF4 og 91/315/EØF5 indført særlige
programmer for visse regioner som følge af  disses afsides beli ggenhed og økarakter.
Hermed blev der skabt et egnet grundlag for vedtagelsen af foranstaltninger inden for de
forskellige aktivitetsområder, som kræver særlig opmærksomhed i form af øget støtte fraEU for at afbøde virkningerne af en ræ kke forhold, som vedva rende belaster disse
regioner (programmerne Posei dom, Poseican og Poseima).
Med ovennævnte programmer tilstræbes det inden for rammerne af EU’s politikker at
tage hensyn til disse regioners særlige forhold og handicap, som skyldes deres afsidesbeliggenhed og økarakter. Regionerne er økonomisk afhængige af nogle få produkter,
deres markeder er små, og de er på én gang EU-regioner og områder beliggende blandt
udviklingslande, hvilket har indflydels e på det økonomiske og sociale liv.
Programmerne symboliserer EU’s solidaritet ove r for de fjernest beliggende regioner, der
er afgørende for disses inte gration på det indre marke d, og de er udformet som
referencerammer for gennemførelsen af EU-politikkerne i de pågældende regioner.
I EF-traktatens artikel 299, stk. 2, erkendes det,  at det er nødvendigt at vedtage specifikke
foranstaltninger til fordel for disse regi oner, herunder i fiskerisektoren, som der
udtrykkeligt henvises til
6.
                                                
1EFT L 208 af 24.7.1998.
2EFT L 89 af 5.4.2002.
3EFT L 399 af 30.12.1989.
4EFT L 171 af 29.6.1991.
5EFT L 171 af 29.6.1991.
6Bestemmelsen lyder i sin helhed som følger: "D enne traktat gælder for de franske oversøiske
departementer, Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer. For at tage hensyn til den strukturelle socialeog økonomiske situation i de franske oversøiske departementer samt på Azorerne, Madeira, og De
3Flere faktorer som f.eks. de eksklusi ve økonomiske zoners udstrækning og den
beskæftigelse, som de fiskerirelaterede aktiviteter skaber, berettiger til, at der på EU-niveau træffes foranstaltninger, som tager hensyn til sektorens betydning og debegrænsninger, som disse regione rs afsides beliggenhed medfører.
DEL I
1. Støtte til afsætning af visse fiskevarer
Mangelen på regionale marked er og meromkostningerne til transport gør det til enhver tid
problematisk at få varerne frem til afsætningsstederne. Denne situation er fælles for defem regioner i EU's yderste periferi.
Dette er netop baggrunden for, at  EU besluttede at træffe foranstaltninger til fordel for
producenterne i disse regioner med hensyn til afsætning af fiskevarer. Der blev derforindført en ordning i 1992
7, som er blevet en betydelig succes. Ordningen er blevet
forlænget flere gange, senest ved Rådets  forordning (EF) nr. 1587/98, ændret ved
forordning (EF) nr. 579/2002. Den ændring, der blev indført ved sidstnævnte forordning,
betyder, at ordningen er gældende i ndtil den 31. december 2002. Dette har gjort det
muligt at yde støtte til afsætningen af de mest berørte arter på de eksterne markeder påbetingelser, som kan sammenlignes med dem, der gælder for erhvervsdrivende på det
europæiske fastland.
2. Den gældende ordning
I den gældende ordning, der blev vedtaget ved Rådets forordning (EF) nr. 1587/98, tages
der højde for, at vanskelighederne i EU's  fiskerisektor i høj grad forværres af
omkostningerne til transport af fiskevarerne til afsætningsstederne som følge af disseregioners afsides beli ggenhed og isolation.
Det anerkendes desuden, at de  særlige EU-programmer, der er indført som følge af
regionernes afsides beliggenhed og økarakter, er en integreret del af EU's politik forregionerne i EU's yderste periferi, hvor ved der tages højde for disse regioners
vanskeligheder og særlige udviklingsproblemer . Der lægges desuden vægt på det ikke-
industrielle fiskeris sociale og økonomiske betydning.
                                                                                                                                                
Kanariske Øer, der forværres af deres fjerne beliggenhed, deres status som øsamfund, deres lille areal,
deres vanskelige topografiske og klimatiske forhold, deres økonomiske afhængighed af nogle fåprodukter, forhold, som er vedvarende og kumulative, og som alvorligt hæmmer disse regioner i deresudvikling, vedtager Rådet imidlertid med kvalificer et flertal på forslag af Kommissionen og efter
høring af Europa-Parlamentet særlige foranstaltninger, der navnlig tager sigte på at fastsættebetingelserne for anvendelsen af denne traktat i de pågældende regioner, herunder fælles politikker.
Når Rådet vedtager de i andet afsnit nævnte foranstaltninger tager det hensyn til områder som f.eks.told- og handelspolitik, finanspolitik, frizoner, landbrugs- og fiskeripolitik, betingelser for levering afråvarer og nødvendige forbrugsvarer, statsstøtte samt betingelser for adgang til strukturfondene ogFællesskabets horisontale programmer.Rådet vedtager de relevante foranstaltninger under hensyn til de særlige karakteristika ogbegrænsninger i forbindelse med regionerne i den yderste periferi uden at underminerefællesskabsrettens, herunder det indre markeds og  de fælles politikkers, integritet og sammenhæng".
7Kommissionens beslutning af 30. juli 1992 om ydelse af fællesskabsstøtte til en række særlige
foranstaltninger til gennemførelse af Poseima - EFT L 248 af 28.8.1992.
4Ordningen tager sigte på godtgørelse af de meromkostninger, der opstår ved afsætning af
følgende fiskevarer:
– Tun og demersale arter (Azorerne)
– Tun og makrel leveret til den lokale industri og so rt sabelfisk (Madeira)
– Tun til afsætning i fersk og frossen tilsta nd, sardiner og makrel til frysning og
forarbejdning samt akvakulturprodukter og blæksprutteprodukter (De Kanariske
Øer)
– Rejer (Guyana)
– Tun og sværdfisk til afsætning i fersk tilstand (Réunion).
 I henhold til den ændring, der blev indført ved forordning (EF) nr. 579/2002 for at tage
højde for eventuelle ændringer i afsætningsvilkårene for de forskellige arter og i dereskarakteristika, kan Kommissionen ikke blot tilpasse godtgørelsessatserne, som det harværet tilfældet hidtil, men også mængderne for de forskellige arter, inden for de samledefinansielle bestemme lser, der er fastsat for hver region.
 DEL II
 Situationen for fiskerisektoren i de regioner, der er berørt af ordningen -
ordningens fremtidsperspektiver
 1. Azorerne
 Øgruppen Azorerne omfatter ni øe r, fordelt på tre grupper: en  vestlig (Flores og Corvo),
en central (Terceira, Graciosa, São Jorge, Pico og Faial) og en østlig (São Miguel ogSanta Maria). Den strækker sig over et areal på ca. 630 km gange 130 km og er orienteret
V/NV til Ø/SØ i den sydlige del af ICES-område X (som defineret af Det internationaleHavundersøgelsesråd).
 Azorerne er en geografisk isoleret re gion, der ligger 1 600 km fra det portugisiske
fastland og 4 000 km fra USA's østkyst.
 Denne isolation forstærkes af, at øerne i ndbyrdes ligger meget spredt. Øerne Faial og
Pico ligger tættest på hinanden (ca. 6 km),  og Santa Maria og Corvo ligger længst fra
hinanden (næsten 630 km).
 I kraft af øernes store spredning og deres isolation i forhold til hinanden og kontinenterne
udgør de en særlig stor eksk lusiv økonomisk zone (938 000 km²).
 Regionens fiskerisektor
 Fiskeriet i regionen omfatter to hovedaktiviteter: fisker i efter tunfisk, der næsten
udelukkende anvendes til fremstilling af konserves til afsæ tning på det portugisiske
fastland og i visse europæiske lande, og fiskeri efter forskellige demersale arter, derhovedsagelig afsættes i Europa og USA.
5 Fiskeforarbejdningssektoren, der afsætter fiskevarerne, omfatter et betydeligt antal
arbejdspladser. Fremstilling af tunkonserve s er den vigtigste industriaktivitet og
beskæftiger næsten 90 % af arbejdstagerne i sektoren.
 Azorernes fiskeri er koncentreret i områ der med en vanddybde på under 600 m. Her
fanges næsten alle de deme rsale og pelagiske arter, he runder tun. Regionen er således
afhængig af ganske få fiskeriområder, idet der ikke er nogen kontinentalsokkel.
 Fiskerflåden består af små fartøjer, der ope rerer tæt ved kysten eller i mere afsides
liggende områder, hvor de pelagiske arter er  samlet (sværdfisk eller tun). Fartøjerne
anvender meget miljøvenlige fangstredskaber (krog og stang).
 Med hensyn til afsætningen af de forskellige arter, der er omfattet af ordningen, bør detnævnes, at fiskene afsættes i forskellig e produktformer, som medfører særlige
meromkostninger. Der er tale om følge nde produktformer: forarb ejdet tun, demersale
arter, der afsættes i fersk tilstand, pelagiske arter, de r afsættes i frossen tilstand, og
forarbejdede demersale og pelagiske arter.
 De begrænsninger, som de erhvervsdrivende  i regionens fiskerisektor ligger under for,
har gjort det nødvendigt at impor tere materialer, udstyr og vi sse råvarer. Det har desuden
vist sig at være nødvendigt at  tilkalde fagfolk udefra med he nblik på vedligeholdelse og
reparation af udstyret. Hertil kommer den tid, det tager at få leveret udstyr ellertjenesteydelser, navnlig på de øer, der ikke har direkte flyforbindelse til fastlandet.
 Ved afsætningen af de forskellige produkt former, opstår der meromkostninger til
følgende:
– lufttransport af fersk fisk
– søtransport af frosne fiskevarer i kølecontainer
– søtransport af tunkons erves i container
– reparation og vedligeholdelse af fartøjer og løn til besætningen
– køb af agn.
 Afsætningsvilkårene for de arter, der er omfattet af ordningen
 Som det fremgår af vedlagte ta bel, fungerer ordningen tilfre dsstillende for tun. Det skal i
denne forbindelse bemærkes, at der kan forekomme variatione r på grund af tunens
egenskaber og visse ydre faktorer, som i de seneste år har påvirket regionen (f.eks.
klimaændringer, der har indvirkni ng på artens opførsel, og et vist omfang af ulovligt
fiskeri i Guineabugten, der skader regione ns traditionelt rigelige bestande). Ved at
anvende den mekanisme, der er fastsat i artikel 2 i forordning (EF) nr. 2844/988, og med
de faktiske fangster har det imidlertid været muligt at anvende ordningen i det oprindeligtfastsatte omfang.
                                                
 8Kommissionens forordning (EF) nr. 2844/98 af 22. december 1998 om gennemførelsesbestemmelser
til Rådets forordning (EF) nr. 1587/98 - EFT L 354 af 30.12.1998.
6 De demersale arter, der blev  udvalgt til at indgå i den gæld ende ordning, var dem, der på
det tidspunkt, hvor ordningen blev etable ret, blev afsat i betydelige mængder.
Udviklingen i fiskeriet har siden vist, at arte rne i denne kategori faktisk afsættes i større
mængder, hvilket også gælder for de pelagiske arter (små pelagiske arter).
 Faktisk blev der i perioden 1998-2001 i gennemsnit landet 5 748 t demersale og
pelagiske arter om året. Det er derfor nødvendi gt at tilpasse ordningen til de nye forhold
(merkomkostninger), de faktisk afsatte mæ ngder samt de produktfo rmer, som anvendes
ved afsætningen af disse arter.
 Portugal har på grundlag af artikel 2, st k. 6, i forordning (EF) nr. 1587/98, som ændret
ved forordning (EF) nr. 579/2002, anmodet om  en tilpasning af beløbet for 2002 for de
demersale arter for at tage højde for stigni ngen i meromkostningerne og for at opnå en
fuldstændig udnyttelse af de årlige be løb, der er fastsat for disse arter.
 2. Madeira
 Madeira ligger i den nordøstlige del af Atlanterhavet. Hvis man måler afstandene fra kyst
til kyst, er de nærmeste områder øen La Palma, der hører til De Kanariske Øer (ca.400 km væk), og Kap Sin på Afrikas kyst ( ca. 625 km væk), og der er omkring 950 km til
Lissabon.
 Disse afstande gør, at Madeira - ud over at være en ø-region - er en af de fjernest
beliggende regioner i forhold til de t europæiske kontinent og EU.
 Regionen er en øgruppe, der omfatter øerne Madeira og Porto Sant o, som er beboede, og
to grupper af småøer, Dersertas og Selvagens.
 Øgruppens areal er på ca. 779 km². Da øern e er af vulkansk oprindelse, har de meget
kløftede og stejle kyster og  ujævnt terræn med stejle skræ nter. Madeira er den største af
øerne, og næsten hele regionens befolkning  er bosat her. Kun ca. 34 % af arealet er
anvendeligt til landbrugsp roduktion og andre me nneskelige aktiviteter.
 Fiskerisektoren beskæftiger 1 522 mennesker. Aktiviteterne er  koncentreret om ganske få
områder på øen, hvor alte rnativerne for beskæftigelse er meget begrænsede. Fartøjerne er
meget små, og kun halvdelen er motoriserede. De fleste af fa rtøjerne har meget begrænset
rækkevidde, navigationsudstyret er stadig utilstrækkeligt, og sikkerhedsforholdene ombord samt mulighederne for opbevaring af  fangsterne er utilfredsstillende.
Fangstredskaberne er meget selektive. Der fi ndes kølelagre (på fem af de ni havne), som
anvendes til frysning af fisk til den lokale industri, og overskydende fisk sendes til
konservesindustrien på Azorerne og det portugisiske fastland.
 I perioden 1998-1999 blev akvakultu rcentret Calheta oprettet me d støtte fra EU inden for
rammerne af Poseima-programmet9. Denne investering gør det muligt at tilfredsstille den
stigende efterspørgsel efter fisk og samtidig begrænse fiskeriet på visse lokale arter.Yderligere to akvakulturanlæg er i fuld drif t, et i Baia de Abra og et i Seixal.
                                                
 9Kommissionens beslutning af 30. juli 1992 (92/448/EF) - EFT L 248 af 28.8.1992.
7 Anvendelsen af ordningen på tun har gj ort det muligt at opretholde aktiviteten i
forarbejdningsindustrien ved hjæl p af lokale fangster og køb af råvarer på det indre
marked. I perioden 1998-2001 blev ordningen  ikke anvendt fuldt ud i forhold til
referencemængden på grund af vanskelighede r med forsyning af industrien, der skyldtes
ydre forhold lignende dem, de r har berørt Azorerne. Det skønnes imidlertid, at der i 2002
blev leveret 4 000 t fisk til industrien, (s om har kapacitet til ca. 5 000 t om året).
 Sort sabelfisk forarbejdes i to fileteringsfab rikker, som har haft stor succes med afsætning
på eksterne markeder. En af disse fa brikker har planer om at indføre ny
emballeringsteknologi og om at øge produktionskapacitete n. I 2000 forarbejdede
fileteringsfabrikkerne ca. 1 734 t råvarer. Der findes også andre fabrikker med mindre
produktionskapacitet. I det hele taget er fre mtidsperspektiverne for denne delsektor meget
positive så meget desto mere, som der er planer om yderligere investeringer.
 I perioden 1998-2001 blev der i gennemsnit landet ca. 4 261 t sort sabelfisk om året.
 Makrel forarbejdes på en fabrik med 50 ansa tte. Anvendelsen af or dningen på denne art
har gjort det muligt at opnå rege lmæssige landinger og har gjort driften af de fem fartøjer,
der står for fangsterne, lønsom. I de se neste år har der været store udsving i
fangstmængderne, hvilket i vi sse tilfælde har gjor t det nødvendigt at skaffe fisk fra det
portugisiske fastland. At ordningen kun er udny ttet i ringe grad skyldes de ændringer i
makrellens vandringsm ønster, der er konstate ret i den seneste tid, og at det under den
nuværende ordning ikke er muligt at købe rå varer uden for regionen eller råvarer, der
ikke stammer fra regionen. Nævnt e fabrik har kapacitet til at  forarbejde 400/500 t fisk om
året. I perioden 1998-2001 blev der i genne msnit landet 695 t makrel om året.
 Akvakultursektoren i regionen har gode fremtidsudsigter. Som allerede nævnt har EU
medfinansieret akvakulturcenteret i Calheta. Et andet akvakulturanlæg, der er i fuld drift,består af en flydende strukt ur. Der findes også et tredje anlæg i drift. Det skønnes, at
denne sektor i gennemsnit vil kunne producere 1 134 t om året.
 3. De Kanariske Øer
 Øgruppen består af syv øer, der er opdelt i to provinser, La s Palmas og Santa Cruz. Det
samlede areal er på 7 273 km, dvs. 1,44 % af det spanske territorium.
 Øgruppens østligste punkt ligger 115 km fra de n afrikanske kyst, og det nordligste punkt
ligger 1 100 km fra Cádiz, den nærmeste sp anske havn. Madrid, der aftager 172 000 t fisk
om året og dermed er den vigtigst e aftager i Spanien, er 1 600 km væk.
 Fiskeriet er en af de grundlæggende økono miske ressourcer på de Kanariske øer og
spiller dermed en vigtig rolle. På nogle øer, f.eks. Lanzarote, er fiskeri den andenvigtigsteøkonomiske aktivitet efter turisme.
 Kysterne på de forskellige øer er for stør stedelens vedkommende st ejle, og der findes kun
få vige og bugter. Der er ingen plateau e ller sokkel, der forener øerne, og farvandene
mellem øerne når visse steder  dybder på over 1 000 m. Ha vbunden består af klipper og
lavaaflejringer med kratre, hvilket gør det umuligt at fiske med trawl som i andreområder.
8 De Kanariske Øers fiskerflåd e fisker hovedsagelig i tredje landes farvande. Tun er den
vigtigste art for det ikke-industr ielle fiskeri. Højsøf låden fanger blæksprutter, sardiner og
kulmule.
 Fiskeriaftalen mellem EU og Marokko blev ikke forlænget, hvilket har haft meget
alvorlige konsekvenser for flåden og  de berørte aktiviteter på land.
 Navnlig sardinsektoren har lid t store tab, både hvad angår in frastruktur og beskæftigelse.
 Fiskeriet efter tun er meget skånsomt for bestandene, da fangs tmetoderne er yderst
selektive. Fangsterne har i de senere år ligget på et stabilt niveau, bortset fra den periode,hvor fiskeriet var indstillet på  grund af den manglende forlængelse af fiskeriaftalen
mellem EU og Marokko. De t bør desuden nævnes, at der nogle gange er variationer i
fangstmængderne fra den ikke -industrielle fiskerflåde, de r opererer tæt ved kysten, på
grund af tunens vandringsmønster.
 Sardiner og makrel.
 Denne delsektors afhængighed af de fiskeriaktiviteter, de r fandt sted i Marokkos vande,
betyder, at sektoren i øjeblikket ligger næ sten stille, og at produktionen er væsentligt
reduceret i forhold til niveauet for de foregående år.
 Under disse omstændigheder ville den eneste mulighed for at opretholde aktiviteten iforarbejdningsindustrien være at  anvende godtgørelsesordning en på fisk, der fanges af
tredjelandes fartøjer, og som leveres til denne indus tri med henblik på afsætning på det
europæiske fastland.
 Spanien har på grundlag af artikel 2, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1587/98, som ændret
ved forordning (EF) nr. 579/2002, anmodet om  en tilpasning af beløbene for 2001 og
2002 for sardiner og makrel til forarbejdni ng og akvakulturprodukter på baggrund af
følgende situation: Eftersom  fiskeriaftalen mellem EU og  Marokko ikke blev forlænget,
har De Kanariske Øers fiskerflåde i kke kunnet fiske og afsætte disse arter.
Godtgørelsesordningen blev således ikke  anvendt på disse to arter i 2001 og 2002.
Akvakultursektoren har derimod øget sin pr oduktionskapacitet i løbe t af denne periode.
 Akvakulturprodukter
 På grund af den manglende forlængelse af fi skeriaftalen mellem EU  og Marokko har den
lokale forvaltning skabt gunstige betinge lser for udvikling af delsektoren for
akvakulturprodukter med henblik  på at skabe beskæftigelse og socioøkonomisk stabilitet
i de områder, der er mest berørt af, at af talen ikke blev forlænget. De seneste års
investeringer har således gjor t det muligt at udvikle denne de lsektor og udnytte og afsætte
betydelige mængder af disse produkter. I perioden 1999-2000 blev der oprettet 7 nye
produktionsvirksomheder, hvilket er en for dobling af antallet af virksomheder i denne
delsektor.
 Ifølge de tal, som myndighederne har opg ivet, skønnes det, at produktionen for 2001 var
på 2 500 t, som blev produceret i 13 virk somheder med en produktionskapacitet på
3 200 t om året. I 2002 var der yderligere 16 virksomheder, der ventede påmyndighedernes tilladelse til at påbegynde deres aktiviteter med en forventet samlet
9produktion på 3 930 t om året. Det anslås, at der i perioden 2002-2006 gennemsnitligt vil
blive produceret 4 400 t om året.
 Blæksprutter og demersale arter
 Denne delsektor er stadig regionens vig tigste aktivitet både i volumen og værdi.
Fangsterne stammer hovedsagelig fra områ det mellem De Kanari ske Øer og Sahara
mellem Kap Bojador og Kap Verd e (i de farvande, der hører  under Senegal, Mauretanien
og Guinea-Bissau). Ud over blæksprutter fang es der ligeledes demersale arter med de
samme redskaber. Samtlige fangster i denne delsektor afsættes på de eksterne markeder(ligeligt fordelt melle m Japan og EU). I EU afsættes ha lvdelen af produkt erne i Spanien.
Produktionen er stødt på alvorlige hindringer som følge af den manglende forlængelse af
fiskeriaftalen mellem EU og Marokko. Fiskeriaktiviteterne er  imidlertid for nylig blevet
flyttet til andre områder, hvor de r kan fiskes i medfør af af taler, som EU har indgået i
ovennævnte område. Dette har gjort det muligt a llerede i løbet af  2002 at genoprette
særdeles gode fangstniveauer. I henhold til de  tilgængelige tal er der i de første otte
måneder af dette år regist reret en produktion på 20 000 t.
 4. Guyana
 Det franske oversøiske departement Guya na ligger ved ækvator mellem Surinam og
Brasilien og har et areal på 83 534 km2. Guyana har en kraftig befolkningstilvækst, og
andelen af børn og unge er stor. Størstedelen af indbyggerne bor langs kysten og de store
grænsefloder, idet over halvdelen bor i Cayenne.
 Guyanas eksklusive økonomiske zone strækker sig over 130 140 km2. Landet har en lige
og flad kyststrækning, der hovedsagelig best år af mangrover, og som gennemskæres af
større og mindre flodmundinger. Kontin entalsoklen er meget stor (40 000 km2) og
skråner jævnt mod det åbne hav. Kystens fysiske miljø med tilstrømning af ferskvand frade store flodmundinger er gunstigt for righol dige fiskebestande med områder, hvor der
kan fiskes med trawl.
 Der findes to typer re ssourcer i disse vande:
– rejer, som Guyanas fiskeriindsats først og fremmest er koncentreret om på grund
af de rigelige ressourcer på kontinentalsoklen
– fisk, som hovedsagelig fanges fra mindr e fartøjer, der fisker efter hvidfisk.
Rejefiskeri
Guyanas rejefiskeri er enestående i EU og er departementets tredjevigtigste
eksportaktivitet, idet rejeek sporten indbringer over en fjer dedel af eksportindtægterne og
beskæftiger 810 mennesker. Næ sten hele rejeproduktionen eksporteres, idet 84 %
afsættes på de europæiske markeder og 12 % på Antillerne.
Ved udgangen af 2000 bestod fiskerflåden af  63 frysetrawlere til rejefiskeri. Nogle
rederier har forarbejdningsvirksomheder på land til sortering, pakning og afsendelse afrejerne. På visse rejetrawlere sorteres, fora rbejdes og fryses rejerne om bord, mens de på
andre fryses med henblik  på pakning på land.
10I perioden 1998-2000 var den gennemsnitlige rejeproduktion på 3 660 t om året. De
samlede fangster var indtil 1998 på over 4 000 t om året. Nedg angen i rejefiskeriet siden
1999 skyldes i høj grad særlig ugunstige vej rforhold (usædvanlig store nedbørsmængder i
de første seks måneder af 2000). Forholdene har været bedr e siden slutningen af året,
hvilket har gjort det muligt gradvist at  nå op på de tidligere fangstniveauer.
Ikke-industrielt fiskeri efter hvidfisk
Denne del af sektoren berø rer det kystfiskeri, der udøve s af lokale fiskere (ikke-
industrielle fiskere eller sm å rederier) inden for 12-sømile grænsen langs hele Guyanas
kyst.
Denne sektor beskæftiger 300 mennesker (hvoraf 240 arbejd er om bord). Forarbejdning
og afsætning af fangsterne fra de mindre fa rtøjer (og bifangsterne fra rejetrawlerne)
forestås af uafhængige lokale grossist er og kooperativer. I 2000 forarbejdede disse
grossistvirksomheder 650 t fisk. Heraf blev  100 t eksporteret i fersk tilstand og 500 t i
frossen tilstand. De ferske fisk  sendes med fly til Europa, og  de frosne eksporteres i
containere ad søvejen, navnlig til Europa og Antillerne.
Ved udgangen af 2000 bestod fiskerflåden af 104 mindre fartøjer, som drives af
uafhængige ikke-industrielle fiskere.
Akvakultursektoren
Siden 1993 er man gradvis begyndt  at tage damme og anlæg i brug igen, som blev bygget
nogle år forinden.
De virksomheder og dambrugere, der er aktive i sektoren nu, arbejder på at udvide
opdrættet af rejer, atipa (art af maller, Hoploster num littorale) og andre arter, som f.eks.
akvariefisk og andre konsumfisk.
Denne sektor giver i dag direkte beskæftigelse til godt en halv snes mennesker. Blandt de
arter, der afsættes i større mæ ngder på de eksterne markeder , er rejer og akvariefisk. 95 %
af disse arter afsættes til de øvrige franske oversøiske departementer i Antillerne og tilEuropa. Ifølge de tilgængelige tal var re jeproduktionen på 23 t i 1999, mens produktionen
af akvariefisk var på 5 t (1 million fisk à 5 gram).
5. Réunion
Réunion ligger i Det Indiske Ocean 160 km øst for Mauritius og 700 km vest for
Madagaskar. Øen udgør en eksklusiv økono misk zone på 318 300 km² og har ingen
kontinentalsokkel. Øen har et areal på 2 570 km², har 710 000 indbyggere, og
arbejdsløsheden er på 40% . Réunion ligger 9 180 km fra Paris. Øen ligger midt i et
havområde med overudnytte de bestande af pelagiske arte r, der deles med andre lande.
Fiskeriet på Réunion er i dag en  sektor i stærk vækst, som i de seneste ti år har undergået
store forandringer. De fangster, der er gj ort siden 1991 af hovedsag elig store pelagiske
arter (tun, sværdfisk, guldmakrel og sp ydfisk), vidner om en stigning i
fiskeriaktiviteterne. Denne stig ning skyldes, at der fortsat drives ikke-industrielt fiskeri
omkring fiskekoncentrationsanor dninger, at man er begyndt at anvende langliner, og at
der er sket en udvikling af fjernf iskeriet i de sydlige farvande.
11Fiskeriet på Réunion giver beskæftigelse til over tusind mennesker.
Afsætningen af fiskevarer uden for Réunion er  i dag en økonomisk realitet. Fiskevarer er
nu blevet øens andenvigtigst e eksportvare efter sukkerrør.
I perioden 1998-2001 blev der i ge nnemsnit afsat 1 098 t tun og sværdfisk om året på de
eksterne markeder. I 1999, 2000 og 2001 blev der dog afsat større mæ ngder end dem, der
er fastsat i den gældende ordning, (der blev afsat henholdsvis 1 168,9 t, 1 641 t og
1 201 t).
Réunion er for nylig også begyndt at afsætte spydfisk, hajer og guldmakrel (både ferske
og frosne), som tegner til at blive en i ndbringende eksportaktiv itet. Tallene for 2001
viser, at der blev afsat 34 t spyd fisk, 11,9 t hajer og 6,3 t guldmakrel.
KONKLUSION OG FREMTIDSUDSIGTER
Ordningen har under hele anve ndelsesperioden skabt varig st abilitet, som gør det muligt
for de berørte erhvervsdrivende at arbejd e under betingelser, som kan sammenlignes med
dem, der gælder for erhvervsdrivende på det europæiske fas tland. Ordningen har i
væsentlig grad bidraget til at opretholde be skæftigelsen i regioner,  hvor der er meget få
alternative beskæftigelsesmuligheder. De fordele, som ordningen giver de
erhvervsdrivende, har gjort det muligt for de forskellige sektorer at opretholde etacceptabelt produktions- og udviklingsniveau. De vilkår, der er årsag til de højere
produktionsomkostninger, kan ikke ændres, ef tersom de skyldes re gionens beliggenhed i
EU's yderste periferi.
I de regioner, der er berørt af denne ordni ng, er der sket en udvikling i produktions- og
afsætningsvilkårene for fiskevarer, som ovenf or beskrevet. I lyse t af denne udvikling bør
man overveje en tilpasning af ordningens rets grundlag, således at de mål, der ligger til
grund for dens indførelse, ka n nås på en passende måde.
12Oversigt for hver region over de mængder (i tons), hvortil der er ydet godtgørelse af
meromkostninger
AZORERNE
1998 1999 2000 2001 2002
Demersale arter 2 312 1 903 1 693 1 462 1 686 10
Tun 7 386 6 832 5 453 10 000 10 000
MADEIRA
1998 1999 2000 2001 2002
Tun 2 231 3 450 187 69 2 767
Sort sabelfisk 0,712 1 234 1 550 1 144 945
Makrel 204 385 511 0 0
                                                
10Den portugisiske regering har indgivet en anmodning om tilpasning af beløbene for disse produkter på
grundlag af artikel 2, stk. 6, i Rådets forordning (EF) nr. 1587/98, som ændret ved forordning (EF) nr.579/2002. Hensigten med anmodningen er at opnå en bedre anvendelse af de beløb, der er fastsat for disseprodukter, idet der tages højde for stigningen i de respektive meromkostninger. Anmodningen om tilpasningberører 2002.
13DE KANARISKE ØER
1998 1999 2000 2001 2002
Fersk tun 10 094 10 676 2 923 5 217 2 868
Frossen tun 8 102 1 0
Frosne sardiner
ogmakrel2 788 1 047 551 448 357
Forarbejdede
sardinerogmakrel11 969 10 574 0 0 0
11
Akvakultur-
produkter455 422 869 1 300 1 300
Blæksprutter,
tungerogguldmakrel25 000 25 000 10 974 9 450 8 601
GUYANA
1998 1999 2000 2001 2002
Rejer 4 200 3 653 2 653 2 694 3 068
REUNION
1998 1999 2000 2001 2002
Tun/
Sværdfisk562 1 000 1 000 1 000 883
                                                
11Den spanske regering af indgivet en anmodning om tilpasning af beløbene for disse produkter på grundlag
af artikel 2, stk. 6, i Rådets forordning (EF) nr. 1587/98, som ændret ved forordning (EF) nr. 579/2002.Hensigten med anmodningen er at opnå en bedre anvendelse af de beløb, der er fastsat for disse produkter ilyset af stigningen i akvakulturproduktionen. Anmodningen om tilpasning berører 
2001 og 2002.