Udkast til RÅDETS AFGØRELSE om vedtægten for Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. Baggrund og mål

1.1. Fællesskabets erhvervsuddannelsespolitik

I traktaten orfordres der til udarbejdelsen af en erhvervsuddannelsespolitik på fælles skabsplan [1]. Så langt tilbage som i 1963 vedtog Rådet en afgørelse om opstilling af almindelige principper for gennemførelsen af en fælles erhvervsuddannelsespolitik [2], som har været hovedreferencen for alle initiativer, der er blevet truffet i de fire årtier siden da. Disse initiativer omfatter programmerne Comett, Petra, Eurotecnet, Force, Leonardo da Vinci samt Europass-uddannelsen. Etableringen i 1975 [3] af et Europæisk Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop) fandt også sted inden for disse rammer.

[1] I traktaten af 1957 fandtes hovedreferencen i artikel 128, og i den konsoliderede udgave er det artikel 150.

[2] Rådets afgørelse af 2. april 1963 om opstilling af almindelige principper for gennemførelse af en fælles politik for faglig uddannelse (1963/266/EØF), EFT, 63 af 20.4.1963, s. 1338.

[3] Rådets Forordning (EØF) nr. 337/75 af 10. februar 1975 om oprettelse af et europæisk center for udvikling af erhvervsuddannelse, EFT L 39 af 13.02.1975, s. 1.

Formålene, omfanget, strukturen og de midler, der er til rådighed for Fællesskabets initiativer inden for erhvervsuddannelse, har varieret over årene og afspejler de ændrede samfundsmæssige og økonomiske sammenhænge og de forskellige faser af det europæiske projekt. En række af Rådets resolutioner og basisdokumenter afspejler denne udvikling, som f.eks. Rådets resolution fra 1983 om erhvervsuddannelsespolitikken [4], Kommissionens dokumenter om det kognitive samfund og et videnbaseret Europa i 1990'erne [5], Kommissionens meddelelse om livslang læring i 2001 [6], og senest Rådets resolution [7] og Københavnserklæringen [8] om et styrket europæisk samarbejde om erhvervsuddannelse.

[4] Rådets resolution af 11. juli 1983 om erhvervsuddannelsespolitikken i Det europæiske Fællesskab i 1980' erne, EFT C 193 af 20.7.83, s. 2.

[5] Europa-Kommissionens hvidbog om almen uddannelse og erhvervsuddannelse - Undervise og lære - på vej mod det kognitive samfund, KOM(1995) 590 endelig, Meddelelse fra Kommissionen "For et kundskabernes Europa" KOM(1997) 563 endelig.

[6] Meddelelse fra Kommissionen om realisering af et europæisk område for livslang læring (KOM(2001)678 endelig).

[7] Rådets resolution af 19. december 2002 om fremme af styrket europæisk samarbejde om erhvervs uddannelse, EFT C 13 af 18.1.2003, s. 2.

[8] Erklæring af de europæiske ministre for erhvervsuddannelse og Kommissionen, der holdt møde den 29. og 30. november 2002 om fremme af et styrket europæisk samarbejde om erhvervsuddannelse.

Behovet for et styrket samarbejde afspejler den omstændighed, at uddannelse og erhvervsuddannelse udtrykkeligt anerkendes som vitale faktorer, der skal føre til mere og bedre beskæftigelse og til at opfylde de mål, der blev sat i 2000 på Det Europæiske Råds møde i Lissabon, om at blive den mest konkurrencedygtige og videnbaserede økonomi. Arbejdet har derfor taget udgangspunkt i uddannelses systemernes fremtidige mål [9].

[9] Rådets konklusioner af 14. februar 2002 om opfølgning af rapporten om uddannelsessystemernes konkrete fremtidige mål med henblik på forberedelse af en fælles rapport fra Rådet og Kommissionen til forelæggelse på Det Europæiske Råds forårsmøde i 2002, EFT C 58 af 5.3.2002, s.1.

Et styrket samarbejde er også nødvendigt med henblik på forberedelsen til udvidelsen. Kandidatlandene og landene inden for Det Europæiske Økonomiske samarbejdsområde deltager i de fleste fællesskabsprogrammer: de var medunder skrivere af Københavnserklæringen og er aktivt inddraget i opfølgningen heraf, såvel som i arbejdet med uddannelsessystemernes mål.

1.2. Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse

Det fjerde princip i afgørelsen fra 1963 om en fælles erhvervsuddannelsespolitik fastlagde, at Kommissionen, når den udførte de opgaver, den havde fået pålagt inden for området erhvervsuddannelse, skulle bistås af en tresidig rådgivende komité, hvis sammensætning og vedtægter skulle fastlægges af Rådet, efter at det havde modtaget Kommissionens udtalelse. Det samme år vedtog Rådet vedtægten for Det Råd givende Udvalg for Faglig Uddannelse (udvalget) [10].

[10] Vedtægt for Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse, 63/688/EØF, EFT P 190 af 30.12.1963, s. 3090.

Udvalget havde "for hver medlemsstat to regeringsrepræsentanter, to repræsentanter for arbejdstagernes faglige forbund og to repræsentanter for arbejdsgivernes faglige organisationer" (artikel 1). Kommissionen blev bistået i form af "udtalelser om spørgsmål af almindelig eller principiel betydning vedrørende den faglige uddan nelse" (artikel 10).

Udvalget har derfor været aktivt i hele forløbet af Fællesskabets erhvervsuddannel sespolitik, og har udstedt udtalelser om basisdokumenter, om særlige aktioner, som f.eks. oprettelsen af Cedefop og om forberedelsen, forvaltningen, evalueringen og udnyttelsen af Fællesskabets handlingsprogram inden for erhvervsuddannelse.

Hertil kommer, at udvalget, der er det eneste rådgivende trespartsorgan, som udtrykkeligt beskæftiger sig med erhvervsuddannelse, faktisk er blevet til et forum for debat og udveksling af idéer mellem Kommissionen og de tre grupper, såvel som mellem grupperne selv. Udvalget indgår som en fast bestanddel af de bredere rammer for konsultationen af arbejdsmarkedets parter, som omfatter den europæiske arbejdsmarkedsdialog, der udgør et centralt element i den europæiske model for økonomisk og social udvikling.

Da man har anerkendt, at behovet for et øget samarbejde inden for erhvervs uddannelse er større end nogensinde, er der ingen tvivl om, at det er nødvendigt at have et trepartsorgan til almindelig konsultation på europæisk plan. Det er imidlertid nødvendigt med en grundlæggende reform, især af udvalgets sammensætning og af dets operationelle rammer.

Vedtægten, der blev vedtaget i 1963, blev ændret lidt i 1968 for at gøre det muligt for medlemmerne at forblive på deres poster efter udløbet af deres mandat, indtil der var blevet udpeget nye medlemmer [11]. Eftersom det første stykke i artikel 1 i 63/688/EØF anfører antallet af medlemmer, var det også nødvendigt med ændringer hver gang én eller flere medlemsstater blev optaget i Det Europæiske Fællesskab (Den Europæiske Union) [12].

[11] Rådets afgørelse 68/189/EØF af 9. april 1969, EFT L 91 af 12.4.1968, s. 26

[12] Akt vedroerende tiltraedelsesvilkaarene og tilpasningerne af traktaterne - Kongeriget Danmarks, Irlands og det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse, EFT L 73, 27.3.1972, p. 14; Akt vedroerende tiltraedelsesvilkaarene og tilpasningerne af traktaterne - Hellenske Republiks tiltraedelse, EFT L 291, 19.11.1979, p. 17; Akt vedroerende tiltraedelsesvilkaarene og tilpasningerne af traktaterne - Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse , EFT L 302, 15.11.1985, p. 23; AKT vedrørende vilkårene for Kongeriget Norges, Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, OJ C 241, 29.8.1994, p. 9; Berigtigelse til: Vedtægt for det rådgivende udvalg for faglig uddannelse (63/688/EØF), OJ L 135, 6.6.1996, p. 36.

I henhold til den gældende vedtægt skal udvalget i en europæisk union bestående af 25 medlemsstater have 150 medlemmer. I en sådan situation vil det blive et meget tungt organ, der sandsynligvis ikke kan udføre en rådgivende funktion effektivt. Hertil kommer, uanset dets størrelse, at udvalgets arbejdsmetoder og organisatoriske rammer skal moderniseres for at afspejle de grundlæggende ændringer, der er opstået, siden det blev oprettet, og det findes derfor tilrådeligt, at dette anerkendes formelt i dets grundlæggende retsakt.

Vedtægten for Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse, der blev vedtaget i 1963 [13], bør derfor erstattes af en ny vedtægt for at tage hensyn til følgerne af udvidelsen og gøre det muligt at modernisere udvalgets arbejdsmetoder.

[13] Vedtægt for Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse, 63/688/EØF, EFT P 190 af 30.12.1963, s. 3090.

I henhold til det vedlagte udkast til afgørelse skal det rådgivende udvalg have den samme opgave, og være inspireret af det samme princip om en lige repræsentation af tre parter, men være sammensat, organiseret og drevet på en sådan måde, at det kan være effektivt i et udvidet EU og i en tid med hurtige sociale forandringer.

Arbejdsmarkedets parter og regeringsrepræsentanter i det rådgivende udvalg er blevet hørt om udkastet til den nye vedtægt.

1.3. Retsaktens type

Det er Kommissionens opfattelse, at selvom det rådgivende udvalgs hovedopgave forbliver uændret, er det bedre at vedtage en ny vedtægt frem for at indføre en række ændringer til den nuværende vedtægt.

Det fjerde princip, sidste stykke i ovennævnte afgørelse 63/226/EØF om en fælles erhvervsuddannelsespolitik fastlagde, at "for at sætte Kommissionen i stand til at løse de opgaver , der er pålagt Kommissionen vedrørende faglig uddannelse, bistås denne af en tresidig rådgivende komité, hvis sammensætning og statutter fastsættes af Rådet efter indhentet udtalelse fra Kommissionen".

Det relevante retlige instrument er derfor en afgørelse fra Rådet, hvori sammen sætningen og vedtægten for udvalget fastsættes, efter at Kommissionen har afgivet den udtalelse, der er indeholdt i nærværende meddelelse.

2. Indholdet i de nye vedtægter

2.1. Det nye udvalgs arbejdsområde og ansvar

Artikel 2, stk. 1 fastsætter, at udvalget har til opgave at bistå Kommissionen med at gennemføre Fællesskabets erhvervsuddannelsespolitik.

Artikel 2, stk. 2 anfører, at udvalget skal opfylde sin opgave ved at udarbejde udta lelser om både generelle emner og særlige aktioner såvel som gennem udvekslinger af synspunkter og erfaringer.

Det nye udvalgs hovedansvarsområde er stort set det samme som det, der blev tildelt udvalget af 1963. Hovedopgaven for udvalget af 1963 (nemlig at bistå Kommis sionen) blev udtrykt i det fjerde princip i afgørelse 63/266/EØF, og dets særlige opgave (forelæggelse af udtalelser) blev anført i artikel 10 i vedtægten (63/688/EØF). Det forekommer hensigtsmæssigt at udarbejde en klar definition af udvalgets ansvarsområde i én enkelt artikel.

Endvidere fastsætter artikel 2, stk. 2, litra a), at omfanget af høringen omfatter generelle emner såvel som særlige aktioner, og i artikel 2, stk. 2, litra b) anerkendes udvalgets rolle som forum for debat og udveksling som et væsentligt element, for så vidt angår opgavens opfyldelse.

I artikel 2, stk. 3 bekræftes det, at ansvaret for at tilvejebringe de nødvendige oplysninger til udvalget ligger hos Kommissionen.

2.2. Udvalgets sammensætning

I overensstemmelse med retsakten af 1963 har det nuværende udvalg 90 faste medlemmer (to pr. interessegruppe pr. medlemsstat) og 45 suppleanter (én pr. interessegruppe pr. medlemsstat). Som nævnt ovenfor vil udvalget, hvis man anvender denne sammensætning efter udvidelsen af Den Europæiske Union i 2004, have 150 medlemmer og 75 suppleanter, hvilket vil gøre det for stort og forringe dets effektivitet.

Det nye udvalg skal derfor etableres i henhold til en sammensætning, der sikrer den lige repræsentation af alle tre parter og medlemsstaterne samtidig med, at det sikres, at udvalget har den fleksibilitet, der er nødvendig for at kunne arbejde effektivt.

Artikel 3, stk. 1, i nærværende forslag fastsætter derfor, at udvalget sammensættes således, at der kun er én repræsentant pr. interessegruppe pr. medlemsstat i stedet for de nuværende to.

I en europæisk union bestående af 25 medlemsstater vil det betyde et udvalg med 75 faste medlemmer (og lige så mange suppleanter), nemlig tre pr. medlemsstat, hvilket vil udgøre tre lige store interessegrupper (25 medlemmer).

2.3. Udvalgets struktur og funktion

To juridisk bindende retsakter regulerer det eksisterende rådgivende udvalgs funktion, nemlig vedtægten, der blev vedtaget af Rådet den 18. december 1963 (63/688/EØF), og forretningsordnen, som Rådet godkendte den 14. juni 1965.

I de forløbne år er der blevet etableret en operationel ramme, der uden at være i modstrid med vedtægten eller forretningsordnen ikke bygger på noget formelt grundlag.

Der er bl.a. hverken i vedtægten eller i forretningsordnen nogen bestemmelser om, at udvalgets arbejde skal tilrettelægges pr. interessegruppe, ej heller at udvalgsmøderne skal forberedes af et lille styringsudvalg. Det er imidlertid i hovedtræk blevet til måden, hvorpå det rådgivende udvalg for øjeblikket drives.

I praksis findes der tre særskilte interessegrupper, nemlig repræsentanterne for de nationale regeringer, for fagforeningerne og for arbejdsgiverorganisationerne. De tre interessegrupper holder interne drøftelser før plenarmøderne, hvis resultater for midles af ordførerne på plenarmøderne - uden at den enkelte fratages retten til at tage ordet på plenarmødet. Møderne forberedes af en styringsgruppe, der består af repræsentanter for Kommissionen og for hver enkelt interessegruppe.

I den sammenhæng bør det nævnes, at repræsentanter for de europæiske arbejds markedsorganisationer i mange år har deltaget aktivt i udvalgets arbejde, især ved at koordinere høringen inden for de respektive interessegrupper. De deltager også i udvalgets møder som observatører.

Eftersom denne organisationsstruktur, der er baseret på interessegrupper, som repræsenterer arbejdstagere, -givere og nationale regeringer, har bevist sin gyldighed, og der ikke stilles spørgsmål dertil af deltagerne, forekommer det hensigtsmæssigt at formalisere den i princippet og overlade de driftsmæssige detaljer til en ny forretningsorden. Det sker i artikel 5 i nærværende forslag.

Artikel 5 indeholder også bestemmelser om en ordfører og en koordinator, der skal udpeges for hver enkelt interessegruppe for at repræsentere denne i det forretnings udvalg, der er defineret i samme artikel. Forretningsudvalget vil udgøre et permanent koordinerende organ for udvalgets aktiviteter og overtage den rolle, der i øjeblikket varetages af en uformel styringsgruppe.

Interessegrupperne vil få fuld uafhængighed i valget af deres koordinatorer, der ikke behøver at være medlemmer af udvalget. Det giver interessegrupperne muligheden for at få deres aktiviteter koordineret af repræsentanter for organisationerne på europæisk plan.

2.4. Udvalgsmøder

Artikel 6 definerer rammerne for afholdelsen af møder, uden at der indføres ændringer i de nuværende bestemmelser og praksis, og de driftsmæssige detaljer overlades til en ny forretningsorden. Der tages også højde for muligheden for opret telse af arbejdsgrupper.

I artikel 6, stk. 1, i dette forslag fastsættes der bl.a., at møderne ledes af General direktøren med ansvar for erhvervsuddannelse i Kommissionen eller af en direktør, der er udpeget af denne. Under alle omstændigheder skal Kommissionens repræ sentant, der leder møderne, mindst have rang af direktør for fortsat at give udvalgs møderne en passende politisk profil.

2.5. Beslutningsprocedurer

Afstemningsreglerne, der er fastlagt i artikel 11 i vedtægten (63/688/EØF), er i al væsentlighed gengivet i dette forslag. Dertil kommer, at artikel 7, stk. 3 indfører muligheden for hasteprocedurer for beslutningstagningen, (der skal fastlægges på et senere tidspunkt i forretningsordnen) med henblik på at gøre den mere effektiv og i højere grad i stand til hurtigt at behandle anmodninger fra Kommissionen.

2.6. Procedure for udnævnelse af medlemmer og varigheden af deres mandat

Kommissionen mener, at den nuværende procedure for udnævnelse af udvalgs medlemmer (artikel 4 i afgørelsen om vedtægten 63/688/EØF) er tilfredsstillende, og at det er ikke nødvendigt at ændre den. På den anden side fastlægger artikel 3, stk. 3, at medlemmernes mandat skal vare tre år i stedet for de nuværende 2, jf. artikel 5 i vedtægten. Det er i overensstemmelse med bestemmelser og praksis i andre treparts organer, og anses normalt for at være en passende mandatperiode.

Artikel 3, stk. 3 indeholder et kønsaspekt, da behovet for en afbalanceret repræsen-tation af mænd og kvinder fremhæves, og anfører også behovet for tilstedeværelsen af alle typer kvalifikationer, der er nødvendige, for at udvalgets forskellige opgaver kan løses.

3. Kommissionens udtalelse

Kommissionen udtrykker sin positive holdning til det vedlagte forslag, der fastsætter vedtægten for Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse.

Udkast til RÅDETS AFGØRELSE om vedtægten for Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets afgørelse af 2. april 1963 om opstilling af almindelige principper for gennemførelse af en fælles politik for faglig uddannelse [14], særlig det fjerde princip, sidste stykke, og

[14] EFT nr. 63 af 20.04.1963, s. 1338/63.

under henvisning til udtalelse fra Kommissionen [15], og

[15] EFT C ... af ..., s. .

ud fra følgende betragtninger:

(1) På baggrund af Rådets afgørelse 63/266/EØF vedtog Rådet den 18. december 1963 vedtægten for Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse (63/688/EØF) [16].

[16] EFT L 190 af 30.12.1963, s. 3090.

(2) I de 40 år siden oprettelsen har Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse forelagt udtalelser for Kommissionen om erhvervsuddannelsesanliggender, herunder udtalelser om meddelelser og andre strategiske dokumenter om særlige foranstaltninger, bl.a. oprettelsen af Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop), og om forberedelsen, forvaltningen, evalueringen og udnyttelsen af Fælles skabets handlingsprogrammer inden for erhvervsuddannelse.

(3) De sociale, politiske og institutionelle ændringer, der har fundet sted siden oprettelsen af Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse, og de nye perspektiver, der åbner sig gennem de kommende tiltrædelser, kræver en konstruktiv genovervejelse af sammensætningen af Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse og dets organisatoriske rammer.

(4) Trepartsstrukturen i Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse og dets opgaver bør i al væsentlighed opretholdes samtidig med, at der indføres en række ændringer for at tilpasse dets virke, -

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

1. Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse (i det følgende benævnt "udvalget") består af tre faste medlemmer pr. medlemsstat, således at der tilkommer hver medlemsstat en repræsentant for de nationale regeringer, en for arbejdstager organisationerne og en for arbejdsgiverorganisationerne.

2. Der udnævnes en suppleant for hvert fast medlem.

Suppleanten deltager kun i udvalgets møder, såfremt det faste medlem, som vedkom mende er suppleant for, er forhindret, dog uden at dette berører artikel 7, stk. 3.

3. Faste medlemmer og suppleanter af udvalget udpeges af Rådet.

Rådet sørger for at sikre en afbalanceret repræsentation af mænd og kvinder i sammensætningen af udvalget og sørger for, at udvalget råder over den nødvendige sagkundskab til at løse sine opgaver.

4. Rådet offentliggør til orientering listen over faste medlemmer og suppleanter i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 2

1. Udvalget skal have til opgave at bistå Kommissionen med at gennemføre en erhvervsuddannelsespolitik for Fællesskabet.

2. Udvalget afgiver bl.a. udtalelser til Kommissionen om følgende emner:

a) spørgsmål af generel betydning eller af principiel betydning om erhvervs uddannelse

b) spørgsmål vedrørende forberedelse, gennemførelse, evaluering og udnyttelse af aktiviteter, der udføres eller planlægges af Kommissionen inden for erhvervs uddannelse

Det udveksler også synspunkter og erfaring i relation til erhvervsuddannelses anliggender.

3. Kommissionen forelægger de nødvendige oplysninger for udvalget.

Artikel 3

1. De faste medlemmer og suppleanterne udpeges for en treårig periode. Denne periode kan fornyes.

2. Ved udløbet af deres mandatperiode fortsætter de faste medlemmer og supplean terne i deres hverv, indtil deres efterfølgere er udpeget, eller genudnævnelse har fundet sted.

3. Medlemmets mandatperiode kan ophøre før udløbet af treårsperioden ved udtræden eller ved meddelelse fra den pågældende medlemsstat om, at mandatperioden er bragt til ophør.

Medlemmet afløses for resten af sin mandatperiode efter proceduren i artikel 1.

Artikel 4

1. Internt i udvalget oprettes tre interessegrupper for henholdsvis repræsentanterne for de nationale regeringer, repræsentanterne for arbejdstagerorganisationerne og repræsentanterne for arbejdsgiverorganisationerne.

2. Hver interessegruppe vælger en ordfører blandt sine medlemmer.

3. Hver interessegruppe udpeger en koordinator, der deltager i udvalgets, det i artikel 5 nedsatte forretningsudvalgs og interessegruppens møder.

Artikel 5

1. Der nedsættes et forretningsudvalg, der skal tilrettelægge udvalgets aktiviteter.

2. Forretningsudvalget består af to repræsentanter for Kommissionens tjenestegrene samt ordføreren og koordinatoren for hver interessegruppe eller deres delegerede, jf. bestemmelserne i artikel 8 i forretningsordnen.

Artikel 6

1. Udvalgets formand er Kommissionens generaldirektør med ansvar for erhvervs uddannelse eller ved forfald en direktør i det pågældende generaldirektorat udpeget af generaldirektøren. Formanden deltager ikke i afstemningen.

2. Udvalget træder sammen mindst to gange om året.

Udvalget indkaldes af formanden, enten på dennes initiativ eller på begæring af mindst en tredjedel af medlemmerne.

3. Formanden kan på eget initiativ indbyde sagkyndige til at deltage i udvalgsmøderne.

4. Udvalget kan nedsætte arbejdsgrupper i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 8 i forretningsordnen.

5. Repræsentanter for Kommissionens berørte tjenestegrene deltager i udvalgs-, forret ningsudvalgs- og arbejdsgruppemøderne.

6. Kommissionen sørger for sekretariatsbistand til udvalget, forretningsudvalget og arbejdsgrupperne.

7. Følgende personer kan deltage i udvalgsmøderne som observatører:

(a) direktøren for Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop), eller en repræsentant udpeget af denne.

(b) direktøren for Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut, eller en repræ sentant udpeget af denne.

(c) en repræsentant for hver interessegruppe i de lande, der er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

Formanden kan tillade andre personer at deltage i udvalgsmøderne som observatører.

Artikel 7

1. En udtalelse fra udvalget har gyldighed, når to tredjedele af medlemmerne er til stede eller repræsenterede. Kun faste medlemmer eller suppleanter, der repræsenterer faste medlemmer, kan stemme.

2. Udvalgets udtalelser skal begrundes. De vedtages med absolut flertal af de gyldigt afgivne stemmer. Såfremt mindretallet begærer det, skal de ledsages af en redegørelse for dettes synspunkt.

3. Den i artikel 8 omtalte forretningsorden fastlægger hasteprocedurerne for beslutningstagningen.

Artikel 8

Udvalget fastsætter selv efter udtalelse fra Kommissionen sin forretningsorden, som fastlægger de praktiske bestemmelser for, hvordan udvalget skal fungere.

Artikel 9

I henhold til traktatens artikel 287 har udvalgets medlemmer pligt til ikke at videregive de oplysninger, de får kendskab til gennem udvalgets, forretningsudvalgets eller arbejds gruppernes arbejde, hvis Kommissionen meddeler medlemmerne, at den ønskede udtalelse eller det stillede spørgsmål vedrører et emne af fortrolig karakter.

I disse tilfælde deltager alene udvalgets medlemmer og repræsentanterne for Kommissionens tjenestegrene i møderne.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne

Formand

FINANSIERINGSOVERSIGT

Politikområder: Uddannelse og kultur

Aktiviteter: Erhvervsuddannelse

Titel: Vedtægt for Det Rådgivende Udvalg for Faglig Uddannelse

1. BUDGETPOST

A-7030

A-7031

2. SAMLEDE TAL

2.1. Samlet rammebevilling (del B):mio. EUR som forpligtelsesbevilling

(Ikke relevant.)

2.2. Gennemførelsesperiode:

2004 - [..] (Den omfattede periode er uendelig.)

2.3. Samlet flerårigt skøn over udgifterne:

(a) Forfaldsplan for forpligtelses- og betalingsbevillinger (finansieringstilskud) (jf. punkt 6.1.1)

(Ikke relevant.)

b) Teknisk og administrativ bistand og støtteudgifter (jf. punkt 6.1.2)

(Ikke relevant.)

(c) Personale- og andre driftsudgifters samlede budgetvirkninger(jf. punkt 7.2 og 7.3)

Mio. EUR (3 decimaler)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

2.4. Forenelighed med den finansielle programmering og de finansielle overslag

[X] Forslaget er foreneligt med den gældende finansielle programmering

Forslaget kræver omprogrammering af de relevante poster i de finansielle overslag.

Omprogrammering kan betyde, at bestemmelserne i den interinstitutionnelle aftale må tages i brug.

2.5. Virkninger for budgettets indtægtsside: [17]

[17] For yderligere oplysninger henvises til særskilt forklarende note.

[X] Ingen (vedrører tekniske aspekter ved en foranstaltnings gennemførelse)

ELLER

Forslaget har følgende finansielle virkning på indtægtssiden:

(NB. Alle nærmere oplysninger og bemærkninger i forbindelse med udregnings metoden med hensyn til virkningen for indtægtssiden skal fremgå af et særkskilt bilag.)

3. BUDGETSPECIFIKATIONER

>TABELPOSITION>

4. RETSGRUNDLAG

Rådets afgørelse af 2. april 1963 om opstilling af almindelige principper for gennemførelse af en fælles politik for faglig uddannelse (1963/266/EØF).

5. BESKRIVELSE OG BEGRUNDELSE

5.1. Behov for EU-foranstaltninger [18]

[18] For yderligere oplysninger henvises til særskilt forklarende note.

5.1.1. Mål

Da man har anerkendt, at behovet for et øget samarbejde inden for erhvervsuddan nelse er større end nogensinde, er der ingen tvivl om, at det er nødvendigt at have et trepartsorgan til almindelig konsultation på europæisk plan. Det er imidlertid på nuværende tidspunkt nødvendigt med en grundlæggende reform, især af udvalgets sammensætning og af dets operationelle rammer.

I henhold til den gældende vedtægt skal udvalget i en europæisk union bestående af 25 medlemsstater have 150 medlemmer. I en sådan situation vil det blive til et meget tungt organ, der sandsynligvis ikke kan udføre en rådgivende funktion effektivt. Hertil kommer, uanset dets størrelse, at udvalgets arbejdsmetoder og organisatoriske rammer skal moderniseres for at afspejle de grundlæggende ændringer, der er opstået siden det blev oprettet, og det findes derfor tilrådeligt, at dette anerkendes formelt i dets grundlæggende retsakt.

5.1.2. Dispositioner, der er truffet på grundlag af en forhåndsevaluering

(Ikke relevant.)

5.1.3. Foranstaltninger, der træffes efter en efterfølgende evaluering

(Ikke relevant.)

5.2. Indsatsområder og nærmere bestemmelser for støtten

(Ikke relevant.)

5.3. Gennemførelsesmetoder

(Ikke relevant.)

6. FINANSIELLE VIRKNINGER

6.1. Samlede finansielle virkninger for budgettes del B (hele programperioden)

(Ikke relevant. Ingen indvirkning for budgettes del B.)

6.1.1. Finansieringsstøtte

6.2. Beregning af omkostningerne pr. foranstaltning i budgettets del B (hele pro gramperioden) [19]

[19] For yderligere oplysninger henvises til særskilt forklarende note.

(Ikke relevant. Ingen indvirkning for budgettes del B.)

7. VIRKNINGER FOR PERSONALERESSOURCER OG ADMINISTRATIONS UDGIFTER

7.1. Personalemæssige virkninger

>TABELPOSITION>

7.2. Samlede finansielle virkninger af personaleforbruget

>TABELPOSITION>

Beløbene er de samlede udgifter over 12 måneder.

7.3. Andre administrative udgifter som følge af foranstaltningen

>TABELPOSITION>

Beløbene er de samlede udgifter over 12 måneder.

1 Det specificeres, hvilken udvalgstype der er tale om, og hvilken gruppe det tilhører.

>TABELPOSITION>

Det bør bemærkes, at omkostningerne beregnes på baggrund af 15 medlemsstater.

Behovet for personale- og administrative ressourcer dækkes inden for bevillingen til det Generaldirektorat, der forvalter foranstaltningen, inden for rammerne af den årlige bevillings procedure.

8. OPFØLGNING OG EVALUERING

8.1. Resultatopfølgning

(Ikke relevant.)

8.2. Hvordan og hvor ofte skal der evalueres?

(Ikke relevant.)

9. FORHOLDSREGLER MOD SVIG

(Ikke relevant.)