DA    DA DA 
DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 14.7.2004 
KOM(2004) 486 endelig 
2004/0155 (COD) 
2004/0159 (COD)  Bind I 
  
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIVER 
Omarbejdning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF af 20. marts 2000 
om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut 
og af Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. mart s 1993 om kravene til investeringsselskabers 
og kreditinstitutters kapitalgrundlag 
(forelagt af Kommissionen) 
  
{SEK(2004) 921} 
 
DA 2   DA BEGRUNDELSE  
1. GENERELLE  BEMÆRKNINGER 
At skabe et indre finansielt marked i EU bliv er et af nøgleelementerne for at fremme den 
europæiske økonomis konkurrenceevne og mindske virksomhedernes kapitalomkostninger. I 
handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser  gives meddelelse om et direktiv om nye 
kapitalkrav for kreditinstitutioner og inve steringsselskaber i 2004, hvilket er i 
overensstemmelse med de fremskridt, der er gjort på G-10-plan i Basel-Komitéen for 
Banktilsyn1. 
Der blev i 1988 opnået enighed i G-10-landenes Basel-Komité for Banktilsyn om den såkaldte 
Basel-aftale (Basel I), der medførte, at der i over 100 lande blev vedtaget 
minimumskapitalkrav2. Dette skete i vidt omfang samtidig med vedtagelsen af en række 
nøgledirektiver i EU (direktiv 89/299/EØF af 17. april 1989 om kreditinstitutters egenkapital, 
direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om  solvensnøgletal for kreditinstitutter, 
konsolideret i  Europa-Parlamentets og Rådets dire ktiv 2000/12/EF af 20. marts 2000 om 
adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut) . 
Disse direktiver vedrører kreditinstitut ters risici som følge af deres kredit givning. Rådets 
direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og 
kreditinstitutters kapitalgrundlag  udvidede både kreditrisiko- og markedsrisikoreglerne til 
også at omfatte investeringsselskaber. 
1) Behovet for strengere krav på EU-plan 
De eksisterende regler har i væsentlig grad bi draget til skabelsen af det indre marked og høje 
standarder for forsigtighedstilsyn. Der er imidlertid blevet indkredset mange mangler. 
1. Grove estimater af kreditrisiciene  medfører en meget løselig måling af risikoen og dermed, 
at disse estimater risikerer at blive betragtet som upålidelige. 
2. Mulighederne for kapitalarbitrage: innovationer på markederne har sat 
finansieringsinstitutterne i stand til effektiv t at maskere misforholdet mellem institutternes 
egen risikodækning og minimumskapitalkravene.  
3. Manglende anerkendelse af en effektiv risikoreduktion:  de eksisterende direktiver medfører 
ikke, at metoder til risikoredukti on i tilstrækkelig grad anerkendes. 
4. Ufuldstændig risikodækning  i medfør af de eksisterende dire ktiver, bl.a. at der ikke gælder 
kapitalkrav for den operationelle risiko. 
                                                 
1 Basel-Komitéen for Banktilsyn blev nedsat af centr albankdirektørerne i G-10-landene. Den består af 
repræsentanter for de myndigheder, der er ansvarlig e for tilsyn med banker i følgende lande: Belgien, 
Canada, Det Forenede Kongerige, Frankrig, Italien, Japan, Luxembourg, Nederlandene, Schweiz, 
Spanien, Sverige, Tyskland og USA. Europa-Kommissionen og Den Europæiske Centralbank deltager 
som observatører. 
2 Selv om G-10-gruppen af de mest industrialiserede landes myndigheder formelt enedes om at anvende 
aftalen af 1988 på internationalt aktive banker, er den blevet anvendt over hele verden på banker af alle 
størrelser og kompleksitetsgrader. 
 
DA 3   DA 5. Manglende krav til tilsynsmyndighederne om at evaluere kreditinstitutternes reelle 
risikoprofil  for at sikre, at disse råder over tils trækkelig kapital for så vidt angår den 
pågældende risikoprofil. 
6. Manglende krav om samarbejde mellem tilsynsmyndighederne:  på et marked, der i stigende 
grad går på tværs af grænserne, skal myndi ghederne arbejde effektivt sammen om tilsynet 
med koncerner, der er aktive på tværs af grænse rne, for at mindske de administrative byrder. 
7. Manglende hensigtsmæssig markedsinformation:  de eksisterende direktiver fremmer ikke 
en effektiv markedsdisciplin for at sikre mark edsdeltagerne pålidelige oplysninger, så de kan 
foretage deres vurderinger  på et solidt grundlag. 
8. Manglende fleksibil itet i lovgivningen:  det nuværende EU-system mangler fleksibilitet for 
at kunne følge med den hurtige udvikling på finansmarkederne og inden for praksis for risikostyring og med forbedringer i in strumenterne for lovgivning og tilsyn. 
Hvad vil der ske, hvis der ikke sker en ændring af strategien? 
Der er bred enighed om, at de n nuværende situation er uholdba r. Den manglende afpasning af 
kapitalkravene til risiciene vil fortsætte, hvilket vil begrænse tilsynsreglernes effektivitet og øge risikoen for forbrugerne og mindske det finans ielle systems stabilitet. De risici, som visse 
finansieringsinstitutter tager, v il stadig ikke i fuldt omfang blive opdaget. Derudover vil de 
nyeste og mest effektive metoder til risikos tyring hverken blive aktivt fremmet eller 
anerkendt, og finansielle koncerne r, der er aktive i mere end én medlemsstat, vil fortsat blive 
pålagt uforholdsmæssigt store byrder som følg e af, at de er omfattet af mere end én 
medlemsstats lovgivning og tilsyn. Endelig vil EU  ikke på hensigtsmæssig vis kunne drage 
nytte af den fremtidige udvikling som følge af  problemerne med hurtigt at ajourføre de 
nuværende EU-forskrifter. I lyset af den foresl åede globale gennemførelse af den nye Basel-
aftale vil finanssektoren i EU i væsentlig gr ad blive stillet ringere end dens udenlandske 
konkurrenter. 
2) Fremgangsmåden i direktivet 
I Kommissionens handlingsplan for finansielle tj enesteydelser blev det anført, at EU har brug 
for præcise, internationalt ensartede og ajourfø rte tilsynsregler. De skal være forholdsmæssige 
og tage hensyn til reduktionen af risiciene som følge af den situation, hvori engagementerne 
er indgået, navnlig lån til forbrugere og små og  mellemstore virksomheder. Reglerne skal 
gælde for både kreditinstitutter og invester ingsselskaber (for at skabe ensartede 
konkurrencevilkår), men de skal også være forhol dsmæssige og fuldt ud tage hensyn til, at der 
findes mange forskellige typer finansieringsinstitutter i EU. 
2. H
ØRING OG KONSEKVENSANALYSE  
a) Høring af aktører og berørte parter 
Kommissionen har siden november 1999 været i ga ng med høringer af aktører og berørte 
parter. Der er blevet udsendt tre hørings dokumenter henholdsvis den 22. november 1999, den 
5. februar 2001 og den 1. juli 2003. Den 18 . november 2002 blev der gennemført en 
fuldstændig og struktureret dialog med aktørern e. Der er blevet udsendt høringsdokumenter 
om særlige tekniske emner ( obligationer den 7. april 2003, forventede og uventede tab den 
26. november 2003 og investeringsinstitutter den 3. februar 2004). 
 
DA 4   DA Kommentatorer har generelt i høj grad støttet pr ojektets hovedmål, navnlig for så vidt angår 
den øgede opmærksomhed på risici, hvilket føre r til større finansiel stabilitet. Der er nu et 
presserende behov for at ajourføre reglerne, så de svarer til de betydelige fremskridt, der er 
gjort i forbindelse med metoder til risikomåling og –styring i finanssektoren, og afspejler de 
øgede muligheder på lovgivnings- og tilsynsområde t. Der er stærk støtte til Kommissionens 
forslag om, at EU's retsforskrifter på kapita lområdet skal revideres i overensstemmelse med 
de nye internationale rammer, me n skal adskille sig herfra, når det er n ødvendigt på grund af 
særlige forhold i EU. 
Mindre komplekse institutter  
Der er bred og omfattende støtte til anvendelsen af  de nye regler i EU på alle kreditinstitutter 
og investeringsselskaber, uanset deres retl ige art og kompleksitet,  bl.a. for at undgå 
"andenklasses" institutter, hvilket ville være resultatet, hvis nogl e blev udelukket. Dette viser, 
at de nye retningslinjer anses for at være  velegnede til at b live anvendt generelt. 
Det nye direktivs fleksibilitet  
Der er fortsat bred og stærk støtte til den fo reslåede fremgangsmåde, der sikrer, at de nye 
regler kan tilpasses markeds- og tilsynsmæssige innovationer og derved opretholde en optimalt fungerende og konkurrencedygtig finanssekt or i EU. Aktørerne går ind for, at der i 
artiklerne fastsættes permanente principper og målsætninger og giver derved mandat til de mere detaljerede og tekniske bestemmelser i b ilagene. Proceduren for ændring af bilagene 
skal sikre en fuldstændig og effek tiv høring af de berørte parter. 
Investeringsselskaber
 
Der er foretaget væsentlige  ændringer for at tage he nsyn til de forbehold, visse 
investeringsselskaber har givet udtry k for, i lyset af at der opstilles kapitalkrav til dem, idet de 
finder dette mere hensigtsmæ ssigt for kreditinstitutter. 
Kompleksitet  
Nogle af deltagerne bad om en forenkling af reglerne og færre af disse. Kommissionen har 
gjort teksten klarere og mere brugervenlig. Udformningen vil tiltale institutter, der ønsker et sæt enkle regler, de kan anvende, eller som øns ker gradvis at gå over til mere komplekse 
kapitalbestemmelser. De foreslåede re gler indeholder en række muligheder og 
fremgangsmåder, der er mere eller mindre avancerede. 
Der har siden 1999 være adskillige høringer om detailspørgsmål. I forslaget er der taget 
hensyn til de meget detaljerede og nyttige bemærkninger fra de berørte parter, navnlig banker og investeringsselskaber. 
b) Konsekvensanalyse 
Der er blevet foretaget en om fattende konsekvensanalyse for at finde ud af, hvorvidt der er 
brug for en indsats på EU-plan og i givet fald hvilken. 
Basel-Komitéen offentliggjorde en kvantitat iv konsekvensundersøgelse (QIS3), der vedrører 
kreditinstitutter i 40 lande, og hvori virkningerne af komitéens nye forslag for minimumskapitalkravene for banker vurderes.  Kommissionen bistod i undersøgelsen ved at 
udvide den til også at omfatte de EU-lande, de r ikke er repræsenteret i Basel-Komitéen. 
Hovedkonklusionerne var, at de nye regler generelt vil mindske kapitalkravene til 
kreditinstitutter i EU med ca. 5 % i forhold til  det nuværende niveau. E ndvidere er resultatet 
 
DA 5   DA af de forskellige metoder i overensstemmelse med målsætningerne, navnlig ved at kombinere 
kapitalneutralitet med hensigtsmæssige incitamenter  for institutter til at gå over til at anvende 
mere sofistikerede metoder. Endelig vil mindre i ndenlandske kreditinstitutter, der vælger at 
anvende den enkle metode, være omfattet af lidt lavere kapitalkrav, mens større, internationalt 
aktive kreditinstitutter, der vælger at anve nde den mere udbyggede metode, i væsentlig grad 
vil være omfattet af uændrede kapitalkrav. Mind re, men mere specialiserede og sofistikerede 
kreditinstitutter i EU, der vælger at anve nde den udbyggede metode, kan blive omfattet af 
væsentlig lavere kapitalkrav, end det er tilfældet i dag. Den væsentligste mindskelse af kapitalkravene vil ske i forbindelse med porte føljen "detailengagementer", der hovedsagelig 
består af lån til små og mellemstore virksomh eder på under 1 mio. EUR og realkreditlån. 
Mindskelsen af egenkapitalkravene skyldes først og fremmest de nye kapitalkrav for 
operationelle risici. 
På anmodning af Det Europæiske Råd i Barcel ona iværksatte Kommissionen en undersøgelse 
af konsekvenserne af udkastet til forslag t il nye kapitalkrav til kreditinstitutter og 
investeringsselskaber i EU
3. Den endelige rapport, som Pri cewaterhouseCoopers udarbejdede, 
var positiv for så vidt angår konsekvenserne  (kun to områder gav anledning til kritik – 
investeringsselskaber og ventur ekapital - som begge er omfattet af Kommissionens forslag)4. 
Hovedkonklusionerne var, at de nye regler fo r kapitalkrav vil være  positive for EU og 
tilsynsreglerne. Kapitalkravene til kreditinstitutter i EU forventes at falde med ca. 5 % (90 mia. EUR) og give sig udslag i en årlig indtægtsstigning på  ca. 10-12 mia. EUR. Der er 
ingen fordele for mindre kredit institutter og ingen tegn på, at den nye ordning vil fremtvinge 
sammenslutninger eller konsolideringer. Beslutninge n om at lade alle kreditinstitutter være 
omfattet af direktivet vil ikke sætte institutte r i EU i en konkurrencemæ ssig dårlig situation; 
heller ikke USA's beslutning om kun at a nvende den udbyggede metode på ca. 20 store 
kreditinstitutter vil i væsentlig grad påvirke konkurrencen. Omkostningerne for 
kreditinstitutter i EU i forbindelse med gennemførelsen af de nye EU-forskrifter skyldes ikke 
kun Basel II-aftalen, idet mange af disse in vesteringer (måske op til 80 %) under alle 
omstændigheder ville have fundet sted, men over en længere peri ode. Det vigtige er, at det i 
de fleste EU-medlemsstater ikke vil få nega tive følger for små og mellemstore virksomheders 
finansieringsmuligheder (de konjunkturforstærke nde følger er mindre - og mindre skadelige - 
end det er tilfældet i forbindelse med de nuværende regler). De små og mellemstore 
virksomheders frygt skyldes utilstrækkelig information om Basel II. De makroøkonomiske 
virkninger af Basel II for EU's økonomi er  små – der kan forekomme et på udbudssiden 
godartet chok for økonomien, so m mindsker virksomhedernes kapitalomkostninger og skaber 
en forøgelse af EU's BNP på 0,07 %. Generelt  vil de nye kapitalregler gøre banksystemet 
mindre sårbart, fordi de medfører større opmær ksomhed omkring risici og bedre risikostyring, 
og en mere effektiv kapitalfordeling forventes på lang sigt at have gavnlige virkninger for 
EU's økonomi. 
3. R
ETSGRUNDLAG  
Forslagene har hjemmel i traktate ns artikel 47, stk. 2, der er re tsgrundlaget for vedtagelse af 
fællesskabsforanstaltninger med henblik på at  skabe et indre marked for finansielle 
tjenesteydelser. Som instrument er  valgt et direktiv, der er det mest hensigtsmæssige til at nå 
målene, og det medfører en ændring af de ek sisterende direktiver vedrørende de samme 
                                                 
3 EFT S 167 af 29.8.2002. 
4 Findes på Kommissionens webside: http://europa.eu.int/comm/internal_market/regcapital/index_en.htm  
 
DA 6   DA tekniske emner. Direktivets bestemmelser går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå 
målene. 
4. B EMÆRKNINGER TIL ARTIKLERNE  
Forslagene er udformet ved brug af "omarbej dning" (interinstitutionel aftale 2002/C 77/01), 
der gør det muligt at foretage indholdsmæssige æ ndringer af eksisterende  forskrifter, uden at 
det er nødvendigt at vedtage et  selvstændigt ændringsdirek tiv. Dette gør EU-retten mere 
overskuelig og lettere tilg ængelig og forståelig. 
Der er foretaget ændringer, der ikke vedrører indholdet, af mange bestemmelser for derved at 
forbedre direktivernes struktur , udformning og læsevenlighed. 
A. D IREKTIV 2000/12/EF 
Artikel 4: Definitioner 
Artikel 4 indeholder visse nye definitioner vedrørende væsentlige begreber for at tydeliggøre 
deres betydning og gøre dem lettere at forstå. 
Artikel 22: 
Den eksisterende ordlyd er blevet æ ndret for at tydeli ggøre og videreudvikle 
kreditinstitutternes pligt til tage effektive in terne risikostyringssystemer i brug. Da kravene 
dækker en lang række forskellige typer kreditin stitutter, skal de opfyldes forholdsmæssigt. 
Bilag V indeholder de releva nte tekniske bestemmelser. 
Artikel 56-67: 
Der er foretaget et mindre antal ændringer. Se lv om det ikke er hensigten at revidere 
definitionen af "egenkapital", har det i begrænset omfang som følge af Basel-Komitéens ændrede fremgangsmåde for så vidt angår fo rventede tab (Madrid-beslutningen) været 
nødvendigt at foretage  visse ændringer. 
Artikel 68-75: 
Kreditinstitutter skal løbende have en tilstrækkelig stor egenkapital og anføre dennes 
minimumsstørrelse. I bestemmelserne fastsæ ttes det, hvordan kravene skal opfyldes, hvis 
kreditinstituttet er en del af en koncern (medlemsstaternes myndigheders eksisterende 
mulighed for at slække på viss e krav er fastholdt, men præcis eret). Beregningen af kravenes 
størrelse er blevet tydeliggjort ved fo rordning (EF) nr. 1606/2002 om anvendelse af 
internationale regnskabsstandarder. 
Artikel 76-101: 
Disse bestemmelser erstatter de eksisterende so lvenskrav i forbindelse med kreditrisici, og der 
indføres to metoder til beregning af stør relsen af risikovægtede engagementer. 
Standardmetoden (artikel 78-83) er baseret på de  eksisterende bestemmelser med risikovægte, 
der bestemmes af henførslen af aktiver og poster under stregen til nogle få risikokategorier. 
 
DA 7   DA Risikofølsomheden er øget ved hjælp af en række engagementsklasser og risikokategorier 
(artikel 79). Der er lavere risikovægte for ikke-pantsikrede detailengagementer (75 %) og 
realkreditlån (35 %). Der indføres en 150 % væ gtning for aktiver med restancer på over 90 
dage ("past due") (med en vægtning på 100 % for realkreditlån). Det er tilladt at bruge ratings 
fra kreditvurderingsbureauer, som tildeler ri sikovægte, hvor dette er muligt (“eksterne 
ratings”) (artikel 81-83). De  relevante tekniske bestemmelser findes i bilag VI. 
Metoden med interne ratings (IRB) (artikel 84 -89) gør det muligt for kreditinstitutter at 
anvende deres egne estimater af risikoparam etrene i forbindelse med deres forskellige 
kreditrisici. Disse parametre anvendes til bere gninger ved hjælp af en fastsat formel med 
henblik på at skabe et 99,9 % konfidensnivea u. Basismetoden giver kreditinstitutterne 
mulighed for at anvende deres e gne evalueringer til at estimere tabssandsynligheden af et lån, 
samtidig med at de bruger de lovfæstede væ rdier for andre risikokomp onenter. I medfør af 
den udbyggede IRB-metode kan kreditinstitutter anvende deres egne estimater af tab som 
følge af misligholdelse og de af deres engagementer, der ri sikerer at blive misligholdt. 
Kreditinstitutter har lov til at anvende fælles da ta ved vurderingen af ri sikoparameterværdier. 
Dette giver mindre kreditinstitutter mulighed for at anlægge en mere risikofølsom tilgang til 
beregning af de lovpligtige kapitalkrav. 
De foreslåede "roll-out"-regler gi ver, som de er udformet nu, kred itinstitutterne fleksibilitet til 
at flytte forskellige forretningsområder og aktiv kategorier inden for en rimelig tidshorisont til 
basismetoden eller den udbyggede IRB-metode. Me toden kan anvendes delvis for uvæsentlige 
engagementskategorier og forretningsområde r (kapitalkrav beregnet ved brug af 
standardmetoden, selv om kreditinstituttet anvender IRB-metoden i forbindelse med andre 
engagementsklasser). Det erkendes i de fore slåede EU-bestemmelser, at det for små 
kreditinstitutter er meget besværligt at udvikle et ratingsystem for bestemte modparter. Derfor 
foreslås det, at der permanent kan gøres delv is brug heraf for disse engagementskategorier, 
selv i de tilfælde, hvor kreditin stitutternes risici i forhold til sådanne modparter er væsentlige 
(artikel 89). 
Bilag VI indeholder de relevante tekn iske bestemmelser for IRB-metoden. 
Artikel 90-93: 
I disse artikler fastsættes bestemmelser om en række fælles problemstillinger i forbindelse 
med risikoreduktionsmetoder og en ensartet måde  at behandle de underliggende risici eller 
økonomiske virkninger på. Der er bl .a. tale om anerkendelse af en  bredere vifte af udbydere af 
kaution og garanti/kreditderivater , end det er tilfældet under de  eksisterende regler. Under 
IRB-basismetoden sikrer det inden for rammer ne af et risikoforebyggende passende niveau 
anerkendelse af finansielle t ilgodehavendebeviser og fysisk sikkerhedsstillelse. Der findes 
alternative fremgangsmåder, som giver kreditin stitutter mulighed for at vælge metoder med 
forskellige grader af kompleksitet (den enkle metode, som er baseret på en brugervenlig 
tilgang med "erstatning af risikovægtning", e ller den udbyggede metode med anvendelse af 
volatilitetsjusteringer af væ rdien af den modtagne sikkerhed). Til beregningen af 
volatilitetsjusteringer gives der adgang til mere eller mindre komplekse metoder (en enkel 
"tilsynsmetode", hvor størrelsen af benchmarkvol atilitetsjusteringerne fa stsættes i en tabel, 
eller en mere risikofølsom metode med "egne es timater"). Bilag VIII indeholder de relevante 
tekniske bestemmelser. 
 
DA 8   DA Artikel 94-101: 
I disse artikler indf øres der for første gang et sæt harm oniserede regler for kapitalkrav i 
forbindelse med securitisationsaktiviteter og investeringer. Dette giver væsentlig bedre kapitalkravsbestemmelser, der sætter kreditin stitutterne i stand til at udnytte forbedrede 
finansieringsmuligheder, styre posterne på balancen og opnå andre fordele, som sådanne 
transaktioner giver. Det vil medføre, at secu ritisation i mindre omfang vil blive betragtet som 
et kapitalarbitrageinstrument.  Bilag IX indeholder de rele vante tekniske bestemmelser. 
Artikel 102-105: 
I disse bestemmelser fastsættes krav til kred itinstitutter med henblik  på at sikre sig mod 
operationelle risici ved hjælp af tre forskel lige metoder. Metoden med basisindikatorer 
(”Basic Indicator Approach” (BIA )) (artikel 103), der skal t ilvejebringe et kapitalværn mod 
operationelle risici, uden at der stilles krav om, at kreditinstitutterne skal udvikle sofistikerede 
og omkostningstunge informationssystemer i relation til deres risikoeksponering. En mere 
præcis metode, der er baseret på en opde ling i forretningsområder: standardmetoden 
(”Standardised Approach” (STA)) (artikel 104), der er mere risikofølsom, idet kapitalkravet 
for operationelle risici vil blive differentieret, så det afspejler forskellige forretningsområders relative risikofølsomhed. Denne metode vil sandsynligvis være attraktiv for et stort antal 
små/mindre komplekse kreditinstitutter. Mere avancerede metoder, metoderne med avanceret 
måling (”Advanced Measurement Approaches” (A MA)) (artikel 105), genererer deres egne 
metoder til måling af operationelle risici, der er omfattet af de mere krævende 
risikostyringsstandarder. AMA’er forventes at  blive indført gradvis primært af de store 
internationalt aktive kreditinstit utter; men metoderne kunne også vi se sig at være velegnede til 
mindre specialiserede kr editinstitutter,  som har udviklet avancerede 
risikoovervågningssystemer for deres hovedaktiv iteter. Bilag X indeholder de relevante 
tekniske bestemmelser. 
Artikel 106-119: 
Et mindre antal ændringer skaber ensartethed mellem kapitalkravene og reglerne for store 
engagementer, navnlig for at afspejle de n bredere anerkendelse af metoderne til 
risikoreduktion. 
Artikel 123-124: 
Disse artikler afspejler anden søjle i Basel-Kom itéens kapitalkravsaftale. I artikel 51 A kræves 
det, at kreditinstitutterne indfører interne pr ocedurer til risikomåling og -styring samt råder 
over en "intern" kapital af en størrelse, so m de selv finder passende for at kunne imødegå 
disse risici. De relevante myndigheder (artikel 124) skal kontrollere, at kreditinstitutterne 
overholder de forskellige retlig e forpligtelser vedrørende orga nisation og risikokontrol, og de 
skal evaluere de risici, kreditinstitutterne løber. Denne evaluering vil blive brugt af de 
tilsynsførende myndigheder til at afklare, om de r er svagheder i forbindelse med kontrollen 
eller kapitalstørrelsen. Bilag XIII indehol der de relevante tekniske bestemmelser. 
Artikel 125-143: 
De økonomiske aktiviteter i EU går i stigende grad  på tværs af grænserne, og der er tendens 
til at centralisere risikostyringen inden for koncer ner, der er aktive på tværs af grænserne. 
Dette kræver bedre koordinering og samarbej de mellem de nationale tilsynsmyndigheder i 
 
DA 9   DA EU. De konsoliderende tilsynsmyndigheders nuvæ rende, veletablerede rolle styrkes således 
yderligere. I medfør af artikel 136 vil de tilsynsførende myndigheder få en række 
harmoniserede minimumsbeføjelser til at kræve,  at kreditinstitutterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger, hvis de ikke  opfylder dire ktivets krav. 
Artikel 144: 
Det grundlæggende sæt krav til medlemssta ternes myndigheders offentliggørelse af 
oplysninger skal sikre en mere kohære nt gennemførelse og gennemsigtighed. 
Artikel 145-149: 
Disse bestemmelser afspejler "tredje" søjl e i Basel-Komitéens nye kapitalkravsaftale. 
Kreditinstitutternes offentliggørelse af oplysni nger til markedsdeltagern e er med til at øge 
finanssystemets finansielle sundhed og stab ilitet og opretholde lige konkurrencevilkår 
samtidig med, at der tages hensyn til visse oplysningers følsomhed. I henhold til artikel 147 
kræves det, at de fleste kreditinstitutter minds t én gang om året offentliggør oplysninger – det 
kan i lyset af specifikke krit erier være nødvendigt at offentliggøre oplysninger hyppigere. 
Bilag XII indeholder de rele vante tekniske bestemmelser. 
Artikel 150: 
Det er nødvendigt, at direktivet er på om gangshøjde med udviklingen på markedet. Den 
nødvendige grad af fleksibilitet sikres ved at sondre mellem ke rneregler og tekniske regler 
(navnlig i bilagene til direk tivet), som det kan være nødvendi gt at ajourføre på kort eller 
mellemlang sigt. I artikel 150 tilføjes en rækk e nye tekniske områder til listen i direktiv 
2000/12/EF (som blev udformet i 1989), og det foreslås, at de nye tekniske bilag skal kunne ændres ved brug af samme hurtige procedure. 
B. D
IREKTIV 93/6/EØF  OM KRAVENE TIL INVESTERINGSSELSKABERS OG 
KREDITINSTITUTTERS KAPITALGRUNDLAG  
Artikel 2: Anvendelsesområde 
I artikel 2 præciseres det, hvordan kr avene finder anvendelse på individuelle 
investeringsselskaber, koncerne r bestående af investeringsse lskaber og blandede koncerner. 
Artikel 3: Definitioner 
Denne artikel indeholder visse nye og ændrede definitioner af væsentlige begreber for at 
tydeliggøre deres betydning og skab e større forståelse heraf. 
Artikel 11: Handelsbeholdningen 
Denne artikel indeholder en udvid et definition af begrebet "ha ndelsbeholdning" for at skabe 
større sikkerhed for så vidt angår de ka pitalkrav, der finder anvendelse, og begrænse 
arbitragemulighederne i forbindelse med poste r uden for og inden for handelsbeholdningen. 
Bilag VII indeholder de rele vante tekniske bestemmelser. 
 
DA 10   DA Artikel 18 og 20: 
I artikel 18 fastsættes minimumskapitalkravene for kreditinstitutter og investeringsselskaber i 
forbindelse med markedsrisici. Bestemmelser ne vedrørende behandl ingen af positioner i 
kollektive investeringsinstitutter og kreditde rivater er nye i lighed med en række andre 
ændringer vedrørende øget risikofølsomhed. Bi lag I-VII indeholder de relevante tekniske 
bestemmelser. I medfør af artikel 20 udvides bestemmelserne om kapitalkrav i forbindelse 
med kreditrisici og operationelle risici  i direktiv 2000/12 til også at omfatte 
investeringsselskaber. En nyhed i forbindels e med kreditrisici er bestemmelserne om 
behandling af kreditderivater og en ændring af  bestemmelserne vedrørende engagementer i 
forbindelse med genkøbstransa ktioner og transaktioner for at finansiere finansielle 
instrumenter og råvarer. For så vidt angår de operationelle risici er der foretaget væsentlige ændringer for at tage hensyn til de særlige karakteristika i inve steringsselskabssektoren, bl.a. 
ved at give mulighed for at fortsætte med at  anvende de "omkostningsbaserede krav" for 
investeringsselskaber, der tilhører la v-, middel- og middel/h øjrisikokategorierne. 
Artikel 28: Store engagementer 
Situationen er uændret, således at  kreditinstitutter og investeringsselskaber fortsat er omfattet 
af samme bestemmelser med forbehold for ændri nger for så vidt angår store engagementer i 
forbindelse med handelsbeholdningen. Der er dog sket en ændring af bestemmelserne om 
engagementer i forbindelse med genkøbstransak tioner og transaktioner for at finansiere 
finansielle instrumenter og råva rer. Bilag VI indeholder de re levante tekniske bestemmelser. 
Artikel 33: Værdiansættelse af positi oner med henblik på indberetning 
Der indføres strengere krav fo r værdiansættelse af poster i handelsbeholdningen med henblik 
på at forbedre tilsynet i lyset af de regler , der gælder for poster i handelsbeholdningen, der 
værdiansættes dagligt. Bilag VII indehol der de relevante tekniske bestemmelser. 
Artikel 22: Anvendelse af kapita lkrav på et konsolideret grundlag 
De kompetente myndigheder har som på nuværende tidspunkt fortsat muli ghed for at afstå fra 
at anvende kapitalkrav på et konsolider et grundlag for koncerner bestående af 
investeringsselskaber, dog med fo rbehold af strengere tilsynskrav. 
Artikel 34: Risikostyring og vurdering af kapital 
I medfør af artikel 34 får kreditinstitut ter (artikel 17 i di rektiv 2000/12) og 
investeringsselskaber pligt til at etablere effektive interne risikostyringssystemer. Da 
bestemmelsen omfatter en lang række forskell ige institutter, skal disse krav opfyldes 
forholdsmæssigt. Denne artikel anvender også kravet i artik el 51A i direktiv 2000/12 om, at 
investeringsselskaber skal have  interne procedurer  til måling og styring af den risiko, de 
eksponeres for, og den kapital ("intern" kapital), som de se lv finder passende for at kunne 
imødegå disse risici. Dette er en tilføjelse  til de eksisterende risikostyringskrav for 
investeringsselskaber i direktiv 2004/39/EF. 
Artikel 37: Tilsyn 
I medfør af denne artikel anvendes best emmelserne i direktiv 2000/12 uændret på 
investeringsselskaber. 
 
DA 11   DA Artikel 42 
Som det er tilfældet med direktiv 2000/12 er det nødve ndigt at sikre, at direktiv 93/6 er på 
omgangshøjde med udviklingen på markedet. Den nødvendige grad af flek sibilitet sikres ved 
at sondre mellem kerneregler og tekniske regler (n avnlig i bilagene til di rektivet), som det er 
nødvendigt at ajourføre på kort eller melleml ang sigt. De nye tekniske bilag skal kunne 
ændres ved brug af en hurtig procedure. For at tage højde for yderligere forventede væsentlige 
ændringer i lovpraksis i de komme nde år er der indføjet en re visionsbestemmelse vedrørende 
behandlingen af modpartsrisici. 
 
DA 12   DA  
Ð 2000/12/EF 
2004/0155 (COD) 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 
om adgang til at optage og udøve virkso mhed som kreditinstitut (omarbejdet) 
 
Ø ny 
(EØS-relevant tekst)  
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fæ llesskab, særlig artikel 47, 
stk. 2, første og tredje punktum, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg
 5, 
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 2516, og 
ud fra følgende betragtninger: 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 1 
(tilpasset) 
(1) Rådets direktiv 73/183/EØF af 28. juni  1973 om ophævelse af begrænsninger i 
etableringsfriheden og den fri udvekslin g af tjenesteydelser ved selvstændig 
virksomhed inden for banker og andre pengeinstitutter7, Rådets første direktiv 
(77/780/E ØF) af 12. december 1977 om samordning af lovgivningen om adgang til at 
optage og udøve virksomhed som kreditinstitut8, Rådets direktiv 89/299/EØF af 
17. april 1989 om kreditinst itutters egenkapital9, Rådets andet direktiv (89/646/EØF) 
af 15. december 1989  om samordning af lovgivninge n om adgang til at optage og 
                                                 
5 EFT C 157, 25.5.1998, p. 13  ⌦ […] ⌫ . 
6 Europa-Parlamentets udtalelse af 18 January 20 00 (not yet published in the Official Journal)  
⌦ […] ⌫ og Rådets afgørelse af 13 March 2000 (not yet published in the Official Journal)  
⌦ […] ⌫ . 
7 EFT  L 126 af 26.5.2000, s.  1, senest ændret ved tiltrædelsensakten af 2003.  
8 EFT  L 126 af 26.5.2000, s.  1, senest ændret ved til trædelsensakten af 2003.  
9 EFT  L 126 af 26.5.2000, s.  1, senest ændret ved tiltrædelsensakten af 2003.  
 
DA 13   DA udøve virksomhed som kreditinstitut10, Rådets direktiv 89/647/EØF af 18. december 
1989 om solvensnøgletal for kreditinstitutter11, Rådets direktiv 92/30/EØF af 6. april 
1992 om tilsyn med kreditinstit utter på et konsolideret grundlag12 og Rådets direktiv 
92/121/EØF af 21. december 1992 om overvågning af og kontrol med kreditinstitutters 
store engagementer13 har ved flere lejligheder været underkastet omfattende 
ændringer; direktiver ne bør derfor kodifice res og samles i en tekst, således at deres 
bestemmelser kan fremtræde klart og rationelt . ⌦ Europa-Parlamentets og Rådets 
direktiv 2000/12/EF af 20. marts 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut
14 er flere gange blevet væsentligt ændret. Da der skal foretages 
yderligere ændringer, bør det af hensyn til klarheden omarbejdes. ⌫  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 2 
(tilpasset) 
I medfør af traktaten er enhver fo rskelsbehandling med hensyn til etableri ng og udveksling af 
tjenesteydelser, der er begrundet i enten nationalit et eller det forhold, at foretagendet ikke er 
etableret i den medlemsstat, hvor tj enesteydelsen finder sted, forbudt.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 3 
(2) For at lette adgangen til at  optage og udøve virksomhed som kreditinstitut er det 
nødvendigt at fjerne de mest forstyrrende forskelle i medlemsstaternes lovgivning for 
så vidt angår de ordninger, som disse institutter er underlagt. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 4 
(tilpasset) 
(3) Dette direktiv udgør hovedhjørnestenen i gennemførelsen af det indre marked, som 
fastsat i Den Europæiske Fælles Akt og planlagt i Kommissionens Hvidbog,  både med 
hensyn til fri etableringsret og fri udveks ling af finansielle tjenesteydelser i 
banksektoren. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 5 
(tilpasset) 
(4) Samordningen med hensyn til kreditinstitutter skal både for at beskytte sparerne og for 
at skabe ensartede konkurrencevilkår for kreditinstitutterne gælde for disse som helhed; der skal
 ⌦ bør ⌫ dog om nødvendigt  tages hensyn til de objektive forskelle 
i deres juridiske status og egentlige virkso mhedsområde, som er fastsat i de nationale 
lovgivninger. 
                                                 
10 EFT  L 126 af 26.5.2000, s.  1, senest ændret ved tiltrædelsensakten af 2003.  
11 EFT  L 126 af 26.5.2000, s.  1, senest ændret ved tiltrædelsensakten af 200 3. 
12 EFT  L 126 af 26.5.2000, s.  1, senest ændret ved tiltrædelsensakten af 2003.  
13 EFT  L 126 af 26.5.2000, s.  1, senest ændret ved tiltrædelsensakten af 2003.  
14 EFT L 126 af 26.5.2000, s.1, senest æn dret ved direktiv 2004/xx/EF (EUT L […]). 
 
DA 14   DA  
Ð 2000/12/EF betragtning 6 
(tilpasset) 
(5) Samordningen må derfor være så bred som mulig og omfatte samtlige institutter, hvis 
virksomhed består i fra offentligheden at modtage midler, der skal tilbagebetales, enten i form af indlån eller på anden måde, f.eks. kontinuerlig udstedelse af 
obligationer og andre lignende værdipapirer, samt i at yde lån fo r egen regning. Der 
bør imidlertid indføres undtagelser for visse kreditinstitutter, som dette direktiv ikke 
kan omfatte. Dette direktiv ⌦ bør ⌫ berører
 ikke ⌦ berøre ⌫ anvendelse af 
national lovgivning, når denne indeholder be stemmelser om særlige, supplerende 
tilladelser, der gør det mulig t for kreditinstitutterne at  udøve særlige former for 
virksomhed eller foretage særlige former for forretninger. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 7 
(tilpasset) 
(6) Formålet er at opnå det  ⌦ Det er hensigtsmæssigt kun at sikre et ⌫ mindstemål af 
harmonisering, som er nødvendig og tilstrækkelig for at sikre en gensidig anerkendelse 
af tilladelser og ordninger med forsigtighe dstilsyn, der åbner mu lighed for meddelelse 
af en enkelt tilladelse gældende i hele Fæ llesskabet og for anvende lse af princippet om 
hjemlandstilsyn. Kravet om en driftspl an kan således i denne sammenhæng kun 
betragtes som en faktor, der giver de kompetente myndigheder anledning til at træffe 
afgørelse på grundlag af mere præcise opl ysninger inden for rammerne af objektive 
kriterier. En vis smidighed er  ⌦ bør ⌫ imidlertid ⌦ være ⌫ mulig med hensyn til 
krav til kreditinstitutternes retlige status og beskyttelse af benævnelser. 
 
Ø ny 
(7) Da målet for den påtænkte foranstaltning ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af 
medlemsstaterne hver for sig og derfor, på  grund af den påtænkt e foranstaltnings 
omfang og virkninger, bedre kan gennemfør es på fællesskabsplan, kan Fællesskabet 
træffe foranstaltninger i overensstemmels e med nærhedsprincippet i traktatens 
artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet  i nævnte artikel er dette 
direktiv begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at nå disse mål, og går ikke 
videre end det, der er nødvendigt hertil. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 8 
(tilpasset) 
(8) Det er nødvendigt at stille ensa rtede finansielle krav til kr editinstitutterne for at sikre 
ensartet beskyttelse af sparerne og rimelige konkurren cevilkår for beslægtede 
kategorier af kreditinstitutter. Indtil en yderligere samordning kan finde sted, bør der fastlægges passende forholdstal, som gør det muligt som led i samarbejdet mellem 
nationale myndigheder efter ensartede metode r at følge udviklingen i forholdene for 
beslægtede kategorier af kreditinstitutter.  Denne fremgangsmåde skulle lette en 
gradvis tilnærmelse mellem de ordninger med nøgletal, som medlemsstaterne har 
fastlagt og anvender; der må imidlertid skelnes mellem nøgletal , der skal sikre en 
betryggende drift af kreditinstitutterne, og nøgletal, der har relation til den økonomiske 
politik og pengepolitikken. 
 
DA 15   DA  
Ð 2000/12/EF betragtning 9 
(tilpasset) 
Ö ny 
(9) Principperne om gensidig anerkendelse og hjemlandstilsyn forudsætter, at de 
kompetente myndigheder i hver medlemsstat  undlader at meddele tilladelse eller 
inddrager denne i de tilfælde, hvor det af  sådanne forhold som driftsplanen, den 
geografiske placering  ⌦ fordeling af transaktioner ⌫ eller de faktiske transaktioner 
klart fremgår, at det pågældende kred itinstitut har valgt denne medlemsstats 
retssystem for at unddrage sig de stre ngere bestemmelser, der gælder i den 
medlemsstat, hvor det agter at drive eller allerede driver størstedelen af sin 
virksomhed. Et kreditinstitut, som er en juridisk person, skal  ⌦ bør ⌫ meddeles 
tilladelse i den medlemsstat, hvor dets vedtægtsmæssige hjemsted ligger. Et 
kreditinstitut som ikke er en juridisk person, skal  ⌦ bør ⌫ have hovedkontor i den 
medlemsstat, hvor det er meddelt tilladelse. Me dlemsstaterne skal i øvrigt kræve, at et 
kreditinstituts hovedkontor altid skal ligge i den medlemsstat, som er kreditinstituttets 
hjemland, og hvor kreditinstitutte t faktisk udøver virksomhed. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 10 
(tilpasset) 
(10) Myndighederne bør ikke meddele et kreditin stitut tilladelse eller opretholde denne 
tilladelse, hvis de snævre forbindelser, virksomheden har til andre fysiske eller juridiske personer, kan hæmme myndighede rnes mulighed for at varetage deres 
tilsynsopgaver. Allerede godkendte kreditinstitutter skal
 ⌦ bør ⌫ ligeledes opfylde 
myndighedernes krav. Den definition af "snæ vre forbindelser", som dette direktiv 
opstiller, bygger på minimumskriterier og er ikke til hinder for, at medlemsstaterne 
også anvender den på andre situationer end dem, som definitionen om handler; 
erhvervelse af en betydelig a ndel af kapitalen i et selskab bevirker ikke i sig selv, at 
der opstår kapitalinteresser, som fald er ind under definitionen af "snævre 
forbindelser", hvis den pågældende erhverv else kun er en midler tidig investering, d er 
ikke gør det muligt at øve i ndflydelse på virksomhedens st ruktur og finansielle politik.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 11 
(tilpasset) 
(11) Henvisningen til tilsynsmyndighedernes vare tagelse af deres tilsynsopgaver omfatter 
det tilsyn på et konsolideret grundlag, som sk al føres med et kreditinstitut, når et 
sådant kræves i henhold til fæll esskabsretten. I så tilfælde skal  ⌦ bør ⌫ de 
myndigheder, der anmodes om tilladelse, kunne identificere de myndigheder, der har kompetence til at føre tilsyn på et konso lideret grundlag med dette kreditinstitut. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 12 
(tilpasset) 
Hjemlandet kan i øvrigt indføre st rengere krav end de i artikel 5, stk. 1, første afsnit, og stk. 2, 
artikel 7, 16, 30, 51 og  65 fastsatte for kreditinstitutter, som er meddelt tilladelse af dets egne 
kompetente myndigheder.  
 
DA 16   DA  
Ð 2000/12/EF betragtning 13 
(tilpasset) 
Ophævelsen af kravet om særsk ilt tilladelse for filialer af EF -kreditinstitutter vil gøre det 
nødvend igt også at ophæve kravet om indskudskapital  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 14 
(tilpasset) 
(12) Den valgte fremgangsmåde åbner mulighed for, at  kKreditinstitutter, der er meddelt 
tilladelse i deres hjemland, takket være  princippet om gensidig anerkende lse kan  
⌦ bør kunne ⌫ udøve de aktiviteter, der er  opført på listen i bila g I, helt eller delvis 
i hele Fællesskabet, enten ved at etablere en  filial eller ved at præstere tjenesteydelser. 
Udøvelsen af aktiviteter, som ikke er o pført på nævnte liste, er omfattet af traktatens 
generelle bestemmelser om fri etableri ng og fri udveksling af  tjenesteydelser.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 15 
(tilpasset) 
(13) Princippet om gensidig anerkendelse bør udvides til også at gælde for de aktiviteter, 
der er opført på omtalte liste, når de udøves af finansieringsinstitutter, som er 
datterselskaber af kreditinstitutter, på beti ngelse af at sådanne datterselskaber indgår i 
det konsoliderede tilsyn med moderselskabet  og opfylder visse strenge betingelser. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 16 
(tilpasset) 
(14) Værtslandet kan  ⌦ bør ⌫ for institutter, der ikke er meddelt tilladelser som 
kreditinstitutter i deres hjem land, eller for aktiviteter, der ikke er opført på nævnte 
liste, ⌦ kunne ⌫ gøre udøvelse af retten til fr i etablering og fri udveksling af 
tjenesteydelser betinget af, at de særlige regler i dets l ovgivning er overholdt, for så 
vidt disse bestemmelser på den ene side er forenelige med fællesskabsretten og er 
begrundet i hensynet til samfunds mæssige interesser, og såfremt disse institutter eller 
deres aktiviteter på den anden side ikke er undergivet tilsvarende lovgivning eller 
bestemmelser i hjemlandet. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 17 
(tilpasset) 
(15) Medlemsstaterne skal  ⌦ bør ⌫ påse, at der ikke stilles hi ndringer i vejen for, at de 
aktiviteter, der er omfattet af den gensidige anerkendels e, kan udøves på samme måde, 
som de udøves i hjemlandet, så længe diss e ikke er i strid med værtslandets 
retsforskrifter til beskyttelse af samfundsmæssige interesser. 
 
DA 17   DA  
Ð 2000/12/EF betragtning 18 
(tilpasset) 
Der er en nødvendig sammenhæng mellem dette  direktivs mål og de n liberalisering af 
kapitalbe vægelser, der gennemføres ved ande n fællesskabslovgivning; under alle 
omstændigheder må der være harmoni mellem foranstaltningerne til liberalisering af 
bankernes aktiviteter og foranstaltningerne  til liberalisering af kapitalbevægelser.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 19 
(tilpasset) 
(16) Den ordning, der gælder for filialer af kreditinstitutter, som har hjemsted uden for 
Fællesskabet, bør være ens for alle medlemsst aterne. Det er vigtigt at fastsætte, at 
reglerne for disse filialer ikke må være gunstigere end for filialer af institutter med 
hjemsted i medlemsstaterne. Det bør præciseres, at  Fællesskabet kan  ⌦ bør kunne ⌫ 
indgå aftaler med tredjelande om gennemfør else af bestemmelser, ifølge hvilke der 
gælder samme betingelser for de nævnte filialer inden for hele dets område, idet der 
tages hensyn til gensidighedsprincippet . Filialer af kreditinstitutter, som har hjemsted 
uden for Fællesskabet, er  ⌦ bør ⌫ ikke ⌦ være ⌫ omfattet af den frie udveksling 
af tjenesteydelser efter traktatens artik el 49, stk. 2, og heller ikke af den frie 
etableringsret i andre medlemsstater end den, hvori de er etablerede. Ansøgninger fra 
et foretagende, der er unde rlagt lovgivningen i et tredjel and, om tilladelse til at oprette 
et datterselskab eller erhverve kapitalinte resser underlægges en procedure, der tager 
sigte på at sikre, at Fællesskabets kredi tinstitutter på basis af gensidighed nyder 
tilsvarende behandling i det pågældende tredjeland.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 20 
(tilpasset) 
Meddelelse af tilladels er til kreditinstitutter fra de kompetente nationale myndigheder i 
overensstemmelse med dette direktivs bestemmels er har virkning i hele  Fællesskabet og ikke 
blot i den enkelte m edlemsstat, og de eksisterende klausu ler om gensidighed er dermed uden 
virkning fremover. Der er derfor  behov for en smidig procedure, der gør det muligt at vurdere 
gensidighed på et fællesskabsgrundlag. Formålet  med en sådan procedure er ikke at lukke 
Fællesskabets finansielle markeder, men, eftersom Fællesskabet ønsker at holde de finansielle 
markeder åbne for resten af verden, at forøge liberaliseringen af alle finansielle markeder i 
tredjelande. Med henblik herpå fastlægger dette di rektiv procedurer for  forhandling med 
tredjelande eller, som en sidste  udvej, mulighed for at træffe fo ranstaltninger, der består i at 
suspendere nye ansøgninger om tilladelse elle r begrænse antallet af nye tilladelser.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 21 
(tilpasset) 
(17) Der bør på grundlag af princippet om gens idighed indgås aftaler mellem Fællesskabet 
og tredjelande for herved at åbne mu lighed for en konkret udøvelse af det 
konsoliderede tilsyn på det stør st mulige geografiske grundlag. 
 
DA 18   DA  
Ð 2000/12/EF betragtning 22 
(tilpasset) 
(18) Ansvaret for tilsyn med et kreditinstituts finansielle sundhed og især dets solvens 
⌦ bør ⌫ påhviler  de kompetente myndigheder i  instituttets hjem land. Værtslandets 
myndigheder har fortsat  ⌦ bør have ⌫ ansvar for tilsynet med ⌦ filialernes ⌫ 
likviditeten  og den pengepolitiske styring. T ilsyn med markedsrisikoen bør føres i 
nært samarbejde mellem hjem- og vært slandets kompetente myndigheder. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 23 og 
24 (tilpasset) 
Ö ny 
(19) For at det indre marked på bankområdet kan fungere harmonisk, kræves der ud over 
retsnormer et nært og regelmæssigt samarbejde Ö og væsentlig større konvergens i 
regulerings- og tilsynspraksis  mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder. 
⌦ Med henblik herpå bør overvejelser vedrørende ⌫ individuelle problemer i 
forbindelse med kreditinstitutter Ö og gensidig udveksling af oplysninger  vil fortsat 
bedst kunne behandles  ⌦ finde sted ⌫ i den kontaktgruppe  Ö Det Europæiske 
Banktilsynsudvalg , der er nedsat Ö ved Kommissionens afgørelse 2004/5/EF15  
mellem banktilsynsmyndighederne . Denne gruppe er også det bedst egnede forum for 
den informationsudveksling, som er nævnt i artikel 28 . Denne informationsudveksling 
erstatter  ⌦ bør ⌫ under ingen omstændigheder ⌦ erstatte ⌫ det bilaterale 
samarbejde, der blev etableret ved artikel  28. De kompetente myndigheder i 
værtslandet kan  ⌦ bør ⌫, uden at dette indskrænker deres egne tilsynsbeføjelser, i 
hastende tilfælde på eget initiativ eller på initiativ af den ko mpetente myndighed i 
hjemlandet fortsat  ⌦ kunne ⌫ føre tilsyn med, at et institut udøver sin virksomhed 
på dets område i overensstemmelse med gældende love og med principperne om 
administrativ og regnskabsmæssig praksi s og om tilstrækkelig intern kontrol. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 25 
(tilpasset) 
(20) Der bør tillades udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og de 
myndigheder eller organer, der i kraft af de res funktion bidrager til at styrke det 
finansielle systems stabilitet. For at beva re oplysningernes fortrolige karakter skal  
⌦ bør ⌫ antallet af modtagere være meget begrænset. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 26 og 
27 (tilpasset) 
(21) Visse handlinger, såsom svig og insiderhan del, vil, selv når de vedrører andre 
virksomheder end kreditinstitu tter, kunne indvirke på det fina nsielle systems stabilitet 
og integritet. Det er nødvendigt at fastsætte , på hvilke betingelser udvekslingen af 
ovennævnte  oplysninger kan tillades ⌦ i sådanne tilfælde ⌫. 
                                                 
15 EUT L 3 af 7.1.2004, s. 28. 
 
DA 19   DA  
Ð 2000/12/EF betragtning 28 
(tilpasset) 
(22) Når det er fastsat, at oplysninger kun kan offentliggøres med myndighedernes 
udtrykkelige tilladelse, kan  ⌦ bør ⌫ disse i givet fald ⌦ kunne ⌫ betinge deres 
samtykke af, at visse st renge krav overholdes. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 29 
(23) Der bør endvidere tillades udveksling af  oplysninger mellem myndighederne og 
centralbankerne og andre organer med li gnende opgaver i deres egenskab af 
pengepolitiske myndigheder, samt i givet fa ld andre offentlige myndigheder, som fører 
tilsyn med betalingssystemer. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 30 
(tilpasset) 
(24) Med henblik på at styrke tilsynet med kredit institutter og at beskytte disse institutters 
kunder, bør det fastsættes, at en  revisorer , i de i direktivet omhandlede tilfælde,  har 
⌦ have ⌫ pligt til hurtigt at underrette myndighederne, hvis han  ⌦ de ⌫ under 
udførelsen af sit  ⌦ deres ⌫ hverv får kendskab til forhold vedrørende 
kreditinstituttet, som beskrevet i dette direktiv,  som alvorligt ville kunne skade den 
finansielle situation eller dens administrative og regns kabsmæssige organisation. I 
betragtning af det tilstræbte mål  ⌦ Af samme årsag ⌫ bør medlemsstaterne 
fastsætte, at denne pligt gælder i alle tilfæl de, hvor en revisor under udførelsen af sit 
hverv i en virksomhed, som har snævre forb indelser med et kreditinstitut, konstaterer 
sådanne forhold. Revisorernes pligt til under visse omstændigheder at meddele 
myndighederne oplysninger om et kreditins titut, som de har fået kendskab til under 
udførelsen af deres hverv i en i kke-finansiel vi rksomhed, ændrer  ⌦ bør ⌫ i sig selv 
hverken ⌦ ændre ⌫ arten af deres hverv i den på gældende virksomhed eller den 
måde, som de skal udøve dere s hverv på i virksomheden. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 31-35 
(tilpasset) 
Fælles grundlæggende normer for kreditinstitutt ers egenkapital er et afgørende element i 
opbygningen af et indre marked inden for ba nksektoren, da egenkapitalen gør det mu ligt at 
sikre kontinuitet i kreditinstitutternes virkso mhed samt at beskytte opsparingen. En 
harmonisering af normerne skærper tilsyn et med kreditinstitutter, og de øvrige 
samordningsbestræbelser inden for bankområdet fremmes.  
Sådanne normer skal gælde for  alle godkendte kreditin stitutter i Fællesskabet.  
Et kreditinstituts egenka pital kan tjene til at dæ kke tab, som ikke modsvares af et overskud af 
tilstrækkelig størrelse. Egenkapitalen er endvidere et vigtigt kriterium for de kompetente 
myndigheder, specie lt for bedømmelsen af kreditinstitutternes solvens og for andre 
tilsynsformål.  
 
DA 20   DA På et indre bankmarked konkurrerer kreditin stitutterne direkte med hinanden, og de 
definitioner og regler, der gælder for egenkapita len, skal derfor være ensartede. Med henblik 
herpå må kriterierne for egenkapitalens sa mmensætning ikke fastlægges af de nationale 
myndigheder alene. Fællesskabets interesser vare tages således bedst ved vedtagelse af fælles 
kriterier, der kan forhi ndre konkurrencefordrejning og samtidig styrke banksy stemet i 
Fællesskabet.  
I den i dette direktiv fastlagte definition af egenkapitalen indgår fles t mulige komponenter og 
beløb, der kan henregnes til egenkapitalen, idet medlemsstaterne således frit kan skønne, om 
de ønsker at anvende alle eller blot en del af disse komponenter eller at  fastsætte lavere lofter 
for de pågældende beløb.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 36 
(tilpasset) 
(25) I dette direktiv præciseres ⌦ det, at ⌫ de kriterier, der skal gælde  for visse 
egenkapitalkomponenter ⌦ skal der fastsættes særlige kriterier ⌫, idet 
medlemsstaterne fortsat frit kan anvende strengere bestemmelser. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 37 
(tilpasset) 
I en første fase fastsættes de fælles grundregler re t bredt for at dække samtlige de 
komponenter, der indgår i egenkapita len i de forskellige medlemsstater.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 38 
(tilpasset) 
(26) I dette direktiv skelnes der på grundlag af soliditeten af de  komponenter, der udgør 
egenkapitalen, mellem de komponenter, de r udgør kerneegenkapitalen, og dem, der 
udgør den supplerende egenkapital. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 39 
(tilpasset) 
(27) For at tage hensyn til det forhold, at  de komponenter, der udgør den supplerende 
egenkapital, ikke er så solide som dem, som udgør kerneegenkapi talen, bør de ikke 
medregnes i egenkapitalen med et beløb på mere end 100% af kerneegenkapitalen. 
Endvidere må visse kompone nter i den supplerende egenkapital kun medregnes med 
op til 50% af kerneegenkapitalen. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 40 
(tilpasset) 
(28) For at undgå konkurrencefordrejning må  ⌦ bør ⌫ offentlige kreditinstitutter ved 
beregningen af egenka pitalen ikke medregne garantie r, som medlemss taterne eller 
lokale myndigheder har stillet. 
 
DA 21   DA  
Ð 2000/12/EF betragtning 41 
(tilpasset) 
(29) Når det i tilsynsøjemed er nødvendigt at fastsl å størrelsen af en kreditinstitutkoncerns 
konsoliderede egenkapital, skal  ⌦ bør ⌫ den beregnes i overensstemmelse med 
nærværende direktiv. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 42 
(tilpasset) 
Ö ny 
(30) De regnskabsmetoder, der skal anvendes ved ⌦ beregning af ⌫ egenkapitalens  og 
solvensnøgletallets beregning,  Ö egenkapitalgrundlaget i forhold til den risiko, 
kreditinstitutionen løber,  samt ⌦ ved evaluering af ⌫ engagementers evaluering , 
skal ⌦ bør ⌫ tage hensyn til bestemmelserne i Rådets direktiv 86/635/EØF af 
8. december 1986 om bankers og andre pe nge- og finansieringsinstitutters 
årsregnskaber og konsoliderede regnskaber16, der indeholder visse tilpasninger af 
bestemmelserne i Rådets direktiv 83/ 349/EØF af 13. juni 1983 på grundlag af 
traktatens artikel 44, stk. 2, litr a g), om konsoliderede regnskaber ⌦ 17 ⌫ Ö eller i 
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1606/2002 af 19. juli 2002 om 
anvendelse af internationale regnskabsstandarder18 afhængig af, hvilken af de to 
retsakter der gælder for kreditinstitutter efter national ret . 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 43-47 
(tilpasset) 
Bestemmelserne vedrørende egenkapitalen skal ses som led i de internationale bestræbelser , 
som i større målestok er udfoldet for at nå frem  til en tilnærmelse mellem gældende regler i de 
vigtigste lande med hensyn til indbyrdes ti lnærmelse af egenkapitalgrundlaget.  
Kommissionen udarbejder en rapport og skal regelmæssigt tage bestemmelserne ved rørende 
egenkapitalen op til fornyet overvej else med henblik på at stramme  disse og derved at nå frem 
til større konvergens i en fælles definition på egenkapital; en sådan større konvergens vil gøre 
det muligt at fremme den indbyr des tilnærmelse af egenkap italgrundlaget i Fællesskabets 
kreditinstitutter  
Bestemmelserne angående solvensn øgletallet er et resultat af de t arbejde, der er udført i Det 
Rådgivende Udvalg for Banklovgivning, som har ansvaret for at forelægge Kommissionen 
ethvert forslag, der tilsigt er en samordning af de i medl emsstaterne anvendte nøgletal.  
Et hensigtsmæssigt nøgletal spiller en cen tral rolle i forbindelse med tilsynet med 
kreditinstitutter.  
                                                 
16 EFT L 372 af 31.12.1986, s. 1. 
17 EFT L 193 af 18.7.1983, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv ⌦ 2003/51/EF (EUT L 178 af 
17.7.2003, s. 16). ⌫ 
18 EFT L 243 af 11.9.2002, s. 1. 
 
DA 22   DA Nøgletal, der vejer aktiver og poster under stre gen efter risikograden, er en særlig brugbar 
målestok for solvens.  
 
Ø ny 
(31) Minimumskapitalkravene spiller en central rolle i forbindelse med tilsynet med 
kreditinstitutter og gensidig anerkendelse af tilsynsmetoder. I den forbindelse bør 
bestemmelserne om minimumskapitalk rav ses sammen med andre særlige 
instrumenter, der også harmoniserer de grundlæggende metoder for tilsyn med 
kreditinstitutter. 
(32) For at forhindre konkurrencefordrejning og styr ke banksystemet i det indre marked er 
det hensigtsmæssigt at fastsætte fælles minimumskapitalkrav. 
(33) For at sikre tilstrækkelig solvens er det vigt igt at fastsætte minimumskapitalkrav, hvor 
aktiver og poster under stregen vægtes efter risikograden. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 48-51 
(tilpasset) 
Tilvejebringelse af fælles normer for egenkapital dækning af aktiver og po ster under stregen, 
der er behæftet med kreditrisiko, er derfor et af de væsentlige harmoniseringsområder, der er 
nødvendige for at opnå gensidig anerkendelse og dermed for at gennemføre det indre marked 
på bankområdet.  
I den hensee nde skal bestemmelserne om solvens nøgletallet ses i sammenhæng med andre 
specifikke instrumenter, som også skal harmonise re de grundlæggende regler for tilsyn med 
kreditinstitutter.  
Kreditinstitutter skal konkurrere direkt e med hinanden på et indre bankmar ked; de fælles 
solvensnormer i form af et mindste solvens nøgletal vil forhindre konkurrenceforvridning og 
styrke Fællesskabets banksystem  
Ifølge dette direktiv tillægges ga rantier fra forskellige finansielle institutter forskellig vægt; 
Kommissionen skal f ølgelig undersøge, om direktivet som helhed skaber væsentlig 
konkurrenceforvridning mellem kreditinstitutter og forsikringsvirksomheder, og på baggrund 
af denne undersøgelse skal den tage stilling til, om  det er berettiget at træffe foranstaltninger 
for at  afbøde virkningerne heraf.  
 
Ø ny 
(34) Det er vigtigt at tage hensyn til de mange forskellige typer kreditinstitutter i 
Fællesskabet ved at give dem mulighed for at vælge mellem alternative metoder til 
beregning af minimumskapitalkravene i forbindelse med kreditrisikoen, hvor der 
medtages forskellige niveauer  af risikofølsomhed og detalj eringsgrad. Brug af eksterne 
ratings og kreditinstitutternes egne estimat er af individuelle kreditrisikoparametre 
indebærer en væsentlig forbedring af kreditrisikoreglernes risikofølsomhed og et bedre 
tilsyn. Kreditinstitutterne bør have passende incitament til at gå over til mere 
risikofølsomme metoder. 
 
DA 23   DA (35) Minimumskapitalkravene bør være proportiona le med risiciene. Kravene bør navnlig 
afspejle, at det er muligt at mindske risikoni veauet gennem et stor t antal relativt små 
engagementer. 
(36) Metoder til reduktion af kred itrisikoen bør i stigende gr ad anerkendes inden for 
rammerne af bestemmelser, der skal sikre,  at solvensen ikke undermineres som følge 
af en tilfældig anerkendelse. 
(37) For at sikre, at risiciene og risikoredukt ionen som følge af kreditinstitutternes 
securitisationsaktiviteter og invester inger på passende vis afspejles i 
minimumskapitalkravene til kreditinstitutter, er det nødvendigt at medtage 
bestemmelser, der sikrer en risikofølsom og tilsynsmæssigt sund behandling af 
sådanne aktiviteter og investeringer. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 52 
(tilpasset) 
I bilag III fastsættes der regl er for behandlingen af poster under stregen i forbindelse med 
beregningen af egenkapitalkrav for kred itinstitutter. For at det indre marked kan fungere 
tilfredsstillende og især for at sikre lige konkurre ncevilkår, skal medlem sstaterne tilstræbe, at 
deres kompetente myndigheder foretager en ensartet vurdering af kontrakter om ny ordning og 
aftaler om netting. Bilag III er i overensstemme lse med det arbejde, som et internationalt 
forum for banktilsynsmyndigheder har udført med henblik på disse myndigheders 
godkendelse af bilaterale aftaler om netting, herunder muligheden for at ber egne 
egenkapitalkravene for visse tr ansaktioner på grundlag af et  nettobeløb i stedet for et 
bruttobeløb, forudsat at der fi ndes juridisk bindende aftaler, der sikrer, at kr editrisikoen er 
begrænset til nettobeløbet. For internationalt aktive kreditinstitu tter og kreditinstitutkoncerner 
i en lang række tredjelande, hvis kreditinstitutter konkurrerer med EF -kreditinstitutter, vil 
regler, der vedtages inden for et bredere internationalt foru m, medføre en mere forfinet 
tilsynsmæssig behandling af afledte instr umenter, der handles "over -the-counter" (OTC -
derivater). Denne forbedring resu lterer i et mere rimeligt kap italdækningskrav ved at tage 
højde for den risikoreducerede effekt, som de af tilsynsmyndighederne anerkendte aftaler om 
netting har på potentielle f remtidige kreditrisici. Clearing af OTC -derivater i 
clearinginstitutter, der fungerer som en central medkontrahent, spil ler en vigtig rolle i visse 
medlemsstater. Det er berettiget at anerkende en sådan clearings fordele i form af en reduceret 
kreditrisiko  og en tilsvarende reduceret systemrisiko som led i en tilsynsmæssig behandling af 
kreditrisiko. Det er nødvendigt, at der stilles fuld sikkerhed for aktuelle og potentielle 
fremtidige risici som følge af clearede OTC -derivatkontrakter, og at faren for, at  
clearinginstituttets samlede risici kommer til at  overstige markedsværdien af den stillede 
sikkerhed, fjernes, for at clearede OTC -derivater i en overgangsperiode kan gøres til genstand 
for den samme tilsynsmæssige behandling som børshandlede afledte inst rumenter. De 
kompetente myndigheder skal kunne godkende niveauet for de krævede initialmargener og 
løbende margener samt kvaliteten af og niveau et for den beskyttelse, der gives ved den 
stillede sikkerhed. Hvad angår kreditinstitutter, der er registreret i  medlemsstaterne, giver 
bilag III en tilsvarende mulighed for de komp etente myndigheders godkendelse af bilateral 
netting og giver dem derved lige konkurrencevilk år. Reglerne er både afbalancerede og 
egnede til yderligere at st yrke anvendelsen af tilsynsfo ranstaltningerne på kreditinstitutter. 
Medlemsstaternes kompetente myndigheder bør sikr e, at tillæggene beregnes på grundlag af 
faktiske og ikke nominelle beløb.  
 
DA 24   DA  
Ø ny 
(38) Den operationelle risiko udgør en væsentlig risiko for kreditinstitutter, som skal 
dækkes via egenkapitalen. Det er vigtigt at tage hensyn til de mange forskellige typer 
kreditinstitutter i Fællesskabet ved at  give dem mulighed for at vælge mellem 
alternative metoder til beregni ng af kravene i forbindelse med den operationelle risiko, 
hvor der medtages forskellige niveauer af risikofølsomhed og detaljeringsgrad. 
Kreditinstitutterne bør have passende incitame nt til at gå over til mere risikofølsomme 
metoder. Da teknikkerne til måling og forvaltn ing af den operationelle risiko ikke er 
fuldt udviklet, bør reglerne regelmæssigt kontrolleres og ajour føres, når det er 
hensigtsmæssigt, herunder i forbindels e med omkostningerne på forskellige 
forretningsområder og anerkendelse af teknikker til risikoreduktion. 
(39) For at sikre, at kreditinstitutterne i en koncer n er tilstrækkelig solvente, er det vigtigt, 
at minimumskapitalkravene anvendes på grundlag af koncernens konsoliderede 
finansielle situation. For at si kre, at egenkapitalen er ford elt hensigtsmæssigt inden for 
koncernen og efter behov står til rådighed til beskyttelse af opsparinger, bør 
minimumskapitalkravene gælde for det individuelle kreditinstitut i en koncern, 
medmindre dette mål kan nås effektivt på en anden måde. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 53 
(tilpasset) 
Det mindste nøgletal, der er fastsat i dette direktiv, forøger EF -kreditinstitutternes 
egenkapitalniveau. Tallet er sat t il 8% på baggrund af en statis tisk undersøgelse vedrørende de 
gældende kapitalkrav i begyndelsen af 1988.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 54 
(tilpasset) 
(40) De væsentligste regler om overvågning af og kontrol med kreditinstitutters store 
engagementer bør harmoniseres. Medlemsst aterne bør kunne fastsætte strengere 
bestemmelser end dem, der foreskrives i dette direktiv. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 55 
(tilpasset) 
(41) Overvågning af og kontrol med kreditinst itutters engagementer indgår som et 
integreret led i tilsynet med disse institut ter. Hvis et kreditinstituts engagementer 
⌦ derfor ⌫ i alt for høj grad koncentreres på  en enkelt kunde eller en enkelt gruppe 
af indbyrdes forbundne kunder, kan der opstå en uacceptabel risiko for tab. En sådan 
situation kan anses at være til skade for et kreditinstituts solvens. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 56 
(tilpasset) 
(42) På et indre bankmarked med direkte konkurrence  ⌦ Da der ⌫ mellem 
kreditinstitutterne  ⌦ på det indre marked hersker direkte konkurrence ⌫, bør 
tilsynskravene være lige byrdefulde i hele Fællesskabet. D et kan derfor ikke helt 
 
DA 25   DA overlades til medlemsstaterne at fastlægge kriterierne for beregning af 
risikokoncentrationen, men der bør derimod fa stsættes bindende retsregler herom på 
fællesskabsplan. Fælles regler tjener bedst Fællesskabets interesser, idet fo rskelle i 
konkurrencevilkårene herved undgås, samtidig med at Fællesskabets banksystem 
styrkes.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 57 
(tilpasset) 
Ö ny 
(43) Bestemmelserne om solvensnøgletal for kr editinstitutter indeholder en opregning af 
kreditinstitutternes forskellige kreditrisici; ved definitionen af, hvad der skal forstås 
ved "engagementer", er det de rfor rimeligt også at henholde sig til denne opregning for 
at begrænse store engagementer; det er dog ikke  Ö Selv om det er hensigtsmæssigt for 
at sætte loft over store enga gementer at basere defini tionen af engagementer på 
definitionen af kreditrisiko med henblik på minimumsegenkapitalkravene, er det 
principielt ikke  hensigtsmæssigt principielt  at anvende den risikovægtning og de 
risikograder, der er opstillet  i omtalte bestemmelser. Form ålet med denne vægtning og 
disse risikograder er at opstille et generelt solvenskrav for kreditinstitutters kreditrisici. 
Formålet med en regulering ve drørende store engagementer er. ⌦ For ⌫ at 
begrænse et kreditinstituts maksimale ri siko for tab på en kunde eller gruppe af 
indbyrdes forbundne kunder; ud fr a dette forsigtighedsprincip  er det derfor  
hensigtsmæssigt at ⌦ vedtage regler for medregning af store engagementer, hvor der 
tages hensyn ⌫ følge den fremgangsmåde, at alle  engagementer som hovedregel skal 
medregnes  til deres pålydende værdi, uden nogen risikovægtning eller klassificering 
efter risikograd. 
 
Ø ny 
(44) Selv om det, indtil der sker en yderliger e gennemgang af bestemmelserne vedrørende 
store engagementer, er ønskeligt, at det b liver muligt at anerkende virkningerne af 
kreditrisikoreduktion på samme måde, so m det er tilfældet i forbindelse med 
minimumskapitalkravene for derved at begr ænse beregningskravene, blev reglerne 
vedrørende kreditrisikoreduktion udf ormet på baggrund af den generelle 
forskelligartede kreditrisiko som følge af  engagementer over for et stort antal 
modparter. Der bør derfor gælde en række  forsigtighedshensyn for anerkendelse af 
virkningerne af sådanne teknikker for at be grænse store engagementer og derved det 
maksimumstab, kreditinstituttet kan lide so m følge af en enkelt kunde eller en gruppe 
af indbyrdes forbundne kunder. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 58 
(tilpasset) 
(45) Når et kreditinstitut indgår engagementer med sit moderselskab eller med andre 
datterselskaber af dette moderselska b, bør forsigtigheden skærpes. Alle 
kreditinstitutters engagementer bør forvaltes autonomt i overensstemmelse med god bankpraksis og helt uafhængigt af ethvert andet hensyn. I næ rværende direktiv er det 
fastsat, at d  Dersom personer, der direkt e eller indirekte besidder en kvalificeret andel 
af et kreditinstituts kapital, gør deres indf lydelse gældende på en måde, der vil kunne 
skade en sund og forsigtig ledelse af inst ituttet, skal de kompetente myndigheder 
 
DA 26   DA træffe de fornødne foranstaltninger til at bringe denne situation til ophør. Der bør 
desuden opstilles særlige regler ⌦, herunder strengere restriktioner ⌫ for et 
kreditinstituts store engagementer med a ndre virksomheder inden for samme koncern., 
og disse regler bør være st rengere end for andre engage menter; de skærpede regler  
⌦ Disse regler ⌫ bør dog ikke gælde, når moderselsk abet er et finansieringsselskab 
eller et kreditinstitut, og når de andr e datterselskaber er kreditinstitutter, 
finansieringsinstitutter eller virksomheder, der udøver accessorisk bank virksomhed, 
når de alle indgår i et konsolideret tilsyn me d kreditinstituttet. I så fald giver det 
konsoliderede tilsyn med hele koncernen tilstræ kkelig sikkerhed for et  effektivt tilsyn, 
uden at det er nødvendigt at fastsætte st rengere normer for risikobegrænsning. Dette 
vil samtidig kunne tils kynde bankkoncernerne til at orga nisere sig på en sådan måde, 
at tilsynet med dem kan foregå på et kon solideret grundlag, hvilk et er en ønskelig 
udvikling, da det åbner mulighed fo r et mere fuldstændigt tilsyn.  
 
Ø ny 
(46) Kreditinstitutterne bør sikre, at de har en eg enkapital, som i lyset af de risici, de er 
eller kan blive udsat for, er af en passe nde størrelse og kvalitet og er hensigtsmæssigt 
fordelt. Kreditinstitutter bør derfor etablere strategier og processer for evaluering og 
opretholdelse af en passende egenkapital. 
(47) De kompetente myndigheder har ansvaret for at forvisse sig om, at kreditinstitutter har 
en god organisation og en passende egenkapital i lyset af de ri sici, de er eller kan blive 
udsat for. 
(48) For at sikre, at det indre marked på bankområdet fungerer effektivt, bør Det 
Europæiske Banktilsynsudvalg bidrage til at sikre en ensartet anvendelse af dette 
direktiv og konvergens i tilsynspraksis i hele Fællesskabet. 
(49) Af samme årsager og for at sikre, at kreditin stitutter i Fællesskabet, der er aktive i flere 
medlemsstater, ikke pålægges uforholdsmæssigt  store byrder som følge af det ansvar, 
der fortsat påhviler den enkelte medl emsstats myndigheder med kompetence for 
tilladelser og tilsyn, er det vigtigt i væse ntlig grad at øge samarbejdet mellem de 
kompetente myndigheder. I den forbindels e bør de konsoliderede tilsynsmyndigheders 
rolle styrkes. Det Europæiske Banktilsyn sudvalg bør støtte og udvide et sådant 
samarbejde. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 65 
(tilpasset) 
(50) Tilsyn med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag skal  ⌦ tager ⌫ især tage  
sigte på at beskytte kreditinstitutterne s indskydere og sikre stabiliteten af det 
finansielle system. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 59 
(tilpasset) 
(51) Med henblik på at sikre effektiviteten af tilsynet på et konsolideret grundlag bør det 
⌦ derfor ⌫ kunne anvendes over for samtlige bankkoncerner, herunder sådanne, 
 
DA 27   DA hvor moderselskabet ikke er et kreditinst itut. De kompetente myndigheder bør have 
adgang til de retsmidler, der er nødvendi ge for at gennemføre et sådant tilsyn. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 60 
(tilpasset) 
(52) Hvad angår koncerner, der driver virksomhed af forskelligartet karakter, og hvis 
moderselskaber kontrollerer mindst ét datterselskab, der er et kreditinstitut, bør de kompetente myndigheder sikres mulighed for at vurdere kreditinstituttets finansielle 
situation inden for rammerne af disse koncerne r. I afventning af en  senere samordning 
kan medlemsstaterne foreskriv e passende konsolideringsmetoder med henblik på at nå 
det med dette direktiv tilstræbte mål.  De kompetente myndigheder bør mindst have 
mulighed for at indhente de oplysninger fr a samtlige virksomheder i koncernen, der er 
nødvendige for udøvelsen af deres hverv. Der bør etableres et sa marbejde mellem de 
ansvarlige tilsynsmyndigheder inden for de fors kellige finansielle sektorer, når tilsynet 
vedrører koncerner af virksomheder, der udøver forskellig e typer finansiel 
virksomhed. ⌦ Mens medlemsstaterne afventer  en senere samordning, kan de 
foreskrive passende konsolideringsmetode r med henblik på at nå det med dette 
direktiv tilstræbte mål. ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 61 
(tilpasset) 
(53) Medlemsstaterne kan i øvrigt  ⌦ bør kunne ⌫ tilbagekalde elle r undlade at meddele 
tilladelse til udøvelse af bankvi rksomhed, hvis der er tale om koncernstrukturer, som 
de anser for uegnede til bankvirksomhed, bl .a. fordi der ikke vil kunne føres et 
tilfredsstillende tilsyn med denne vi rksomhed. Med henblik herpå råder  ⌦ bør ⌫ de 
kompetente myndigheder ⌦ have de nødvendige beføjelser til ⌫ — for derved  at 
sikre en sund og forsigtig forvaltning af kreditinstitutter — over de beføjelser, der er 
fastsat i artikel 7, stk. 1, førs te afsnit, og stk. 2, artikel 14, stk. 1, litra c) og artikel 16 . 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 62-64 
(tilpasset) 
Medlemsstaterne kan ligeledes indfør e et passende tilsyn med koncerner , der har en struktur, 
som ikke er omfattet af nærværende direktiv. Bestemmelserne i dette direktiv bør suppleres 
for at dække sådanne strukturer, såfremt de bliver mere udbredte.  
Tilsyn på et konsolideret grundlag bør omfatte alle de aktiviteter, der defi neres i bilag I. Der 
bør derfor føres tilsyn på et konsolideret grundl ag med alle virksomheder, der hovedsageligt 
udøver disse aktiviteter. Definitionen på et fi nansieringsinstitut bør derfor omfatte disse 
aktiviteter.  
På baggrund af direktiv 86/635/EØF, h vori der er fastsat konsolideringsregler for de af 
kreditinstitutter offentliggjorte konsolidered e regnskaber, samt på baggrund af direktiv 
83/349/EØF, vil det således være muligt mere pr æcist at angive, hvil ke metoder der skal 
benyttes i forbindelse med t ilsyn på et konsolideret grundlag.  
 
DA 28   DA  
Ø ny 
(54) For at øge effektiviteten af det indre mark ed på bankområdet og sikre EU-borgerne en 
passende grad af gennemsigtighed er det nødvendigt, at de ko mpetente myndigheder 
på en måde, der gør det muligt at fo retage en meningsfuld sammenligning, 
offentliggør oplysninger om, hvorda n dette direktiv gennemføres. 
(55) For at øge markedsdisciplinen og få kr editinstitutterne til at forbedre deres 
markedsstrategi, risikokontrol og organisa tion af den interne forvaltning bør 
kreditinstitutterne sikre en passende offentliggørelse af oplysninger. 
 
Ð 2000/12/EF betragtning 66 
(tilpasset) 
(56) Undersøgelsen af problemerne inden for de  områder, som omfattes af nærværende 
direktiv, såvel som af andre direktiver vedrørende kreditinstitutters virksomhed, særligt med henblik på en mere indgående  samordning, kræver et samarbejde mellem 
de kompetente myndigheder og Komm issionen i et rådgivende udvalg
. Dette 
rådgivende udvalg for banklovgivning for de kompetente myndigheder i 
medlemsstaterne foregriber ikke a ndre former for samarbejde mellem 
tilsynsmyndighederne med hensyn til kredi tinstitutternes adgang til at optage 
virksomhed og tilsynet med dem, herunder især  det samarbejde, som finder sted i den 
kontaktgruppe, der er nedsat  mellem banktilsynsmyndighederne.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 67 
(tilpasset) 
(57) Tekniske ændringer af detaljerede bestemmels er i dette direktiv kan fra tid til anden 
blive nødvendige for at tage hensyn til udviklingen inden for banksektoren. 
Kommi ssionen vil derfor efter samråd med Det Rådgivende Udvalg for 
Banklovgivning foretage de ændringer, de r er nødvendige inden for rammerne af de 
gennemførelsesbeføjelser, der tillægges de n i henhold til traktatens bestemmelser.  De 
nødvendige foranstaltninger ti l gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i 
overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/ 468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse 
af de nærmere vilkår for udøvelsen af de  gennemførelsesbeføj elser, der tillægges 
Kommissionen ⌦ 19 ⌫. 
 
Ø ny 
(58) For at undgå forstyrrelser på markederne  og sikre kontinuite t i egenkapitalens 
generelle størrelse bør der træffes særlige overgangsforanstaltninger. 
(59) I lyset af minimumskapitalkravsregler nes risikofølsomhed er det ønskeligt 
regelmæssigt at kontrollere, om de ha r væsentlig indflydelse på den økonomiske 
konjunktur. Kommissionen bør u nder hensyntagen til bidrag fra Den Europæiske 
Centralbank rapportere om disse aspekter til Europa-Parlamentet og Rådet. 
                                                 
19 ⌦ EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. ⌫ 
 
DA 29   DA  
Ð 2000/12/EF betragtning 68 
(tilpasset) 
I henhold til artikel 36, stk. 1, i nærværende direktiv kan låntag eres solidariske hæftelse i 
kreditinstitutter, der er stiftet i form af a ndelskreditinstitutter eller fonde, behandles som 
komponenter af egenkapitalen i henhold til  direktivets artikel 34, stk. 2, nr. 7. Den danske 
regering har givet udtryk for et stærkt ønske om, at de danske realkreditinstitutter, der er 
stiftet i form af andelskreditin stitutter eller fonde, omdannes ti l aktieselskaber. For at lette 
denne omdannels e eller skabe mulighed herfor bør der ve dtages en midlertidig undtagelse, i 
henhold til hvilken de pågældende institutter kan medtage en del af deres låntageres 
solidariske forpligtelser i egenkapitalen. Denn e midlertidige undtagelse bør ikke forvride 
konk urrencen mellem kreditinstitutter.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 69-71 
(69)Anvendelse af en 20% vægtning på real kreditobligationer, som indehaves af et 
kreditinstitut, kan fremkalde forstyrrelser på et nationalt finansmarked, hvor sådanne 
instrum enter spiller en dominerende rolle. I så fa ld træffes midlertidige foranstaltninger for 
anvendelse af en 10% vægtning af  risici. Markedet for kapitalfremskaffelse via emission af 
værdipapirer er i stærk udvi kling; Kommissionen bør de rfor sammen med medlems staterne 
undersøge, hvilke forsigtighedsregler der gæld er for obligationer, som er udstedt med 
sikkerhed i specificerede aktiver, og inden de n 22. juni 1999 fremsætte forslag om tilpasning 
af den nugældende lovgivning med henblik på at fastlægge passende f orsigtighedsregler for 
obligationer, som er udstedt med sikkerhed i specificerede aktiver. Indtil den 31. december 
2006 kan de kompetente myndigheder tillade 50% vægt ning af de aktivpos ter, som er sikret 
ved pant i kontorejendomme og forretningsejendomme m ed blandet anvendelse. De 
ejendomme, pantet vedrører, skal omfattes af  strenge vurderingskriterier og skal med 
regelmæssige mellemrum nyvurderes for at tage hensyn til udviklingen på 
erhvervsejendomsmarkedet. Disse ejendo mme skal være benyttet af ejeren se lv eller udlejet af 
denne. Lån til ejendomme opført med salg for øje er ikke omfattet af denne 50% vægtning.  
(70) For at sikre en harmonisk anvendelse af bestemmelserne vedrørende store engagementer 
skal medlemsstaterne have mulighed for at indføre de nye grænser i to etaper; for de mindste 
kreditinstitutter kan en længere overgangsperiode være berettiget, da en hurtig indførelse af 
25%-reglen kunne føre til en for brat  nedgang i deres kreditvirksomhed.  
(71) Harmoniseringen af beti ngelserne for sanering og likvidation af kreditinstitutter 
videreføres.  
 
Ð 2000/12/EF betragtning 72 
(tilpasset) 
(60) Der bør desuden gennemføres en harmoniseri ng af de regler, der er nødvendige for 
tilsyn med likviditetsrisici. 
 
DA 30   DA  
Ð 2000/12/EF betragtning 73 
(tilpasset) 
Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsst aternes forpligtelser me d hensyn til fristerne 
for gennemførelse af de i bilag V, del B, anførte direktiver.  
 
Ø ny 
(61) Dette direktiv overholder de grundlæggende  rettigheder og principper i navnlig Den 
Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og de generelle principper i 
fællesskabsretten. 
(62) Forpligtelsen til at gennemføre dette direktiv i national ret bør kun omfatte de 
bestemmelser, hvori der er foretaget væsent lige ændringer i forhold til de tidligere 
direktiver. Forpligtelsen til at gennemføre bestemmelser, de r er uændrede, er fastsat i 
de tidligere direktiver. 
(63) Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstat ernes forpligtelser med hensyn til de frister 
for gennemførelse af direktiverne i national ret, der er fastsat i bilag XIII, del B. 
 
Ð 2000/12/EF 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
 
Ø ny 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
AFSNIT I  GENSTAND, ANVENDELSESOM RÅDE OG DEFINITIONER  
AFSNIT II  BETINGELSER FOR ADGANG TIL AT OPTAGE OG UDØVE 
VIRKSOMHED SOM KREDITINSTITUT  
AFSNIT III  BESTEMMELSER VEDRØRENDE DEN FRIE ETABLERINGSRET 
OG DEN FRIE UDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER  
Afdeling 1  Kreditinstitutter  
Afdeling 2 Finansieringsinstitutter 
Afdeling 3 Udøvelse af den frie etableringsret 
Afdeling 4 Udøvelse af den frie udv eksling af tjenesteydelser 
Afdeling 5  Værtslandets kompetente  myndigheders beføjelser  
AFSNIT IV  FORBINDELSER MED TREDJELANDE  
Afdeling 1  Anmeldelse i forbindelse me d tredjelandes selskaber og 
betingelserne for adgang til markedet i disse lande 
 
DA 31   DA Afdeling 2  Samarbejde med tredjelandes komp etente myndigheder om det 
konsoliderede tilsyn 
AFSNIT V  PRINCIPPER OG TEKNISKE INST RUMENTER TIL UDFØRELSE 
AF FORSIGTIGHEDSTILSYN OG OFFENTLIGGØRELSE AF 
OPLYSNINGER  
Kapitel 1  Principper for forsigtighedstilsyn 
Afdeling 1 Hjem- og værtslandets kompetence 
Afdeling 2  Udveksling af oplysninger og tjenstlig tavshedspligt 
Afdeling 3  Krav til de personer, som udfører den lovpligtige kontrol af 
årsregnskaber og konsoliderede regnskaber 
Afdeling 4  Sanktionsmuligheder og indbr ingelse for domstolene 
Kapitel 2  Tekniske instrumenter til udfør else af forsigtighedstilsyn 
Afdeling 1 Egenkapital 
Afdeling 2  Dækning af risiko 
Underafdeling 1  Anvendelsesomfang 
Underafdeling 2  Beregning af krav 
Underafdeling 3  Minimumskrav til egenkapitalens størrelse 
Afdeling 3  Minimumsegenkapitalkrav for kreditrisici 
Underafdeling 1  Standardmetoden 
Underafdeling 2  Metoden med interne ratings 
Underafdeling 3  Kreditrisikoreduktion 
Underafdeling 4  Securitisation 
Afdeling 4  Minimumsegenkapitalkrav for operationelle risici 
Afdeling 5  Store engagementer 
Afdeling 6  Kvalificeret deltagelse uden  for den finansielle sektor 
Kapitel 3  Kreditinstitutters vurderingsproces 
Kapitel 4 De kompetente myndigheders tilsyn og oplysningspligt 
Afdeling 1  Tilsyn 
 
DA 32   DA Afdeling 2  De kompetente myndigheders oplysningspligt 
Kapitel 5  Kreditinstitutternes oplysningspligt 
AFSNIT VI  UDØVENDE BEFØJELSER 
AFSNIT VII  OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE 
BESTEMMELSER 
Kapitel 1  Overgangsbestemmelser 
Kapitel 2 Afsluttende bestemmelser 
BILAG I Liste over de aktiviteter, der er underlagt gensidig anerkendelse 
BILAG II Klassificering af poster under stregen 
BILAG III Behandling af derivater 
BILAG IV Eksempler på derivater 
BILAG V Tekniske kriterier for tilrettelæ ggelse og behandling af risici  
BILAG VI  Standardmetoden 
BILAG VI Del 1 Risikovægte 
BILAG VI Del 2 Anerkendelse af eksterne kreditvurderingsinstitutter og konvertering 
af deres kreditvurderinger 
BILAG VI Del 3 Anvendelse af kreditvur deringer fra eksterne 
kreditvurderingsinstitutter til fastlæggelse af risikovægte 
BILAG VII  Metoden med interne ratings 
BILAG Del 1 Størrelsen af risikovægtede engagementer og forventede tab 
BILAG VII Del 2 PD, LGD og løbetid 
BILAG VII Del 3 Værdien af engagementer 
BILAG VII Del 4 Minimumskrav i forbindelse me d metoden med interne ratings 
BILAG VIII  Kreditrisikoreduktion 
BILAG VIII Del 1 Anerkendte former for kreditrisikoreduktion 
BILAG VIII Del 2 Minimumskrav 
BILAG VIII Del 3 Beregning af virkningerne af kreditrisikoreduktion 
BILAG VIII Del 4 Manglende løbetidsmatch 
 
DA 33   DA BILAG VIII Del 5 Kombineret kreditrisikoreduktion i forbindelse med standardmetoden
BILAG VIII Del 6 CRM-teknikker for grupper 
BILAG IX Securitisation 
BILAG IX Del1 Definitioner med henblik på bilag X 
BILAG IX Del 2 Minimumskrav for anerkendelse af  overførsel af væsentlige 
kreditrisici og beregning af størrelsen af risikovægtede 
engagementer og forventede tab i forbindelse med securitiserede 
engagementer 
BILAG IX Del 3 Eksterne kreditvurderinger 
BILAG IX Del 4 Beregning 
BILAG X  Operationelle risici 
BILAG X Del 1 Metoden med basisindikatorer 
BILAG X Del 2 Standardmetoden 
BILAG X Del 3 Metoderne med avanceret måling 
BILAG X Del 4 Kombineret anvendelse af forskellige metoder 
BILAG X Del 5 Klassifikation af typer af  tabsgivende begivenheder 
BILAG XI De kompetente myndigheders te kniske kriterier for gennemgang og 
evaluering 
BILAG XII Tekniske kriterier for offent liggørelse af oplysninger 
BILAG XII Del 1 Generelle kriterier 
BILAG XII Del 2 Generelle krav 
BILAG XII Del 3 Kvalificerende krav for anvendels e af særlige instrumenter eller 
metoder 
BILAG XIII Del A Ophævede direktiver med de res successive ændringer 
(jf. artikel 158) 
BILAG XIII Del B Gennemførelsesfrister  (jf. artikel 158) 
BILAG XIV Sammenligningstabel 
 
DA 34   DA  
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
AFSNIT  I 
⌦ GENSTAND,  ANVENDELSESOMRÅDE  OG ⌫ DEFINITIONER  OG  
ANVENDELSESOMRÅDE  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 2, stk. 1 og 
2 (tilpasset) 
Artikel 1  
1. ⌦ I ⌫ Ddette direktiv vedrører  ⌦ fastsættes bestemmelser om ⌫ adgangen til at 
optage og udøve virksomhed som kreditinstitut  ⌦ og tilsynet hermed ⌫ . Det 
finder an vendelse på alle kreditinstitutter.  
2. Artikel 25 ⌦ 39 ⌫ og 52 til 56  ⌦ afsnit V, kapitel 4, afdeling 1, ⌫ finder også 
anvendelse på finansieringsselskaber og på  blandede selskaber, der har deres 
hjemsted inden for Fællesskabet. 
3. Med undtagelse af medlemsstaternes centralba nker ligestilles de foretagender, der er 
nævnt i stk. 3  ⌦ artikel 5, ⌫ med finansieringsinstitutter med henblik på 
anvendelse af artiklerne 25 og 52 til  56 ⌦ artikel 39 og afsnit V, kapitel 4, 
afdeling 1 ⌫. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 2, stk. 3 
(tilpasset) 
Artikel 2 
Nærværende direktiv vedrører  ikke virksomhed udøvet af: 
– medlemsstaternes centralbanker 
– postgirokontorer 
– i Belgien: "Institut de réescompte et de garantie/Herdiscontering- en 
Waarborginstituut" 
– i Danmark: "Dansk Eksportfinansieri ngsfond", "Danmarks Skibskreditfond" og 
"Dansk Landbrugs Realkreditfond" 
– i Tyskland: "Kreditanstalt für Wiederau fbau", foretagender, der i medfør af 
"Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz" er aner kendt som organer inden for den 
nationale boligpolitik, og hvis hovedvirkso mhed ikke er bankvirksomhed, samt 
 
DA 35   DA foretagender, der i medfør af nævnte lov er anerkendt som almennyttige 
boligselskaber 
– i Grækenland: " Ελληνική  Τράπεζα  Βιομηχανικής  Αναπτύξεως " (Elliniki Trapeza 
Viomichanikis Anaptyxeos), " Ταμείο  Παρακαταθηκών  και Δανείων " (Tamio 
Parakatathikon kai Danion) og " Ταχυδρομικό  Ταμιευτήριο " (Tachidromiko 
Tamieftirio) 
– i Spanien: "Instituto de Crédito Oficial" 
– i Frankrig: "Caisse des dépôts et consignations" 
– i Irland: "credit unions" og "friendly societies" 
– i Italien: "Cassa Depositi e Prestiti" 
– i Nederlandene: "Nederlandse Invester ingsbank voor Ontwikkelingslanden NV", 
"NV Nordelijke Ontwikkelingsmaatschappij" , "NV Industriebank Limburgs Instituut 
voor Ontwikkeling en Financiering" og "O verijsselse Ontwikkelingsmaatschappij 
NV" 
– i Østrig: foretagender, der er anerkendt som almennyttige boligselskaber og 
"Österreichische Kontrollbank AG" 
– i Portugal: "Caixas Económicas", der ha r eksisteret siden den 1. januar 1986, med 
undtagelse af dem som er opr ettet i aktieselskabsform, og af "Chaixa Económica 
Montepío Geral" 
– i Finland: "Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete Ab", og 
"Kera Oy/Kera Ab" 
– i Sverige: "Svenska Skeppshypotekskassan" 
– i Det Forenede Kongerige: "National Sa vings Bank", "Commonwealth Development 
Finance Company Ltd", "Agricultral Mo rtgage Corporati on Ltd", "Scottish 
Agricultural Securities Co rporation Ltd", "Crown Agents for overseas governments 
and administrations", "credit unions" og "municipal banks". 
 
Ð Tiltrædelsesakten 2003 
– i Letland: "krajaizdevu sabiedribas" kraj aizdevu sabiedribas, foretagender, der i 
medfør af "Krajaizdevu sabiedribu likums" er anerkendt som andelsforetagender, der 
udelukkende yder finansielle tjenest eydelser til deres medlemmer 
– i Litauen: "kredito unijos" bortset fra "Centrine kredito unija" 
– i Ungarn: "Magyar Fejlesztési Bank Rt."og "Magyar Export-Import Bank Rt." 
– i Polen: "Spódzielcze Kasy Oszczednosciow o – Kredytowe" og "Bank Gospodarstwa 
Krajowego". 
 
DA 36   DA  
Ð Direktiv 2004/xx/EF, artikel 3, 
stk. 1 (tilpasset) 
4. Kommissionen træffer efter proceduren i artikel 60, stk. 2, af gørelse om enhver 
eventuel ændring af den i stk. 3 opstillede f ortegnelse.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 2, stk. 5 og 
6 (tilpasset) 
Artikel 3 
1. ⌦ Et eller flere ⌫ kKreditinstitutter, der den 15. december 1977 var beliggende i 
samme medlemsstat, og som på denne dato va r varigt tilsluttet et centralorgan, der 
kontrollerer dem, og som er et ableret i samme medlemsstat, ka n undtages fra betingelserne i 
artikel ⌦ 7 og artikel 11, stk. 1 ⌫ 6, stk. 1, artikel 8 og 59 , forudsat at den nationale 
lovgivning senest den 15. december 1979 i ndeholder følgende bestemmelser: 
(a) centralorganet og de tilsluttede institutter hæfter solidarisk for deres forpligtelser, 
eller de tilsluttede institu tters forpligtelser garanteres  fuldt ud af centralorganet 
(b) centralorganets og samtlige tilsluttede institutters solvens og likviditet kontrolleres i 
deres helhed på grundlag  af koncernregnskaber 
(c) centralorganets ledelse er bemyndiget til at give instrukser til de tilsluttede 
institutters ledelse. 
Kreditinstitutter, som har lokalt virkefelt, og som efter den 15. december 1977 ⌦ varigt ⌫ 
tilsluttes et centralorgan i den i første afsnit an givne forstand, kan drage fordel af de i første 
afsnit fastsatte bestemmelser, såfremt de udgør en normal udvidelse af det net, der hører ind 
under dette centralorgan. 
 
Ð Direktiv 2004/xx/EF, artikel 3, 
stk. 2 (tilpasset) 
Når det drejer sig om andre kreditinstitutt er end sådanne, som oprettes i nyinddæmmede 
regioner eller er et resultat af fusion eller spaltning af eksisterende institutter, der hører ind under centralorganet, kan Kommissionen efter proceduren i artikel 60, stk. 2
 ⌦ 150 ⌫, 
fastsætte supplerende regler for anvendelsen af andet afsnit, herunder ophævelse af de i første 
afsnit fastsatte undtagelser, såfr emt den finder, at tilslutningen  af nye institutter, der nyder 
fordel af den i andet afsnit fastsatte or dning, vil kunne påvirke konkurrencen negativt. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 2, stk. 5 og 
6 (tilpasset) 
2. ⌦ De ⌫ kKreditinstitutter, der ⌦ henvises til ⌫ , som defineret  i stk. 5  ⌦ 1 ⌫ , 
første afsnit, er tilknyttet et centr alorgan etableret i samme medlemsstat , kan også være 
undtaget fra anvendelse af artikel ⌦ 9 og 10 ⌫ 5 samt artikel 40 til 51 og artikel 65  
⌦ afsnit V, kapitel 2, afdeling 2, 3, 4, 5 og 6, og kapitel 3 ⌫ for så vidt, jf. dog anvendelsen 
af samme bestemmelser på centralorganet, helh eden — bestående af centralorganet og dets 
 
DA 37   DA tilsluttede institutter — er genstand for tils yn på et konsolideret grundlag med hensyn til 
nævnte  ⌦ disse ⌫ bestemmelser. 
I undtagelsestilfælde anvendes artikel ⌦ 16, 23, 24 og 25, artikel 26, stk. 1-3, artikel 28 og 
artikel 29-37 ⌫ 13, 18, 19 og artikel 20, stk. 1 til 6, sa mt artikel 21 og 22  på helheden, som 
udgøres af centralorganet og de ts tilsluttede institutter. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 1 (tilpasset) 
Artikel 4 
Definitioner  
I dette direktiv forstås ved 
 
Ð 2000/28/EF, artikel 1, stk. 1-5 
(tilpasset) 
(1) "kreditinstitut": 
a) et foretagende, hvis virksomhed består  i fra offentligheden at modtage indlån 
eller andre midler, der skal tilbagebetal es, samt i at yde lån for egen regning, 
eller 
b) en udsteder af elektroniske penge som omhandlet i Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv 2000/46/EFEF  af 18. september 2000, om adgang til at optage 
og udøve virksomhed som uds teder af elektroniske penge og tilsyn med en 
sådan virksomhed20. 
 Med henblik på gennemførelsen af tilsyne t på et konsolideret grundlag, anses som 
kreditinstitut et kreditinstitut som defineret i førs te afsnit samt ethvert privat eller offentligt 
foretagend e, der svarer til definitionen i første afsnit, og som er godkendt i et tredjeland.  
 Med henblik på gennemførelsen af tilsyne t og kontrollen med store engagementer, 
anses som kreditinstitut et kreditinstitut so m defineret i første afsnit, herunder også et sådant 
foretagendes filialer i tredjelande, samt ethvert  offentligt eller privat foretagende, herunder 
også et sådant foretagendes filialer, der svarer til definitionen i første afsnit, og som er 
godkendt i et tredjeland.  
(2) "tilladelse": en fra myndighede rne hidrørende akt, uanset formen, som medfører ret til 
at udøve virksomhed som kreditinstitut 
(3) "filial": en afdeling, som retligt udgør en ikke -selvstændig del af et kreditinstitut, og 
som helt eller delvis foretager forretninge r, der er forbundet med virksomhed som 
kreditinstitut; flere afdelinger, som i en og samme medlemsstat oprettes af et 
kreditinstitut med hjemsted i en a nden medlemsstat, anses som én filial . 
                                                 
20 EFT L 275 af 27.10.2000, s. 39. 
 
DA 38   DA (4) "kompetente myndigheder": de nationale myndigheder, der ved lov eller anden 
forskrift er bemyndiget til at udøve tilsyn med kreditinstitutter 
(5) "finansieringsinstitut": et foretagende, der ikke er et kreditinstitut, og hvis 
hovedvirksomhed består i at er hverve kapitalinteresser eller i at udøve en eller flere af 
aktiviteterne i nr. 2 til 12 på listen i bilag I 
 
Ø ny 
(6) "institutter" i afsnit V, kapitel 2, afdeling 2 og 3: institutter som defineret i [artikel 2, 
stk. 3, i Rådets direktiv 96/3/EØF21] 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 1, stk. 6-8 
(tilpasset) 
(7) "hjemland": den medlemsstat, i hvilken et kreditinstitut er meddelt tilladelse ifølge 
artikel 4 til 11 ⌦ 6-9 og artikel 11-14 ⌫ 
(8) "værtsland": den medlemsstat, i hvilken et kreditinstitut har en filial eller præsterer 
tjenesteydelser 
(9) "kontrol": den forbindelse, der findes mellem et moderselskab og et  datterselskab, som 
fastsat i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF, eller en forbindelse af samme art mellem en fysisk eller juridisk person og et foretagende 
 
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 1, 
litra a) (tilpasset) 
Ö ny 
(10) "kapitalinteresser" med henblik på gennemf ørelsen af tilsynet på et konsolideret 
grundlag og med henblik på  artikel ⌦ 57, stk. 2, litra o) og p), artikel 71-73 og 
afsnit V, kapitel 4, ⌫ 34, stk. 2, nr. 15 og 16 : kapitalinteresser som omhandlet i 
artikel 17, første punktum, i ⌦ Rådets ⌫ direktiv 78/660/EØF ⌦ 22 ⌫ eller det 
forhold, at der direkte eller indirekte besiddes 20 % eller me re af stemmerettighederne 
eller kapitalen i en virksomhed 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 1, stk. 10-13 
(tilpasset) 
(11) "kvalificeret deltagelse": dire kte eller indirekte besiddelse af mindst 10% af kapitalen 
eller stemmerettighederne eller en besidde lse, som giver mulighed for at udøve en 
betydelig indflydelse på forvaltningen af et foretagende, hvori der besiddes en 
kapitalinteresse  
(12) startkapital: kapital som define ret i artikel 34, stk. 2, nr. 1 og 2;  
                                                 
21 EFT L 141 af 11.6.1993, s. 1. 
22 EFT L 222 af 14.8.1978, s. 11. 
 
DA 39   DA (12) "moderselskab": 
a) en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EØF 
b) Med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et konsolideret grundlag og 
kontrollen med store engagementer anses  ⌦ i medfør af afsnit V, kapitel 2, 
afdeling 5, artikel 71-73 og kapitel 4, ⌫ som modersel skab en 
modervirksomhed  som defineret i artikel 1, stk. 1, i direktiv 83/349/EØF samt 
enhver virksomhed, der efter de kompe tente myndigheders opfattelse faktisk 
udøver en bestemmende indflydelse over en anden virksomhed 
(13) "datterselskab":  
a) en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EØF 
b) Med henblik på gennemførelsen af tils ynet på et konsolideret grundlag og 
kontrollen med store engagementer anses som datterselskab  ⌦ i medfør af 
afsnit V, kapitel 2, afdeling 5, artikel 71-73 og kapitel 4, ⌫ en 
dattervirksomhed som defineret i artike l 1, stk. 1, i direktiv 83/349/EØF samt 
enhver virksomhed, over hvilket et moderselskab efter de kompetente 
myndigheders opfattelse faktisk udøver  en bestemmende indflydelse. 
Ethvert datterselskab af et da tterselskab anses også for at være et datterselskab af det 
moderselskab, som står i spidsen for disse foretagender 
 
Ø ny 
(14) "moderkreditinstitut i en medlemsstat": et kr editinstitut, der som datterselskab har et 
kreditinstitut eller et finansieringsinstitut, eller som har kapitalinteresser i sådanne 
institutter, og som ikke selv er datterselskab af et andet kreditinstitut, der er meddelt 
tilladelse i samme medlemsstat, eller et holdingselskab, der er etableret i samme 
medlemsstat, og som intet andet kreditins titut, der er meddelt tilladelse i samme 
medlemsstat, har kapitalinteresser i 
(15) "finansielt moderholdingselskab i en medlem sstat": et finansielt holdingselskab, der 
ikke selv er datterselskab af et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i samme 
medlemsstat, eller af et finansielt holdingsel skab, der er etableret i samme medlemsstat 
(16) "moderkreditinstitut i EU": et moderkrediti nstitut i en medlemsstat, der ikke er 
datterselskab af et andet kreditinstitut, de r er meddelt tilladelse i en medlemsstat, eller 
et finansielt holdingselskab, der er etable ret i en medlemsstat, og som intet andet 
kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en medlemsstat, har kapitalinteresser i 
(17) "finansielt moderholdingselskab i EU": et  finansielt moderholdingselskab i en 
medlemsstat, der ikke er datterselskab af et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en 
medlemsstat 
 
DA 40   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 1, stk. 14-18 
(tilpasset) 
(14) "zone A": medlemsstaterne og alle andre la nde, der er fulde medlemmer af 
Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD), samt lande, som har 
indgået særlige låneoverenskomster med Den Inte rnationale Valutafond (IMF) og er tilknyttet 
Den Almindelige Låneoverenskomst (GAB). Et land, som omlægger si n udenlandske 
statsgæld, udelukkes imidlertid fr a zone A i en periode på fem år  
(15) "zone B": alle andre lande  
(16) "kreditinstitutter i zone A": alle kr editinstitutter, der er meddelt tilladelse i 
medlemsstaterne i henhold til artikel 4, herunder disse i nstitutters filialer i tredjelande, og alle 
private og offentlige foretagender, som er omfattet af definitionen i nr. 1, første afsnit, og som 
er meddelt tilladelse i andre lande i zone A, herunder disse foretagenders filialer  
(17) "kreditinstitutter i zon e B": alle private og offentlige foretagender, der er meddelt 
tilladelse uden for zone A, og som opfylder definitionen i nr. 1, første afsnit, herunder disse 
foretagenders filialer i Fællesskabet  
(18) "ikke -banksektoren": alle andre låntagere end kreditins titutter som defineret i nr. 16 og 
17, centralregeringer og central banker, regionale regeringer  og lokale myndigheder, De 
Europæiske Fællesskaber, Den Europæiske  Investeringsbank og multilaterale 
udviklingsbanker som defineret i nr. 19  
 
Ð 2004/69/EF, artikel 1 (tilpasset) 
"multilaterale udviklingsbanker": Den Internationale Bank for Genopbygning og Økonomisk 
Udvikling og Den Internationale Finans ieringsinstitution, Den Interamerikanske 
Udviklingsbank, Den Asiatiske Udviklingsbank, Den Afrikans ke Udviklingsbank, 
Europarådets Bosættelsesfond, Den Nordis ke Investeringsbank  og Den Caribiske 
Udviklingsbank, Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling, Den Europæiske 
Investeringsfond og Det Interame rikanske Investeringsselskab  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 1, stk. 20 
(20) "poster under stregen der tillægges "fuld risiko", "melle mliggende risiko", 
"mellemliggende/lav risiko" og "lav  risiko": poster som anført i artikel 43, stk. 2, og opført på 
listen i bilag II  
 
Ø ny 
(18) “offentlige enheder": ikke-kommercielle administrative organer, der er ansvarlige over 
for centralregeringen, regionale regeri nger eller lokale myndigheder, eller 
myndigheder, som ud fra de relevante m yndigheders syn udøver samme ansvar som 
regionale og lokale myndigheder 
 
DA 41   DA  
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 1, 
litra b) (tilpasset) 
(19) "finansielt holdingselskab": et finansieri ngsinstitut, hvis datterselskaber udelukkende 
eller fortrinsvis er kreditinstitutter eller fi nansieringsinstitutter ( hvoraf mindst ét er et 
kreditinstitut), og som ikke er et blandet finansielt holdingselskab som omhandlet i 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EFEF  af 16. december 2002 om 
supplerende tilsyn med kreditinstitutter, fors ikringsselskaber og investeringsselskaber i 
et finansielt konglomerat  23 
(20) "blandet holdingselskab": et moderselskab, der ikke er et finansie ringsselskab eller et 
kreditinstitut eller et blandet finansielt  holdingselskab som omhandlet i direktiv 
2002/87/EF, og hvis datterselskaber om fatter mindst ét kreditinstitut 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 1, stk. 23 
(tilpasset) 
(21) "accessorisk bank servicevirksomhed": en  virksomhed, hvis hovedaktivitet består i 
besiddelse og forvaltning af fast ejendom, forvaltning af edb-serviceydelser eller 
enhver anden lignende aktivitet, der har accessori sk karakter i forhol d til et eller flere 
kreditinstitutters ordinære virksomhed 
 
Ø ny 
(22) "operationel risiko": risiko fo r tab som følge af uhensigts mæssige eller mangelfulde 
interne procedurer, menneskelige fejl og systemmæssige fejl eller som følge af 
eksterne begivenheder, i nklusive retlige risici 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 1, stk. 24 
(tilpasset) 
"engagement", med henblik på anvendelse af  artikel 48, 49 og 50": de i artikel 43 samt 
bilag  II og IV opregne de aktivposter og poster under strege n, uden anvendelse af de i disse 
bestemmelser fastsatte vægtninger eller risikograde r; de i bilag IV omhandlede risici beregnes 
efter en af de metoder, der er beskrevet i bilag III, uden anvendelse af vægtning for 
medko ntrahentrisiko; alle elementer, der er 100%  dækket af egenkapitalen, kan udelukkes fra 
definitionen af engagementer efter godkende lse fra de kompetente myndigheder, hvis 
egenkapitalen ikke indgår i beregningen af solvensnøgletallet og af  de andre beregning er for 
tilsyn, der er fastsat i nærværende direktiv samt i andre fællesskabsretsakter; engagementerne 
omfatter ikke:  
– ved valutatransaktioner: engagementer, som er indgået i forbindelse med den 
almindelige afvikling af en tran saktion i et tidsrum på 48 time r, efter at betaling 
har fundet sted, eller  
                                                 
23 EUT L 35 af 11.2.2003, s. 1. 
 
DA 42   DA – ved køb eller salg af værdip apirer: engagementer, der er indgået i forbindelse 
med den almindelige afvikling af en transaktion i et tidsrum på fem 
arbejdsdage, efter at betaling ha r fundet sted eller værdipapirer ne er leveret alt 
efter, hvilken dato der ligger først  
 
Ø ny 
(23) "centralbanker": omfatter Den Europæiske Centralbank, medmindre andet er anført 
(24) "udvandingsrisiko": risikoen for, at en fordring mindskes gennem kontantlån eller 
andre typer lån til låntager 
(25) "sandsynlighed for misligholdelse": sandsyn ligheden for, at en modpart over et 
tidsrum på et år misligholder sine forpligtelser 
(26) "tab": økonomisk tab, herunder virkning erne af væsentlige diskonteringer og 
væsentlige direkte og indirekte omkostninger i tilknytning til inddriv elser i forbindelse 
med instrumentet 
(27) "tab i tilfælde af mislighol delse": tabet ved et engageme nt som følge af modpartens 
misligholdelse i forhold til det udeståe nde tilgodehavende ved misligholdelse 
(28) "omregningsfaktor": andelen af en på nuværende tidspunkt uudnyttet forpligtelse med 
en meddelt grænse, som vil blive trukket og  være udestående tilgodehavende ved 
misligholdelse 
(29) "forventet tab" (EL)”: det beløb, der forven tes tabt i forbindels e med et engagement 
som følge af modpartens potentielle mis ligholdelse eller risikoen for udvanding over 
en etårig periode i forhold til det misligholdte tilgodehavende 
(30) "kreditrisikoreduktion": en teknik, et kreditinstitut anvender for at mindske 
kreditrisikoen ved et eller fl ere af sine engagementer 
(31) "finansieret kreditrisikoafdækning": en teknik til kreditri sikoreduktion, hvor 
reduktionen af kreditrisikoen ved et kreditinstituts engagement skyldes 
kreditinstituttets ret til – i t ilfælde af modpartens mislighol delse eller hvis en af de 
øvrige specificerede begivenheder, der vedrør er modparten, indtræ ffer – at realisere 
eller opnå overførsel eller erhvervelse af elle r at tilbageholde viss e aktiver e ller beløb 
eller at mindske engagementets størrelse til eller erstatte dette beløb med forskellen 
mellem engagementets størrelse og størrels en af fordringen på kreditinstituttet 
(32) "ufinansieret kreditrisikoafdækning": en  teknik til kreditrisikoreduktion, hvor 
reduktionen af kreditrisikoen ved et kreditinstituts engagement skyldes tredjemands 
forpligtelse til at betale et  beløb i tilfælde af låntag ers misligholdelse eller andre 
specificerede begivenheder 
(33) "genkøbstransaktion": enhver transaktion, der er  omfattet af en afta le, der falder ind 
under definitionen af "genkøbsaf tale" eller "omvendt genkø bsaftale" som defineret i 
[artikel 3, litra m), i direktiv 93/6/EØF] 
 
DA 43   DA (34) "transaktion vedrørende ud- eller indlån  af værdipapirer eller råvarer": alle 
transaktioner, der falder inden for definitione n af "udlån af værdip apirer eller råvarer" 
eller "indlån af værdipapirer eller råvarer" so m defineret i [artikel 3, litra n), i direktiv 
93/6/EØF] 
(35) "kontantlignende instrument": et indlånsbev is eller lignende instrument, der udstedes 
af det långivende kreditinstitut 
(36) “securitisation”: en transaktion eller ordning, hvorved risikoen ved et engagement eller 
en pulje af engagementer opdeles i tranch er og er karakteriseret ved følgende: 
a) betalingerne i forbindelse med en tr ansaktion eller ordning afhænger af 
indfrielsen af et engagement e ller en pulje af engagementer 
b) underordningen af trancher afgør fordel ingen af tabene i transaktionens eller 
ordningens levetid 
(37) "traditionel securitisation": en securiti sation, der omfatter økonomisk overførsel af 
engagementer, der securitiseres, til en secu ritisationsenhed med et særligt formål, der 
udsteder værdipapirer; dette sker ved overf ørsel af ejerskabet af securitiserede 
engagementer fra det engagementsleverende kreditinstitut eller gennem indirekte 
deltagelse; de udstedte værdipapirer repr æsenterer ikke det engagementsleverende 
kreditinstituts betalingsforpligtelser 
(38) "syntetisk securitisation”: en securitisation, hvor opdelingen i trancher sker ved brug af 
kreditderivater eller garant ier, og puljen af engageme nter ikke fjernes fra det 
engagementsleverende kreditinstituts balance 
(39) "tranche": et ved aftale fastlagt segment af  kreditrisikoen ved et engagement eller en 
række engagementer, hvor en position i segmen tet medfører risiko for et større eller 
mindre kredittab end samme beløbs position i hvert af de andre sådanne segmenter, 
idet der ikke tages hensyn til den dire kte kreditrisikoafdækning, tredjemand giver 
indehavere af positioner i segmentet eller i andre segmenter 
(40) "securitisationsposition": engagement, de r ligger til grund for en securitisation 
(41) "engagementsleverende kreditinstitut": et af følgende: 
a) en enhed, der enten selv eller via tilk nyttede enheder direkte eller indirekte var 
involveret i den oprindelige aftale, der skabte låntagers eller en potentiel 
låntagers forpligtelser eller potentielle forpligtelser, der medførte en 
securitisation af risikoen 
b) en enhed, der overtager tredjemands engagementer og derefter securitiserer 
dem 
(42) "organiserende kreditinstitut": et andet kreditinstitut end det engagementsleverende, 
der etablerer og forvalter et program for virksomhedscertifikater med sikkerhed i 
specificerede aktiver eller en ande n securitisationsordning, hvor der opkøbes 
engagementer fra tredjemand 
 
DA 44   DA (43) "kreditforbedring": et ved aftale indgå et arrangement, hvorved en positions 
kreditkvalitet i forbindelse med en securitisa tion forbedres i forhold til, hvad den ville 
have været, hvis der ikke va r sket en kreditforbedring, he runder forbedringer via flere 
lavere rangerende trancher i forbindelse med securitisation eller andre typer 
kreditrisikoafdækning 
(44) “securitisationsenhed med særligt formål" (SSPE ): et forvaltningsin stitut eller et andet 
selskab end et kreditinstitut, som er etableret med henblik på at foretage en eller flere 
securitisationer, hvis aktiviteter er begræn set til dette formål, hvis struktur har til 
formål at adskille securitisationsenhedens forpligtelser fra det engagementsleverende 
kreditinstituts, og hvor de juridiske pers oner, der ejer securitisationsenheden, i 
ubegrænset omfang kan pantsætte eller sæ lge de hermed forbundne rettigheder 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 1, stk. 25-27 
(tilpasset) 
(45) "gruppe af indbyrdes forbundne kunder", i henh old til kapitel 2, de l 3, under afsnit V : 
a) enten to eller flere fysiske eller juridi ske personer, der — indtil det modsatte er 
godtgjort — for så vidt a ngår engagementet udgør en helhed, fordi en af dem 
udøver direkte eller indirekte kontro l med den anden eller de andre 
b) eller  to eller flere fysiske eller juridiske personer, hvoraf ingen udøver kontrol 
med den anden eller de andre som nævnt i første led, men som for så vidt angår engagementet må anses for at udgøre en helhed, fordi der består sådanne 
indbyrdes forbindelser mellem dem, at der er sandsynlighed for, at hvis den ene 
kommer i økonomiske vanskeligheder, vi l den anden eller de andre også få 
vanskeligheder med tilbagebetalingen 
(46) "snævre forbindelser": en situ ation, hvor to eller flere fysi ske eller juridiske personer 
er knyttet til hinanden gennem
 ⌦ på en af følgende måder ⌫: 
a) kapitalinteresser, hvorved forstås  ⌦ i form af ⌫ besiddelse af mindst 20% af 
stemmerettighederne eller af kapitalen i en virksomhed, enten direkte eller 
gennem kontrol, eller  
b) kontrol, hvorved forstås den forbindels e, der består mellem et moderselskab og 
et datterselskab, i alle de i artikel 1, stk. 1 og 2 i direktiv 83/349/EØF nævnte 
tilfælde, eller en forbindelse af samme art mellem en fysisk eller juridisk 
person og en virksomhed; et dattersels kab af et datterselskab betragtes 
ligeledes som datterselskab af det m oderselskab, der står i spidsen for di sse 
virksomheder  
c) en situation, hvor to eller flere fysiske eller juridiske personer  ⌦ det forhold, 
at begge eller alle ⌫ er varigt knyttet til den samme ⌦ tredjemand ⌫ person  
gennem kontrol, betrag tes ligeledes som en snæver forbindelse  
(47) "anerkendte børser": ⌦ børser, der er anerkendt som sådan ⌫ de af de kompetente 
myndigheder anerkendte børser  ⌦ , og ⌫ , som opfylder følgende krav: 
a) ⌦ de ⌫ fungerer regelmæssigt 
 
DA 45   DA b) ⌦ de ⌫ er underlagt regler, udstedt eller godkendt af de relevante 
myndigheder i børsens hjemland, som fastlægger vilkårene for børsens 
funktion, vilkårene for adgangen til denne samt de vilkår, som en kontrakt skal 
opfylde, for at den reelt kan omsættes på børsen 
c) ⌦ de ⌫ har en clearingordning, de r, for så vidt angår  ⌦ hvorved der til ⌫ 
de i bilag IV nævnte kontrakter,  stiller s daglige margenkr av, som efter de 
kompetente myndigheders opfattelse yde r en tilstrækkelig  beskyttelse. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 3 (tilpasset) 
Artikel 5 
Forbud for andre virksomheder end kreditinst itutter mod at modtage  indlån eller andr e 
tilbagebetalingspligtige midler fra offentligheden  
Medlemsstaterne forbyder personer eller foretagender, som ikke er kreditinstitutter, 
erhvervsmæssigt at tage imod indlån elle r andre tilbagebetalingspligtige midler fra 
offentligheden. 
Dette forbud  ⌦ Stk. 1 ⌫ gælder ikke, når en medlemsstat eller en regional eller lokal 
myndighed i en medlemsstat eller offentlige intern ationale organisationer, som én eller flere 
medlemsstater er medlem af, modtager indlån e ller andre tilbagebetalingspligtige midler; det 
gælder heller ikke i tilfælde, der udtrykkelig  er omfattet af national lovgivning eller 
fællesskabslovgivning, forudsat at di sse aktiviteter er undergivet regler og tilsyn med henblik 
på beskyttelse af indlånere eller investor er og finder anvendelse på disse tilfælde. 
 
Ð 2000/12/EF  
AFSNIT  II 
BETINGELSER  FOR  ADGANG  TIL  AT OPTAGE  OG  UDØVE  
VIRKSOMHED  SOM  KREDITINSTITUT 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 4 (tilpasset) 
Î1 direktiv 2004/xx/EF, artikel 3 
Artikel 6 
Tilladelse  
Medlemsstaterne drager omsorg for, at kred itinstitutterne er meddelt tilladelse, før de 
påbegynder deres virksomhed. Med forbehold af artikel 5 til 9  ⌦ 7-9 og artikel 11-12 ⌫ 
fastsætter de betingelserne herfor og meddeler dem til Î1 Kommissionen.  
 
DA 46   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 8 (tilpasset) 
Artikel 7 
Driftsplan og organisation  
Medlemsstaterne træffer bestemmelse om, at der til en ansøgning om tilladelse skal knyttes en 
driftsplan med særlig angivels e af arten af de påtænkte fo rretninger og af instituttets 
organisation. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 9 (tilpasset) 
Artikel 8 
Økonomiske behov  
Medlemsstaterne kan ikke fastsætte, at anmo dningen om tilladelse skal behandles ud fra 
markedets økonomiske behov. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 5, stk. 1 
(tilpasset) 
Artikel 9 
Startkapital  
1. Med forbehold af andre gene relle betingelser, der måtte være fastsat i de nationale 
bestemmelser, meddeler de kompetente my ndigheder ikke tilla delse, når der i 
kreditinstituttet ikke forefindes en særskilt egenkapital, eller når startkapitalen er mindre end 5 mio. EUR. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 1, stk. 11 
(tilpasset) 
"Startkapitel" ⌦ omfatter ⌫ kapital ⌦ og reserver ⌫ som defineret  
⌦ omhandlet ⌫ i artikel 34, stk. 2, nr. 1 og 2  ⌦ 57, litra a) og b). ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 5, stk. 1 og 
2 (tilpasset) 
Medlemsstaterne kan lade de virksomhed er, der ikke opfylder betingelsen om 
særskilt egenkapital, og som best od den 15. december 1979, fortsætte deres 
virksomhed. De kan fritage disse virksomhed er for at opfylde be tingelsen i artikel 6  
⌦ 11 ⌫, stk. 1, første afsnit . 
 
DA 47   DA 2. Medlemsstaterne kan dog ⌦ på grundlag af følgende krav ⌫ meddele tilladelse til 
særlige kategorier af kreditinstitutter, hvi s startkapital er mindre end den i stk. 1 
krævede  ⌦ fastsatte ⌫ . I så fald : 
a) må  startkapitalen ⌦ må ⌫ ikke være mindre end 1 mio. EUR 
b) skal  de interesserede medlemsstater ⌦ skal ⌫ give Kommissionen en 
begrundelse for, hvorfor de bringer den i dette stykke omhandlede  ⌦ udnytter 
denne ⌫ mulighed i anvendelse  
c) skal  navnet på ⌦ hver af de ⌫ kreditinstitutter t, når det offentliggøres i den 
fortegnelse, der er nævnt i artikel 11 , ⌦ der ikke har den i stk. 1 omhandlede 
minimumskapitel, ⌫ efterfølges af en bemærkning ⌦ herom ⌫ om, at 
instituttet ikke har den i stk. 1 krævede minimumskapital  ⌦ i den fortegnelse, 
der er nævnt i artikel 14. ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 5, stk. 3-7 
(tilpasset) 
Artikel 10 
1. Et kreditinstituts egenkapital må ikke falde til et mindre beløb end den startkapital, der 
krævedes ifølge ⌦ artikel 9 ⌫ stk. 1 og 2 , da det fik meddelt tilladelse . 
2. Medlemsstaterne kan beslutte, at kreditinst itutter, som eksisterede den 1. januar 1993, 
og hvis egenkapital var mindre end de niveau er, som er fastsat for startkapitalen i 
⌦ artikel 9 ⌫ stk. 1 og 2 , fortsat kan drive virksomhed. I så fald må egenkapitalen ikke 
falde til under det maksimumsbeløb, den havde nået efter den 22. december 1989. 
3. Hvis kontrollen med et kreditinstitut, som falder ind under kategorien i stk. ⌦ 2 ⌫ 4, 
overtages af en anden fysisk elle r juridisk person end den, der tidligere kont rollerede det, skal 
⌦ kreditinstituttets ⌫ instituttets  egenkapital være på mindst det niveau, som er fastsat for 
startkapitalen i ⌦ artikel 9 ⌫ stk. 1 og 2 . 
4. Under visse særlige omstændigheder og me d de kompetente myndigheders billigelse 
må den samlede egenkapital i det institut, der opstår i forbindelse med en sammenslutning af to eller flere kreditinstitutter, so m falder ind under kategorien i stk. ⌦ 2 ⌫ 4
, ikke være 
mindre end de sammensluttede ⌦ kreditinstitutters ⌫ institutters  samlede egenkapital på 
tidspunktet for sammenslutninge n, så længe de relevante ni veauer, som er omhandlet i 
⌦ artikel 9 ⌫ stk. 1 og 2 , ikke er nået. 
5. Hvis egenkapitalen i de i stk. ⌦ 1, 2 og 4 ⌫ 3, 4 og 6  nævnte tilfælde falder, kan de 
kompetente myndigheder, når omstændighederne be rettiger dertil, give kreditinstituttet en 
begrænset frist til at bringe sin egenkapital op på det krævede minimum eller ophøre med at 
drive virksomhed. 
 
DA 48   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 6 (tilpasset) 
Artikel 11 
De ansvarlige for di rektionen og lokalisering af kr editinstitutternes centrale 
administration  
1. De kompetente myndigheder meddeler kun tilladelse til de pågældende 
kreditinstitutter, når der er mindst to pe rsoner, som faktisk bestemmer hovedlinjerne 
for kreditinstituttets virksomhed. 
I øvrigt  ⌦ De ⌫ meddeler myndighederne  ikke tilladelse, så fremt disse personer 
ikke er i besiddelse af den nødvendige hæde rlighed eller en fyld estgørende erfaring 
til at udøve disse funktioner. 
2. Medlemsstaterne kræver: 
a) at kreditinstitutter, der er juridi ske personer, og som i henhold til deres 
nationale lovgivning har et vedtægtsmæssigt hjemsted, har hovedkontor og 
hjemsted i samme medlemsstat 
b) at andre kreditinstitutter har hovedkontor  i den medlemsstat, der har meddelt 
tilladelsen, samt at de rent faktisk driver forretning der. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 7 (tilpasset) 
Artikel 12 
Aktionærer og selskabsdeltagere  
1. De kompetente myndigheder meddeler ikke et kreditinstitut ti lladelse til at optage 
virksomhed som kreditinstitut, ⌦ medmindre ⌫ før de har fået meddelelse om alle 
aktionærer eller selskabsdeltagere, det være sig fysiske eller juridiske personer, der 
direkte eller indirekte er  kvalificerede deltagere, og om størrelsen af deres 
kapitalandel. 
⌦ Ved fastsættelsen ⌫ Ved anvendelsen  af begrebet kvalificeret deltager, der er 
omhandlet i nærværende artikel, tages de st emmerettigheder, der er nævnt i artikel 7  
⌦ 92 ⌫ i ⌦ Europa-Parlamentets og ⌫ Rådets direktiv 88/627/EØF24 
⌦ 2001/34/EF25 ⌫, i betragtning. 
2. Hvis de kompetente myndigheder under he nsyn til nødvendigheden af at sikre en 
sund og forsigtig forvaltning af kreditinstitut tet ikke er overbevist om de pågældende 
                                                 
24 Rådets direktiv 88/627/EØF af 12.12.1988 om offentliggørelse af oplysninger ved erhver velse og 
afhændelse af en betydelig andel i et børsnoteret selskab (EFT  L 348 af 17.12.1988, s.  62. 
25 EFT L 184 af 6.7.2001, s. 1. 
 
DA 49   DA aktionærers eller selskabsdeltageres hæde rlighed og egnethed, afslår myndighederne 
at give tilladelse. 
3. Såfremt der er tale om snævre forbindelser  mellem et kreditinstitut og andre fysiske 
eller juridiske personer, meddeler de kom petente myndigheder kun deres tilladelse, 
hvis deres tilsynsopgaver ikke hæ mmes af disse forbindelser. 
De kompetente myndigheder afslår ligeledes at  meddele tilladelsen, hvis de love eller 
administrative bestemmelser i et tredjeland, der gælder for en elle r flere fysiske eller 
juridiske personer, som kreditinstituttet har snævre forbindelser med, eller de 
problemer, som er forbundet med anvendelse af disse ⌦ love eller administrative 
bestemmelser ⌫ bestemmelser , hæmmer deres tilsynsopgaver. 
De kompetente myndigheder kræver, at kreditinstitutterne meddeler dem de 
oplysninger, de har behov fo r, for at de i dette stykke  omhandlede betingelser til 
stadighed er opfyldt. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 8-9 
(tilpasset) 
Artikel 8  
Driftsplan og organisation  
Medlemsstaterne træffer bestemmelse om, at der til en ansøgning om tilladelse skal knyttes en 
driftsplan med særlig angivels e af arten af de påtænkte fo rretninger og af instituttets 
organisation.  
Artike l 9 
Økonomiske behov  
Medlemsstaterne kan ikke fastsætte, at anmo dningen om tilladelse skal behandles ud fra 
markedets økonomiske behov.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 10 
(tilpasset) 
Artikel 13 
Nægtelse af tilladelse  
Når tilladelse nægtes, skal de tte begrundes og meddeles ansøgere n senest seks måneder efter 
ansøgningens modtagelse, eller, hvis denne er ufuldstændig, senest seks måneder efter at 
ansøgeren har fremsendt de oplysninger, der er nødvendige for at træffe  afgørelse. Der træffes 
under alle omstændigheder afgørelse senest to lv måneder efter ansøgningens modtagelse. 
 
DA 50   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 11 
(tilpasset) 
Artikel 14 
Meddelelse til Kommissionen om tilladelse  
Enhver tilladelse meddeles Kommissionen. 
⌦ Navnet på ⌫ aAlle kreditinstitutter ⌦, der meddeles tilladelse, ⌫ optages på en 
fortegnelse ⌦. ⌫ , som  Kommissionen ajourfører og offentliggør ⌦ denne fortegnelse ⌫ 
i De Europæisk e Fællesskabers  ⌦ Den Europæiske Unions ⌫ Tidende. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 12 
(tilpasset) 
Artikel 15 
Forudgående konsultation med de kompeten te myndigheder i de andre medlemsstater  
1. Der skal finde forudgående kons ultation sted med  Dde kompetente myndigheder 
⌦ skal, inden de meddeler tilla delse til et kreditinstitut , konsultere de kompetente 
myndigheder ⌫ i en anden medlemsstat ⌦ i følgende tilfælde ⌫ om meddel else af 
tilladelse til et kreditinstitut,  
⌦ a) det pågældende kreditinstitut ⌫ der enten  er datterselskab af et kreditinstitut, 
der er meddelt tilladelse i de nne anden medlemsstat, eller  
⌦ b) det pågældende kreditinstitut ⌫ der er datterselskab af et moderselskab for et 
kreditinstitut, der er meddelt tillade lse i denne anden medlemsstat, eller  
⌦ c) det pågældende kreditinstitut ⌫der kontrolleres af samm e juridiske eller 
fysiske personer, som kontrollerer et kred itinstitut, der er meddelt tilladelse i 
denne anden medlemsstat. 
 
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 2 
(tilpasset) 
2. Den kompetente myndighed ⌦ hører forud for meddelelse af tilladelse til et 
kreditinstitut den kompetente myndighed ⌫ i en berørt medlemsstat, som har ansvaret for 
tilsyn med forsikringsselskaber eller investeringsselskaber, høres forud for meddelelse af 
tilladelse til et kreditinstitut, der er  ⌦ når: ⌫ 
a) ⌦ det pågældende kreditinstitut er ⌫ datterselskab af et forsikringsselskab 
eller investeringsselskab, der er meddelt tilladelse i Fællesskabet, eller  
b) ⌦ det pågældende kreditinstitut er ⌫ datterselskab af mo derselskabet for et 
forsikringsselskab eller investering sselskab, der er meddelt tilladelse i 
Fællesskabet, eller  
 
DA 51   DA c) ⌦ det pågældende kreditinstitut er ⌫ kontrolleret af den samme fysiske eller 
juridiske person, ⌦ som ⌫ der  kontrollerer et forsikringsselskab eller 
investeringsselskab, der er meddelt tilladelse i Fællesskabet. 
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede relevant e kompetente myndigheder hører navnlig 
hinanden ved vurdering af akti onærernes egnethed samt af omdømme og erfaring hos de 
personer, som deltager i ledelsen i en anden enhed i samme gruppe. De ⌦ udveksler ⌫ 
meddeler hinanden  alle oplysninger vedrørende akti onærernes egnethed  og ledelsens 
omdømme og erfaring, som har relevans fo r de andre berørte kompetente myndigheder,  såvel 
med henblik på  meddelelse af tilladelse som på  den løbende vurdering af overholdelsen af 
betingelserne for udøvelse af virksomhed. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 13 
(tilpasset) 
Artikel 16 
Filialer af kreditinstitutter, der er me ddelt tilladelse i en anden medlemsstat  
Værtslandet kan ikke kræve tilladelse og indskudska pital for filialer af kreditinstitutter, der er 
meddelt tilladelse i andre medlemsstater. Etablering af og tilsyn med sådanne filialer sker i henhold til bestemmelserne i artikel ⌦ 22 og 25, artikel 26, stk. 1-3, artikel 29-37 og 
artikel 40. ⌫ 17, artikel 20, stk. 1 til 6, artikel 22 og 26
 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 14 
(tilpasset) 
Artikel 17 
Inddragelse af tilladelsen  
1. De kompetente myndigheder kan kun inddrag e tilladelsen for et kreditinstitut, 
såfremt instituttet: 
a) ikke gør brug af tilladelsen inden for en frist af tolv måneder, giver 
udtrykkeligt afkald herpå eller ikke har udøvet sin virksomhed i en periode på over seks måneder, medmindre der i den pågældende medlemsstat findes 
bestemmelser om, at tilladelse i sådanne tilfælde bortfalder 
b) har opnået tilladelsen ved hjælp af urigtige erklæringer eller ved hjælp af 
ethvert andet middel i strid med gældende bestemmelser 
c) ikke længere opfylder de betingelser , der stilles for at opnå tilladelse 
d) ikke længere har tilstr ækkelig egenkapital eller ikke længere frembyder garanti 
for at kunne opfylde sine forpligtelser over for sine kreditorer, og især ikke længere frembyder sikkerhed for de mi dler, som er blevet det betroet 
 
DA 52   DA e) befinder sig i enhver anden situation, so m medfører, at tilla delsen inddrages i 
henhold til national lovgivning. 
2. Inddragelse af en tilladelse skal  begrundes ⌦ altid ⌫ og meddeles de pågældende.;  
Iinddragelsen meddeles Kommissionen. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 15 
(tilpasset) 
Artikel 18 
Benævnelse  
Kreditinstitutter kan for udøvelsen  af deres virksomhed på Fællesskabets område benytte 
samme benævnelse, som de bruger i den medlemsst at, hvor de har hjemsted, uanset om der i 
værtsmedlemsstaten findes bestemmelser om br ugen af ordene "bank", "sparekasse" eller 
andre lignende benævnelser. Såfremt der er ri siko for forveksling, kan værtsmedlemsstaten 
med henblik på tydeliggørelse kræve, at der til benævnelsen føjes en forklarende bemærkning. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 16, stk. 1 
(tilpasset) 
Artikel 19 
Kvalificeret deltagelse i et kreditinstitut  
1. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk eller juridisk person, der påtænker 
direkte eller indirekte at kom me i besiddelse af en kva lificeret deltagelse i et 
kreditinstitut, forinden skal underrette de kompetente myndigheder herom med angivelse af størrelsen af  den påtænkte kapitalandel. 
Enhver fysisk eller juridisk person skal  ligeledes underrette de kompetente 
myndigheder, hvis de påtænker at forøge dere s kvalificerede deltagelse så meget, at 
deres andel af stemmerettigheder eller kapi talandele når op på eller overstiger en 
tærskel på 20%, 33% eller 50%, eller at kreditinstituttet bliver deres datterselskab. 
De kompetente myndigheder afslår inden for en frist på højst tre måneder fra datoen 
for den i første ⌦ og andet ⌫ afsnit nævnte underretning at give tilladelse til 
nævnte påtænkte forøgelse, hvis de under hensyn til nødvendighede n af at sikre en 
sund og forsigtig forvaltning af kreditinstitut tet ikke er overbevist om den i første 
afsnit nævnte  ⌦ pågældende ⌫ persons hæderlighed og egnethed, jf. dog stk. 2. 
Hvis de kompetente myndigheder ikke giver afslag, kan de fastsætte en frist for 
gennemførelsen af den i første afsnit  omhandlede kapitalforøgelse. 
 
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 3 
(tilpasset) 
2. Hvis den person, der foreslår at erhverve erhverver  sig deltagelse som omhandlet i 
stk. 1, er et kreditinstitut, forsikringsselskab eller investeringsselskab, der er meddelt 
 
DA 53   DA tilladelse i en anden medlemsstat, eller moderselskab for et kreditinstitut, 
forsikringsselskab eller investeringssels kab, der er meddelt tilladelse i en anden 
medlemsstat, eller en fysisk eller juridisk  person, der kontrollere r et kreditinstitut, 
forsikringsselskab eller investeringssels kab, der er meddelt tilladelse i en anden 
medlemsstat, og hvis resultatet af denne erhvervelse er, at ⌦ det kreditinstitut ⌫ 
den virksomhed , hvori der erhverves kapitalandele, bliv er et datterselskab eller bliver 
underlagt erhververens kontrol, skal vurderi ngen af erhvervelsen gøres til genstand 
for forudgående konsultation som omhandlet i artikel ⌦ 15 ⌫ 12. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 16, stk. 3 
Artikel 20 
3. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk e ller juridisk person, der påtænker direkte 
eller indirekte at opgive sin besiddelse af en kva lificeret deltagelse i et kreditinstitut, forinden 
skal underrette de kompetente myndigheder he rom med angivelse af størrelsen af den 
påtænkte kapitalandel. De pågæ ldende personer skal ligeledes meddele de kompetente 
myndigheder, at de har til hensigt at formindske  deres kvalificerede deltagelse så meget, at 
deres andel af stemmerettigheder eller kapitalandele når ned under en tærskel på 20%, 33% eller 50%, eller at kreditinstituttet ophører med at være deres datterselskab. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 16, stk. 4-6 
(tilpasset) 
Artikel 21 
14. Kreditinstitutterne meddeler, så snart de har fået kendskab hertil, de kompetente 
myndigheder de erhvervelser e ller afhændelser af  kapitalandele, som bevirker, at 
deltagelsen overskrider elle r falder under en af de tæ rskler, som er omhandlet i 
⌦ artikel 19, stk. 1, og artikel 20 ⌫ stk. 1 og 3 . 
Endvidere meddeler de mindst en gang om året ⌦ de kompetente myndigheder ⌫ 
navnene på de aktionærer eller selskabs deltagere, som besidder en kvalificeret 
deltagelse, samt størrelsen af denne, sålede s som de bl.a. fremgår af de registrerede 
data på den årlige generalforsamling af aktionærer og selskabsdeltagere eller af de 
oplysninger, som modtages i henhold ti l de bestemmelser, der gælder for 
børsnoterede selskaber. 
25. Medlemsstaterne sørger for, at de komp etente myndigheder i ti lfælde af, at de i 
⌦ artikel 19, ⌫ stk. 1, omhandlede personer gør deres indflydelse gældende på en 
måde, der vil kunne skade en forsigtig og sund ledelse af instituttet, træffer de 
fornødne foranstaltninger til at bringe denne situation til ophør. Sådanne foranstaltninger kan bl.a.
 bestå i påbud, sanktioner over for ledelsen eller ophævelse 
af den stemmeret, der er knyttet til de pågældende aktionærers eller selskabsdeltageres ak tier eller andele. 
Lignende foranstaltninger anvendes over for fysiske eller juridiske personer, som 
ikke overholder forpligtelserne til forudgående underretning som fastsat i 
⌦ artikel 19, ⌫ stk. 1. Hvis en kapitalandel erhverves mod de kompetente 
 
DA 54   DA myndigheders vilje, skal medlemsstater ne, uafhængigt af andre sanktioner, 
suspendere de tilsvarende stemmerettigheder, erklære de afgivne stemmer ugyldige 
eller annullere dem. 
36. Ved ⌦ fastsættelsen ⌫ anvendelsen  af begrebet kvalificeret deltagelse og de andre 
deltagelsessatser, der er omha ndlet i nærværende artikel, tages de stemmerettigheder, 
der er nævnt i artikel 7  ⌦ 92 ⌫ i direktiv 88/627/EØF  ⌦ 2001/34/EF ⌫, i 
betragtning. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 17 
(tilpasset) 
Ö ny 
Artikel 22 
Administration og  interne kontrolprocedurer  
1. Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at der i alle kreditinstitutter findes en  
god administrativ og regnskabsmæssig pr aksis og fyldestgørende interne 
kontrolprocedurer  Ö effektive former for virksomh edsstyring, hvilket indebærer en 
klar organisatorisk struktur med en veldefineret, gennemskuelig og konsekvent 
ansvarsfordeling og effektive procedurer t il at identificere, forvalte, overvåge og 
rapportere om de risici, kreditinstitutterne er eller kan blive udsat for, samt 
hensigtsmæssige interne kontrolmekanisme r, herunder en god administrativ og 
regnskabsmæssig praksis og fyldestgørende interne kontrolprocedurer.  
2. De i stk. 1 omhandlede former, procedur er og mekanismer skal omfatte hele 
virksomheden og være proportionale med ar ten, omfanget og kompleksitetsgraden af 
kreditinstituttets aktiviteter. Der tages hensyn til de tekniske kriterier, der er fastsat i 
bilag V.  
 
DA 55   DA  
Ð 2000/12/EF 
AFSNIT  III 
BESTEMMELSER  VEDRØRENDE  DEN  FRIE  ETABLERINGRET  OG  
DEN  FRIE  UDVEKSLING  AF TJENESTEYDELSER 
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
⌦ AFDELING 1 - KREDITINSTITUTTER  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 18 
(tilpasset)  
Artikel 23 
Kreditinstitutter  
Medlemsstaterne skal sikre, at de aktiviteter, der er opført på listen i bilag I, kan udøves på 
deres område efter bestemmelserne i artikel ⌦ 25, artikel 26, stk. 1-3, artikel 28, stk. 1-2 og 
artikel 29-37 ⌫ 20, stk. 1 til 6, artikel 21, stk. 1 og 2 , samt artikel 22 , enten ved oprettelse af 
en filial eller ved fri udveksling af tjenesteydels er, af ethvert kreditinstitut, der er meddelt 
tilladelse og er underl agt tilsyn af en anden medlemsst ats kompetente myndigheder, under 
forudsætning af at disse aktiviteter er omfattet af tilladelsen. 
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
⌦ AFDELING 2 - FINANSIERINGSINSTITUTTER  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 19, stk. 1 og 
3 (tilpasset) 
Artikel 24 
Finansieringsinstitutter  
1. Medlemsstaterne skal også  sikre, at de aktiviteter, der er  opført på listen i bilag I, kan 
udøves på deres område efter bestemmelserne i artikel ⌦ 25, artikel 26, stk. 1-3, 
artikel 28, stk. 1-2 og artikel 29-37 ⌫ 20, stk. 1 til 6, a rtikel 21, stk. 1 og 2, samt 
artikel 22 , enten ved oprettelse af en filial eller ved fri udveksling af tjenesteydelser, 
af ethvert finansieringsinstitut i en anden medlemsstat, der er datterselskab af et kreditinstitut eller fællesejet datterselskab af flere kreditinstitutter, hvis vedtægter 
 
DA 56   DA giver mulighed for udøvelse af sådanne aktiviteter, og som opfylder samtlige 
nedenstående betingelser: 
a) moderselskabet eller moderselsk aberne er meddelt tilladelse som 
kreditinstitutter i den medlemsstat, hvis lovgivning ⌦ finansieringsinstituttet ⌫ datterselskabet
 er underlagt 
b) de pågældende ak tiviteter udøves faktisk i samme medlemsstat 
c) moderselskabet eller moderselsk aberne besidder mindst 90% af de 
stemmerettigheder, der er knyttet til besi ddelsen af aktier el ler kapitalandele i 
⌦ finansieringsinstituttet ⌫ datterselskabet  
d) moderselskabet eller moderselskab erne må over for de kompetente 
myndigheder godtgøre, at ⌦ finansieringsinstituttet ⌫ datterselskabet  
forvaltes på forsvarlig vis, og må ha ve afgivet erklæring om, at de med 
samtykke fra hjemlandets kompetente myndigheder har stillet selvskyldnergaranti for de engagementer, som ⌦ finansieringsinstituttet ⌫ 
datterselskabet
 indgår 
e) ⌦ finansieringsinstituttet ⌫ datterselskabet  indgår, navnlig for de 
pågældende aktiviteter, i det konsolider ede tilsyn med moderselskabet eller 
hvert af dets moderselskaber i overensstemmelse med artikel 52 til 56  
⌦ afsnit V, kapitel 4, afdeling 1 ⌫ , navnlig hvad angår beregningen af 
solvensnøgletallet, tilsynet med store engagementer og begrænsningerne for 
kapitalinteresser i artikel ⌦ 120 ⌫ 51. 
Hjemlandets kompetente myndigheder kontroller er, at disse betingelser er opfyldt, og 
udsteder til ⌦ finansieringsinstituttet ⌫ datterselskabet  en bekræftende erklæring 
herom, der vedlægges den i artikel ⌦ 25 og 28 ⌫ 20, stk. 1 til 6, og artikel 21, stk. 
1 og 2 , omhandlede meddelelse. 
Hjemlandets kompetente myndigheder sk al sikre, at der føres tilsyn med 
⌦ finansieringsinstituttet ⌫ datterselskabet  efter dette direktivs artikel ⌦ 10, 
stk. 1, artikel 19-22, artikel 40, artikel 42-52 og artikel 54 ⌫ 5, stk. 3, og artikel 16, 
17, 26, 28, 29, 30 samt 32 . 
 
Ð 2000/12/EF, artikel. 19, stk. 6 
(tilpasset) 
2. Hvis et finansieringsinstitut, som er omfattet af bestemmelserne i ⌦ stk. 1, første 
afsnit ⌫ nærværende artikel , ikke længere opfylder en af betingelserne, underretter 
hjemlandet værtslandets kompetente m yndighed herom, og de aktiviteter, som 
finansieringsinstituttet udøver i værtslandet, underlægges derefter den lovgivning, 
der gælder i værtslandet. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 19, stk. 4 
(tilpasset) 
3. De bestemmelser, der henvises til i ⌦ stk. 1 og 2 ⌫ denne artikel , finder 
tilsvarende anvendelse på ⌦ et finansieringsinstituts ⌫ datterselskaber ⌦ som 
 
DA 57   DA omhandlet i stk. 1, første afsnit ⌫ . Særligt læses "kreditinstitut" som 
"finansieringsinstitut, som omhandlet i artik el 19", og "tilladelse" læses som 
"vedtægter".  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 19, stk. 5-6 
(tilpasset) 
Artikel 20, stk. 3, andet led, læses således:  
"Hjemlandets kompetente myndigheder sender ligeledes oplysning om størrelsen af 
egenkapitalen for de t finansieringsinstitut, som er datterselskab, og af det konsoliderede 
solvensnøgletal for det kreditins titut, som er dets moderselskab."  
Hvis et finansieringsinstitut, som er omfattet af bestemmelserne i nærværende artikel, ikke 
længere opfylder en af bet ingelserne, underretter hjemla ndet værtslandets kompetente 
myndighed herom, og de aktiviteter, som fina nsieringsinstituttet udøver i værtslandet, 
underlægges derefter den lovgivni ng, der gælder i værtslandet.  
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
⌦ AFDELING 3 – UDØVELSE AF DEN FRIE ETABLERINGSRET  ⌫  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 20, stk. 1, 2 
og 3, første og andet afsnit 
(tilpasset) 
Artikel 25 
Udøvelse af retten til at etablere sig  
1. Et kreditinstitut, der ønsker at etablere en filial på en anden medlemsstats område, 
meddeler dette til den kompetente myndighed i hjemlandet. 
2. Medlemsstaterne kræver, at det kreditinstitut, som ønsker at etablere en filial i en 
anden medlemsstat, indgiver følgende opl ysninger sammen med den i stk. 1 nævnte 
meddelelse: 
a) i hvilken medlemsstat instituttet ha r til hensigt at etablere en filial 
b) et program for filialens virksomhed, hvor i bl.a. angives, hvilken art aktiviteter 
der påtænkes, og hvorledes f ilialen skal organiseres 
c) en adresse i værtslande t, hvorfra dokumenter kan fås 
d) navnene på de ansvarlige  medlemmer ⌦ , der skal være ansvarlige for ⌫ af 
filialens ledelse. 
3. Medmindre den kompetente myndighed i hjemlandet har grund til at betvivle, at det 
pågældende kreditinstituts administrative strukturer og finansielle situationer er 
 
DA 58   DA sunde under hensyn til den påtænkte etablering,  videresender den de i stk. 2 nævnte 
oplysninger senest tre måneder efter modtag elsen af alle disse oplysninger til den 
kompetente myndighed i værtsl andet og underretter det berørte kreditinstitut herom. 
Hjemlandets kompetente myndighed sender li geledes oplysning om størrelsen af 
kreditinstituttets egenkapital og solvensnøgletal. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 19, femte 
afsnit (tilpasset) 
⌦ Uanset andet afsnit sender ⌫ hHjemlandets kompetente myndigheder sender  
ligeledes  ⌦ i det i artikel 24 omhandlede tilfælde ⌫ oplysning om størrelsen af 
egenkapitalen for det  finansieringsinstituttet , som er datterselskab,  og af det 
konsoliderede solvensnøgletal for det kred itinstitut, som er dets moderselskab. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 20, stk. 3, 
tredje afsnit (tilpasset) 
4. Nægter den kompetente myndighed i hjemla ndet at videresende de i stk. 2 nævnte 
oplysninger til den kompetente myndighed i værtslandet, skal den begrunde dette 
afslag over for det berørte ⌦ kreditinstitut ⌫ institut  inden tre måneder efter 
modtagelsen af samtlige omhandlede oplysninger. 
Et sådant afslag eller manglende svar kan gøres til genstand for retsprøvelse i 
hjemlandet. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 20, stk. 4-7 
(tilpasset) 
Artikel 26 
14. Før en filial af et kreditinstitut påbegynder sin virksomhed, har de kompetente 
myndigheder i værtslandet en frist på  to måneder fra modtagelsen af ⌦ de i 
artikel 25 omhandlede ⌫ oplysninger efter stk. 3  til at forberede det i artikel 22  
⌦ afdeling 5 ⌫ foreskrevne tilsyn med instituttet og til i givet fald at meddele de 
vilkår, som under hensyn til samfundsmæssige  interesser gælder for udøvelse af 
denne virksomhed i værtslandet. 
25. Så snart meddelelsen fra de kompetente myndigheder i værtslandet foreligger, eller 
så snart den i stk. ⌦ 1 ⌫ 4 nævnte frist udløber, hvis der ikke modtages nogen 
udtalelse herfra, kan filialen etab leres og påbegynde sin virksomhed. 
36. I tilfælde af ændring af et forhold, der er gi vet meddelelse om efter ⌦ artikel 25, 
litra b), c) eller d) ⌫ stk. 2, litra b), c) og d) , skal kreditinstituttet skriftlig meddele 
den pågældende ændring til de komp etente myndigheder i hjemlandet og i 
værtslandet mindst en måned, før den fo retages, således at de kompetente 
myndigheder i hjemlandet kan nå at udtale sig om denne ændring i henhold til ⌦ artikel 25 ⌫ stk. 3
, og de kompetente myndigheder i værtslandet i henhold til 
stk. ⌦ 1 i nærværende artikel ⌫ 4. 
 
DA 59   DA 47. Filialer, der inden den 1. januar 1993 har påbegyndt deres virksomhed efter de i 
værtslandet gældende bestemmelser, betrag tes som filialer, der har været underlagt 
proceduren i ⌦ artikel 25, og stk. 1 og 2, ⌫ stk. 1 til 5  i nærværende artikel. Fra 
samme dato vil de være unde rlagt bestemmelserne i stk. ⌦ 3 ⌫ 6 i nærværende 
artikel samt artikel ⌦ 23, afdeling 2 og 5, og artikel 43 ⌫ 18, 19, 22 og 29 . 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 1, stk. 3, 
sidste punktum 
Artikel 27 
Fflere afdelinger, som i en og samme medlemsstat oprettes af et kreditinstitut med hjemsted i 
en anden medlemsstat, anses som én filial; . 
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
⌦ AFDELING 4 - UDØVELSE AF DEN FRIE UDVEKSLING AF 
TJENESTEYDELSER  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 21 
(tilpasset) 
Artikel 28 
Udøvelse af fri udveksling af tjenesteydelser  
1. Et kreditinstitut, der for første gang ønsker at udøve virksomhed på en anden 
medlemsstats område inden for rammerne af  den frie udveksling af tjenesteydelser, 
meddeler hjemlandets kompetente myndighede r, hvilke af aktivit eterne på listen i 
bilag I det har til hensigt at udøve. 
2. Hjemlandets kompetente myndigheder fremsender senest en måned efter 
modtagelsen den i stk. 1 ⌦ fastsatte ⌫ omhandlede  meddelelse til de kompetente 
myndigheder i værtslandet. 
3. Nærværende artikel berører ikke de rettigheder, som et kreditinstitut inden den 
1. januar 1993 har erhverve t i forbindelse med udveks ling af tjenesteydelser 
 
DA 60   DA  
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
⌦ AFDELING 5 - VÆRTSLANDETS KOMPETENTE MYNDIGHEDERS 
BEFØJELSER  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 22, stk. 1 
(tilpasset) 
Artikel 29 
Værtslandets kompetente myndigheders beføjelser  
1. Værtslandet kan — til statistisk brug — kræve, at  alle kreditinstitutter, der har en filial på 
dets område, regelmæssigt indsender en ra pport til denne stats kompetente myndigheder om 
den virksomhed, de udøver på dets område. 
Til varetagelse af de opgaver, der påhviler værtslandet efter artikel ⌦ 41 ⌫ 27, kan det 
kræve de samme oplysninger af filialer af kreditinstitutter, der har hjemsted i andre medlemsstater, som det kræver af indenlandske kreditinstitutter. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 22, stk. 2-4 
(tilpasset) 
Artikel 30 
12. Når de kompetente myndigheder i værtslandet konstaterer, at et kreditinstitut, der har 
en filial eller præsterer tjenesteydelser på dets område, ikke overholder de lovbestemmelser, som værtslandet har ve dtaget i medfør af  dette direktivs 
bestemmelser, og som giver værtslandets myndigheder kompetence, skal de anmode det pågældende ⌦ kreditinstitut ⌫ institut
 om at bringe det ulovlige forhold til 
ophør. 
23. Tager det pågældende ⌦ kreditinstitut ⌫ institut  ikke de nødvendige skridt, skal 
værtslandets kompetente myndigheder underrette hjemlandets kompetente 
myndigheder herom. 
Disse skal da så hurtigt som muligt træffe de nødvendige foranstaltninger med 
henblik på at sikre, at ⌦ kreditinstituttet ⌫ instituttet  bringer det ulovlige forhold 
til ophør. Karakteren af disse foranstaltni nger meddeles værtslandets kompetente 
myndigheder. 
34. Hvis det pågældende kreditinstitut til trods for de foranstaltninger, der er truffet af 
hjemlandet — eller hvis disse foranstaltni nger viser sig at være uhensigtsmæssige, 
eller hjemlandet ikke har truffet nogen fora nstaltninger — fortsa t overtræder de i 
værtslandet gældende lovbestemmelser som nævnt i stk. ⌦ 1 ⌫ 2, kan værtslandet 
efter at have givet de kompetente myndigheder i hjemlandet underretning herom 
træffe de foranstaltninger,  der er nødvendige for at forebygge eller straffe nye 
ulovligheder, og om nødvendigt forbyde, at kreditinstituttet indleder nye aktiviteter 
 
DA 61   DA på dets område. Medlemsstaterne sikrer, at de for disse foranstaltninger nødvendige 
dokumenter kan forkyndes for kredit institutterne på deres område. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 22, stk. 5 
(tilpasset) 
Artikel 31 
5. Bestemmelserne i ⌦ artikel 29-30 ⌫ stk. 1 til 4  berører ikke værtslande ts ret til at træffe 
passende forholdsregler for at forebygge eller straffe uregelmæssigheder på sit område, som 
strider imod de lovbestemmelser, de har vedt aget af hensyn til samfundsmæssige interesser. 
Dette indebærer, at kreditinstituttet kan forhindres i at indlede nye aktiviteter på dets område. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 22, stk. 6 
(tilpasset) 
Artikel 32 
6. Enhver foranstaltning,  der træffes efter ⌦ artikel 30, stk. 2 og 3, eller artikel 31 ⌫ stk. 4 
og 5, og hvorved der pålægges sanktioner og begræn sninger i udførelsen af tjenesteydelser, 
skal være behørigt begrundet og meddeles det pågældende ⌦ kreditinstitut ⌫ institut . 
Enhver sådan foranstaltning skal kunne prøves  ved domstolene i de n medlemsstat, hvis 
myndigheder har truffet den. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 22, stk. 7 
(tilpasset) 
Artikel 33 
7. Inden den i ⌦ artikel 30 ⌫ stk.  2, 3 og 4  fastsatte procedure iværksættes, kan 
værtslandets kompetente myndigheder i særlig t hastende tilfælde iværksætte nødvendige 
retsbevarende foranstaltninger for at be skytte indlåneres, investorers og andre 
tjenesteydelsesmodtageres interesser. Kommi ssionen og de øvrige berørte medlemsstaters 
kompetente myndigheder skal hurtigst muligt unde rrettes om sådanne foranstaltninger. 
Kommissionen kan, efter at ha ve konsulteret de berørte medlemsstaters kompetente 
myndigheder, bestemme, at den pågældende medlemsstat skal ændre eller ophæve disse 
foranstaltninger. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 22, stk. 8 
(tilpasset) 
Artikel 34 
8. Værtslandet kan træffe passende forhol dsregler for at forebygge eller straffe 
uregelmæssigheder på sit område under udøvelse af de beføjelser, der er tillagt det i henhold 
 
DA 62   DA til dette direktiv. Dette indebærer, at ⌦ kreditinstituttet ⌫ instituttet  kan forhindres i at 
indlede nye aktivitete r på dets område. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 22, stk. 9 
(tilpasset) 
Artikel 35 
9. Såfremt tilladelsen tilbagekaldes, meddeles de tte værtslandets myndigheder, der da tager 
passende skridt til at hi ndre, at det pågældende ⌦ kreditinstitut ⌫ institut  indleder nye 
aktiviteter på værtslandets område, og til at beskytte indlånernes interesser. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 22, stk. 10 
(tilpasset) 
Artikel 36 
10. Medlemsstaten meddeler Kommissionen antall et og arten af de tilfælde, hvor der i 
henhold til artikel ⌦ 25 og 26 ⌫ 20, stk. 1 til 6 , er blevet givet afslag, eller hvor der er 
truffet foranstaltninger i henhold til ⌦ artikel 30, stk. 3 ⌫ stk. 4 i nærværende artikel . 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 22, stk. 11 
(tilpasset) 
Artikel 37 
11. ⌦ Denne afdeling ⌫ Denne artikel  er ikke til hinder for,  at kreditinstitutter med 
hjemsted i en anden medlemsstat kan reklamer e for deres ydelser ved anvendelse af ethvert 
kommunikationsmedium i værtslandet, når de ikke  tilsidesætter eventuelle regler om sådanne 
reklamers form og indhold, der er begrundet i hensynet til samfunds mæssige interesser. 
 
DA 63   DA  
Ð 2000/12/EF 
AFSNIT  IV 
FORBINDELSER  MED  TREDJELANDE 
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
⌦ AFDELING 1 - ANMELDELSE I FORBINDELSE MED TREDJELANDES 
SELSKABER OG BETINGELSERNE FOR ADGANG TIL MARKEDET I DISSE LANDE  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 23 
(tilpasset) 
Anmeldelse af tredjelandes datterselskaber og af  betingelserne for adgang til markedet i disse 
lande  
1. Medlemsstaternes kompetente myndighe der underretter Kommissionen om:  
a) enhver meddelelse af tilladelse til et di rekte eller indirekte datterselskab, hvis 
moderselskab eller moderselskaber henhører under et tredjelands ret  
b) et sådant selskabs erhvervelse af kap italinteresser i et kreditinstitut i Fællesskabet, 
som bevirker, at dette kreditinstitut bliver dets datte rselskab.  
Når der er meddelt tilladelse til et direkte el ler indirekte datterselskab under et eller 
flere moderselskaber, som hører under et tredjelands ret, sk al koncernens opbygning 
angives i den anmeldelse, de kompet ente myndigheder indgiver til Kommiss ionen, jf. 
artikel  11. 
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle generelle vanskeligheder, som 
deres kreditinstitutter har mødt i forb indelse med etablering eller udøvelse af 
bankvirksomhed i et tredjeland.  
3. Kommissionen udarbejder med jævne me llemrum en rapport, hvori den ud fra de i 
stk. 4 og 5 omhandlede kriterier gennemgår behandlingen af EF -kreditinstitutter i 
tredjelande med hensyn til disses a dgang til etablering og udøvelse af 
bankvirksomhed samt erhvervelse af kapitalinteresser i kredit institutter i tredjelande. 
Kommissionen forelægger Rådet disse ra pporter, om nødvendi gt ledsaget af 
passende forslag.  
4. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de  i stk. 3 omhandlede rapporter eller på 
grundlag af andre oplysninge r konstaterer, at et tredj eland ikke indrømmer EF -
kreditinstitutter en faktisk adgang til markedet svarende til den, Fællesskabet 
indrømmer kreditinstitutter fra dette tr edjeland, kan Kommissionen forelægge Rådet 
forslag til et passende forhandlings mandat med henblik på at opnå til svarende 
konkurrencevilkår for EF -kreditinstitutter. Rådet træ ffer afgørelse med kvalificeret 
flertal.  
 
DA 64   DA 5. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de  i stk. 3 omhandlede rapporter eller på 
grundlag af andre oplysn inger konstaterer, at EF -kreditinstitutter i et tredjeland ikke 
nyder national behandling, der give r dem samme konkurrencevilkår som 
indenlandske kreditinstitutter, og at beti ngelserne for faktisk adgang til markedet 
ikke er opfyldt, kan den indlede forha ndlinger med henblik på at rette op på 
situati onen.  
6. Under de i første afsnit nævnte omstændighede r kan det også på et hvilket som helst 
tidspunkt samtidig med, at de r indledes forhandlinger, ef ter proceduren i artikel 60, 
stk. 2, bestemmes, at medlemsstaternes kompetente myndigheder skal indskrænke  
eller suspendere deres afgørelser om ans øgninger, som er indgivet på tidspunktet for 
afgørelsen eller senere, om tilladelse til, at direkte eller indirekte moderselskaber, 
som hører under det pågældende tredjelands ret, kan oprette datterselskaber eller 
erhverve kapitalinteresser. Varigheden af disse  foranstaltninger må ikke overstige tre 
måneder.  
Inden udløbet af denne frist på tre måneder kan Rådet på baggrund af 
forhandlingsresultaterne med kvalificer et flertal på forslag af Kommissionen 
beslutte, om fo ranstaltningerne skal opretholdes  
6. Hvis Kommissionen konstaterer et af de  i stk. 4 og 5 nævnte forhold, skal 
medlemsstaterne efter anmodning fr a Kommissionen underrette den om:  
(a) enhver ansøgning om meddelelse af tillad else til et direkte eller indirek te 
datterselskab, hvis moders elskab eller moderselskaber henhører under det 
pågældende tredjelands ret  
(b) enhver plan, som de får forelagt i henhold til artikel 16, om et sådant selskabs 
erhvervelse af kapitalinteresser i et kreditinstitut i Fællesskabet,  som bevirker, at 
dette kreditinstitut bliver dets datterselskab.  
Disse oplysninger vil ikke læ ngere blive meddelt, når der indgås en aftale med et 
tredjeland, jf. stk. 4 eller 5, eller når de i stk. 5, andet og tredje afsnit, nævnte 
foranstaltninger ikke længere gælder  
7. Foranstaltninger, der træffes i medfør af denne artikel, skal være i overensstemmelse 
med Fællesskabets forpligtelser i henhold til internationale — såvel bilaterale som 
multilaterale aftaler om adgang til at optage og udøve virksomhed so m kreditinstitut.  
 
2000/12/EF artikel  24 (tilpasset)  
Î1 Direktiv 2004/xx/EF, artikel 3, 
stk. 7 
Artikel 38 
Filialer af kreditinstitutter med hjemsted uden for Fællesskabet  
1. Over for filialer af kreditinstitutter med hjemsted uden for Fællesskabet anvender 
medlemsstaterne, i forbindelse med disses adga ng til at optage virksomhed og til at udøve 
 
DA 65   DA denne, ikke bestemmelser, der medfører en gunstigere behandling end den, som filialer af 
kreditinstitutter med hjemsted i Fællesskabet er undergivet. 
2. De kompetente myndigheder giver Kommissionen og Î1 Det Europæiske 
Bankudvalg  meddelelse om de tilladelser til oprettelse af filialer, som meddeles 
kreditinstitutter med hjemsted uden for Fællesskabet. 
3. Med forbehold af stk. 1 kan Fællesskabet ve d aftaler med et eller flere tredjelande, 
indgået i henhold til traktaten,  indgå overenskomst om anvende lse af bestemmelser, som på 
grundlag af gensidighedsprincippet  giver filialer af et kreditinstitut med hjemsted uden for 
Fællesskabet samme behandling på hele Fællesskabets område. 
 
Ø ny 
AFDELING 2  
SAMARBEJDE MED TREDJELANDES KOMPETENTE MYNDIGHEDER OM DET 
KONSOLIDEREDE TILSYN  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 25 
(tilpasset) 
Artikel 39 
1. Kommissionen kan enten på anmodning fra en medlemsstat eller på eget initiativ 
fremsætte forslag for Rådet om at indlede forhandlinger med et eller flere tredjelande om aftaler vedrørende de nærmere vilkår  for, hvordan det konsoliderede tilsyn skal 
anvendes på ⌦ følgende ⌫: 
a)
 kreditinstitutter, hvis moderselskab  har sit hjemsted i et tredjeland, og  
b) kreditinstitutter, der er beliggende i tr edjelande, og hvis moderkreditinstitut 
eller moderfinansieringsselskab har sit hjemsted inden for Fællesskabet. 
2. De i stk. 1 omhandlede aftaler ha r navnlig til formål at sikre: 
a) dels at de kompetente myndighede r i medlemsstaterne kan indhente de 
oplysninger, der er nødvendige for at  føre tilsyn på grundlag af den 
konsoliderede finansielle situation for så vidt angår et i Fællesskabet 
beliggende kreditinstitut eller finansieringsselskab, der har et datterselskab, som er et uden for Fællesskabet beliggende kreditinstitut eller finansieringsinstitut, elle r som besidder kapitalintere sser i et sådant institut 
b)
 dels at de kompetente myndigheder i tr edjelande kan indhente de oplysninger, 
der er nødvendige for at føre tils yn med moderselskaber, der har deres 
hjemsted inden for de pågældende lande s område, og som har et datterselskab, 
der er et i en eller flere medlemsst ater beliggende kreditinstitut eller 
finansieringsinstitut, elle r som besidder kapitalintere sser i et sådant institut. 
 
DA 66   DA  
Ð Direktiv 2004/xx/EF, artikel 3, 
stk. 8 
3. Uden at dette berører artikel 300, stk. 1 og 2, i traktaten om oprettelse af Det 
Europæiske Fællesskab, undersøger Komm issionen bistået af Det Europæiske 
Bankudvalg resultatet af de i stk. 1 omhandlede forhandl inger og den deraf opståede 
situation. 
 
DA 67   DA Ð 2000/12/EF 
AFSNIT  V 
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
Ö ny 
⌦ PRINCIPPER OG TEKNISKE INSTRUMENTER TIL 
UDFØRELSE AF FORSIGTIGHEDSTILSYN ⌦ OG 
OFFENTLIGGØRELSE AF OPLYSNINGER ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF 
KAPITEL 1 
PRINCIPPER FOR FORSIGTIGHEDSTILSYN 
 
Ø ny 
AFDELING 1  
HJEM- OG VÆRTSLANDETS KOMPETENCE  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 26 
(tilpasset) 
Artikel 40 
Ansvaret for hjemlandets tilsyn  
1. Ansvaret for forsigtighedstilsyn med et kreditinstitut, herunde r tilsyn med de i 
henhold til artikel ⌦ 23 og 24 ⌫ 18 og 19  udøvede aktiviteter, påhviler 
hjemlandets kompetente myndigheder; de tte berører ikke de bestemmelser i 
nærværende direktiv, der giver værtslande ts kompetente myndigheder en beføjelse. 
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at der føres tilsyn på et konsolideret grundlag ifølge 
nærværende direktiv. 
 
DA 68   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 27 
(tilpasset) 
Artikel 41 
Værtslandets ansvar  
Værtslandet har i samarbejde med hjemlandets  kompetente myndighede r ansvaret for tilsyn 
med likviditeten i kreditinstitutters filialer, indtil yderligere koordinering har fundet sted. 
Med forbehold af de foranstaltninger, de r måtte være nødvendige for at styrke Det 
Europæiske Monetære System, bevarer værtslande t det fulde ansvar for de foranstaltninger, 
der iværksættes som led i dets pengepolitik. 
Sådanne foranstaltninger må ikke føre til fors kelsbehandling eller mere restriktiv behandling 
af kreditinstitutter, der er medde lt tilladelse i en anden medlemsstat. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 28 
(tilpasset) 
Artikel 42 
Samarbejde om tilsyn  
Med henblik på at føre tilsyn med virksomhed en i kreditinstitutter, som udøver virksomhed i 
en eller flere andre medlemsstater end den, hvor de har hjemsted, navnlig dersom de der har 
oprettet filialer, arbejder de kompetente myndi gheder i de pågældende medlemsstater snævert 
sammen. De meddeler hinanden alle sådanne oply sninger om ledelsen og ejerforholdet i disse 
kreditinstitutter, som vil kunne le tte tilsynet med disse og unders øgelsen af betingelserne for 
meddelelse af tilladelse, samt alle oplysni nger, der vil kunne lette  tilsynet med disse 
institutter, i særdeleshed med hensyn til likviditet, solvens, sikkerhed for indlån, større engagementer, administrativ og regnsk absmæssig praksis og intern kontrol. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 29 
(tilpasset) 
Artikel 43 
Kontrol på stedet af filialer etableret i en anden medlemsstat  
1. Når et kreditinstitut, der er meddelt til ladelse i en medlemsstat, udøver virksomhed 
gennem en filial etableret i en anden medl emsstat, skal de kompetente myndigheder i 
værtslandet sikre, at hjemlandets ko mpetente myndigheder efter forudgående 
meddelelse herom til værtslandets komp etente myndigheder selv eller gennem 
personer, som de bemyndiger hertil, på st edet kan kontrollere de oplysninger, der er 
nævnt i artikel ⌦ 42 ⌫ 28. 
 
DA 69   DA 2. Hjemlandets kompetente myndigheder skal lig eledes have adgang til at føre tilsyn 
med filialer efter en af de andre procedurer, der er nævnt i artikel ⌦ 141 ⌫ 56, stk. 
7. 
3. Denne artikel  ⌦ Stk. 1 og 2 ⌫ er ikke til hinder for, at værtslandets kompetente 
myndigheder på stedet kontrollerer filialer et ableret på deres område med henblik på 
varetagelsen af de opgaver, som påhv iler dem i henhold til dette direktiv. 
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
⌦ AFDELING 2 – UDVEKSLING AF OPLYSNINGER OG TJENSTLIG 
TAVSHEDSPLIGT  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 30, stk. 1-3 
(tilpasset) 
Artikel 44 
Udveksling af oplysninger og tjenstlig tavshedspligt  
1. Medlemsstaterne sørger for, at alle, der arbejder ⌦ for ⌫ eller har arbejdet for de 
kompetente myndigheder, såve l som revisorer og eksperter,  der har handl et på de 
kompetente myndigheders vegne, undergives tjenstlig tavshedspligt. 
Denne tavshedspligt indebærer, at d De fortrolige oplysninger, de modtager i 
forbindelse med deres hverv, ⌦ må ⌫ ikke må  videregives til andre personer eller 
myndigheder, undtagen i summarisk eller samlet form, således at de enkelte 
⌦ kreditinstitutter ⌫ institutter  ikke kan identificeres, medmindre der er tale om 
tilfælde, der er omfatte t af straffelovgivningen. 
Såfremt der er tale om et kreditinstit ut, der er erklæret  konkurs eller trådt i 
likvidation som følge af en domstolskendels e, kan fortrolige oplysninger, der ikke 
vedrører tredjemand, der er involveret i forsøg på at redde kreditinstituttet, dog videregives under en civil retssag. 
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder i de forskellige 
medlemsstater udveksler oplysninger i henhold til nærværende direktiv samt til de øvrige direktiver, der gælder for kreditinstit utter. Disse oplysninger er undergivet den 
i stk. 1 omhandlede tavshedspligt. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 30, stk. 4 
(tilpasset) 
Artikel 45 
4. De kompetente myndigheder, der i henhold til ⌦ artikel 44 ⌫ stk. 1 og 2  modtager 
fortrolige oplysninger, må kun anvende diss e i forbindelse med udøvelsen af deres hverv 
⌦ og ikke til følgende formål: ⌫ 
 
DA 70   DA a) enten  til undersøgelse af, om be tingelserne for, at kreditinstitutterne kan optage 
virksomhed som sådanne, er opfyldt, og til at lette det individuelle og det konsoliderede tilsyn 
med institutternes virksomhed, særlig med hensyn til likviditet, solvens, store engagementer, administrativ og regnskabsmæssig praksis samt intern kontrol 
b)
 eller  til pålæggelse af sanktioner 
c) eller  hvis den kompetente myndigheds afgørel ser påklages til højere administrativ 
myndighed 
d) eller  i forbindelse med indbringelse for domstolene efter artikel ⌦ 55 ⌫ 33 eller 
særbestemmelser i nærværende direktiv samt øvr ige direktiver, der er vedtaget vedrørende 
kreditinstitutter. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 30, stk. 3 
(tilpasset) 
Artikel 46 
3. Medlemsstaterne kan indgå samarbejdsaf taler om udveksling af oplysninger med 
tredjelandes kompetente myndigheder samt med de i ⌦ artikel 47 og artikel 48, stk. 1, ⌫ 
stk. 5 og 6  omhandlede myndigheder eller organer fra tredjelande, forudsat at de således 
meddelte oplysninger er sikret ved tavshedspligt, der mindst svarer til den tavshedspligt, der 
er foreskrevet i denne artikel. Denne udveksling af  oplysninger skal bruges ved udførelsen af 
de pågældende myndigheders e ller organers tilsynsopgaver. 
Stammer oplysningerne fra en anden medlemsst at, kan de ikke vide regives uden udtrykkelig 
tilladelse fra de kompetente myndigheder, som har afgivet dem, og i givet fald udelukkende 
til det formål, med henblik på hvilket de  nævnte myndigheder gav deres tilladelse. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 30, stk. 5 
(tilpasset) 
Artikel 47 
5. Stk. 1 og 4  ⌦ Artikel 44, stk. 1, og artikel 45 ⌫ er ikke til hinder for, at der, hvis der 
findes flere kompetente m yndigheder i samme medlemsstat, udveksles oplysninger mellem 
sådanne myndigheder inden for denne medlem sstat, eller at der udveksles oplysninger 
medlemsstaterne imellem mellem de kompetente myndigheder ⌦ og følgende: ⌫ 
a) og  de myndigheder, der har ansvaret for t ilsynet med andre finansieringsinstitutter og 
med forsikringsselskaber, samt de myndighede r, der fører tilsyn med kapitalmarkederne 
b) og  de organer, der medvirker ved likvidat ion og konkursbehandling af kreditinstitutter 
og lignende procedurer 
c) og  personer, der er ansvarlige for den lovplig tede revision af kred itinstituttets og andre 
finansieringsinst itutters regnskaber 
 
DA 71   DA der har behov herfor til varetage lse af deres tilsynsopgaver., og  
⌦ De ⌫ stk. 1 og 4  er heller ikke til hinder for, at  der til de organer, der forvalter 
indlånsgarantiordningerne, give s oplysninger, som er nødvendige for, at de kan udføre deres 
arbejde. 
⌦ I begge tilfælde er ⌫ Dde oplysninger, som de pågælde nde myndigheder, organer og 
personer modtager, er  underlagt den i ⌦ artikel 44, ⌫ stk. 1, omhandlede tavshedspligt. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 30, stk. 6-7 
(tilpasset) 
Artikel 48 
16. Uanset bestemmelserne i ⌦ artikel 44-46 ⌫ stk. 1 til 4  kan medlemsstaterne tillade 
udvekslinger  af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og 
⌦ følgende: ⌫ 
a) de myndigheder, der fører tilsyn med de organer, der er ansvarlige for 
likvidation og konkursbehandling af kredi tinstitutter og lignende procedurer 
eller 
b) de myndigheder, der fører tilsyn med de  personer, der er ansvarlige for den 
lovpligtige revision af forsikring sselskabers, kreditinstitutters, 
investeringsselskabers og andre fi nansieringsinstitutters regnskaber. 
⌦ I så tilfælde kræver ⌫ De medlemsstaterne , som anvender første afsnit, kræver  
mindst følgende betingelser opfyldt: 
a) oplysningerne skal bruges til udførelse af tilsynsopgaver som beskrevet i første 
afsnit 
b) de oplysninger, der modtages i denne fo rbindelse, er underlagt tavshedspligt i 
henhold til ⌦ artikel 44, ⌫ stk. 1 
c) stammer oplysningerne fra en anden me dlemsstat, kan de ikke videregives 
uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som har 
videregivet nævnte oplysninge r, og i givet fald udelukkende til det formål, som 
nævnte myndigheder har give t deres tilladelse til. 
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater, hvilke 
myndigheder der kan modtage oplysni nger i henhold til dette stykke. 
27. Uanset bestemmelserne i ⌦ artikel 44-46 ⌫ stk. 1 til 4  kan medlemsstaterne med 
henblik på at styrke det finansielle syst ems stabilitet og integritet tillade udveksling 
af oplysninger mellem de kompetente myndighe der og de organer, der ifølge loven er 
ansvarlige for at efterforske ove rtrædelser af selskabsretten. 
⌦ I så tilfælde kræver ⌫ De medlemsstaterne , som anvender første afsnit, kræver  
mindst følgende betingelser opfyldt: 
 
DA 72   DA a) oplysningerne skal bruges til udførelse af  de opgaver, som er beskrevet i første 
afsnit 
b) de oplysninger, der modtages i denne fo rbindelse, er underlagt tavshedspligt i 
henhold til ⌦ artikel 44, ⌫ stk. 1 
c) stammer oplysningerne fra en anden me dlemsstat, kan de ikke videregives 
uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som har 
videregivet nævnte oplysninge r, og i givet fald udelukkende til det formål, som 
nævnte myndigheder har give t deres tilladelse til. 
Hvis de i første afsnit omhandlede organer i en medlemsstat udfører deres 
efterforskningsopgaver med bistand fra dert il bemyndigede, ikke offentligt ansatte, 
personer, fordi disse er i be siddelse af særlig sagkundskab, kan den i første afsnit 
nævnte mulighed for udveksling af oplysni nger udvides til også at gælde sådanne 
personer på de i andet afsnit fastsatte særlige betingelser. 
Ved anvendelsen af tredje led i andet  afsnit meddeler de i første afsnit omhandlede 
organer de kompetente myndigheder, so m har videregivet oplysningerne, hvilke 
personer oplysningerne vil blive videresendt  til, med nøjagtig angivelse af disse 
personers beføjelse. 
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater, hvilke 
organer der kan modtage opl ysninger i henhold til ⌦ denne artikel ⌫ dette stykke . 
Inden den 31. december 2000 aflægger  Kommissionen ⌦ aflægger ⌫ beretning om 
anvendelsen af ⌦ denne artikel ⌫ dette stykke . 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 30, stk. 8 
(tilpasset) 
Artikel 49 
8. Denne ⌦ afdeling ⌫ artikel  er ikke til hinder for, at en kompetent myndighed sender 
⌦ oplysninger til følgende med henb lik på udførelsen af deres opgaver: ⌫ 
a) centralbankerne og andre organer med tils varende opgaver, i deres egenskab af 
pengepolitiske myndigheder 
b) i givet fald andre offentlige myndigh eder, der overvåger betalingssystemerne. 
oplysninger med henblik på udførel sen af deres opgaver eller til  ⌦ Den er heller ikke til ⌫ 
hinder for, at de pågældende myndigheder elle r organer sender de kompetente myndigheder 
de oplysninger, som er nødvendige for dem i henhold til ⌦ artikel 45 ⌫ stk. 4 . 
De oplysninger, som modtages i denne forbindelse, er underlagt den i denne  artikel ⌦ 44, 
stk. 1, ⌫ omhandlede tavshedspligt. 
 
DA 73   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 30, stk. 9, 
første og andet afsnit (tilpasset) 
Artikel 50 
9. Endvidere kan  mMedlemsstaterne ⌦ kan ⌫ uanset bestemmelserne i ⌦ artikel 44, 
stk. 1, og artikel 45 ⌫ stk. 1 og 4  ved lovgivning give tilladels e til, at visse oplysninger 
meddeles andre afdelinger i deres centraladmin istration, som er ansvarlige for lovgivningen 
vedrørende tilsyn med kreditinstitutter, finansie ringsinstitutter, investeringstjenesteydelser og 
forsikringsselskaber samt personer, som handler efter fuldmagt fra de pågældende afdelinger. 
Oplysningerne må imidlertid kun gives,  såfremt det er nødvendigt af hensyn til 
forsigtighedstilsynet. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 30, stk. 9, 
tredje afsnit (tilpasset) 
Artikel 51 
Imidlertid fastsætter  mMedlemsstaterne ⌦ fastsætter ⌫ , at oplysninger, der modtages efter 
⌦ artikel 44, stk. 2, og artikel 47 ⌫ stk. 2 og 5 , samt oplysninger tilvejebragt ved kontrol på 
stedet, jf. artikel ⌦ 43 ⌫ 29, stk. 1 og 2, aldrig må videregives som nævnt i ⌦ denne 
artikel ⌫ dette stykke , medmindre den kompetente myndighed, der giver oplysningerne, 
eller den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor kontrollen på stedet er foretaget, har 
givet sit udtr ykkelige samtykke. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 30 stk. 10 
(tilpasset) 
Artikel 52 
10. Denne ⌦ afdelings ⌫ artikels  bestemmelser er ikke til hinder for, at de kompetente 
myndigheder sender de i ⌦ artikel 44-46 ⌫ stk. 1 til 4  nævnte oplysninger til en 
clearinginstitution eller lignende  institution, der i den national e lovgivning er anerkendt til 
clearing eller afvikling på et af  markederne i den pågældende medlemsstat, hvis de mener, at 
dette er nødvendigt for at sikr e, at disse institutioner fungerer korrekt i forbindelse med 
misligholdelse eller potentiel mi sligholdelse på dette marked. De oplysninger, der modtages i 
denne forbindelse, er underlagt den i ⌦ artikel 44, ⌫ stk. 1, omhandlede tavshedspligt. 
Medlemsstaterne sikrer dog, at oplysni nger, der er modtaget i henhold til ⌦ artikel 44, ⌫ 
stk. 2, ikke videregives i det tilfælde, der er omhandlet i ⌦ denne artikel ⌫ dette stykke , 
uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente  myndigheder, som først afgav oplysningerne. 
 
DA 74   DA  
Ø ny 
AFDELING 3  
KRAV TIL DE PERSONER , SOM UDFØRER DEN LOVPLIGTIGE KONTROL AF 
ÅRSREGNSKABER OG KONSOLIDEREDE REGNSKABER  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 31 
(tilpasset) 
Artikel 53 
Krav til de personer, som udfører den l ovpligtige kontrol af årsregnskaber og 
kons oliderede regnskaber  
1. Medlemsstaterne fastsætter som minimum, at: a)  enhver person, der er autoriseret i 
henhold til Rådets ⌦ ottende ⌫ direktiv 84/253/EØF26 , og som i et kreditinstitut 
udfører det hverv, der er besk revet i artikel 51 i Rådets ⌦ fjerde ⌫ direktiv 
78/660/EØF27, artikel 37 i Rådets direktiv 83/349/ EØF, artikel 31 i Rådets direktiv 
85/611/EØF28 eller ethvert andet lovpligtigt hverv, har pligt til hurtigt at foretage 
indberetning til de kompetente myndigheder om ethvert forhold eller enhver 
beslutning vedrørende dette ⌦ kreditinstitut ⌫ institut , som vedkommende har fået 
kendskab til som led i udførelse n af sit hverv, og som kan: 
a) udgøre en væsentlig overtrædelse af de l ove eller administrative bestemmelser, 
der omhandler betingelserne for meddelelse af tilladelse, eller som specielt gælder for udøvelsen af kredi tinstitutters aktivitet, eller
 
b) skade kreditinstitutternes fortsatte drift, eller  
c) medføre nægtelse af revisionspåtegni ng eller fremsættelse af forbehold heri. 
⌦ Medlemsstaterne sikrer mindst, at ⌫ b) samme pligt gælder for denne person, 
for så vidt angår forhold eller beslutninger, som vedko mmende måtte få kendskab til 
som led i et hverv som beskrevet i ⌦ første afsnit ⌫ litra a) , der udføres i en 
virksomhed, som har snævre forbindelser i kraft af kontrol med det kreditinstitut, i 
hvilket vedkommende udfører ⌦ dette ⌫ ovennævnte  hverv. 
2. Det forhold, at de personer , der er autoriseret i henhold til direktiv  84/253/EØF, i god 
tro videregiver oplysninger til de kom petente myndigheder om forhold eller 
beslutninger som omhandlet i stk. 1, betragte s ikke som brud på den tavshedspligt, 
som gælder i henhold til kontra kt eller love eller admini strative bestemmelser, og 
påfører ikke de pågældende personer nogen form for ansvar. 
                                                 
26 EFT L 126 af 12.5.1984, s. 20. 
27 EFT L 222 af 14.8.1978, s. 11, senest ændret ved direktiv 1999/60/EF (EFT L 62 af 26.6.1999, s. 65). 
28 EFT L 375 af 31.12.1985, s. 3, senest ændret ved direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7). 
 
DA 75   DA  
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
⌦AFDELING 4 – SANKTIONSMULIGHEDER OG INDBRINGELSE FOR 
DOMSTOLENE  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 32 
(tilpasset) 
Artikel 54 
De kompetente myndigheders sanktionsmuligheder  
Med forbehold af reglerne for tilbagekaldels e af tilladelser og tilfælde omfattet af 
straffelovgivningen skal medlemsstaterne sø rge for, at deres respektive kompetente 
myndigheder i tilfælde af, at et kreditinstitut el ler dets ansvarlige ledelse har overtrådt love 
eller administrative bestemmelser om tilsyn med kreditinstitutter eller om disses virksomhed, kan pålægge disse sanktioner eller påbyde fora nstaltninger med det formål at bringe de 
konstaterede overtrædelser elle r årsagerne hertil til ophør. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 33 
(tilpasset) 
Artikel 55 
Indbringelse for domstolene  
Medlemsstaterne drager omsorg for, at afgørelser vedrørende et kreditins titut, som er truffet i 
medfør af love og administrative beste mmelser, vedtaget i overensstemmelse med 
nærværende direktiv, kan indbringes for domstole ne; dette gælder også, hvis der ikke senest 
seks måneder efter indgivelsen af en ansøgning om tilladelse, der indeholder alle de i henhold 
til gældende bestemmelser krævede oplysninger, er truffet nogen afgørelse. 
 
Ð 2000/28/EF, artikel 1, nr. 2 
(tilpasset) 
Artikel  33a 
Artikel 3 i direktiv 2000/46/EF gælder for kreditinstitutter.  
 
DA 76   DA  
Ð 2000/12/EF 
KAPITEL  2 
TEKNISKE  INSTRUMENTER  TIL  UDFØRELSE  AF 
FORSIGTIGHEDSTILSYN 
AFDELING 1 
EGENKAPITAL  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 34, stk. 1 
(tilpasset) 
Artikel 56 
Almindelige principper  
1. Når en medlemsstat med henblik på gennemfør elsen af fællesskabsforskrifterne vedrørende 
forsigtighedstilsyn med et allerede eksisterende kreditinstitut i sine love og administrative 
bestemmelser indfører en bestemmelse, hvor i begrebet egenkapita l anvendes, eller der 
henvises hertil, drager den omsorg for, at dette begreb eller dette udtryk stemmer overens med den definition, der er anført i ⌦ artikel 57-61 og artikel 63-66 ⌫ stk. 2, 3 og 4 og artikel 35 
til 38 . 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 34, stk. 2, 
første afsnit (tilpasset) 
Ö ny 
Artikel 57 
Med forbehold af de begrænsni nger, der er fastsat i artikel ⌦ 66 ⌫ 38, skal et kreditinstituts 
ikke-konsoliderede egenkapital omfatte følgende komponenter: 
1a) kapital i henhold til artikel 22 i direk tiv 86/635/EØF, for så vidt den er 
indbetalt, samt overkurs ved emissi on, dog med undtagelse af kumulative 
præferenceaktier 
2b) reserver i henhold ti l artikel 23 i direktiv 86/635/EØF  samt driftsresultat fra det 
foregående regnskabsår efter udlodning af det endelige udbytte 
Medlemsstaterne må kun tillade, at der tages hensyn til foreløbige overskud, 
inden der er truffet formel beslutning herom, hvis disse overskud er blevet 
revideret af personer, der er besk æftiget med revision, og de kompetente 
myndigheder finder det godtgjort, at beløbet er blevet vurderet i 
 
DA 77   DA overensstemmelse med principperne i di rektiv 86/635/EØF, og at det ikke 
omfatter forudselige udgifter og hensættelse til udbytte.  
3c) midler til dækning af generelle kreditinstitutrisici i henhold til artikel 38 i 
direktiv 86/635/EØF 
4d) opskrivningshenlæggelser i henhold til artikel 33 i direktiv 78/660/EØF 
5e) værdireguleringer i henhold til ar tikel 37, stk. 2, i direktiv 86/635/EØF 
6f) andre komponenter i henhold til artikel ⌦ 63 ⌫ 35 
7g) midler, for hvilke medlemmer af et andelskreditinstitut hæfter solidarisk, og de 
solidariske forpligtelser for låntagerne i visse institutter med fondsstatus, som 
nævnt i artikel ⌦ 64 ⌫ 36, stk. 3 
8h) kumulative præferenceaktier med fast l øbetid og ansvarlig indskudskapital som 
nævnt i artikel ⌦ 64 ⌫ 36, stk. 3. 
Følgende komponenter fratrækkes i overensstemmelse med artikel ⌦ 66 ⌫ 38: 
9i) kreditinstituttets beholdning af egne  aktier ansat til den bogførte værdi 
10j) immaterielle aktiver i henhold til ar tikel 4 "Aktiver", nr. 9, i direktiv 
86/635/EØF 
k11) materielt negativt udbytte i det løbende regnskabsår 
 
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 4, 
litra a) (tilpasset) 
l12) kapitalinteresser i andre kredit- og fina nsieringsinstitutter, der udgør mere end 
10 % af disses kapital 
m13) efterstillede tilgodehavender og de i artikel ⌦ 63 ⌫ 35 og artikel ⌦ 64 ⌫ 
36, stk. 3, omhandlede instrumenter, som et kreditinstitut besidder i andre 
kredit- og finansieringsinstitutter, i hvilk e det har kapitalint eresser, der udgør 
mere end 10 % af kapitalen i hvert enkelt tilfælde 
n14) kapitalinteresser i andre kr edit- og finansieringsinst itutter på op til 10 % af 
disses kapital, efterstillede t ilgodehavender og de i artikel ⌦ 63 ⌫ 35 og 
artikel ⌦ 64 ⌫ 36, stk. 3, omhandlede instrumenter, som et kreditinstitut 
besidder i andre kredit- og finansie ringsinstitutter end de i nr. 12 og 13  i dette 
afsnit omhandlede for så vidt angår den del af disse samlede kapitalinteresser, 
efterstillede tilgodehavender og inst rumenter, der overstiger 10 % af 
kreditinstituttets egenkapital beregnet før fradrag af komponenter i ⌦ litra l)-
p) ⌫ nr. 12 -16 i dette afsnit 
o15) kapitalinteresser som omhandlet i artikel ⌦ 4, stk. 10 ⌫ 1, stk.  9, som et 
kreditinstitut har i: 
 
DA 78   DA i) forsikringsselskaber som omhandlet i artikel 6 i ⌦ Rådets første ⌫ 
direktiv 73/239/EØF ⌦ 29 ⌫ , artikel 6 i ⌦ Rådets første ⌫ direktiv 
79/267/EØF ⌦ 30 ⌫ eller artikel 1, litra b) , i Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv 98/78/EF31 
ii) genforsikringsselskaber som omhandlet  i artikel 1, litr a c), i direktiv 
98/78/EF 
iii) forsikringsholdingselskaber som omhandl et i artikel 1, litr a i), i direktiv 
98/78/EF 
p16) hver af følgende komponenter, som kreditinstituttet besidder i de enheder som 
defineret i ⌦ litra o) ⌫ nr. 15 , hvori det har en  kapitalinteresse: 
i) instrumenter som nævnt i artikel  16, stk. 3, i direktiv 73/239/EØF 
ii) instrumenter som nævnt i artikel  18, stk. 3, i direktiv 79/267/EØF 
 
Ø ny 
q) for kreditinstitutter, der beregner den risikovægtede væ rdi af engagementerne i 
medfør af afdeling 3, underafdeling 2: negative beløb som følge af beregningen 
i afsnit 34 i del 1 i bilag VII og væ rdien af forventede tab beregnet i 
overensstemmelse med afsnit 30 og 31 i del 1 i bilag VII 
r) værdien af engagementer vedrørende s ecuritisationspositioner,  der i medfør af 
del 4 i bilag IX får en risikovægtni ng på 1250 % beregnet på den heri 
specificerede måde. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 34, stk. 2, 
nr. 2, sidste punktum (tilpasset) 
Ö ny 
⌦ Med henblik på litra b) må ⌫ mM edlemsstaterne må  kun tillade, at der tages 
hensyn til foreløbige overskud, inden der er truffet formel beslutning herom, hvis disse overskud er blevet revideret af pers oner, der er beskæftiget med revision, og de 
kompetente myndigheder finde r det godtgjort, at beløbe t er blevet vurderet i 
overensstemmelse med principperne i direk tiv 86/635/EØF, og at det ikke omfatter 
forudselige udgifter og hensættelse til udbytte. 
Ö Når et kreditinstitut foretager en securi tisation, medregnes nettofortjenesten som 
følge af kapitaliseringen af fremtidige i ndtægter fra securitiserede aktiver og som 
følge af kreditforbedring i fo rhold til securitisa tionspositionerne, ikke i komponenten 
i litra b). 
                                                 
29 ⌦ EFT L 228 af 16.8.1973, s. 3. ⌫ 
30 ⌦ EFT L 63 af 13.3.1979, s. 1. ⌫ 
31 EFT L 330 af 5.12.1998, s. 1. 
 
DA 79   DA  
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 4 
litra b (tilpasset) 
Artikel 58 
Besiddes der midlertidigt aktier i et ande t kreditinstitut, finansieringsinstitut, 
forsikringsselskab, genforsikringsselskab e ller forsikringsholdingselskab som led i en 
finansiel bistandstransaktion med henblik på at rekonstruere og redde denne enhed, kan den 
kompetente myndighed fravige be stemmelserne om fradrag i ⌦ litra l) - p) ⌫ nr. 12 -16. 
Artikel 59 
Som et alternativ til fr adrag af komponenterne i ⌦ litra o) - p) ⌫ nr. 15 og 16  kan 
medlemsstaterne tillade deres kreditinstitutter mutatis mutandis at anvende metode 1, 2 eller 3 
i bilag I til direktiv 2002/87/EF. Metode 1 ("re gnskabskonsolidering") ⌦ kan kun ⌫ 
anvendes kun , hvis den kompetente myndighed er overb evist om niveauet for integreret 
ledelse og intern kontrol for så vidt an går de enheder, der vil være omfattet af 
konsolideringen. Den valgte metode skal anvendes konsekvent over tid. 
Artikel 60 
Medlemsstaterne kan fastsætte, at kreditinstitutter , der er underlagt tilsyn på et konsolideret 
grundlag i overensstemmelse med kapitel ⌦4, afdeling 1, ⌫ 3 eller supplerende tilsyn i 
overensstemmelse med direktiv 200 2/87/EF, ved beregning af ege nkapitalen på et individuelt 
grundlag kan undlade at fradrage de komponenter i ⌦ litra l) - p) ⌫ nr. 12 -16, som de 
besidder i andre kreditinstitutter, finans ieringsinstitutter, forsikrings- eller 
genforsikringsselskaber eller forsikringsholdings elskaber, der er omfattet af det konsoliderede 
eller supplerende tilsyn. 
Denne bestemmelse finder anvendelse på ti lsynsbestemmelser, der er harmoniseret af 
fællesskabsretsakter. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 34, stk. 3 
(tilpasset) 
Artikel 61 
3. Egenkapitalbegrebet som defineret i ⌦ artikel 57, litra a) - h) ⌫ stk. 2, nr. 1 til 8 , 
omfatter et maksimum af kom ponenter og beløb. Anvendelsen  af disse komponenter eller 
fastsættelsen af lavere lofter samt fradrag af andre komponenter end de i ⌦ artikel 57, 
litra i) - r) ⌫ stk. 2 , nr. 9 til 13 , omhandlede, overlades til me dlemsstaternes skøn. Disse skal 
dog bestræbe sig på at tilvejebr inge større konvergens med det formål at nå frem til en fælles 
definition på egenkapital.  
Med henblik herpå skal  Kommissionen senest den 1. januar 1996 forelægge Europa -
Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelse af  nærværende artikel, samt artikel 35 til 39, i 
givet fald ledsaget af forsla g til ændringer, som den skønne r nødvendige. Senest den 1. januar 
 
DA 80   DA 1998 fore tager Europa -Parlamentet og Rådet i overensstemmelse med fremgangsmåden i 
traktatens artikel 251 og efter høring af Det Økonomiske og So ciale Udvalg en gennemgang 
af definitionen af begrebet "egenkapital" med he nblik på en ensartet anvendelse af den fælles  
definition.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 34, stk. 4 
(tilpasset) 
4. De i ⌦ artikel 57, litra a) - e) ⌫ stk. 2, nr. 1 til 5 , nævnte komponenter skal af 
kreditinstituttet kunne anvendes straks og uden be grænsning til dækning af risici eller tab på 
det tidspunkt, hvor sådanne indtræ der. Beløbet skal være fratr ukket enhver form for skat, der 
kan forudses på det tidspunkt, hvor  beløbet beregnes, eller det sk al være behørigt tilpasset i 
det omfang, denne skat reducerer det bel øb, hvormed disse komponenter kan anvendes til 
dækning af risici eller tab. 
 
Ø ny 
Artikel 62 
Medlemsstaterne rapporterer til Kommissionen om , hvor langt de er nået med at skabe 
konvergens med henblik på at fastlægge en fælles definition af egenkapital. På grundlag af 
disse rapporter forelægger Kommissionen om nø dvendigt senest den 1. januar 2009 et forslag 
for Europa-Parlamentet og Rådet om ændr ing af denne artikel og artikel 35-39. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 35 
(tilpasset) 
Artikel 63 
Andre komponenter  
1. Det i en medlemsstat anvendte egenkap italbegreb kan omfatte andre komponenter, 
forudsat at det drejer sig om komponent er, der uanset disses juridiske eller 
regnskabsmæssige benævnelse har følgende karakteristika: 
a) de kan frit benyttes af kreditinstituttet til dækning af normale  bankrisici, når tab 
eller værdiforringelser endnu i kke er nærmere identificeret 
b) deres tilstedeværelse skal fremgå  af de interne regnskabsoplysninger 
c) deres størrelse skal være fastsat af kreditinstituttets direktion, revideret af 
uafhængige revisorer, meddelt de kompetente myndigheder og undergivet 
disses tilsyn. 
2. Værdipapirer med ubestemt løbetid og andr e instrumenter kan ligeledes accepteres 
som andre komponenter, forudsat at de opfylder følgende betingelser: 
a) de må ikke kunne tilbagebetales på ihændehaverens initia tiv eller uden den 
kompetente myndigheds forhåndsgodkendelse 
 
DA 81   DA b) aftaler i forbindelse med gældsstiftelse skal give kreditinstituttet mulighed for 
at udskyde betaling af renter på gælden 
c) långiverens krav mod kredit instituttet skal efterstilles al anden ikke-efterstillet 
gæld 
d) de for udstedelsen af værdipapirer ne gældende dokumenter skal indeholde 
bestemmelse om, at gæld og ikke-betalte renter skal kunne medgå til dækning af tab, idet det tillades kreditinstitu ttet at fortsætte sine aktiviteter 
e) kun faktisk indbetalte beløb tages i betragtning. Hertil kommer andre kumulative pr æferenceaktier end de i artikel ⌦ 57 ⌫ 34
, 
stk. 2, ⌦ litra h) ⌫ nr. 8 , nævnte. 
 
Ø ny 
3. For kreditinstitutter, der beregner den risikovægtede værdi af engagementerne i 
medfør af afdeling 3, underafdeling 2, kan op til 0,6 % af det risikovægtede 
engagement ved positive beløb som følge af beregningen i bilag VII, del 1, afsnit 34, 
accepteres som andre komponenter. For disse kreditinstitutter medtages 
værdireguleringer og hensættelser til imødeg åelse af risici, der er medtaget i den 
beregning, der er omhandl et i bilag VII, afdeli ng 3, del 1, afsnit 34, og 
værdireguleringer og hensætte lser til imødegåelse af risi ci i medfør af artikel 57, 
litra e), kun i egenkapitalen i overen sstemmelse med denne bestemmelse. Med 
henblik herpå omfatter risikovægtede enga gementer ikke beløb, der beregnes i 
forbindelse med securitisationspositi oner med en risikovægtning på 1250 %. 
 
Ð2000/12/EF, artikel 36 (tilpasset) 
Artikel 64 
Øvrige bestemmelser vedrørende egenkapital  
1. Medlemmer af et kreditinstitut, der er stif tet i form af et andelskreditinstitut, som 
omhandlet i artikel ⌦ 57, litra g) ⌫ 34, stk. 2, nr. 7 , hæfter for den kapital, der ikke 
er fuldt indbetalt, samt for de supp lerende beløb, som medlemmerne af samme 
kreditinstitut i henhold til lovgivningen sk al indbetale uden sikkerhed, dersom dette 
kreditinstitut har lidt tab, i hvilke tilfæl de disse beløb skal kunne kræves indbetalt 
uden forudgående varsel. 
Med sådanne komponenter sidestilles de so lidariske forpligtelser for låntagerne i 
kreditinstitutioner med fondsstatus. 
Alle disse komponenter kan henregnes unde r egenkapitalen i de t omfang, hvor de i 
henhold til national lovgivning medregnes i de  pågældende institu tters egenkapital. 
2. En medlemsstat må ikke til offentlige kreditinstitutters egenkapital medregne de 
garantier, som staten elle r de lokale, nationale myndi gheder stiller for sådanne 
institutter. 
 
DA 82   DA 3. Medlemsstaterne eller de kompetente  myndigheder må til egenkapitalen kun 
medregne kumulative præferenceaktier med fast løbetid, som omhandlet i artikel 
⌦ 57, litra h) ⌫ 34, stk. 2, nr. 8 , samt ansvarlig indskudskapital som omhandlet i 
samme bestemmelse, hvis der er indgået en bindende aftale om, at den i tilfælde af et kreditinstituts konkurs eller likvidation efte rstilles alle andre fordringer og først 
fyldestgøres, når al anden udestående gæld er betalt. 
Denne ansvarlige indskudskapital skal ligeledes
 opfylde følgende 
⌦ supplerende ⌫ betingelser: 
a) kun faktisk indbetalte mi dler tages i betragtning 
b) midlerne skal have en oprindelig løbe tid på mindst fem år; de skal derefter 
kunne kræves indfriet; er gældens løbetid ik ke fastsat, skal der gælde et 
opsigelsesvarsel på fem år, medmindre midlerne ikke længere henregnes til 
egenkapitalen, eller medmindre myndighedernes forudgående samtykke 
specielt kræves for tilbagebetaling fø r tiden. De kompetente myndigheder kan 
give tilladelse til antici peret tilbagebetaling af så danne midler, når anmodning 
herom indgives på emittentens initia tiv, og kreditinstituttets solvens ikke 
derved forringes  
c) den udstrækning, hvori de kan medre gnes til egenkapitalen, indskrænkes 
gradvis i mindst de sidste fem år inden tilbagebetalingsdagen 
d) låneaftalen må ikke indeholde noge n klausul om, at gælden under nærmere 
angivne omstændigheder, bortset fra en likvidation af kreditinstituttet, skal tilbagebetales inden den aftalte forfaldsdato. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 36, stk. 3, 
litra b, eksklusive de første 16 ord 
(tilpasset) 
Ö ny 
Eer gældens løbetid ikke fastsat, skal der ⌦ i henhold til andet afsnit, litra b), ⌫ 
gælde et opsigelsesvarsel på fem år, medm indre midlerne ikke længere henregnes til 
egenkapitalen, eller medmindre myndighe dernes forudgående samtykke specielt 
kræves for tilbagebetaling før tiden. 
 
Ø ny 
4. Kreditinstitutterne medtager i egenkapita len hverken fair value-hensættelser i 
forbindelse med fortjeneste eller tab på cas h flow-hedges af finansielle instrumenter 
målt i forhold til de amortiserede omkostninger eller fortjeneste eller tab på deres 
passiver, der vurderes til fair value, som s kyldes ændringer i kreditinstitutternes egen 
kreditsituation. 
 
DA 83   DA  
Ð2000/12/EF, artikel 37 (tilpasset) 
Artikel 65 
Beregning af egenkapitalen på et konsolideret grundlag  
1. Når egenkapitalen skal beregnes på kons olideret grundlag, indgår de i artikel 
⌦ 57 ⌫ 34, stk. 2, omhandlede komponent er med de i henhold til ⌦ kapitel 4, 
afdeling 1, ⌫ artikel 52 til 56  konsoliderede beløb. Ved beregningen af 
egenkapitalen er der desuden mulighed for at betragte følgende komponenter som 
sidestillet med konsolidered e reserver, hvis de er udt ryk for et kreditorforhold 
("negative"): 
a) minoritetsinteresser i henhold til ar tikel 21 i direktiv 83/349/EØF, hvis 
metoden med global integration anvendes 
b) forskelsbeløb ved første konsolideri ng i henhold til artikel 19, 30 og 31 i 
direktiv 83/349/EØF 
c) kursdifferencer, som medregnes under de  konsoliderede reserv er i henhold til 
artikel 39, stk. 6, i direktiv 86/635/EØF 
d) forskelsbeløb ved bogføring af visse ka pitalinteresser i ove rensstemmelse med 
den metode, der er omhandlet i artikel 33 i direktiv 83/349/EØF. 
2. Hvis ovennævnte komponenter er udtryk for et debitorforhold ("pos itive"), skal de 
fratrækkes ved beregningen af den konsoliderede egenkapital.  ⌦ Hvis de i stk. 1, 
litra a) - d), omhandlede komponenter er ud tryk for et debitorforhold ("positive"), 
fratrækkes de ved beregningen af  den konsoliderede egenkapital. ⌫ 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 38, stk. 1 
(tilpasset) 
Ö ny 
Artikel 66 
Fradrag og begrænsninger  
1. For de i artikel ⌦ 57, litra d) - h) ⌫ 34, stk. 2, nr. 4 til nr. 8 , omhandlede komponenter 
gælder følgende begrænsninger: 
a) summen af de i ⌦ litra d) - h) ⌫ nr. 4 til 8  anførte komponenter må ikke 
overstige et maksimumsbeløb på 100% af de i ⌦ litra a) plus b) og c) ⌫ nr. 
1, 2 og 3  nævnte komponenter med fradrag af de i ⌦ litra i) - k) ⌫ nr. 9, 10 
og 11  nævnte komponenter Ö og 50 % af beløbene under litra q)  
b) summen af de i ⌦ litra g) - h) ⌫ nr. 7 og 8  anførte komponenter må ikke 
overstige et maksimumsbeløb på 50% af de i ⌦ a) plus b) og c) ⌫ nr. 1, 2 og 
 
DA 84   DA 3 nævnte komponenter med fradrag af de i ⌦ litra i) - k) ⌫ nr. 9, 10 og 11  
nævnte komponenter Ö og 50 % af beløbene under litra q)  
c) summen af de i ⌦ litra q) ⌫ nr. 12 og 13  anførte komponenter skal trækkes 
fra den samlede sum af komponenterne. 
 
Ø ny 
2. De i artikel 57, litra r), omhandlede kompone nter skal fratrækkes de i artikel 57, 
litra a) - h), samlede komponenter, medmindre kreditinstituttet som anført i bilag IX, 
del 4, i medfør af artikel 75 medtager de  tidligere komponenter i sin beregning af de 
risikovægtede engagementer. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 38, stk. 2 
23. De kompetente myndigheder kan give kred itinstitutterne tilladel se til under særlige 
midlertidige omstændigheder at overskr ide de i stk. 1 fastsatte grænser. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 39 
(tilpasset) 
Artikel 67 
Beviser til fremlæggelse for de kompetente myndigheder  
Det skal godtgøres, at betingelserne i ⌦ denne afdeling ⌫ artikel 34, stk. 2, 3 og 4, og 
artikel 35 til 38  er opfyldt til de kompetent e myndigheders tilfredshed. 
 
Ø ny 
AFDELING 2 
DÆKNING AF RISIKO  
UNDERAFDELING 1 – ANVENDELSESOMFANG  
Artikel 68 
1. Kreditinstitutter skal opfylde de forpligtelser, der er fastsat i artikel 22 og 75 og 
afdeling 5. 
2. Et kreditinstitut, der hverken er et da tterselskab i den medlemsstat, hvor det er 
meddelt tilladelse og er underlagt tilsyn, eller et moderselskab, og et kreditinstitut, 
der ikke er omfattet af konsolideringen i medfør af artikel 73, skal opfylde de 
forpligtelser, der er fastsat i arti kel 120 og 123, på individuelt grundlag. 
 
DA 85   DA 3. Et kreditinstitut, der hverken er et m oderselskab eller et datterselskab, og et 
kreditinstitut, der ikke er omfattet af kons olideringen i medfør af artikel 73, skal 
opfylde de betingelser, der er fastsa t i kapitel 5, på individuelt grundlag. 
Artikel 69 
1. Medlemsstaterne kan vælge ikke at anvende  artikel 68, stk. 1, på et kreditinstituts 
datterselskab, hvis både datter selskabet og kreditinstituttet er meddelt tilladelse og er 
underlagt tilsyn i den pågæld ende medlemsstat, og datterselskabet indgår i det 
konsoliderede tilsyn med moderselskabet, som er  et kreditinstitut, og alle af følgende 
betingelser er opfyldt for at sikre, at egenkapitalen er hensigtsmæssigt fordelt mellem 
moderselskabet og datterselskaberne: 
a) der er på nuværende tidspunkt ingen, og der er ikke påtænk t nogen materielle 
eller retlige hindringer for modersel skabets umiddelbare overførsel af 
egenkapital eller tilbagebetaling af datterselskabets forpligtelser 
b) moderselskabet er pålagt en ubetinget,  udtrykkelig og uigenkaldelig pligt til at 
overføre egenkapital til da tterselskabet og dække dets forpligtelser, eller 
risikoen i datterselsk aberne er ubetydelig 
c) moderselskabets risikoevaluerings-,  målings- og kontrolprocedurer omfatter 
datterselskabet 
d) moderselskabet har ret til at udpege e ller fjerne et flertal af medlemmerne af 
datterselskabets ledelsesorgan. 
2. Medlemsstaterne kan udnytte den i stk. 1 omhandlede mulighed, når moderselskabet 
er et finansielt holdingselskab, der er etableret i samme medlemsstat som 
kreditinstituttet, forudsat at det er omfa ttet af samme tilsyn som det, der udøves over 
for kreditinstitutter og navnlig af de i artikel 71, stk. 1, fastsatte standarder. 
Artikel 70 
De kompetente myndigheder kan på individuelt  grundlag tillade mode rkreditinstitutter i en 
medlemsstat ved beregningen af deres krav i medfør af artikel 68, stk. 1, at medregne 
datterselskaber i Fællesskabet, der opfylder beti ngelserne i artikel 69, st k. 1, litra a), c) og d), 
og hvis væsentlige engagementer eller forpligte lser er over for dette moderselskab i en 
medlemsstat. 
Artikel 71 
1. Uanset artikel 68-70 skal moderkreditinstitutter i en medlemsstat i det omfang og på 
den måde, der er fastsat i artikel 133, opfylde de i artikel 75, 120 og 123 samt 
afdeling 5 fastsatte forpligtelser på gr undlag af deres konsoliderede finansielle 
situation. 
2. Uanset artikel 68-70 skal kreditinstitutt er, der kontrolleres af et finansielt 
moderholdingselskab i en medlemsstat, i de t omfang og på den måde, der er fastsat i 
 
DA 86   DA artikel 133, opfylde de i artikel 75, 120 og 123 samt afdeling 5 fastsatte forpligtelser 
på grundlag af det pågældende finansielle holdingselskabs konsoliderede finansielle 
situation. 
Når et moderfinansieringsselskab kontroll erer mere end ét kreditinstitut i en 
medlemsstat, finder første afsnit kun anve ndelse på det kred itinstitut, der i 
overensstemmelse med artikel 125 og 126 er omfattet af tilsyn på et konsolideret 
grundlag. 
Artikel 72 
1. Moderkreditinstitutter i EU skal overholde  de i kapitel 5 fastsatte forpligtelser på 
grundlag af deres konsolider ede finansielle situation. 
For så vidt angår deres betydningsfuld e datterselskaber skal de imidlertid 
offentliggøre de oplysninger, der er anført i bilag XII, del 1, af snit 5, på individuelt 
eller delkonsolideret grundlag. 
2. Kreditinstitutter, der kontrolleres af et  finansielt moderholdi ngselskab i EU, skal 
overholde de i kapitel 5 fastsatte forplig telser på grundlag af det pågældende 
finansielle holdingselskabs konso liderede finansielle situation. 
For så vidt angår deres større datterselskab er skal de imidlertid offentliggøre de 
oplysninger, der er anført i bilag X II, del 1, afsnit 5, på individuelt eller 
delkonsolideret grundlag. 
3. De kompetente myndigheder, der i henhol d til artikel 125-131 er ansvarlige for 
tilsynet på konsolideret grundlag, kan beslutte  helt eller delvis at undlade at anvende 
bestemmelserne i stk. 1 og 2 på kreditinstitutter, der er omfattet af sammenlignelige 
oplysninger, som et moderselsk ab etableret i et tredjela nd har offentliggjort på et 
konsolideret grundlag. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 52, stk. 3 
(tilpasset) 
Artikel 73 
61. Medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder, der i henhold til artikel ⌦ 125-
131 ⌫ 53 har til opgave at føre det konsoliderede tilsyn, kan i ⌦ følgende ⌫ de 
nedenfor anførte  tilfælde undlade at medtage et kred itinstitut, et finansieringsinstitut 
eller en accessorisk bank servicevirksomhed, der er et datterselskab, eller i hvilket der 
besiddes kapitalinteresser, i konsolideringen: 
a) når den pågældende virksomhed er beliggende i et tredjeland, hvor der 
foreligger retlige hindringer for overfør sel af de nødvendige oplysninger 
b) når den pågældende virksomhed efter de kompetente myndigheders opfattelse 
kun er af ringe betydning set ud fra form ålene med kreditinstituttilsynet, og 
under alle omstændigheder når den på gældende virksomheds balancesum 
udgør mindre end: 
 
DA 87   DA i) 10 mio. EUR 
ii) mindre end  1% af moderselskabets eller det kapitalinteressebesiddende 
selskabs balancesum, idet det laveste tal lægges  til grund  
Hvis flere virksomheder opfylder ovenst ående kriterier, skal de dog medtages i 
konsolideringen, dersom de som helhed er af ikke uvæsentlig betydning set ud fra 
ovennævnte formål, eller  
c) når de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for det konsoliderede tilsyn, 
finder, at det under hensyn til formålene med kreditinstituttilsynet ville være 
uhensigtsmæssigt eller vildledende at  foretage en konsolidering af den 
pågældende virksomheds finansielle situation. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 52, stk. 3, 
andet led, sidste punktum 
(tilpasset) 
Hvis flere virksomheder ⌦ i de under første afsnit, litra b), nævnte tilfælde ⌫ 
opfylder ovenstående  ⌦ de heri fastsatte ⌫ kriterier, skal de dog medtages i 
konsolideringen, dersom de som helhed er af ikke uvæsentlig betydning set ud fra 
ovennævnte formål, eller . 
 
Ø ny 
2. De kompetente myndigheder kræver, at kreditinstitutter, der er datterselskaber, 
anvender de krav, der er fastsat i ar tikel 75, 120 og 123 og afdeling 5 på et 
delkonsolideret grundlag, hvis disse kreditins titutter eller moderselskabet, når der er 
tale om et finansielt holdingselskab, har et kreditinstitut eller et finansieringsinstitut 
eller et porteføljeadministra tionsselskab som defineret i ar tikel 2, stk. 5, i direktiv 
2002/87/EF som datterselskab i et tredjela nd eller har kapitalin teresser i en sådan 
virksomhed. 
3. De kompetente myndigheder kræver, at mode rselskaber og datter selskaber, der er 
omfattet af nærværende direktiv, opfylder de i artikel 22 fastsatte forpligtelser på et 
konsolideret eller delkonsolideret grundlag fo r at sikre, at deres styringssystemer, 
procedurer og mekanismer er ensartede og ve lintegrerede, og at alle relevante data og 
oplysninger med henblik på tilsyn kan fremlægges. 
UNDERAFDELING 2 – BEREGNING AF KRAV  
Artikel 74 
1. Medmindre andet er fastsat, skal værdians ættelsen af aktiver og poster under stregen 
foretages i overensstemmelse med det re gnskabssystem, som kreditinstituttet er 
omfattet af i medfør af forordning (E F) nr. 1606/2002 og direktiv 86/635/EØF. 
 
DA 88   DA 2. Uanset kravene i artikel 68-72 sikrer de  kompetente myndigheder, at der mindst 
hvert halve år foretages beregninger med henblik på at kontrollere, at 
kreditinstitutterne overholder forpligtelserne i artikel 75. 
Beregningerne skal enten foretages af kreditinstitutterne selv, som skal meddele de 
kompetente myndigheder resulta terne af beregningen og oplys e om deldata, eller af 
de kompetente myndigheder, som base rer sig på data, der kommer fra 
kreditinstitutterne. 
UNDERAFDELING 3 – MINIMUMSKRAV TIL EGENKAPITALENS STØRRELSE  
Artikel 75 
Uanset artikel 136 kræver medlemsst aterne, at kreditinstitutterne sk al have en egenkapital, der 
på alle tidspunkter er over  eller svarer til summen af følgende kapitalkrav: 
a) for kreditrisiko og kreditris ikoreduktion i forbindelse me d deres samlede aktiviteter 
med undtagelse af handelsbeho ldningsaktiviteter og illikvide aktiver, hvis de fratrækkes 
egenkapitalen i overensstemmelse med [artikel  13, stk. 2, litra d), i direktiv 93/6/EØF ]: 8 % af 
deres samlede risikovægtede engagementer beregnet i overensstemmelse med afdeling 3  
(b) for så vidt angår deres handelsbeholdningsaktiviteter, for positionsrisici, 
afviklingsrisici og modpartsrisici  og, i det omfang det er tilladt  at overskride de i artikel 111-
117 omhandlede grænser, store engagementer, der overskrider disse grænse r: de kapitalkrav, 
der er fastsat i overensstemmelse med [dir ektiv 93/6/EØF, kapitel V, afdeling 4] 
(c) for så vidt angår deres samlede aktivitet er, for valutarisici og råvareprisrisici: de 
kapitalkrav, der er fastsat i overensstemme lse med [artikel 18 i direktiv 93/6/EØF] 
(d) for så vidt angår deres samlede aktiviteter,  for operationelle risici : de kapitalkrav, der 
er fastsat i overensstemmelse med afdeling 4. 
 
Ð 2000/12/EF 
DEL 2 
SOLVENSNØGLETAL  
Artikel  40 
Almindelige principper  
1. Solvensnøgletallet give r udtryk for egenkapitalen som define ret i artikel 41 som en procent 
af de samlede risikovægtede aktiver og poster under stregen som definere t i artikel 42.  
 
DA 89   DA 2. Solvensnøgletallet for kreditinstitutter, de r hverken er moderselskaber som defineret i 
artikel 1 i direktiv 83/349/EØF eller dattersels kaber af sådanne foreta gender beregnes på et 
individuelt grundlag.  
3. Solvensnøgletallet for kreditin stitutter, der er moderselskaber , beregnes på et konsolideret 
grundlag i overensstemmelse med de metoder, de r er fastsat i nærværende direktiv samt i 
direktiv 86/635/EØF.  
4. De kompetente myndigheder, der er ansvar lige for tilladelse til og tilsyn med et 
moderselskab, som er et kreditinstitut , kan tillige kræve underkonsoliderede og 
ukonsoliderede nøgletal beregnet fo r selskabet og for ethvert af dets datterselskaber, som de 
meddeler tilladelse og fører tilsyn med. Hvis  der ikke foretages en sådan kontrol m ed, at 
kapitalen er passende fordelt inden for bankkoncer nen, skal der træffes andre forholdsregler, 
som tjener samme formål.  
5. Uden at dette berører kred itinstitutternes overholdelse af kravene i stk. 2, 3 og 4 og 
artikel  52, stk. 8 og 9, skal de kompete nte myndigheder sørge for, at nøgletallene beregnes 
mindst to gange om året, enten af kreditinstituttet selv, som skal meddele de kompetente 
myndigheder resultaterne af beregningen og oplyse om deldata, eller af de kompetente 
myndigheder, som baserer sig p å data, der kommer fra kreditinstitutterne.  
6. Værdiansættelse af aktiver og poster under stregen skal fore tages som angivet i direktiv 
86/635/EØF.  
Artikel  41 
Tælleren: egenkapital  
Tælleren i solvensnøgletallet udgøres af  egenkapitalen som defineret i nær værende direktiv.  
Artikel  42 
Nævneren: risikovægtede aktiver og poster under stregen  
1. De forskellige aktivposter tildeles risikogra der, udtrykt som procentvis vægtning, i henhold 
til artikel 43 og 44 og u ndtagelsesvis artikel 45,  62 og 63. Den balancefør te værdi af hvert 
aktiv skal derpå multipliceres med den relevant e vægtning for at nå frem til en risikovægtet 
værdi.  
2. Når det drejer sig om de i bilag II omhandl ede poster under stregen, sk al totrinsberegningen 
i artikel 43, stk. 2, benyttes.  
3. Når det  drejer sig om de i artikel 43, stk. 3, poster under stregen, sk al de potentielle 
omkostninger ved at erstatte kontrakter i t ilfælde af modpartens konkurs beregnes ved 
anvendelse af en af de to metoder, der er beskrevet i bilag III. Disse omkostninger 
multipliceres med den relevante modpartsvægtning i artikel 43, stk. 1, dog således at den heri 
fastsatte 100 % vægtning sæ ttes til 50 % ved angivelse af den risikovægtede værdi.  
4. Summen af de risikovægtede værdier af  aktiver og af de i stk. 2 og 3 nævnte pos ter under 
stregen udgør nævneren i solvensnøgletallet.  
 
DA 90   DA Artikel 4 3 
Risikovægtning  
1. Følgende vægtning anvendes på de i det følg ende anførte aktiver, idet de kompetente 
myndigheder dog kan fastsætte højere vægtni ng, hvis de finder det hensigtsmæssigt.  
a) Nulvægtning  
1) kassebeholdning og tilsvarende poster  
2) aktivposter, der repræsenterer fordringer på centralregeringer  og centralbanker 
i zone A  
3) aktivposter, der repræsenterer fordri nger på De Europæiske Fællesskaber  
4) aktivposter, der repræsenterer ford ringer, som udtrykkeligt er garanteret af 
centralregeringer og centralbanker i zone A eller af De Europæiske 
Fællesskaber  
5) aktivposter, der repræsenterer fordringe r på centralregeringer og centralbanker 
i zone B, indgået og finansieret i låntagerens nati onale valuta  
6) aktivposter, der repræsente rer fordringer, som udtrykke ligt er garanteret af 
centralregeringer og centralbanker i zone  B, indgået og finansieret i den 
nationale valuta, der er fælles for garantistiller og låntager  
7) aktivposter, som til de  kompetente myndigheders tilfredshed er sikrede ved 
sikkerhedsstillelse i form af  værdipapirer udstedt af en centralregering eller 
centralbank i zone A, af De Europæ iske Fællesskaber, eller ved indlån i 
kontanter i det långivende in stitut, eller ved indlån sbeviser eller lignende 
instrumenter udstedt af og domicileret ved dette institut.  
b) 20 % vægtning  
1) aktivposter, der repræsenterer fordringer på EIB  
2) aktivposter, der repræsenterer fordri nger på multilaterale udviklingsbanker  
3) aktivposter, der repræ senterer fordringer, som er udtrykkeligt garanteret af EIB  
4) aktivposter, der repræsenterer fordringe r, der udtrykkeligt er garanteret af 
multilaterale udviklingsbanker  
5) aktivposter, der repræsente rer fordringer på regionale  regeringer og lokale 
myndigh eder i zone A, jf. dog bestemmelserne i artikel 44  
6) aktivposter, der repræsenterer fordringe r, der udtrykkeligt er garanteret af 
regionale regeringer og loka le myndigheder i zone A,  jf. dog bestemmelserne i 
artikel 44  
7) aktivposter, der repræsenterer fo rdringer på kreditinstitutter i zone A, og som 
ikke udgør en del af sådanne  institutters egenkapital  
 
DA 91   DA 8) aktivposter, der repræsenterer fordringer me d en løbetid på til og med ét år på 
kreditinstitutter i zone B, bortset fra værdipapirer udstedt af disse in stitutter, og 
som anerkendes som dele af deres egenkapital  
9) aktivposter, der udtrykkelig t er garanteret af kred itinstitutter i zone A  
10) aktivposter, der repræsenterer fordringer med en løbetid på til og med ét år, og 
som er udtrykkeligt garanteret af k reditinstitutter i zone B  
11) aktivposter, som til de kompetente myndigheders tilfredshed er sikrede ved 
sikkerhedsstillelse i form af  værdipapirer udstedt af EIB eller af multilaterale 
udviklingsbanker  
12) likvide midler under overførsel.  
c) 50 % vægtning  
1) lån, som til de kompetente myndigheders tilfredshed er helt og fuldt sikrede 
ved pant i fast ejendom til beboelse, som er  eller vil blive bebo et eller udlejet af 
låntageren og lån, som til de kompetente myndigheders tilfredshed er helt og 
fuldt sikrede  ved andele i finske boligselska ber, der drives i henhold til den 
finske lov om boligselskaber af 1991 eller senere tilsvar ende lovgivning, og 
som vedrører boliger, der er  eller vil blive beboet eller udlejet af låntageren  
 værdipapirer sikret ved pant i f ast ejendom kan sidestilles med de i første afsnit 
eller i artikel 62, stk. 1, omhandlede lån, hvis de kompetente myndigheder 
under hensyntagen til gældende ret i hve r enkelt medlemsstat anser dem for at 
være ækvivalente med hensyn til kreditrisikoen. Uden  at dette foregriber arten 
af de værdipapirer, som kan omfattes af og opfylde betingelserne i dette nr. 1, 
kan "værdipapirer sikret ved pant i faste ejendom" omfatte instrumenter, 
således som de er defineret i afsnit B, punkt 1, litra a) og b), i bilaget t il Rådets 
direktiv 93/22/EØF32. De kompetente myndighede r skal især sikre sig:  
i) at disse værdipapirer er fuldstændi g og direkte sikret ved en pulje af 
pantesikrede lån af samme karakter som dem, der er defineret i første 
afsnit eller i artikel 62, stk. 1,  og som ikke er misligholdt på det 
tidspunkt, hvor værdipapirerne udstedes  
ii) at de værdipapirer, som er sikret ve d pant i fast ejendom, og som er holdt 
direkte af en investor eller en be fuldmægtiget på disses vegne, har en 
acceptabel høj prioritetsstilli ng i de underli ggende panteaktiver  
2) periodeafgrænsningsposter: disse ak tivposter er underkastet modpartens 
vægtning i de tilfælde, hvor kreditinstitutt et er i stand til at bestemme den i 
overensstemmelse med direktiv 86/ 635/EØF; når modparten ikke kan 
bestemmes, anvendes en 50 % vægtning.  
                                                 
32 Rådets direktiv 93/22/EØF af 10.5.1993 om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer 
(EFT  L 141 af 11.6.1993, s.  27). Direktivet er senest ændret ved direktiv 97/9/EF (EFT  L 84 af 
26.3.1997, s.  22). 
 
DA 92   DA d) 100 % vægtning  
1) aktivposter, der repræsenterer fordringe r på centralregeringer og centralbanker 
i zone B, undtagen når de er indgået  og finansieret i låntagerens nationale 
valuta  
2) aktivposter, der repræsenterer fo rdringer på regionale regeringer og lokale 
myndigheder i zone B  
3) aktivposter, der repræsenterer fordringer me d en løbetid på mere end ét år på 
kreditinstitutter i zone B  
4) aktivposter, der repræsen terer fordringer på ikke -banksektorer i zone A og 
zone B  
5) materielle aktiver i henhold til artikel 4 "Aktiver", nr. 10, i direktiv 
86/635/EØF  
6) beholdninger af aktier, kapitalinteresser og andr e poster, som indgår i 
egenkapitalen i andre kreditinstitutter, nå r de ikke er fradra get det långivende 
instituts eg enkapital  
7) alle andre aktiver bortset fra de m, der er fradraget egenkapitalen.  
2. Poster under stregen, som ikke er omfatte t af stk. 3, behandles som beskrevet i det 
følgende. I første etape grupperes de i ove rensstemmelse med den opdeling i risikogruppe r, 
der findes i bilag II. Ved poster med fuld risiko tages den fulde værdi i betragtning, ved poster 
med mellemliggende risiko 50 %, ved poster med mellemliggende/lav risiko 20 %, og 
værdien af poster med lav risiko ansættes til nul. I anden etape multipli ceres værdierne af 
poster under stregen efter at væ re vægtet som ovenfor beskre vet med den vægtning, der er 
tillagt de relevante modparter, i overensstem melse med behandlingen af aktivposter efter 
stk. 1 og artikel 44. I tilfælde af salgs - og tilbagekøbsaf taler samt køb i henhold til 
terminskontrakt anvendes de omhandlede aktive rs vægtninger og i kke modparternes. Den 
tegnede, men ikke indbetalte kapitalandel i Den Europæiske Investeringsfond kan tillægges en 
vægtning på 20  %. 
3. De metoder, der er beskrevet  i bilag III, skal anvendes på de i bilag IV anførte poster under 
stregen, bortset fra:  
– kontrakter, der handles på anerkendte børser  
– valutakurskontrakter (undtagen kontrakt er vedrørende guld) med en oprindelig 
løbetid på 14 kalenderdage eller mindre.  
Medle msstaternes kompetente myndigheder kan indtil den 31. december 2006 fastsætte, at de 
metoder, der er omhandlet i bilag III, i kke skal anvendes i forbindelse med "over -the-counter" 
(OTC) -kontrakter, der er clearet af et cl earingsinstitut, når dette handler som den juridiske 
medkontrahent, og alle deltagerne dagligt stiller fuld sikkerhed for den risiko, de frembyder 
for clearinginstituttet, idet sikkerhedsstillelsen yder en beskyttelse, der omfatter såvel den 
aktuelle risiko som den potentielle fremtidige ri siko. De kompetente myndigheder må være 
overbevist om, at den stillede sikkerhed giver samme beskyttelse som en sikkerhedsstillelse 
efter stk. 1, litra a), nr. 7, og der ikke er fare for, at clearinginstitutt ets risici kommer til at 
 
DA 93   DA overstige markedsværdie n af den stillede sikkerhed . Medlemsstaterne underretter 
Kommissionen om, hvorledes de  har anvendt denne option.  
4. Når poster under stregen er udt rykkeligt garanteret, skal de tillægges vægtning, som om de 
var oprettet på vegne af garantistilleren frem fo r af modparten. Når poten tiel risiko hidrørende 
fra transaktioner under stregen til de kompetent e myndigheders tilfredshed er helt og fuldt 
sikret ved en af de aktivposter, der aner kendes som passende sikke rhedsstillelse i stk. 1, 
litra a), nr. 7, og stk. 1, litra b), nr. 11, skal de tillægge s vægtning på 0 % el ler 20 % alt efter 
den pågældende sikkerhedsstillelse.  
Medlemsstaterne kan anve nde en vægtning på 50  % på poster under stregen, der 
repræsenterer en kaution eller en lånegaranti, der udgør en kredits ubstitut, og som til de 
kompetente myndigheders tilfredshe d er fuldt ud sikret ved pant i fast ejendom, der opfylder 
de i stk. 1, litra c), nr. 1, fastsa tte betingelser, forudsat at ga ranten har en direkte ret over 
denne sikkerhedsstillelse.  
5. Når der for  aktivposter og poster under stregen gæld er en lavere vægtning, fordi der 
foreligger en udtrykkelig garanti eller en si kkerhedsstillelse, so m kan accepteres af de 
kompetente myndigheder, anvende s den lavere vægtning kun på den del, der er garanteret, 
eller som er helt og fuldt dækket af sikkerhedsstillelsen.  
Artikel 44  
Vægtning anvendt ved fordringer på medlemssta ternes regionale regeringer eller lokale 
myndigheder  
1. Medlemsstaterne kan uanset kravene i artikel  43, stk. 1, litra b), fa stsætte en vægtning p å 
0 % for deres egne regionale regeringer og loka le myndigheder, såfremt der ikke er nogen 
forskel på risikoen ved fordringer på sidstnævnt e og fordringer på dere s centrale regeringer, 
fordi de regionale regeringer og loka le myndigheder har beføjelser til at inddrive midler, samt 
hvis der findes særlige institut ionelle bestemmelser, som reducer er sidstnævntes risiko for at 
misligholde forpligtelser. En nulvægtning fastsa t efter disse kriterier skal gælde dels for 
fordringer på de pågældende regionale regeri nger og lokale myndigheder og poster under 
stregen oprettet på deres vegne, dels for ford ringer på andre og poster under stregen oprettet 
på vegne af andre, som er garanteret af di sse regionale regeringer og lokale myndigheder, 
eller som til de kompetente myndigheders tilfredshed er gara nteret ved sikkerhedsstillelse i 
form af værdipapirer udstedt af disse re gionale regeringer el ler lokale myndigheder.  
2. Medlemsstaterne skal give Kommissionen me ddelelse, såfremt de finder en nulvægtning 
berettiget efter de  i stk. 1 nævnte kriterier. Kommi ssionen skal viderebringe disse 
meddelelser. Andre medlemsstater kan give kr editinstitutter, der er under tilsyn af deres 
kompetente myndigheder, mulighed for at anve nde nulvægtning, når de foretager forretninger 
med de påg ældende regionale regeringer og lokale myndi gheder, eller når de er indehavere af 
fordringer, der er garanteret af sidstnævnte, herunder ved sikkerhedsstillelse i form af 
værdipapirer.  
Artikel 45  
Andre vægte  
 
DA 94   DA 1. Med forbehold af artikel 44, stk. 1, kan medl emsstaterne anvende 20 % vægtning på 
aktivposter, som til de pågældende kompetente myndigheders tilfredshed er garanteret ved 
sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer ud stedt af regionale regeringer eller lokale 
myndigheder i zone A, ved indlån, der er d omicileret ved kreditinstitutter i zone A, bortset fra 
det långivende institut, eller ve d indlånscertifikater eller ligne nde instrumenter udstedt af 
disse kreditinstitutter.  
2. Medlemsstaterne kan anvende 10 % vægtning på fordringer på kreditinstitutter, s om er 
specialiseret i interbankmarkeder og markeder for offentlig gæld i hjemlandet, og som er 
underkastet nøje tilsyn af de kompetente myndi gheder, når de nævnte aktivposter er helt og 
fuldt garanteret til hjemlandets kom petente myndigheders tilfredshed v ed en kombination af 
aktivposter, som er nævnt i artik el 43, stk. 1, litra a) og b), og  er anerkendt af myndighederne 
som passende sikkerhed.  
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de bestemmelser, som vedtages i medfør af 
stk. 1 og 2, samt begrundelsern e for disse bestemmelser. Kommissionen tilsender 
medlemsstaterne disse oplysninger. Kommissione n undersøger regelmæssigt følgerne af disse 
bestemmelser for at sikre, at de ikke medfører konkurrencefordrejninger.  
Artikel 46  
Administrative organer og virksom heder uden vinding for øje  
Ved anvendelsen af artikel 43, stk. 1, litra b, kan de kompetente myndigheder blandt regionale 
regeringer og lokale myndigheder medtage admini strative organer uden  vinding for øje, som 
er underlagt regionale regeringer eller loka le myndigheder, og foreta gender uden vinding for 
øje, som ejes af centralregeringer, regi onale regeringer, loka le myndigheder eller 
myndigheder, som efter de kompetente myndighed ers opfattelse risikomæ ssigt kan sidestilles 
med regionale regeringer og lokal e myndigheder.  
De kompetente myndigheder kan til begrebet "regionale regeringer og lokale myndigheder" 
desuden henføre kirker og religiøse samfund, de r har status som offentligretlige juridiske 
personer, i det omfang de i henhold til loven har hjemmel til at opkræve skatter. I dette 
tilfælde gælder den i artikel 44 omhandlede mulighed dog ikke.  
Artikel 47  
Niveauet for solvensnøgletal  
1. Der stilles krav til kreditinstitutter om, at  deres nøgletal som defineret i artikel 40 til 
stadighed skal være på mindst 8 %. 
2. De kompetente myndigheder kan dog uanset stk. 1 fastsætte et højere minimumsnøgletal, 
hvis de finder det fornødent.  
3. Hvis nøgletallet falder til under 8 %, skal de kompetente myndigheder sikre, at det 
pågældende kreditinst itut tager de nødvendige  foranstaltninger for så hurtigt som muligt at 
genetablere nøgletallet på  det aftalte minimum.  
 
DA 95   DA  
Ø nyt 
AFDELING  3 
MINIMUMSEGENKAPITALKRAV FOR KREDITRISICI  
Artikel 76  
Kreditinstitutter skal enten anvende standard metoden (”Standardised Approach”), der er 
omhandlet i artikel 78-83 eller, hvis det tillades af de kompetente myndigheder i 
overensstemmelse med artikel 84,  metoden med interne ratings  (”Internal Ratings Based 
Approach”), der er omhandlet i artikel 84-89, til beregning af den risikovægtede værdi af 
deres engagementer med henblik på artikel 75, litra a). 
Artikel 77 
Ved ”engagement” forstås med henblik på denn e afdeling en aktivpost eller en post under 
stregen. 
UNDERAFDELING 1 – STANDARDMETODEN  
Artikel 78 
1. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 2 er værdien af et engagement i form af en 
aktivpost den balanceførte værd i, og værdien af et engagement i form af en post 
under stregen, jf. bilag II, er  følgende procentdel af dens værdi: 100 %, hvis den 
tillægges fuld risiko, 50 %, hvis den tillæ gges mellemliggende risiko, 20 %, hvis den 
tillægges mellemliggende/lav risiko, og 0 %, hvis den tillægges lav risiko. De poster 
under stregen, der er omhandlet i første  punktum i dette stykke, henføres under 
risikokategorier som anført i bilag II. 
2. Værdien af et engagement i form af et derivatinstrument, jf. bilag IV, fastsættes i 
overensstemmelse med en af de to metoder, de r er beskrevet i bilag III, idet der tages 
højde for virkningen af kontrakter om nyordning og andre aftaler om netting med 
henblik på anvendelsen af disse met oder i overensstemmels e med bilag III. 
3. Er et engagement underkastet finansie ret kreditrisikoafdækning, kan værdien af 
engagementet for denne post ændres i overensstemmelse med underafdeling 3. 
4. Er der tale om et kredi tinstitut, der anvender den udbyggede metode for finansiel 
sikkerhedsstillelse (”Financia l Collateral Comprehensive Method”), der er omhandlet 
i bilag VIII, del 3, hvor et engagement har form af værdipapirer eller råvarer, der 
sælges, stilles som sikkerhed eller udlånes  i forbindelse med en  genkøbstransaktion 
eller en transaktion vedrøre nde ud- eller indlån af værd ipapirer eller råvarer, er 
værdien af engagementet værdien af væ rdipapirerne eller råvarerne beregnet i 
 
DA 96   DA overensstemmelse med artikel 74, stk. 1, for højet med den volatili tetsjustering, der 
gælder for sådanne værdipapirer eller rå varer, jf. bilag VIII, del 3, punkt 35-60. 
Artikel 79 
1. Hvert engagement henføres til en af følgende engagementsklasser: 
a) fordringer eller eventualfordringer på  centralregeringer eller centralbanker 
b) fordringer eller eventualfordringer på regionale regeringer eller lokale 
myndigheder 
c) fordringer eller eventualfordringer på administrative organer og ikke-
profitsøgende foretagender  
d) fordringer eller eventualfordri nger på multilaterale udviklingsbanker 
e) fordringer eller eventualfordringe r på internationa le organisationer 
f) fordringer eller eventualfordringer på institutioner 
g) fordringer eller eventualfordringer på virksomheder 
h) fordringer eller eventualfordringer på detailmarkedet 
i) fordringer eller eventualfordringer, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af 
pant i fast ejendom 
j) poster med restance 
k) poster henhørende under lovmæssi gt fastsatte højrisikokategorier 
l) fordringer i form af  dækkede obligationer 
m) securitisationspositioner 
n) kortfristede fordringer på institutioner og virksomheder 
o) fordringer i form af institutter fo r kollektiv investering i værdipapirer 
p) andre poster. 
2. For at kunne falde ind under den detailengag ementsklasse, der er omhandlet i stk. 1, 
litra h), skal et engagement opfylde følgende betingelser: 
a) engagementet skal enten være med en eller flere pe rsoner eller et mindre eller 
mellemstort foretagende 
b) engagementet skal være ét ud af et  stort antal engagementer med ensartede 
karakteristika, således at risiciene i t ilknytning til sådanne udlån er væsentligt 
reducerede 
 
DA 97   DA c) det samlede beløb, der skyldes kredit instituttet eller dets moderselskab og 
dettes datterselskaber, herunder poster med restance, af låntageren eller en 
gruppe af indbyrdes forbundne kunder må ikke, så vidt det er kreditinstituttet 
bekendt, overstige 1 mio. EUR.  Kreditinstituttet skal ta ge rimelige skridt til at 
erhverve denne viden. 
Værdipapirer kan ikke falde i nd under detailengagementsklassen. 
Artikel 80 
1. Ved beregningen af de risikovægtede værd ier af engagementer anvendes risikovægte 
på alle engagementer, medmindre de fr atrækkes egenkapitale n, i overensstemmelse 
med bestemmelserne i bilag VI, del 1. A nvendelsen af risikovæ gte baseres på den 
engagementsklasse, som engagementet henføres under, og på engagementets 
kreditkvalitet i det omfang, der er anført  i bilag VI, del 1. Kreditkvaliteten kan 
bestemmes ved henvisning til kr editvurderinger fra eksterne 
kreditvurderingsinstitutter ("ECAI") i overensstemmelse med bestemmelserne i 
artikel 81-83 eller kr editvurderinger fra ek sportkreditagenturer, jf. bilag VI, del 1. 
2. Med henblik på anvendelsen af en risi kovægt, jf. stk. 1, multipliceres værdien af 
engagementet med den risikovægt, der er angivet eller bestemt i overensstemmelse 
med bestemmelserne i denne underafdeling. 
3. Med henblik på beregningen af de ri sikovægtede værdier af  engagementer med 
kreditinstitutter afgør de kompetente myndigheder, om den metode, der skal 
benyttes, skal være metoden baseret på kreditkvaliteten af centralregeringen i det 
land, hvor kreditinstituttet er etableret, el ler metoden baseret på kreditkvaliteten af 
modpartskreditinstituttet, jf. bilag VI. 
4. Uanset bestemmelserne i stk. 1 kan den risikovægt, der anvendes på den pågældende 
post, når et engagement er underkas tet kreditrisikoafdækning, ændres i 
overensstemmelse med bestemmelserne i underafdeling 3. 
5. De risikovægtede værdier af secu ritiserede engagementer beregnes i 
overensstemmelse med bestemmelserne i underafdeling 4. 
6. Engagementer, for hvilke der ikke er fast sat bestemmelser i denne underafdeling for 
beregningen af de risiko vægtede værdier, tillægges en risikovægt på 100 %. 
7. Med undtagelse af engagementer, der giver anledning til forpligtelser i form af de 
poster, der er omhandlet i ar tikel 57, stk. 1, nr. 1) - 8) , kan kompetente myndigheder 
undtage et kreditinstituts engagementer med en modpart, som er dets moderselskab, 
dets datterselskab eller et datterselskab af dets moders elskab, fra kravene i denne 
artikels stk. 1, hvis følgende  betingelser er opfyldt: 
a) modparten er et kreditinstitut e ller et finansielt holdingselskab, et 
finansieringsinstitut, et porteføljeadmin istrationsselskab eller en accessorisk 
servicevirksomhed, der er underlagt passende tilsynskrav 
b) modparten er inkluderet i den samme konsolidering som kreditinstituttet på 
fuldt grundlag 
 
DA 98   DA c) modparten er underlagt de samme risikovurderings-, målings- og 
kontrolprocedurer som kreditinstituttet 
d) modparten er etableret i den sa mme medlemsstat som kreditinstituttet 
e) der ikke er nogen aktuel eller forven tet materiel eller retlig hindring for 
øjeblikkelig overførsel af egenkapital elle r tilbagebetaling af forpligtelser fra 
modparten til kreditinstituttet. 
I så fald gælder en risikovægt på 0 %. 
Artikel 81 
1. En ekstern kreditvurdering kan kun benyt tes til bestemmelse af et engagements 
risikovægt i overensstemmelse med artikel 80,  hvis det ECAI, der tilvejebringer den, 
er blevet anerkendt til dette formål af de kompetente myndigheder, i det følgende 
benævnt “et anerkendt ECAI”. 
2. Kompetente myndigheder skal kun anerkende  et ECAI med henblik på artikel 80, 
hvis de finder det godtgjort, at dets vurderingsmetodologi opfylder kravene om 
objektivitet, uafhængighed, løbende re vision og gennemsigtighed, og at de 
resulterende kreditvurderinger opf ylder kravene om troværdighed og 
gennemsigtighed. Til dette formål skal de kompetente myndigheder tage hensyn til 
de tekniske kriterier, der er  fastsat i bilag VI, del 2. 
3. Er et ECAI blevet anerkendt af de kom petente myndigheder i en medlemsstat, kan de 
kompetente myndigheder i andre medlemsst ater anerkende det pågældende ECAI 
uden at gennemføre deres egen evalueringsproces. 
4. Kompetente myndigheder skal offentliggøre en redegørelse for 
anerkendelsesprocessen og en liste over anerkendte ECAI’er. 
Artikel 82 
1. De kompetente myndigheder skal under hens yntagen til de teknisk e kriterier, der er 
fastsat i bilag VI, del 2, foretage en bestem melse af, hvilke kreditkvalitetstrin, jf. del 
1 i dette bilag, de relevante kreditvurderinger  fra et anerkendt ECAI skal associeres 
med. En sådan bestemmelse skal være objektiv og konsekvent. 
2. Har de kompetente myndigheder i en me dlemsstat foretaget en bestemmelse i 
henhold til stk. 1, kan de kompetente myndi gheder i andre medlemsstater anerkende 
denne bestemmelse uden at gennemføre deres egen bestemmelsesproces. 
Artikel 83 
1. Brugen af ECAI-kreditvurderinger til bere gning af de risikovægtede værdier af et 
kreditinstituts engagementer skal være konsekvent og i overensstemmelse med bilag 
VI, del 3. Kreditvurderinger må ikke benyttes selektivt. 
 
DA 99   DA 2. Kreditinstitutter skal benytte kreditvur deringer, som de har anmodet om. Med 
tilladelse fra de relevante kompetente m yndigheder kan de dog be nytte vurderinger, 
som de ikke har anmodet om. 
UNDERAFDELING 2 – METODEN MED INTERNE RATINGS  
Artikel 84  
1. I overensstemmelse med bestemmelserne i denne underafdeling kan de kompetente 
myndigheder tillade kreditinstitutter at bere gne de risikovægtede værdier af deres 
engagementer ved brug af metoden med interne ratings (”IRB-metoden”). Der 
kræves udtrykkelig tilladelse fo r hvert enkelt kreditinstitut. 
2. Der skal kun gives tilladelse, hvis den komp etente myndighed finder det godtgjort, at 
kreditinstituttets systemer for styring og rating af kreditrisikoengagementer er sunde 
og implementeres med integritet, og navnlig  at de opfylder følgende standarder i 
overensstemmelse med bilag VII, del 4: 
a) kreditinstituttets ratingsystemer giver en meningsfuld vurdering af låntagernes 
og transaktionernes karakteristika, en  meningsfuld sondring mellem risici og 
nøjagtige og konsekvente kva ntitative risikovurderinger 
b) de interne ratings og estimater af  misligholdelse og ta b, der benyttes ved 
beregningen af kapitalgrundlaget, sa mt de hertil knyttede systemer og 
processer spiller en væse ntlig rolle i risikostyringe n og beslutningsprocessen 
samt i kreditbevillingen, den interne kapitalallokering og de ledelsesmæssige 
funktioner i kreditinstituttet 
c) kreditinstituttet har en kreditri sikokontrolenhed, der er ansvarlig for 
ratingsystemerne, og som er tilstr ækkelig uafhængig og ikke undergivet 
urimelig indflydelse 
d) kreditinstituttet indsamler og opbevarer alle relevante data som en effektiv 
støtte til sin kreditrisiko måling og kreditrisikokontrol 
e) kreditinstituttet dokumenterer sine ratingsystemer og grundlaget for deres 
udformning samt validerer  sine ratingsystemer. 
Benytter et moderkreditinstitut i EU  og dets datterselskaber eller et 
moderfinansieringsinstitut i EU og dets datterselskaber IRB-metoden på samlet 
grundlag i moderselskabet og dets datters elskaber, kan de ko mpetente myndigheder 
tillade, at minimumskravene i bilag VII, del 4, skal opfyldes af moderselskabet og 
dets datterselskaber set under ét. 
3. Et kreditinstitut, der ans øger om at benytte IRB-met oden, skal dokumentere, at det 
for de relevante IRB-engagementsklasser har benyttet ratingsystemer, som i det store 
og hele opfylder minimumskravene i dett e bilag til den inte rne risikomåling og 
risikokontrol, i mindst tre år inden kvalifik ationen til at benytte IRB-metoden. Dette 
krav gælder fra og med den 31. december 2010. 
 
DA 100   DA 4. Et kreditinstitut, der ansøger om at benytte egne estimater af tab i tilfælde af 
misligholdelse og/eller omregningsfaktorer, sk al dokumentere, at de t har foretaget og 
benyttet egne estimater af tab i tilfælde af misligholdelse og/eller omregningsfaktorer 
på en måde, der i det store og hele opf ylder de minimumskrav for brug af egne 
estimater af disse parametre, der er fastsat i dette bilag, i mindst tre år inden 
kvalifikationen til at benytte egne estimater af tab i tilfælde af misligholdelse og/eller 
omregningsfaktorer. Dette krav gælder fra og med den 31. december 2010. 
5. Ophører et kreditinstitut med at opfylde  kravene i denne underafdeling, skal det 
enten forelægge en plan for den kompeten te myndighed for en snarlig tilbagevenden 
til opfyldelse eller dokumentere, at virkning en af manglende opfyl delse ikke er af 
væsentlig betydning. 
6. Hvis IRB-metoden agtes benyttet af moderkreditinstituttet i EU og dets 
datterselskaber eller af moderfinansierings instituttet i EU og dets datterselskaber, 
skal de kompetente myndigheder for de fo rskellige retlige enhe der indgå i et tæt 
samarbejde, jf. bestemmelserne i artikel 129-132. 
Artikel 85 
1. Uden at dette berører bestemmelserne i artikel 89, skal kred itinstitutter og et 
eventuelt moderselskab og dettes dattersel skaber gennemføre IRB-metoden for alle 
engagementer. 
Med forbehold af de kompetente myndi gheders godkendelse kan gennemførelsen ske 
sekventielt på tværs af de forskellige e ngagementsklasser, jf. artikel 86, inden for 
samme forretningsområde, på tværs af fo rskellige forretningsområder inden for 
samme koncern eller med henblik på brug af  egne estimater af tab i tilfælde af 
misligholdelse eller omregningsfaktorer  til beregning af risikovægtene for 
engagementer med virksomheder, institutioner, centralregeringer og centralbanker.  
I forbindelse med den detailengagementsk lasse, der er omhandlet i artikel 86, kan 
gennemførelsen ske sekventielt på tvær s af de engagementsklasser, som de 
forskellige korrelationer i bilag VII,  del 1, punkt 9, 10 og 11, svarer til. 
2. Den i stk. 1 omhandlede gennemførelse skal  ske inden for en rimelig tidsfrist, som 
skal aftales med de kompetente myndighede r. Gennemførelsen sk al ske på strenge 
betingelser, som fastsættes af de kompeten te myndigheder. Disse betingelser skal 
være udformet med henblik på at sikre, at  den fleksibilitet, de r ydes ved stk. 1, ikke 
anvendes selektivt til at opnå redu cerede minimumskapitalkrav for de 
engagementsklasser eller forretningsområde r, som endnu ikke er omfattet af IRB-
metoden, eller til brug for egne estimater  af tab i tilfælde af misligholdelse og 
omregningsfaktorer. 
3. Kreditinstitutter, der benytter  IRB-metoden for en engagementsklasse, skal samtidig 
benytte IRB-metoden for aktiepositionsklassen. 
4. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1-3 og artikel 89 må kredit institutter, der har 
opnået tilladelse i henhold til artikel 84 til at benytte IRB-metoden, ikke vende 
tilbage til at benytte underafdeling 1 til be regning af de risikovægtede værdier af 
 
DA 101   DA engagementer, medmindre dette sker med en påviselig god begrundelse, og forudsat 
at der opnås godkendelse fra de  kompetente myndigheder. 
5. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1 og 2 og artikel 89 må kreditinstitutter, der 
har opnået tilladelse i henhold til artikel 87, st k. 9, til at benytte egne estimater af tab 
i tilfælde af misligholdelse og omregningsfakt orer, ikke vende tilb age til at benytte 
de værdier for tab i tilfælde af mis ligholdelse og omregningsfaktorer, der er 
omhandlet i artikel 87, st k. 8, medmindre dette sker  med en påviselig god 
begrundelse, og forudsat at  der opnås godkendelse fra de kompetente myndigheder. 
Artikel 86 
1. Hvert engagement henføres under en  af følgende engagementsklasser: 
a) fordringer eller eventualfordringer på centralregeringer og centralbanker 
b) fordringer eller eventual fordringer på institutioner 
c) fordringer eller eventualfordringer på virksomheder 
d) fordringer eller eventualford ringer på detailengagementer 
e) fordringer på aktiepositioner 
f) securitisationspositioner 
g) andre aktiver, der ikke er kreditforpligtelser. 
2. Følgende engagementer behandles som engagementer med centralregeringer og 
centralbanker: 
a) engagementer med regionale regeringe r og lokale myndigheder, der behandles 
som engagementer med centralregeringer efter bestemmelserne i underafdeling 
1 
b) engagementer med multilaterale udviklingsbanker og internationale 
organisationer, der tillægges en risi kovægt på 0 % efter bestemmelserne i 
underafdeling 1. 
3. Følgende engagementer behandles so m engagementer med institutioner: 
a) engagementer med regionale regeringer og lokale myndigheder, som ikke 
behandles som engagementer med centr alregeringer efter bestemmelserne i 
underafdeling 1 
b) engagementer med offentlige virksomheder, som behandles som engagementer 
med institutioner efter bestemmelserne i underafdeling 1 
c) engagementer med multilaterale udvi klingsbanker, som ikke tillægges en 
risikovægt på 0 % efter bestemmelserne i underafdeling 1.  
 
DA 102   DA 4. For at kunne falde ind under den detailengagementsklasse, der er omhandlet i stk. 1, 
litra d), skal engagementer opfylde følgende kriterier: 
a) der skal enten være tale om engageme nter med en eller fl ere personer eller et 
mindre eller mellemstort foretagende, forudsat - i sidstnævnte tilfælde - at det 
samlede beløb, der skyldes kreditinstituttet eller et moderselskab og dets 
datterselskaber af låntageren eller en gruppe af indbyrdes forbundne kunder, 
ikke, så vidt det er kreditinstitutt et bekendt, overstiger 1 mio. EUR; 
kreditinstituttet skal have taget rimelig e skridt til at bekræfte, at dette er 
tilfældet 
b) engagementerne behandles konsekvent  og ensartet i kreditinstituttets 
risikostyring 
c) engagementerne forvaltes ikke i ndividuelt på en måde, der svarer til 
engagementer i erhvervsengagementsklassen 
d) engagementerne repræsenterer hver især et  af et stort antal ensartet forvaltede 
engagementer. 
5. Følgende engagementer klassificeres som aktiepositioner: 
a) ikke-gældsbaserede engagementer, de r udgør en efterstill et restfordring på 
udstederens aktiver eller indkomst 
b) gældsbaserede engagementer, som i henseende til økonomisk indhold svarer til 
de engagementer, der er  anført i litra a). 
6. Inden for erhvervsengagementsklassen skal  kreditinstitutter separat identificere 
engagementer med følgende karakteristika som specialiserede udlånsengagementer:  
a) engagementet er med en virksomhed, so m specifikt er blevet oprettet for at 
finansiere og/eller drive fysiske aktiver 
b) de kontraktlige vilkår giver långiv eren en betydelig grad af kontrol over 
aktiverne og den indkomst, de genererer 
c) den primære kilde til tilbagebetali ng af forpligtelsen er den indkomst, der 
genereres af de aktiver, der finans ieres, snarere end den uafhængige 
tilbagebetalingskapacitet i en bredere erhvervsdrivende virksomhed. 
7. Enhver kreditforpligtelse, de r ikke henføres til engageme ntsklasserne i stk. 1, litra a) 
og b) samt d) – f), skal henføres til den e ngagementsklasse, der er omhandlet i dette stykkes 
litra c). 
8. Den engagementsklasse, der er omhandlet i st k. 1, litra g), skal om fatte restværdien af 
leasede ejendomme, hvis denne ikke er dække t af andre bestemmelser i dette direktiv. 
9. Den metode, kreditinstituttet benytter til at henføre engagementer til de forskellige 
engagementsklasser, skal være hensigtsmæssig og konsekvent. 
 
DA 103   DA Artikel 87 
1. De risikovægtede værdier af engagementer ve drørende kreditrisici, der tilhører en af 
de engagementsklasser, der er omhandlet i ar tikel 86, stk. 1, litra a) – e) eller g), skal, 
medmindre de fratrækkes egenkapitalen, beregn es i overensstemmelse med bilag VII, del 1, 
punkt 1-25. 
2. De risikovægtede værdier af engage menter vedrørende udvandingsrisici for 
erhvervede fordringer skal beregnes i overens stemmelse med bilag VII, del 1, punkt 26.  
3. Beregningen af de risikovægtede værdier af  engagementer vedrørende kreditrisici og 
udvandingsrisici skal baseres på de relevante parametre, der er knyttet til det pågældende 
engagement. Disse skal omfatte sandsynligheden for misligholdelse (”probability of default” 
(PD)), tab i tilfælde af misligholdelse (”loss given default” (LGD)), løbetiden (”maturity” 
(M)) og engagementets værdi. Sandsynlighede n for misligholdelse og tab i tilfælde af 
misligholdelse kan tages i betragtning separat e ller set under ét i overensstemmelse med bilag 
VII, del 2. 
4. Uanset bestemmelserne i stk. 3 skal de  risikovægtede værdier af engagementer 
vedrørende kreditrisici for al le engagementer, der tilhører de engagementsklasser, der er 
omhandlet i artikel 86, stk. 1, litra e), beregnes i overensste mmelse med bilag VII, del 1, 
punkt 15-24, med forbehold af de kompetent e myndigheders godkendelse. Kompetente 
myndigheder må kun tillade et kreditinstitut at be nytte den metode, der er fastsat i bilag VII, 
del 1, punkt 24-25, hvis kreditinstituttet opfylde r minimumskravene i bilag VII, del 4, punkt 
114-122. 
5. Uanset bestemmelserne i stk. 3 kan de  risikovægtede værdier af engagementer 
vedrørende kreditrisici for specialiserede udlånsengagementer beregnes i overensstemmelse 
med bilag VII, del 1, punkt 5. Kompetente myndigheder skal udsende vejledende 
retningslinjer for, hvordan kreditinstitutter sk al tildele specialiserede udlånsengagementer 
risikovægte i overensstemmelse med bilag VII, del 1, punkt 5, og godkende 
kreditinstitutternes tildelingsmetodologier. 
6. For engagementer, der tilhører de engageme ntsklasser, der er omhandlet i artikel 86, 
stk. 1, litra a) – d), skal kreditinstitutter tilv ejebringe deres egne estimater af sandsynligheden 
for misligholdelse i overensstemmels e med artikel 84 og bilag VII, del 4. 
7. For engagementer, der tilhører de engageme ntsklasser, der er omhandlet i artikel 86, 
stk. 1, litra d), skal kreditinstitutter tilvejebringe deres egne estimater af tab i tilfælde af 
misligholdelse og omregningsfaktorer i overen sstemmelse med artikel 84 og bilag VII, del 4. 
8. For engagementer, der tilhører de engageme ntsklasser, der er omhandlet i artikel 86, 
stk. 1, litra a) - c), skal kreditinstitutter anvende de værdier for tab i tilfælde af misligholdelse, 
der er fastsat i bilag VII, del 2, punkt 8, og de omregningsfaktorer, der er  fastsat i bilag VII, 
del 3, punkt 11, nr. a) - c). 
9. Uanset bestemmelserne i stk. 8 ka n de kompetente myndigheder for alle 
engagementer, der tilhører de engagementsklasser, der er omhandlet i artikel 86, stk. 1, litra a) 
– c), tillade kreditinstitutter at benytte deres e gne estimater af tab i ti lfælde af misligholdelse 
og omregningsfaktorer i overensstemmels e med artikel 84 og bilag VII, del 4. 
 
DA 104   DA 10. De risikovægtede værdier af securitiserede  engagementer og af de engagementer, der 
tilhører den engagementsklasse, der er omhandlet i artikel 86, stk. 1, litra f), beregnes i 
overensstemmelse med underafdeling 4. 
11. Opfylder engagementer med et institut for kollektiv investering i værdipapirer 
(investeringsinstitut) kriterierne i bilag VI, de l 1, punkt 74-75, og er kreditinstituttet bekendt 
med alle de underliggende engagementer i inve steringsinstituttet, sk al kreditinstituttet 
medregne disse underliggende engagementer ve d beregningen af de risikovægtede værdier af 
engagementer og de forventede tab i overensste mmelse med de metoder, der er fastsat i denne 
underafdeling. 
Opfylder kreditinstituttet ikke betingelserne for at benytte de metoder, der er fastsat i denne 
underafdeling, beregnes de risikovægtede værdie r af engagementer og de forventede tab i 
overensstemmelse med følgende metoder: 
a) for de engagementer, der tilhører de n engagementsklasse, der er omhandlet i 
artikel 86, stk. 1, litra e), den metode, der er fastsat i bilag VII, del 1, punkt 17-
19. Hvis kreditinstituttet til dette form ål ikke kan sondre mellem unoterede 
aktier, positioner i børsnoterede aktier og andre aktiepositioner, skal det 
behandle de pågældende engageme nter som andre aktiepositioner 
b) for alle andre underliggende engage menter, den metode, der er fastsat i 
underafdeling 1 med følgende ændringer: 
i) engagementerne henføres til den rette engagementsklasse og tildeles 
risikovægtningen for det kreditkvalit etstrin, der ligger umiddelbart 
over det kreditkvalitetstrin, som engagementet normalt ville blive 
tildelt 
ii) engagementer, der henføres til de højere kreditkvalitetstrin, som normalt 
ville blive tildelt en ri sikovægt på 150 %, tildeles en risikovægt på 
200 %. 
12. Opfylder engagementerne med et investerings institut ikke de kriter ier, der er fastsat i 
bilag VI, del 1, punkt 74-75, eller er kreditinst ituttet ikke bekendt med alle de underliggende 
engagementer i investeringsinstituttet, skal kreditinstituttet medregne de underliggende 
engagementer og beregne de risikovægtede værd ier af engagementer og de forventede tab i 
overensstemmelse med den metode, der er fast sat i bilag VII, del 1, punkt 17-19. Hvis 
kreditinstituttet til dette formål ikke ka n sondre mellem unoterede aktier, positioner i 
børsnoterede aktier og andre aktiepositioner, skal det behandle de pågældende engagementer 
som andre aktiepositioner. Med henblik herpå henføres ikke-aktiepositioner til en af de 
klasser (privat aktiekapital, børsnoteret aktiekap ital eller anden aktiekapital), der er fastsat i 
bilag VII, del 1, punkt 17, og ukendte engage menter henføres til klassen af andre 
aktiepositioner. 
Som et alternativ til den ovenfor beskrevne metode kan kreditinstitutter gøre brug af en 
tredjemand til at beregne og indberette de gennemsnitlige risikovægtede værdier af 
engagementer baseret på investeringsinstitu ttets underliggende enga gementer og beregnet i 
overensstemmelse med følgende metoder, fo rudsat at beregningen s og indberetningens 
nøjagtighed er tils trækkelig sikret: 
 
DA 105   DA a) for engagementer, der tilhører den engagementsklasse, der er omhandlet i 
artikel 86, stk. 1, litra e), den metode, der er fastsat i bilag VII, del 1, punkt 17-
19. Hvis kreditinstituttet til dette form ål ikke kan sondre mellem unoterede 
aktier, positioner i børsnoterede aktier og andre aktiepositioner, skal det 
behandle de pågældende engageme nter som andre aktiepositioner 
b) for alle andre underliggende engage menter, den metode, der er fastsat i 
underafdeling 1, med følgende ændringer: 
i) engagementerne henføres til den rette engagementsklasse og tildeles 
risikovægtningen for det kreditkvalite tstrin, der ligger umiddelbart over 
det kreditkvalitetstrin, som engage mentet normalt ville blive tildelt 
ii) engagementer, der henføres til de højere kreditkvalitetstrin, som normalt 
ville blive tildelt en risikovægt på  150 %, tildeles en risikovægt på 
200 %. 
Artikel 88 
1. De forventede tab vedrørende engagementer, der tilhører en af de engagementsklasser, 
der er omhandlet i artikel 86, stk. 1, litra a) – e), beregn es i overensstemmelse med de 
metoder, der er fastsat i bilag VII, del 1, punkt 27-33. 
2. Beregningen af de forventede tab i overe nsstemmelse med bilag VII, del 1, punkt 27-
33, baseres på de samme inputtal for sandsynlighe den for misligholdelse, tabet i tilfælde af 
misligholdelse og værdien af hvert engagement som dem, der benyttes ti l beregningen af de 
risikovægtede værdier af engagementer  i overensstemmelse med artikel 87. 
3. De forventede tab vedrørende secu ritiserede engagementer beregnes i 
overensstemmelse med underafdeling 4. 
4. De forventede tab vedrørende engagementer, der tilhører den engagementsklasse, der 
er omhandlet i artikel 86,  stk. 1, litra g), er nul. 
5. De forventede tab vedrørende udvandingsri sici for erhvervede fordringer beregnes i 
overensstemmelse med de metoder, der er fastsat i bilag VII, del 1, punkt 33. 
6. De forventede tab vedrørende de engageme nter, der er omhandlet i artikel 87, stk. 11 
og 12, beregnes i overensstemmelse med de metode r, der er fastsat i bilag VII, del 1, punkt 
27-33. 
Artikel 89 
1. Med forbehold af de kompetente myndighe ders godkendelse kan kreditinstitutter, der 
har tilladelse til at benytte I RB-metoden til beregning af de risikovægtede værdier af 
engagementer og de forventede tab for en  eller flere engagementsklasser, anvende 
underafdeling 1 på følgende: 
a) den engagementsklasse, der er omha ndlet i artikel 86, stk. 1, litra a), hvis 
antallet af væsentlige modparter er begrænset, og  det ville være 
 
DA 106   DA uforholdsmæssigt belastende for kreditinstituttet at implementere et 
ratingsystem for disse modparter 
b) den engagementsklasse, der er omha ndlet i artikel 86, stk. 1, litra b), hvis 
antallet af væsentlige modparter er begrænset, og  det ville være 
uforholdsmæssigt belastende for kreditinstituttet at implementere et 
ratingsystem for disse modparter 
c) engagementer på ikke-centrale forr etningsområder samt engagementsklasser, 
der er uden større betydning i hensee nde til størrelse og opfattet risikoprofil 
d) engagementer med centralregering en i hjemlandet og dens regionale 
regeringer, lokale myndigheder og admi nistrative organer, forudsat at: 
i) der ikke er nogen forskel i risiko mellem engagementerne med 
centralregeringen og disse øvrige e ngagementer i kraft af særlige 
offentlige arrangementer 
ii) engagementerne med centralreger ingen henhører under kreditkvalitetstrin 
1 i underafdeling 1 
e) et kreditinstituts enga gementer med en modpart, som er dets moderselskab, 
datterselskab eller et datterselskab af de ts moderselskab, forudsat at modparten 
er et kreditinstitut eller et finansielt holdingselskab, et finansieringsinstitut, et 
porteføljeadministrationsselskab eller en  accessorisk servicevirksomhed, der er 
underlagt passende tilsynskrav 
f) aktiepositioner i forhold til selskaber, hvis kreditforpligtelser berettiger til 
nulrisikovægtning efter bestemmelserne i underafdeling 1 (herunder offentligt 
støttede foretagender, på hvilk e der kan anvendes nulvægtning) 
g) aktiepositioner, der er pålagt som fø lge af lovgivningsprogrammer til fremme 
af bestemte erhvervssektorer, som yder betydelige tilskud til kreditinstituttets 
investering og indebærer en eller anden form for statslig kontrol og 
restriktioner på aktieinves teringerne. Denne undtagelse  er begrænset til i alt 
10 % af kerneegenkapitalen plus den supplerende egenkapital. 
Dette stykke er ikke til hinder for, at  de kompetente myndigheder i en anden 
medlemsstat kan tillade, at reglerne i underafdeling 1 anvendes på aktiepositioner, 
for hvilke denne behandling er blev et tilladt i andre medlemsstater. 
2. Med henblik på litra c) anses aktiepositions klassen for et kreditinstitut for at være 
væsentlig, hvis dens samlede værdi, eksklu sive aktiepositioner, der er pålagt under 
lovgivningsprogrammer som omtalt i litra g), i gennemsnit igennem det foregående år 
overstiger 10 % af kreditinstitu ttets egenkapital. Hvis antalle t af disse aktiepositioner udgøres 
af mindre end ti individuelle aktieposter, er denne tærskel på 5 % af kreditinstituttets 
egenkapital. 
 
DA 107   DA UNDERAFDELING 3 – KREDITRISIKOREDUKTION  
Artikel 90 
Med henblik på denne underafdeling forstås ved ‘l ångivende kreditinstitut ’ det kredi tinstitut, 
der har det pågældende engagement, uanset  om det hidrører fra et lån eller ej. 
Artikel 91 
Kreditinstitutter, der benytter standardmetoden efter bestemmelserne i artikel 78-83 eller IRB-
metoden efter bestemmelserne i artikel 84-89, men ikke benytter de res egne estimater af tab i 
tilfælde af misligholdelse og omregningsfaktorer  efter bestemmelserne i artikel 87 og 88, kan 
anerkende kreditrisikoreduktion i overen sstemmelse med denne underafdeling ved 
beregningen af de risiko vægtede værdier af engagementer me d henblik på artikel 75, litra a), 
eller i givet fald af de forventede tab med he nblik på den beregning, der er omhandlet i artikel 
57, litra q), og artikel 63, stk. 3. 
Artikel 92 
1. Den teknik, der anvendes til at yde kred itrisikoafdækning, samt de foranstaltninger 
og skridt, der tages, og de procedurer og politikker, der implementeres af det 
långivende kreditinstitut, skal være af en sådan karakter, at de resulterer i 
kreditrisikoafdækningsarrangementer, der ha r retskraft og kan fu ldbyrdes i alle de 
relevante lande. 
2. Det långivende kreditinstitut skal tage alle nødvendige skridt til at sikre, at 
kreditrisikoafdækningsarrangementerne er effektive, og til at reducere de relaterede 
risici. 
3. Når der er tale om finansieret kredit risikoafdækning, skal de aktivposter, der 
påberåbes, for at kunne aner kendes være tilstrækkelig lik vide og deres værdi over tid 
være tilstrækkelig stabil til at yde passende vished for den tilvejebragte 
kreditrisikoafdækning under hensyntagen til den metode, der benyttes til at beregne 
de risikovægtede værdier af engagementer, og graden af tilladt  anerkendelse. De 
aktivposter, der vil kunne anerke ndes, skal være begrænset til de aktivposter, der er 
omhandlet i bilag VIII, del 1. 
4. Når der er tale om finansieret kr editrisikoafdækning, skal det långivende 
kreditinstitut have ret til at likvidere el ler på passende vis be holde de aktivposter, 
hvorfra risikoafdækningen hidrører, i tilfælde  af låntagerens eller i givet fald 
depotforvalterens misligholdelse, in solvens eller konkurs eller en anden 
kreditbegivenhed, der måtte være beskrevet i transaktionsdokumenterne. Graden af 
korrelation mellem værdien af de aktivposte r, der påberåbes til risikoafdækningen, 
og låntagerens kreditkvalitet må ikke være for stor.  
5. Når der er tale om ufinan sieret kreditrisikoafdækning, skal den part, der afgiver 
tilsagn om risikoafdækning, for at kunne aner kendes være tilstræ kkelig pålidelig og 
risikoafdækningsaftalen have re tskraft i de relevante lande for at yde passende vished 
for den tilvejebragte kreditrisikoafdækning under hensyntagen til den metode, der 
benyttes til at beregne de ri sikovægtede værdier af engageme nter, og graden af tilladt 
 
DA 108   DA anerkendelse. De udbydere af kr editrisikoafdækning og typer af 
risikoafdækningsaftaler, der vil kunne anerkendes, skal være begrænset til de 
udbydere og typer af risikoafd ækningsaftaler, der er omha ndlet i bilag VIII, del 1. 
6. Minimumskravene i bilag VIII, del 2, skal opfyldes. 
Artikel 93 
1. Er kravene i artikel 92 opfyldt, kan beregningen af de risikovægtede værdier af 
engagementer og i givet fald af de forv entede tab ændres i overensstemmelse med 
bilag VIII, del 3-6. 
2. Et engagement, i forhold til hvilket der opnås kreditrisikoreduktion, må ikke medføre 
en højere risikovægtet værdi e ller et højere forv entet tab end et i øvrigt identisk 
engagement, i forhold til hvilket der ikke er opnået kreditrisikoreduktion. 
3. Tager den risikovægtede værdi af engagementer allerede højde for 
kreditrisikoafdækning efter bestemmelserne  i artikel 78-83 e ller artikel 84-93 alt 
efter, hvad der er relevant, kan bere gningen af kreditrisi koafdækningen ikke 
yderligere anerkendes efter beste mmelserne i denne underafdeling. 
UNDERAFDELING 4 - SECURITISATION  
Artikel 94 
Benytter et kreditinstitut standardmetoden, de r er omhandlet i undera fdeling 1, til beregningen 
af de risikovægtede værdier af engageme nter for de engagementsklasser, som de 
securitiserede engagementer ville blive henfør t under efter artikel 79, skal det beregne den 
risikovægtede værdi af engagementer ve drørende en securi tisationsposition i 
overensstemmelse med bila g IX, del 4, punkt 6-35. 
I alle andre tilfælde skal  det beregne den risikovægtede værdi af engagementer i 
overensstemmelse med bilag IX, del 4, punkt 36-74. 
Artikel 95 
1. Er betydelige kreditrisici i tilknytning til securitiserede engagementer blevet overført 
fra det engagementsleverende kreditinstitut i overensstemmelse med betingelserne i bilag IX, 
del 2, må dette kreditinstitut: 
a) i tilfælde af traditionelle securiti sationer udelukke de engagementer, det har 
securitiseret, fra dets beregning af de  risikovægtede værdier af engagementer 
og i givet fald af de forventede tab 
b) i tilfælde af syntetiske securitisati oner beregne de risi kovægtede værdier af 
engagementer og i givet fald af de forven tede tab vedrørende de securitiserede 
engagementer i overensstemmelse med bilag IX, del 2. 
 
DA 109   DA 2. Finder stk. 1 anvendelse, skal det engage mentsleverende kreditinstitut beregne de 
risikovægtede værdier af engageme nter, der er fastsat i bilag IX, vedrørende de positioner, 
som det måtte besidde i securitisationen. 
Overfører det engagementsleverende kredi tinstitut ikke betydelige kreditrisici i 
overensstemmelse med stk. 1, behøver det i kke beregne risikovægtede værdier af 
engagementer vedrørende nogen af de positi oner, det måtte besidde i den pågældende 
securitisation. 
Artikel 96 
1. For at beregne den risikovægtede værd i af engagementer vedrørende en 
securitisationsposition skal der anvendes risi kovægte på eksponeringsværdien af positionen i 
overensstemmelse med bilag IX baseret på posit ionens kreditkvalitet, som kan bestemmes ved 
henvisning til en ECAI-kreditvurdering elle r på anden vis som fastsat i bilag IX. 
2. Foreligger der en eksponering i forhold til fo rskellige trancher i en securitisation, skal 
eksponeringen i forhold til hver enkelt tranche anses som en se parat securitisa tionsposition. 
Udstederne af kreditrisikoafdæ kning i forhold til securitisations positioner skal anses for at 
besidde positioner i securitisationen. Securitisat ionspositioner skal omfatte eksponeringer i 
forhold til en securitisation hidrørende fra rente- eller valu taderivatkontrakter. 
3. Er en securitisationsposition underl agt finansieret el ler ufinansieret 
kreditrisikoafdækning, kan den risikovægt, de r skal anvendes på positionen, ændres i 
overensstemmelse med artikel 90-93 læst i sammenhæng med bilag IX. 
4. Med forbehold af bestemmelserne i artikel  57, litra r), og artikel  66, stk. 2, skal den 
risikovægtede værdi af eksponeringen inkludere s i kreditinstituttets sum af risikovægtede 
værdier af engagementer med henblik på artikel 75, litra a). 
Artikel 97 
1. En ECAI-kreditvurdering må kun benyttes til at bestemme risikovægten af en 
securitisationsposition i overensstemmelse med artikel 96, hvis ECAI’et er blevet anerkendt 
af de kompetente myndigheder til dette formål, i det følgende benævnt “et anerkendt ECAI”. 
2. De kompetente myndigheder må kun anerke nde et ECAI med henblik på formålene i 
stk. 1, hvis de anser det for godtgjort, at det opfylder kravene i artik el 81 under hensyntagen 
til de tekniske kriterier i bila g VI, del 2, og at det har dem onstreret ekspertise inden for 
securitisation, hvilket kan godtgøres  ved en stærk markedsaccept. 
3. Er et ECAI blevet anerkendt af de ko mpetente myndigheder i en medlemsstat med 
henblik på formålene i stk. 1, kan de komp etente myndigheder i andre medlemsstater 
anerkende dette ECAI til disse formål uden at gennemføre deres eg en evalueringsproces. 
4. De kompetente myndigheder skal offentliggøre en redegørelse for 
anerkendelsesprocessen og en liste over anerkendte ECAI’er. 
5. For at kunne anvendes til dette formål skal  en kreditvurdering af  et anerkendt ECAI 
opfylde principperne om tr oværdighed og gennemsigtighed, jf. bilag IX, del 3.  
 
DA 110   DA Artikel 98 
1. Med henblik på anvendelse af risikovægte i forhold til secu ritisationspositioner skal de 
kompetente myndigheder bestemme, hvilke af de kreditkvalitetstrin, der er omhandlet i bilag 
IX, de relevante kreditvurderinger af et an erkendt ECAI skal associeres med. Denne 
bestemmelse skal være  objektiv og konsekvent. 
2. Når de kompetente myndigheder i en medlem sstat har foretaget en bestemmelse efter 
stk. 1, kan de kompetente myndigheder i andre medlemsstater anerkende denne bestemmelse 
uden at gennemføre deres egen bestemmelsesproces. 
Artikel 99 
Brugen af ECAI-kreditvurderinger til beregn ingen af de risikovægtede værdier af et 
kreditinstituts engagementer efter artikel 96 skal være konsekvent og i overensstemmelse med 
bilag IX, del 3. Kreditvurderinger må ikke benyttes selektivt. 
Artikel 100 
1. Foreligger der en securitisation af revolve rende engagementer, de r er underlagt en 
førtidsindfrielsesbestemmelse, skal det engagementsleverende kreditinstitut eller det 
organiserende kreditinstitut i overensstemmelse med bilag IX beregne en 
supplerende risikovægtet værdi af e ngagementerne for den risiko, at de 
kreditrisikoniveauer, den eksponeres for, kan stige som følge af virkningen af 
førtidsindfrielsesbestemmelsen. 
2. Til dette formål forstås ved revolverende engagement  et engagement, hvorved en 
kunde kan variere det beløb, der trækkes i nden for en aftalt beløbsgrænse, og ved 
førtidsindfrielsesbestemmelse en kontraktbestemmelse, som stiller krav om, at 
investorers positioner i tilfælde af, at på forhånd fastlagte begivenheder indtræffer, 
indfries inden den oprindeligt anførte udl øbsdato for de udstedte værdipapirer. 
3. Når der er tale om securitisationer, der er underlagt en førtidsindfrielsesbestemmelse 
i detailengagementer, som er uforpligtede og betingelsesløst opsigelige uden varsel, 
og hvor førtidsindfrielsen udløses af en kva ntitativ værdi for noget andet end det 3-
måneders gennemsnitlige spread, kan de  kompetente myndigheder benytte en 
behandling, der ligger tæt op ad  den, der er fastsat i bilag IX, del 4, punkt 27-30, til 
bestemmelse af det indikerede omregningstal. 
4. Agter en kompetent myndighed at anvende  en behandling i overensstemmelse med 
stk. 3 i forhold til en særlig  securitisation, skal den i første række informere de 
relevante kompetente myndigheder i al le de øvrige medlemsstater. Inden 
anvendelsen af denne behandling bliver en del af en generel fremgangsmåde for den 
kompetente myndighed i forhold ti l securitisationer, der indeholder 
førtidsindfrielsesbestemmelser af den på gældende type, skal den kompetente 
myndighed høre de relevante kompeten te myndigheder i alle de øvrige 
medlemsstater og tage hensyn til de fr emsatte synspunkter. De synspunkter, der 
kommer til udtryk i en såda n høring, og den vedtagne be handling skal offentliggøres 
af den pågældende kompetente myndighed. 
 
DA 111   DA Artikel 101 
1. Et engagementsleverende kreditinstitut el ler et organiserende kreditinstitut må ikke 
med henblik på at reducere investorers pote ntielle eller faktiske  tab yde støtte til 
securitisationen ud over sine kontraktlige forpligtelser. 
2. Opfylder et engagementsleverende kreditin stitut eller et organiserende kreditinstitut 
ikke stk. 1 i forhold til en securitisation, sk al den kompetente m yndighed som et minimum 
kræve, at det besidder ka pital i forhold til alle de secur itiserede engagementer, som om de 
ikke var securitiserede. Kreditinstituttet skal offentliggøre, at det har ydet ikke-
kontraktbaseret støtte, og hvad virk ningen på den lovpligtige kapital af at gøre dette har været. 
AFDELING 4 
MINIMUMSEGENKAPITALKRAV FOR OPERATIONELLE RISICI  
Artikel 102 
1. Kompetente myndigheder skal kræve af kredi tinstitutter, at de besidder egenkapital i 
forhold til de operationelle risici i overensstemm else med de metoder, de r er fastsat i artikel 
103, 104 og 105. 
2. Uden at dette berører best emmelserne i stk. 4, må kred itinstitutter, der benytter 
metoden i artikel 104, ikke gå tilbage til at benytte metoden i artikel 103, medmindre dette 
sker med en påviselig god begrundelse og med de kompetente myndigheders godkendelse. 
3. Uden at dette berører be stemmelserne i stk. 4, må kr editinstitutter, der benytter 
metoden i artikel 105, ikke gå tilbage til at be nytte metoden i artikel 103 eller 104, medmindre 
dette sker med en påviselig god begrunde lse og med de kompetente myndigheders 
godkendelse. 
4. Kompetente myndigheder kan tillade kredit institutter at benytte en kombination af 
metoder i overensstemmelse med bilag X, del 4. 
Artikel 103 
Kapitalkravet for de operationelle risici efter metoden med basisindikat orer (”Basic Indicator 
Approach”) skal være en vis procentdel af en  relevant indikator i overensstemmelse med de 
parametre, der er fastsat i bilag X, del 1. 
Artikel 104 
1. Efter standardmetoden (”Standardised Appr oach”) skal kreditinstitutter opdele deres 
virksomhed i en række forretningsområder, jf. bilag X, del 2. 
 
DA 112   DA 2. For hvert forretningsområde beregner kr editinstitutter et kapitalkrav for de 
operationelle risici som en vis procentdel af  en relevant indikator i overensstemmelse 
med de parametre, der er fastsat i bilag X, del 2. 
3. For visse forretningsområder kan de kompetente myndigheder under visse 
omstændigheder bemyndige et kreditinstitut ti l at benytte en alternativ indikator til 
bestemmelse af dets kapitalkra v for de operationelle risici. 
4. Kapitalkravet for de operati onelle risici efter standardme toden skal være summen af 
kapitalkravene for de operationelle risici for alle de enkelte forretningsområder. 
5. Parametrene for standardmetoden findes i bilag X, del 2. 
6. For at være kvalificeret til at benytte standardmetoden skal kreditinstitutter opfylde 
kriterierne i bilag X, del 2. 
Artikel 105 
1. Kreditinstitutter kan benytte metode rne med avanceret måling (”Advanced 
Measurement Approaches”) baseret på deres egne  interne risikomålingssystemer, forudsat at 
den kompetente myndighed udtrykkeligt godkender brugen af de relevante modeller til 
beregning af egenkapitalkravet. 
2. Kreditinstitutter skal godtgør e over for deres kompetente myndigheder, at de opfylder 
kvalifikationskriterierne i bilag X, del 3.  
3. Når en metode med avanceret måling agtes benyttet af et moderkreditinstitut i EU og 
dets datterselskaber eller af datterselskaber af et finansielt moderholdingselskab i EU, skal de 
kompetente myndigheder for de forskellige selskaber indgå i et tæt samarbejde, jf. 
bestemmelserne i artikel 128- 132. Anvendelsen af denne be stemmelse skal omfatte de 
elementer, der er anført i bilag X, del 3. 
4. Når et moderkreditinstitut i EU og dets datterselskaber eller et 
moderfinansieringsinstitut i EU og dets datter selskaber benytter en metode med avanceret 
måling på samlet grundlag på moderselskabet og dets datterselskaber,  kan de kompetente 
myndigheder tillade, at kvalifika tionskriterierne i bilag X, del 3, opfyldes af moderselskabet 
og dets datterselskaber set under ét. 
 
DA 113   DA  
Ð 2000/12/EF 
AFDELING 35 
STORE ENGAGEMENTER  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 1, stk. 24) 
(tilpasset) 
Ö nyt 
Artikel 106 
1. «Engagement», med henblik på anvendelse af artikel 48, 49 og 50  ⌦ denne 
afdeling ⌫ ⌦ enhver af ⌫ de i artikel 43 samt bilag II og IV  ⌦ afdeling 3, 
underafdeling 1, ⌫ opregnede aktivposte r og poster under stre gen, uden anvendelse 
af de i disse bestemmelser fastsatte ⌦ risikovægte ⌫ vægtninger  eller 
risikograder; . 
⌦ Engagementer, der hidfører fra de i bilag IV omhandlede risici  poster, ⌫ 
beregnes efter en af de metoder,  der er beskrevet i bilag III; . 
uden anvendelse af vægtning for medkontrahentrisici; alle  ⌦ Alle ⌫ elementer, der 
er 100 % dækket af egenkapitalen, kan udelukkes fra definitionen af engagementer efter godkendelse fra de kompetente myndi gheder, hvis egenkapitalen ikke indgår i 
Ö kreditinstituttets egenkapital  beregningen af solvensnøgletallet  Ö med henblik 
på artikel 75  og Ö i  de andre beregninger for tilsyn, der er fastsat i nærværende 
direktiv samt i andre fællesskabsretsakter.;  
2. e Engagementerne omfatter ikke: 
a) ved valutatransaktioner: engagementer , som er indgået i forbindelse med den 
almindelige afvikling af en transaktion i et  tidsrum på 48 timer, efter at betaling 
har fundet sted, eller   
b) ved køb eller salg af værdipapirer: enga gementer, der er indgået i forbindelse 
med den almindelige afvikling af en transaktion i et tidsrum på fem 
arbejdsdage, efter at  betaling har fundet st ed, eller værdipapirer ne er leveret alt 
efter, hvilken dato der ligger først; . 
 
DA 114   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 1, stk. 1, 
tredje afsnit (tilpasset) 
Artikel 107 
Med henblik på gennemførelsen af tilsynet og kontrollen med store engagementer  
⌦ anvendelsen af denne afdeling ⌫ , anses som kredi tinstitut  ⌦ dækker udtrykket 
“kreditinstitut” følgende: ⌫ 
a) et kreditinstitut som defineret i første afsnit , herunder også et sådant foretagendes  
⌦ dets ⌫ filialer i tredjelande samt  
b) ethvert offentligt eller privat foretage nde, herunder også et sådant foretagendes 
filialer, der svarer til  ⌦ opfylder ⌫ definitionen i første afsnit  på et “kreditinstitut” 
, og som  og er godkendt i et tredjeland; . 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 48, stk. 1 
(tilpasset) 
Ö nyt 
Artikel 108 
Indberetning om store engagementer  
1. Et kreditinstituts engagement med en enkelt kunde eller gruppe af indbyrdes 
forbundne kunder betragtes som stort, når det udgør 10 % eller mere af kreditinstituttets egenkapital. 
Ö Med henblik herpå kan afdeling 1 læses uden at  inkludere artikel 57, lit ra q), og artikel 63, 
stk. 3, og skal læses uden at  inkludere artikel 66, stk. 2.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 48, stk. 4, 
første afsnit (tilpasset) 
Artikel 109 
De kompetente myndigheder kræver, at ethvert kreditinstitut har en fo rsvarlig administration 
og regnskabsføring samt en hensigtsmæssig intern kontrol med henblik på at kunne 
identificere og registrere alle store enga gementer og efterfølgende ændringer heri ⌦ i 
overensstemmelse med dette direktiv ⌫ , i overensstemmelse med definitionerne og kravene 
i dette direktiv,  og med henblik på tilsyn med disse engagementer på baggrund af 
kreditinstituttets egen engagementspolitik. 
 
DA 115   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 48, stk. 2 
(tilpasset) 
Artikel 110 
Indberetning om store engagementer  
21. Kreditinstitutter indberett er deres store engagement er som defineret i stk. 1  til de 
kompetente myndigheder. 
Medlemsstaterne kan efter eget valg foreskrive, at kreditinstitutterne foretager denne 
indberetning på en af følgende måder: 
a) ved mindst én gang om året at indberette alle deres store engagementer med løbende 
indberetning af alle nye store engagementer  og eventuelle forøgelser af bestående 
store engagementer på mindst 20 % i forhold til den seneste indberetning 
b) ved mindst fire gange om året at indberette alle store engagementer. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 48, stk. 3 
(tilpasset) 
Ö nyt 
3.2 Ö Medmindre der er tale om kreditinstitutter, der benytter artikel 114 til anerkendelse af 
sikkerhedsstillelse ved beregningen  af værdien af engagementer  med henblik på artikel 111, 
stk. 1, 2 og 3, kan de  De engagementer, der er undtag et i medfør af artikel 49  ⌦ 111, ⌫ 
stk. 7Ö stk. 3,  litra a), b), c), d), f), g) og h), fr itages for indberetning i henhold til stk. 
Ö 1,  2 Ö og indberetningsfrekvensen i litra b) i  andet led  stk. Ö 1  2 kan reduceres til 
to gange om året for de engageme nter, der er omhandlet i artikel 49  ⌦ 111, ⌫ stk. 7Ö stk. 
3,  litra e) og i), samt i stk.  8, 9 og 10  Öartikel 115 og 116 . 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 48, stk. 4, 
andet afsnit (tilpasset) 
Et kreditinstitut skal, såfremt det påberåber sig stk. ⌦ 2 ⌫ 3, bevare registreringen af de 
anførte grunde i et år efter den begivenhed, der udløste fritagelsen, således at de kompetente 
myndigheder kan efterprøve, om den er berettiget. 
 
Ø nyt 
3. Medlemsstaterne kan forlange indberetning af  koncentrerede engagementer i forhold til 
udstedere af en sikkerhedsstillelse, de r er accepteret af kreditinstituttet. 
 
DA 116   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 49, stk. 1-5 
(tilpasset) 
Î1 2004/xx/EF, artikel 3, stk. 7 
Ö nyt 
Artikel 111 
Øvre grænser for store engagementer  
1. Et kreditinstitut må ikke med en enke lt kunde eller gruppe af indbyrdes forbundne 
kunder indgå engagementer for beløb, der tilsammen overstiger 25 % af 
kreditinstituttets egenkapital Ö. Med henblik herpå og på andre bestemmelser i 
denne artikel kan afdelin g 1 læses uden at inkludere arti kel 57, litra q), og artikel 63, 
stk. 3, og skal læses uden at  inkludere artikel 66, stk. 2.  
2. Den i stk. 1 omhandlede procentsats nedsæ ttes til 20 %, når kunden eller gruppen af 
indbyrdes forbundne kunder er kreditinstituttets  moder- eller datterselskab og/eller et 
andet eller andre af dette moderselskabs datterselskabe r. Medlemsstaterne kan dog 
undtage engagementer med disse kunder fra denne grænse på 20 %, hvis de foreskriver en særlig kontrol med de pågæ ldende engagementer ved hjælp af andre 
foranstaltninger eller fremgangsmåder. De underretter Kommissionen og Î
1 Det 
Europæiske Bankudvalg  om indholdet af disse foranstaltninger eller 
fremgangsmåder. 
3. Et kreditinstitut må ikke indgå store engagementer for beløb, som tilsammen 
overstiger 800 % af egenkapitalen. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 49, stk. 4 
(tilpasset) 
4. Medlemsstaterne kan stille strengere krav end de i stk. 1, 2 og 3 fastsatte øvre grænser.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 49, stk. 1-5 
54. Et kreditinstitut skal til e nhver tid overholde de i stk. 1, 2 og 3 fastsatte øvre grænser 
for de engagementer, det har indgået. Hv is engagementerne i undtagelsestilfælde 
alligevel overstiger de øvre grænser, sk al der omgående gives underretning herom til 
de kompetente myndigheder, der, hvis omstændighederne taler for det, kan 
indrømme kreditinstituttet en bestemt tids frist til atter at overholde grænserne. 
 
Ø nyt 
Artikel 112 
1. Med henblik på artikel 113-117 omfatter ‘garan ti’ kreditderivater, der er anerkendt i 
medfør af artikel 90-93, bortset  fra ”credit linked notes”. 
 
DA 117   DA 2. Med forbehold af stk. 3, hvor anerkendel se af finansieret eller ufinansieret 
kreditrisikoafdækning kan tillades efter arti kel 113-117, skal dette ske på betingelse 
af overholdelse af anerkendelseskravene og andre minimumskrav, der er fastsat i 
artikel 90-93 med henblik på beregning en af de risikovægtede værdier af 
engagementer efter artikel 78-83. 
3. Benytter et kreditinstitut sig af arti kel 114, stk. 2, skal anerkendelsen af 
kreditrisikoafdækning være underlagt de  relevante krav i artikel 84-89. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 49, stk. 4 og 
6 (tilpasset) 
Artikel 113 
1. Medlemsstaterne kan stille st rengere krav end de i artikel ⌦ 111 ⌫ 75, stk. 1, 2 og 
3. fastsatte øvre grænser. 
62. Medlemsstaterne kan helt el ler delvis fravige artikel ⌦ 111, ⌫ 75, stk.  stk. 1, 2 og 3, 
for engagementer, som et kreditinstitut har in dgået med sit moderselskab, moderselskabets 
øvrige datterselskaber og sine egne datterselskab er, for så vidt disse selskaber falder ind under 
det tilsyn på konsolideret grundlag, som kreditin stituttet selv er underlagt i overensstemmelse 
med nærværende direktiv eller med tilsvarende regler i et tredjeland. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 49, stk. 7 
(tilpasset) 
Ö nyt 
73. Medlemsstaterne kan helt eller delvis fr avige stk. 1, 2 og 3  ⌦ artikel 111 ⌫ for følgende 
engagementer: 
(a) aktivposter, der repræsenterer ford ringer på central regeringer eller 
centralbanker i zone A;  Ö centralregeringer eller centralbanker, som usikret 
ville blive tildelt en 0 % ri sikovægt efter artikel 78-83  
(b) aktivposter, der repræsenterer fo rdringer på De Europæiske 
Fællesskaber Ö internationale organisationer eller multilaterale 
udviklingsbanker, som usikret ville blive t ildelt en 0 % risik ovægt efter artikel 
78-83  
(c) aktivposter, der repræsente rer fordringer, som udtrykke ligt er garanteret af 
centralregeringer eller cen tralbanker i zone A elle r af De Europæiske 
Fællesskaber Ö centralregeringer, centralbanker,  internationale organisationer 
eller multilaterale udviklingsbanker, hvor usikrede fordringer på det 
garantistillende organ ville opnå en  0 % risikovægt efter artikel 78-83  
(d) andre engagementer indgået med eller garanteret af centralregeringer eller 
centralbanker i  zone A eller af De Europæiske Fællesskaber 
Ö centralregeringer, centralbanker, in ternationale organisationer eller 
multilaterale udviklingsbanker, hvor usik rede fordringer på organet, som 
 
DA 118   DA engagementet er indgået med, eller af hv ilket det er garanteret, ville opnå en 
0 % risikovægt efter artikel 78-83  
(e) aktivposter, der repræsenterer fordringer på og andre engagementer med i zone 
B centralregeringer eller centralbanker Ö, som ikke er nævnt i litra a) 
ovenfor,  når de lyder på og i givet fald er  finansieret i låntagernes valuta 
(f) aktivposter og andre engagementer, so m af de kompetente myndigheder er 
godkendt som værende tilstrækkeligt sikret  ved sikkerhedsstillelse i form af 
Ö værdipapirer udstedt af i zone A  centralregeringer eller centralbanker, 
eller af De Europæiske Fællesskaber el ler af medlemsstaternes regionale eller 
lokale myndigheder, for hvilke der anvendes en vægtning på 0  % for solvens i 
overensstemmelse med artikel 44 Ö internationale organisationer, multilaterale 
udviklingsbanker eller medlemsstaternes regionale regeringer eller lokale 
myndigheder, hvis værdipapirer repræsen terer fordringer på deres udsteder, og 
som ville opnå en 0 % risikovægt efter artikel 78-83  
(g) aktivposter og andre engagementer, so m af de kompetente myndigheder er 
godkendt som værende tilstrækkeligt sikr et ved indlån i kontanter i det 
långivende ⌦ kreditinstitut ⌫ institut  eller i et kreditinstitut, der er 
långiverens moder- eller datterselskab 
(h) aktivposter og andre engagementer, so m af de kompetente myndigheder er 
godkendt som værende tilstrækkeligt sikret ved indlånsbeviser udstedt af det långivende ⌦ kreditinstitut ⌫ institut
 eller af et kreditinstitut, som er 
moderselskabet eller et datte rselskab til det långivende ⌦ kreditinstitut ⌫ 
institut , og deponeret hos et af disse institutter, uanset hvilket 
(i) aktivposter, der repræsenterer fordringer på eller andre engagementer indgået 
med et kredit  institut med en løbetid på højst  et år, og som ikke indgår i dettes 
egenkapital 
(j) aktivposter, der repræsenterer fordringer på eller andre engagementer med en 
løbetid på højst et år, på og i instituti oner, som ikke er kreditinstitutter, men 
opfylder kravene i artikel 45, stk. 2, Ö bilag VI, del 1, punkt 82 , og for 
hvilke der er stille t sikkerhed i henhold til nævnte punkt 
(k) veksler og tilsvarende værdipapirer med en  løbetid på højst et år, som bærer et 
andet kreditinstituts undertegning 
(l) obligationer som defineret i artikel  22, stk. 4, i direktiv 85/611/EØF Ö dækkede 
obligationer som defineret i artikel 78-83  
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
(m) indtil der har fundet en nærmere sa mordning sted, de kapitalinteresser i 
forsikringsselskaber, som er nævnt i artikel 51, stk. 3,  ⌦ 122, stk. 1, ⌫ indtil 
højst 40 % af egenkapitalen i det kreditinstitut, som overtager kapitalinteressen 
(n) aktivposter, der repræsenterer fordri nger på det region ale eller centrale 
kreditinstitut, som i henhold til bestem melser i love eller vedtægter har til 
 
DA 119   DA opgave at foretage likviditetsudligning inden for det net af kreditinstitutter, 
som det långivende kreditin stitut i henhold til disse be stemmelser er tilsluttet 
 
Ð 2000/12/EF 
(o) engagementer, for hvilke der til de ko mpetente myndigheders tilfredshed er 
stillet sikkerhed i form af andre værdipap irer end dem, der er nævnt i litra f) 
såfremt vær dipapirerne ikke er udstedt af kreditinstituttet selv, dets 
moderselskab eller et af deres datter selskaber eller af den pågældende kunde 
eller gruppe af indbyrdes forbundne kunder.  De værdipapirer, der stilles som 
sikkerhed, skal ansættes til markedsværdie n og give en overskydende dækning 
i forhold til de sikrede engagementer, og de skal enten være noteret på en børs 
eller være faktisk omsættelige og regelmæ ssigt noteret på et marked, hvor der 
handles gennem anerkendte, profe ssionelle mæglere, og som efter de 
kompetente myndigheders opfat telse i den medlemsstat, de r er kreditinstituttets 
hjemland, giver tilfredsstillende mulighe d for at ansætte en objektiv pris, 
hvormed værdipapirernes overskydende dækning til enhver tid kan 
kontrolleres. Den krævede oversky dende dækning er på 100  %; den er dog på 
150 % for aktier og på 50  % for obligationer, der er uds tedt af kreditinstitutter, 
regionale regeringer og lokale myndighede r i medlemsstaterne bortset fra dem, 
der er omhandlet i artikel 44 og obligationer, der er udstedt af EIB og 
multilaterale udviklingsbanker. De værdipapirer, der anvendes til 
sikkerhedsstillelse, kan ikke indgå i kreditinstituttets egenkapital  
 
Ð 2000/12/EC 
(p) lån, for hvilke der til de kompetente myndigheders tilfredshed er stillet 
sikkerhed i form af pant i fast ejendom til beboelse eller i form af andele i 
finske boligselskaber, der drives i henhol d til den finske lov om boligselskaber 
af 1991 eller senere tilsvarende lovgi vning, samt leasingtransaktioner, hvor 
udlejeren beholder den fu lde ejendomsret til den udlejede bolig, så længe 
lejeren ikke har benyttet sin købsopti on, i begge tilfælde inden for 50 % af 
værdien af den pågældende faste ejendom  Værdien af den faste ejendom skal 
til de kompetente myndigheders tilfredshed beregnes på grundlag af strenge 
værdiansættelsesnormer, der er fas tlagt i love eller administrative 
bestemmelser. Værdiansættelsen foretages mindst en gang om året. I dette litra 
defineres fast ejendom til beboelse som beboelse, der er eller vil blive beboet 
eller udlejet af låntageren  
 
Ø nyt 
(q) følgende engagementer, hvis de ville opnå  en 50 % risikovæg t efter artikel 78-
83 og kun indtil 50 % af værdien af den pågældende ejendom: 
i) engagementer, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af pant i kontor- eller 
forretningsejendomme eller i form af aktier i finske boligselskaber, der drives i 
henhold til den finske lov om boligsels kaber af 1991 eller se nere tilsvarende 
lovgivning, og som vedrører konto r- eller forretningsejendomme 
 
DA 120   DA ii) engagementer, der vedrører ejendoms leasingtransaktioner vedrørende kontor- 
eller forretningsejendomme. 
Med henblik på nr. ii) kan de kompetent e myndigheder frem til den 31. december 
2011 tillade kreditinstitutter at anerkende 100 % af værdien af den pågældende 
ejendom. Ved udløbet af denne periode ta ges denne behandling op til revision. 
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om , hvorledes de gør brug af denne 
fortrinsbehandling 
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
qr) 50 % af poster under stregen me d mellemliggende/lav risiko efter 
klassificeringen i bilag II 
rs) med de kompetente myndigheders tilladelse, andre garantier end 
kreditgarantier, som er baseret på en lov eller andre retsforskrifter, og som gensidige 
garantifonde, der har status som kreditins titutter, yder sine me dlemmer, idet de 
vægtes med 20 % af beløbet 
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om  deres anvendelse af denne mulighed 
for at sikre, at den ikke fører til konkurrencefordrejning  
st) poster under stregen med lav risiko efter kl assificeringen i bilag II, for så vidt 
der med vedkommende kunde eller gruppe af indbyrdes forbundne kunder er truffet 
aftale om, at engagementet kun kan indgås, hvi s det er godtgjort, at det ikke vil nå op 
på en sådan stør relse, at de i ⌦ artikel 111, stk. 1-3, ⌫ stk. 1, 2 og 3  fastsatte øvre 
grænser overskrides. 
 
Ø nyt 
Kontanter, der modtages under en ”credit linked note” udstedt af kreditinstituttet, og 
en modparts udlån og indlån i kreditinstitutte t, der er underlagt en balanceført aftale 
om netting, der er anerkendt efter artikel 90 -93, anses for at falde ind under litra g). 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 49, litra o), 
andet og tredje punktum (tilpasset) 
Ö nyt 
⌦ Med henblik på litra o) skal de ⌫ De værdipapirer, der stilles som sikkerhed, 
ansættes til markedsværdien og give en overskydende dækning i forhold til de 
sikrede engagementer, og de skal enten være  noteret på en børs eller være faktisk 
omsættelige og regelmæssigt noteret på et marked, hvor der handles gennem 
anerkendte, professionelle mæglere, og som efter de kompetente myndigheders 
opfattelse i den medlemsstat, der er kreditin stituttets hjemland, giver tilfredsstillende 
mulighed for at ansætte en objektiv pr is, hvormed værdipapirernes overskydende 
dækning til enhver tid kan kontrolleres. Den krævede overskydende dækning er på 
100 %. d Den er dog på 150 % for aktier og på 50 % for obligationer, der er udstedt af 
kreditinstitutter  institutioner, regionale rege ringer og lokale myndigheder i 
medlemsstaterne bortset fra dem,  der er omhandlet i artikel 44  ⌦ litra f) ⌫, og 
obligationer, der er  udstedt af EIB og  multilaterale udviklingsbanker Ö bortset fra 
 
DA 121   DA dem, der opnår en 0 % risi kovægt efter standardmetoden.  Er der manglende match 
mellem eksponeringens løbetid og kred itrisikoafdækningens løbetid, kan 
sikkerhedsstillelsen ikke anerkendes.  ⌦ De værdipapirer, der anvendes til 
sikkerhedsstillelse, kan ikke indgå i kreditinstituttets egenkapital. ⌫ 
⌦ Med henblik på litra p) skal værdien ⌫ Værdien  af den faste ejendom til de 
kompetente myndigheders tilfredshe d beregnes på grundlag af strenge 
værdiansættelsesnormer, der er fastlagt i love eller administrative bestemmelser. Værdiansættelsen foretages mindst en gang om året. I dette
 litra ⌦ p) ⌫ defineres 
fast ejendom til beboelse som beboelse, der er eller vil blive beboet eller udlejet af låntageren.
 
Medlemsstaterne underretter Kommissionen ⌦ om enhver undtagelse, der 
indrømmes i henhold til litra s) ⌫ deres anvendelse af denne mulighed  for at sikre, 
at den ikke fører til konkurrencefordrejning.  
 
Ø nyt 
Artikel 114 
1. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 3 kan medlemsstaterne med henblik på 
beregning af værdien af engagementer med he nblik på artikel 111, stk. 1-3, i forhold til 
kreditinstitutter, der benytter den udbyggede met ode for finansiel sikkerhedsstillelse efter 
artikel 90-93, i stedet for at benytte  sig af de typer af hel eller delvis undtagelse, der er tilladt i 
henhold til artikel 113, stk. 3, litra f), g), h) og o), tillade sådanne  kreditinstitutter at benytte 
en lavere værdi end værdien af engagementet, men dog ikke lavere end summen af de fuldt 
justerede værdier af deres engagementer med kunden eller gruppen af indbyrdes forbundne 
kunder. 
I denne forbindelse forstås ved ”fuldt justeret  værdi af engagementer” den værdi, der er 
beregnet efter artikel 90-93 under hensyntagen til kreditrisikoreduktionen, 
volatilitetsjusteringer og eventue lt manglende løbetidsmatch (E*). 
Anvendes dette stykke på et kreditinstitut, finde r artikel 113, stk. 3, litra f), g), h) og o), ikke 
anvendelse på det pågældende kreditinstitut. 
2. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 3 ka n et kreditinstitut, der har tilladelse til at 
benytte egne estimater af tab i tilfælde af misligholdelse og omregn ingsfaktorer for en 
engagementsklasse efter artikel 84-89, få tilladelse - hvis det til de kompetente myndigheders 
tilfredshed er i stand til at foretage esti mater af virkningerne af den finansielle 
sikkerhedsstillelse på deres engagementer, de r kan holdes adskilt fra andre aspekter af 
relevans for tab i tilfælde af misligholdels e - til at anerkende sådanne virkninger ved 
beregningen af værdien af engagement er med henblik på artikel 113, stk. 3. 
Kompetente myndigheder skal anse det for godt gjort, at de af kred itinstituttet foretagne 
estimater er egnede til brug for reduktion af værdien af e ngagementer med henblik på 
overholdelse af beste mmelserne i artikel 111.  
Har et kreditinstitut fået till adelse til at benytte egne es timater af virkningerne af den 
finansielle sikkerhedsstillelse, skal det gøre dette på konsekvent vis til de kompetente 
 
DA 122   DA myndigheders tilfredshed. Denne fremgangsmå de skal især benyttes på alle store 
engagementer. 
Kreditinstitutter, der har tilladelse til at be nytte egne estimater af tab i tilfælde af 
misligholdelse og omregningsfaktorer for en engagementsklasse efter artikel 84-89, og som 
ikke beregner værdien af dere s engagementer ved brug af de n metode, der er omhandlet i 
første afsnit, kan få tilladelse til at benytte metoden i stk. 1 ovenfor eller metoden i artikel 
113, stk. 3, litra o), til beregning af  værdien af engagementer. Et kreditinstitut må kun benytte 
en af disse to metoder. 
3. Et kreditinstitut, som har tilladelse til at benytte de i stk. 1 og 2 beskrevne metoder til 
beregning af værdien af engagementer med henb lik på artikel 111, stk. 1-3, skal regelmæssigt 
gennemføre stresstest af deres kreditrisikokoncentrationer, herunder også i relation til 
salgsværdien af en accepteret sikkerhedsstillelse. 
Disse test skal afdække risici , der hidrører fra potentielle æn dringer i markedsforholdene, som 
kunne få en negativ indvirkning på kreditin stituttets egenkapitalgrundlag, og risici, der 
hidrører fra afhændelsen af sikkerh edsstillelse i stresssituationer. 
Kreditinstituttet skal over for de kompetente myndighe der godtgøre, at de gennemførte 
stresstest er tilstrækkelige og hensigtsmæ ssige til vurdering af sådanne risici. 
Viser en sådan stresstest, at salgsværdien af den accepterede sikkerhedsstillelse er lavere, end 
hvad der ville blive till adt efter stk. 2 og 3 alt efter, hvi lket stykke der er  relevant, skal 
værdien af den sikkerhedsstille lse, der kan tillades anerkend t ved beregningen af værdien af 
engagementer med henblik på artike l 111, stk. 1-3, reduceres tilsvarende. 
Sådanne kreditinstitutter skal inkludere fø lgende i deres strategier for reduktion af 
koncentrationsrisici: 
a) politikker og procedurer for reduktion af risici hidrøre nde fra manglende 
løbetidsmatch mellem engagementer og en eventuel kreditrisikoafdækning af 
sådanne engagementer 
b) politikker og procedurer for koncentrati onsrisici hidrørende fra anvendelsen af 
kreditrisikoreduktionsteknikker, navnlig st ore indirekte kredite ngagementer (f.eks. 
med en enkelt udsteder af værdipapirer, de r er accepteret som sikkerhedsstillelse). 
4. Anerkendes virkningerne af sikkerhedsstillelsen efter bestemmelserne i stk. 1 og 2 
ovenfor, kan medlemsstaterne behandle enhver dækket del af engagementet som værende 
indgået med udstederen af sikkerhed sstillelsen snarere end med kunden. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 49, stk. 8 og 
9 (tilpasset) 
Ö nyt 
Artikel 115 
81. Ved anvendelsen af ⌦ artikel 111, stk. 1-3 ⌫stk. 1, 2 og 3 , kan medlemsstaterne 
tillægge aktivposter, der repræsenterer fo rdringer på medlemsstaternes regionale 
 
DA 123   DA ⌦ regeringer ⌫ og lokale myndigheder, 20 % vægtning Ö , hvis disse fordringer ville opnå 
en 20 % risikovægt efter artikel 78-83, og det sa mme gælder andre engagementer indgået med 
eller garanteret af sådanne regeringer og my ndigheder, som repræsenterer fordringer, som 
opnår en 20 % risikovægt efter artikel 78-83. eller andre engagementer indgået med eller 
garanteret af sådanne myndighe der; medlemsstaterne kan dog anvende nulvægtning på disse 
aktivposter på de i artikel  44 fastsatte betingelser.  
Ö Medlemsstaterne kan dog anvende nulvægt på aktivposter, der repræsenterer fordringer på 
medlemsstaternes regionale regeringer og loka le myndigheder, hvis disse fordringer ville 
opnå en 0 % risikovægt efter artikel 78-83, og på andre engagementer  indgået med eller 
garanteret af sådanne regeringer og myndigheder,  som repræsenterer fordringer, der opnår en 
0 % risikovægt efter artikel 78-83.  
9.2. Ved anvendelsen af ⌦ artikel 111, stk. 1-3 ⌫ stk. 1, 2 og 3 , kan medlemsstaterne 
tillægge aktivposter, der repræsenterer fordri nger på og andre enga gementer med kredit  
institutter med en løbetid på over et år, men ikke over tre år, 20 % vægtning og tillægge 
aktivposter, der repræsenterer fordringer på kredit  institutter med en løbetid på over tre år, 
50 % vægtning, hvis sidstnævnte aktivposter er re præsenteret ved gældsb reve udstedt af et 
kredit  institut, og hvis disse gældsbreve efter de  kompetente myndighede rs mening er faktisk 
omsættelige på et marked af professionelle mægl ere og er genstand for en daglig notering på 
dette marked, eller hvis de kompetent e myndigheder i det udstedende kredit  instituts hjemland 
har givet tilladelse til deres udstedelse. U nder ingen omstændigheder må de pågældende 
aktivposter indgå i egenkapitalen. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 49, stk. 10 
(tilpasset) 
Artikel 116 
10. Uanset stk. 7, litra i) og stk.  9 ⌦ artikel 113, stk. 3, litra i), og artikel 115 stk. 2 ⌫, kan 
medlemsstaterne tillægge aktivposter, der repr æsenterer fordringer på og andre engagementer 
indgået med kreditinstitutter, en 20 % vægtning, uanset deres løbetid. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 49, stk. 11 
(tilpasset) 
Artikel 117 
111. Er der stillet sikkerhed for et engagement  indgået med en kunde af tredjemand, eller i 
form af værdipapirer udstedt af tredjema nd på de vilkår, der er fastsat i stk. 7,  
⌦ artikel 113, stk. 3, ⌫ litra o), kan medlemsstaterne: 
a) betragte dette engagement  som værende indgået med ⌦ garantistilleren ⌫ 
tredjemanden  i stedet for med kunden, hvis vedkommende tredjemand til de 
kompetente myndigheders tilfredshed har stillet direkte og ubetinget sikkerhed  
b) betragte dette engagement som værende  indgået med tredjemanden i stedet for 
med kunden, hvis der er stillet sikkerhed for det i stk. 7,  ⌦ artikel 113, stk. 
3, ⌫ litra o), omhandlede engagement på de deri nævnte betingelser. 
 
DA 124   DA  
Ø nyt 
2. Anvender medlemsstaterne den behandli ng, der er fastsat i stk. 1, litra a): 
a) og er garantien denomineret i en ande n valuta end den, som engagementet er 
denomineret i, vil den værdi af engage menterne, der anses for dækket, blive 
beregnet i overensstemmelse med be stemmelserne om behandling af 
manglende valutamatch ved ufinansieret risikoafdækning i bilag VIII 
b) vil manglende match mellem engage mentets løbetid og risikoafdækningens 
løbetid blive behandlet i overensst emmelse med bestemmelserne om 
behandling af manglende løbetidsmatch i bilag VIII 
c) kan delvis dækning anerkendes i over ensstemmelse med behandlingen i bilag 
VIII. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 49, stk. 12 
(tilpasset) 
12. Senest den 1. januar 1999 undersøger Rådet på  grundlag af en rapport fra Kommissionen 
den behandling af interbankengagementer, der er  fastsat i stk. 7, litra  i), og i stk. 9 og 10. 
Rådet træffer afgørelse om de eventuelle ændringe r, der skal foretages heri, på grundlag af et 
forslag fra Kommissionen.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 50 
(tilpasset) 
Ö nyt 
Artikel 118 
Tilsyn med store engagemente r på konsolideret og ikke -konsolideret grundlag  
1. Er et kreditinstitut hverken et moder - eller et datterselskab, føres tilsynet med dets 
overholdelse af artikel 48 og 49 eller enhver anden fællesskabsbestemmelse, der gælder for 
dette område, på ikke -konsolideret grundlag.  
2. I andre tilfælde føres tilsynet med overholde lsen af artikel 48 og 49 eller enhver anden 
fællesskabsbestemmelse, der gælder for de tte område, på konsolideret grundlag i 
overensstemmelse med artikel 52 til 56.  
3. Medlemsstaterne kan undlade at føre tilsyn, på et individuelt eller de lkonsolideret grundlag, 
med overholdelsen af artikel 48 og 49 eller e nhver anden fællesskabsbestemmelse, der gælder 
for dette område, får så vidt angår et kreditinstitut, der i sin ege nskab af moderselskab er 
underlagt tilsyn på et konsolider et grundlag, og for så vidt a ngår et sådant kreditinstituts 
datterselskaber, hvis disse er underlagt tilladelse og tilsyn fra medlemsstaterne og er omfattet 
af det konsoliderede tilsyn.  
 
DA 125   DA Samme ret ti l at undlade tilsyn gælder, hvis moderselskab et er et finansieringsselskab, der er 
etableret i samme medlemsstat som kreditinstituttet, forudsat at selskabet er underlagt samme 
tilsyn som kreditinstitutter.  
I de tilfælde, der er næ vnt i første og andet afs nit, 
Ö Hvis et kreditinstitut efter bestemmelserne  i artikel 69, stk. 1, på individuelt eller 
delkonsolideret grundlag undlader at opfylde de forpligtelser, der pålægges i denne afdeling, 
eller bestemmelserne i artikel 70 anvendes, nå r der er tale om moderkreditinstitutter i en 
medlemsstat,  træffes foranstaltninger til at sikre en  passende fordeling af engagementerne 
inden for koncernen. 
 
Ø nyt 
Artikel 119 
Senest den 31. december 2007 forelægger Kommi ssionen en rapport for Europa-Parlamentet 
og Rådet om denne afdelings funktionsmå de samt eventuelle passende forslag. 
 
Ð 2000/12/EF 
AFDELING 6 
KVALIFICERET DELTAGELSE UDEN FOR DEN FINANSIELLE SEKTOR  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 51, stk. 1 og 
2 (tilpasset) 
Artikel 120 
Begrænsninger for kvalifi ceret deltagelse i den ikke -finansielle sektor  
1. Et kreditinstitut må ikke besidde en kvalificeret deltagelse, der overstiger 15 % af dets 
egenkapital, i et foretagende, der hverken er et kreditinstitut, et finansieringsinstitut eller et 
foretagende, der udøver en virksomhed som nævnt i artikel 43, stk. 2, litra f), andet afsnit, i 
direktiv 86/635/EØF. 
2. Et kreditinstituts samlede kvalificerede deltagelse i andre foretagender end 
kreditinstitutter, finansieringsinstitutter og foretagender, der udøver en virksomhed som 
nævnt i artikel 43, stk. 2, litra f), andet afsnit, i direktiv 86/635/EØF, må ikke overstige 60 % 
af kreditinstituttets egenkapital. 
 
DA 126   DA  
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 5 
(tilpasset) 
5. Medlemsstaterne kan undlade at anvende græn serne i stk. 1 og 2 på  kapitalinteresser i 
forsikringsselskaber som defineret i di rektiv 73/239/EØF og 79/267/EØF eller i 
genforsikringsselskaber som de fineret i direktiv 98/78/EF.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 51, stk. 4 
(tilpasset) 
4. Aktier eller andele, som midler tidigt erhverves som led i en fi nansiel aktion med henblik på 
at redde eller sanere et foretagende eller som led i en normal procedure vedrørende stillede 
tegningsgarantier eller i eget navn for  andres regning, medregnes ikke til den kvalificerede 
deltagelse ved beregningen af de i stk. 1 og 2 fa stsatte grænser. Aktier og andele, der ikke har 
karakter af finansielle anlægsaktiver som nævnt  i artikel 35, stk. 2, i direktiv 86/635/EØF, 
skal heller ikke medtages.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 51, stk. 5 
53. De i stk. 1 og 2 fastsatte grænser må kun overskrides under særlige omstændigheder. I 
sådanne tilfælde skal de kompetente myndighe der dog kræve, at kreditinstituttet enten 
forhøjer sin egenkapital eller træffer andr e foranstaltninger med tilsvarende virkning. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 51, stk. 6 
(tilpasset) 
6. Medlemsstaterne kan foreskrive , at de kompetente myndigheder ikke skal anvende de i stk. 
1 og 2 fastsatte grænser, hvis de  har foreskrevet, at de beløb, hvormed den kvalificerede 
deltagelse overskrider de næ vnte grænser, skal være 100  % dækket af egenkapitalen, og at 
denne ikke indgår i beregningen af solvensnøgletalle t. Er der tale om overskridelser af de i 
stk. 1 og 2 fasts atte grænser, er det den største ove rskridelse, der skal  være dækket af 
egenkapitalen.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 51, stk. 4 
Artikel 121 
4. Aktier eller andele, som midlertidigt erhverves som led i en finansiel aktion med henblik på 
at redde eller sanere et foretagende eller som led i en normal procedure vedrørende stillede 
tegningsgarantier eller i eget navn for andres  regning, medregnes ikke til den kvalificerede 
deltagelse ved beregningen af de i stk. 1 og 2 fa stsatte grænser. Aktier og andele, der ikke har 
karakter af finansielle anlægsaktiver som nævnt  i artikel 35, stk. 2, i direktiv 86/635/EØF, 
skal heller ikke medtages. 
 
DA 127   DA  
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 5 
Artikel 122 
31. Medlemsstaterne kan undlade at anvende gr ænserne i stk. 1 og 2 på  kapitalinteresser 
i forsikringsselskabe r som defineret i direktiv 73 /239/EØF og direktiv 79/267/EØF 
eller i genforsikringsselskaber so m defineret i direktiv 98/78/EF. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 51, stk. 6 
(tilpasset) 
62. Medlemsstaterne kan foreskrive, at de kompetente myndigheder ikke skal anvende 
de i ⌦ artikel 120, stk. 1 og 2, ⌫ stk. 1 og 2  fastsatte grænser, hvis de har 
foreskrevet, at de beløb, hvormed den kvalif icerede deltagelse overskrider de nævnte 
grænser, skal være 100 % dækket af eg enkapitalen, og at denne ikke indgår i 
beregningen af solvensnøgl etallet. Er der tale om overskridelser af de i ⌦ artikel 
120, stk. 1 og 2, ⌫ stk. 1 og 2  fastsatte grænser, er det de n største overskridelse, der 
skal være dækket af egenkapitalen. 
 
Ø nyt 
KAPITEL  3 
KREDITINSTITUTTERS  VURDERINGSPROCES   
Artikel 123 
Kreditinstitutter skal råde over sunde, effek tive og komplette strategier og processer for 
løbende vurdering og opretholdelse af en intern ka pital af en størrelse,  type og fordeling, som 
de anser for passende til at dække arten og omfa nget af de risici, som de er eller vil kunne 
blive eksponeret for. 
Disse strategier og processer sk al underkastes regelmæssig inte rn kontrol med henblik på at 
sikre, at de vedbliver at være fyldestgørende  og proportionale i forhold til arten, omfanget og 
kompleksiteten af kreditinstituttets virksomhed. 
 
DA 128   DA  
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
KAPITEL  34 
⌦ DE  KOMPETENTE  MYNDIGHEDERS ⌫ TILSYN ⌦ OG  
OPLYSNINGSPLIGT ⌫PÅ ET KONSOLIDERET  GRUNDLAG  
 
Ð 2000/12/EF (nyt) 
Î1 2002/87/EF, artikel 29, stk. 6 
Artikel 52  
Tilsyn med kreditinstitutt er på et konsolideret grundlag  
1. Ethver t kreditinstitut, hvis datterselskab er et kred itinstitut eller et finansieringsinstitut, eller 
som besidder kapitalinteresser i sådanne institutte r, skal undergives tilsyn på grundlag af sin 
konsoliderede finansielle situati on, i det omfang og på den måde , der er foreskrevet i artikel 
54. Dette tilsyn omfatter som et minimum de  elementer, der er nævnt i stk. 5 og 6.  
2. Ethvert kreditinstitut, hvis moderselskab er et  finansieringsselskab, skal undergives tilsyn 
på grundlag af finansieringsselskabets konsoli derede finansielle situ ation i det omfang og på 
den måde, der er foreskrevet i artikel 54. Dette tilsyn omfatter som et minimum de elementer, 
der er nævnt i stk. 5 og 6.  Î1 Med forbehold af bestemmelserne i artikel 54a indebærer 
konsolidering en af det finansielle holdingselskabs fina nsielle situation på ingen måde, at de 
kompetente myndigheder skal påtage sig rollen  som tilsyn over for det individuelle finansielle 
holdingselskab.   
 
Ð 2000/12/EF, artikel 52, stk. 3 
3. Medlemsstaterne eller de kompetente myndighe der, der i henhold til  artikel 53 har til 
opgave at føre det konsoliderede tilsyn, kan i de nedenf or anførte tilfælde undlade at medtage 
et kreditinstitut, et finansierings institut eller en accessorisk bankser vicevirksomhed, der er et 
datterselskab, eller i hvilket der besiddes  kapitalinteresser, i konsolideringen:  
– når den pågældende virksomhed er beli ggende i et tredjeland, hvor der foreligger 
retlige hindringer for overførs el af de nødvendige oplysninger  
– når den pågældende virksomhed efter de kompetente myndigheders opfattelse kun er 
af ringe betydning set ud fra formålene me d kreditinstituttilsynet, og under alle 
omstændigheder når den pågældende virk somheds balancesum udgør mindre end 10 
mio. EUR eller mindr e end 1  % af moderselskabets eller det 
kapitalinteressebesiddende sels kabs balancesum, idet de laveste tal lægges til grund; 
hvis flere virksomheder opfylder ovenståen de kriterier, skal de dog medtages i 
konsolideringen, dersom de som helhed er af ikke uvæ sentlig betydning set ud fra 
ovennævnte formål, eller  
 
DA 129   DA – når de kompetente myndigheder, der er an svarlige for det konsoliderede tilsyn, 
finder, at det under hensyn til formålene med kreditinstituttilsynet ville være 
uhensigtsmæssigt eller vildledende at foret age en konsolidering af den pågældende 
virksomheds finansielle situation.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 52, stk. 5-8 
5. Tilsynet for så vidt angår solvens, krav ene til egenkapitalgrundlaget i forhold til 
markedsrisikoen og kontrollen med store engag ementer udøves på et konsolideret grundlag i 
overensstemmelse med nærværende artikel og ar tikel 53 og 56. Medlem sstaterne træffer de 
foranstaltninger, der i givet fald bliver nødvend ige for at sikre, at finansieringsselskaberne 
omfattes af det konsolidered e tilsyn i overensst emmelse med stk. 2.  
Overholdelsen af de i artikel 51, stk. 1 og 2, fa stsatte begrænsninger gøres til genstand for 
tilsyn og kontrol på grundlag af kreditinstituttets konsoliderede eller delkonsoliderede 
finansielle situation.  
6. De komp etente myndigheder påser, at der i alle de foretagender, der er omfattet af det 
konsoliderede tilsyn, som et kreditinstitut er  undergivet i henhold til stk. 1 og 2, er 
betryggende interne kontrolprocedurer for frem læggelse af de oplysni nger, der er nødvend ige 
for udøvelsen af nævnte tilsyn.  
7. Medlemsstaterne kan undlade at anvende forskrif terne i stk. 5 i form af en delkonsolidering 
eller individuelt på kreditinstitutter, der i deres egenskab af moderselskaber er undergivet 
konsolideret tilsyn samt på ethv ert datterselskab af dette kred itinstitut, som er undergivet 
deres tilladelse og tilsyn, og som er  dækket af tilsynet i kraft af, at de indgår i konsolideringen 
af det kreditinstitut, som er dets moderselsk ab. Samme mulighed for undtagelse indrømmes, 
når m oderselskabet er et finansieringsselskab, der har hjemsted i samme medlemsstat som 
kreditinstituttet, for så vidt det er underg ivet samme tilsyn som det, der gælder for 
kreditinstitutter, herunder navnlig  de i stk. 5 fastsatte regler.  
I de i første afsnit nævnte tilfælde skal der træffes foranstaltninger til at sikre en 
hensigtsmæssig kapitalfordeling inden for bankkoncernen.  
Hvis de kompetente myndigheder anvender disse forskrifter individuelt, kan de med henblik 
på beregning af ege nkapitalen gøre brug af bestemmelsen i artikel 34, stk. 2, sidste afsnit.  
8. Dersom et kreditinstitut, som er et datterselskab  af et moderselskab, der er et kreditinstitut, 
er blevet godkendt og er beliggende i en anden medlemsstat, anvender de kompetente 
myndigheder, der har med delt denne tilladelse, forskr ifterne i stk. 5 på dette 
datterkreditinstitut individuelt eller i givet fald i form  af en delkonsolidering.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 52, stk. 9 
(tilpasset) 
Î1 2004/xx/EF, artikel 3, stk. 9 
9. Uanset s tk. 8 kan de kompetente myndigheder, de r er ansvarlige for meddelelsen af 
tilladelse til datterselskabet af et moderselska b, der er et kreditinstit ut, ved tosidig aftale 
overdrage deres tilsynspligt til de kompeten te myndigheder, der har meddelt moderselsk abet 
tilladelse og fører tilsyn med dette, således at  disse påtager sig tilsyn med datterselskabet i 
overensstemmelse med nærværende direktivs bestemmelser. Kommissionen skal underrettes 
 
DA 130   DA om sådanne aftaler og indholdet heraf.  Î1 Den pågældend e kompetente myndighed 
videregiver oplysningerne herom til de  kompetente myndigheder i de øvrige 
medlemsstater.   
 
Ø nyt 
AFDELING 1 - TILSYN  
Artikel 124 
1. På grundlag af de tekniske kriterier, der er fastsat i bilag XI, skal de kompetente 
myndigheder føre tilsyn med de arrangement er, strategier, processer og mekanismer, 
som kreditinstitutterne iværksætter for at efte rleve dette direktiv, og vurdere de risici, 
som kreditinstitutterne er eller kan blive eksponeret for. 
2. Omfanget af det tilsyn og den vurdering, de r er omhandlet i stk. 1, skal udgøres af 
kravene i dette direktiv. 
3. På basis af det tilsyn og den vurdering, der er omhandlet i stk. 1, afgør de kompetente 
myndigheder, om de arrangementer, strategier, processer og mekanismer, 
kreditinstitutterne har iværksat, og den eg enkapital, de besidder, sikrer en sund 
styring og dækning af deres risici. 
4. Kompetente myndigheder skal fastlægge  hyppigheden og omfanget af det tilsyn og 
den vurdering, der er omhandlet i stk. 1, under hensyntagen til den systemiske 
betydning, arten, omfanget og kompleksitete n af det pågældende kreditinstituts 
virksomhed. Tilsynet og vurderingen skal  mindst foretages en gang om året. 
5. Tilsynet og vurderingen, der udføres af de kompetente my ndigheder, skal omfatte 
kreditinstitutternes eksponering for de renterisici, der hidrører fra ikke-
handelsmæssige aktiviteter. Der skal kræves iværksat foranstaltninge r, når der er tale 
om institutter, hvis økonomiske værdi falder med mere end 20 % af deres 
egenkapital som følge af en  pludselig og uventet ændrin g i rentesatserne af en 
størrelsesorden, som skal fastlægges af de kompetente myndigheder og ikke må 
afvige fra det ene kreditinstitut til det andet. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 53, stk. 1 og 
2, første afsnit (tilpasset) 
Ö nyt 
Artikel 125 
De for det konsoliderede tilsyn ansvarlige kompetente myndigheder  
1. Når moderselskabet er et Ö moderkreditinstitut Ö i en medlemsstat eller et 
moderkreditinstitut i EU , udøves det konsoliderede ti lsyn af de kompetente 
myndigheder, der har meddelt dette kreditinstitut den i artikel 4 ⌦ 6 ⌫ nævnte 
tilladelse. 
 
DA 131   DA 2. Når et kreditinstituts  moderselskab er et Ö finansielt moderholdingselskab Ö i en 
medlemsstat eller et finansie lt moderholdingselskab i EU , udøves det 
konsoliderede tilsyn af de kompetente myndigheder, der har meddelt dette 
kreditinstitut den i artikel 4 ⌦ 6 ⌫ nævnte tilladelse. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 53, stk. 2, 
andet og tredje afsnit, og stk. 3 
(tilpasset) 
Ö nyt 
Artikel 126 
3.1. Når kreditinstitutter, der er godkendt i mere end en medlemsstat, har det samme 
Ö finansielle moderholdingselskab i en medlemsstat eller det samme finansielle 
moderholdingselskab i EU  som moderselskab, udøves det konsoliderede tilsyn 
dog af de myndigheder, der har kompetence i forhold til det kreditinstitut, der er 
blevet godkendt i den medlemsstat, hvor de t finansielle holdingselskab er blevet 
oprettet. 
Hvis der ikke findes et godkendt datt erkreditinstitut i den medlemsstat, hvor 
finansieringsselskabet er blevet op rettet, afgør de kompetente myndighed er i de 
berørte medlemsstater (herunder de komp etente myndigheder i den medlemsstat, 
hvor finansieringsselskabet er  blevet oprettet) efter fæ lles aftale, hvem der skal 
udøve det konsoliderede tilsyn. I mangel af en  sådan aftale udøve s det konsoliderede 
tilsyn af de kompetente myndigheder, de r har godkendt kreditinstituttet med den 
højeste balancesum; hvis balancesummen er den samme, udøves det konsoliderede 
tilsyn af de kompetente myndigheder, der som de første har meddelt den i artikel 4 
nævnte tilladelse.  
3. De pågældende kompetente myndigheder kan efter fælles aftale fravige de i stk. 2, 
første og andet afsnit,  fastsatte regler.  
 
Ø nyt 
Når kreditinstitutter, der er godkendt i to e ller flere medlemsstater, har mere end ét 
finansielt holdingselskab  med hovedkontorer i forske llige medlemsstater som 
moderselskaber, og der er et kreditinstitu t i hver af disse medlemsstater, udøves det 
konsoliderede tilsyn af den kompetente myndighed for kreditinstituttet med den 
største samlede balancesum. 
2. Når mere end ét kredi tinstitut, der er godkendt i Fællesskabet, har det samme 
finansielle holdingselskab som moderselskab, og ingen af disse kreditinstitutter er 
blevet godkendt i den medlemsstat, hvor det finansielle holdingselsk ab blev oprettet, 
udøves det konsoliderede tilsyn af den kompetente myndighed, der godkendte 
kreditinstituttet med den største samlede balancesum, som med henblik på dette 
direktiv skal anses for at være det kreditinstitut, der kontrolleres af et finansielt 
moderholdingselskab i EU. 
 
DA 132   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 53, stk. 4 
4. De i stk. 2, tredje afsn it, og stk. 3 nævnte af taler skal indeholde næ rmere bestemmelser med 
henblik på samarbejde og vidcregivelse af de oplysninger, der er nødvendige for at kunne nå 
målene for tilsynet på  et konsolideret grundlag.  
 
Ø nyt 
3. I særlige tilfælde kan de kompetente myndigheder efter fælles aftale undlade at 
benytte kriterierne i stk. 1 og 2, hvis det vi lle være uhensigtsmæssigt at benytte dem 
under hensyntagen til kreditinstitutterne og det relative omfang af deres aktiviteter i 
forskellige lande, og udpege en anden kompetent myndighed til at udøve det 
konsoliderede tilsyn. I så fald skal de kompetente myndigheder, inden de træffer 
deres afgørelse, give moderkreditinstituttet  i EU, det finansiell e moderholdingselskab 
i EU eller kreditinstituttet med den størst e balancesum alt efter, hvad der er det 
relevante, lejlighed til at udtale sig om denne afgørelse. 
4. De kompetente myndigheder skal underrette  Kommissionen om enhver aftale, der 
falder ind under stk. 3. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 52, stk. 2, 
sidste punktum (tilpasset) 
Ö nyt 
Artikel 127 
1. Ö Medlemsstaterne skal vedtage alle nødvendi ge foranstaltninger for i givet fald at 
inkludere finansielle holdingselskaber i det konsoliderede tilsyn. Uden at dette 
berører bestemmelserne i artikel 135,  indebærer konsolideringen af det finansielle 
holdingselskabs finansielle situation på i ngen måde, at de kompetente myndigheder 
har pligt til at udøve en tilsynsfunktion i forhold til det indi viduelle finansielle 
holdingselskab. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 52, stk. 4 
(tilpasset) 
42. Når en medlemsstats kompetente myndigheder under henvisning til et af de i stk. 3, 
andet og tredje led,  ⌦ artikel 73, stk. 1, litra b) og c), ⌫ nævnte tilfælde ikke 
medtager et datterkreditin stitut i det konsoliderede ti lsyn, kan de kompetente 
myndigheder i den medlemsstat, hvori dett e datterkreditinst itut er beliggende, 
anmode moderselskabet om at fremlægge  oplysninger, der gør det lettere for 
myndighederne at gennemføre tilsyn et med dette kreditinstitut. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 52, stk. 10 
(tilpasset) 
103. Medlemsstaterne fastsætter, at de for de t konsoliderede tilsyn ansvarlige kompetente 
myndigheder kan anmode datterselskaberne af  et kreditinstitut eller et finansielt 
 
DA 133   DA holdingselskab, som ikke er omfattet af de  konsoliderede tilsyn, om de i artikel 55  
⌦ 137 ⌫ nævnte oplysninger. I så fald anvende s de regler vedrørende meddelelse 
og kontrol af oplysningerne, der er fastsat i nævnte artikel. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 53, stk. 5 
Artikel 128 
5.Hvis der i en medlemsstat er mere end én my ndighed, der er beføjet til at udøve tilsyn med 
kreditinstitutter og finansieringsinstitutt er, træffer medlemsstaterne de fornødne 
foranstaltninger til etablering af en samordning mellem disse. 
 
Ø nyt 
Artikel 129 
1. Den kompetente myndighed, der er ansvar lig for udøvelsen af det konsoliderede 
tilsyn med moderkreditinstitutter i EU og kr editinstitutter, der er kontrolleret af 
finansielle moderholdingselskaber i EU, skal udføre følgende opgaver: 
a) tilsynsmæssigt overopsyn og vurdering af overholdelsen af kravene i artikel 71, 
artikel 72, stk. 1 og 2, og artikel 73, stk. 3 
b) koordinering af indsamlingen og fo rmidlingen af relevante og væsentlige 
oplysninger i ”going concern”-s ituationer og nødsituationer 
c) planlægning og koordine ring af tilsynsvirksomhed en i ”going concern”-
situationer og nødsituationer,  herunder i relation til ak tiviteterne i artikel 124, i 
samarbejde med de implicerede komp etente myndigheder og i relation til 
artikel 43 og 141. 
2. Når der er tale om ansøgninger om de i henholdsvis artikel 84, stk. 1, artikel 87, 
stk. 9, og artikel 105 omhandlede tilladelser, der indgives af et moderkreditinstitut i 
EU og dets datterselskaber eller i fællesskab  af datterselskaberne af et finansielt 
moderholdingselskab i EU, skal de komp etente myndigheder under fuld gensidig 
konsultation arbejde sammen om at afgøre, om  den tilladelse, der ansøges om, skal 
gives, og fastsætte eventuelle betingels er, som tilladelsen skal være underlagt. 
En ansøgning, jf. første afsnit, skal kun indgives til den i stk. 1 omhandlede 
kompetente myndighed. 
De kompetente myndigheder skal inden for højst seks måneder fastlægge deres enige 
afgørelse om ansøgningen i ét enkelt dokument. Dette dokument afleveres til 
ansøgeren. Foreligger der ikke en afgørelse  inden for seks måneder, træffer den i 
stk. 1 omhandlede kompetente myndighed sin egen afgørelse om ansøgningen. 
 
DA 134   DA Artikel 130 
1. Opstår der en nødsituation, som potentielt kan bringe stabiliteten og integriteten i det 
finansielle system i fare, skal de kompet ente myndigheder, der er ansvarlige for 
udøvelsen af det konsoliderede tilsyn, så hur tigt som praktisk mu ligt, jf. afsnit V, 
kapitel 1, afdeling 2, underrette de i arti kel 49, litra a), og artikel 50 omhandlede 
myndigheder. Denne forpligtelse gælder fo r alle kompetente myndigheder, der er 
omhandlet i artikel 125 og 126 i relation til en bestemt gruppe, og for den 
kompetente myndighed, der er om handlet i artikel 129, stk. 1. 
2. Den kompetente myndighed, der er ansvarli g for det konsoliderede tilsyn, skal, når 
den har behov for oplysninger, som allerede er blevet givet til en anden kompetent 
myndighed, så vidt muligt kontakte denne myndighed, således at dobbelt 
indberetning til de forskellige tilsynsmyndigheder undgås. 
Artikel 131 
For at lette og etablere et e ffektivt tilsyn skal den kompetente myndighed, der er ansvarlig for 
det konsoliderede tilsyn, og de øvrige kompe tente myndigheder råde over skriftlige 
koordinerings- og samarbejdsarrangementer. 
Ifølge disse arrangementer kan den kompet ente myndighed, der er ansvarlig for det 
konsoliderede tilsyn, tildeles supplerende opga ver, og der kan fastlægges procedurer for 
beslutningsprocessen og samarbejdet me d de øvrige kompetente myndigheder. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 52, stk. 9 
(tilpasset) 
Uanset stk. 8 kan de  ⌦ De ⌫ kompetente myndigheder, der er  ansvarlige for meddelelsen 
af tilladelse til datterselskabet af et m oderselskab, der er et kreditinstitut, ⌦ kan ⌫ ved 
tosidig aftale overdrage deres tilsynspligt t il de kompetente myndigheder, der har meddelt 
moderselskabet tilladelse og fører tilsyn med dette, således at disse påtager sig tilsyn med datterselskabet i overensstemme lse med nærværende direktiv s bestemmelser. Kommissionen 
skal underrettes om sådanne aftaler og indholde t heraf. Den videregive r oplysningerne herom 
til de kompetente myndigheder i de øvrige medlemsstater og til Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning. 
 
Ø nyt 
Artikel 132 
1. De kompetente myndigheder skal indgå i et  tæt indbyrdes samarbejde. De skal give 
hinanden alle oplysninger, som er væsentlige eller relevante for udøvelsen af de 
øvrige myndigheders tilsynsopgaver i henhold til dette direktiv. Med henblik herpå 
skal de kompetente myndigheder på anmodni ng videregive alle relevante oplysninger 
og på eget initiativ videregive alle væsentlige oplysninger. 
Navnlig skal kompetente myndigheder, der er  ansvarlige for de t konsoliderede tilsyn 
med EU-selskaber, sikre, at relevante oplysninger videregives til kompetente 
 
DA 135   DA myndigheder i andre medlemsstater, som fø rer tilsyn med datterselskaber af disse 
moderselskaber. Ved afgørelsen af omfanget af de relevante oplysninger skal der 
tages hensyn til disse datterselskabers be tydning i det finansielle system i de 
pågældende medlemsstater. 
De væsentlige oplysninger, der er omhandl et i første afsnit, skal bl.a. omfatte 
følgende: 
a) identifikation af koncernstrukturen i a lle større kreditinstitutter i en koncern 
samt af de kompetente myndigheder for kreditinstitutterne i koncernen 
b) procedurer for indsamling af oplysninger fra kreditinstitutterne i en koncern og 
for kontrol af disse oplysninger 
c) en negativ udvikling i kreditinstitutter ne eller i andre selskaber i en koncern, 
som på alvorlig vis kunne på virke kreditinstitutterne 
d) større sanktioner og ek straordinære foranstaltni nger, som de kompetente 
myndigheder har iværksat i overensstem melse med dette direktiv, herunder 
pålæggelse af supplerende kapitalkra v i henhold til artikel 136 og pålæggelse 
af begrænsninger i brugen af metodern e med avanceret måling til beregning af 
egenkapitalkravene i henhold til artikel 105. 
2. De kompetente myndigheder, der er ansvar lige for tilsynet med kreditinstitutter, der 
kontrolleres af et moderkreditinstitut i EU, skal kontakte den i artikel 129, stk. 1, 
omhandlede kompetente myndighed, når de har brug for oplysninger om 
gennemførelsen af fremgangsmåder og metode r, som er beskrevet i dette direktiv, og 
som denne kompetente myndighed allerede benytter sig af. 
3. De implicerede kompetente myndigheder skal , inden de træffer afgørelse, rådføre sig 
med hinanden om følgende punkter, når såda nne afgørelser har i ndflydelse på andre 
kompetente myndigheders tilsynsopgaver: 
a) ændringer i aktionær-, orga nisations- eller ledelsesstrukturen i kreditinstitutter i 
en koncern, som kræver de kompet ente myndigheders godkendelse eller 
tilladelse 
b) større sanktioner og ek straordinære foranstaltni nger, som de kompetente 
myndigheder har iværksat i overensstem melse med dette direktiv, herunder 
pålæggelse af supplerende kapitalkra v i henhold til artikel 136 og pålæggelse 
af begrænsninger i brugen af metodern e med avanceret måling til beregning af 
egenkapitalkravene i henhold til artikel 105. 
Med henblik på litra b) skal den kompet ente myndighed, der er ansvarlig for det 
konsoliderede tilsyn, altid konsulteres. 
En kompetent myndighed kan dog beslutte at undlade at konsultere , når der er tale 
om nødsituationer, eller hvis en sådan konsultation kunne bringe effektiviteten i 
afgørelserne i fare. I så fald skal den kompetente myndighed st raks underrette de 
øvrige kompetente myndigheder. 
 
DA 136   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 54, stk. 1 
(tilpasset) 
Artikel 133 
Konsolideringens form og indhold  
1. De kompetente myndigheder, der er ansvar lige for det konsoliderede tilsyn, skal med 
henblik på tilsynet forlange en fuldstændi g konsolidering af de kreditinstitutter og 
finansieringsinstitutter, som er da tterselskaber af moderselskabet. 
⌦ De kompetente myndigheder kan dog forl ange blot en pro rata-konsolidering ⌫ 
Der kan dog foreskrives en pro rata konsolidering  i de tilfælde, hvor de kompetente 
myndigheder  finder, at det kapitalandelsbesiddende moderselskabs ansvar - ⌦ i 
betragtning af ⌫ som følge af  det ansvar, som påhviler de øvrige aktionærer og 
selskabsdeltagere, og som følge af  disses tilfredsstillende so lvens - er begrænset til 
denne kapitalandel. De øvrige aktionærers og selskabsdeltageres ansvar skal være 
klart fastslået, om nødvendigt ved udtrykkeligt indgåede forpligtelser. 
 
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 7, 
litra a) 
Såfremt der mellem virksomheder består en  forbindelse som omhandlet i artikel 12, 
stk. 1, i direktiv 83/349/EØF, træffer de kompetente myndigheder afgørelse om, 
hvordan en konsolidering skal gennemføres. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 54, stk. 2 og 
3 (tilpasset)  
2. De kompetente myndigheder, der er ansvar lige for det konsoliderede tilsyn, skal med 
henblik på tilsynet  forlange en ⌦ pro rata-konsolidering ⌫ pro rata konsolidering  
af kapitalinteresser i kreditinstitutter og finansieringsinstitutter, der i fællesskab ledes af en virksomhed, der indgår i konsolideringe n, og af en eller flere virksomheder, der 
ikke indgår i konsolideringen, når dette medfører en begrænsning af de pågældende 
virksomheders ansvar i forhold ti l den kapitalandel, de besidder. 
3. I tilfælde af andre kapitalin teresser eller andre former for kapitaltilknytning end de i 
stk. 1 og 2 nævnte bestemmer de kompetente  myndigheder, om konsolideringen skal 
finde sted og i bekræftende fald hvorledes.  De kan navnlig tilla de eller foreskrive 
brug af den indre værdis metode. Denne me tode er dog ikke ensbetydende med, at de 
pågældende virksomheder omfa ttes af det konsoliderede tilsyn. 
 
DA 137   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 54, stk. 4, 
første afsnit (tilpasset) 
Artikel 134 
41. Med forbehold af ⌦ artikel 133 ⌫ stk. 1, 2 og 3  bestemmer de kompetente 
myndigheder, om og i hvilken form der skal foretages konsolidering i følgende tilfælde: 
a) når et kreditinstitut ef ter de kompetente myndigheders opfattelse udøver en 
betydelig indflydelse over et eller flere kreditinstitutter eller finansieringsinstitutter, selv om det ikke  besidder kapitalinteresser deri, eller 
der består andre former for kapitalt ilknytning mellem det og de pågældende 
institutter 
b)
 når to eller flere kreditin stitutter eller finansieringsi nstitutter er underlagt fælles 
ledelse, uden at dette er fastlagt i en aftale eller i vedtægtsbestemmelser. 
 
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 7, 
litra b) 
 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 54, stk. 4, 
andet afsnit 
De kompetente myndigheder kan navnlig tillade el ler foreskrive anvend else af den metode, 
der er fastsat i artikel 12 i direktiv 83/349/EØF. A nvendelsen af denne metode er dog ikke 
ensbetydende med, at de pågældende virkso mheder omfattes af det konsoliderede tilsyn. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 54, stk. 5 
(tilpasset) 
Ö nyt 
52 Når der i henhold til artikel  52, stk. 1 og 2,  ⌦artikel 125 og 126 ⌫ skal udøves 
tilsyn på konsolideret grundlag, skal accessoriske bankservicevirksomheder  
servicevirksomheder Ö og porteføljeadministrationsselska ber som defineret i direktiv 
2002/87/EF  medtages i konsolideringen i de samm e tilfælde og efter de samme metoder 
som dem, der er foreskrevet i ⌦ artikel 133 og stk. 1 ⌫ til 4 i nærværende artikel. 
 
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 8 
(tilpasset) 
Artikel 135 
Finansielle holdingselskabers ledelsesorgan  
 
DA 138   DA Medlemsstaterne kræver, at de personer, der faktisk leder det fina nsielle holdingselskabs 
virksomhed, har et tilstrækkeligt godt omdømme og fyldestgørende erfa ring til at varetage 
denne opgave. 
 
Ø nyt 
Artikel 136 
1. Kompetente myndigheder skal kræve, at kr editinstitutter, der ikke opfylder kravene i 
dette direktiv, på et tidligt stadium skal tage de nødvendige foranstaltning er eller skridt til at 
korrigere situationen. 
Med henblik herpå skal de foranstaltninger,  der står til de kompetente myndigheders 
disposition, omfatte følgende: 
a) forpligte kreditinstitutterne til at besidde en egenkapital, der er større end det i artikel 
75 fastsatte minimumsniveau 
b) styrke de arrangementer og strategier, de r iværksættes for at efterkomme artikel 22 
og 123 
c) kræve, at kreditinstitutterne anvende r en bestemt nedskrivningspolitik eller 
behandling af aktiverne i for hold til egenkapitalkravene 
d) indskrænke eller begrænse kreditinstitutters forretningsområde, transaktioner eller 
netværk 
e) reducere risikoen i forbindelse med kred itinstitutternes virksomhed, produkter og 
systemer. 
Vedtagelsen af disse foranstaltninger skal være  underlagt bestemmelserne  i afsnit V, kapitel 1, 
afdeling 2. 
2. De kompetente myndigheder skal som et minimum stille særlige egenkapitalkrav, der 
er større end minimumsniveauet i artikel 75, til kreditinstitutter, som har utilstrækkelige 
arrangementer, processer, mekanismer og st rategier for styringen og dækningen af deres 
risici, hvis anvendelsen af andre foranstaltninger alene efte r al sandsynlighed ikke vil styrke 
disse arrangementer inden for en passende tidsramme. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 55, stk. 1 
(tilpasset) 
Artikel 137 
Oplysninger, som blandede selskab er og deres datterselskaber skal meddele  
1. Indtil en senere samordning af konsolid eringsmetoderne fastsætter medlemsstaterne, 
at når moderselskaber for et eller flere kreditinstitutter er et blandet selskab, skal de kompetente myndigheder, der er ansvarli ge for tilladelse til og tilsyn med disse 
kreditinstitutter, forlange af det blandede selskab og dets datterselskaber, enten ved at 
 
DA 139   DA henvende sig direkte til dem e ller via datterkreditinstitutterne, at de meddeler alle de 
oplysninger, der er nødvendige for udøvelsen  af tilsynet med datte rkreditinstitutterne. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 55, stk. 2 
(tilpasset) 
2. Medlemsstaterne fastsætter, at deres kompetente myndighede r selv kan foretage eller 
kan lade eksterne revisorer foretage kontro l på stedet af de oplysninger, der er 
modtaget fra blandede selska ber og disses datterselskaber. Hvis det blandede selskab 
eller et af dets datterselskaber er et forsikringsselskab, kan den i artikel 56, stk. 4,  
⌦ 140, stk. 1, ⌫ nævnte fremgangsmåde finde a nvendelse. Hvis det blandede 
selskab eller et af dets datterselskaber er  beliggende i en anden medlemsstat end den, 
hvor datterkreditinstituttet er beliggende, foretages kontrollen på stedet efter 
fremgangsmåden i artikel 56, stk. 7  ⌦ 140, stk. 1 ⌫. 
 
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 9 
(tilpasset) 
Artikel 138 
Transakt ioner inden for en gruppe med blandede holdingselskaber  
1. Uden at dette berører bestemmelserne i  afsnit V, kapitel 2, afdeling 3  ⌦ 5 ⌫, i dette 
direktiv, , påser medlemsstaterne, hvis moderselskabet for et eller flere kreditinstitutter er et 
blandet holdingselskab, at de kompetente mynd igheder, som er ansvarlige for tilsynet med 
disse kreditinstitutter, foretager generelt tils yn med transaktioner mellem kreditinstituttet og 
det blandede holdingselskab  og dets datterselskaber. 
2. Medlemsstaterne kræver, at kreditinstitutterne har iværksat passende 
risikostyringsprocedurer og in terne kontrolmekanismer, herunde r forsvarlige rapporterings- 
og regnskabsprocedurer, med henblik på be hørig identifikation, måling, overvågning og 
styring af transaktioner med moderselskabet  og dettes datterselskab er. De kompetente 
myndigheder kræver, at kreditinstituttet indberet ter andre væsentlige transaktioner med disse 
enheder end den i artikel 48  ⌦ 110 ⌫ omhandlede 'indberetning af store engagementer'. 
Disse procedurer og væsentlige transaktioner omfattes af de kompetente myndigheders overvågning. 
Hvis det viser sig, at de ovennævnte tran saktioner inden for en gruppe udgør en 
trussel mod et kreditinstituts finansielle situation, træffer de n kompetente myndighed 
med ansvar for tilsynet med virksomheden de fornødne foranstaltninger. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 56, stk. 1-3 
(tilpasset) 
Artikel 139 
Foranstaltninger, der skal lette t ilsynet på et konsolideret grundlag  
 
DA 140   DA 1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige fora nstaltninger for at si kre, at der ikke 
foreligger retlige hindringer for, at de foretage nder, der er omfattet af det konsoliderede tilsyn, 
blandede selskaber og deres datterse lskaber samt de i artikel 52, stk. 10,  ⌦ 127, stk. 3, ⌫ 
nævnte datterselskaber indbyrdes udveksler de op lysninger, der er nødvendige for udøvelsen 
af tilsyn i overensstemmelse med artikel 52 til 55  ⌦ 124-138 ⌫ og nærværende artikel. 
2. Når moderselskabet og dets datterkredit institut(ter) er beli ggende i forskellige 
medlemsstater, skal de kompetente myndigheder i de forskellige medlemsstater udveksle alle 
de oplysninger, der er nødvendige for at muli ggøre eller lette udøvelsen  af det konsoliderede 
tilsyn. 
Hvis de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor moderselskabet er 
beliggende, ikke selv foretager det kons oliderede tilsyn i henhold til artikel 53  
⌦ 125 og 126 ⌫, kan de for dette tilsyn ansv arlige kompetente myndigheder 
opfordre dem til at anmode moderselskabet om de oplysninger, der er nødvendige for 
udøvelsen af det konsoliderede tilsyn, og til at  videregive dem til disse myndigheder.  
3. Medlemsstaterne tillader udveksling melle m deres kompetente myndigheder af de i 
stk. 2 nævnte oplysninger, dog således at indhe ntning af eller rådighed over oplysninger om 
finansielle holdingselskab er, finansieringsinstitutter eller accessoriske 
bankservicevirksomheder  servicevirksomheder på ingen må de medfører, at de kompetente 
myndigheder har pligt til at udøve  en tilsynsførende funktion ove r for disse in stitutter eller 
virksomheder på individuelt grundlag. 
Medlemsstaterne tillader ligelede s udveksling mellem deres kompetente 
myndigheder af de i artikel 55  ⌦ 137 ⌫ nævnte oplysninger, dog således at 
indhentning af eller rådighed over oplysni nger på ingen måde medfører, at de 
kompetente myndigheder udøver en tilsyns førende funktion over for blandede 
selskaber og disses datterselskaber, som ikke  er kreditinstitutter, eller over for de i 
artikel 52, stk. 10,  ⌦ 127, stk. 3, ⌫ nævnte datterselskaber. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 56, stk. 4-6 
(tilpasset) 
Artikel 140 
41. Hvis et kreditinstitut, et finansielt holdings elskab eller et blandet selskab kontrollerer 
et eller flere datterselskaber, som er forsikring sselskaber, eller andre fo retagender, der tilbyder 
investeringsservice, som er  underkastet en godkendelsesordning, etableres der et snævert 
samarbejde mellem de kompetente myndighe der og de myndigheder, der varetager det 
offentlige tilsyn med sådanne forsikringsselskaber eller foretagender. Uden at dette i øvrigt berører deres respektive beføjelser, udveksler disse myndigheder alle sådanne oplysninger, 
der kan lette udøvelsen af deres hverv og sikr e kontrol med den finansielle situation og 
aktiviteterne i samtlige foretagender,  der er underlagt deres tilsyn. 
5
2. Oplysninger, der indhentes inden for ramme rne af tilsynet på et  konsolideret grundlag, 
herunder navnlig enhver udveksling af oplysninger mellem kompetente myndigheder i overensstemmelse med nærværen de direktiv, er undergivet tjenstlig tavshedspligt i 
overensstemmelse med ⌦ afsnit V, kapitel 1, afdeling 2 ⌫ artikel 30
. 
 
DA 141   DA 63. De kompetente myndigheder, der er ansvarlig e for det konsoliderede tilsyn, udarbejder en 
fortegnelse over de finansielle holdingsel skaber, der er nævnt i artikel 52, stk. 2  ⌦ 71, stk. 
2 ⌫. Denne fortegnelse videregives til de a ndre medlemsstaters kompetente myndigheder og 
Kommissionen. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 56, stk. 7 
(tilpasset)  
Î1 2002/87/EF, artikel 29, stk. 10 
Artikel 141 
7. Ønsker de kompetente myndigheder i en medl emsstat i forbindelse med anvendelsen af 
dette direktiv i bestemte tilfælde at kontrollere oplysninger om et kreditinstitut, et finansielt 
holdingselskab, et finansieringsinstitut, en accessorisk bankservicevirksomhed  
servicevirksomhed, et blandet sels kab eller et af de i artikel 55  ⌦ 137 ⌫ eller i artikel 52, 
stk. 10  ⌦ 127, stk. 3 ⌫, nævnte datterselskaber, der er be liggende i en anden medlemsstat, 
⌦ skal de anmode ⌫ anmoder de  de kompetente myndigheder i den anden medlemsstat om, 
at denne kontrol finder sted. De kompetente myndigheder, so m modtager anmodningen, skal 
inden for rammerne af deres beføjelser efte rkomme denne enten ved selv at foretage 
kontrollen eller ved at tillade , at de kompetente myndighede r, der har fremsat anmodningen, 
foretager kontrollen, eller ved at lade en revisor e ller anden sagkyndig foretage 
denne.Î1 Den kompetente myndighed, der har fremsat anmodningen, kan, hvis den ønsker 
det, deltage i ⌦ kontrollen ⌫ verifikationen , hvis den ikke selv foretager denne.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 56, stk. 8 
(tilpasset) 
Artikel 142 
8.Medlemsstaterne fastsætter, uden  i øvrigt at tilsidesætte straffe retlige bestemmelser, at der 
kan iværksættes sanktioner elle r andre foranstaltninger mod fi nansielle holdingselskaber og 
blandede selskaber eller deres ansvarlige lede re for overtrædelse af love og administrative 
bestemmelser, som er vedtaget  i henhold til artikel 52 til 55  ⌦ 124-141 ⌫ og nærværende 
artikel, med det formål at bringe de konstatere de overtrædelser eller år sagerne hertil til ophør. 
Sådanne foranstaltninger kan i visse tilfælde nødvendiggøre retsinstansernes medvirken.  
De kompetente myndigheder arbejder  tæt sammen for at sikre, at ⌦ disse ⌫ ovennævnte  
sanktioner eller foranstaltninger fører til det tilsi gtede resultat, navnlig når hjemstedet for et 
finansielt holdingselskab elle r et blandet selskab ikke befinder sig sa mme sted som dets 
centrale administration e ller hovedforretningssted. 
 
Ð 2002/87/EF, artikel 29, stk. 11 
(tilpasset) 
Î1 2004/xx/EF, artikel 3, stk. 10 
Artikel 143 
Modervirksomheder i tredjelande  
 
DA 142   DA 1. Hvis et kreditinstitut, hvis moderselskab  er et kreditinstitut eller et finansielt 
holdingselskab med hovedkontor ⌦ i et tredjeland ⌫ uden for Fællesskabet , ikke er 
underlagt konsolideret tilsyn i henhol d til bestemmelserne i artikel 52  ⌦ 125 og 126 ⌫, 
verificerer de kompetente myndigheder, om kred itinstituttet er underlagt konsolideret tilsyn af 
et tredjelands kompetente myndighed sv arende til princi pperne i artikel 52  ⌦ dette 
direktiv ⌫. 
Denne kontrol foretages af den kompetente myndighed, som ville være ansvarlig for 
konsolideret tilsyn, hvis fjerde  ⌦ tredje ⌫ afsnit fandt anvendelse, efter anmodning 
fra modervirksomheden eller en af de regulerede enheder, der har fået meddelt tilladelse i Fællesskabet, eller på eget initiativ. Denne kompetente myndighed hører 
de øvrige berørte kompetente myndigheder. 
2.
 Î1 Kommissionen kan anmode Det Europæiske Bankudvalg om at  give generelle 
retningslinjer med hensyn til, om tredjela ndes kompetente myndigheders ordninger for 
konsolideret tilsyn kan forventes at opfylde må lene med det konsoliderede tilsyn som fastlagt 
i dette kapitel i relation til  kreditinstitutter, hvis mode rvirksomhed har sit hovedkontor ⌦ i et 
tredjeland ⌫ uden for Fællesskabet . Udvalget følger løbende alle sådanne retningslinjer op 
og tager hensyn til alle  ændringer i de ordninger for kon soliderede tilsyn, der anvendes af 
sådanne kompetente myndigheder. 
Den kompetente myndighed, der foretager den i stk. ⌦ 1, første afsnit, ⌫ 
specificerede kontrol, tager he nsyn til alle sådanne retni ngslinjer. Med dette formål 
kan den kompetente myndighed også høre udva lget, inden der træffes en afgørelse. 
3. I mangel af sådant tilsvarende til syn anvender medlemsstaterne analogt 
bestemmelserne i artikel 52 i dette direktiv over for kreditinstituttet ⌦ eller tillader 
alternativt deres kompetente myndigheder at an vende andre hensigtsmæssige tilsynsmetoder, 
der opfylder målene for tilsyn på et kons olideret grundlag med kreditinstitutter ⌫. 
Alternativt tillade r medlemsstaterne deres kompeten te myndigheder at anvende andre 
hensigtsmæssige tilsynsmetoder, der opf ylder målene for tilsyn på et konsol ideret grundlag 
med kreditinstitutter.  
De kompetente myndigheder med ansvar fo r konsolideret tils yn aftaler disse 
⌦ tilsynsmetoder ⌫ metoder  indbyrdes efter høring af de øvrige berørte 
kompetente myndigheder. 
De kompetente myndigheder kan navnlig kr æve, at der oprettes et finansielt 
holdingselskab, som har hovedkontor i Fællessk abet, og anvende bestemmelserne om 
konsolideret tilsyn på det finansielle holdingselskabs konsoliderede stilling. 
⌦ Tilsynsmetoderne ⌫ Disse metoder  skal ⌦ være udformet med henblik på 
at ⌫ opfylde det konsoliderede tilsyns mål som defineret i dette kapitel og skal 
indberettes til de øvrige  berørte kompetente mynd igheder og Kommissionen. 
 
DA 143   DA  
Ø nyt 
AFDELING 2 
DE KOMPETENTE MYNDIGHEDERS OPLYSNINGSPLIGT  
Artikel 144 
1. Kompetente myndigheder skal offe ntliggøre følgende oplysninger: 
a) ordlyden af love, administrative bestemmels er og generelle vejledende retningslinjer, 
der er vedtaget i deres medlemsst at inden for forsigtighedstilsyn 
b) måden, hvorpå de i fællesskabslovgivni ngen disponible valgmuligheder og skøn kan 
udøves 
c) de generelle kriterier og metoder, de benytter i forbindelse med det tilsyn og den 
vurdering, der er omha ndlet i artikel 124 
d) uden at dette berører bestemmelserne i afsnit V, kapitel 1, afdeling 2, de samlede 
statistiske data om centrale aspekter af gennemførelsen af rammebestemmelserne for 
forsigtighedstilsyn i de enkelte medlemsstater. 
De oplysninger, der skal afgives i henhold til første afsnit, skal være tilstrækkelig 
fyldestgørende til at muliggøre en meningsfuld sammenligning af de metoder, der benyttes af 
de kompetente myndigheder i de forskellige medlemsstater. 
KAPITEL  5 
KREDITINSTITUTTERNES  OPLYSNINGSPLIGT 
Artikel 145 
1. Til dette direktivs formål skal kreditinst itutter offentliggøre de oplysninger, der er 
fastsat i bilag XII, del 2, med forbe hold af bestemmelserne i artikel 146. 
2. De kompetente myndigheders anerkende lse i henhold til kap itel 2, afdeling 3, 
underafdeling 2 og 3, og artikel 105 af de instrumenter og met oder, der er omhandlet i bilag 
XII, del 3, skal være betinget af, at kredi tinstitutter offentliggør de oplysninger, der er 
omhandlet deri. 
3. Kreditinstitutter skal vedtage en formel politik for efterlevelse af den i stk. 1 og 2 
omhandlede oplysningspligt og have en politik for vurdering af, om de offentliggjorte 
oplysninger er hensigtsmæssige, herunder fo r kontrol og offentliggørelsesintervaller. 
 
DA 144   DA Artikel 146 
1. Uanset bestemmelserne i artikel 145 skal kompetente myndigheder tillade 
kreditinstitutter at undlade at offentliggøre en eller flere af de  i bilag XII, del 2, anførte 
oplysninger, hvis det pågældende kreditinstitut finder, at den information, der formidles ved 
sådan offentliggørelse, efter kriteriet i bilag XII, del, 1, punkt 1, i kke kan betragtes som 
væsentlig. 
2. Uanset bestemmelserne i artikel 145 skal kompetente myndigheder tillade 
kreditinstitutter at undlade at offentliggøre en elle r flere af de i bilag XII, del 2 og 3, anførte 
oplysninger, hvis det pågældende kreditinstitut finder, at oplysni ngerne efter kriteriet i bilag 
XII, del, 1, punkt 2 og 3, må betragtes som ejendomsretligt beskyttede eller fortrolige. 
3. I de i stk. 2 omhandlede undtagelsestilfælde skal det pågældende kreditinstitut i sine 
offentliggjorte oplysninger anfø re, at disse specifikke oplysninge r ikke offentliggøres, angive 
begrundelsen for den manglende offentliggørelse og offentliggøre mere generelle oplysninger 
om det emne, der er omfattet af oplysningspligten. 
Artikel 147 
1. Kreditinstitutter skal offe ntliggøre de i artikel 145 om handlede oplysninger mindst én 
gang om året. Oplysningerne skal offentli ggøres, så snart det er praktisk muligt. 
2. Kreditinstitutter skal  også afgøre, om en hyppigere offentliggørelse end den i stk. 1 
anførte er nødvendig i lyset af krit erierne i bilag X II, del 1, punkt 4. 
Artikel 148 
1. Kompetente myndigheder skal tillade kred itinstitutter at afgøre, hvad der er rette 
medie, sted og metode for kontrol af, at oplysni ngspligten i artikel 145 overholdes effektivt. 
Så vidt det er praktisk muligt, skal al o ffentliggørelse ske via ét medie og på ét sted. 
2. Tilsvarende offentliggørelser af oplysninger fra kreditinstitutters side til opfyldelse af 
regnskabs-, børsnoterings- eller andre krav ka n anses for at udgøre overholdelse af artikel 
145. Hvis oplysninger ikke er i ndeholdt i regnskaberne, skal kreditinstitutter angive, hvor 
oplysningerne kan findes. 
Artikel 149 
Uanset bestemmelserne i artikel 146-148 skal  medlemsstaterne bemy ndige de kompetente 
myndigheder til at kræve, at kreditinstitutter: 
a) offentliggør en eller flere af de oplysninger, der er omha ndlet i bilag XII, del 2 og 3 
b) offentliggør oplysninger hyppigere end én gang om året og fastsætter 
offentliggørelsesfrister 
c) benytter andre sær lige medier og steder for offe ntliggørelse af oplysninger end 
regnskaberne 
 
DA 145   DA d) benytter særlige midler fo r kontrol af offentliggørelsen af  oplysninger, som ikke er 
omfattet af den lovpligtige regnskabsrevision. 
 
Ð 2004/xx/EF, artikel 3, stk. 11 
----- 
 
Ð 2000/12/EF  
AFSNIT  VI 
UDØVENDE  BEFØJELSER 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 60 
(tilpasset) 
Ö nyt 
Artikel 150 
Tekniske ændringer  
1. Uden at dette berører den i artikel 3 4, stk. 3, andet afsnit, omhandlede rapport  Ö det 
forslag, Kommissionen skal forelæ gge i henhold til artikel 62 , vedtages de 
tekniske ændringer  Ö ændringer  på nedennævnte områder efter fremgangsmåden 
i ⌦ artikel 151 ⌫ stk. 2: 
a) tydeliggørelse af definitionerne for i forbindelse med anvendelsen af 
nærværende direktiv at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne 
b) tydeliggørelse af definitionerne for at sikre en ensartet anvendelse af 
dette direktiv i Fællesskabern e 
c) tilpasning af terminologien og definitionerne til senere retsakter om 
kreditinstitutter og hermed beslægtede områder 
definitionen af zone A i artikel 1, nr. 14  
definitionen af multilaterale udvi klingsbanker i artikel 1, nr. 19  
d) ændringer af listen i artikel 2 
e) ændring af størrelsen af startkapitalen, jf. artikel ⌦ 9 ⌫ 5, under 
hensyn til den økonomiske og monetære udvikling 
f) udvidelse af indholdet af den i artikel ⌦ 23 og 24 ⌫ 18 og 19  
omhandlede liste, som findes i bilag I, eller tilpasning af listens terminologi under hensyn til udviklingen på finansmarkederne 
 
DA 146   DA g) de områder, inden for hvilke de kompetente myndigheder skal udveksle 
oplysninger, jf. artikel ⌦ 42 ⌫ 28 
h) Öændringer i artikel 56-67 for at ta ge hensyn til udviklingen inden for 
regnskabsstandarder eller regns kabskrav, der er fastsat i 
fællesskabslovgivning  
i) ændring af ⌦ listen over ⌫ definition en af aktivposterne  
⌦ engagementsklasser ⌫ listed  i artikel 43  ⌦ 79 og 86 ⌫ for at tage 
hensyn til udviklingen på finansmarkederne 
j) Ö beløbet i artikel 79, stk. 2, litra c), og i artikel 86, stk. 4, litra a), for at 
tage hensyn til virkningen af inflation  
k) listen over og klassificeringen af poster under stregen i bilag II og IV og 
behandling heraf ved beregning af nøglet allet som beskrevet i artikel 42, 
43 og 44 samt i  bilag III  Ö ved fastsættelsen af væ rdier af engagementer 
med henblik på afsnit V, kapitel 2, afdeling 3  
l) Ö tilpasning af bestemmelserne i bilag V-XII for at tage hensyn til 
udviklingen på finansmarkederne, navn lig nye finansielle produkter, eller 
inden for regnskabsstandarder og regnskabskrav, der er fastsat i 
fællesskabslovgivning.  
⌦ 2. Kommissionen kan vedtage nedennævnte gennemførelsesforan staltninger efter 
fremgangsmåden i artikel 151: ⌫ 
a) Öspecificering af størrelsen af de pludselige og uvented e ændringer i de 
rentesatser, der er omha ndlet i artikel 124, stk. 5  
b) en midlertidig nedsættels e af det minimumsnøgletal,  
⌦ minimumsniveau for egenkapitalen, ⌫ der er fastsat i artikel 47  
⌦ 75 ⌫, eller af de vægtninger,  ⌦ risikovægte, ⌫ der er fastsat i 
artikel  43, ⌦ afsnit V, kapitel 2, afdeling 3 ⌫, for at tage hensyn til 
særlige omstændigheder 
c) Ö uden at dette berører den rapport, der er omhandlet i artikel 119 , 
tydeliggørelse af undtagelsesbestemme lserne i artikel 49, stk. 5 til 
10. ⌦ 111, stk. 4, samt i artikel 113, 115 og 116 ⌫ 
d) Ö specificering af, hvilke nøgleaspekter der skal offentliggøres samlede 
statistiske data om i henhold til artikel 144, stk. 1, litra d)  
e) Ö specificering af formatet, strukt uren, indholdsfortegnelsen og den 
årlige offentliggørelsesdato for offen tliggørelse af de oplysninger, der er 
omhandlet i artikel 114.  
 
DA 147   DA  
Ð 2004/xx/EF, artikel 3, stk. 12 
(tilpasset) 
Artikel 151 
1. Kommissionen bistås af  Det Europæiske Bankudvalg , der er nedsat ved 
Kommissionens afgørelse 2004/10/EF (i de t følgende benævnt "udvalget"), dere 
består af repræsentanter for medlemsst aterne og har Kommissionens repræsentant 
som formand . 
2. Når der henvises til dette stykke  ⌦ denne artikel ⌫, anvendes 
komitologiproceduren i artikel 5 i afgørelse 1999/468/EF sammenholdt med 
afgørelsens artikel 7, stk. 3, og artikel 8. 
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse  1999/468/EF fastsættes til tre måneder. 
 
Ð 2000/12/EF 
AFSNIT  VII 
OVERGANGSBESTEMMELSER  OG  AFSLUTTENDE  
BESTEMMELSER 
KAPITEL  1 
OVERGANGSBESTEMMELSER 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 60, stk. 2 
(tilpasset) 
Artikel 61  
Overgangsbestemmelser ve drørende artikel 36  
Danma rk kan tillade, at de danske realkredi tinstitutter, der er stiftet i form af 
andelskreditinstitutter eller fonde i nden den 1. januar 1990, og som omdannes til 
aktieselskaber, fortsat medtager de solidaris ke forpligtelser for medlemmerne, henholdsvis 
låntag erne som omhandlet i artikel 36, stk. 1, hvis hæftelse sidestilles med nævnte solidariske 
forpligtelser, i egenkapitalen med følgende begrænsninger:  
a) beregningsgrundlaget for den pågældende del af låntagernes solidariske hæftelse er 
summen af de i artike l 34, stk. 2, nr. 1 og 2, nævnt e komponenter fratrukket 
komponenterne i artike l 34, stk. 2, nr. 9, 10 og 11  
 
DA 148   DA b) beregningsgrundlaget pr. 1. januar 1991 eller, i t ilfælde af at omdannelsen sker på et 
senere tidspunkt, på tidspunktet for omdannelsen, er «maks imumsgrundlaget for 
beregningen». Beregningsgrundl aget kan aldrig overstige maksimumsgrundlaget for 
beregningen  
c) maksimumsgrundlaget for beregningen nedsættes fra den 1. januar 1997 med 
halvdelen af provenuet af en eventuel emission af ny kapital som def ineret i artikel 
34, stk. 2, nr. 1, efter denne dato, og  
d) andelen af låntagernes solidariske hæft else i egenkapitalen må ikke overstige 
følgende procentsatser af beregningsgrundlaget:  
 50% i 1991 og 1992  
 45% i 1993 og 1994  
 40% i 1995 og 1996  
 35% i 199 7 
 30% i 1998  
 20% i 1999  
 10% i 2000, og  
 0% efter den 1. januar 2001.  
 
Ð 2000/12/EF 
Artikel 62  
Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 43  
1. Indtil den 31. december 2006 kan medlemsstater nes kompetente myndigheder tillade deres 
kreditinsti tutter at anvende en 50% -vægtning på lån, som fuldt og helt er sikret til de 
pågældende myndigheders tilfredshed ved pant i kontor - og forretningsejendomme med 
blandet anvendelse, der er beliggende i de medlemssstater, der tillader en 50% -vægtning, 
under f orudsætning af at følgende  betingelser er opfyldt:  
i) 50%-vægtningen gælder for den del af lånet, der ikke overstiger en grænse, der er 
beregnet i henhold til ente n litra a) eller b):  
a) 50% af den pågældende ejendoms markedsværdi.  
 Ejendommens markedsværd i beregnes af to uafhængige vurderingsmænd, der 
foretager uafhængige vurderinger på tid spunktet for optagelse n af lånet. Lånet 
baseres på den laveste af de to vurderinger.  
 Ejendommen nyvurderes mindst én gang om  året af én vurderingsmand. For så 
vidt angå r lån, der ikke overstiger 1 mio. EUR og ikke andrager mere end 5% 
 
DA 149   DA af kreditinstituttets egenkapital, nyvurde res ejendommen mindst hvert tredje år 
af én vurderingsmand.  
b) 50% af ejendommens markedsværdi elle r 60% af belåningsværdien, idet den 
laveste af d isse værdier lægges til grund, i de medlemsstater, som ved love 
eller administrative bestemmelser har fa stsat strenge kriter ier for vurderingen 
af belåningsværdien.  
 Ved belåningsværdi forstås ejendommens værdi som fastsat af en 
vurderingsmand, der har for etaget en forsigtig vurdering af de fremtidige 
muligheder for at sælge under hensyn til bl.a. ejendommens hol dbarhed på lang 
sigt, de almindelige og de lokale ma rkedsforhold, den nuvæ rende brug og en 
alternativ anvendelse af ej endommen. Ved vurderingen af belåningsværdien 
må der ikke tages hensyn til spekulativ e elementer. Belåningsværdien skal 
dokumenteres på en gennemsigtig og klar måde.  
 Der foretages en nyvurdering af belå ningsværdien og navnlig af de 
tilgrundliggende antagelser om udviklingen på det på gældende marked mindst 
hvert tredje år, eller hvis markedet  udviser en nedgang på mere end 10%.  
 Ved markedsværdi i både litra a) og b)  forstås den pris, som ejendommen vil kunne 
sælges til ved privat aftale mellem en salgsinteresseret ejer og en uafhængig  køber på 
datoen for vurderingen, idet det forudsæ ttes, at ejendommen er udbudt til offentligt 
salg, at handelen kan finde sted under norma le markedsvilkår, og at der under hensyn 
til ejendommens karakter er normal tid til salgsforhandlingerne.  
ii) 100% -vægtningen gælder for den del af lånet,  der overstiger grænserne i nr. i).  
iii) Ejendommen skal være benyttet af ej eren selv eller udlejet af denne.  
Første afsnit er ikke til hinder for, at de  kompetente myndigheder i en medlemsstat, som 
anvender en højere r isikovægtning på sit territorium, på de ovenfor fastsatte betingelser kan 
tillade, at 50% -vægtningen gælder for denne type lån i de medlemsstater, som tillader 50% -
vægtningen.  
Medlemsstaternes kompetente myndigheder ka n tillade deres kreditinstitutter at a nvende en 
50%-vægtning på lån, der var uindfriede pr. 21. juli 2000, forudsat at de i dette stykke 
fastsatte betingelser er opfyldt. I så fald fo retages der en vurdering af ejendommen i henhold 
til de ovenfor fastsatte vurderingskriterier senest den 21. ju li 2003.  
For så vidt angår lån, der er ydet inden den 31. december 2006, gælder 50% -vægtningen 
fortsat indtil deres forfaldsdato, såfremt kr editinstituttet er forpligtet til at overholde 
aftalevilkårene.  
Indtil den 31. december 2006 kan medlemsstaternes ko mpetente myndigheder endvidere 
tillade deres kreditinstitutter at anvende en 50% -vægtning på den del af lånene, som fuldt og 
helt er sikret til de pågældende myndigheders tilfredshed ved aktier i finske boligselskaber, 
der udøver deres virke i henhold til den finske lov af 1991 om  boligselskaber eller 
efterfølgende tilsvarende lovgivn ing, forudsat at de i dette st ykke fastsatte betingelser er 
opfyldt.  
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om  deres anvendelse af dette stykke.  
 
DA 150   DA 2. Medlemsstaterne kan anvend e 50% -vægtning på lånetransaktioner i forbindelse med 
finansiel leasing af fast ejendom, som er  indgået inden den 31. december 2006, og som 
vedrører ejendomme til erhvervsmæssig anvendel se, der er beliggende i hjemstedets land, og 
som er underkastet lovbes temmelser, der sikrer udlejeren fuldstændig ejendomsret til den 
udlejede genstand, indtil lejeren gør brug af sin forkøbsret.  Medlemsstater ne underretter 
Kommissionen om deres anve ndelse af dette stykke.  
3. Artikel 43, stk. 3, berører ikke de kompetente my ndigheders godkendelse af de bilaterale 
kontrakter om nyordning, der er indgået, hvad angår:  
– Belgien, inden den 23. april 1996  
– Danmark, inden den 1. juni 1996  
– Tyskland, inden den 30. oktober 1996  
– Grækenland, inden den 27. marts 1997  
– Spanien, inden den 7. j anuar 1997  
– Frankrig, inden den 30. maj 1996  
– Irland, inden den 27. juni 1996  
– Italien, inden den 30. juni 1996  
– Luxembourg, inden den 29. maj 1996  
– Nederlandene, inden den 1. juli 1996  
– Østrig, inden den 30. december 1996  
– Portugal, inden den 15. januar 1997  
– Finland, inden den 21. august 1996  
– Sverige, inden den 1. juni 1996, og  
– Det Forenede Kongerige, inden den 30. april 1996.  
Artikel 63  
Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 47  
1. Kreditinstitutter, hvis minimumsnøgletal den 1. januar 1991 ikke er nået op på d e i artikel 
47, stk. 1, foreskrevne 8%, skal et apevis tilnærme sig dette nivea u. Så længe de ikke har nået 
dette mål, må de ikke lade solvensnøgletallet falde til under det niveau, der indtil da er nået. 
Skulle en sådan fluktuation alligevel opstå, bør den  være midlertidig, og  årsagen hertil skal 
meddeles de kompetente myndigheder.  
 
DA 151   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 62, stk. 2 og 
3 (tilpasset) 
2. I en periode på indtil fem år  regnet fra den 1. januar 1993 kan medlemsstaterne fastsætte en 
10% vægtning for de obligationer, som er defineret i artikel 22, stk. 4, i Rådets direktiv 
85/611/EØF, og fastholde den for kreditinstitutt er, hvis de anser det for nødvendigt for at 
undgå alvorlige forstyrrelser  på deres markeder. Disse undtagelser skal meddeles 
Kommissio nen. 
3. I en periode på højst syv år efter den 1. januar 1993 gælder artikel 47, stk. 1, ikke for Den 
Græske Landbrugsbank. Den skal imidlertid efte r den i stk. 1 i nærværende artikel nævnte 
metode etapevis tilnærme sig det niveau, som er foreskrevet i art ikel 47, stk. 1.  
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
Î1 2004/xx/EF, artikel 3, stk. 13 
Artikel 64  
Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 49  
1. Har et kreditinstitut den 5. fe bruar 1993 allerede indgået et eller flere engagementer, der 
overskrider enten den øvre grænse for store en gagementer eller den øvre grænse for alle 
instituttets store engageme nter sammenlagt, som omhandl et i artikel 49, kræver de 
kompetente myndigheder, at kreditinstituttet tager skridt til at få  det eller de pågæld ende 
engagementer nedbragt til det niveau, der tillades i henhold til artikel 49.  
2. Nedbringelsen af det eller de pågældende engagementer til det tilladte niveau sker efter en 
forud fastsat plan, der vedtages og genne mføres inden for en frist, der fastsæt tes af de 
kompetente myndigheder ud fra he nsynet til en forsvarlig forv altning og loyal konkurrence. 
De kompetente myndigheder underretter Kommissionen og Î1 Det Europæiske 
Bankudvalg   om den tidsplan, der er fastlagt for nedbr ingelsen.  
3. Et kreditinstitut må ikke træffe dispositioner,  der kan bevirke, at de engagementer, der er 
nævnt i stk. 1, forøges i forhold t il niveauet den 5. februar 1993.  
4. Den efter stk. 2 fastsatte frist udløb er senest den 31. december 2001. Har kredi tinstituttet på 
grundlag af en bindende aftale indgået enga gementer med længere løbetid, kan disse dog 
videreføres indtil deres forfaldstidspunkt.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 64, stk. 5-7 
(nyt) 
Î1 2004/xx/EF, artikel 3, stk. 13 
5. Indtil den 31. december 1998 har medlemsstaterne mulighed for at forhøje grænsen i artikel 
49, stk. 1, til 40% og grænsen i artikel 49, stk. 2, til 30%. I så fald skal de engagementer, der 
stadig gælder ved denne periodes udl øb, bringes ned på niveauerne i a rtikel 49 senest den 31. 
december 2001, jf. dog stk. 1 til 4.  
 
DA 152   DA 6. For så vidt angår kreditinstitutter, hvis egen kapital ikke overstiger 7 mio. EUR, og kun for 
disse kreditinstitutter, kan medlemsstaterne forlænge fristerne i stk. 5 med fem år. De 
medlemssta ter, der gør brug af denne mu lighed, skal sørge for at undgå 
konkurrencefordrejning og unde rrette Kommissionen og  Î1 Det Europæiske Bankudvalg   
om de foranstaltninger, de træffer med henblik herpå.  
7. I de tilfælde, der er nævn t i stk. 5 og 6, kan et engage ment betragtes som et stort 
engagement, hvis værdien af engagementet udgør 15  % eller mere af  egenkapitalen.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 64, stk. 8 
(tilpasset) 
8. Indtil den 31. december 2001  kan medlemsstaterne i ste det for det i artike l 48, stk. 2, andet 
led, fastsattte antal årlige in dberetninger om store engageme nter foreskrive mindst to 
indberetninger om året.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 64, stk. 9 
(tilpasset) 
9. Medlemsstaterne kan for så vidt angår anve ndelsen af artikel 49, stk. 1, 2 og 3, helt eller 
delvis fritage kreditinstitutters  engagementer bestående af lå n mod pant i fast ejendom som 
defineret i artikel 62, stk. 1, i ndgået inden den 1. januar 2002, sa mt af leasingtransaktioner 
vedrørende fast eje ndom som defineret i artikel 62, stk. 2, indgået inden den 1. januar 2002, 
med indtil 50% af den pågældende ejendoms værdi.  
Tilsvarende gælder for lån, for hv ilke der til de kompetente myndi gheders tilfredshed er stillet 
sikkerhed i form af andele i finske  boligselskaber, der drives i henhold til den finske lov om 
boligselskaber af 1991 eller senere  tilsvarende lovgivning, og idet  disse lån svarer til de i 
første afsnit nævnte lån i fast ejendom.  
 
Ð 2000/12/EF, artikel 65 
(tilpasset) 
Artikel 6 5 
Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 51  
De kreditinstitutter, som den 1. januar 1993 ove rsteg de i artikel 51, stk. 1 og 2, fastsatte 
grænser, har en tidsfrist indtil den 1. januar 2003 til at efterkomme dem.  
 
Ø nyt 
Artikel 152 
1. Kreditinstitutter, der be regner de risikovægtede værd ier af engagementer i 
overensstemmelse med artikel 84-89 eller ved brug af metoderne med avanceret måling, jf. 
artikel 105, til beregning af deres kapitalkrav for operationelle risici, skal i løbet af den første, 
 
DA 153   DA anden og tredje tolvmåneders periode efter den dato, der er anført i artikel 157, have en 
egenkapital, der til enhver tid er større end eller lig med de bel øb, der er anført i stk. 2, 3 og 4. 
2. I den første af de i stk. 1 omhandlede tolv måneders perioder skal egenkapitalen være 
på 95 % af den samlede minimumsegenkapital, so m kreditinstituttet skulle have i løbet af 
denne periode i henhold til artikel 4 i direktiv  93/6/EØF, som dette direktiv og direktiv 
2000/12/EF var udformet inden den dato, der er anført i artikel  157 i nærværende direktiv. 
3. I den anden af de i stk. 1 omhandlede tolvmåneders period er skal egenkapitalen være 
på 90 % af den samlede minimumsegenkapital, so m kreditinstituttet skulle have i løbet af 
denne periode i henhold til artikel 4 i direktiv  93/6/EØF, som dette direktiv og direktiv 
2000/12/EF var udformet inden den dato, der er anført i artikel  157 i nærværende direktiv. 
4. I den tredje af de i stk. 1 omhandlede tolv måneders perioder skal egenkapitalen være 
på 80 % af den samlede minimumsegenkapital, so m kreditinstituttet skulle have i løbet af 
denne periode i henhold til artikel 4 i direktiv  93/6/EØF, som dette direktiv og direktiv 
2000/12/EF var udformet inden den dato, der er anført i artikel  157 i nærværende direktiv. 
5. Opfyldelsen af kravene i stk. 1-4 skal ske på grundlag af en egenkapital, der er fuldt 
ud justeret med henblik på at afspejle de fors kelle i beregningen af egenkapitalen i henhold til 
direktiv 2000/12/EF og di rektiv 93/6/EØF, som disse direkt iver var udformet inden den dato, 
der er anført i artikel 157 i nærværende dire ktiv, og i beregningen af  egenkapitalen i henhold 
til nærværende direktiv, der følger af den særskilte behandling af de forventede og de ikke-
forventede tab i overensstemmelse med artikel 84-89 i nærværende direktiv. 
6. Med henblik på stk. 1-5 i denne ar tikel finder artikel 68-73 anvendelse. 
7. Indtil den 31. december 2007 må kreditins titutter behandle de artikler, der udgør 
standardmetoden, der er omhandlet i afsnit V,  kapitel 2, afdeling 3, underafdeling 1, som 
værende afløst af artikel 42-46 i direktiv 2000/12/EF, som disse artik ler var udformet inden 
den dato, der er anført i artikel 157. 
8. Når skønsmuligheden i stk. 7 udøves, finder følgende  anvendelse vedrørende 
bestemmelserne i direktiv 2000/12/EF: 
a) bestemmelserne i dette direktivs ar tikel 42-46 skal finde anvendelse, som 
disse var udformet inden den dat o, der er anført i artikel 157 
b) ved ”risikovægtet værdi”, som dette er  anført i dette direktivs artikel 42, 
stk. 1, skal forstås ”den risikovæ gtede værdi af engagementer” 
c) de tal, der følger af dette direktivs artikel 42, st k. 2, skal betragtes som de 
risikovægtede værdier af engagementer 
d) ”kreditderivater” skal indsættes i li sten over poster med ”fuld risiko” i 
direktivets bilag II 
e) den behandling, der er omhandlet i dette direktivs artikel 43, stk. 3, skal 
gælde for de derivater, der er opført i direktivets bilag IV, uanset om der 
er tale om balanceførte poster elle r poster under strege n, og de tal, der 
følger af den behandling, der er omha ndlet i bilaget, skal betragtes som 
risikovægtede værdier af engagementer. 
 
DA 154   DA 9. Når skønsmuligheden i stk. 7 udøves, find er følgende anvendelse i relation til 
behandlingen af engagementer, hvor standardmetoden benyttes: 
a) afsnit V, kapitel 2, afdeling 3, u nderafdeling 3, om anerkendelse af 
kreditrisikoreduktion fi nder ikke anvendelse 
b) afsnit V, kapitel 2, afdeling 3,  underafdeling 4, om behandling af 
securitisation kan sættes ud af kraft af de kompetente myndigheder 
c) nedennævnte bestemmelser i b ilag XII om kreditinstitutters 
oplysningspligt finder ikke anvendelse: 
i) del 2, punkt 4, litra b) 
ii) del 2, punkt 6 
iii) del 2, punkt 10. 
10. Når skønsmuligheden i stk. 7 udøves, skal kapitalkravet for operationelle risici i 
henhold til artikel 75, litra e), nedsættes me d den procentdel, som udgøres af forholdet 
mellem værdien af kreditinstituttets engagementer, for hvilke der er beregnet risikovægtede 
værdier i overensstemmelse med skønsmulighe den i stk. 7, og den samlede værdi af dets 
engagementer. 
11. Beregner et kreditinstitut  risikovægtede værdier af alle sine engagementer i 
overensstemmelse med skønsmuligheden i stk. 7,  må artikel 48-50 i direktiv 2000/12/EF om 
store engagementer anvendes, som de var udforme t inden den dato, der er anført i artikel 157. 
12. Når skønsmuligheden i stk. 7 udøves, skal he nvisninger til artikel  46-52 i nærværende 
direktiv læses som henvisninger til artikel 42-46 i direktiv 2000/ 12/EF, som disse artikler var 
udformet inden den dato, der er anført i artikel 157. 
Artikel 153 
Ved beregningen af de risikovægtede værdier af engagementer, der opstår som følge af 
ejendomsleasingtransaktioner vedrørende kon tor- og forretningsejendomme, der er 
beliggende på deres område og opfylder krit erierne i bilag VI, del 1, punkt 51, kan de 
kompetente myndigheder indtil den 31. decem ber 2012 tillade en 50 % risikovægt uden 
anvendelse af bilag VI, del 1, punkt 55 og 56. 
Indtil den 31. december 2010 kan kompetente m yndigheder med henblik på at definere den 
sikrede del af lån med restance med henblik på  bilag VI anerkende anden sikkerhedsstillelse 
end anerkendt sikkerhedssti llelse, jf. artikel 90-93. 
Artikel 154 
1. Kravene i artikel 84, stk. 3 og 4, finder anvendelse fra den 31. december 2009. 
2. Indtil den 31. december 2010 må de engagementsvægtede gennemsnitlige tab i 
tilfælde af misligholdelse for alle detail engagementer, for hvilke der er stillet 
 
DA 155   DA sikkerhed i form af pant i fast ejendom til beboelse, og som ikke drager fordel af 
garantier fra centralregeringen, ikke være lavere end 10 %. 
3. Indtil den 31. december 2017 kan medlem sstaternes kompetente myndigheder 
undtage visse aktiepositioner, der be siddes pr. 31. december 2007, fra behandling 
efter IRB-metoden. 
Den undtagne position måles ved antallet af  aktier pr. denne dato og eventuelle 
yderligere aktier, der er et direkte resultat  af denne aktiebesiddelse, forudsat at den 
ikke forøger den proportiona le andel af ejerskabet i et porteføljeselskab. 
Forøger en erhvervelse den proportionale  andel af ejerskabet i en specifik 
aktiebesiddelse, er den overskydende de l af aktiebesiddelsen ikke underlagt 
undtagelsen. Undtagelsen gæld er heller ikke for aktiebesiddelser, som oprindeligt var 
underlagt undtagelsen, men som er blevet  afhændet og derefter tilbagekøbt. 
Aktiepositioner, der er omfa ttet af denne overgangsbestem melse, skal være underlagt 
de kapitalkrav, der beregnes i overensstemme lse med afsnit V, kap itel 2, afdeling 3, 
underafdeling 1. 
4. Indtil den 31. december 2011 kan de enkelte medlemsstaters kompetente 
myndigheder for erhvervsengagementer fastsætte  antallet af restancedage, som alle 
kreditinstitutter på deres område skal være underlagt, efter den definition på 
misligholdelse, der er fastsat i bilag V II, del 4, punkt 44, for engagementer med 
modparter, som er etableret på medlemsstat ens område. Det konkrete antal skal ligge 
mellem 90 og op til 180 dage, hvis lokale forhold gør dette hensigtsmæssigt. For 
engagementer med modparter, der er etab leret på en anden medlemsstats område, 
fastsætter de kompetente myndigheder et an tal restancedage, som ikke må være 
højere end det antal, der er fastsat af  den kompetente myndighed i denne anden 
medlemsstat. 
5. Hvad angår den observationsperiode, der er  omhandlet i bilag VII, del 4, punkt 66, 
kan medlemsstaterne tillade kreditinstitutter, som ikke har tilladelse til at benytte 
egne estimater af tab i tilfælde af misli gholdelse eller omregnings faktorer, at benytte 
relevante data dækkende en periode på to  år, når de gennemf ører IRB-metoden, dog 
senest pr. 31. december 2007. Indtil den 31. december 2010 skal den periode, der 
skal dækkes, stige med ét år pr. år. 
6. Hvad angår den observationsperiode, der er  omhandlet i bilag VII, del 4, punkt 71, 
85 og 94, kan medlemsstaterne tillade kreditin stitutter, som ikke har tilladelse til at 
benytte egne estimater af tab i tilfælde af  misligholdelse eller omregningsfaktorer, at 
benytte relevante data dækkende en peri ode på to år, når de gennemfører IRB-
metoden, dog senest pr. 31. december 2007. Indtil den 31. december 2010 skal den 
periode, der skal dækkes, stige med ét år pr. år.  
Artikel 155 
Indtil den 31. december 2012 kan medlemsstater ne for kreditinstitutter, hvis relevante 
indikator for forretningsområdet ”handel og  salg” udgør mindst 50 % af summen af de 
relevante indikatorer for alle dets forretningsområder i overensstemmelse med bilag X, del 2, 
punkt 1-8, anvende en procentsats på 15 % på forretningsområdet “handel og salg”. 
 
DA 156   DA  
Ð 2000/12/EF 
KAPITEL  2 
AFSLUTTENDE  BESTEMMELSER 
 
Ø nyt 
Artikel 156 
Kommissionen skal i samarbejde med medlemss taterne og under hensyntagen til bidrag fra 
Den Europæiske Centralbank periodisk overvåge,  om dette direktiv set under ét sammen med 
direktiv [93/6/EØF] har væsentlige virkning er for den økonomiske konjunktur og i lyset af 
denne undersøge overveje, om der er be hov for korrigerende foranstaltninger. 
På grundlag af denne analyse og under hens yntagen til bidrag fra Den Europæiske 
Centralbank udarbejder Kommi ssionen hvert andet år en rapport, som den forelægger for 
Europa-Parlamentet og Rådet sammen me d eventuelle passende forslag. 
Artikel 157 
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør  inden den 31. december 2006 de love og 
administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 4, 22, 57, 61, 62, 
63, 64, 66, 68-106, 108, 110-115, 117-119, 123-127, 129-132, 133, 136, 144-149 og 152-155 
samt bilag II, III og V-XII. De meddeler Kommi ssionen teksten til disse retsforskrifter samt 
en sammenligningstabel over disse retsforskr ifter og bestemmelserne  i dette direktiv. 
Uanset stk. 2 anvender de disse be stemmelser fra den 31. december 2006. 
Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en he nvisning til dette direktiv 
eller skal ved offentliggørelsen ledsages  af en sådan henvisning. De skal også 
omfatte en erklæring om, at henvisnin ger i gældende love og administrative 
bestemmelser til det eller de  direktiver, der ophæves ved dette direktiv, skal anses 
som henvisninger til dette direktiv. De  nærmere regler for henvisningen og 
formuleringen af erklæringen fa stsættes af medlemsstaterne. 
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale 
retsforskrifter, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv. 
2. Medlemsstaterne sætter senest den 31. d ecember 2007, men ikke inden denne dato, de 
nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme artikel 87, stk. 9, 
og artikel 105. 
 
DA 157   DA  
Ð 2000/12/EF, artikel 66 
(tilpasset) 
Artikel 66  
Underretning af Kommissionen  
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten ti l de vigtigste ved lov eller administrativt 
fastsa tte bestemmelser  ⌦ nationale retsforskrifter ⌫, som de vedtager på det område, der er 
omfattet af dette direktiv. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 67 
(tilpasset) 
Artikel 158 
1. Direktiv 73/183/EØF, 77/780/EØF, 89/299/EØF, 89 /646/EØF, 89/647/EØF, 92/30/EØF og 
92/121/EØF,  ⌦ Direktiv 2000/12/EF ⌫, som ændret ved de i bilag V  ⌦ XV ⌫, del A, 
anførte direktiver, ophæves, dog uden at medlem sstaternes forpligtelser med hensyn til de i 
bilag V  ⌦ XV ⌫, del B, anførte gennemførelsesfrister berøres heraf. 
2. Henvisninger til de ophævede direktiver gælder som henvisni nger til nærværende direktiv 
og læses efter sammenligningstabellen i bilag VI  ⌦ XVI ⌫. 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 68 
(tilpasset) 
Artikel 159 
Ikrafttrædelse  
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i ⌦ Den Europæiske 
Unions  ⌫ De Europæiske Fællesskabers  Tidende . 
 
Ð 2000/12/EF, artikel 69 
(tilpasset) 
Artikel 160 
Modtagere  
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
 
DA 158   DA Udfærdiget i Bruxelles, den .[…]. 
 På Europa-Parlamentets vegne 
 Formand   
 På Rådets vegne 
 Formand   
 
DA 159   DA  
Ð 2000/12/EF 
BILAG I  
LISTE OVER DE AKTIVITETER, DER ER UNDERGIVET GENSIDIG 
ANERKENDELSE 
1. Modtagelse af indlån og andre tilbagebetalingspligtige midler 
2. Udlånsvirksomhed, herunder bl.a. forbruge rkreditter, realkreditlån, factoring og 
diskontering og handelskreditte r (inklusive forfaitering)33 
3. Finansiel leasing 4. Betalingsformidling 5. Udstedelse og administration af betalingsmidl er (kreditkort, rejsechecks, bankveksler) 
6. Sikkerhedsstille lse og garantier 
7. Transaktioner for egen elle r kunders regning vedrørende: 
a) pengemarkedsinstrumenter (check s, veksler, indskudsbeviser mv.) 
b) valutamarkedet c) finansielle futures og options d) valuta- og renteinstrumenter 
e) værdipapirer 
8. Medvirken ved emission af værdipapirer og tjenesteydelser i forbindelse hermed 9. Rådgivning til virksomheder vedrørende ka pitalstruktur, industristrategi og dermed 
beslægtede spørgsmål og rådgivning samt tje nesteydelser vedrøren de sammenslutning og 
opkøb af virksomheder 
10."Money broking" 11. Porteføljeadministration og -rådgivning 12. Opbevaring og forvaltning af værdipapirer 13. Kreditoplysninger 14. Boksudlejning 
                                                
 
33 Herunder  bl.a.: forbrugerkredi tter, realkreditlån, factoring og diskontering,  handelskreditter (inklusive 
forfaitering).  
 
DA 160   DA  
Ð 2004/39/EF artikel 68 (tilpasset) 
De i bilag I, afsnit A og B, i Europa -Parlamentets og Rådets  direktiv 2004/39/EF af 21.  april 
2004 om markeder for fina nsielle instrumenter34, anførte tjenesteydelser og aktiviteter i 
tilknytning til de i bilag I, afsnit C, omhandled e markeder for finansielle instrumenter, er 
omfattet af principperne om gensidig anerkendelse i nærværende direktiv. 
 
Ð 2000/12/EF 
BILAG II  
 
Ð 2000/12/EF 
Ö ny 
KLASSIFICERING AF POSTER UNDER STREGEN 
Fuld risiko: 
– Garantier i form af kreditsubstitutter 
– Ö Kreditderivater  
– Accepter 
– Endosserede veksler, som ikke er forpligtende underskrevet af et andet kreditinstitut 
– Transaktioner med regresret 
– Uigenkaldeligt afgivne kredittilsa gn i form af kreditsubstitutter 
– Aktiver købt i henhold til konstant terminskontrakt 
– "Forward forward deposits" 
– Ikke-betalt del af delvis betalte aktier og værdipapirer 
– Ö Salgs- og tilbagekøbsaftaler som define ret i artikel 12, stk. 3 og 5, i direktiv 
86/635/EØF  
– Andre poster, der også har fuld risikograd. 
Mellemliggende risiko: – Remburser, udstedte og bekræftede (jf. også mellemliggende/lav risiko) 
– Garantier og sikkerheder (her under licitations- og fuldførelsesgarantier samt told- og 
afgiftsgarantier) samt garantier, der ikke har form af kreditsubstitutter 
                                                
 
34 EFT  L 145 af 30.4.2004, s.  1. 
 
DA 161   DA – Salgs - og tilbagekøbsaftaler som definere t i artikel 12, stk. 3 og 5, i direkti v 
86/635/EØF  
– Uigenkaldeligt afgivne kredittilsagn, de r ikke har form af kreditsubsitutter 
– Uudnyttede kreditfaciliteter (forpligtelser til udlån, køb af  værdipapirer, ydelse af 
garantier og acceptcertifikater ) med en oprindelig løbetid på mere end et år 
– "Note issuance facilities" (NIF) og "re volving underwriting facilities" (RUF) 
– Andre poster, der også er tilla gt mellemliggende risikograd Ö og som meddelt 
Kommissionen . 
Mellemliggende/lav risiko: – Remburser, hvor den underliggende forse ndelse udgør sikkerhedsstillelsen og andre 
selvlikviderende transaktioner 
– Ö Uudnyttede kreditfaciliteter (forpligtelser til udlån, køb af værdipapirer, ydelse af 
garantier og acceptcertifikater) me d en oprindelig løbetid på ikke over et år, som ikke 
uden betingelser kan opsiges når som helst uden varsel, eller som ikke effektivt 
sikrer en automatisk opsigelse i tilfælde af en forringelse af låntagers 
kreditværdighed  
– Andre poster, der også er tillagt  mellemliggende/lav risikograd Ö og som meddelt 
Kommissionen . 
Lav risiko: – Uudnyttede kreditfaciliteter (forpligtelser til udlån, køb af  værdipapirer, ydelse af 
garantier og acceptfaciliteter),  der har en oprindelig løbetid på ikke mere end et år, 
eller som uden betingelser kan opsiges når som helst uden varsel.  Ö Uudnyttede 
kreditfaciliteter (for pligtelser til udlån, køb af værdipapirer, yde lse af garantier og 
acceptcertifikater), som uden betingelser kan opsiges når som helst uden varsel, eller 
som effektivt sikrer en automatisk opsigelse i tilfælde af en forringelse af låntagers 
kreditværdighed. Detailengagementer ka n betragtes som kreditter, der uden 
betingelser kan opsiges, hvis vilkårene herf or sætter kreditinstituttet i stand til at 
opsige dem i det omfang, der er tilladt i medfør af forbrugerbeskyttelseslovgivningen 
og tilknyttet lovgivning.  
– Andre poster, der også er  tillagt lav risikograd Ö og som meddelt Kommissionen . 
Medlemsstaterne forpligter sig til at unde rrette Kommissionen, så sn art de har godkendt, at 
der indsættes en ny post under st regen i et af de sidste led under hver enkelt risikokategori. 
Denne post klassificeres defini tivt på fællesskabsniveau, når proceduren i artikel 60  er 
afsluttet.  
 
DA 162   DA  
Ð 2000/12/EF 
BILAG III  
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
Ö ny 
BEHANDLING AF POSTER UNDER STREGEN  Ö DERIVATER   
1. VALG  AF METODE 
Med henblik på at måle de kreditrisici, der er fo rbundet  Ö ansætte engagementsværdien i 
forbindelse  med de kontrakter, der er anført i bilag IV, punkt 1 og 2, kan kreditinstitutterne 
— med forbehold af de kompet ente myndigheders godkendelse — vælge en af de nedenfor 
anførte metoder. Kreditinstitutte r, der skal overholde artikel ⌦ 33, stk. 1 og 2 ⌫ 6, stk. 1 , i 
direktiv 93/6/EØF35, skal anvende ⌦ den i dette bilag ⌫ nedenfor  anførte metode 1. Med 
henblik på at måle de kred itrisici, der er forbundet  Ö ansætte engagementsværdien i 
forbindelse  med de i bilag IV, punkt 3, anførte kontrakter, skal  alle kreditinstitutter 
anvende den ⌦ i dette bilag ⌫ nedenfor  anførte metode 1. 
 
Ø ny 
De i dette bilag fastsatte metoder skal ikke a nvendes på kontrakter, der handles på anerkendte 
børser, og valutakurskontrakter  (undtagen kontrakter vedrør ende guld) med en oprindelig 
løbetid på 14 kalenderdage eller mindre, og for disse kontrakter skal ansættes en 
engagementsværdi på nul. 
De kompetente myndigheder kan fastsætte, at de me toder, der er omhandlet  i dette bilag, ikke 
skal anvendes i forbindelse med "over-the-coun ter"-kontrakter (OTC-kon trakter), og ansætte 
en engagementsværdi på nul for sådanne kontrakt er, der er clearet af et clearinginstitut, når 
dette handler som retlig modpart, og alle deltagerne dagligt stiller fuld sikkerhed for den 
risiko, de frembyder for clearinginstituttet, idet  sikkerhedsstillelsen yde r en risikoafdækning, 
der omfatter såvel den aktuelle risiko som den potentielle fremtidige risiko. 
Den stillede sikkerhed skal: 
a) opfylde betingelserne fo r en 0 % risikovægtning eller 
b) være i form af indlån i kontan ter i det långivende institut eller 
c) være i form af indlånsbeviser e ller lignende instrumenter udstedt af og 
deponeret i dette institut. 
De kompetente myndigheder skal forvisse sig om, at  der ikke er fare for, at clearinginstituttets 
risici kommer til at overstige markedsv ærdien af den stillede sikkerhed. 
                                                 
35 Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters 
kapitalgrundlag (EFT L 141 a f 11.6.1993, s. 1.) Direktivet er ændret ved direktiv 98/33/EF (EFT L 204 
af 21.7.1998, s. 29).  
 
DA 163   DA  
Ð 2000/12/EC (tilpasset) 
2. METODER 
Metode 1: Markedsværdimetoden Trin a): Kontrakter opgøres til markedsværdi (" mark to market") for at opnå de aktuelle 
genanskaffelsesomkostninger for alle kontrakter med en positiv værdi. 
Trin b): For at nå frem til et tal for potentielle fremtidige kreditrisici
36 ⌦ , undtagen i 
tilfælde af "single currency floating/floating interest rate swaps", hvor kun de aktuelle 
genanskaffelsesomkostninger beregnes, ⌫ multipliceres kontrakternes nominelle hovedstole 
eller de underliggende instrumenters hovedstole med følgende procenter  ⌦ procenterne i 
tabel 1 ⌫ : 
TABEL 13738 
Restløbetid39 Rente-
kontrakter Valutakurs-
kontrakter 
samt 
kontrakter 
vedrørende 
guld Kontrakter 
vedrørende 
aktier Kontrakter 
vedrørende 
ædelmetaller 
(eksklusive 
guld) Kontrakter 
vedrørende 
råvarer 
(eksklusive 
ædelmetaller) 
Et år og derunder 0% 1% 6% 7% 10% 
Over et år, 
men højst fem år 0,5 % 5% 8% 7% 12% 
Over fem år 1,5% 7,5% 10% 8% 15% 
 
Med henblik på beregning af den potenti elle fremtidige risiko i overensstemmelse 
med trin b) kan de kompetente myndigheder tillade, at kreditinstitutter indtil den 
31. december 2006 anvender følgende procentsatser i stedet for satserne i tabel 1 
                                                 
36 Bortset fra ved "single currency floating/floating interest rate swaps ", hvor kun de aktuelle 
genanskaffelsesomkostninger beregnes.  
37 Kontrakter, der ikke falder ind under en af de fe m kategorier i denne tabel, behandles som kontrakter 
vedrørende råvarer (eksklusive ædelmetaller). 
38 For kontrakter, der indebærer flere udvekslinger af hovedstolen, multipliceres procenterne med antallet 
af betalinger, der mangler at blive effektueret ifølge kontrakten. 
39 For kontrakter, der er sammensat med henblik på at afvikle udestående risici på bestemte 
betalingsdatoer, og hvor vilkårene justeres således, at kontraktens markedsværdi er nul på disse 
bestemte datoer, er restløbetiden lig med tidsrummet indtil den næste justeringsdato. I forbindelse med rentekontrakter, der opfylder disse kriterier, og som ha r en restløbetid på over ét år, må procenten ikke 
være lavere end 0,5%. 
 
DA 164   DA under forudsætning af, at institutterne anvender optionen i artikel 11a i direktiv 
93/6/EØF for kontrakter i henhold til punkt 3, litra b) og c), i bilag IV: 
 
DA 165   DA TABEL 1a 
Restløbetid Ædelmetaller 
(eksklusive guld) Almindelige 
metaller Landbrugsprodukter 
("softs") Andre, 
inklusive 
energi-
produkter 
Et år og derunder 2% 2,5% 3% 4% 
Over et år, men 
højst fem år 5% 4% 5% 6% 
Over fem år 7,5% 8% 9% 10% 
 
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
Trin c): Summen af de aktuelle gena nskaffelsesomkostninger og de potentielle 
fremtidige kreditrisici multipliceres med den risikovægtning, der er tillagt den relevante 
modpart i artikel 43  ⌦ udgør engagementsværdien. ⌫ . 
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
Metode 2: Den "oprinde lige risikos" metode 
Trin a): Hvert instruments nominelle hovedstol multipliceres med følgende  ⌦ de i 
tabel 2 omhandlede ⌫ procenter: 
TABEL 2 
Oprindelig løbetid40 Rentekontrakter Valutakursk ontrakter samt kontrakter 
vedrørende guld 
Et år og derunder 0,5% 2% 
Over et år, men højst to år 1% 5% 
Yderligere tillæg for hvert følgende år 1% 3% 
 
                                                 
40 I forbindelse med rentekontrakter kan kreditinstitutterne med samtykke fra deres tilsynsmyndigheder 
vælge mellem oprindelig og resterende løbetid. 
 
DA 166   DA  
Ð 2000/12/EF 
Ö ny 
Trin b): Den således konstaterede oprindelige risiko multipliceres med den 
risikovægtning, der er tillagt den relevante modpart i artikel 43  Ö udgør 
engagementsværdien . 
For metode 1’s og 2's vedkommende skal de ko mpetente myndigheder sikr e, at det nominelle 
beløb, der skal lægges til grund, er en relevant  målestok for den risiko, der er forbundet med 
kontrakten. Hvis der f.eks. i kontrakten er foresk revet en multiplikation af cash flows, skal det 
nominelle beløb justeres for derved at tage højde for multiplikationseffekten på den pågældende kontrakts risikostruktur. 
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
3. AFTALER  OM  NETTING  (KONTRAKTER  OM  NYORDNING  OG  ANDRE  
AFTALER  OM  NETTING) 
a) Nettingtyper, som de kompet ente myndigheder kan anerkende 
I dette punkt forstås ved "modpart " enhver enhed (inklusive fysi ske personer), der lovligt kan 
indgå en aftale om netting. 
De kompetente myndigheder kan godkende fø lgende typer aftaler om netting som 
risikoreducerende: 
i) bilaterale kontrakter om nyordning me llem et kreditinstitut og dets modpart, 
hvorefter gensidige krav og forpligtelser  automatisk sammenlægges på en sådan 
måde, at der med denne nyordning fastsæ ttes et enkelt nettobeløb, hver gang 
nyordningen finder anvendelse, og der således skabes en juridisk bindende enkelt ny 
kontrakt, som ophæver de tidligere kontrakter 
ii) andre bilaterale aftaler om netting mellem et kreditinstitut og dets modpart. 
b) Betingelser for godkendelse 
De kompetente myndigheder må kun på følg ende betingelser godkende aftaler om netting 
som risikoreducerende: 
i) Et kreditinstitut skal med sin modpart have  indgået en aftale om  netting, der skaber 
en enkelt retlig forpligtelse, der dækker al le involverede transaktioner, således at 
kreditinstituttet i tilfælde af, at en modpart ikke er i stand til at opfylde sine 
forpligtelser som følge af misligholde lse, konkurs eller likvidation eller andre 
lignende omstændigheder, kun vil have krav på at modtage eller forpligtelse til at 
betale nettosummen af de pågældende individuelle transaktioners positive og 
negative markedsværdier. 
ii) Et kreditinstitut skal have stillet skri ftlige og begrundede ju ridiske udtalelser til 
rådighed for de kompetente myndigheder om, at de relevante domstole og 
administrative myndigheder i tilfælde af søgs mål ville finde, at kreditinstituttets krav 
 
DA 167   DA og forpligtelser i de under nr. i) beskrevne tilfælde er begrænset til nettosummen som 
beskrevet under nr. i), i henhold til: 
– lovgivningen i det land, hvor modparten er registreret som selskab, og, hvis en 
udenlandsk afdeling af en virksomhed er involveret, da også i henhold til 
lovgivningen i det land, hvor afdelingen er beliggende 
– den lovgivning, som regulerer de pågæld ende individuelle transaktioner, og 
– den lovgivning, som regulerer enhver kontra kt eller aftale, de r er nødvendig for 
at gennemføre aftalen om netting. 
iii) Et kreditinstitut skal råde over procedur er, der sikrer, at rets gyldigheden af aftalen 
om netting løbende undersøges i lyset af eventuelle ændri nger i de relevante love. 
De kompetente myndigheder skal, om nødvendi gt efter af have hørt andre relevante 
kompetente myndigheder, have fo rvisset sig om, at den pågæld ende aftale om netting er 
retsgyldig efter loven i hvert enkelt af de re levante lande. Hvis en af de kompetente 
myndigheder ikke er forvisset herom, kan aftalen om netting ikke godkendes som 
risikoreducerende for no gen af modparterne. 
De kompetente myndigheder kan acceptere begru ndede juridiske udtalelser, der udformes for 
hver type aftale om netting. 
Kontrakter, der indeholder en bestemmelse, hvor efter det er tilladt en ikke-misligholdende 
modpart kun at foretage begrænsede betali nger eller ingen betalinger overhovedet til en 
misligholder, også selv om misligholderen er nettokreditor ("walkaway "-klausul), kan ikke 
godkendes som risikoreducerende. 
De kompetente myndigheder kan som risikore ducerende anerkende aftaler om netting, der 
dækker valutakurskontrakter med en oprindelig l øbetid på fjorten kalende rdage eller derunder, 
skrevne optioner eller lignende poster under stre gen, som dette bilag ikke finder anvendelse 
på, fordi de kun er forbundet med en beskeden  eller ingen risiko. Hv is disse kontrakter — 
afhængig af deres positive eller negative markedsværdi — indføjet i andre aftaler om netting kan medføre, at kapitalkravet øges eller reducer es, skal de kompetente  myndigheder forpligte 
deres kreditinstitutter til at anvende en ensartet behandling. 
c) Virkninger af godkendelsen 
i) Kontrakter om nyordning: De enkelte nettobeløb, der fastsættes i forbin delse med kontrakter om  nyordning, kan vægtes i 
stedet for de involverede bruttobeløb. Således kan ved anvendelse af metode 1 
– de aktuelle genanskaffelses omkostninger i trin a) og 
– kontrakternes nominelle hovedstole eller de  underliggende instrumenters hovedstole 
i trin b) 
beregnes ved at tage hensyn til kontrakten om  nyordning. Ved anvendelse af metode 2 kan 
den nominelle hovedstol i trin a) beregnes ve d at tage hensyn til kontrakten om nyordning; 
procenterne i tabel 2 finder anvendelse. 
 
DA 168   DA ii) Andre aftaler om netting 
Ved anvendelse af metode 1: 
– kan i trin a) de aktuelle genanskaffelses omkostninger for kontrakter, der indgår i en 
aftale om netting, beregnes ved at ta ge hensyn til de ak tuelle hypotetiske 
nettogenanskaffelsesomkostninger, der følger af aftalen; dersom netting fører til en 
nettoforpligtelse for det kr editinstitut, der beregner 
nettogenanskaffelsesomkostningerne, skal de aktuelle genanskaffelsesomkostninger 
ansættes til "0" 
– kan i trin b) tallet for den potentielle fremtidige kreditrisiko for alle kontrakter, der 
indgår i en aftale om nett ing, reduceres i overensstemmelse med følgende ligning: 
PCE red = 0,4 * PCE gross + 0,6 * NGR * PCE gross 
hvor: 
— PCE red = det reducerede tal for potentielle fremtidige kreditrisici for alle 
kontrakter, der indgås med en give n modpart, og som er omfattet af 
en retsgyldig bilateral aftale om netting 
— PCE gross = summen af tallene for potentielle fremtidige kreditrisici for alle 
kontrakter, der indgås med en give n modpart, og som er omfattet af 
en retsgyldig bilateral aftale om netting, og som beregnes ved at 
multiplicere deres nominelle hovedstol med den i tabel 1 fastsatte procentsats 
— NGR = "Netto/brutto-forholdet" ("Ne t-to-gross ratio"): afhængig af de 
kompetente myndigheders skøn enten: 
i) en særskilt beregning: kvotienten for nettogenanskaffelses-
omkostningerne for alle kontrakter, der indgår i en retsgyldig bilateral aftale om netting med en given modpart 
(tæller), og bruttogenanskaffelsesomkostningerne for alle kontrakter, der indgår i en rets gyldig bilateral aftale om 
netting med den pågældende modpart (nævner), eller 
ii) en aggregeret beregning: kvotienten for summen af 
nettogenanskaffelsesomkostn ingerne beregnet på et 
bilateralt grundlag for alle m odparter, idet der medregnes 
kontrakter, der indgår i retsgyldige aftaler om netting (tæller), og bruttoanskaffe lsesomkostningerne for alle 
kontrakter, der indgår i retsgyldige aftaler om netting (nævner). 
 Hvis medlemsstaterne tillader kreditinstitutter at vælge 
metode, skal den valgte metode anvendes konsekvent. 
Ved beregning af potentielle fremtidige kred itrisici i overensstemmelse med ovennævnte 
formel kan perfekt matchende kontrakter, der indgår i aftalen om netting, behandles som en 
enkelt kontrakt med en nominel hovedstol svarende til nettoindtægterne. Som perfekt matchende kontrakter anses valutaterminsforre tninger eller lignende kontrakter, hvor den 
 
DA 169   DA nominelle hovedstol svarer til "cash flows", og hvor disse "cash flows" forfalder til betaling 
på den samme valørdato og er helt  eller delvis i samme valuta. 
Ved anvendelse af metode 2 gælder for trin a) følgende: – perfekt matchende kontrakter, der indgår i aftalen om netting, kan behandles som en 
enkelt kontrakt med en nominel hovedstol svar ende til nettoindtægte rne; størrelsen af 
de nominelle hovedstole multipliceres med de i tabel 2 anførte procentsatser 
– for så vidt angår alle andre kontrakter, der indgår i en afta le om netting, kan 
procenterne reduceres til ta llene vist i tabel 3:  
TABEL 3 
Oprindelig løbetid41 Rentekontrakter Valutakurskontrakter 
Et år og derunder 0,35% 1,50% 
Over et år, men højst to år 0,75% 3,75% 
Yderligere tillæg for hvert følgende år 0,75% 2,25% 
 
Ð 2000/12/EF 
BILAG IV  
 
Ð 2000/12/EF 
Ö ny  
EKSEMPLER PÅ POSTER UNDER STREGEN TYPES  Ö DERIVATER   
 
Ð 2000/12/EF (tilpasset) 
1. Rentekontrakter 
a) Renteswaps i en enkelt valuta b) Basisswaps c) Forward Rate Agreements d) Rentefutures e) Erhvervede renteoptioner f) Andre kontrakter af samme art. 
                                                
 
41 I forbindelse med rentekontrakter kan kreditinstitutterne med samtykke fra deres tilsynsmyndigheder 
vælge mellem oprindelig og resterende løbetid. 
 
DA 170   DA 2. Valutakurskontrakter samt kontrakter vedrørende guld 
a) Valutaswaps b) Valutaterminsforretninger c) Valutafutures d) Erhvervede valutaoptioner e) Andre kontrakter af samme art f) Kontrakter vedrørende guld  af samme art som a) - e). 
3. Kontrakter af samme art som dem, der er nævn t i punkt 1, litra a) - e), og i punkt 2, litra a) -
 d), med andre underliggende instrume nter eller indekser vedrørende: 
a) Aktier b) Ædelmetaller eksklusive guld c) Råvarer eksklusive ædelmetaller d) Andre kontrakter af samme art. 
 
Ï 
 
DA 171   DA  
Ø ny 
BILAG V-XII  
[UDELADT] 
 
Ø ny 
BILAG XIII  
DEL  A 
OPHÆVEDE DIREKTIVER MED DERES SUCCESSIVE ÆNDRINGER 
(jf. artikel 158) 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000 /12/EF af 20. marts 20 00 om adgang til at 
optage og udøve virksomhed som kreditinstitut 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000 /28/EF af 18. september 2000 om ændring af 
direktiv 2000/12/EF om adgang til at optag e og udøve virksomhed som kreditinstitut 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002 /87/EF af 16. december 2002 om supplerende 
tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt 
konglomerat og om ændring af Rådets di rektiv 73/239/EØF, 79/267/EØF, 92/49/EØF, 
92/96/EØF, 93/6/EØF og 93/22/EØF samt Europa-P arlamentets og Rådets direktiv 98/78/EF 
og 2000/12/EF 
Kun artikel 29, stk. 1, litra a) og b), artike l 29, stk. 2, artikel 29, stk. 4, litra a) og b), 
artikel 29, stk. 5, artikel 29, stk. 6, artikel 29, stk. 7, litra a) og b), artikel 29, stk. 8, 
artikel 29, stk. 9, artikel 29, stk. 10, og artikel 29, stk. 11 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004 /39/EF af 21. april 20 04 om markeder for 
finansielle instrumenter, om  ændring af Rådets direk tiv 85/611/EØF og 93/6/EØF samt 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/ 12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 
93/22/EØF 
Kun artikel 68 
Kommissionens direktiv 2004/69/EF  af 27. april 2004 om ændring af Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv 2000/12/EF med hensyn til defi nitionen af "multilaterale udviklingsbanker" 
(EØS-relevant tekst) 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/xx /EF af 21. april 2004 om ændring af Rådets 
direktiver 73/239/EØF, 85/611/EØF, 91/675/EØ F, 92/49/EØF, 93/6/EØF og 94/19/EF og af 
direktiverne 98/78/EF, 2000/12/EF, 2001/34/EF , 2002/83/EF og 2002/87/EF med henblik på 
oprettelse af en ny organisationsstruktur for udvalg inden for finansielle tjenesteydelser 
Kun artikel 3 
 
DA 172   DA IKKE OPHÆVEDE ÆNDRINGER 
Tiltrædelsesakten af 2003 
DEL  B 
GENNEMFØRELSESFRISTER 
(Jf. artikel 158) 
Direktiv  Gennemførelsesfrist 
Direktiv 2000/12/EF  ----- 
Direktiv 2000/28/EF  27.4.2002 
Direktiv 2002/87/EF,   11.8.2004 
Direktiv 2004/39/EF  Foreligger endnu ikke 
Direktiv 2004/69/EF  30.6.2004 
Direktiv 2004/xx/EF  Foreligger endnu ikke 
 
DA 173   DA BILAG XIV  
SAMMENLIGNINGSTABEL 
Dette direktiv Direktiv 
2000/12/EF Direktiv 
2000/28/EF Direktiv 
2001/87/EF Direktiv 
2004/69/EF Direktiv 
2004/xx/EF 
Artikel 1 Artikel 2, stk. 1 
og 2     
Artikel 2, stk. 1 Artikel 2, stk. 3 
Tiltrædelsesakten     
Artikel 2, stk. 2 Artikel 2, stk. 4     
Artikel 3 Artikel 2, stk. 5 
og 6     
Artikel 3, stk. 1, 
sidste punktum     Artikel 3, stk. 2 
Artikel 4.1, stk. 1 Artikel 1, stk. 1     
Artikel 4.1, 
stk. 2-5  Artikel 1, stk. 2-
5    
Artikel 4.1, 
stk. 7-9  Artikel 1, stk. 6-
8    
Artikel 4.1, 
stk. 10   Artikel 29, 
stk. 1, litra a)   
Artikel 4.1, 
stk. 11-14 Artikel 1, stk. 10, 
12 og 13     
Artikel 4.1, 
stk. 21-22   Artikel 29, 
stk. 1, litra b)   
Artikel 4.1, 
stk. 23 Artikel 1, stk. 23     
Artikel 4.1, 
stk. 45-47 Artikel 1, 
stk. 25-27     
Artikel 4.2 Artikel 1, stk. 1, 
andet afsnit     
Artikel 5 Artikel 3     
Artikel 6 Artikel 4     
Artikel 7 Artikel 8     
Artikel 8 Artikel 9     
Artikel 9, stk. 1 Artikel 5, stk. 1 
og stk. 11     
Artikel 9, stk. 2 Artikel 5, stk. 2     
 
DA 174   DA Artikel 10 Artikel 5, stk. 3-
7     
Artikel 11 Artikel 6     
Artikel 12 Artikel 7     
Artikel 13 Artikel 10     
Artikel 14 Artikel 11     
Artikel 15, stk. 1 Artikel 12     
Artikel 15, stk. 2-
3   Artikel 29, stk. 2   
Artikel 16 Artikel 13     
Artikel 17 Artikel 14     
Artikel 18 Artikel 15     
Artikel 19, stk. 1 Artikel 16, stk. 1     
Artikel 19, stk. 2   Artikel 29, stk. 3   
Artikel 20 Artikel 16, stk. 3     
Artikel 21 Artikel 16, 
stk. 4-6     
Artikel 22 Artikel 17     
Artikel 23 Artikel 18     
Artikel 24, stk. 1 Artikel 19 stk. 1-
3      
Artikel 24, stk. 2 Artikel 19, stk. 6      
Artikel 24, stk. 3  Artikel 19, stk. 4     
Artikel 25, stk. 1-
3 Artikel 20, 
stk. 1-3, første og 
andet afsnit     
Artikel 25, stk. 3 Artikel 19, stk. 5     
Artikel 25, stk. 4 Artikel 20, stk. 3, 
tredje afsnit     
Artikel 26 Artikel 20, 
stk. 4-7     
Artikel 27 Artikel 1, stk. 3, 
sidste punktum     
Artikel 28 Artikel 21     
Artikel 29 Artikel 22     
 
DA 175   DA Artikel 30 Artikel 22, 
stk. 2-4-     
Artikel 31 Artikel 22, stk. 5     
Artikel 32 Artikel 22, stk. 6     
Artikel 33 Artikel 22, stk. 7     
Artikel 34 Artikel 22, stk. 8     
Artikel 35 Artikel 22, stk. 9     
Artikel 36 Artikel 22, 
stk. 10     
Artikel 37 Artikel 22, 
stk. 11     
Artikel 38 Artikel 24     
Artikel 39, stk. 1-
2 Artikel 25     
Artikel 39, stk. 2     Artikel 3, stk. 8 
Artikel 40 Artikel 26     
Artikel 41 Artikel 27     
Artikel 42 Artikel 28     
Artikel 43 Artikel 29     
Artikel 44 Artikel 30, 
stk. 1-3     
Artikel 45 Artikel 30, stk. 4     
Artikel 46 Artikel 30, stk. 3     
Artikel 47 Artikel 30, stk. 5     
Artikel 48 Artikel 30, 
stk. 6-7     
Artikel 49 Artikel 30, stk. 8     
Artikel 50 Artikel 30, stk. 9, 
første og andet 
afsnit     
Artikel 51 Artikel 30, stk. 9, 
tredje afsnit     
Artikel 52 Artikel 30, 
stk. 10     
Artikel 53 Artikel 31     
Artikel 54 Artikel 32     
 
DA 176   DA Artikel 55 Artikel 33     
Artikel 56 Artikel 34, stk. 1     
Artikel 57 Artikel 34, stk. 2, 
første afsnit 
Artikel 34, stk. 1, 
nr. 2, sidste 
punktum  Artikel 29, 
stk. 4, litra a)   
Artikel 58   Artikel 29, 
stk. 4, litra b)   
Artikel 59   Artikel 29, 
stk. 4, litra b   
Artikel 60   Artikel 29, 
stk. 4, litra b)   
Artikel 61 Artikel 34, 
stk. 3-4     
Artikel 63 Artikel 35     
Artikel 64 Artikel 36     
Artikel 65 Artikel 37     
Artikel 66, stk. 1-
2 Artikel 38, 
stk. 1-2     
Artikel 67 Artikel 39     
Artikel 73 Artikel 52, stk. 3     
Artikel 106 Artikel 1, stk. 24     
Artikel 107 Artikel 1, stk. 1, 
tredje afsnit     
Artikel 108 Artikel 48, stk. 1     
Artikel 109 Artikel 48, stk. 1, 
første afsnit     
Artikel 110 Artikel 48, 
stk. 2-4, andet 
afsnit     
Artikel 111 Artikel 49, 
stk. 1-5     
Artikel 113, 
stk. 1-3 Artikel 49, stk. 4, 
6 og 7     
Artikel 115, stk. 1 
og 2 Artikel 49, stk. 8 
og 9     
Artikel 116 Artikel 49, 
stk. 10     
 
DA 177   DA Artikel 117 Artikel 49, 
stk. 11     
Artikel 118 Artikel 50     
Artikel 120 Artikel 51, stk. 1, 
2 og 5     
Artikel 121 Artikel 51, stk. 4     
Artikel 122, stk. 1 
og 2 Art. 51, stk. 6  Artikel 29, stk. 5   
Artikel 125 Artikel 53, stk. 1 
og 2     
Artikel 126 Artikel 53, stk. 3     
Artikel 128 Artikel 53, stk. 5     
Artikel 133, stk. 1 Artikel 54, stk. 1  Artikel 29, 
stk. 7, litra a)   
Artikel 133, stk. 2 
og 3 Artikel 54, stk. 2 
og 3     
Artikel 134, stk. 1 Artikel 54, stk. 4, 
første afsnit     
Artikel 134, stk. 2 Artikel 54, stk. 4, 
andet afsnit     
Artikel 135   Artikel 29, stk. 8   
Artikel 137 Artikel 55, stk. 1 
og 2     
Artikel 138   Artikel 29, stk. 9   
Artikel 139 Artikel 56, 
stk. 1-3     
Artikel 140 Artikel 56, stk. 
4-6     
Artikel 141 Artikel 56, stk. 7  Artikel 29, 
stk. 10   
Artikel 142 Artikel 56, stk. 8     
Artikel 143   Artikel 29, 
stk. 11  Artikel 3, stk. 10 
Artikel 150 Artikel 60, stk. 1     
Artikel 151 Artikel 60, stk. 2    Artikel 3, stk. 10 
Artikel 158 Artikel 67     
Artikel 159 Artikel 68     
Artikel 160 Artikel 69     
 
DA 178   DA Bilag I Bilag I     
Bilag I sidste 
sætning    Artikel 68  
Bilag II Bilag II     
Bilag III Bilag III     
Bilag IV Bilag IV     
 
DA 179   DA