Regionsudvalgets udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om »Styrkelse af Den Europæiske Unions Middelhavspolitik: Forslag til iværksættelse af et Euro-Middelhavspartnerskab«« (96/C 126/03)

Den 18. juni 1995 besluttede Regionsudvalget i henhold til EF-traktatens artikel 198 C at udarbejde en udtalelse om den ovennævnte meddelelse.

Det forberedende arbejde henvistes til Underudvalg 8 »Økonomisk og Social Samhørighed, Sociale og Arbejdsmarkedspolitiske Spørgsmål og Sundhedsvæsen«. Vannino Chiti blev udpeget til ordfører.

Regionsudvalgets vedtog på sin 10. plenarforsamling den 15-16 november 1995 (mødet den 16 november 1995) følgende udtalelse.

1. Henvisninger

Som baggrund for udarbejdelsen af nærværende udtalelse har Regionsudvalget anvendt følgende dokumenter:

- Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og til Europa-Parlamentet af 19. oktober 1994, KOM(94) 427;

- Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og til Europa-Parlamentet af 8. marts 1995 som svar på Det Europæiske Råds anmodning om udarbejdelse af specifikke forslag, der blev fremsat på topmødet i Essen, KOM(95) 72;

- Den Europæiske Unions holdning formuleret af Rådet den 12. juni 1995 og vedlagt »Formandskabets konklusioner« fra Det Europæiske Råd i Cannes den 26.-27. juni 1995; SN 211/95.

2. Generelle bemærkninger

Middelhavsområdet er en zone af stor strategisk betydning for både Den Europæiske Union og dens nuværende og fremtidige medlemsstater. Området bør udvikles til at blive en stærk økonomisk zone, der kan bidrage til opretholdelse af den regionale ligevægt i EU.

Det er et område med stor befolkningstæthed (tredjelandene i Middelhavsområdet vil i år 2010 have 231 millioner indbyggere og cirka 400 millioner i år 2035), hvor der ikke er udsigt til, at de nuværende økonomiske og sociale skævheder og årsagerne til spændinger vil mindskes af sig selv. I forbindelse med det Euro-Middelhavspartnerskab, som der lægges op til i Kommissionens meddelelse, bør man tage i betragtning, at der består kolossale forskelle mellem de to aktører i den ønskede økonomiske, sociale og kulturelle dialog. Middelhavstredjelandene udgør ikke en homogen blok, hverken økonomisk, politisk, kulturelt eller socialt. Forskellene hænger sammen med landenes størrelse, råstofforekomster, arbejdskraftens uddannelsesniveau, infrastrukturer og de forskellige sektorers udviklingsmuligheder. Middelhavstredjelandene udgør altså en meget heterogen samling lande, hvis regionale integration er af allerstørste vigtighed.

Endelig bør man tage i betragtning, at der er store forskelle på, hvordan man ser på og overholder menneskerettighederne.

I dette område er der en kraftig koncentration af store problemer, voldsomme spændinger og egentlige konflikter. Man bør huske på, at nogle af de alvorligste kriser, der har berørt Europa, netop har udspillet sig i Middelhavsområdet, som f.eks. borgerkrigen i Libanon, de store konflikter i Mellemøsten, krisen i ex-Jugoslavien, krisen i Algeriet osv. Man bør forsøge at undgå, at Europa bliver involveret i disse kriser, og det er helt klart nødvendigt og fornuftigt at indlede et samarbejde nu fremfor først at tage affære, når problemerne er opstået.

I denne sammenhæng er det positivt at se, at der er blevet indgået en aftale mellem Israel og de palæstinensiske myndigheder om at iværksætte en konkret fredsproces. Af hensyn til betydningen af denne fredsproces og de samarbejdsmuligheder, der dermed kan blive banet vej for, er det bydende nødvendigt, at Europa nu, efter at have bidraget til tilvejebringelsen af denne dialog og disse forhandlinger, spiller en rolle som økonomisk samarbejdspartner, både over for Israel og den arabiske befolkning i Palæstina.

Til trods for de europæiske landes vedvarende og store indsats er der i løbet af de sidste tyve år ikke sket nogen forbedring i forholdet mellem landene henholdsvis nord og syd for Middelhavet eller i udviklingsperspektiverne for landene på den sydlige bred. Der består en grundlæggende skævhed mellem landene henholdsvis nord og syd for Middelhavet, som gør, at fænomener som emigration, arbejdsløshed, sociale spændinger, religiøse konflikter og desværre også terrorisme på beklagelig vis tiltager, og at man ikke helt og fuldt kan udnytte de fælles berøringsflader og samarbejdsmulighederne.

Disse problemer skal løses og ikke kun ved hjælp af politiske foranstaltninger, men gennem effektive økonomiske tiltag, der kan befordre udviklingen.

Forsøg på at fremtvinge en udvikling ovenfra har altid vist sig at være nyttesløse, og det eneste virkelige alternativ i dag ser ud til at være at skabe en udvikling nedefra, i stil med det der er sket i landene nord for Middelhavet. Dette indebærer, at man stimulerer udviklingen af lokale markeder, og at der foregår et decentralt udviklingssamarbejde, hvor regionerne og institutionerne kan spille en helt fremtrædende rolle.

Den prioritering, der er foretaget i meddelelsen fra Kommissionen, ser derfor i det store hele fornuftig ud, idet den går ud på at skabe et område med politisk og sikkerhedsmæssig stabilitet ved hjælp af tre højtprioriterede emneområder: støtte til økonomisk omstilling, støtte til forbedring af den sociale og økonomiske ligevægt, støtte til regional integration (dvs. Middelhavsområdet). Især virker målet med at indføre et frihandelsområde inden år 2010 som en god idé, der kan få stor betydning. Den gradvise iværksættelse virker ligeledes fornuftig. I dette perspektiv bør man have sig for øje, at der består store udviklingsmæssige forskelle mellem EU og Middelhavstredjelandene. Endvidere er forbindelsen mellem økonomiske og politiske aspekter, mellem udvikling og sikkerhed af stor betydning i forbindelse med forsøget på at nå frem til en overordnet rammeaftale og dermed imødegå risikoen for at vende tilbage til rent bilaterale forbindelser.

Middelhavspolitikken er et element i strategien, der går ud på at styrke EU's forbindelser. Hovedakserne i strategien er dels en optagelse i EU af landene i Central- og Østeuropa samt Malta og Cypern, dels en styrkelse af samarbejdet med de øvrige områder, der grænser op til EU, som f.eks. Østersøområdet og resten af Østeuropa. Således er middelhavspolitikken, som det blev erklæret på Det Europæiske Råd i Edinburgh i april 1995 et supplement til åbningen mod landene i Central- og Østeuropa, der i kraft af deres historie og kultur tilhører den europæiske kerne.

3. Euro-Middelhavspartnerskabet: vurderinger

3.1. Generelt set ser det ud til, at den prioritering, som Kommissionen har foreslået under det overordnede Middelhavsprogram, tager tilstrækkeligt højde for de økonomiske og sociale målsætninger, der udgør grundlaget for en større politisk stabilitet og sikkerhed i hele Middelhavsområdet.

3.2. Inden for denne overordnede ramme er der visse punkter, der bør undersøges nærmere, og som vil kunne gøre hele programmet mere effektivt.

Der er tale om følgende punkter:

1) Demokratiet og menneskerettighederne

Blandt de generelle emner, der behandles i meddelelsen fra Kommissionen, er det vigtigt at bemærke, at problemerne omkring demokratiet og menneskerettighederne, der er ufravigelige forudsætninger for et forhold, der er baseret på samarbejde og forståelse. Udviklingen og styrkelsen af demokratiet er nødvendige betingelser for selve udviklingen, og de er af vital betydning for at skabe fornyet håb og nye muligheder for dialog i Middelhavsområdet. Disse målsætninger kan kun nås, hvis der sker en reel styrkelse af de lokale og nationale myndigheder, der er valgt på demokratisk vis, og som er i stand til helt konkret at arbejde for økonomisk og social udvikling.

2) Samarbejde om sikkerhed

Organiseret kriminalitet, narkotikahandel og terrorisme, som også udgør et væsentligt problem i Middelhavslandene, indebærer alvorlige risici for den indre sikkerhed i Unionens medlemsstater. Selv de positive resultater med den politiske integration, såsom ophævelsen af grænsekontrollen, kan blive bragt i fare, som de nylige franske forholdsregler viser. Det er derfor nødvendigt, at spørgsmålet om intern sikkerhed udgør en vigtig del af det nye euro-middelhavssamarbejde.

Det forekommer desuden hensigtsmæssigt at styrke indsatsen for at bremse den illegale indvandring. Man bør i den forbindelse søge at indgå en række samarbejdsaftaler om udveksling af oplysninger og eventuel hjemsendelse.

3) Bevillingerne

I første omgang er det nødvendigt at sikre sig, at der bliver afsat passende midler til middelhavsprogrammet, selv inden for de begrænsede rammer, der afstikkes af EU's og medlemsstaternes budgetter, og i betragtning af EU's øvrige engagementer. I denne forbindelse skal det bemærkes, at de økonomiske midler til programmet efter to på hinanden følgende justeringer er blevet reduceret fra 5,5 mia. ECU i det oprindelige dokument til 4,7 mia. ECU i dokumentet fra Rådet i Cannes.

Derfor er det til opfyldelse af disse målsætninger vigtigt at sikre parallel støtte fra Den Europæiske Investeringsbank. I øvrigt synes etableringen af en frihandelszone (som bør ske gradvis og med ledsageforanstaltninger, der kan neutralisere eventuelle negative følgevirkninger og fornyet uligevægt i regionen og i EU-landene) ikke alene at være tilstrækkelig til at bringe Middelhavsområdet ud af den problemfyldte tilstand, der kan skade hele kontinentet.

For at kunne nå de ambitiøse målsætninger, EU har opstillet, er det derfor nødvendigt at opprioritere pilotprojekter, der kan stimulere den sektormæssige og regionale udvikling baseret på decentralt samarbejde. Kommissionen, medlemslandene, regionerne og de lokale myndigheder bør gøre en fælles indsats, så der kan tilvejebringes et hensigtsmæssigt samspil gennem initiativer, der er i stand til at yde et effektivt bidrag til udviklingen af Middelhavsområdet.

EU's økonomiske og administrative indsats er ikke i sig selv nok til at sætte gang i en selvskabt udvikling i Middelhavslandene. Mulighederne for at starte de processer, der skal til for at skabe økonomisk og social udvikling i Middelhavsområdet, ligger i et samarbejde mellem virksomheder, erhvervs- og brancheorganisationer, universiteter og regionale og lokale myndigheder.

4) Erfaringen fra tidligere programmer

Et vigtigt udgangspunkt for styrkelsen af Euro-Middelhavspolitikken er de erfaringer, man har høstet og fortsat høster i forbindelse med de allerede eksisterende Middelhavsprogrammer (MED-URBS, MED-CAMPUS, MED-INVEST, MED-MEDIA, MED-IMMIGRATION, MEDTECHNO). Disse programmer skal vurderes nøje med hensyn til funktionsdygtighed og effektivitet for at opnå et bedre overblik over, hvilke problemer man kan forvente i forbindelse med en overordnet programmering i stil med den, der er foreslået af Kommissionen.

I denne forbindelse må der endvidere gøres en indsats for at finde frem til, hvilke instrumenter der passer til situationen i tredjelandene i Middelhavsområdet, samt hvordan bidragene til programmet fra de enkelte lande og regional- og lokalsamfundene i Unionen skal udformes.

Man skal være særligt opmærksom på fremtiden for disse programmer, der har nydt godt af en effektiv indsats fra mange aktører og institutioner over alt i EU, og som allerede udgør en vigtig kerne af samarbejdsinitiativer. Den fremtidige udvikling af disse programmer skal derfor sikres inden for rammerne af det overordnede Euro-Middelhavspartnerskab for at kunne udnytte de muligheder, der ligger i de etablerede netværk, og for at yde fuld støtte til de projektstyringsevner, der er blevet udviklet.

5) Det økonomiske samarbejde

De små og mellemstore virksomheder kan spille en afgørende rolle for den økonomiske udvikling og selve beskæftigelsessituationen i Middelhavslandene. Det er derfor vigtigt, at der bliver iværksat et partnerskab, der involverer alle interesserede parter, og at der udvikles stadig tættere samarbejdsformer mellem europæiske virksomheder og virksomheder i tredjelandene i Middelhavsområdet. Det vil på den baggrund være hensigtsmæssigt sammen med disse lande at oprette lokale netværk af små og mellemstore virksomheder for at fremme overførslen og udnyttelsen af »lokale produkter« (uddannelse, teknologioverførsel, innovative og eksperimenterende processer, legalisering, markedsføring, anvendt forskning) og forbinde dem til eksisterende netværk i de europæiske lande. Sådanne netværk af små og mellemstore virksomheder repræsenterer en kompleks blanding af institutioner, værdier og viden, der bør være funderet i lokale samfund med en tilstrækkelig grad af organisation til at kunne håndtere ydre forbindelser til virksomheder samt sociale og uddannelsesmæssige tjenester for de ansatte.

Et andet springende punkt er spørgsmålet omkring infrastrukturforbindelserne, der er en forudsætning for den økonomiske udvikling og intensiveringen af forbindelserne mellem de to sider af Middelhavet.

Kommissionens dokument synes at undervurdere turismens rolle, uagtet at den af historiske, kunstneriske, kulturelle og miljømæssige årsager rummer nogle af de største muligheder på det økonomiske og det beskæftigelsesmæssige område. I dag er turismen imidlertid koncentreret om en begrænset del af året og et begrænset antal lokaliteter, og dermed er der risiko for, at den forværrer problemer i stedet for at skabe generel velstand. Infrastrukturmæssige indgreb skal også være opbygget og baseret på princippet om vedholdende udvikling.

Turismen er en vigtig faktor i både den sociale, politiske og økonomiske udvikling, fordi den bidrager til at skabe anerkendelse af forskelligheder (kulturer, lokaliteter og livsstil). Der bør derfor opmuntres til en turisme baseret på menneskelig kontakt mellem og blandt indbyggerne i de forskellige lande. Turismen er på den anden side et tvetydigt fænomen, som man er nødt til at se i et globalt perspektiv, for at sikre at den ikke blot bidrager til den sociale og økonomiske udvikling, men også til bevarelsen af miljøet og den lokale identitet og ikke fører til degradering og tab af disse kvaliteter.

Det er indlysende, at den økonomiske udvikling bør baseres på uddannelse af de menneskelige ressourcer og støtte til nye tiltag i form af værdifuld bistand og information.

6) Miljøproblemerne

Miljøet er et ekstremt vigtigt og ømtåleligt emne i et hav, der som Middelhavet er lukket og særligt følsomt, og som konstant er truet af transporten af petroleum, gas og kemiske produkter. Det bør bemærkes, at sikkerhedsbestemmelserne meget ofte overskrides, og at et fælles indgreb er påkrævet for at opretholde en minimal sikkerhedstærskel.

Der er tale om en ressource, der meget let kan blive ødelagt, og som derfor bør beskyttes med alle passende midler, i overensstemmelse med hvad der blev understreget på Barcelona-konferencen. Dette kan foregå ved at oprette et netværk af højteknologiske søfartsovervågningsanlæg (VTS), der gradvis vil komme til at omfatte hele Middelhavet.

Man skal være yderst opmærksom på problemerne omkring de miljømæssige konsekvenser af menneskets permanente tilstedeværelse, den voldsomme koncentration i tid og sted af turiststrømmene og den overdrevne og uhensigtsmæssige anvendelse af kemiske produkter i industrien og landbruget. Et andet springende punkt er de udfordringer, der ligger i risikoen for ørkenspredning og i behovet for at finde frem til et system til rationel udnyttelse og genanvendelse af vandressourcerne.

Man bør være opmærksom på den uhensigtsmæssige udnyttelse af Middelhavets havressourcer ved at gennemføre foranstaltninger, der tager hensyn til de særlige karakteristika i den lokale fiskeindustri, men også opmuntre til vedtagelse af foranstaltninger med sigte på rationel styring af havets værdier og fremme initiativer til beskyttelse og forøgelse af produktionen i kystområder. Muligheden for at foretage effektive indgreb er i dag forbedret, idet man har udviklet gitteranlæg på havbunden til alternative produktionsformer (produktion af østers og muslinger), eller gennem off-shore havbrug, der er beregnet på at integrere traditionelle produktionsformer.

De forsknings- og overvågningsinitiativer, der vedrører Middelhavsområdet, og som i dag er spredt over hele området, må kunne organiseres og koordineres fra samlet hold. Det må nødvendigvis være EU, der skal stå for dette, da dette kan sikre, at arbejdet udføres på en hensigtsmæssig måde i samråd med de berørte regional- og lokalsamfund. Kommissionen bør specielt sikre en bedre koordinering mellem de eksisterende programmer og fremme deres effektivitet ved at konsolidere de initiativer, som har den mest positive effekt.

Den ekspansion af økonomien udadtil, som også Regionaludvalget har budt velkommen, skal gennemføres i overensstemmelse med miljøkravene. I henhold til princippet om bæredygtig udvikling må konkurrencemæssige fordele ikke medføre en tilsidesættelse af elementære miljøinteresser (miljødumping).

7) Bykoncentrationen

Et af de vigtigste spørgsmål for tredjelandene omkring Middelhavet er tilvæksten i storbyerne, der forårsager en eksponentiel stigning i de økonomiske og sociale problemer. Alle regionerne i Middelhavsområdet har desuden i en årrække oplevet en høj grad af liberalisering, der har medført en stadigt voksende urbanisering af kyststrækningerne. Disse fænomener har medført og vil fortsat medføre en bekymrende ændring i forholdet mellem land og by i Middelhavsmiljøet og nye betingelser for naturområder og vandsystemer.

Alt dette fremhæver vigtigheden af at indføre moderne styresystemer og passende infrastrukturelle foranstaltninger i byområderne og en konsoliderende strategi for lignende foranstaltninger i landdistrikterne. I begge tilfælde er samarbejdet mellem by og land i middelhavstredjelandene og i EU af grundlæggende betydning.

8) Landbrug og landdistrikter

Landdistrikter og - ikke mindst - landbrugserhvervet, spiller en vigtig rolle i middelhavstredjelandene, ikke bare ud fra et økonomisk synspunkt, men også socialt og kulturelt.

Tilvandringen til tørre og halvtørre, geografisk vanskelige områder og områder, der ofte end ikke er udstyret med selv de mest grundlæggende serviceydelser, bør stimuleres, da der derved kan sættes effektivt ind mod de skader, der er forårsaget af afvandringen og de med indre og ydre migrationer forbundne skævheder. Det er således nødvendigt at iværksætte aktioner, der ikke blot sikrer opretholdelse af en tilstrækkelig levestandard for dem, der er beskæftiget i landbruget, men også sikrer bevarelsen af ressourcer i overensstemmelse med princippet om bæredygtig udvikling. Det er derfor nødvendigt, at der iværksættes særlige foranstaltninger med henblik på at forbedre kvaliteten af strukturer og tjenester i landdistrikter, forbedre effektiviteten af produktion og handel med landbrugs- og fødevarer og indføre teknologier (gødningsmetoder, forarbejdningsanlæg osv.), som kan bidrage til den bedst mulige bevarelse af de allerede knappe miljøressourcer.

9) Kulturen og religionerne

Et aspekt, der særlig skal understreges, er de kulturelle forskelle mellem tredjelandene i Middelhavsområdet og Europa. Der er tale om kulturelle og religiøse forskelle, der har en historisk baggrund, og som først og fremmest kræver gensidig forståelse og udveksling af viden, der er nødvendig for at føre en reel dialog mellem landene i Middelhavsområdet. Formålet med denne dialog, hvor lokaladministrationerne, de religiøse institutioner, de kulturelle institutioner og universiteterne spiller en afgørende rolle, er at udnytte den rigdom af forskelligheder, som er indeholdt i denne historiske arv, og samtidig anerkende den fælles identitet, der i århundreder har sammenknyttet kulturerne rundt om Middelhavet og sat sig uudslettelige spor.

Desuden bør der i partnerskabsprogrammerne lægges stor vægt på, at der i middelhavstredjelandene indføres en undervisning, der sætter selvstændighed, fornuft og kritisk holdning i højsædet, og det allerede fra den tidligste alder.

Endelig bør man huske på, at det er i Middelhavsområdet, at de tre største monoteistiske religioner i verden har set dagens lys, og at det er vigtigt, at der blandt disse religioner indbyrdes sker en fortsat udveksling og skabes gensidig forståelse og respekt, ved at der ydes støtte til oprettelsen af videnskabelige, akademiske og kulturelle institutioner, som kan bidrage til opfyldelsen af dette mål.

10) Styrkelsen og udvidelsen af samarbejdet

Hvad metode angår kræver Middelhavspolitikkens målsætninger, at man tager udgangspunkt i samarbejdet mellem regionerne og lokaladministrationerne i den nordlige og sydlige del af Middelhavsområdet. Dette aspekt bliver ikke tillagt tilstrækkelig betydning, til trods for at det er uhyre vigtigt, som samarbejdserfaringerne med Central- og Østeuropa har vist. Der skal derfor også ske en udvidelse af samarbejdet mellem de forskellige samfundsgrupper (NGO'er, økonomiske og faglige sammenslutninger, sociale interessegrupper osv.) for at gøre fælles erfaringer og løse fælles problemer.

11) Euro-Middelhavspartnerskabets orientering mod indvandrerne i Europa

I forbindelse med sidstnævnte aspekt er der behov for en bedre analyse af spørgsmålet om tilstedeværelsen af indvandrere fra middelhavstredjelandene i EU. Ud over anerkendelsen af de rettigheder og det civile ansvar, som borgere fra middelhavstredjelande, der opholder sig lovligt i EU, har, bør der foretages en vurdering af, om disse borgere, i betragtning af deres forbindelser til deres oprindelseslande, kunne udfylde en slags formidlingsfunktion i forbindelse med visse af de aktioner, der lægges op til i euro-middelhavsprogrammet.

Hvis man retter opmærksomheden mod indvandrere, der allerede befinder sig i byerne i EU, vil programmet kunne startes hurtigere og blive mere effektivt, ved at man fremmer overførsel af teknisk og organisatorisk knowhow og frugtbare forbindelser med henblik på et økonomisk og handelsmæssigt partnerskab, og ved at man skaber mulighed for sammenligning af ideer og erfaringer på det sociale og kulturelle område.

Immigrationsproblemet bør ikke desto mindre angribes ved roden i middelhavstredjelandene, hvorfra immigrationsstrømmene kommer, ved at støtte den økonomiske udvikling og ved at bidrage til en forbedring af levestandarden. Også på dette område spiller de regionale og lokale myndigheder og EU-institutionerne en vigtig rolle, idet de kan udnytte deres egne erfaringer med hensyn til modtagelse af indvandrere, lokale tjenesteydelser, støtteordninger for børn og handicappede, sundhedstjenester og forebyggende foranstaltninger samt uddannelse af og støtte til undervisere.

12) Regionsudvalgets rolle

Regionsudvalget mener, at Middelhavet er et centralt element i den strategi, der indebærer en relevant skærpelse af opmærksomheden omkring de områder, der ligger tæt på Den Europæiske Union (Central- og Østeuropa og Middelhavsområdet), og en styrkelse af den rolle, som samarbejdet mellem regionerne, lokaladministrationerne og byerne spiller. Et håndgribeligt bevis på den skærpede opmærksomhed er, at de to største sammenslutninger af regioner (AER) og lokaladministrationer (CEMR) har ydet en særlig stor indsats i Middelhavsområdet og har været hovedinitiativtagere i forbindelse med dette samarbejde: i Madrid i april 1995 og i Barcelona i marts i år. Opmærksomheden omkring disse nærtliggende områder er rent faktisk strengt nødvendigt for både regional- og lokalsamfundene, idet mange af disse områders økonomiske og sociale problemer har konsekvenser for de europæiske lokalsamfund. Tænk blot på det dramatiske flygtningeproblem efter sammenbruddet i de tidligere kommunistiske lande og ex-Jugoslavien (som især har ramt Tyskland, Østrig, Italien og Grækenland) og på problemet med immigration fra Middelhavslandene, der vedrører hele Europa, og som ikke kan undgå at blive forværret, hvis der ikke sker en markant ændring af levevilkårene i oprindelseslandene.

Alle disse forhold gør, at Regionsudvalget har en umiddelbar interesse i at være til stede og tilkendegive sin holdning i beslutningsfasen, at give udtryk for sin mening og blive hørt, også med henblik på Barcelona-konferencen, og desuden at deltage i og være med i forreste række i udmøntningen af disse beslutninger med det rette engagement, der er til gavn for Europa.

13) Regionsudvalgets udtalelse om »Styrkelse af Den Europæiske Unions middelhavspolitik: forslag til iværksættelse af et Euro-Middelhavspartnerskab«

Regionsudvalget:

a) er helt enig i, at Middelhavsbækkenet spiller en strategisk rolle for udviklingsudsigterne for hele Den Europæiske Union, og at fred, stabilitet og fremgang må være de centrale målsætninger for samarbejdet mellem Den Europæiske Union og tredjelandene i Middelhavsområdet;

b) bekræfter at der ikke eksisterer noget modsætningsforhold mellem EU's udvidelse mod Central- og Østeuropa og middelhavspolitikken, idet begge disse politiske linier på trods af de perspektivmæssige forskelle indgår i EU's overordnede strategi;

c) tilslutter sig ligeledes forslaget om at opstille et overordnet projekt for et partnerskab mellem Europa og Middelhavslandene, der først og fremmest skal være baseret på økonomisk omstilling og modernisering, bedre social ligevægt, afbalanceret udvikling af landdistrikterne og regional integration, og som skal sigte mod gradvis at indføre et frihandelsområde for alle landene omkring Middelhavet;

d) går ind for, at EU i forbindelse med iværksættelsen af Euro-Middelhavspartnerskabet kræver, at middelhavstredjelandene på overbevisende vis forpligter sig til at indføre og overholde grundlæggende retsstatsprincipper, navnlig menneskerettigheder, kvinders og børns rettigheder, social retfærdighed og overholdelse af international lov. Denne strategi bør ledsages af en dialog, der kan styrke den gensidige forståelse og tillid. I denne sammenhæng opfordrer Regionsudvalget alle EU-institutionerne til at være opmærksomme på og arbejde for, at de demokratisk valgte nationale, regionale og lokale myndigheder konsolideres, idet der uden disses medvirken hverken er mulighed for udvikling eller samarbejde;

e) henstiller, i betragtning af de forskelle, der findes mellem EU og middelhavstredjelandene, til Kommissionen og Rådet, at bevillingerne til Euro-Middelhavsprogrammet kommer til at stå mål med programmets målsætninger. Dette kan sikres henholdsvis ved at udnytte EU's finansielle ressourcer og ved at fremme den bredest mulige deltagelse i programmet fra institutionelt, økonomisk, socialt og kulturelt hold;

f) anbefaler, at Kommissionen og Det Europæiske Råd følger op på Euro-Middelhavskonferencen i Barcelona om gennemførelsen af Euro-Middelhavsprogrammet gennem tildeling af tilstrækkelig institutionel støtte til programmet med deltagelse af Parlamentet, Ministerrådet og repræsentanter fra Regionsudvalget samt et permanent sekretariat;

g) finder, at det er vigtigt, at man i de eksterne forbindelser og dermed også i middelhavspolitikken inddrager spørgsmålene om den indre sikkerhed og immigration i betragtning af truslen om organiseret kriminalitet, narkohandel og terrorisme;

h) foreslår, at samarbejdsmulighederne og -initiativerne mellem Europas og middelhavstredjelandenes regioner og lokalsamfund udbygges mest muligt med henblik på at konkretisere det decentraliserede samarbejde og dermed konsolidere og udvikle den allerede opnåede erfaring og udnytte de gode samarbejdserfaringer, man har haft med områderne i Central- og Østeuropa;

i) kræver, at der drages fuld nytte af de allerede eksisterende samarbejdsprogrammer for Middelhavslandene inden for rammerne af det overordnede Euro-Middelhavspartnerskab. Regionsudvalget anmoder specielt om, at INTERREG anvendes som sammenligningsgrundlag for aktioner omkring grænseoverskridende samarbejde mellem EU-medlemslandene og middelhavstredjelandene og mellem middelhavstredjelandene indbyrdes;

l) håber at programmet vil vise større opmærksomhed over for spørgsmål vedrørende religiøse og kulturelle forskelligheder og den deraf følgende styrkelse af initiativerne for sammenligning og dialog ved at støtte oprettelsen af enhver form for videnskabelig, akademisk og uddannelsesorienteret institution, der kan bidrage til fremme af den mellemfolkelige forståelse, udveksling og tolerance; konkret anmoder Regionsudvalget om at der, under hensyntagen til landenes ansvar og Euro-Middelhavspartnerskabet, ydes støtte til, at der i middelhavstredjelandene indføres en undervisning, der sætter selvstændighed, fornuft og kritisk holdning i højsædet, og det allerede fra den tidligste alder;

m) foreslår, at der - eventuelt gennem et samarbejde med handelskamrene - sker en styrkelse af samarbejdsinitiativerne mellem henholdsvis de små og de mellemstore virksomheder, nærmere bestemt af de initiativer, der sigter mod at forbedre den infrastruktur, der forbinder Europa med Middelhavslandene, og endelig af initiativerne på turismeområdet, eventuelt ved at yde et økonomisk samarbejdsbidrag til euro-middelhavsturismen med henblik på omfattende partnerskabsaktioner, der kan skabe balance mellem efterspørgsel, investeringer og knowhow og medføre en styrkelse af eksporten fra Middelhavsområdet;

n) understreger, at alle former for uddannelse er et grundlæggende element i udviklingen såvel i modtagerlandene som blandt immigranter i Europa. Regionsudvalget er enig i, at Kommissionen bør understrege vigtigheden af at fremme integrationen af unge, især unge kvinder, på arbejdsmarkedet. Regionsudvalget understreger også vigtigheden af uddannelse af menneskelige ressourcer, både i de lande, der udgør programmets målgruppe, og blandt de immigranter, der lever i Europa;

o) anbefaler, at der lægges størst mulig vægt på de muligheder, der ligger i, at der i de europæiske byer og regioner lever immigranter fra Middelhavsområdet, som kan danne en naturlig bro, når de samarbejdsinitiativer, som er indeholdt i programmet, skal iværksættes og udvikles;

p) minder kraftigt om miljøproblemerne i Middelhavsbækkenet og opfordrer Kommissionen og alle landene i Middelhavsområdet til, gennem informationsudveksling og en fælles strategi, at overvåge faren for yderligere forurening, risikoen for ørkenspredning i store dele af området og de problemer, der følger i kølvandet på den tiltagende bykoncentration. Til denne ende foreslås det, at der ved foranstaltning og i samarbejde med de tredjelande, der deltog i Euro-Middelhavskonferencen i Barcelona, oprettes et miljøagentur for Middelhavsområdet, hvori regionerne i Middelhavsområdet kan deltage;

q) minder om vigtigheden af at anvende Local Agenda 21-programmet om beskyttelse af miljøet. De lokale løsninger, som lokale og regionale myndigheder gennemfører, kan udgøre et væsentligt bidrag til en bæredygtig udvikling. Den erfaring, der er indsamlet på europæisk niveau, bør stilles til rådighed, så den kan udnyttes til fordel for problemerne i Middelhavsområdet;

r) understreger, at Regionsudvalget har en umiddelbar interesse i at være til stede og tilkendegive sin holdning på den kommende Euro-Middelhavskonference i Barcelona, således at Regionsudvalget på rette sted kan give udtryk for det engagement, som udvises af alle de europæiske regioner og lokaladministrationer, der er direkte involveret i de politiske, økonomiske og sociale begivenheder i Middelhavslandene.

s) Regionsudvalget anbefaler, at der ved gennemførelsen af eksisterende programmer tages hensyn til integrations- og samarbejdsprocessen i Middelhavsområdet.

t) Regionsudvalget anbefaler desuden, at der i strategierne for Middelhavsområdet tages hensyn til alle de lande, der grænser op til Middelhavet.

Bruxelles, den 16. november 1995.

Jacques BLANC

Formand for Regionsudvalget