KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(94) 643 endelig udg. 
Bruxelles, den 16.12.1994 
94/0329 (CNS) 
Forslag t i I 
RÅDETS FORORDNING (EF) 94/0329 (CNS) 
om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3013/89 om 
den fælles markedsordning for fåre- og gedekød 
Forslag t i I 
RÅDETS FORORDNING (EF) 
om ændring af forordning (EØF) nr. 3901/89 om fastlæggelse af 
definitionen af lam, der opfedes til tunge slagtekroppe 
(forelagt af Kommissionen) 

BEGRUNDELSE 
Indledning 
Da Rådet vedtog prispakken for 1994/95, opfordrede det Kommissionen til at undersøge, 
hvilke foranstaltninger der med virkning fra 1995 kunne bringes i anvendelse i 
forbindelse med følgende spørgsmål: 
- italienske og græske problemer i tilknytning til etableringen af præmierettigheder som 
følge af, at basisåret for præmierettighederne er et overgangsår for dem 
- definitionen af producent for at forenkle forvaltningen af præmieordningen for 
producentsammenslutninger, uden at det berører forpligtelser i forbindelse med 
overførsler uden overførsel af bedriften, for så vidt angår tilbageholdelsen, og 
- en forenklet ordning for kontrol med reglerne for opfedning af visse lette lam til tunge 
slagtekroppe i visse områder i Portugal og Spanien. 
1. Italienske og græske problemer i forbindelse med indførelsen af præmierettigheder 
1989-reformen af fårekødssektoren tog bl.a.sigte på at indføre en ensartet præmieordning 
gennem gradvis afskaffelse af regionalt baserede præmier. Denne gradvise afskaffelse 
skulle finde sted i perioden 1990-1992. 
Forud for 1990 lå markedsprisen i det daværende område 1 (Italien og Grækenland), selv 
om der var indført bestemmelse om beregning af en regional præmie, på et sådant 
niveau, at der ikke skulle udbetales nogen præmie. Den præmie, der skulle udbetales i 
område 2 (Frankrig), kom dog til udbetaling i form af et standardbeløb for moderfår i 
område 1 på betingelse af, at producenterne over for den kompetente myndighed kunne 
godtgøre, at disse moderfårs lam ikke ville blive slagtet, før de var to månedei gamle. 
Denne præmie skulle også udbetales for hungeder i Italien og Grækenland til den 
nedsatte sats på 70% på samme betingelse. 
1989-reformen indeholdt en bestemmelse om, at Italien og Grækenland (nu område 3) 
skulle have den præmie, der var beregnet for det nye område 2 (den nordlige del af 
Fællesskabet bortset fra Storbritannien) i 1990 på samme betingelse som før. 
Men selv om Italien og Grækenland blev sluttet sammen med den resterende del af 
Fællesskabet bortset fra Storbritannien i forbindelse med beregningen af den regionale 
præmie fra og med 1991, fik både Italien og Grækenland også mulighed for at vælge 
1990-systemet til beregning af præmien i såvel 1991 som 1992. 
Italien valgte imidlertid at slutte sig til de andre medlemsstater i forbindelse med 
beregning af præmien og betaling fra og med 1991, medens Grækenland traf dette valg 
i 1992. Dette var ensbetydende med, at der fra 1991 for Italien skulle udbetales en 
præmie, der kun var differentieret efter, om der var tale om kød- eller 
mælkeproducerende moderfår, for alle præmieberettigede moderfår og med en nedsat sats 
for alle præmieberettigede geder. For Grækenlands vedkommende indtraf denne situation 
i 1992. 
Italien gør gældende, at 1991 bør betragtes som et overgangsår, da det var det første år, 
hvor alle moderfår og hungeder var præmieberettigede, og hvor præmien ville komme 
til udbetaling. Da både administrationen og visse producenter anvendte nye bestemmelser 
for første gang, var et betydeligt antal producenter enten ikke i stand til at ansøge om 
præmie eller ansøgte ikke. 
Grækenland gør også gældende, at 1991 ikke var et normalt år, og at landet først overgik 
til den fælles præmieordning i 1992. 
Kommissionen har undersøgt, hvor mange producenter med præmieberettigede moderfår 
i Italien og Grækenland der ikke fik udbetalt præmie i 1991. Denne undersøgelse har 
navnlig rundet sted på grundlag af en sammenligning på regionalt plan af ansøgninger, 
der resulterede i betalinger i 1991 og 1992. 
Resultatet af disse undersøgelser kan opsummeres som følger: 
I Italien fandt ændringen af ordningen sted samtidig med ændringen af den periode, hvori 
der kan ansøges om præmie. Derfor var producenterne nødsaget til at indgive to 
præmieansøgninger i perioden januar til marts 1991, hvoraf den første vedrørte 
produktionsåret 1990 (den gamle ordning) og den anden produktionsåret 1991 (den nye 
ordning). Dette skabte forvirring hos nogle producenter og hos administrationerne i visse 
regioner og resulterede i, at der i nogle tilfælde ikke blev indgivet nogen ansøgning for 
1991. Det drejer sig hovedsagelig om regionerne Campania Molise og Calabria1, og der 
gik i alt 140 000 rettigheder tabt af denne grund. 
Endvidere begik de ansvarlige myndigheder på Sardinien en alvorlig fejl ved 
fortolkningen af de nye EF-bestemmelser og anvendte en "regel" om, at 
1 i Campania steg antallet af præmieansøgninger i 1992 med 60% i forhold til 1991. 
præmieansøgninger systematisk reduceres, i de fleste tilfælde med 20%, for at udelukke 
udsætterfår fra præmie. Denne "regel", der ikke indgår i EF-forskrifterne, blev ophævet 
i 1992, og som følge deraf steg antallet af præmier, der i 1992 blev udbetalt til hver 
enkelt producent, i gennemsnit med 15%. Anvendelsen af denne "regel" i 1991 medførte 
dog et tab af op til 460 000 rettigheder på Sardinien. 
I Grækenland skulle præmiebetalingerne for 1991, selv om den nye ordning endnu ikke 
fandt anvendelse, have været repræsentativ for de præmieberettigede dyr under den nye 
ordning. Ud over ansøgningerne om præmien for område 2 (Nordeuropa) blev der i april 
1991 også indført mulighed for at ansøge om præmie for andre moderfår (autonom 
præmie) som følge af udviklingen i markedsprisen i Grækenland på det pågældende 
tidspunkt. Der var dog kun meget få producenter, der indgav denne tillægsansøgning 
(9 000 ansøgere for 106 000 dyr), i forhold til antallet af producenter, der ansøgte om 
præmien for område 2 (153 000 ansøgere for 10 267 000 dyr). 
Der var følgende grunde til, at der var kun blev indgivet så få tillægsansøgninger: 
- Producenterne med græsningsskifte (12% af producenterne) havde allerede forladt 
bedrifterne i april 1991. 
- Tillægsansøgningen om den autonome præmie vedrørte normalt kun en lille procentdel 
af de præmieberettigede dyr (ca. 10%), og præmien var kun på ca. 2 ECU pr. dyr2. 
Den minimumsperiode, i hvilken fåreflokken skal holdes på bedriften, blev dog 
fordoblet fra 100 til 200 dage, og det resulterede i, at mange producenter ikke ansøgte 
om den autonome præmie. 
- Myndighederne i visse områder ("nomos") nægtede at tage de fornødne skridt til at 
sørge for ansøgningsformularer til den autonome præmie. 
Det er svært at vurdere, hvor mange yderligere præmieansøgninger der ville være blevet 
indgivet, hvis de ovenfor nævnte negative faktorer ikke havde spillet ind. Forskellen i 
antallet af dyr, hvortil der blev udbetalt præmie mellem 1991 og 1992 (600 000 dyr), 
gør det dog muligt at danne sig et rimeligt skøn i betragtning af, at tallene fra 
optællingen, som Kommissionen har modtaget, stort set var uændret mellem 1991 og 
1992. 
Som følge af undersøgelserne foreslår Kommissionen nu, at der indføres højst 600 000 
præmierettigheder for Italien og 600 000 præmierettigheder for Grækenland, således at 
disse to medlemsstater kan fordele disse rettigheder til producenter, der er kommet i 
klemme som følge af ændringen af ordningerne for præmieberettigelse og indførelsen af 
ordningen med præmierettigheder baseret på præmier ydet til de enkelte producenter. 
I denne sammenhæng foreslår Kommissionen, at de nye rettigheder identificeres inden 
udgangen af produktionsåret 1995, og at, når Kommissionens tjenestegrene har 
kontrolleret de dermed forbundne procedurer, især i de vigtigste regioner, det faktiske 
antal nye rettigheder, der indføres, og som eventuelt er lavere end det ovenfor nævnte 
antal, derefter føjes til den nationale reserve i de pågældende to medlemsstater. 
Forhøjet i ugunstigt stillede områder med 2,8 til 4 ECU pr. dyr som følge af landdistriktspræmien. 
3 
Som følge af denne foranstaltning, må artikel 5c, stk. 1, i forordning (EF) nr. 3013/89 
ændres. 
2. Definition af producenten 
I fårekøds- og gedekødssektoren er både producent og producentsammenslutning 
defineret. 
Producenten kan være en fysisk eller juridisk person, en definition, som er noget mere 
restriktiv end i oksekødssektoren, hvor en producent desuden kan være en 
sammenslutning, uanset dens sammensætning. 
En producentsammenslutning i fårekøds- og gedekødssektoren er enhver form for 
sammenslutning, organisation eller forening, der medfører gensidige rettigheder og 
forpligtelser mellem producenterne. 
Producentsammenslutninger som sådanne kan aldrig have præmierettigheder. 
Præmieansøgninger fra producentsammenslutninger skal være ledsaget af en opdeling af 
præmierne på de enkelte medlemmer og skal være underskrevet af hvert enkelt medlem. 
Hvis der anvendes sanktioner, anvendes de på alle medlemmerne. 
På overførsler af præmierettigheder mellem medlemmer af en producentsammenslutning 
anvendes den normale tilbageholdelse. 
Anvendelsen af tilbageholdelsen betragtes af Det Forenede Kongerige som et meget 
strengt krav, især når sådanne overførsler finder sted mellem familiemedlemmer. 
Tilpasningen af rettigheder mellem producenter i disse og lignende partnerskaber ses som 
et normalt forretningsforløb. Den indebærer ikke, at der fragår sammenslutningen 
rettigheder, men derimod, at rettigheder overføres inden for sammenslutningen. 
Andre medlemsstater har løst dette problem ved at anvende en automatisk mekanisme 
inden for den nationale reserve på denne type overførsler. 
For at undgå at skulle ty til denne type mekanisme og for at udvide muligheden af at 
tillade overførsler mellem producenter i en producentsammenslutning uden automatisk 
at udløse tilbageholdelsesmekanismen vil det dog være nødvendigt at træffe afgørelse om 
et sæt betingelser, der skal gælde for sådanne overførsler inden for 
producentsammenslutninger. Disse betingelser, som bør fastlægges via 
forvaltningskomitéen, bør indbefatte en minimumsperiode for medlemskab af 
sammenslutningen sammen med indførelse af supplerende nationale foranstaltninger med 
henblik på at beskytte tilbageholdelsesmekanismen. 
Denne foranstaltning kræver en ændring af artikel 5a, stk. 4, litra b), i forordning (EØF) 
nr. 3013/89. 
3. Forenklet kontrol, når det gælder opfedning af visse lammeracer til tunge slagtekroppe 
i visse områder af Spanien og Portugal 
Rådets forordning (EØF) nr. 3901/89 definerer lam fra mælkeproducerende moderfår, 
der opfedes til tunge slagtekroppe. 
Producenter, der opfeder over 40% af deres lam til tunge slagtekroppe, kan få udbetalt 
præmie for moderfår, der producerer tunge lam, selv om disse moderfår hovedsagelig 
holdes til mælkeproduktion frem for kødproduktion. 
Denne forordning afviger også fra definitionen, for så vidt angår fravænning af lam, når 
det gælder visse fåreracer, der hovedsagelig anvendes til kødproduktion i geografisk 
afgrænsede dele af Spanien og Portugal, hvor det er kutume at opdrætte lammene 
sammen med moderfårene og at malke moderfårene i en begrænset periode med henblik 
på osteproduktion, når lammene er fravænnet. 
Erfaringerne med opfedningen af disse lam viser nu, at de administrative krav i 
forbindelse med kontrollen af opfedningen opvejer fordelene ved det ekstra præmiebeløb. 
I praksis slagtes disse lam normalt, når de når op på en slagtevægt på 18-20 kg, som er 
væsentligt mere end de 25 kg levende vægt, der skal være opnået ved 
opfedningsperiodens afslutning. 
På baggrund heraf foreslår Kommissionen, at den eksisterende undtagelse for disse fårs 
vedkommende bør udvides, så den også kommer til at omfatte de andre elementer, der 
er fastsat ved Rådets forordning. 
Når Rådet har vedtaget denne foranstaltning, vil Kommissionen via forvaltningskomitéen 
foreslå en ændring af Kommissionens forordning (EØF) nr. 2814/90 om 
gennemførelsesbestemmelser for så vidt angår definitionen af lam, der opfedes til tunge 
slagtekroppe for at sikre passende kontrol af, at foranstaltningen anvendes korrekt. 
4. Finansielle følger 
De finansielle følger af indrømmelsen af ekstra præmierettigheder i Italien og 
Grækenland anslås til 29 mio. ECU pr. produktionsår, men til 4 mio. ECU i 1995 
og til 29 mio. ECU i 1996 og de efterfølgende år. 
Foranstaltningerne vedrørende definitionen af producent og opfedningen af lam til tunge 
slagtekroppe indebærer ikke nogen ekstraudgifter for sektoren. 
Små og mellemstore virksomheder: Ingen konkurrence- eller omkostningsmæssige følger 
for små og mellemstore virksomheder. 
Det er kun Unionen, der har beføjelse til at handle, når det gælder de foreslåede 
foranstaltninger. Disse forslag ændrer to eksisterende forordninger. 
Forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 
om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3013/89 om 94/0329 (CNS) 
den fælles markedsordning for fåre- og gedekød 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
særlig artikel 43, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen^1', 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet^2', 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalgt, og 
ud fra følgende betragtninger : 
Ved forordning (EØF) nr. 2069/92 af 30. juni 1992 (4) om ændring af 
forordning (EØF) nr. 3013/89^5^ indførte Rådet fra produktionsåret 1993 et 
individuelt loft for hver producent, for så vidt angår retten til præmien 
for moderfår og geder; 
fastsættelsen af et individuelt loft pr. producent for retten til præmie har 
medført administrative vanskeligheder i forbindelse med visse 
producentsammenslutninger, navnlig familiesammenslutninger, når der 
foretages overførsel af præmierettigheder mellem medlemmerne af sådanne 
sammenslutninger; af hensyn til en hensigtsmæssig forvaltning bør det derfor 
fastsættes, at sådanne sammenslutninger under visse betingelser kan fritages 
for at afstå den foreskrevne procentdel af præmierettighederne til den 
nationale reserve i tilfælde af overdragelse af rettigheder uden 
overdragelse af bedriften; en sådan bestemmelse må hverken føre til en 
forhøjelse af de individuelle rettigheder, der for øjeblikket er tildelt i 
(1) EFT nr. L af . . , s. 
(2) EFT nr. L af . . , s. 
(3) EFT nr. L af . . , s. 
(4) EFT nr. L 215 af 30. 7.1992, S. 59. 
(5) EFT nr. L 289 af 7.10.1989, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) 
nr. 1886/94 (EFT nr. L 197 af 30.7.1994, S. 30). 
hver medlemsstat, eller give anledning til oprettelse af nye 
producentsammenslutninger, der alene oprettes med henblik på at undgå 
afståelse af den foreskrevne procentdel af rettighederne til den nationale 
reserve i tilfælde af overdragelse af rettigheder uden overdragelse af 
bedriften; 
det individuelle loft blev bl.a. fastlagt på grundlag af de samlede 
præmiebeløb, der for produktionsåret 1991 blev ydet til den enkelte 
producent; som følge af, at det pågældende produktionsår i Italien og i 
Grækenland var et overgangsår mellem to forskellige præmieordninger, er der 
her en række producenter, som ikke har været i stand til at indgive en 
præmieansøgning for produktionsåret 1991 svarende til antallet af 
præmieberettigede dyr; for at råde bod på denne situation er det 
hensigtsmæssigt at indføre en særlig reserve for dels Italien, dels 
Grækenland, som svarer til det anslåede maksimale beløb af 
præmierettigheder, som de pågældende producenter er gået glip af; derfor 
skal der i første omgang sørges for, at de ansvarlige myndigheder i disse to 
medlemsstater kan tildele nye rettigheder inden for rammerne af den ovenfor 
omhandlede særlige reserve, og efter at Kommissionen har kontrolleret, at de 
således tildelte rettigheder er tildelt rigtigt, bl.a. i de regioner, der er 
mest berørt af denne situation, skal Italiens og Grækenlands nationale 
reserve forhøjes med et beløb svarende til summen af de nytildelte 
rettigheder med virkning fra produktionsåret 1995; 
det er derfor nødvendigt at ændre forordning (EØF) nr. 3013/89; 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
I forordning (EØF) nr. 3013/89 foretages følgende ændringer: 
1. I artikel 5a, stk. 4, litra b), indsættes følgende afsnit: 
"Fra produktionsåret 1995 finder bestemmelserne i foregående afsnit dog 
ikke ved overdragelser af præmierettigheder mellem medlemmer anvendelse 
på producentsammenslutninger, der opfylder betingelser, som nærmere 
fastlægges af Kommissionen efter proceduren i artikel 30." 
2. I artikel 5b, stk. 1, indsættes følgende afsnit: 
"Endvidere indføres der for Italien og Grækenland en særlig reserve på 
600 000 rettigheder for hver af disse to medlemsstater, som skal gøre 
det muligt at tildele supplerende rettigheder til producenter, der er 
berørt af sammenfaldet i produktionsåret 1991 af dels ændringerne i 
støttebetingelserne for præmieberettigede dyr, dels indførelsen af 
ordningen med et individuelt garantiloft pr. producent baseret på 
antallet af udbetalte præmier for nævnte produktionsår. Efter klart at 
have identificeret de producenter, der er berørt af ovennævnte 
situation, tildeler hver af de to berørte medlemsstater inden udgangen 
af produktionsåret 1995 supplerende præmierettigheder inden for 
rammerne af den særlige reserve, der omhandles ovenfor. Så snart 
Kommissionen i de regioner, der hovedsagelig er berørt, har 
kontrolleret, at de supplerende rettigheder kun tildeles berørte 
producenter, som ikke må opnå flere rettigheder end dem, de ville have 
fået tildelt, hvis ovennævnte situation ikke var indtruffet, forhøjes 
den nationale reserve i henhold til bestemmelserne i denne artikel med 
et beløb svarende til summen af de nytildelte rettigheder; denne 
forhøjelse berører ikke den tillægsreserve, der er omhandlet i stk. 3." 
a 
Artikel 2 
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i 
De Europæiske Fælleskabers Tidende. 
Den anvendes fra og med produktionsåret 1995. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den På Kommissionens vegne 
S 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
1. BUDGETPOST: Konto 2220 
Konto 3805 BEVILLINGER: 1 261 mio. ECU 
328 mio. ECU 
/ES til FBF 1995 
2. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE: 
Forslag til Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3013/89 om den fælles 
markedsordning for fåre- og gedekød. 
3. RETSGRUNDLAG: 
Traktatens artikel 43 
FORMAL: 
1) Det skal på visse betingelser fastsættes, at visse producentsammenslutninger kan fritages fra at afstå 
den foreskrevne procentdel af rettighederne til den nationale reserve i tilfælde af overdragelse af 
rettigheder uden overdragelse af bedriften. 
2) For Italien og Grækenland skal der oprettes en særlig reserve, der indeholder flest mulige af de 
potentielle rettigheder, de pågældende producenter er gået glip af, fordi referenceproduktionsåret 
1991 var et overgangsår for disse medlemsstater. 
5. FINANSIELLE VIRKNINGER 
5.0 UDGIFTER, SOM AFHOLDES 
- OVER EF-BUDGETTET 
(INTERVENTION) 12-MÂNEDERSPERI0DE 
+ 29 mio. ECU INDEVÆRENDE 
REGNSKABSAR (95) 
+ 4 mio. ECU FØLGENDE 
REGNSKABSAR (96) 
+ 29 mio. ECU 
1997 
5.0.1 OVERSLAG - UDGIFTER + 29 mio. ECU 1998 
+ 29 mio. ECU 1999 
+ 29 mio. ECU 2000 
+ 29 mio. ECU 
5.2 BEREGNING: 
Produktionsåret 1995 (lette moderfår) 
Konto 2220 - Grækenland: 600 000 dyr~x 20,917 ECU/dyr x 0,8 x 1,207 = 12,1 mio. budgetecu 
Italien : 600 000 dyr x 20,917 ECU/dyr x 0,8 x 1,207 = 12,1_mio.^ budget ecu 
24,2 mio. budgetecu 
Det forudsættes, at Italien udbetaler et forskud på 30% i 1995, dvs. 4 mio. ECU. 
Konto 3805 - Grækenland: 480 000 dyr x 3,8 ECU/dyr x 1,207 
Italien : 480 000 dyr x 3,8 ECU/dyr x 1,207 2,2 mio. budgetecu 
2,2 mio. budgetecu 
4,4 mio. budgetecu 
Det forudsættes, at hverken Italien eller Grækenland betaler i 1995. 
Samlede udgift til foranstaltningen vedrørende produktionsåret 1995: 28,6 mio. ECU. 
6.0 ER FINANSIERING MULIG GENNEM BEVILLINGER OPFØRT UNDER DET PÅGÆLDENDE KAPITEL I DET LØBENDE BUDGET? 
(1) JA 
6.1 ER FINANSIERING MULIG VED OVERFØRSEL MELLEM KAPITLER I DET LØBENDE BUDGET? 
6.2 ER ET TILLÆGSBUDGET NØDVENDIGT? 
6.3 SKAL DER OPFØRES BEVILLINGER PA FREMTIDIGE BUDGETTER? 
JA 
BEMÆRKNINGER: 
(1) /Endrîngsskrivelsen til FBF 1995 indeholder allerede et beløb på 4 mio. ECU under hensyntagen til Rådets 
beslutning fra juli om at forhøje Italiens og Grækenlands nationale reserver. 
\o 
Forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 
om ændring af forordning (EØF) nr. 3901/89 om fastlæggelse af 
definitionen af lam, der opfedes til tunge slagtekroppe 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3013/89 af 25. september 
1989 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød^', senest ændret 
ved forordning (EF) nr. /94^2^, særlig artikel 4, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtning: 
Ved Rådets forordning (EØF) nr. 3901/89^3^ er der fastlagt en definition af 
lam, der opfedes til tunge slagtekroppe, og som stammer fra 
mælkeproducerende moderfår; ved nævnte forordning, hvori det er fastlagt, på 
hvilke betingelser den pågældende definition finder anvendelse, er der 
desuden åbnet mulighed for begrænsede fravigelser af kravet om fravænning 
for lam af en begrænset mængde racer, der hovedsageligt anvendes til 
kødfremstilling, og som opdrættes i geografisk velafgrænsede områder; 
erfaringen har vist, at det forhold, at sådanne lam ifølge nævnte forordning 
kan undergives andre betingelser , har medført indførelsen af en 
kontrolprocedure, som ikke står i forhold til det tilsigtede mål, nemlig at 
sikre, at sådanne lam inden slagtningen opnår en tilstrækkelig vægt; det vil 
derfor være hensigtsmæssigt at fastsætte, at disse undtagelser, der i 
øjeblikket kun vedrører lammenes fravænning, udvides til at omfatte andre 
betingelser, som nærmere skal fastsættes -
(1) EFT nr. L 289 af 7.10.1989, s. 1. 
(2) EFT nr. L af . . , s. 
(3) EFT nr. L 375 af 23.12.1989, s. 4. 
IV 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
Artikel 1, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EØF) nr. 3901/89 affattes 
således : 
"Det er dog muligt at fravige første afsnit for lam af en begrænset mængde 
racer, der hovedsageligt anvendes til kødfremstilling, og som opdrættes i 
geografisk velafgrænsede områder." 
Artikel 2 
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i 
De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Den anvendes for de præmier, der skal udbetales for produktionsåret 1995 og 
de følgende produktionsår. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne 
12 
I— 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
1. BUDGETPOST: Konto 2220 BEVILLINGER: 1 261 mio. ECU 
ÆS til FBF 1995 
2. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE: 
Forslag til Rådets forordning om andring af forordning (EØF) nr. 3901/89 om fastlaggelse af definitionen 
af lam, der opfedes til tunge slagtekroppe. 
3. RETSGRUNDLAG: 
Artikel 4, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 3013/89. 
4. FORMAL: 
Udvide de fravigelser, der for øjeblikket galder for fravanning af lam af et begranset antal racer, 
der hovedsagelig anvendes til kødfremstilling, og som opdrættes i geografisk velafgransede 
områder, til andre betingelser, der af administrative årsager skal galde ved kontrollen af vagten ved 
slagtning. 
5. FINANSIELLE VIRKNINGER 
5.0 UDGIFTER, SOM AFHOLDES 
- OVER EF-BUDGETTET 
(INTERVENTION) 
5.1 12-MANEDERSPERI0DE INDEVÆRENDE 
REGNSKABSAR (95) FØLGENDE 
REGNSKABSAR (96) 
1997 
5.0.1 OVERSLAG - UDGIFTER 
5.1.1 1998 1999 2000 
5.2 BEREGNING: 
6.0 ER FINANSIERING MULIG GENNEM BEVILLINGER OPFØRT UNDER DET PÅGÆLDENDE KAPITEL I DET LØBENDE BUDGET? 
6.1 ER FINANSIERING MULIG VED OVERFØRSEL MELLEM KAPITLER I DET LØBENDE BUDGET? 
6.2 ER ET TILLÆGSBUDGET NØDVENDIGT? 
6.3 SKAL DER OPFØRES BEVILLINGER PA FREMTIDIGE BUDGETTER? 
BEMÆRKNINGER: 
a 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 643 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer : CB-CO-94-666-DA-C 
ISBN 92-77-83904-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
^