M 
' 'il'1' 
vfc»,, 
'$& 
ifS «- it KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 06. 03.1996 
KOM(%) 38 endelig udg. 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
UWé 
; TS„gK? om udarbejdelse af en ikke udtømmende vejledende liste over navne på 
landbrugsprodukter og levnedsmidler, der betragtes som artsbetegnelser, som 
omhandlet i artikel 3, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 
(forelagt af Kommissionen) 
M: 
-S '*' 
ifefifr-

BEGRUNDELSE 
I Begrundelsen for forsinkelsen i fremlæggelsen af det pågældende forslag 
Ifølge artikel 3, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2081/92 om beskyttelse af 
geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og 
levnedsmidler skal Kommissionen forelægge Rådet en liste over artsbetegnelser 
inden ikrafttræden af nævnte forordning, der fandt sted den 26. juli 1993. 
GD VI havde i maj 1993 udarbejdet et forslag, hvis skriftlige procedure E/774/93 
skulle have været afsluttet den 2. juni 1993. Proceduren blev dog blokeret indtil 
den 20. januar 1995, hvor proceduren, der ikke kunne afsluttes, blev indstillet ved 
Kommissionen udskiftning. Derfor kunne forslaget ikke nå rettidigt frem til Rådet. 
Efter de tre nye medlemsstaters tiltrædelse blev forslaget dels ajourført med deres 
tilføjelser og dels revideret ud fra Den Juridiske Tjenestes bemærkninger. 
II. Hvad angår forslagets berettigelse med hensyn til subsidiaritet, henhører den 
påtænkte aktion udelukkende under EF's kompetence. Den indebærer udøvelse af 
Rådets mandat som fastsat i artikel 3 i ovennævnte forordning (EØF) nr. 2081/92. 
III. Situation, kriterier og særlige problemer 
Formålet med Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92, der blev vedtaget den 14. juli 
1992, og som trådte i kraft den 26. juli 1993, er på EF-plan at beskytte 
geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for visse landbrugsprodukter og 
levnedsmidler. For at opnå en sådan beskyttelse af et produkt skal det bevises, at 
der består en forbindelse mellem produktets kendetegn og det pågældende 
geografiske område, som det stammer fra. Beskyttelsen tilkendes, så snart 
produktet er registeret på en EF-liste. Betegnelser, der er blevet artsbetegnelser, 
kan dog ikke registreres. 
Ifølge artikel 3 i forordning (EØF) nr. 2081/92 skal Kommissionen forelægge 
Rådet et forslag til liste over artsbetegnelser: "Inden denne forordning træder i 
kraft skal Kommissionen med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen 
opstille og i De Europæiske Fællesskabers Tidende offentliggøre en ikke 
udtømmende vejledende liste over navnene på landbrugsprodukter og 
levnedsmidler, der er omfattet af denne forordning, og som i henhold til stk. 1 
betragtes som artsbetegnelser og således ikke kan registreres under denne 
forordning". 
I denne forbindelse indeholder artikel 3, stk. 1, i nævnte forordning en definition 
på geografiske betegnelser, der er blevet artsbetegnelser: "ved en betegnelse, der 
er blevet en artsbetegnelse, forstås navnet på et landbrugsprodukt eller et 
levnedsmiddel, der, selv om det henviser til det sted eller område, hvor 
landbrugsproduktct eller levnedsmidlet først blev fremstillet eller markedsført, er 
blevet fællesbetegnelsen for et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel". 
For at fastslå, hvorvidt en betegnelse er blevet en artsbetegnelse på EF-plan, skal 
der ifølge forordningen tages hensyn til alle faktorer, især de faktiske forhold i 
den medlemsstat, hvor navnet har sin oprindelse, i det traditionelle forbrugsområde 
og i andre medlemsstater samt de relevante nationale retsforskrifter eller EF-
retsforskrifter. Det er kumulative kriterier. Det er interessant i denne forbindelse 
at notere, at EF-Domstolen i dommen af 10. november 1992 i sag C-3/91 
Exportur S.A. mod LOR SA y confiserie du Tech (præmis 37) anvendte 
henvisningen til situationen i den medlemsstat, hvor en betegnelse har sin 
oprindelse, som kriterium for at afgøre, om betegnelsen er blevet en 
artsbetegnelse. 
Det skal understreges, at ifølge forordningen kan betegnelser, der er blevet 
artsbetegnelser, ikke registreres. Derfor er spørgsmålet om artsbetegnelser meget 
ømtåleligt og har altid udløst kraftige reaktioner. Når en geografisk betegnelse 
registreres, forbeholdes denne betegnelse virksomhederne i det pågældende 
område, og alle andre virksomheder forbydes at anvende den. 
Det følger af denne ordning, at hvis el navn erklæres for artsbetegnelse, får dette 
meget store konsekvenser, især økonomiske, der påvirker enkeltpersoners 
interesser. Der skal derfor handles meget forsigtigt på området, og artikel 3 skal 
anvendes på en neutral og objektiv måde. 
For at opnå det bedste helhedssyn på situationen, inden der udarbejdes en 
vejledende liste over artsbetegnelser som omhandlet i nævnte artikel 3, stk. 3, 
fandt Kommissionen det nødvendigt at anmode medlemsstaterne om samarbejde. 
Ved skrivelse af 22.7.1992, erindringsskrivelse af 12.11.1992 og skrivelse af 
23.3.1995 til de tre nye medlemsstater anmodede Kommissionen medlemsstaterne 
om at fremlægge en liste over produktnavne, som de mener kan anerkendes som 
artsbetegnelser. 
De tilsendte lister afviger betydeligt med hensyn til de foreslåede betegnelse og 
deres antal, hvilket afspejler medlemsstaternes forskellige, ja i visse tilfælde endog 
modstridende holdninger. Desuden indeholder medlemsstaternes lister ingen 
oplysninger, der kan lægges til grund for vurderingen af rimeligheden i 
ansøgningen set ud fra kriterierne i forordningens artikel 3, stk. 1. 
Under disse forhold måtte Kommissionen udarbejde en første liste over 
betegnelser, der umiddelbart kan betragtes som artsbetegnelser, på grundlag af de 
lister, som medlemsstaterne havde tilsendt, og så vidt muligt på basis af 
kriterierne i artikel 3, stk. 1, i nævnte forordning under hensyntagen til de 
relevante retsforskrifter samt oprindelsesmedlemsstatens og de øvrige 
medlemsstaters forslag. 
Ifølge Kommissionen kan betegnelser, der opfylder følgende betingelser, erklæres 
for artsbetegnelser: 
3 
a) Betegnelserne er foreslået af mindst otte medlemsstater. 
Når et flertal af medlemsstater ikke har anmodet om, at en betegnelse 
erklæres for en artsbetegnelse, er det vanskeligt umiddelbart at antage, at 
betegnelsen er blevet fællesnavnet på et produkt i Fællesskabet. 
b) Den medlemsstat, hvor betegnelsen har sin oprindelse, er kontraherende 
part i Stresa-konventionen og/eller den har selv optaget betegnelsen på den 
liste, der er meddelt kommissionen. 
Stresa-konventionen erklærer ikke de oste, der er anført i dens bilag II, 
udtrykkeligt for artsbetegnelser. Den fastsætter dog deres 
produktionsmetode og tillader produktion af dem uden for det 
kontraherende land, hvor deres betegnelse har sin oprindelse. Det forhold, 
at den medlemsstat, hvor betegnelsen har sin oprindelse, er kontraherende 
part i konventionen, viser umiddelbart, at oprindelsesmedlemsstaten i årtier 
har tilladt, at betegnelsen anvendes af andre. Det kan derfor antages, at 
betegnelsen i mellemtiden er blevet ostens fællesnavn. 
EF-Domstolen (dom "Exporlur", præmis 37) har gjort udvidelsen af den 
nationale beskyttelse af en betegnelse til at omfatte andre medlemsstater 
afhængig af, at betegnelsen ikke er blevet en artsbetegnelse i 
oprindelsesmedlemsstaten. 
Det kan umiddelbart antages, at en medlemsstat, der finder, at en af dens 
egne betegnelser kan beskyttes, ikke vil foreslå, at den erklæres for en 
artsbetegnelse. 
c) Betegnelserne er ikke beskyttede i andre medlemsstater end 
oprindelsesmedlemsstaten ved internationale aftaler (bilaterale 
overenskomster eller andre). 
Disse internationale aftaler anses for at udvide beskyttelsen af 
oprindelsesmedlemsstatens betegnelser til at omfatte andre lande. De 
indeholder klausuler, der forbyder, at de beskyttede betegnelser bliver 
artsbetegnelser. Selv når betingelse a) og/eller b) er opfyldt, vil det være 
svært at hævde, at der foreligger umiddelbare antagelser som følge heraf, 
hvis de omhandlede betegnelser nyder disse aftalers beskyttelse. 
Den foreslåede liste i bilaget må derfor nødvendigvis være kort. 
5. Betegnelsen Feta 
Med hensyn til betegnelsen Feta, som den græske regering anmodede om at få 
registreret som oprindelsesbetegnelse ifølge forordningen, modtog Kommissionens 
tjenestegrene ved mange lejligheder kraftige reaktioner med hensyn til navnets 
karakter af artsbetegnelse. Kommissionen mente derfor, at det var nødvendigt at 
handle med den største forsigtighed med hensyn til denne betegnelse, ja endog 
regne med solide beviser for at underbygge den beslutning, der vil blive truffet. 
Der står nemlig store økonomiske interesser på spil. 
I betragtning af den britiske og tyske retspraksis på området, der består i at 
foretage en opinionsundersøgelse, blev der således foretaget en Eurobarometer­
undersøgelse blandt de europæiske forbrugere i maj 1994, hvor der stadig kun var 
12 medlemsstater. 
I forordning (EØF) nr. 2081/92 kræves det, at for at en betegnelse kan erklæres 
for artsbetegnelse, skal den være blevet fællesnavn på et produkt, dvs., at den 
betegner produktet som sådant uden at henvise forbrugeren til produktets 
geografiske oprindelse. 
Konklusionerne af opinionsundersøgelsen, der viser forbrugernes opfattelse af 
navnet feta i Den Europæiske Union, er følgende: 
a) Navet Feta er meget lidt kendt i Den Europæiske Union (kun en person ud 
af fem kender det). 
I denne forbindelse erkendes det i den traditionelle retspraksis (den 
engelske og tyske), der støttes al* Kommissionens Juridiske Tjeneste, at 
uvidenhed ikke kan påberåbes som støtte for en given betegnelses karakter 
af artsbetegnelse. 
b) Blandt de personer, der kender dette navn eller har hørt om det, leder det 
de fleste forbrugere hen på tanken om en græsk oprindelse. 
Det ser derfor ud til, at navnet Feta ikke er blevet fællesnavn for et produkt, og 
at det fortsat leder tanken hen på en græsk oprindelse hos de fleste personer, der 
kender det. Hvis dette er tilfældet, opfylder navnet Feta ikke betingelserne i artikel 
3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2082/92, der definerer artsbetegnelserne. 
Desuden blev spørgsmålet forelagt Den Videnskabelige Komité, der bistår 
Kommissionen-ved anvendelsen af forordning (EØF) nr. 2081/92, og som afgav 
følgende udtalelse: 
1. I betragtning af Kommissionens oplysninger og især resultatet af 
opinionsundersøgelsen mener komitéen, at navnet Feta ikke er blevet en 
artsbetegnelse. Det skal dog understreges, at Komiteen kun udtaler sig om 
spørgsmålet vedrørende navnet Fetas karakter af artsbetegnelse (7 stemmer 
for af 7 stemmeafgivende medlemmer), og at den ikke foregriber 
spørgsmålet om produkter, der lovligt findes på markedet i andre 
medlemsstaterend Grækenland eller i tredjelande. I artikel 13 i forordning 
(EØF) nr. 2081/92 er det fastsal, at disse produkter fortsat kan anvende de 
registrerede navne i en periode på maksimalt fem år. 
Det skal understreges, at komitéen skarpt skelner mellem kategorien af 
artsbetegnelser fra kategorien af produkter, der lovligt findes på markedet. 
Da forbrugerne kan opfatte visse navne som betegnelse på et produkt af 
en præcis geografisk oprindelse, selv når disse navne legalt anvendes i 
handelen for produkter af anden oprindelse, skelnes der nemlig i 
forordningen mellem ordningen for artsbetegnelser (forbud mod 
registrering) og ordningen for navne, der legalt anvendes i handelen 
(midlertidig bibeholdelse af disse i tilfælde af registrering af betegnelsen). 
2. I betragtning af de oplysninger i varedeklarationen, som den græske 
regering meddelte, er navnet Feta berettiget til en oprindelsesbetegnelse 
som omhandlet i artikel 2, stk. 3 i forordning (EØF) nr. 2081/92 (4 
stemmer for og 3 stemmer imod af 7 stemmeafgivende medlemmer). 
I betragtning af resultaterne af ovennævnte opinionsundersøgelse og udtalelsen fra 
Den Videnskabelige Komité ser det derfor ud til, at betegnelsen Feta ikke er 
blevet en artsbetegnelse som omhandlet i artikel 3 i forordningen, og den figurerer 
ikke i beslutningen. 
6. Det er ikke blevet fundet nødvendigt at udarbejde denne liste ved vedtagelsen af 
en forordning. Da det drejer sig om en vejledende liste, er det tilstrækkeligt at 
offentliggøre den i en beslutning. 
Listen må på den ene side nødvendigvis være vejledende uden at have juridiske 
virkninger over for alle, da en definitiv beslutning om at erklære en betegnelse for 
en artsbetegnelse kun skal træffes i forbindelse med en procedure, der sikrer 
udøvelsen af de pågældende rettigheder, navnlig en procedure som den, der er 
fastsat for registrering i forordningen. 
På den anden side skal listen ikke være udtømmende, for så vidt den ikke tager 
sigte på at opremse alle de betegnelser, der kan erklæres for artsbetegnelser. 
Herved kan en betegnelse, der ikke er opført på listen, i fremtiden nemlig også 
blive erklæret for en artsbetegnelse. 
7. Det bør desuden bemærkes, at i fremtiden er en betingelse for at erklære en 
betegnelse for en artsbetegnelse som omhandlet i forordning (EØF) nr. 2081/92, 
at registreringsansøgningen afvises, hvad enten det sker ex officio (artikel 6, stk. 
2, og artikel 17, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2081/92) eller efter indsigelse 
(artikel 7, stk. 5, litra b), i nævnte forordning), fordi betegnelsen er blevet en 
artsbetegnelse. 
RÅDETS BESLUTNING 
af 
om udarbejdelse af en ikke udtømmende vejledende liste over navne på 
landbrugsprodukter og levnedsmidler, der betragtes som artsbetegnelser, som 
omhandlet i artikel 3, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen , 
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse 
af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og 
levnedsmidler, særlig artikel 3, stk. 3, og 
ud fra følgende betragtning: 
I henhold til artikel 3, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2081/92 skal Rådet inden 
ikrafttrædelsen af ovennævnte forordning udarbejde en ikke udtømmende vejledende liste 
over navne på landbrugsprodukter og levnedsmidler, der er omfattet af nævnte forordning, 
og som betragtes som artsbetegnelser -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
Artikel 1 
Der opstilles følgende ikke udtømmende vejledende liste over betegnelser, der er blevet 
artsbetegnelser: 
Brie 
Camenbert 
Cheddar 
Edam 
Emment 1er 
Gouda 
Artikel 2 
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. 
EFT af , s. 
EFTL 208 af 24.7.1992, s. I. 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 38 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 03 
Katalognummer : CB-CO-96-049-DA-C 
ISBN 92-78-00167-8 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
K