EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 24.6.2020 COM(2020) 258 final MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET EU-strategi for ofres rettigheder (2020-2025)



INDLEDNING Vi kan alle blive konfronteret med kriminalitet. Hvert år bliver millioner af mennesker i EU ofre for kriminalitet. En Union med lige muligheder skal sikre adgang til retsvæsenet for alle ofre for kriminalitet, uanset hvor i EU eller under hvilke omstændigheder forbrydelsen fandt sted. Personer, der har været udsat for kriminalitet, skal til enhver tid have adgang til støtte og beskyttelse. Nedlukningen af samfundet under covid-19-pandemien medførte en stigning i forekomsten af vold i hjemmet, seksuelt misbrug af børn, cyberkriminalitet samt racistiske og fremmedfjendske hadforbrydelser. Det er derfor afgørende at styrke rammerne for støtte til og beskyttelse af ofre og sikre, at disse rammer kan modstå krisesituationer. Denne første EU-strategi for ofres rettigheder udgør rammen om Kommissionens arbejde for perioden 2020-2025. Andre aktører, herunder EU's medlemsstater og civilsamfundet, opfordres ligeledes til at igangsætte initiativer. Der lægges særlig vægt på de specifikke behov, som ofre for kønsbaseret vold har. EU vil gøre alt, hvad der står i dets magt, for at forebygge og bekæmpe kønsbaseret vold samt støtte og beskytte ofre for sådanne forbrydelser. EU's styrke ligger i dets mangfoldighed. EU vil derfor gøre alt, hvad der står i dets magt, for at forebygge og bekæmpe hadforbrydelser i alle former, herunder racistiske, antisemitiske, homofobiske eller transfobiske hadforbrydelser. EU har allerede vedtaget et solidt sæt regler vedrørende ofres rettigheder. I direktivet om ofres rettigheder er der fastsat regler om ret til aktindsigt, ret til støtte og beskyttelse i overensstemmelse med ofrenes individuelle behov og en række proceduremæssige rettigheder. Andre relevante EU-retsakter er direktivet om erstatning og EU-reglerne om beskyttelsesordrer. EU har desuden vedtaget retsakter, der imødekommer de specifikke behov, som ofre for bestemte forbrydelser har: direktivet om bekæmpelse af menneskehandel , direktivet om bekæmpelse af seksuelt misbrug og seksuel udnyttelse af børn samt direktivet om bekæmpelse af terrorisme , hvorved der indføres særlige rettigheder for ofre for terrorisme. EU har også undertegnet Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet (Istanbulkonventionen). Trods disse fremskridt viser de seneste rapporter, at ofre for kriminalitet stadig ikke fuldt ud kan påberåbe sig deres rettigheder i EU. Ofrenes vanskeligheder med at få adgang til retsvæsenet skyldes hovedsageligt manglende oplysninger og utilstrækkelig støtte og beskyttelse. De berørte personer føler ofte, at de fortsætter i offerrollen ("sekundær viktimisering") under straffesagen og i forbindelse med fremsættelse af deres erstatningskrav. For personer, der bliver ofre for kriminalitet, når de rejser til udlandet, er det endnu vanskeligere at få gerningsmanden retsforfulgt og opnå erstatning. For de mest udsatte ofre såsom børn, handicappede og ældre og ofre for kønsbaseret vold, hadforbrydelser, terrorisme eller menneskehandel er det noget af en prøvelse at gå igennem en straffesag og håndtere eftervirkningerne af en forbrydelse. En løsning på dette problem forudsætter, at man begynder at anvende EU's regler om ofres rettigheder bedre i praksis. Kommissionens seneste rapporter om gennemførelsen af direktivet om ofres rettigheder og af direktivet om den europæiske beskyttelsesordre viser, at det kræves, at der gøres yderligere fremskridt for fuldt ud at udnytte disse retsforskrifters potentiale. Dette skyldes hovedsagelig en ufuldstændig gennemførelse. De fleste medlemsstater har endnu ikke fuldt ud gennemført de minimumsstandarder, der er opnået enighed om i EU's regler om ofres, i deres nationale lovgivning. I gennemførelsesrapporterne peges der også på en ukorrekt gennemførelse af EU-reglerne i de nationale retsordener. En fuldstændig gennemførelse af EU-reglerne forudsætter, at der forefindes passende strukturer, der kan yde generel og specialiseret støtte og beskyttelse i overensstemmelse med ofrenes individuelle behov. Alle aktører, der kommer i kontakt med ofre for forbrydelser, skal desuden være uddannede og have fuldt kendskab til ofres rettigheder. Det er afgørende, at alle medlemsstater fuldt ud gennemfører og anvender de vedtagne minimumsstandarder. Kommissionen vil fokusere på at sikre en korrekt gennemførelse af EU-reglerne og om nødvendigt tage yderligere retlige skridt. Kommissionen vil endvidere fremme god praksis både med hensyn til, hvordan man når de aftalte minimumsstandarder, og hvordan man går videre end dem. Kommissionen vil om nødvendigt foreslå, at EU's regler om ofres rettigheder styrkes yderligere. Flere aktører har fremsat anbefalinger til, hvordan EU's politik for ofres rettigheder kan forbedres. Under udarbejdelsen af denne strategi tog Kommissionen hensyn til Rådets konklusioner om ofres rettigheder fra december 2019, en undersøgelse udført af Europa-Parlamentet og de anbefalinger, der er fremsat i flere rapporter, herunder i rapporten fra tidligere kommissionsformand Junckers særlige rådgiver om erstatning til ofre, rapporten fra Agenturet for Grundlæggende Rettigheder samt rapporten fra Victim Support Europe. Strategien bygger på en tostrenget tilgang: styrkelse af retsstillingen for ofre for kriminalitet og samarbejde om ofres rettigheder. Det er helt afgørende at give ofre for forbrydelser bedre mulighed for at anmelde kriminalitet, deltage i straffesager, kræve erstatning og i sidste ende — så vidt muligt — komme sig over følgerne. Disse ambitiøse mål kan kun nås, hvis Kommissionen og alle relevante aktører samarbejder. Denne strategi tager derfor også sigte på at styrke samarbejde og koordination. Strategien indeholder fem hovedprioriteter: i) effektive metoder til kommunikation med ofre og trygge rammer for ofrenes anmeldelse af forbrydelser, ii) forbedring af støtten til og beskyttelsen af de mest udsatte ofre, iii) lettere adgang for ofrene til at opnå erstatning, iv) styrkelse af samarbejdet og koordinationen mellem alle relevante aktører, og v) styrkelse af den internationale dimension af ofres rettigheder. STYRKELSE AF RETSSTILLINGEN FOR OFRE FOR KRIMINALITET 1.Effektive metoder til kommunikation med ofre og trygge rammer for ofrenes anmeldelse af forbrydelser En effektiv politik til bekæmpelse af kriminalitet kræver, at de nationale myndigheder sørger for, at ofrene trygt kan anmelde forbrydelser. Bedre støtte til og beskyttelse af personer, der har været udsat for kriminalitet, vil føre til øget sikkerhed for alle borgere i Den Europæiske Union. Alt for ofte har ofrene ikke kendskab til deres rettigheder. De personer, der kommer i kontakt med ofrene (herunder hos de myndigheder, som ofret først kommer i kontakt med), og som bør informere ofrene om deres rettigheder, er ofte ikke uddannet til det. Manglende anmeldelse af forbrydelser er et andet alvorligt problem. Ofrenes frygt for gerningsmanden eller for negative konsekvenser af at deltage i retssagen gør, at de ofte undlader at anmelde forbrydelsen. Tilfælde af seksuel og kønsbaseret vold bliver i vid udstrækning ikke anmeldt. Kun omkring en tredjedel af de kvinder, der bliver fysisk eller seksuelt misbrugt, primært af deres partnere eller nære slægtninge, kontakter myndighederne. I tilfælde af kønsbaseret vold bør der drages størst mulig omsorg for at undgå, at børn kommer til at føle sig som ofre. Det kan også være vanskeligt for et barn at anmelde en forbrydelse. Børn udsættes ofte for et pres fra familien eller fra andre personer, som de er afhængige af. Det er derfor afgørende at sikre særlige anmeldelsesmuligheder for dem. Fagfolk, der er i kontakt med dem (f.eks. sundhedspersonale eller lærere), bør være uddannet til at opfatte tegn på, at barnet har været offer for kriminalitet, og til at tage hånd om sådanne tilfælde på en passende måde. Det er også vigtigt, at relevante fagfolk kommunikerer med ofrene på en måde, der er tilpasset deres særlige behov. Dette er navnlig relevant for ofre, der lider af et handicap. Fagfolk, der er i kontakt med sådanne ofre, bør uddannes i at kommunikere med dem på en sådan måde, at der tages hensyn til eventuelle mentale eller fysiske problemer som f.eks. nedsat hørelse eller talebesvær. Man skal desuden sikre sig, at handicappede ofre har fysisk adgang til de relevante lokaliteter, så de kan anmelde kriminalitet og deltage i straffesagen. Ofre for kriminalitet, der tilhører dårligt stillede eller udsatte grupper eller mindretal, kan desuden have begrænset tillid til de offentlige myndigheder, hvilket afholder dem fra at anmelde kriminalitet. Undersøgelser foretaget af Agenturet for Grundlæggende Rettigheder viser, at LGBTI+-personer, sorte personer, muslimer og jøder i væsentligt omfang ikke anmelder hadforbrydelser. For at øge antallet af anmeldelser af forbrydelser i disse grupper er det afgørende at øge tilliden til de offentlige myndigheder, f.eks. ved at styrke samarbejdet mellem de relevante myndigheder og de relevante grupper. Det er lige så vigtigt at sikre, at politiet og andre personer, der kommer i kontakt med disse ofre, sikres særlig undervisning i ikke at forskelsbehandle. En stadig vigtigere del af vores liv finder sted online, og denne tendens er yderligere blevet forstærket under covid-19-pandemien. Cyberkriminalitet kan omfatte alvorlige forbrydelser mod personer såsom seksualforbrydelser online (herunder mod børn), identitetstyveri, hadforbrydelser online og berigelseskriminalitet (f.eks. bedrageri og forfalskning af virtuelle betalingsmidler). Ofre for cyberkriminalitet tilbydes ofte ikke den relevante støtte til at afhjælpe den skade, de har lidt, og undlader ofte af anmelde en strafbar handling. Navnlig børn og ældre kan mangle de nødvendige digitale færdigheder eller det nødvendige kendskab til de retsmidler, de har til rådighed. Det bør gøres lettere at anmelde cyberkriminalitet, og ofrene bør modtage den hjælp, de har brug for. Øget bevidsthed om ofrenes rettigheder er et uundværligt led i bestræbelserne på at skabe et mere sikkert miljø for ofrene. Kommissionen vil derfor som led i denne strategi forbedre informationen om ofres rettigheder og behov ved at iværksætte en EU-kampagne om ofres rettigheder og ved at fremme undervisning for de berørte aktører.

EU-kampagnen vil fokusere på at øge kendskabet til ofres rettigheder generelt og vil fremme den specialiserede støtte og beskyttelsen af ofre med særlige behov såsom ofre for kønsbaseret vold og vold i hjemmet og ofre for hadforbrydelser. Der vil blive lagt særlig vægt på at nå ud til udsatte, marginaliserede eller isolerede grupper af befolkningen, som støder på flere hindringer, eller som har begrænsede muligheder for støtte og begrænset adgang til retsvæsenet. Der vil blive lagt særlig vægt på passende kommunikationsmetoder for at sikre, at kampagnen når ud til børn, ældre eller handicappede, der er ofre for kriminalitet. Kommissionen vil også fokusere på uddannelsesaktiviteter, der effektivt når ud til aktører, der kommer i kontakt med ofre, såsom retslige myndigheder og andet personale inden for retssystemet, der er i berøring med ofre, såsom advokater, anklagere, domstolspersonale, fængselspersonale og ansatte i kriminalforsorgen. I den forbindelse vil Kommissionen styrke samarbejdet med Det Europæiske Netværk for Uddannelse af Dommere og Anklagere (EJTN). Kommissionen vil også — i samarbejde med Den Europæiske Unions Agentur for Uddannelse inden for Retshåndhævelse (Cepol) — tilstræbe, at de retshåndhævende myndigheder får et mere indgående kendskab til ofres rettigheder og bedre metoder til at kommunikere med ofrene. For at imødekomme de specifikke behov hos ofre for cyberkriminalitet vil Kommissionen også fortsat støtte Den Europæiske Uddannelsesgruppe vedrørende Cyberkriminalitet (ECTEG). "Genoprettende retfærdighed" sikrer et trygt miljø for ofrene, så de kan komme til orde og få støtte i forbindelse med deres helingsproces. Ifølge direktivet om ofres rettigheder skal sådanne tjenester først og fremmest tilgodese ofrets interesser og behov. Der skal være truffet foranstaltninger for at sikre, at ofret ikke lider yderligere overlast under sagen. I praksis hersker der en mangel på viden om genoprettende retfærdighed blandt fagfolk og ofre. Det er derfor afgørende, at medlemsstaterne sikrer høje kvalitetsstandarder i forbindelse med genoprettende retfærdighed og sørger for uddannelse af fagfolk. De potentielle fordele ved sådanne tjenester afhænger af eksistensen, tilgængeligheden og kvaliteten af de pågældende tjenester i medlemsstaterne. Kommissionen vil sammen med medlemsstaterne fortsat forbedre kvaliteten og troværdigheden af oplysningerne om ofres rettigheder på e-justiceportalen og vil målrette dem mod en bred vifte af potentielle slutbrugere. Dette omfatter ofre for forbrydelser, organisationer, der yder støtte til sådanne ofre, og nationale myndigheder (herunder konsulære myndigheder og politiet). For at udbrede oplysningerne om ofres rettigheder vil Kommissionen også forbedre adgangen til oplysninger, der er tilvejebragt inden for rammerne af relevante EU-finansierede projekter, og oprette en omfattende database over sådanne projekter på Europa-webstedet. Effektiv støtte til og beskyttelse af ofre for forbrydelser kan ikke opnås uden samarbejde mellem de nationale myndigheder og organisationer, der yder støtte til ofre. I den forbindelse vil Kommissionen fremme gensidig undervisning og udveksling af god praksis mellem de nationale myndigheder og de organisationer, der yder støtte til ofre. I den nye flerårige finansielle ramme for perioden 2021-2027 , har Kommissionen foreslået, at man bevarer mulighederne for at yde finansiering til organisationer, der yder støtte til ofre, så de kan bidrage til en korrekt gennemførelse af EU's regler om ofres rettigheder. Kommissionen vil desuden inden for rammerne af den nye flerårige finansielle ramme fremme integrationen af foranstaltninger vedrørende ofres rettigheder i EU-finansieringsprogrammer for forskellige politikker inden for områder som sikkerhed, sundhed og uddannelse. En større del af befolkningen vil herved få øget kendskab til ofres rettigheder, og dette vil øge finansieringsmulighederne for projekter, der bygger på en holistisk tilgang til ofres rettigheder. Kommissionen vil fortsat føre tilsyn med gennemførelsen af de relevante EU-regler, herunder bestemmelserne i direktivet om ofres rettigheder om ofres ret til information, herunder kommunikation på et enkelt og let tilgængeligt sprog, støtte og beskyttelse i overensstemmelse med individuelle behov og udbud af undervisningsforløb. Som det fremgår af Kommissionens rapport om gennemførelsen af direktivet om ofres rettigheder, har de fleste medlemsstater stadig problemer med fuldstændig/korrekt gennemførelse og/eller den praktiske implementering af disse centrale bestemmelser i direktivet. Vigtige tiltag for Europa-Kommissionen: -Iværksætte en EU-kampagne for at forbedre kendskabet til ofres rettigheder og for at fremme specialiseret støtte til og beskyttelse af ofre med særlige behov. -Fremme undervisningstiltag rettet mod retslige og retshåndhævende myndigheder. -Sørge for EU-finansiering til nationale organisationer, der yder støtte til ofre, og relevante lokalsamfundsorganisationer med henblik på at forbedre adgangen til oplysninger om ofres rettigheder, yde bedre støtte og beskyttelse til ofre og fremme genoprettende retfærdighed. Vigtige tiltag for medlemsstaterne: -Sikre fuld og korrekt gennemførelse af direktivet om ofres rettigheder og andre EU-regler vedrørende ofre for bestemte typer forbrydelser, navnlig i relation til bestemmelserne om ofres adgang til oplysninger, støtte og beskyttelse. -Iværksætte nationale informationskampagner om ofres rettigheder, herunder støtte til ofre med særlige behov. -Støtte civilsamfundets indsats for at styrke ofres rettigheder, herunder ved hjælp af tilgængelig EU-finansiering. Vigtige tiltag for andre interessenter: Organisationer, der yder støtte til ofre: -Samarbejde med de nationale myndigheder, herunder de retslige og retshåndhævende myndigheder, og deltage i gensidige uddannelsesaktiviteter. 2.Forbedre støtten til og beskyttelsen af de mest udsatte ofre Alle ofre for forbrydelser er i en vanskelig situation, men på grund af deres person eller karakteren af den forbrydelse, de har været udsat for, eller personlige omstændigheder er nogen mere sårbare end andre.

Visse sårbare ofres situation kan forværres under særlige omstændigheder. Under isolationsforanstaltningerne som følge af covid-19-pandemien er ofre for vold i hjemmet i endnu højere grad udsat for vold (da de er tvunget til permanent at være sammen med den voldelige person) og deres adgang til støtte og beskyttelse er begrænset. Nationale støtte- og beskyttelsesforanstaltninger skal stå til rådighed for alle ofre og til enhver tid. For ofre for vold i hjemmet betyder det, at der også bør findes hotlines og være adgang til psykologhjælp under en krise. For at sikre støtte til og beskyttelse af alle ofre under krisen, herunder ofre for vold i hjemmet, bør støtteforanstaltninger for ofre integreres i de nationale beredskabsplaner i tilfælde af en pandemi. Det kan f.eks. opnås ved at klassificere støttetjenester for ofre som væsentlige tjenester. De fleste medlemsstater har truffet særlige foranstaltninger til støtte for og beskyttelse af ofre for forbrydelser under covid-19-pandemien og de dertil knyttede isolationsforanstaltninger. Det er navnlig afgørende at sikre effektiv adgang til online- og offlinestøttetjenester, herunder psykologisk bistand og andre sociale tjenester. Ofre for vold i hjemmet bør navnlig have adgang til krisecentre, psykologisk bistand samt traumestøtte og -rådgivning. De nationale håndhævende myndigheder bør også være særligt opmærksomme på registrerede og nye tilfælde af vold i hjemmet. Sikring af fysisk beskyttelse af ofre er også af afgørende betydning. Kommissionen har fremmet udvekslingen af god praksis om optimale metoder til at sikre ofres adgang til støtte og beskyttelse under covid-19-pandemien i tæt dialog med de nationale myndigheder og civilsamfundet. Kommissionen vil tage bestik af konsekvenserne af covid-19-pandemien for ofre for forbrydelser med henblik på at øge modstandsdygtigheden i de strukturer, der yder støtte til ofre i vore samfund. Kommissionen vil navnlig trække på de erfaringer med god praksis vedrørende ofres rettigheder, der er gjort under covid-19-pandemien, og vil fremme tiltag såsom klassificering af støttetjenester for ofre som væsentlige tjenester, udvikling af onlinesupporttjenester og inddragelse af civilsamfundet i støtten til og beskyttelsen af ofre. Ifølge EU’s regler om ofres rettigheder er medlemsstaterne forpligtet til at sikre, at ofre for kriminalitet har adgang til almindelige og specialiserede støttetjenester, som er fortrolige, vederlagsfrie og imødekommer ofrenes individuelle behov. I overensstemmelse med direktivet om ofres rettigheder bør de almindelige støttetjenester tilbyde oplysning, rådgivning, følelsesmæssig og psykologisk støtte samt henvise til lægelig hjælp. Derudover bør sådanne tjenester beskytte ofrenes og deres familiers privatliv. Alle ofre med særlige behov bør have adgang til specialiserede støttetjenester, der er baseret på en integreret og målrettet tilgang, der tager hensyn til ofrenes særlige behov, forbrydelsens grovhed, forholdet mellem ofret og gerningsmanden og ofrenes situation i deres bredere sociale miljø. Ifølge direktivet om ofres rettigheder skal alle ofre desuden have adgang til beskyttelse i overensstemmelse med deres individuelle behov. Der skal lægges særlig vægt på ofre med særlige behov for beskyttelse mod risikoen for sekundær, gentagen viktimisering, intimidering og gengældelse. Ofre for kønsbaseret vold rammes ofte hårdt på grund af arten af, omstændighederne i forbindelse med og konsekvenserne af de forskellige former for forbrydelser, herunder vold i hjemmet, seksuel vold og/eller menneskehandel. Omfanget af kønsbaseret vold i EU er alarmerende højt: En ud af tre kvinder (33 %) har været udsat for fysisk og/eller seksuel vold, efter at hun er fyldt 15 år. Som led i strategien for ligestilling mellem mænd og kvinder 2020-2025, arbejder Kommissionen på at sætte en stopper for kønsbaseret vold mod kvinder og piger. Foranstaltningerne omfatter EU's tiltrædelse af Istanbulkonventionen eller alternative retlige foranstaltninger, der opfylder samme mål. Kommissionen vil også opbygge et EU-netværk til forebyggelse af kønsbaseret vold og vold i hjemmet og vil træffe foranstaltninger for at beskytte sikkerheden for ofre for kønsbaseret cyberkriminalitet, navnlig ved at lette udviklingen af en ramme for samarbejde mellem internetplatforme og andre aktører. Kommissionen vil fokusere på at øge den fysiske beskyttelse af ofre. Kommissionen vil navnlig fortsætte med at fremme brugen af europæiske beskyttelsesordrer for personer, der har behov for beskyttelse, når de rejser eller flytter til et andet EU-land. Antallet af europæiske beskyttelsesordrer, der udstedes og fuldbyrdes i EU, er meget lavt. De bagvedliggende årsager til denne situation er bl.a. manglende kendskab til muligheden, de mange forskellige beskyttelsesforanstaltninger, der er til rådighed i medlemsstaterne, og disses kompleksitet og ineffektivitet. Effektiviteten af de europæiske beskyttelsesordrer afhænger i vidt omfang af effektiviteten af de nationale foranstaltninger, der træffes for at sikre ofrenes fysiske beskyttelse. I øjeblikket er de nationale foranstaltninger utilstrækkelige, og ofrene er stadig ikke i sikkerhed, selv om de er omfattet af beskyttelsesordrer. Der tages ikke i tilstrækkelig grad hensyn til de særlige behov hos kvinder, der anmoder om udstedelse af en national eller europæisk beskyttelsesordre, og dette afspejles i de nationale foranstaltninger til fysisk beskyttelse. EU-reglerne harmoniserer ikke arten af de nationale beskyttelsesforanstaltninger eller de procedurer, der er fastsat i national lovgivning for at sikre den fysiske beskyttelse af ofre. Direktivet om ofres rettigheder (artikel 18) indeholder bestemmelser om den følelsesmæssige eller psykiske støtte til og beskyttelse af ofre, men procedurerne for fysisk beskyttelse af ofre og deres familiemedlemmer mod yderligere vold henhører under national lovgivning. Det er derfor, Kommissionen vil overveje at øge beskyttelsen af ofre yderligere ved at indføre minimumsstandarder for den fysiske beskyttelse af ofre, herunder minimumsbetingelser for udstedelse af og nærmere regler for beskyttelsesforanstaltninger (såsom polititilhold).Kommissionen vil desuden fortsat fremme en effektiv anvendelse af nationale og europæiske beskyttelsesordrer ved at stille finansiering til rådighed inden for rammerne af programmet for retlige anliggender og ved at øge kendskabet til og fremhæve behovet for at uddanne fagfolk i muligheden for at få udstedt en europæisk beskyttelsesordre. Kommissionen vil også opfordre medlemsstaterne til at oprette familiehuse, der yder målrettet og integreret støtte til ofre for kønsbaseret vold. Kommissionen vil fremme oprettelsen af sådanne familiehuse via EU's kampagne om ofres rettigheder, tilgængelige EU-midler og kontakter med de relevante interessenter. Blandt gruppen af ofre, som har behov for målrettet og integreret støtte og beskyttelse, er det vigtigt at nævne børneofre. Kommissionen vil fortsat håndhæve EU-reglerne i medfør af direktivet om ofres rettigheder, der specifikt er rettet mod børn, i overensstemmelse med det generelle princip om, at hensynet til barnet skal have førsteprioritet. Kommissionen er også i færd med at styrke tilsynet med de nationale retssystemer for så vidt angår deres "børnevenlighed". I 2021 har Kommissionen til hensigt at udarbejde en samlet strategi for børns rettigheder, som vil omfatte målrettede foranstaltninger vedrørende mindreårige ofre for kriminalitet såsom løbende fremme af børnehuse. Med hensyn til børn, der er ofre for seksuelt misbrug, agter Kommissionen i 2020 at vedtage en specifik strategi for en mere effektiv bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn. Denne strategi vil omfatte foranstaltninger til støtte for og beskyttelse af børn, der udsættes for seksuelt misbrug. Kommissionen vil styrke samarbejdet mellem de retshåndhævende myndigheder, INHOPE-netværket af hotlines og sektoren. Kommissionen vil undersøge den seneste teknologiske udvikling for hurtigere at opdage og fjerne af materiale på internettet, der viser seksuelt misbrug af børn. En anden gruppe af særligt sårbare ofre, der har behov for specialiseret og integreret støtte, er ofre for terrorisme. Terrorangreb er ikke kun rettet mod enkeltpersoner, men også mod stater og mod vores frie og åbne samfund uden grænser. Medlemsstaterne skal leve op til deres ansvar og sikre den nødvendige støtte, beskyttelse og anerkendelse af disse ofre. Terrorangreb er ofte rettet mod turistdestinationer eller transportknudepunkter, hvilket især rammer personer, der rejser på tværs af grænserne. Sandsynligheden er derfor særlig høj for, at ofre for terrorisme i forbindelse med udøvelsen af deres rettigheder kommer i en situation, hvor flere stater er involveret. For at fremme integreret støtte til ofre for terrorisme i alle EU's medlemsstater lancerede Kommissionen i januar 2020 EU-ekspertisecentret for ofre for terrorisme som et to-årigt pilotprojekt. EU-centret vil blandt andet sørge for vejledning og undervisning i ofres rettigheder og ofres behov, som vil blive baseret på bedste praksis i de berørte medlemsstater. Kommissionen vil sikre, at dette pilotprojekt fungerer tilfredsstillende, og vurdere, om det er nødvendigt at fortsætte pilotprojektet ved udgangen af 2021. Trods EU-medlemsstaternes indsats er antallet af hadforbrydelser i EU stigende. Det vækker voksende bekymring, at civilsamfundsorganisationer, aktivister og politikere i stigende omfang bliver mål for hadforbrydelser. Det er af afgørende betydning at yde støtte til ofrene for at muliggøre og styrke den demokratiske debat. Hadforbrydelser berører også visse befolkningsgrupper såsom jøder, romaer, muslimer, mennesker af afrikansk afstamning, migranter og LGBTI+-personer, navnlig dem, der af flere grunde er mål for disse forbrydelser. I forbindelse med ofres rettigheder tager Kommissionens initiativer til bekæmpelse af racisme og fremmehad sigte på at tilskynde til anmeldelse af hadforbrydelser, mere nøjagtigt at afdække motiver, der har rod i fordomme, i forbindelse med efterforskning og at støtte ofre for racisme og fremmedhad. Kommissionen vil desuden fortsætte med at implementere de nyligt vedtagne vejledende principper for retfærdighed for, beskyttelse af og støtte til ofre for hadforbrydelser og hadefuld tale. Kommissionen vil endvidere fortsat støtte medlemsstaterne i processen med at udvikle nationale strategier for bekæmpelse af antisemitisme for at styrke og beskytte ofrene for antisemitiske hadforbrydelser. Tiltag vedrørende ofres rettigheder vil desuden blive koordineret med aktiviteter inden for rammerne af det kommende initiativ for lighed for og inklusion af romaer og den kommende LGBTI+ ligebehandlingsstrategi. Kommissionen vil også fremme målrettet og integreret støtte til ofre for hadforbrydelser, som vil omfatte et tæt samarbejde med de relevante samfundsgrupper. I denne forbindelse vil Kommissionen fortsat samarbejde med de to nyligt nedsatte arbejdsgrupper med henblik på at forbedre støtten til ofrene og sørge for undervisning af politiet. Kommissionen vil også lægge særlig vægt på at støtte og beskytte ofre, der tilhører etniske grupper og mindretal, der er særligt udsatte for kriminalitet og/eller har behov for særlig støtte og beskyttelse. Personer med handicap er ofte ofre for hadforbrydelser og forskellige former for misbrug. Desuden kan det være vanskeligere at få adgang til retssystemet, hvis de er frataget deres rets- og handleevne. I De Forenede Nationers konvention om rettigheder for personer med handicap foreskrives det, at de deltagende stater skal træffe alle passende foranstaltninger for at fremme fysisk, kognitiv og psykisk helbredelse, rehabilitering og resocialisering af personer med handicap, der bliver ofre for enhver form for udnyttelse, vold eller misbrug. I denne forbindelse vil tiltag inden for rammerne af denne strategi være i overensstemmelse med bestemmelserne i FN's konvention om rettigheder for personer med handicap. Ældre mennesker kan på grund af deres begrænsede mobilitet, generelle helbredstilstand eller afhængighedsforhold af andre (herunder familiemedlemmer eller personale på plejehjem) også være mere udsatte for at blive ofre for forskellige former for kriminalitet. Der er derfor vigtigt at sikre, at der forefindes specialiseret støtte og beskyttelse, der dækker de ældres individuelle behov.

Der bør også lægges særlig vægt på ofre for organiseret kriminalitet. Menneskehandel er en særlig form for organiseret kriminalitet. Den har katastrofale følger for ofrene på grund af forbrydelsens art, omstændigheder, varighed og konsekvenser. Ofre for menneskehandel har brug for særlig bistand, støtte og beskyttelse. I EU er næsten halvdelen af de registrerede ofre for menneskehandel EU-borgere, og størstedelen af alle ofre er kvinder og piger, som primært er udsat for seksuel udnyttelse. EU bekæmper i vidt omfang menneskehandel via koordination på alle relevante områder og i form af en fælles indsats med relevante interessenter. Kommissionen arbejder navnlig på en ny strategisk tilgang til bekæmpelse af menneskehandel som led i sikkerhedsunionen. Foranstaltningerne til bekæmpelse af menneskehandel vil også blive videreudviklet i forbindelse med de kommende initiativer til bekæmpelse af organiseret kriminalitet. Miljøkriminalitet påvirker hele samfundet og kan have særlig skadelige følger for den enkelte. Den kan påvirke menneskers sundhed og eksistensgrundlag og få ejendom til at miste værdi. Ofre for miljøkriminalitet kan være særligt udsatte for sekundær viktimisering, intimidering og gengældelse. Navnlig, hvis miljøkriminalitet udgør en særlig form for organiseret kriminalitet. Ofre herfor bør have adgang til specialiseret støtte og beskyttelse. Irregulære migranter, der bliver ofre for kriminalitet, befinder sig også ofte i en vanskelig situation og kan have svært ved at få adgang til retsvæsenet. Hvis de anmelder en forbrydelse til politiet, risikerer de at blive sendt tilbage til deres hjemland. Det fremgår af direktivet om ofres rettigheder, at de rettigheder, der er fastsat i direktivet, gælder for ofre på en ikkediskriminerende måde, herunder hvad angår deres opholdsstatus . Dette gælder også uledsagede mindreårige. Inden for rammerne af nærværende strategi vil Kommissionen vurdere de retlige og praktiske redskaber på EU-plan for at forbedre anmeldelsen af kriminalitet og adgangen til støttetjenester for migranter, der bliver udsat for en forbrydelse, uafhængigt af deres opholdsstatus. Kommissionen vil navnlig fremme udveksling af god praksis mellem medlemsstaterne med henblik på at afkoble anmeldelsen af kriminalitet fra tilbagesendelsesproceduren uden at bringe effektiviteten af disse procedurer i fare. En anden gruppe af ofre, der er særligt udsatte, er ofre for kriminalitet, der er begået under frihedsberøvelse. Ifølge Verdenssundhedsorganisationen udsættes 25 % af de indsatte hvert år for vold. Deres adgang til retsvæsenet er ofte begrænset. De er isolerede, stigmatiserede og har begrænset adgang til information. Inden for rammerne af denne strategi vil Kommissionen undersøge, hvordan der kan ydes effektiv støtte til og beskyttelse af ofre under frihedsberøvelse, f.eks. i form af protokoller til beskyttelse af sådanne ofre og uafhængige organer i arresthuse, der kan efterforske sådanne forbrydelser. Kommissionen vil også fremme uddannelse af fængselspersonale som led i den kommende strategi for uddannelse af retsvæsenets aktører i EU. En målrettet og integreret støtte til de mest udsatte ofre, der er baseret på en holistisk tilgang med inddragelse af flere instanser, forudsætter et tæt samarbejde mellem myndighederne og de relevante organisationer og etniske, religiøse og andre mindretal. Som led i denne strategi vil Kommissionen lægge vægt på at fremme sådanne synergier. Hovedansvaret ligger imidlertid hos medlemsstaterne, som bør etablere de relevante strukturer og fremme de nødvendige synergier mellem myndighederne og civilsamfundet. Andre aktører opfordres også til at styrke deres aktiviteter for at støtte og beskytte de mest udsatte ofre. Vigtige tiltag for Europa-Kommissionen: -Fremme tiltag, der bygger på erfaringerne fra covid-19-pandemien såsom onlinestøttetjenester og klassificering af støttetjenester for ofre som væsentlige tjenester. -Fremme integreret og målrettet støtte til ofre med særlige behov såsom børn, ofre for kønsbaseret vold eller vold i hjemmet, ofre for racistiske og fremmedfjendske hadforbrydelser, LGBTI+-ofre for hadforbrydelser, ældre ofre og ofre med handicap, gennem EU-finansieringsmuligheder og EU's oplysningskampagner om ofres rettigheder. -Tage skridt til, at EU tiltræder Istanbulkonventionen eller alternative foranstaltninger, der opfylder samme mål. -Overveje indførelse af minimumsstandarder for fysisk beskyttelse af ofre, herunder minimumsbetingelser for at træffe beskyttelsesforanstaltninger og nærmere regler for disse, og om nødvendigt inden 2022 fremsætte de nødvendige forslag til lovgivning. -Implementere de vejledende principper om beskyttelse og støtte til ofre for hadforbrydelser og hadefuld tale. -Lette samarbejdet mellem medlemsstaterne for at forbedre støtten til ofre for terrorisme, navnlig i grænseoverskridende sager, ved hjælp af aktiviteterne i EU's ekspertisecenter for ofre for terrorisme. -Undersøge, hvilke værktøjer der på EU-plan giver migranter, der er ofre for kriminalitet, uanset deres opholdsstatus, og frihedsberøvede ofre mulighed for at anmelde det og om nødvendigt inden 2022 fremsætte de nødvendige forslag til lovgivning. Vigtige tiltag for medlemsstaterne: -Trække på erfaringerne fra covid-19-pandemien, træffe foranstaltninger, der har til formål at sikre, at ofre for kønsbaseret vold og vold i hjemmet har adgang til støtte og beskyttelse, idet dette integreres i de nationale beredskabsplaner i tilfælde af en pandemi, herunder permanent adgang til krisecentre og hjælpetjenester, og idet inddragelsen af civilsamfundet i støtten til og beskyttelsen af ofre styrkes. -Oprette integrerede, målrettede og specialiserede støttetjenester til de mest udsatte ofre, herunder børnehuse, familiehuse, sikre huse for LGBTI+-personer, handicapinkluderende tjenester og steder, der er tilgængelige for handicappede, og uafhængige organer i arresthuse, der skal efterforske forbrydelser under frihedsberøvelse. -Træffe foranstaltninger for at sikre, at alle ofre, herunder ofre, der er migranter, har adgang til retssystemet uafhængigt af deres opholdsstatus. -Træffe foranstaltninger for at sikre, at børn, der er ofre for kriminalitet, har adgang til børnevenlig retspleje. -Udveksle bedste praksis mellem EU's medlemsstater om støtte til og beskyttelse af de mest sårbare ofre, herunder ofre for terrorisme.

-Træffe foranstaltninger for at sikre, at ofre for terrorisme anerkendes, f.eks. ved at opsætte mindesmærker, indrette museer og tildele medaljer. -Lette samarbejdet og sikre en koordineret tilgang til ofres rettigheder mellem retslige og retshåndhævende myndigheder, sundhedstjenester og socialarbejdere, andre relevante fagfolk og civilsamfundsorganisationer med henblik på målrettet og integreret støtte til de mest udsatte ofre. -Lette samarbejdet mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder eller enheder, der yder specialiseret støtte, for at sikre, at ofre for terrorisme har effektiv adgang til relevante oplysninger i grænseoverskridende sager. Vigtige tiltag for andre interessenter: -Civilsamfundsorganisationer — bør involveres i at yde støtte til ofre i samarbejde med de relevante nationale myndigheder. 3. Lette ofrenes adgang til at opnå erstatning I mange medlemsstater er det vanskeligt at få adgang til erstatning. Ofre kan først kræve erstatning fra staten efter afslutningen af en lang, ofte dyr og tidskrævende proces, som begynder med en straffesag og efterfølges af forsøg på at opnå erstatning fra gerningsmanden. Som det fremgår af rapporten om erstatning til ofre, er nogle af de bagvedliggende årsager manglen på tilstrækkelige oplysninger om ofres ret til erstatning, talrige proceduremæssige hindringer, herunder strenge frister, utilstrækkelige midler afsat på de nationale budgetter og komplicerede regler for at opnå erstatning fra gerningsmanden og erstatning fra staten. For ofre i grænseoverskridende situationer er det endnu vanskeligere at få erstatning fra den stat, hvor de blev udsat for en forbrydelse, på trods af EU-reglerne på dette område. Alle relevante aktører bør inden for rammerne af deres respektive kompetencer tage skridt til at forbedre ofres adgang til erstatning. Ifølge direktivet om erstatning skal alle medlemsstater sikre, at der i kraft af deres nationale regler forefindes en ordning for erstatning til ofre for forsætlige voldsforbrydelser begået på deres område, som garanterer en rimelig og passende erstatning til ofre. I den forbindelse anbefaler Kommissionen, at medlemsstaterne gør deres nationale ordninger for erstatning lettere for ofrene at anvende ved at forenkle reglerne om adgang til erstatning og ved at forhøje de disponible midler, der afsættes hertil ved at tilpasse de nationale budgetter. Det er ligeledes fastsat i direktivet om ofres rettigheder, at medlemsstaterne skal sikre, at ofrene fra den første kontakt med de kompetente myndigheder informeres om, hvordan og under hvilke omstændigheder de kan få erstatning. Som led i denne strategi vil Kommissionen tilskynde medlemsstaterne til at gå videre end disse minimumsstandarder og sikre, at ofrene får bedre information om de nationale erstatningsordninger, også på andre måder — såsom ved generelle oplysningskampagner om ofres rettigheder og interaktive websteder. Det overordnede mål med erstatningen er at anerkende ofre for forsætlige voldsforbrydelser og hjælpe dem i helingsprocessen. Ofre bør under ingen omstændigheder udsættes for sekundær viktimisering i forbindelse med erstatningsproceduren. Medlemsstaterne bør sikre, at ofre beskyttes mod risici for sekundær viktimisering, ikke blot under straffesagen, men også når de fremsætter krav om erstatning. I den forbindelse bør der også tages hensyn til ofre for terrorisme, hvilket giver hver enkelt medlemsstat et særligt ansvar for at sikre en rimelig og passende erstatning. Med hensyn til at lette ofres adgang til erstatning vil Kommissionen føre tilsyn med gennemførelsen af den gældende EU-lovgivning, navnlig direktivet om erstatning og rammeafgørelsen om gensidig anerkendelse af bødestraffe for at vurdere, hvordan og i hvilket omfang den kan forbedres for at lette ofrenes adgang til erstatning. Forordningen om gensidig anerkendelse af afgørelser om indefrysning og afgørelser om konfiskation vil også bidrage til at lette ofres adgang til at få deres ejendele tilbage og til at opnå erstatning i grænseoverskridende sager, når den får virkning. Direktivet fra 2014 om indefrysning og konfiskation af udbytte fra strafbart forhold, hvorved indefrysnings- og konfiskationsordninger i hele EU harmoniseres, indeholder et krav om, at medlemsstaterne skal sikre, at en afgørelse om konfiskation ikke forhindrer ofre for en strafbar handling i at søge erstatning. Kommissionen vil analysere mulighederne for at forbedre ofrenes adgang til erstatning inden for rammerne af dette direktiv. Kommissionen og medlemsstaterne bør også undersøge, hvordan koordinationen og samarbejdet mellem medlemsstaterne kan forbedres med henblik på at lette ofres adgang til erstatning i grænseoverskridende sager. Medlemsstaterne bør navnlig forbedre deres samarbejde inden for det europæiske netværk af nationale kontaktpunkter for erstatning. Det europæiske netværk for ofres rettigheder og det europæiske netværk af nationale kontaktpunkter for erstatning bør undersøge, hvordan de kan forbedre deres samarbejde og øge effektiviteten heraf. Vigtige tiltag for Europa-Kommissionen: -Føre tilsyn med og vurdere EU's lovgivning om erstatning (herunder erstatning fra staten og gerningsmænd), herunder rammeafgørelsen om gensidig anerkendelse af bødestraffe og om nødvendigt inden 2022 fremsætte forslag til foranstaltninger, der skal supplere denne ramme. Vigtige tiltag for medlemsstaterne: -Evaluere de nationale erstatningsordninger og om nødvendigt fjerne de eksisterende proceduremæssige hindringer. -Sikre, at der på de nationale budgetter afsættes midler til rimelig og passende erstatning fra staten for voldelige, forsætlige forbrydelser, herunder til ofre for terrorisme. -Sikre, at forordningen om gensidig anerkendelse af afgørelser om indefrysning og afgørelser om konfiskation anvendes fuldt ud, navnlig bestemmelserne om tilbagelevering af ofrets ejendele og erstatning til ofre. -Træffe foranstaltninger for at sikre, at ofre ikke udsættes for sekundær viktimisering under erstatningsproceduren. -Fremme en ensartet adgang til oplysninger om nationale erstatningsordninger (oprette interaktive, tilgængelige og brugervenlige websteder).

-Sikre, at de nationale erstatningsmyndigheders personale er bekendt med ofrenes rettigheder og behovet for at imødegå risikoen for sekundær viktimisering. -Samarbejde med andre medlemsstater i grænseoverskridende sager inden for de relevante EU-strukturer. Vigtige tiltag for andre interessenter: -Det europæiske netværk for ofres rettigheder og det europæiske netværk af nationale kontaktpunkter for erstatning: Undersøge, hvordan de kan forbedre deres samarbejde og øge effektiviteten heraf. -Organisationer, der yder støtte til ofre: Samarbejde med de nationale erstatningsmyndigheder om at tilbyde deres støtte, udveksle oplysninger om bedste praksis og gennemføre gensidige undervisningsaktiviteter. SAMARBEJDE OM OFRES RETTIGHEDER 4. Styrkelse af samarbejdet og koordinationen mellem alle relevante aktører Hovedformålet med at styrke samarbejdet og koordinationen på EU-plan og nationalt plan er at sikre, at alle relevante aktører arbejder sammen om at sikre ofrenes adgang til retsvæsenet. Ifølge EU-reglerne om ofres rettigheder bør alle ofre for kriminalitet anerkendes og behandles på en respektfuld, professionel, individuelt tilpasset og ikkediskriminerende måde. Dette forudsætter, at alle relevante aktører inddrages. På nationalt plan er det afgørende at samle alle personer, der kommer i kontakt med ofre. Det omfatter politiet, de retslige myndigheder, domstolspersonale, hjælpetjenester for ofre, sagsbehandlere og erstatningsmyndigheder. For visse ofre er det også af afgørende betydning at inddrage sundhedspersonale, undervisningspersonale, ansatte ved de sociale myndigheder eller fængselspersonale. Det er hele samfundet, der bør inddrages for at sikre, at alle ofre anerkendes, respekteres og i fuld udstrækning kan udøve deres rettigheder. Kommissionen vil fremme koordinationen og samarbejdet på nationalt plan. Medlemsstaterne bør udarbejde nationale strategier for ofres rettigheder, der sikrer en koordineret og bredspektret tilgang til ofres rettigheder. Sådanne politikker kan omfatte udnævnelse af nationale menneskerettighedskoordinatorer eller ombudsmandsinstitutioner med ansvar for ofres rettigheder, iværksættelse af oplysningskampagner om ofres rettigheder og integrering af ofres rettigheder i andre politikker såsom sundhed og uddannelse. Et tættere samarbejde mellem alle, der er beskæftiget med ofres rettigheder, vil også føre til, at der skabes samfund, der er mere modstandsdygtige. I sådanne samfund er det takket være stærke samfundsmæssige bånd lettere at forebygge kriminalitet og håndtere konsekvenserne for bestemte ofre. Et stærkt samarbejde og alliancer mellem nationale myndigheder og civilsamfundet, herunder ikkestatslige organisationer, der yder støtte til ofre, er herved af afgørende betydning. Foranstaltninger, der tager sigte på at udnytte potentialet i sådanne synergier, vil således blive fremmet som led i strategien. På EU-plan vil Kommissionen oprette en platform for ofres rettigheder for at sikre en bredere tilgang til ofres rettigheder. Platformen vil for første gang samle alle EU-aktører, der er relevante for ofres rettigheder. Den vil omfatte Kommissionen og nøgleaktører såsom det europæiske netværk for ofres rettigheder, EU-netværket af nationale kontaktpunkter for erstatning, det europæiske netværk af ligestillingsorganer (EQUINET), EU-antiterrorkoordinatoren og relevante agenturer såsom Eurojust, Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder, Den Europæiske Unions Agentur for Uddannelse inden for Retshåndhævelse (Cepol), Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder (EIGE) og civilsamfundet. Platformen for ofres rettigheder vil muliggøre en løbende dialog, udveksling af bedste praksis og gensidig inspiration mellem denne strategi, den europæiske ligestillingsstrategi for 2020-2025 og en række kommende strategier. En kommissionskoordinator for ofres rettigheder vil sikre sammenhængen i og effektiviteten af de forskellige tiltag, der iværksættes som led i politikken for ofres rettigheder. Kommissionens koordinator vil navnlig være ansvarlig for at sikre en velfungerende platform for ofres rettigheder. Koordinatoren vil også samordne tiltag fra andre interessenter på EU-plan på området, navnlig hvis det er relevant for anvendelsen af direktivet om ofres rettigheder. Vigtige tiltag for Europa-Kommissionen: -Oprette en platform for ofres rettigheder — der samler aktører på EU-plan, der er relevante for ofres rettigheder og sikrer synergi med andre relevante politikstrategier.

Vigtige tiltag for medlemsstaterne: -Udarbejde nationale strategier for ofres rettigheder, inden for rammerne af hvilke der anlægges en samlet og holistisk tilgang til ofres rettigheder, og alle aktører, der kan komme i kontakt med ofre, inddrages. -Fremme ofres rettigheder blandt alle aktører, der kan komme i kontakt med ofre, herunder politi, støttetjenester og sundhedspersonale. -Lette driften af de relevante netværk på EU-plan, der omfatter nationale eksperter i ofres rettigheder, såsom det europæiske netværk for ofres rettigheder. -Træffe foranstaltninger til at opbygge et samfund, der er mere modstandsdygtigt ved i højere grad at inddrage civilsamfundet i nationale tiltag. Vigtige tiltag for andre EU-organer og interessenter: -Eurojust, Agenturet for Grundlæggende Rettigheder, Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder og det europæiske netværk for ofres rettigheder bør aflægge rapport om, hvordan man kan forbedre samarbejdet og udvekslingen af oplysninger og god praksis mellem de kompetente myndigheder i grænseoverskridende sager. 5. Styrkelse af den internationale dimension af ofres rettigheder I den nyligt vedtagne handlingsplan om menneskerettigheder og demokrati (2020-2024) bekræftes EU's tilsagn om at fremme, beskytte og overholde menneskerettighederne i hele verden. Den Europæiske Union har til hensigt at sikre, at høje standarder for ofres rettigheder sikres i alle sammenhænge, herunder i internationale instanser. Handlingsplanen omfatter også foranstaltninger vedrørende FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder og gør det dermed muligt at rette opmærksomheden mod ofre for forbrydelser og misbrug begået inden for den private sektor, herunder ofre for miljøkriminalitet. EU's globale reaktion på covid-19-pandemien har omfattet reaktioner på trusler mod menneskerettighederne og stigningen i vold i hjemmet. Som en del af Team Europes støtte til partnerlande, der er ramt af pandemien, er EU fortsat med at overvåge menneskerettigheder og demokrati og har omlagt programmer for at sikre, at ofre i partnerlande får den nødvendige støtte og beskyttelse. EU og dets medlemsstater vil fortsat samarbejde med De Forenede Nationer og Europarådet om at fremme rettighederne for ofre fra EU i partnerlandene og udveksle bedste praksis. EU vil navnlig fortsætte med at fremme høje standarder for ofres rettigheder i EU's geografiske og tematiske programmer om adgang til retsvæsenet, der allerede er i gennemførelsesfasen i partnerlandene. EU vil navnlig fortsat støtte EU's og FN's "Spotlight"-initiativ for at forebygge og eliminere alle former for vold mod kvinder og piger i fem regioner rundt om i verden. EU samarbejder også med FIFA og WHO om kampagner mod vold i hjemmet. EU vil støtte Den Internationale Fond for Ofre for Konfliktrelateret Seksuel Vold og WeProtect Global Alliance to End Child Sexual Exploitation Online. EU vil også fortsat støtte kapacitetsopbyggende foranstaltninger for prioriterede partnerlande i forbindelse med støtte til ofre for terrorisme. EU vil navnlig fortsat støtte de FN-ledede initiativer og projekter, der tager sigte på at styrke FN's medlemsstaters kapacitet til at bistå ofre for terrorisme, såsom "gruppen af venner til ofre for terrorisme", der ledes af Afghanistan og Spanien, eller FN's terrorbekæmpelseskontors tilrettelæggelse af den globale kongres for ofre for terrorisme. EU vil desuden fremme sine standarder for ofres rettigheder yderligere (herunder rettigheder for ofre for terrorisme, ofre for organiseret kriminalitet, ofre for miljøkriminalitet og ofres rettigheder generelt) i forbindelse med nye programmer, der vil blive udarbejdet i kraft af den nye flerårige finansielle ramme (2021-2027). I forbindelse med tiltrædelsesforhandlingerne og stabiliserings- og associeringsprocessen vil EU fortsat arbejde tæt sammen med kandidatlandene og potentielle kandidatlande for at styrke ofres rettigheder. Kommissionen vil også fokusere på at sikre optimal adgang til retsvæsenet for EU-borgere, der bliver udsat for en forbrydelse i tredjelande. Det kræver tættere kontakt og samarbejde mellem myndigheder og støtteorganisationer i tredjelande og konsulære myndigheder og medlemsstaternes støtteorganisationer. Som led i denne strategi vil Den Europæiske Union via sin højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik tilskynde til og lette et sådant samarbejde for at forbedre støtten til og beskyttelsen af EU-borgere, der bliver offer for kriminalitet i tredjelande. Vigtige tiltag for Europa-Kommissionen: -Styrke samarbejdet med internationale og regionale partnere såsom FN og Europarådet for at fremme høje internationale standarder for ofres rettigheder, herunder rettigheder for ofre for hadforbrydelser, børneofre, ofre for terrorisme, migranter, der er ofre for forbrydelser, ofre for seksuel og kønsbaseret vold, LGBTI+-ofre for hadforbrydelser, ofre for organiseret kriminalitet, ofre for miljøkriminalitet og ofre med handicap.