Nr. C 152/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 6. 90 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets direktiv om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapital­
grundlag 
KOM(90) 141 endelig udg. — SYN 257 
(Forelagt af Kommissionen den 30. april 1990) 
(90/C 152/06) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, 
stk. 2, 1. og 3. punktum, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Hovedformålet med Rådets direktiv ../.. ./EØF af .. . 
om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer er 
at give investeringsselskaber, der er godkendt af de 
kompetente myndigheder i deres hjemland og overvåget 
af samme myndigheder, mulighed for frit at oprette 
afdelinger og udføre tjenesteydelser i andre medlems­
stater; det indeholder derfor bestemmelser om samord­
ning af reglerne for godkendelse af investeringsselskaber 
og for deres virksomhed; 
i nævnte direktiv fastsættes imidlertid hverken fælles 
normer for investeringsselskabers egenkapital eller for 
deres startkapital; der fastsættes ingen fælles rammer for 
overvågning af de markedsrisici, selskaberne påtager sig; 
i flere af direktivets bestemmelser henvises der til et 
andet EF-initiativ, hvis formål netop skulle være vedta­
gelsen af samordnede foranstaltninger på disse områder; 
sigtet har kun været at opnå den nødvendige og tilstræk­
kelige harmoniseringsgrad til at sikre gensidig anerken­
delse af godkendelserne og tilsynsordningerne; vedta­
gelsen af samordningsforanstaltningerne vedrørende definition af investeringsselskabers egenkapital, fastsæt­
telse af startkapitalens størrelse og af de fælles rammer 
for overvågningen af investeringsselskabers markedsrisici 
er væsentlige elementer i den harmonisering, der er 
forudsætningen for gensidig anerkendelse og dermed for 
gennemførelsen af det indre marked for finansielle 
ydelser; 
medlemsstaterne kan også fastsætte strengere regler end 
reglerne i dette direktiv; 
dette direktiv indgår i videre internationale bestræbelser 
for indbyrdes tilnærmelse af gældende regler i de større 
lande om løbende tilsyn med investeringsselskaber; 
fælles grundlæggende normer for investeringsselskabers 
egenkapital er et afgørende punkt i gennemførelsen af et 
indre marked i sektoren for investeringsservice, da egen­
kapitalen tjener til at sikre investeringsselskabernes 
kontinuitet og beskytte investorerne; ved en harmonise­
ring skærpes tilsynet med investeringsselskaber; sådanne 
normer skal gælde for alle investeringsselskaber i Fælles­
skabet; 
på et fælles marked for finansielle ydelser konkurrerer 
investeringsselskaber — uanset om de er kreditinstitutter 
eller ej — direkte indbyrdes; 
fastsættelsen af kriterierne for egenkapitalens sammen­
sætning må ikke udelukkende overlades til medlemssta­
ternes skøn; 
vedtagelsen af fælles grundlæggende normer for investe­
ringsselskabers egenkapital vil være i Fællesskabets inter­
esse, idet det vil hindre konkurrencefordrejning og 
styrke EF's finansielle system; 
21.6.90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 152/7 
egenkapitalen for investeringsselskaber, der er kredit­
institutter, er allerede fastlagt i Rådets direktiv 
89/299/EØF af 17. april 1989 om kreditinstitutters egen­
kapital O; 
der er grund til at ændre definitionen af investeringssel­
skabers egenkapital i forhold til definitionen i direktiv 
89/299/EØF og at tilpasse den til disse selskabers 
særpræg; 
imidlertid bør definitionen af egenkapitalen for investe­
ringsselskaber, der ikke er kreditinstitutter, være baseret 
på definitionen af kreditinstitutters egenkapital; 
der bør på fællesskabsplan fastsættes en minimumsstart-
kapital, som investeringsselskaber skal være i besiddelse 
af, for at de kompetente myndigheder kan godkende 
dem; 
beløbene bør sættes til en sådan størrelse, at selskaber, 
der yder investeringsservice, kan opfylde deres forplig­
telser, uden at kravene samtidig udgør en urimelig 
barriere for nye selskaber, der ønsker adgang til 
markedet; 
medlemsstaterne bør kunne nedsætte beløbene i tilfælde, 
hvor investeringsselskaber ikke har tilladelse til at føre 
pengekonti eller værdipapirdepoter for kunder, til at 
optræde som marketmaker, til at deltage i emissioner, 
eller ikke selv har positioner; 
allerede eksisterende investeringsselskaber bør kunne 
fortsætte deres virksomhed, selv om de ikke opfylder 
minimumskapitalkravet for nye selskaber; 
for investeringsselskaber, der er kreditinstitutter, er mini-
mumsstartkapitalen allerede fastsat i Rådets andet 
direktiv 89/646/EØF af 15. december 1989 om samord­
ning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve 
virksomhed som kreditinstitut og om ændring af direktiv 
77/780/EØF(2); 
der skal etableres fælles rammer for tilsyn med og over­
vågning af investeringsselskabers markedsrisici; 
rammerne skal omfatte de vigtigste risici, investeringssel­
skaber påtager sig, navnlig positionsrisici, medkontra-
hent/afviklingsrisici samt rente- og valutarisici; 
(') EFT nr. L 124 af 5. 5. 1989, s. 16. 
(2) EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 1. investeringsselskabernes soliditet sikres bedst ved, at de 
til enhver tid skal afsætte en vis mængde af deres egen­
kapital til dækning af hver af de forskellige risici på 
deres særlige aktiviteter; 
for så vidt angår kreditinstitutter er en stor del af risi­
koen på deres aktiviteter allerede omfattet af Rådets 
direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om solvens­
nøgletal for kreditinstitutter (3); 
de kompetente myndigheder bør derfor kunne vælge 
mellem at anvende direktiv 89/647/EØF for hele et 
kreditinstituts beholdning eller at anvende rammerne i 
nærværende direktiv på deres handelsbeholdning; 
under alle omstændigheder skal kreditinstitutter opfylde 
bestemmelserne i dette direktiv om dækning af valuta­
risici; 
for alle kreditinstitutter er besiddelsen af interne 
ordninger for overvågning og styring af markedsrisici for 
alle deres aktiviteter et særligt vigtigt led i bestræbelserne 
for at reducere sådanne risici til det mindst mulige; disse 
ordninger bør derfor godkendes af de kompetente 
myndigheder; 
tekniske ændringer af detaljerede bestemmelser i dette 
direktiv kan fra tid til anden blive nødvendige for at tage 
hensyn til udviklingen i sektoren for investeringsservice; 
Kommissionen vil derfor foretage de nødvendige 
ændringer inden for rammerne af de gennemførelsesbe­
føjelser, der tillægges den i henhold til Traktatens 
bestemmelser — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Anvendelsesområde 
Artikel 1 
1. Medlemsstaterne anvender bestemmelserne i 
nærværende direktiv på investeringsselskaber som defi­
neret i artikel 1, tredje led, i direktiv [om investeringsser­
vice] . ./. . ./EØF og på kreditinstitutter som defineret i 
artikel 2. 
2. En medlemsstat kan stille yderligere eller strengere 
krav til investeringsselskaber, det har godkendt. 
(') EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 14. 
Nr. C 152/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.6.90 
Definitioner 
Artikel 2 
I dette direktiv forstås ved 
— »kreditinstitut«, alle kreditinstitutter, der svarer til 
definitionen i artikel 1, første led, i Rådets direktiv 
77/780/EØF ('), og som er undergivet kravene i 
direktiv 89/647/EØF (2) 
— et kreditinstituts »handelsbeholdning«, dets positioner 
for egen regning i omsættelige værdipapirer eller 
afledte instrumenter, kreditinstituttet tager for at få 
fordel af faktiske eller forventede forskelle mellem 
købs- og salgspriser eller for at afdække andre dele 
af handelsbeholdningen 
— »børshandlede« instrumenter, instrumenter, der 
handles på eller ifølge reglerne for en fondsbørs eller 
en financial futures- eller optionsbørs, der er 
etableret og officielt anerkendt i den pågældende 
medlemsstat eller etableret i et tredjeland og aner­
kendt af de kompetente myndigheder i den pågæl­
dende medlemsstat. Instrumenter, der handles på 
sådanne børser og markeder, klassificeres i dette 
direktiv som aktier, gældsinstrumenter, futures, 
optioner, konvertible værdipapirer og warrants 
— »over-the-counter-instrumens« (OTC), alle andre 
instrumenter 
— en »kvalificeret« emittent, et kreditinstitut eller et 
selskab, hvis værdipapirer er noteret på en børs i en 
medlemsstat eller på en børs i et tredjeland, når 
denne børs er anerkendt af de kompetente myndig­
heder i den pågældende medlemsstat 
— »stat«, centralregeringen eller centralbanken i en 
medlemsstat og alle andre lande, der er medlemmer 
af Organization for Economic Cooperation og 
Development (OECD), og et hvilket som helst land, 
der har indgået særlige låneordninger med Inter­
national Monetary Fund (IMF) i forbindelse med 
fondens Almindelige Låneoverenskomst (GAB) 
— »andre dele af den offentlige sektor«, regionale rege­
ringer og lokale myndigheder i lande, der er medlemmer af OECD, eller som har indgået særlige 
ordninger med IMF i forbindelse med fondens GAB 
— »konvertibelt værdipapir«, et værdipapir, som efter 
ejerens valg kan ombyttes til et andet værdipapir, 
sædvanligvis aktier i det udstedende selskab 
— »warrant«, et værdipapir, som giver ejeren ret til at 
tegne et antal af låntagers ordinære aktier eller købe 
obligationer til en fastsat kurs i warrant'ens løbetid 
— »genkøbsaftale«, en aftale, hvorefter et selskab sælger 
værdipapirer og samtidig forpligter sig til at købe 
dem (eller andre værdipapirer af samme type) tilbage 
på et nærmere angivet tidspunkt og til en nærmere 
angiven pris i henhold til bestemmelserne i artikel 12, 
stk. 2, i Rådets direktiv 86/635/EØF (J) 
— »omvendt genkøbsaftale«, en aftale, hvorefter et 
selskab køber værdipapirer af en medkontrahent og 
aftaler, at det vil sælge dem (eller andre værdipapirer 
af samme type) tilbage til den pågældende medkon­
trahent på et nærmere angivet tidspunkt og til en 
nærmere angiven pris i henhold til bestemmelserne i 
artikel 12, stk. 2, i direktiv 86/635/EØF 
— »clearingmedlem«, et selskab, der er medlem af såvel 
børsen som clearingselskabet, og dermed er deltager i 
garantiordningen for markedet. Ikke-clearingmed-
lemmer skal kanalisere deres transaktioner gennem et 
clearingmedlem 
— »lokalt selskab«, et selskab, der kun handler for egen 
regning på en financial futures- eller optionsbørs, 
eller som handler på vegne af eller opgiver priser til 
andre medlemmer af samme børs, som garanteres af 
et clearingmedlem af samme børs, og hvor denne 
garanti indgår i fastsættelsen af de kapitalkrav, der 
stilles til garanten 
— »delta«, den forventede ændring i optionsprisen 
udtrykt som en brøkdel af en lille prisændring for det 
underliggende instrument 
— »lang position« som omhandlet i bilag 1, punkt 5, en 
position, hvori et selskab har fastsat den rente, det vil 
modtage på et tidspunkt i fremtiden, og ved »kort 
(') EFT nr. L 322 af 17. 12. 1977, s. 30. 
O EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 14. O EFT nr. L 372 af 31. 12. 1986, s. 1. 
21.6.90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 152/9 
position« en position, hvori selskabet har fastsat den 
rente, det skal betale på et tidspunkt i fremtiden 
— »egenkapital«, egenkapital som defineret i direktiv 
89/299/EØF. Denne definition kan imidlertid ændres 
for kreditinstitutter under de i bilag 6, punkt 2, 
beskrevne forhold. For investeringsselskaber, der ikke 
er kreditinstitutter, kan de kompetente myndigheder i 
stedet anvende definitionen i bilag 6, punkt 4 
— »startkapital«, kapital som defineret i artikel 2, stk. 1, 
nr. 1) og 2), i direktiv 89/299/EØF. Den indbetalte 
aktiekapital, der er en komponent af startkapitalen, 
omfatter alle beløb uanset betegnelse, som på 
grundlag af det pågældende instituts juridiske form 
ifølge national lovgivning betragtes som aktiekapital, 
der er tegnet og indbetalt af aktionærer eller andre 
ejere. 
Startkapital og fravigelse af kapitalkravene 
Artikel 3 
1. Henvisningerne til investeringsselskaber i artikel 3 
til 6 gælder kun for investeringsselskaber, som hverken 
er kreditinstitutter, lokale selskaber eller selskaber, som 
udelukkende er beskæftiget med investeringsrådgivning. 
2. Investeringsselskaber skal have en startkapital på 
mindst 500 000 ECU. 
3. Medlemsstaterne kan nedsætte dette beløb til 
50 000 ECU for selskaber, der hverken har tilladelse til 
at føre pengekonti eller værdipapirdepoter for kunder 
eller til at optræde som marketmaker eller deltage i emis­
sioner, undtagen hvor selskabet kun deltager i emissioner 
uden at påtage sig tegningsgaranti. 
4. Medlemsstaterne kan nedsætte beløbet i artikel 3, 
stk. 2 til 100 000 ECU for selskaber, der har tilladelse til 
at føre pengekonti eller værdipapirdepoter for kunder, 
og som optræder som agent eller udfører porteføljepleje 
af værdipapirbeholdninger for deres kunder, men som 
ikke selv har en aktiv portefølje. 
5. Uanset artikel 3, stk. 2, 3 og 4 kan medlemsstaterne 
fortsat godkende investeringsselskaber, der allerede 
bestod inden dette direktivs gennemførelse, selv om deres 
egenkapital er mindre end den startkapital, der er fore­skrevet i stk. 2, 3 og 4. Sådanne investeringsselskabers 
egenkapital må ikke falde ned under det største beløb, 
som egenkapitalen har været oppe på efter meddelelsen 
af dette direktiv. 
6. Overtages kontrollen med et investeringsselskab af 
den i artikel 3, stk. 5 nævnte kategori ad anden vej end 
ved arv af en anden fysisk eller juridisk person end den, 
der tidligere kontrollerede det, skal selskabets egenka­
pital være på mindst det beløb, der er foreskrevet som 
stankapital i stk. 2, 3 og 4. 
7. Under visse særlige omstændigheder og med de 
kompetente myndigheders tilladelse behøver egenkapi­
talen i det selskab, der opstår i forbindelse med en 
sammenslutning af to eller flere investeringsselskaber, 
ikke nå op på det i artikel 3, stk. 2, 3 og 4 omhandlede 
niveau for startkapitalen. Egenkapitalen i det nye in­
vesteringsselskab må dog ikke være mindre end de 
sammensluttede selskabers samlede egenkapital på tids­
punktet for sammenslutningen, så længe de relevante 
niveauer, som er omhandlet i stk. 2, 3 og 4, ikke er nået. 
8. Investeringsselskabers egenkapital må ikke falde 
ned under den startkapital, der kræves i henhold til 
artikel 3, stk. 2, 3 og 4, eller den egenkapital, der kræves 
i henhold til stk. 5, 6 og 7. Falder egenkapitalen i de i 
stk. 2 til 5 og i stk. 7 nævnte tilfælde, kan de kompetente 
myndigheder dog, når omstændighederne taler derfor, 
give et selskab en begrænset frist til at berigtige forhol­
dene eller til at indstille sin virksomhed. 
Dækning af risiko 
Artikel 4 
1. Investeringsselskaber afsætter til enhver tid en vis 
mængde egenkapital til dækning af hver af de forskellige 
risici på deres særlige aktiviteter. Summen af disse beløb 
beregnes efter de i stk. 5 og bilag 1 til 5 angivne metoder 
og udgør det samlede egenkapitalkrav, der stilles til dem. 
Selskaberne sikrer sig, at egenkapitalkravet til dem er 
lavere end eller lig med deres egenkapital. 
2. Kreditinstitutter afsætter udover kraverne i direktiv 
89/647/EØF og eventuelle krav i stk. 4 og 5 egenkapital 
til dækning af deres valutarisiko; dette beløb beregnes 
som angivet i bilag 4. Indtil der er gennemført yderligere 
Nr. C 152/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.6.90 
harmonisering, kan medlemsstaterne imidlertid fritage 
kreditinstitutter, hvis samlede nettovalutaposition 
beregnet i henhold til bilag 4 ikke overstiger 10 % af 
deres egenkapital, fra dette krav. 
3. De kompetente myndigheder kræver, at kreditinsti­
tutter indfører ordninger, der skal godkendes af de 
kompetente myndigheder, til overvågning og styring af 
rente-, aktiekurs- og medkontrahent/afviklingsrisici på 
alle deres aktiviteter. 
4. De kompetente myndigheder kræver, at kreditinsti­
tutter — generelt eller individuelt — enten opfylder 
kapitalkravene i direktiv 89/647/EØF for alle deres akti­
viteter eller kapitalkravene i bilag 2 og 3 for deres 
handelsbeholdning, og kravene i direktiv 89/647/EØF 
for deres øvrige aktiviteter. 
5. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kræver, 
at investeringsselskaber har et kapitalgrundlag, der er 
tilstrækkeligt til at dække risici i forbindelse med andre 
aktiviteter end dem, der er opført i direktiv . ./. . ./EØF 
[om investeringsservice]. De sikrer endvidere, at investe­
ringsselskabers egenkapital og egenkapitalen i de kredit­
institutter, der skal opfylde kapitalkravene i bilag 2 og 3, 
beskytter dem mod risici påført dem af instrumenter, der 
henhører under de aktiviteter, der er opregnet i direktiv 
../. . ./EØF [om investeringsservice], men som ikke 
udtrykkeligt er omhandlet i nærværende direktiv, og som 
indgår i sådanne kreditinstitutters handelsbeholdning. De 
pågældende kompetente myndigheder underretter 
Kommissionen om alle tilfælde, der henhører under dette 
stykke. 
Værdiansættelse af positioner med henblik på indberet­
ning 
Artikel 5 
1. Positionerne værdiansættes dagligt til markedskurs 
af investeringsselskaber og kreditinstitutter, medmindre 
bilag 2, 3 og 5 ikke gælder for dem. 
2. Foreligger der ikke markedskurser, f.eks. ved 
handel med nyemissioner på de primære markeder, kan 
myndighederne fritage selskaberne fra kravene i stk. 1 og 
forlange, at de anvender andre vurderingsmetoder, når 
blot de i tilstrækkeligt omfang er baseret på forsigtig­hedsprincippet og er godkendt af de kompetente 
myndigheder. 
Indberetningspligt 
Artikel 6 
1. Medlemsstaterne kræver, at investeringsselskaber 
og kreditinstitutter giver hjemlandets kompetente 
myndigheder alle de oplysninger, der er nødvendige for 
at vurdere, om de regler, der er vedtaget i overensstem­
melse med dette direktiv, er overholdt. Medlemsstaterne 
sikrer endvidere, at investeringsselskabernes og kreditin­
stitutternes interne kontrol og administrative og regn­
skabsmæssige praksis gør det muligt til hver en tid at 
kontrollere, om selskaberne overholder reglerne. 
2. Investeringsselskaber, der ikke er kreditinstitutter, 
afgiver indberetning til de kompetente myndigheder på 
den måde, der foreskrives af disse myndigheder, mindst 
en gang om måneden for selskaber, der har tilladelse til 
at handle for egen regning, mindst hver tredje måned for 
de selskaber, der er omhandlet i artikel 3, stk. 4, og 
mindst en gang årligt for de selskaber, der er omfattet af 
artikel 3, stk. 3. Indberetningerne skal være de kompe­
tente myndigheder i hænde inden to uger efter indberet-
ningsperiodens slutning. 
3. Kreditinstitutter skal på den af de kompetente 
myndigheder foreskrevne måde foretage indberetning 
samtidig med deres indberetning i henhold til direktiv 
89/647/EØF eller hyppigere, hvis de kompetente 
myndigheder kræver det. 
De kompetente myndigheder 
Artikel 7 
1. Medlemsstaterne udpeger de myndigheder, der skal 
varetage de i dette direktiv fastsatte opgaver. De under­
retter Kommissionen herom med angivelse af en eventuel 
kompetencefordeling. 
2. De i stk. 1 omhandlede myndigheder skal være 
offentlige myndigheder eller organer, der er officielt 
anerkendt i henhold til national lov eller af offentlige 
myndigheder som en del af tilsynsordningen i den pågæl­
dende medlemsstat. 
3. Vedkommende myndigheder skal tillægges alle 
nødvendige beføjelser med henblik på udførelsen af 
deres hverv. 
4. Medlemsstaternes kompetente myndigheder samar­
bejder snævert med henblik på varetagelsen af deres 
21.6.90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 152/11 
opgaver i henhold til dette direktiv, navnlig når der ydes 
investeringsservice eller via afdelinger etableret i en eller 
flere medlemsstater. De giver efter anmodning hinanden 
alle oplysninger, der vil kunne lette tilsynet med overhol­
delsen af kravene til investeringsselskabers og kreditinsti­
tutters kapitalgrundlag og navnlig overholdelsen af 
reglerne i dette direktiv. Al udveksling af oplysninger 
vedrørende investeringsselskaber mellem de kompetente 
myndigheder i henhold til dette direktiv er undergivet 
reglerne om tavshedspligt i artikel 20 i direktiv 
. ./. . ./EØF [om investeringsservice], medens udveksling 
af oplysninger om kreditinstitutter er underkastet 
reglerne om tavshedspligt i artikel 12 i direktiv 
77/780/EØF. 
Udvalgsbehandling 
Artikel 8 
1. Tekniske tilpasninger til dette direktiv på neden­
nævnte områder foretages efter proceduren i stk. 2: 
— definitionerne i artikel 2 
— startkapitalkravene i artikel 3 
— grænsen i artikel 4, stk. 2 
— behandlingen af instrumenter, der henhører under 
direktiv . . /. . ./EØF [om investeringsservice], men 
som ikke falder ind under dette direktiv 
— beregningen af åbne nettopositioner i bilag 1 
— bilag 2 — medkontrahent/afviklingsrisikovægtene i bilag 3 
— valutarisikovægtene i bilag 4 
— tidsrummet i bilag 5 
— definitionen af egenkapital i bilag 6, punkt 2, 4 og 5. 
2. Ved tekniske tilpasninger af direktivet som 
omhandlet i stk. 1 anvendes artikel 23, stk. 2, i direktiv 
. ./. . ./EØF [om investeringsservice]. 
Afsluttende bestemmelser 
Artikel 9 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og 
administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme 
dette direktiv senest den 1. januar 1993. De underretter 
straks Kommissionen herom. 
De i henhold til første afsnit vedtagne bestemmelser skal 
indeholde en udtrykkelig henvisning til dette direktiv. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten 
til de vigtigste nationale love og administrative bestem­
melser, som de vedtager på det område, der er omfattet 
af dette direktiv. 
Artikel 10 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Nr. C 152/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 6.90 
BILAG 1 
BEREGNING AF ÅBNE NETTOPOSITIONER 
Aktier og gældsinstrumenter 
1. Der beregnes nettotal for selskabets lange og korte positioner i samme aktie, gældsinstrument og 
konvertible værdipapir. Ved beregningen af nettopositionen kan de kompetente myndigheder tillade, at 
positioner i afledte instrumenter behandles som det underliggende (eller fiktive) aktiv. De kompetente 
myndigheder tillader, at der beregnes nettotal for identiske finansielle futures- og optionskontrakter 
samt warrants. 
2. Gældsinstrumenter i samme valuta opdeles i henhold til bilag 2 efter løbetid på grundlag af restløbetiden 
for fastforrentede instrumenter og perioden indtil ny rentefastsættelse for andre instrumenter. 
3. Gældsinstrumenter opdeles efter udsteder som følger: staten, andre dele af den offentlige sektor, kvalifi­
cerede emittenter og andre. 
Konvertible værdipapirer 
4. Der beregnes ikke nettotal for konvertible værdipapirer og de modsvarende positioner i det underlig­
gende instrument selv, medmindre de kompetente myndigheder bestemmer, at der skal tages hensyn til 
sandsynligheden for, at et givent konvertibelt værdipapir ombyttes, eller fastsætter kapitalkravet under 
hensyntagen til eventuelle tab ved ombytningen. 
Andre instrumenter 
5. Rentejutures og forward rate agreements (FRA-kontrakter), der ikke er baseret på et underliggende instru­
ment, behandles som kombinationer af lange og korte positioner. En lang futures-position behandles 
således som en kombination af et indlån, der forfalder på leveringstidspunktet for future-kontrakten, og 
besiddelsen af et aktiv, der forfalder på udløbstidspunktet for future-kontrakten. Det modsatte gælder 
en kort position. Såvel indlån som aktiver skal opføres i rubrikken for staten i tabel 1 i bilag 2. En 
future- eller FRA-kontrakt, der er baseret på et underliggende gældsinstrument, behandles enten som en 
lang eller kort position i det underliggende instrument. Som løbetid betragtes perioden indtil levering 
eller udnyttelse af kontrakten plus det underliggende værdipapirs løbetid eller, hvis det underliggende 
værdipapirs løbetid er mere end et år, selve denne løbetid. De kompetente myndigheder kan tillade, at 
kapitalkravet for en børshandlet future-kontrakt sættes som lig med den deponerede margen, hvis de 
kan godkende, at den er et nøjagtigt mål for den med future-kontrakten forbundne risiko. 
6. Optioner baseret på rente, gældsinstrumenter, aktier, finansielle futures, swaps og beholdninger af uden­
landsk valuta behandles, som om de var positioner i delta multipliceret med værdien af det underlig­
gende instrument, som optionen vedrører. Det anvendte delta bør være det, der gælder for den pågæl­
dende børs, eller hvor der ikke findes et sådant, eller for OTC-optioner det, der er beregnet af selskabet 
selv, såfremt de kompetente myndigheder kan godkende den model, der anvendes af selskabet. De 
kompetente myndigheder kræver, at der er sikkerhed for de øvrige risici på optioner, bortset fra delta­
risikoen. De kompetente myndigheder kan tillade, at egenkapitalkravet for en udstedt børshandlet 
option sættes som lig med den margenbetaling, der er deponeret på børsen, hvis de er sikre på, at det er 
et nøjagtigt mål for den risiko, optionen frembyder, mens kapitalkravet for en erhvervet, børshandlet 
option eller OTC-option skal være det samme som for de underliggende instrumenter, dog med den 
begrænsning, at det deraf følgende egenkapitalkrav ikke må overstige optionens markedsværdi. Egenka­
pitalkravet for en udstedt OTC-option fastsættes i forhold til det underliggende instrument. 
7. Swaps behandles med henblik på renterisiko på samme måde som instrumenter, der balanceføres. En 
renteswap, i henhold til hvilken et selskab modtager variabel rente og betaler fast rente, behandles som 
en lang position i et variabelt forrentet instrument med en løbetid lig med perioden indtil næste rente-
21.6.90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 152/13 
fastsættelse og som en kort position i et fastforrentet instrument med samme løbetid som swap'en selv. 
De kompetente myndigheder kan imidlertid stille andre krav til selskaber, der anvender swap-modeller, 
som af de kompetente myndigheder kan godkendes som et mere nøjagtigt udtryk for risikoen ved 
swaps. 
8. Warrants behandles på samme måde som beskrevet for optioner i punkt 6. 
Valutaomregning 
9. Alle nettopositioner omregnes uanset fortegn dagligt til selskabets indberetningsvaluta til gældende spot­
markedskurs inden aggregering. 
BILAG 2 
POSITIONSRISIKO 
1. Investeringsselskaber beregner deres nettopositioner som fastsat i bilag 1. 
2. Investeringsselskaber anvender vægtene i tabel 1 på deres fastforrentede nettopositioner, uanset om de 
er i deres egen eller i fremmede valutaer, som beregnet i bilag 1, og beregner således deres vægtede 
lange og korte positioner. 
TABEL 1 
Restløbetid 
til og med 3 måneder 
over 3 og til og med 6 måneder 
over 6 og til og med 12 måneder 
over 1 og til og med 2 år 
over 2 og til og med 5 år 
over 5 til og med 10 år 
over 10 og til og med 20 år 
over 20 år Staten og De 
Europæiske 
Fællesskabers 
institutioner 
% 
0,3 
0,5 
1,0 
1,6 
2,9 
3,8 
4,8 
5,8 Andre dele af den 
offentlige sektor og 
kvalificerede emittenter 
% 
0,5 
1,0 
1,6 
3,6 
4,9 
5,8 
6,8 
7,8 Andre 
% 
8,0 
8,0 
8,0 
8,0 
10,0 
15,0 
15,0 
15,0 
3. Kapitalkravet vil være: 
Summen af de vægtede lange positioner plus summen af de vægtede korte positioner minus eventuelle 
afdækningsfradrag beregnet som følger: 
— 150 % af enhver vægtet lang (eller kort) position i statsobligationer, der helt eller delvis svarer til en 
vægtet kort (eller lang) position i statsobligationer i samme eller et tilstødende løbetidsinterval; 
— 100 % af enhver vægtet lang (eller kort) position i statsobligationer, som helt eller delvis svarer til en 
vægtet kort (eller lang) position i statsobligationer i det næstfølgende løbetidsinterval; 
— I tilfælde af afdækning mellem positioner i »andre dele af den offentlige sektor og kvalificerede 
emittenter« (anden kategori i tabel 1) er procentsatserne henholdsvis 120 % og 80 % i stedet for de 
150 % og 100 %, der er anvendt for statsobligationer. 
— I tilfælde af afdækning mellem en position i statsobligationer og en position i obligationer fra »andre 
dele af den offentlige sektor og kvalificerede emittenter« er procentandelene også henholdsvis 120 % 
og 80 %. 
(Bemærk, at den ubrugte del af delvis modregnede vægtede postioner kan anvendes under denne 
proces.) 
Nr. C 152/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 6. 90 
Varighed 
4. De kompetente myndigheder i en medlemsstat kan anvende en ordning for fastsættelse af kapitalkrav 
for den renteafhængige del af investeringsselskabers aktiviteter, som afspejler varighed, i stedet for 
reglerne i punkt 2 og 3 ovenfor, såfremt de krav, der stilles i henhold til ordningen, stort set svarer til 
resultatet af anvendelsen af reglerne i punkt 2 og 3. 
Aktier 
5. Kapitalkravet er 10 % af værdien af lange eller korte aktiepositioner for aktier udstedt af kvalificerede 
emittenter og 25 % for andre aktier. 
6. De kompetente myndigheder kan nedsætte kravet i tilfælde, hvor risikoen er reduceret gennem diversifi­
cering, enten ved at investeringsselskabet har et stort antal lange eller korte positioner i aktier eller 
aktieafledte instrumenter, eller ved at det har lange og korte positioner i forskellige aktier og aktieaf-
ledte instrumenter. En sådan reduktion vil imidlertid kun kunne ske, såfremt det derved beregnede 
kapitalkrav er tilstrækkeligt til at dække selskabet mod en ændring på 10 % i det generelle kursniveau 
på dets vigtigste aktiemarkeder. 
Deltagelse i emission af gælds- og aktieinstrumenter 
7. For så vidt angår deltagelse i emissioner af gælds- og aktieinstrumenter kan de kompetente myndigheder 
tillade, at vægtene i punkt 2 og 5 ovenfor nedsættes med 60 % i første uge, 35 °/o i anden uge og 20 % i 
tredje uge efter den dag, det deltagende selskab uigenkaldeligt påtog sig at købe usolgte værdipapirer, 
forudsat at de pågældende værdipapirer skal handles på et reguleret marked, der er godkendt af de 
kompetente myndigheder. 
Risikokoncentration 
8. Et investeringsselskab, som er i besiddelse af eller har forpligtet sig til at tage en lang eller kort position 
i en bestemt værdipapiremission, der overstiger 25 % af den samlede emission, skal opfylde et yderligere 
kapitalkrav svarende til 100 % af kravet for den udækkede position som omhandlet i punkt 2 og 5. 
9. Overstiger et investeringsselskabs samlede engagement med en emittent 25 % af egenkapitalen, under­
retter investeringsselskabet de kompetente myndigheder og skal opfylde et yderligere kapitalkrav for 
sådanne engagementer beregnet ved sammenlægning af kravene for hver enkelt udækket position i det 
samlede engagement. 
BILAG 3 
MEDKONTRAHENT/AFVIKLINGSRISIKO 
1. For transaktioner, hvor obligationer og aktier (ekskl. genkøbs- og omvendte genkøbsaftaler) stadig er 
uafviklede efter det fastsatte leveringstidspunkt, skal selskabet beregne prisdifferencen. Den beregnes 
som forskellen mellem den aftalte afviklingspris for den pågældende obligation eller aktie og den 
løbende markedsværdi, hvor forskellen vil kunne påføre selskabet tab. Forskellen multipliceres med den 
dertil bestemte faktor i tabel 1, kolonne A, hvorved kapitalkravet fremkommer. 
2. Uanset punkt 1 kan et selskab med de kompetente myndigheders godkendelse beregne kapitalkravet ved 
at multiplicere den aftalte afviklingspris for alle de transaktioner, der er uafviklede mellem 5 og 45 dage 
efter forfaldstidspunktet, med den dertil bestemte faktor i tabel 1, kolonne B. Fra 45 dage og derover 
efter forfaldstidspunktet andrager kapitalkravet som i kolonne A 100 % af prisforskellen. 
21. 6.90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 152/15 
TABEL 1 
Antal dage efter forfaldstidspunktet 
5—15 
16—30 
31—45 
46 og derover Kolonne A 
8 % 
50 % 
75 % 
100 % Kolonne B 
0,25 % 
0,5 % 
2,0 % 
Jf. punkt 2 
Genkøbs- og omvendte genkøbsaftaler 
3. For genkøbsaftaler afsætter selskabet forskellen mellem værdipapirernes markedsværdi og det beløb, 
selskabet har lånt (svarende til værdipapirernes oprindelige salgsværdi), hvor denne forskel er positiv. 
For omvendte genkøbsaftaler afsætter selskabet forskellen mellem det beløb, det har udlånt, plus 
påløbne renter, og markedsværdien af de værdipapirer, det har modtaget (svarende til værdipapirernes 
oprindelige salgsværdi plus påløbne renter), hvor denne forskel er positiv. For såvel genkøbs- som 
omvendte genkøbsaftaler kan de kompetente myndigheder reducere kapitalkravet i det omfang, låntager 
indrømmer långiver den margen, der er sædvanlig på det pågældende marked. 
OTC-afledte instrumenter 
4. Kapitalkravet beregnes som følger: først beregner selskabet i) de samlede genanskaffelsesomkostninger 
(ved opgørelse til markedskurs) af alle dets kontrakter med positiv værdi, inkl. erhvervede aktieoptioner, 
og derefter ii) et beløb for rente- og valutakursinstrumenter og for potentielle fremtidige kreditrisici 
beregnet ved multiplicering af den samlede syntetiske hovedstol for selskabets kontrakter med følgende 
vægte: 
Restløbetid 
mindre end 1 år 
1 år og derover Rentekontrakter 
0,5 % Valutakurskontrakter 
1,0 % e 
5,0 % 
Kapitalkravet vil være 4 % af summen af i) og ii), hvor medkontrahenten hører til den private ikkebank-
sektor, 2 % af summen, hvor medkontrahenten hører til banksektoren og/eller er en regional regering 
eller lokal myndighed, og 0, hvis medkontrahenten er staten. 
BILAG 4 
VALUTARISIKO 
1. For den samlede nettovalutaposition beregnet som angivet nedenfor gælder et kapitalkrav på 8 %. 
2. Beregningen sker i to tempi. 
3. Først beregnes de åbne nettovalutapositioner i hver enkelt valuta (inkl. indberetningsvalutaen). Denne 
position består af summen af følgende (positive og negative) elementer: 
— Nettospotpositionen (dvs. alle aktivposter minus alle passivposter, inkl. påløbne renter, i den pågæl­
dende valuta) 
— Nettoterminspositionen (dvs. alle beløb, der vil indgå, minus alle beløb, der skal udbetales i henhold 
til valutaterminstransaktioner, inkl. valutafutures og den for valuta-swaps underliggende hovedstol, 
der ikke indgår i spotpositionen) 
Nr. C 152/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.6.90 
— Garantier (og lignende instrumenter), der med sikkerhed vil blive effektive 
— Fremtidig nettoindtægt/udgifter (efter det indberettende instituts skøn; når dette skøn er udøvet, 
kan det kun ændres med de kompetente myndigheders forudgående godkendelse) 
— Nettodelta- (eller delta-baseret) ækvivalent af den samlede mængde af valutaoptioner. 
4. Dernæst omregnes kone og lange nettopositioner i hver enkelt valuta bortset fra indberetningsvalutaen 
til indberetningsvalutaen til markedsspotkurs. De lægges derefter sammen hver for sig, således at der 
fremkommer henholdsvis et samlet beløb for korte nettopositioner og et samlet beløb for lange nettopo­
sitioner. Den højeste af disse to summer er selskabets samlede position i fremmed valuta. 
5. Nettopositioner i sammensatte valutaer kan opdeles i de deltagende valutaer ifølge de gældende kvoter. 
BILAG 5 
ANDRE RISICI 
Investeringsselskaber, undtagen kreditinstitutter, skal have en egenkapital svarende til en fjerdedel af det 
foregående års direkte omkostninger. De kompetente myndigheder kan tilpasse dette krav i tilfælde af en 
væsentlig ændring i selskabets virksomhed siden det foregående år. Har selskabet endnu ikke gennemført 
et års drift inkl. den dag, det startede driften, kræves der dækning svarende til en fjerdedel af de direkte 
omkostninger, der figurerer i driftsplanen, medmindre denne plan af myndighederne kræves ændret. For 
selskaber, der begynder driften, skal egenkapital være større end eller lig med dette beløb, og startkapitalen 
mindst den i artikel 3 foreskrevne. 
BILAG 6 
EGENKAPITAL 
1. Kreditinstitutters egenkapital defineres i overensstemmelse med Rådets direktiv 89/299/EØF. 
2. Uanset punkt 1 kan de kompetente myndigheder tillade, at kreditinstitutter, der skal opfylde kapital­
kravene i bilag 2 og 3 for deres aktive portefølje, anvender en alternativ definition for egenkapital ved 
opfyldelsen af disse krav. Den alternative definition omfatter aktiekapital og reserver som defineret i 
artikel 2, stk. 1, første og andet afsnit i Rådets direktiv 89/299/EØF og ansvarlig indskudskapital på 
følgende betingelser. For det første må den ansvarlige indskudskapital ikke overstige 250 % af aktie­
kapitalen og reserverne i definitionen. For det andet må anvendelsen af den alternative definition ikke 
medføre, at den totale egenkapital i henhold til Rådets direktiv 89/299/EØF for hele kreditinstituttet 
forøges med mere end 25 %. For det tredje skal betingelserne i punkt 5, andet afsnit, gælde for den 
ansvarlige indskudskapital. 
3. Egenkapitalen i investeringsselskaber, der ikke er kreditinstitutter, defineres i overensstemmelse med 
Rådets direktiv 89/299/EØF. 
4.1. Uanset bestemmelsen i punkt 3 kan de kompetente myndigheder tillade, at investeringsselskaber, der 
ikke er kreditinstitutter, anvender en anden egenkapitaldefinition. Den omfatter: 
21.6.90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 152/17 
4.2. aktiekapital og reserver som defineret i artikel 2, stk. 1, første og andet afsnit, i Rådets direktiv 
89/299/EØF 
4.3. minus immaterielle aktiver som omhandlet i artikel 4, stk. 9 (aktiver), i Rådets direktiv 86/635/EØF 
4.4. plus nettofortjeneste (eller minus nettotab) efter at der er foretaget henlæggelser med henblik på 
forventet skat 
4.5. plus ansvarlig indskudskapital på de betingelser, der er angivet i punkt 5.2 
4.6. minus illikvide aktiver. 
5.1. Selskaber skal kunne vise deres revisorer og de kompetente myndigheder, at de er i stand til nårsom-
helst at beregne deres finansielle stilling med rimelig nøjagtighed 
5.2. Den ansvarlige indskudskapital, jf. punkt 4.5, skal have en oprindelig løbetid på mindst to år. Den skal 
være fuldt indbetalt, og låneaftalen må ikke indeholde nogen klausul om, at gæld under nærmere 
angivne omstændigheder — bortset fra selskabets likvidation — skal tilbagebetales inden det aftalte 
tidspunkt, medmindre tilsynsmyndighederne godkender noget sådant efter at have fået mindst to 
dages varsel. Ansvarlig indskudskapital må ikke tilbagebetales, hvis det medfører, at selskabets egenka­
pital derefter falder til under 120 % af det samlede kapitalkrav for selskabet 
5.3. Den ansvarlige indskudskapital, jf. punkt 4.5, må ikke overstige 250 % af summen af komponent 4.2 
og 4.4 minus komponent 4.3 og bør kun nærme sig dette maksimum i særlige tilfælde, der kan accep­
teres af de pågældende kompetente myndigheder. 
5.4. Illikvide aktiver omfatter: 
— anlægsaktiver (undtagen i det omfang, der er optaget lån med sikkerhed i fast ejendom) 
— investeringer i tilknyttede selskaber, hvis disse er datterselskaber, eller hvis aktierne ikke uden 
videre kan realiseres 
— andre indskud end dem, der er foretaget i kreditinstitutter, hos lokale myndigheder eller regionale 
regeringer, og som kan gøres likvide inden 90 dage, og ekskl. marginbetalinger for futures eller 
udstedte optioner 
— stillede garantier 
— datterselskabers underskud 
— alle andre aktiver (inkl. fysiske lagre), medmindre de er undergivet kapitalkravene i dette direktiv 
eller som omhandlet i artikel 4, stk. 5.