26. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 75/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om produktsikkerhed i almindelighedt1) 
(90/C 75/01) 
Rådet for De Europæiske Fælleskaber besluttede den 12. juni 1989 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for miljø-, sundheds- og forbrugerspørgs­
mål, som udpegede Alma Williams til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 12. januar 
1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 273. plenarforsamling, den 31. januar 1990, 
med 93 stemmer for, 59 imod og 7 hverken for eller imod følgende udtalelse. 
Indledning 
1. Det økonomiske og sociale Udvalg støtter princi­
pielt indførelsen af en fællesskabslovgivning, som på­
lægger enhver, der beskæftiger sig med design, fremstil­
ling og salg af produkter, at opfylde et generelt sikker­
hedskrav. ØSU kan kun være enig i denne generelle 
målsætning, som ØSU selv har formuleret klart og 
vedtaget enstemmigt i sin initiativudtalelse af april 1988 
om generelle sikkerhedskrav til forbrugsvarer (2), som 
tilskyndede Kommissionen til at udarbejde forslag til 
en lovgivning om sikkerhedskrav til forbrugsvarer. 
2. Det erkendes dog, at der er et behov for afklaring, 
for inddragelse af visse emner og for generel forenkling, 
så det bliver lettere at fortolke og gennemføre de foreslå­
ede bestemmelser, og retsusikkerhed undgås. 
Direktivforslagets sigte og målsætninger 
3. Udgangspunktet er, at alle produkter skal være 
sikre. Forslagets hovedformål er derfor ganske enkelt 
at sørge for, at der er fri bevægelighed for sikre produk­ter, og frem for alt at undgå, at der bringes farlige 
produkter på markedet. Alle aspekter af forslaget skal 
ses ud fra denne synsvinkel. 
4. De øvrige målsætninger indbefatter behovet for 
en klar og åben tilkendegivelse af, at levereing af farlige 
produkter kan være en form for illoyal konkurrence, 
eftersom leverandøren af de farlige produkter stilles 
urimeligt fordelagtigt i forhold til en konkurrent, der 
accepter de omkostninger, der er forbundet med at 
opfylde sikkerhedskravene. Derudover er der behov for 
at fremskynde harmoniseringen af sikkerhedsbestem­
melser mest muligt på grund af den voksende mængde 
af nationale love, hvis omfang og indhold varierer fra 
medlemsstat til medlemsstat. 
5. Der er endvidere behov for at styrke EF-borgernes 
tillid til, at det indre marked kan tilfredsstille deres 
behov. Direktivforslagets retsgrundlag er Den Europæi­
ske Fælles Akts artikel 100 A, stk. 3, som fastlægger, 
at »Kommissionens forslag (...) inden for sundhed, sik­
kerhed, miljøbeskyttelse og forbrugerbeskyttelse skal 
bygge på et højt beskyttelsesniveau«. 
6. Målsætningerne falder klart i to adskilte og dog 
nødvendigvis sammenhængende dele: 
(•) EFTnr. C 193 af 31. 7. 1989, s. 1. 
(2) EFTnr. C 175 af 4. 7. 1988. — På det indre marked fra 1993 er det hensigten, at 
produkter skal sælges frit inden for rammerne 
Nr. C 75/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 90 
af Fælleskabets harmoniserede sikkerhedskrav — 
såvel specifikke som generelle, og disse krav skal alle 
producenter, importører og leverandører overholde. 
Indtil dette direktiv træder i kraft, kan det forekom­
me, at produkter, der er forbudt i én medlemsstat, 
fortsat kan markedsføres i andre medlemsstater. 
Følgelig fastsætter dette forslag frivillige og restbin-
dende kriterier, efter hvilke virksomheder og tilsyns­
myndigheder kan vurdere sikkerheden, og det be­
skriver foranstaltninger til produktkontrol. 
— Det er væsentligt, at man på fællesskabsplan indfø­
rer en effektiv, praktisk og umiddelbar procedure til 
behandling af nødsituationer i tilfælde, hvor særlige 
produkter frembyder alvorlige risici. 
Baggrund: afhjælpende og forebyggende forholdsregler 
7. Direktivforslaget kan ikke betragtes isoleret. ØSU 
understerger, at det er vigtigt at integrere og samordne 
alle direktiver, der vedrører sundheds- og sikkerhedsa­
spekter. 
Forslaget skal også ses i nær sammenhæng med: 
— den »nye metode« i forbindelse med teknisk harmo­
nisering og standarder; på det indre marked vil 
velfunderede, moderne standarder og certificerings-
metoder være væsentlige for produkter, der sælges 
og anvendes i hele Fællesskabet. Forslaget bør også 
ses i sammenhæng med forslaget til en global meto­
de i forbindelse med certificering og prøvning(1). 
Her understreger ØSU, at sådanne standarder nød­
vendigvis skal svare til hinanden i alle medlemssta­
ter, og fortolknings- og anvendelsesprocedurerne 
skal være ensartede, omend ØSU konstaterer, at 
standarder er frivillige, kan være uegnede eller for­
ældede og ikke nødvendigvis omfatter sikkerheds­
kriterier, 
— eksistensen af specifik fællesskabslovgivning om 
særlige emner, herunder direktiver i henhold til »den 
nye metode«, som ikke skelner mellem produkter i 
al almindelighed og særlige forbrugsgoder. Antallet 
af disse er begrænset — og vil altid være det, og de 
vedrører kun de produkter, de finder anvendelse på. 
Der er derfor behov for et bredt, generelt rammedi­
rektiv, som dækker de produkter, der ikke er omfat­
tet af et »vertikalt« direktiv. Det er også nødvendigt 
at udfylde huller i den eksisterende »vertikale« lov-
(') EFTnr. C 267 af 19. 10. 1989. givning; for direktiverne i henhold til »den nye 
metode« gælder f. eks. følgende: 
— de indeholder ikke detaljer om nationale foran­
staltninger i nødsituationer, 
— de fastsætter ikke, hvorledes sådanne nationale 
foranstaltninger koordineres på fællesskabs­
plan, 
— de kræver ikke, at medlemsstaterne konstant 
overvåger markedet, og ej heller at leverandører­
ne til stadighed kontrollerer produktionen, 
— det bestående direktiv om produktansvar, der om­
handler producentens særlige ansvar. ØSU betragter 
forslaget om generel produktsikkerhed som et nød­
vendigt supplement til det eksisterende direktiv om 
produktansvar. Forskellen mellem dem er, at pro-
duktansvarsdirektivet primært er afhjælpende, med­
ens det nye forslag hovedsageligt er forebyggende. 
Desværre er det endnu ikke alle medlemsstater, der 
fuldt ud har gennemført direktivet om produktansvar. 
ØSU beklager den uensartethed, der præger gennemfø­
relsen for øjeblikket, og den retsusikkerhed, dette med­
fører. Medlemsstaterne opfordres derfor til straks at 
træffe forholdsregler med henblik på at gennemføre 
direktivet om produktansvar i dets helhed. 
Direktivforslagets rækkevidde 
8. ØSU konstaterer, at forslaget vedrører alle pro­
dukter og ikke fastsætter nogen undtagelser af produk­
tområder. Selv om det må erkendes, at denne anvendelse 
på alle produkter er blevet mødt med forbehold, da det 
er så bredtfavnende, bifalder ØSU dog i det store og 
hele Kommissionens forslag, og det påpeges, at mange 
specifikke direktiver ikke skelner produkter på grundlag 
af, om disse anvendes af erhvervsfolk eller almindelige 
forbrugere (f. eks. direktiver om farlige stoffer, om 
maskiner, om trykbeholdere, ...). I dette bredt baserede 
direktivforslag, hvor man ikke betragter sikkerhed som 
en delelig størrelse, vil man bl. a. tage højde for, at det 
bliver stadig vanskeligere at skelne mellem erhvervs-
og forbrugsgoder (f. eks. gør-det-selv-produkter, og 
artikler til havearbejde). I mange tilfælde er det umuligt 
at skelne mellem færdigvarer, halvfabrikata og tilbehør 
på en sådan måde, at der kan ske en forebyggende 
indsats. 
9. ØSU bemærker, at forslaget ikke omfatter service­
ydelser, medmindre disse påvirker sikkerheden af det 
produkt, der skal installeres eller repareres. ØSU bifal­
der denne begrænsning, omend det erkendes, at der er 
en snæver sammenhæng mellem produkter og service, 
og at der næsten uundgåeligt vil opstå problemer. Ikke 
desto mindre efterlyser ØSU supplerende lovgivning, 
ligeledes på basis af artikel 100A, som omhandler sik­
kerhedskrav til serviceydelser, og som er både forebyg­
gende og afhjælpende. 
26. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 75/3 
Generel lovgivning suppleret af specifik lovgivning 
10. På baggrund af den forestående realisering af det 
indre marked synes det påkrævet, at man i tide — og i 
form af et direktiv — udvider EF-retten med et generelt 
krav om produktsikkerhed. Kun derigennem kan man 
yde alle forbrugere en effektiv beskyttelse mod farlige 
produkter, når den frie udveksling af varer mellem 
medlemsstaterne gennemføres. 
Det foreslåede direktiv om produktsikkerhed indehol­
der grundlæggende, generelle bestemmelser med en bin­
dende interventionsramme og fjerner dermed de forskel­
le, der for tiden stadig præger de enkelte medlemsstaters 
kontrol med markedsførte varer. Dette skulle øge alle 
markedsparters retssikkerhed betydeligt. 
ØSU mener, at direktivet om produktsikkerhed kun bør 
finde anvendelse i tilfælde, hvor der ikke foreligger 
passende specifikke EF-bestemmelser. 
Direktivet om produktsikkerhed i almindelighed skal 
finde anvendelse, hvis der ikke findes et specifikt direk­
tiv om emnet, eller hvis et eksisterende specifikt direktiv 
ikke tager tilstrækkelig højde for produktsikkerheden. 
Det forventes imidlertid ikke, at direktivet om produkt­
sikkerhed i almindelighed skal anvendes, når sikker­
hedsspørgsmålet allerede er tilstrækkeligt dækket af et 
specifikt direktiv. 
11. For klarhedens skyld anbefaler ØSU, at Kommis­
sionen i de relevante artikler henviser til specifikke 
bestemmelser, der gælder for bestemte produkter. 
Definitioner 
12. Hvis definitioner ikke er entydige og indbyrdes 
overensstemmende, er der skabt mulighed for, at med­
lemsstater opretter handelsbarrierer, og dermed følger 
endeløse diskussioner om betydningen samt om­
kostningskrævende retssager til afgørelse af stridighed­
erne. ØSU mener, at adskillige af Kommissionens defi­
nitioner bør præciseres. Dette tages op under be­
mærkningerne til de enkelte artikler. 
13. Betydningen af »generelle sikkerhedskrav« skal 
gøres helt entydig: produkter, der sættes i frit omløb i 
Fællesskabet, skal frembyde den sikkerhed, som forbru­
gerne med rette kan forvente under forudsætning af, at 
produktet anvendes på en måde, som man normalt og 
med rimelighed kan forvente. Man må også huske på, 
at defekte varer ikke nødvendigvis er farlige. 
Indsamling af oplysninger 
14. ØSU betoner, at det er indsamling af aplysninger 
og analyse af facts, des bør være udgangspunktet for enhver lovgivning på sikkerhedsområdet. Det er derfor 
skuffende, at kommissionen ikke refererer direkte til 
EHLASS (det europæiske samarbejde om registrering 
af ulykker i hjemmene og i fritiden). ØSU opforder 
endvidere Kommissionen til at sørge for, at Fællesska­
bet efter udløbet af den igangværende forsøgsperiode 
stiller passende midler til rådighed til at sikre et perma­
nent og pålideligt system til indsamling og analyse af 
oplysninger om ulykker og til at foretage grundige 
undersøgelser. Det synes muligt, at kommissionen på­
tænker at overdrage EHLASS til medlemsstaterne. Selv­
følgelig skal medlemsstaterne spille en stor rolle, men 
Kommissionen skal også gøre brug af data ra EHLASS 
på et samordnet europæisk plan. Det er sådan et system, 
der kan give mulighed for at finde ud af, om de 45 
millioner ulykker om året sker, fordi produkterne er 
dårligt udformet eller fremstillet, fordi vejledningerne 
er uegnede eller ufuldstændige, eller ganske enkelt på 
grund af menneskelig uvidenhed og adfærd. En ulykke 
skyldes både et prodult, en situation og en person — 
sjældent produktet alene. 
Hvem er involveret ? 
15. Når det drejer sig om sikkerhed, kan ingen undslå 
sig for at yde et positivt bidrag, det være sig Kommissio­
nen, medlemsstaterne på nationalt eller regionalt plan, 
producentleddet, detail- og distributionsleddet, fagfor­
eningerne, forbrugerorganisationerne eller endog en­
keltpersoner i deres egenskab af forbrugere herunder i 
særdeleshed forældre med små børn. ØSU konstaterer, 
at forslagets bilag indeholder »impact statements« 
(»konsekvenserklæringer«). ØSU er enig i, at det er 
nødvendigt, at produkternes sikkerhed konstant kon­
trolleres i handelen, men understreger vigtigheden af at 
sikre et enkelt system, som kan gennemføres uden for 
meget postyr (f.eks. ved hjælp af kommercielt fremstil­
lede balnketter og spread-sheets). Dette ville være sær­
deles nyttigt for små og mellemstore virksomheder, som 
de nye administrative pligter kan pålægge uvante, men 
nødvendige byrder. 
16. ØSU foreslår, at detailhandelens særlige forplig­
telser præciseres (f.eks. i forbindelse med sikker samling 
af produkter, der sættes sammen i butikken). ØSU 
foreslår, at detailleddet, der jo har den tætteste kontakt 
med forbrugerne på salgstidspunktet og ved reklamatio­
ner, forpligtes til at oplyse leverandørerne om påviselige 
sikkerhedsproblemer, som de er blevet gjort opmærk­
som på. 
ØSU nærer bekymringer i forbindelse med distribu-
tionsleddets, herunder detailhandelsleddets, ret til af-
hjælpning'og erstatning. Det er ikke rimeligt eller fair, 
at de skal lide økonomische tab som følge af mangler, 
som de ikke selv har forårsaget eller været medvirkende 
Nr. C 75/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 90 
til. Ethvert tab af denne art bør bæres af dem, der har 
forårsaget manglerne. 
Undervisning og information 
17. Ingen form for beskyttelse kan være helt effektiv, 
hvis den ikke samtidig ledsages af information og under­
visning. Derfor opforder ØSU medlemsstaterne til at 
sørge for en langt mere effektiv gennemførelse af Mini­
sterrådets resolution af maj 1986 om forbrugerundervis­
ning i skolerne. ØSU erkender forbrugerorganisationer­
nes særlige rolle i forbindelse med forbrugerundervis­
ning i almindelighed og sikkerhedsundervisning i særde­
leshed, med særlig vægt på det personlige ansvar. Man 
skal tage højde for de behov, som mindre velforberedte 
forbrugere har, specielt i forbindelse med udformningen 
af advarsler. ØSU vil også gerne fremhæve forbrugersik-
kerhedskommissionernes arbejde, både af beskyttende 
og oplysende art, i de medlemsstater, hvor de allerede 
findes. 
Sikkerhedskrav til import- og eksportvarer 
18. Ved importerede produkter bør man indføre og 
opretholde en særlig kontrol på det sted, produktet 
første gang indføres i Fællesskabet; der skal i den forbin­
delse tages hensyn til bestemmelserne af Den almindeli­
ge overenskomst om Told og Udenrigshandel (GATT). 
ØSU påpeger, at det er nødvendigt at sikre et samarbej­
de mellem de kompetente myndigheder, toldembed­
smændene og departementerne for told- og forbrugsaf­
gifter. 
19. Man skal være opmærksom på, at det kan være 
nødvendigt at tilpasse fremstillingen af eksportproduk­
ter til andre, undertiden strengere sikkerhedsstandarder 
i tredjelande. ØSU er af den opfattelse, at der i EF bør 
indføres et forbud mod eksport af farlige produkter til 
ikke-EF-lande. Dette gælder ganske særlig lande i den 
tredje verden, der ofte er præget af utilstrækkelig viden 
og beskyttelseslovgivning. Det bemærkes, at nogle farli­
ge produkter, der eksporteres, bliver genimporteret til 
hjemmemarkedet. 
Specifikke bemærkninger 
Artikel 1 
Direktivets formål bør præciseres gennem en under­
stregning af, at det, der er det primære, er producentens 
pligt til kun at bringe sikre produkter på markedet. Stk. 1: ØSU anmoder Kommissionen om at understrege, 
at markedsføring af et produkt betyder, at produktet 
sættes i omløb, og dette ikke blot på kommerciel og 
kontraktmæssig basis, men også i form af reklamegaver 
og gratis vareprøver. 
ØSU påpeger, at begrebet »påregnet anvendelsestid« — 
underforstået ved brug under normale omstændigheder 
— skal forstås klart og inddrages, når man — på 
frivillig basis — udarbejder standarder, om i praksis 
normalt vil indeholde definitioner af produktkriterier. 
ØSU henleder opmærksomheden på, at der muligvis 
kan opstå juridiske problemer i forbindelse med anven­
delsen af ordene »without prejudice« (»begrænser ikke 
anvendelsen«) i artikel 1, stk 2 og 3, da disse muligvis 
kan fortolkes forskelligt efter »common law« og EF-
lovgivningen. 
Artikel 1 
Litra b): »Sikkert produkt« bør defineres klart, og 
desuden positiv i stedet for negativt, som et produkt, 
der giver køberen (eller brugeren) den »sikkerhed, som 
man med rimelighed kan forvente«. Man skal desunden 
huske på, at sikkerhed uvægerligt er et relativt og ikke 
et absolut begreb, som afhænger af en række sociale og 
økonomiske faktorer. 
Det skal fremgå klart, at spørgsmålet om, hvorvidt 
risikofaktoren er acceptabel, afhænger af, hvad samfun­
det i almindelighed betragter som minimale, uundgåeli­
ge risici, som man er villig til at acceptere. Det bør 
også fremgå, at samfundet efterhånden øger kravene og 
tolrerer stadig mindre risici. 
ØSU er ikke tilfreds med definitionen af »sikkert pro­
dukt« og anvendelsen af begrebet »uacceptabel risiko« 
og anmoder Kommissionen om at finde en anden, mere 
passende ordlyd. ØSU mener, at definitionen på »sik­
kert produkt« bør tages op i lyset at artikel 6 i direktivet 
om produktansvar (85/374/EØF) (*), nemlig forventin-
gen om sikkkerhed. Dette gør den definition, som ØSU 
har anvendt i sin tidligere udtalelse(2) klarere: »sikker« 
vil sige, »at der ikke er nogen risiko, eller kun en helt 
minimal risiko, for at nogle af de følgende forhold vil 
skade nogen eller medføre døden: 
— varen i sig selv, 
— opbevaring, anvendelse eller forbrug af varen, 
(') EFTnr. L 210 af 7. 8. 1985. 
(2) EFT nr. C 175 af 4. 7. 1988 (s. 13, pkt. 2.2). 
26. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 75/5 
— samling af en vare, som leveres adskilt, 
— udslip eller udsivning fra varerne eller som følge af 
deres anvendelse, opbevaring eller forbrug, 
— tillid til at målinger, beregninger eller andre af­
læsninger, der foretages med eller ved hjælp af 
varerne er nøjagtige«. 
Litra c), aa): I forbindelse med begrebet »forudseelig 
anvendelsesmåde« acceptere ØSU, at sikkerheden af­
hænger af produktets (inkl. emballage) beregnede, nor­
male og med rimelighed forudseelige anvendelse. ØSU 
ønsker, at Kommissionen i slutningen af dette litra 
tilføjer, at selv misbrug til tider er forudseelig, især når 
der er børn involveret. 
Når misbrug kan forudses, bør der tages højde for det 
i standarter, og produkter bør forsynes med passende 
advarsler. 
I artikel 2, litra d), bør ordene »kan påvirke« erstattes 
af »faktisk påvirker«. 
Artikel 3 
ØSU understreger, at det i første instans er leverandør­
erne, som gennem normer for god forretningsskik skal 
acceptere deres ansvar med hensyn til kun at markedsfø­
re sikre produkter, eftersom det generelle sikkerhed­
skrav hovedsageligt påhviler dem i henhold til artikel 
2. Medlemsstaterne, som er suveræne, har til opgave at 
påse, at leverandørerne udviser denne disciplin, og at 
traæffe forebyggende forholdsregler, hvis dette ikke 
er tilfædet. hvis en fabrikant eller en distributør, der 
markedsfører et farligt produkt, kan ifalde strafansvar, 
bør de under visse omstændigheder have forsvarsret-
tigheder (især detailhandlende) som nævnt i ØSU's 
initiativudtalse (1). Denne bemærkning gælder også arti­
kel 4, stk. 1. 
I stk. 1 bør Kommissionen understrege, at gratis gaver 
og vareprøver også er omfattet. 
(') F.FT nr. C 175 af 4. 7. 1988, s. 16, punkt 6.3.3 og 6.3.4. Artikel 4 
Stk. 1: Der tilføjes et tredje litra efter stk. 1, litra b): 
»c) der tages hensyn til beviser fra data om ulykker.« 
Stk. 2: ØSU bifalder hensigten med denne artikel, men 
foreslår alligevel, at medlemsstaterne, Kommissionen 
og erhvervslivet støtter forskning i adfærdsmønstre, 
især i forbindelse med brugsvejledninger og advarsler. 
ØSU påpeger endvidere, at entydig, ensartet og systema­
tisk vejledning er påkrævet for alle, der kommunikerer 
med offentligheden, det være sig i form af ord eller 
symboler. 
Artikel 5 
ØSU mener, at denne artikel bør være underordnet 
artikel 3 og 4. 
Efter ØSU's opfattelse er det ikke nok at anvende ordet 
»fremstillet« i første punktum; det bør omformuleres 
til også at omfatte begreber som f.eks. behandling, 
emballering, transport og installering. ØSU påpeger 
også, at der er behov for en afklaring af udtrykket 
»formodes at opfylde« i samme punktum. Formodning­
en bør suppleres med betingelsen: »hvis det modsatte 
ikke kan påvises, eller der ikke foreligger begrundet 
påstand om det modsatte«. 
ØSU bemærker, at forslaget ikke længere henviser til 
standarder eller normer, og foreslår, at disse medtages 
i stk. 2 blandt de kriterier, der skal tages hensyn til, når 
man kontrollerer, om de generelle sikkerhedskrav er 
opfyldt. 
Eksistensen af frivillige standarder for et givet produkt 
bør dog ikke føre til, at man automatisk antager, at 
produktet af den grund er sikkert, eftersom mange 
standarder måske ikke indeholder sikkerhedskriterier. 
Man bør derfor henvise specielt til de standarder, der 
udarbejdes af Den europæiske Standardiseringsorgani­
sation (CEN) og Den europæiske komité for elektrotek­
nisk Standardisering (CENELEC) på Kommissionens 
foranledning. 
Der er her tale om standarder, der udarbejdes efter 
aftale i de kompetente stående udvalg, og som opfylder 
de væsentlige krav i henholg til direktiverne i forbindel­
se med »den nye metode«. 
Nr. C 75/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 90 
Man bør ligeledes infføje ulykkesstatistikker samt resul­
tater af ergonomiundersøgelser i listen over kriterier i 
stk. 2. 
Stk. 2: Ordet »formodentlig« indføjes for »opfylder«. 
Artikel 6 
ØSU understreger, at hovedansvaret for forebyggende 
produktsikkerhed påhviler leverandørerne og ikke de 
offentlige myndigheder. Dette ansvar bør også det mu­
ligt for leverandørerne at tilbagetrække et produkt på 
eget initiativ. På baggrund af den stigende grad af 
frihed og selvansvar påpeger ØSU, at enhver form for 
kontrolsystem i forbindelse med produktsikkerhed skal 
være enkelt og pratisk og medføre mindst mulig admini­
stration, så leverandørerne kan udføre deres opgave 
effektivt. Ikke desto mindre bør det specificeres klart, 
at jo farligere et produkt kan være, jo strengere kontrol­
foranstaltninger skal der træffes. Det er også væsentligt, 
at leverandørerne informerer de offentlige myndigheder 
om de risici, de måtte konstatere. 
Artikel 7 
Stk. 1, litra c): ØSU insisterer på, at bilag 1 og 2 skal 
være en integreret og bindende del al forslaget, og at 
de skal forbindes med artikel 18. 
Der henvises til problemet med særlige grupper såsom 
små forretningsdrivende og postordrefirmaer i forbin­
delse med vedtagelsen af egnede forebyggende foran­
staltninger. 
Der er spørgsmålet, om ordene »eksempler på« i over­
skriften er velvalgte. Dette er særligt vigtigt med hensyn 
til produkternes identificering, som er en forudsætning 
for, at medlemsstaternes, leverandørernes og Kommis­
sionens forebyggende foranstaltninger bliver effektive. 
I forbindelse med bilag 2 foreslår ØSU, at direktivforsla­
get ændres med henblik på at beskytte uskyldige detail­
handlere i tilfælde, hvor varer konfiskeres; dette kan 
gøres ved at hjemle ret til godtgørelse af de omkostning­
er, de har pådraget sig. 
Litra d): ØSU fremhæver på ny vigtigheden af at ind­
samle oplysninger om ulykker og personskader som 
følge af produkter, og bemærker, at der skal være 
et fælles grundlag, så resultaterne kan sammenlignes. 
Kommissionen skal fortsat have ansvaret for samord­
ning og evaluering af data fra EHLASS og bruge det som et middel til at vejlede om prioritering af undersø­
gelser og som et instrument til at formidle oplysninger 
til brug ved udarbejdelse og revision af standarder. 
Litra d): »Sickness« erstattes med »illness« i den engel­
ske tekst, og »invaliditet« (»disability«) tilføjes. 
Litra e): Som et supplement til bestemmelsen om, at 
der skal tages hensyn til kollektive klager over de samme 
produkter fra anerkendte organisationers side, foreslår 
ØSU, at man også kunne tage hensyn til individuelle 
forbrugeres samt forbrugerorganisationers mulighed 
for at anlægge administrative eller juridiske sager med 
henblik på at opnå forebyggende indgreb. 
Litra f): Med henblik på at styrke forbrugernes tillid 
opfordrer ØSU til, at man i videst muligt omfang offent­
liggør informationer. Der bør være en entydig forplig­
telse til at informere den brede offentlighed. Offentlig­
gørelse i EFT er ikke nok. 
Der tilføjes to nye litra: 
»g) på Kommissionens opfordring sikre ensartede 
afprøvningsprocedurer i hele fællesskabsområ­
det og tage højde for, at der vil opstå nationale 
omkostninger ved udbygning af de offentlige 
myndigheders serviceydelser; 
h) på Kommissionens opfordring oprette et koor­
dineringsorgan, der skal undersøge håndhævel­
ses- og sikkerhedsstandarderne i hele Fællesska­
bet, eftersom behørig håndhævelse fra de natio­
nale myndigheders side er en forudsætning for, 
at dette direktiv samt det indre marked som 
helhed kan gennemføres med held.« 
Artikel 8 
Stk. 1: ØSU nærer dyb skepsis over for den måde, 
hvorpå ordet »lokal« anvendes: med varernes frie bevæ­
gelighed inden for det indre marked, kan medlemssta­
terne aldrig være sikre på, at problemer i forbindelse 
med farlige produkter kan begrænses til et lokalt områ­
de, en region eller endog et enkelt land. ØSU anbefaler 
derfor, at man fjerner sidste punktum i stk. 1. 
Artikel 9 
ØSU er enig i, at der såvel på fællesskabsplan som på 
nationalt plan er behov for et hurtigt informationssy­
stem, som er fuldstændigt gennemsigtigt. 
26. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 75/7 
Stk. 2: I første punktum bør man fjerne »og den pågæl­
dende fare ikke kun har lokale virkninger«. I slutningen 
af stk. 2 tilføjes: 
»Medlemsstaterne bør have pligt til straks at infor­
mere den brede offentlighed i tilfælde af alvorlig og 
umiddelbar fare.« 
Stk. 5: ØSU bifalder udpegelsen af én enkelt myndighed 
til at samarbejde effektivt med Kommissionen. ØSU 
erkender imidlertid, at der skal træffes koordinerings-
foranstaltninger i de medlemsstater, hvor der er flere 
forskellige myndigheder og ministerier involveret i sik­
kerhedsspørgsmål. 
Artikel 10 
Stk. 2: Følgende tilføjes: 
»Medlemsstaterne skal også informere offentlig­
heden.« 
Eftersom direktivet omfatter letfordærvelige produkter, 
såsom friske levnedsmidler, samt sæsonbetonede pro­
dukter, f.eks. legetøj og græsslåmaskiner, kan et forbud 
på op til tre måneder bevirke, at de enten slet ikke 
sælges, eller ikke kan sælges før næste sæson, selv om 
forbudet senere ophæves, fordi det i sidste ende blev 
besluttet, at der ikke forelå nogen uacceptabel risiko. 
Selv om der i henhold til litra c) kan ansøges om at få 
forbudet ophævet, kan den tid, det tager at få fjernet 
forbudet, og de dermed forbundne omkostninger resul­
tere i tab for distributørerne, som bør være berettiget 
til kompensation for alle eventuelle tab. Dette kunnen 
omfatte en lovmæssig ret til at returnere forbudte pro­
dukter og til godtgørelse. 
Artikel 11 og 12 
ØSU forudser, at gennemførelsen af artikel 11 vil volde 
problemer, og anmoder derfor Kommissionen om at 
udarbejde en meget enklere og mere praktisk procedure 
til indledning af foranstaltninger i nødsituationer. 
Desuden mener ØSU, at Kommissionen kun bør gribe 
ind i tilfælde, hvor en medlemsstat ikke træffer egnede 
foranstaltninger, som opfylder direktivforslagets krav. 
De første foranstaltninger bør normalt træffes på det 
mest egnede niveau, som er tættest på begivenhederne. Kommissionens opgave er subsidiær og består hovedsa­
geligt i koordinering. 
Artikel 13 og 14 
ØSU er enig i, at Kommissionen skal bistås af et udvalg 
til løsning af hastende sikkerhedsproblemer. ØSU så 
gerne dets opgave udvidet til at omfatte hele spektret i 
forbindelse med forebyggelse af ulykker, og at det fik 
beføjelse til at undersøge EF-omspændende data om 
ulykker, til at overvåge sikkerhedsstandarder og anbefa­
ler egnede, praktiske forholdsregler, især på områder 
som informations-, uddannelses- og gennemførelsesko-
ordinering. 
ØSU konstaterer, at kun medlemsstaterne vil være re-
præsentreret i det foreslåede »udvalg for hastende pro­
duktsikkerhedsproblemer«, og anmoder derfor Kom­
missionen om at nedsætte et yderligere rådgivende ud­
valg, der skal omfatte repræsentanter for producenter­
nes, distributørernes, detailhandelens og forbrugernes 
interesser. 
Det er vigtigt, at dette udvalg er fleksibelt og ikke er 
underlagt stive procedurer, så det kan handle hurtigt. 
Selv om det bør have en indre kerne med præcise regler, 
er det også afgørende for dets succes, at det ud over 
regeringerne repræsenterer en fornuftig interesseba­
lance. 
ØSU foreslår også, at producenterne bør have mulighed 
for at indgive kommentarer til produkter, som vedrører 
dem, forudsat at der ikke er urimelige frister for indgi­
velsen. 
Endelig anmoder ØSU Kommissionen om at henstille, 
at hver medlemsstat nedsætter sit eget produktsikker­
hedsudvalg på nationalt plan på linje med de udvalg, 
der allerede eksisterer eller er ved at blive nedsat i visse 
medlemsstater. 
Artikel 16 
Denne artikel er overflødig og bør udelades, da der 
hverken er nogen modsætning eller overlapning mellem 
det foreliggende forslag og direktivet om produktansvar 
(85/374/EØF) (*). Henvisninger til dette direktiv kan 
ske i form af betragtninger i præamblen. 
Artikel 17 
Stk. 1: »Så vidt muligt« er ikke præcist i juridisk hense­
ende, hvorfor det bør omformuleres. 
(') EFTnr. L 210 af 7. 8. 1985. 
Nr. C 75/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 90 
Stk. 2: ØSU synes ikke om udtrykket »virkelig er rele­
vante« og foreslår det erstattet af »forudsat at det klare 
formål med sådanne udtalelser er at være sandfærdig, 
nøjagtig og uden ond hensigt ...«. heds konkurs) ikke råder over andre effektive midler. 
Dette må ikke opfattes som et middel til at unddrage 
sig sine forpligtelser. 
Artikel 18 
Stk. 3: Efter »retsmidler« tilføjes ordene »eller er­
statningsmuligheder« . 
Efter stk. 3 indføjes et nyt stykke. Den oprindelige 
bestemmelse i den forudgående artikel 11 bør genind­
sættes: «Medlemsstater kan pålægge producenter at 
tilbagekalde produkter, der findes farlige, at levere en 
erstatningsvare, at refundere prisen eller at udføre nød­
vendige reparationer uden beregning. ØSU nærer også 
betænkeligheder i forbindelse med problemer som følge 
af farlige produkter, der rent faktisk har voldt skade. 
Det foreslås, at Kommissionen undersøger muligheder­
ne for at oprette en fællesskabsfond til at godtgøre 
personer, der at forskellige årsager (f.eks. en virksom-ØSU ønsker konsekvenserne af ordet »sanktioner« af­
klaret. Det erkendes, at økonomiske sanktioner underti­
den vil være nok, men i adskillige tilfælde, hvor farlige 
produkter forsætligt fremstilles og sælges, kan straffe­
retlige foranstaltninger være påkrævede. Det er med­
lemsstaterne, der skal iværksætte sådanne sanktioner, 
eftersom gældende EF-lovgivning ikke bemyndiger 
Kommissionen til at iværksætte strafferetlige sank­
tioner. 
ØSU understreger, at der er et meget stort behov for 
direktivet om produktsikkerhed. Alligevel må det under 
de nuværende omstændigheder betragtes som ureali­
stisk at regne med dets gennemførelse pr. 1. januar 1991, 
og ØSU foreslår derfor, at direktivet skal gennemføres 
inden etableringen af det indre marked i 1993. 
Bryssel, den 31. januar 1990. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 1 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen: 
Amato, Apancio Bravo, Aspinall, Ataide Ferreira, Bazianas, Beretta, Berger, Bernasconi, Bleser, Boddy, 
Boisserée, Bordes-Pages, Briganti, Vasco Cai, Calvet Chambon, Carroll, Cavazzuti, Ceballo Herrero, Christie, 
Alves Conde, Corell Ayora, Cortois, Coyle, Decaillon, von der Decken, Della Croce, Dos Santos, Drago, 
Drilleaud, van Eekert, Elstner, Etty, Eulen, Fiather, Flum, Forgas, Frandi, Freeman, Geuenich, Gomez 
Martinez, Gredal, Green, Haas, Hagen, Hilkens, Houthuys, Hovgaard Jakobsen, Jaschick, Jenkins, Kaaris, 
Kitsios, de Knegt, Laka Martin, Lappas, Larsen, Liverani, Luchetti, Maddocks, Magalef Masia, Mayayo 
Bello, Mercier, Morales, Moreland, Mourgues, Muhr, Muniz Guardado, Murphy, Nielsen B., Nielsen P., 
Nierhaus, Nieuwenhuize, Pelletier C, Petropoulos, Polyzos, Quevedo Rojo, Ramaekers, Rangoni Machiavelli, 
Roseingrave, Rouzier, Santillan Cabeza, Schmitz, Silva, Smith A. R., Smith L. J., Speirs, Staedelin, Tiemann, 
Tixier, Vallejo Calderon, Velasco Mancebo, Vercellino, Williams, Zufiaur Narvaiza. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen: 
Arena, Årets, Bagliano, Beltrami, Bento Goncalves, Berns, Black, Bredima Savopoulou, Broicher, Campbell, 
Ceyrac, Collas, van Dam, De Tavernier, Dodd, Donck, Fresi, Gardner, Germozzi, Giacomelli, Hancock, 
Kenna, Kirchfeld, Kroger, Laur, Low, Lustenhouwer, Machado Von Tschusi, Mainetti, Margot, Marvier, 
Meyer-Horn, Muller, Noordwal, Pardon, Pearson, Pelletier R., Perrin-Pelletier, Petersen, Poeton, Proumens, 
Ribiére, Robinson, Rolåo Goncalves, Romoli, Schade-Poulsen, Schnieders, Schnitker, Schoepges, Storie-Pugh, 
Strau(<>, Tamlin, Telles, Termes Carrero, Tukker, Vidal, Wagner, Wick, Yverneau. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod: 
Bos, Matteoli, de Normann, Salmon, Serra Carracciolo, Solari, Whitworth. 
26. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 75/9 
BILAG 2 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende ændringsforslag, som blev støttet af mere end en fjerdedel af de afgivne stemmer, blev forkastet 
under debatten. 
Punkt 8 
Punktet udgår og erstattes af følgende: 
„ØSU konstaterer, at dette forslag vedrører alle produkter inklusive„ethvert fremstillet produkt og landbrugs-
produkt". Der er allerede tilstrækkelig dækning for industriprodukter i specifikke bestemmelser. Der udstedes 
direktiver med henblik på at lovgive nærmere om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Landbrugsproduk­
ter er et område, som er underlagt bestemmelser, der er skræddersyet efter specifikke krav, der ikke passer 
ind i en lovgivning om generel produktsikkerhed. Faktisk findes der visse produkter ud over landbrugsproduk­
terne, hvor det ikke står fuldstændig klart, hvilke risici der kan være tale om, hvorfor det ville være bedre at 
lovgive om disse i direktiver om specifikke emner. 
ØSU kan derfor ikke gå ind for det brede anvendelsesområde, Kommissionen foreslår for direktivet, og 
mener, at det bør begrænses til at omfatte forbrugsvarer, således som disse er defineret i punkt 1 i dets 
initiarivudtalelse (EFT nr. C 175 af 4. 7. 1988).« 
Begrundelse 
Indlysende. 
Afstemningsresultat 
46 stemmer for, 81 stemmer imod, 4 stemmer hverken for eller imod. 
Punkt 10 
Tredje afsnit udgår. 
Fjerde afsnit affattes således: 
»Direktivet om produktsikkerhed i almindelighed skal kun finde anvendelse, hvis der ikke foreligger et 
specifikt direktiv på området.« 
Begrundelse 
Anvendelsen af ordet »passende« i den foreliggende tekst skaber vaghed og retsusikkerhed. 
Femre afsnit kan da også udgå. 
Afstemningsresultat 
46 stemmer for, 77 stemmer imod, 8 stemmer hverken for eller imod. 
Punkt 15 
Sidste punktum affattes således: 
»Dette ville være særdelels nyttigt, især for små og mellemstore virksomheder, for hvem de nye administrative 
forpligtelser jo betyder en ekstra byrde; disse nye forpligtelser er fuldstændig unødvendige for direktivets 
målsætning og derfor uønskede.« 
Begrundelse 
Taler for sig selv. 
Afstemningsresultat 
33 stemmer for, 80 stemmer imod, 6 stemmer hverken for eller imod. 
Punkt 16 
Andet punktum affattes således: 
»ØSU foreslår, at detailleddet ... skal opfordres til at oplyse leverandørerne ... gjort opmærksom på.« 
Begrundelse 
I den eksisterende tekst tales der om en forpligtelse. I en tid, hvor erhvervslivets eget ansvar erkendes og 
værdsættes (jf. bl.a. punkt 15 og bemærkningerne til artikel 6), må (lovmæssige) forpligtelser forkastes. 
Nr. C 75/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 3. 90 
Afstemningsresultat 
48 stemmer for, 80 stemmer imod, 5 stemmer hverken for eller imod. 
Artikel 2, litra c) aa) 
2. og 3. punktum udgår. 
Begrundelse 
Mod forslaget om at forlange af Kommissionen, at den skal tilføje, at selv misbrug til tider er forudseelig, 
kan anføres følgende argumenter: 
— Man behøver ikke udtrykkeligt at gøre opmærksom på noget, som kan forudses. 
— Forslaget forbigår forældres ansvar; det er dem, der skal lære deres børn at omgås bestemte instrumenter. 
— Forslaget ville i praksis være ensbetydende med, at f.eks. knive eller tændstikker forsynes med etiketter, 
som angiver farerne, hvorved man overser den vigtigste risikogruppe, småbørnene, da de ikke kan læse. 
Afstemningsresultat 
51 stemmer for, 62 stemmer imod, 8 stemmer hverken for eller imod. 
Artikel 6 
Følgende tilføjes som særskilt afsnit: 
»Selv om andet punktum i denne artikel begrænser detailhandlerens forpligtelser, skaber den generelle 
forpligtelse til løbende kontrol forpligtelser, som er uklare, vanskelige at vurdere, og som synes at indebære, 
at detailhandelen fører kontrol efter salget, hvilket ikke er realistisk og skaber administrative og økonomiske 
byrder, navnlig for små forretningsindehavere og postordrefirmaer. Artikel 6 bør ændres, således at kontrol­
pligten ikke påhviler distributions- og detailledet.« 
Begrundelse 
Indlysende. 
Afstemningsresultat 
48 stemmer for, 64 stemmer imod, 10 stemmer hverken for eller imod. 
BILAG 3 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Min dretalserklæring 
Efter en afstemming ved navneopråb fremsatte nedenstående medlemmer af arbejdsgivergruppen, som stemte 
imod, følgende erklæring: 
»I overensstemmelse med ØSU's initiativudtalelse fra april 1988 (EFT nr. C 175 af 4. 7. 1988) er gruppe I 
enig i, at der er nødvendigt med et direktiv vedrørende sikkerheden af forbrugsprodukter, men går imod det 
foreliggende forslag af tre grunde: 
— Anvendelsesområdet skal være begrænset til forbrugsprodukter og lignende produkter. 
— Definitionerne vedrørende sikkerhed og acceptable risici skal affattes på samme måde som i direktivet 
om produktansvar. 
— Den urimelige forøgelse af det administrative system, som er uacceptabel for de små og mellemstore 
virksomheder, distributørerne og detailhandelen, er i sidste ende ineffektiv på grund af manglende egnede 
midler til kontrol af de erklæringer, som Kommissionen foreslår.« 
Arena, Årets, Bagliano, Beltrami, Bredima Savopoulou, Broicher, Campbell, Ceyrac, Collas, van Dam, Dodd, 
Donck, Fresi, Gardner, Giacomelli, Hancock, Kenna, Kirchfeld, Kroger, Low, Machado Von Tschusi, 
Mainetti, Meyer-Horn, Noordwal, Pardon, Pearson, Pelletier R., Perrin-Pelletier, Petersen, Poeton, Proumens, 
Ribiere, Robinson, Rolåo Goncalves, Romoli, Schade-Poulsen, Schnieders, Tamlin, Telles, Termes Carrero, 
Tukker, Wagner, Wick.