MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, andet afsnit vedrørende Rådets fælles holdning om: ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en revideret fællesskabsordning for tildeling af miljømærke

I. PROCEDURE

Forslaget (KOM (96) 0603 - C4 - 0157/97 - 96/0312 (SYN)) blev forelagt Rådet den 19. marts 1997 og Europa-Parlamentet den 8. april 1997 (i overensstemmelse med samarbejdsproceduren i henhold til traktatens artikel 175 (1) (ex artikel 130 S, stk. 1).

Europa-Parlamentet afgav sin udtalelse ved førstebehandlingen den 13. maj 1998, og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs Sektion for Miljø-, Sundheds- og Forbrugerspørgsmål afgav udtalelse den 10. juli 1997. Regionsudvalget modtog forslaget den 13. juli 1997, men har besluttet ikke at afgive nogen udtalelse.

Efter udtalelsen fra Europa-Parlamentet og i henhold til traktatens artikel 250 (2) (ex artikel 189 A, stk. 2), vedtog Kommissionen et ændret forslag (KOM (1999) 21 endelig udg., EFT C 64 af 6. marts 1999) og forelagde den 18. januar 1999 Rådet sit ændrede forslag.

Den 11. november 1999 blev medlemsstaterne forsamlet i Rådet enstemmigt enige om den fælles holdning.

II. FORMÅLET MED MEDDELELSE

Formålet med forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en revideret EF-traktat for tildeling af et miljømærke er at tydeliggøre EF-miljømærkeordningens art, principperne hvorpå den er baseret, og dens metodemæssige grundlag. Der lægges ligeledes vægt på at forbedre og strømlinie ordningens anvendelse.

III. KOMMISSIONENS BEMÆRKNINGER

1. Almene bemærkninger

Kommissionen godkendte fuldstændigt, delvis eller princippet i syv af de toogfyrre ændringsforslag, der blev fremsat af Europa-Parlamentet ved førstebehandlingen. De blev indarbejdet i det ændrede forslag KOM (1999) 21 endelig udg. af 18. januar 1999.

Alle disse ændringer er blevet indarbejdet i den fælles holdning fuldstændigt, delvis eller i princippet. Den fælles holdning indeholder desuden de fleste af de ændringsforslag, som Europa-Parlamentet fremsatte, og som ikke blev medtaget af Kommissionen i det ændrede forslag. Disse ændringer omfatter vigtige bestemmelser, såsom følgende:

- udvidelse af EF-miljømærkeordningen til tjenester

- indførelse af to kasser (logo i den ene, oplysninger i den anden) til beskrivelse af miljømærket (i stedet for et differentieret mærke, som Kommissionen oprindeligt foreslog)

- oprettelse af et EU-miljømærkenævn (EUMN) bestående af de ansvarlige organer, samt et Samrådsforum, i stedet for en uafhængig organisation (Den Europæiske Miljømærkeorganisation (EMO)) som oprindeligt foreslået af Kommissionen.

Under redigeringsforløbet er det i nogle tilfælde princippet i ændringsforslaget og ikke den nøjagtige ordlyd, der er blevet medtaget i den fælles holdning.

Den fælles holdning er temmelig forskellig fra Kommissionens forslag fra 1996. Kommissionen mener imidlertid, at den oprindelige ide med at gøre ordningen mere effektiv er bevaret og endog forbedret.

2. Detaljerede bemærkninger

2.1. (a) Parlamentets ændringsforslag, der er godkendt af Kommissionen i det ændrede forslag og medtaget enten fuldt ud eller delvis i den fælles holdning

Referencerne i betragtninger og artikler henviser til den nummerering, der er anvendt i den fælles holdning.

- Betragtning 5 indeholder en henvisning til de ikke statslige miljø- og forbrugerorganisationers rolle med hensyn til at fastsætte og udarbejde kriterier for tildeling af Fællesskabets miljømærker (ændringsforslag nr. 2).

- Betragtning 11 siger, at der på de forskellige trin i tildelingen af et miljømærke må stræbes efter et højt miljøbeskyttelsesniveau (ændringsforslag nr. 4).

- Betragtning 12 siger, at det er nødvendigt at anføre flere oplysninger på miljømærket om årsagerne til tildelingen heraf for dermed at bidrage til forbrugernes forståelse af betydningen af en sådan tildeling (ændringsforslag nr. 5).

- Artikel 1, stk. 1, nævner ligeledes sikring af et højt miljøbeskyttelsesniveau (ændringsforslag nr. 10).

- Artikel 2, stk. 5, siger nu, at forordningen ikke skal gælde for medicinsk udstyr (ændringsforslag nr. 15). For at tydeliggøre anvendelsesområdet siges det, at forordningen ikke skal gælde for medicinsk udstyr, som defineret i Rådets direktiv 93/42/EØF, der udelukkende er beregnet på professionel anvendelse eller skal ordineres eller kontrolleres af medicinsk personale.

- Artikel 4, stk. 1, der omhandler miljømærkekriterier og vurderings- og verifikationskrav og indeholder en henvisning til krav til produktets egnethed i forbindelse med opfyldelsen af forbrugernes behov. Her behandles således det punkt fremført af Europa-Parlamentet i ændringsforslag nr. 13, hvor det anføres, at der skal tages hensyn til den tekniske pålidelighed af den oplyste produktkvalitet.

- Artikel 7 siger, at de ansvarlige organer skal holdes underrettet om betydelige ændringer i produkters egenskaber, som dog ikke berører overensstemmelse med kriterierne. Ændringsforslag nr. 18 sagde, at de ansvarlige organer dog skal holdes underrettet om alle ændringer, der ikke påvirker overensstemmelse med kriterierne.

2.2. (b) Parlamentets ændringsforslag, der blev godkendt fuldt ud eller delvis af Kommissionen i det ændrede forslag, men som ikke er medtaget i den fælles holdning

Alle Parlamentets ændringsforslag, der blev godkendt af Kommissionen fuldt ud eller delvis i det ændrede forslag, er blevet medtaget i den fælles holdning.

2.3. (c) Ændring indført af Rådet i det ændrede forslag

Betragtninger

Betragtning 3 nævner, at der er behov for at forbedre planlægningen.

Betragtning 5 anerkender den vigtige rolle, som ikke-statslige miljø- og forbrugerorganisationer skal spille ved udarbejdelse og fastlæggelse af miljømærkekriterier.

Betragtning 7 henviser til produkter, som omfatter tjenesteydelser, i tråd med den fælles holdning, ifølge hvilken EF-miljømærkeordningen udvides til tjenesteydelser (som foreslået af Europa-Parlamentet i ændringsforslag nr. 3 og 14).

Betragtning 11 indfører begrebet med effektiv ressourceanvendelse på de forskellige trin i tildelingen af et miljømærke.

Betragtning 12 fjerner al henvisning til et differentieret miljømærke.

Betragtning 13 afspejler et politiske ønske om, at miljømærket på lang sigt skal blive selvfinansierende uden at øge de finansielle bidrag fra medlemsstaterne.

Betragtning 14 anfører sammensætningen af Den Europæiske Unions Miljømærkenævn (EUMN), hvorunder hører både de ansvarlige organer og samrådsforummet.

Betragtning 17 henviser udtrykkeligt til det forhold, at der stadig findes nationale miljømærkeordninger. Den fremhæver behovet for at koordinere dem med Fællesskabets miljømærkeordning for at fremme de fælles målsætninger med bæredygtigt forbrug i tråd med den fælles holdning.

Artikel 1 - Formål og principper

Artikel 1 er blevet ændret for at både varer og tjenesteydelser anses som 'produkter'. Kommissionen bemærker, at både Europa-Parlamentet (ændringsforslag nr. 3 og 14) og Rådet enstemmigt blev enige om, at det er nødvendigt at udvide anvendelsesområdet for miljømærkeforordningen til tjenesteydelser. Der er derfor sket en gennemgribende omskrivning af bestemmelser i den fælles holdning for at sikre korrekt udvidelse af miljømærkeordningens anvendelsesområde til tjenesteydelser. Det vejledende vurderingsskema i bilag I er ligeledes blevet ændret med henblik på udvidelsen til tjenesteydelser. Det er desuden blevet bevist, at der ikke er noget teknisk problem ved at udvide livscyklusovervejelser til tjenesteydelser, som allerede omfattes af de internationale standarder. Kommissionen har derfor ingen yderligere forbehold med hensyn til at udvide ordningen til tjenesteydelser og indrømmer, at det kunne være en interessant udvikling for EF-miljømærkeordningen.

I henhold til artikel 1, stk. 1, i den fælles holdning skal formålet med EF-ordningen for tildeling af et miljømærke forfølges ved at give vejledning og nøjagtige, ikke-vildledende og videnskabeligt baserede oplysninger til forbrugerne, herunder professionelle købere. Den direkte henvisning til professionelle købere kan accepteres, da det er en vej til at udbygge den rolle, de kan spille for udbredelsen af produkter med færre miljøvirkninger på markedet.

I henhold til artikel 1, stk. 4, skal gennemførelsen af ordningen være i overensstemmelse med traktaternes bestemmelser, herunder forsigtighedsprincippet, og med de instrumenter, der er vedtaget i henhold hertil, samt med Fællesskabets miljøpolitik som beskrevet i det femte program for politik og handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling. Sådanne bestemmelser, der bidrager til at underbygge ordningens målsætninger såvel som dens stilling generelt i Fællesskabets miljøpolitik, kan Kommissionen ligeledes acceptere.

Artikel 2 - Anvendelsesområde

Artikel 2 i den fælles holdning er baseret på den tidligere artikel 4 i Kommissionens forslag.

Der er blevet indsat en definition på produktgrupper for at omfatte produkter og/eller tjenesteydelser, der tjener samme formål og kan sidestilles hvad angår anvendelse og forbrugernes opfattelse. Kommissionen kan acceptere denne definition, som svarer til udvidelsen af anvendelsesområdet for miljømærket til at omfatte tjenesteydelser.

De betingelser, en produktgruppe skal opfylde for at indgå i ordningen, opretholdes. Den eneste relevante ændring er, at for at kunne indgå i ordningen skal det sikres, at en betydelig del af det samlede salgsvolumen sælges til slutforbrug eller -anvendelse. Denne mindre ændring i forhold til Kommissionens oprindelige forslag (der sagde, at en betydelig del af det samlede salgsvolumen skal sælges til den endelige forbruger) kan accepteres.

Endelig siger den fælles holdning i artikel 2, stk. 4, at miljømærket ikke må tildeles produkter, som er fremstillet ved processer, som kan forårsage betydelig skade på mennesket og/eller miljøet, eller som i deres normale anvendelse kunne være skadelige for forbrugeren. Dette forhold tages bestemt i betragtning under den daglige praksis med hensyn til EU-miljømærkeordningen. De gældende miljømærkekriterier dækker allerede aspektet ved at bruge den bedst egnede fremgangsmåde og rette indsatsen mod nøgleklasser af stoffer, såsom kræftfremkaldende eller potentielt sensibiliserende farvestoffer i tekstiler og madrasser.

Artikel 3 - Miljøkrav

Artikel 3 i den fælles holdning er baseret på den tidligere artikel 2 i Kommissionens forslag. Artiklens indhold er det samme, men teksten er omstruktureret.

Den eneste vigtige ændring i artiklen henviser til det forhold, at når der vurderes sammenlignelige forbedringer af produkter, skal der indføjes en henvisning til overvejelse af sundheds- og sikkerhedsaspekter. Denne ændring godkendes af Kommissionen, da den gør gældende praksis til en formalitet, når der fastlægges miljømærkekriterier for produkter.

Artikel 4 - Miljømærkekriterier og vurderings- og verifikationskrav

Der er foretaget mindre ændringer i artikel 4 (den tidligere artikel 3 i Kommissionens forslag), for at tydeliggøre og forbedre proceduren for vurdering og verifikation. Henvisningen til markedsindtrængning er blevet flyttet til artikel 5 i den fælles holdning med hensyn til arbejdsplanen.

Artikel 5 - Arbejdsplan

Artikel 6 - Procedurer for fastsættelse af miljømærkekriterier

Artikel 5 i den fælles holdning er et nyt forslag fra Rådet. Artikel 6 var tidligere artikel 5 i Kommissionens forslag.

Rådet mente, det var nødvendigt at sikre større gennemsigtighed i ordningens gennemførelse og en klarere definition af ordningens målsætninger. Der nåedes derfor til enighed om en nyhed, nemlig arbejdsplanen. Arbejdsplanen skal omfatte en strategi for udvikling af ordningen, der skal fastsætte mål for miljøforbedring og markedsindtrængning for de efterfølgende tre år. Planen skal opstille en ikke-udtømmende liste over produktgrupper, der vil blive betragtet som prioriteter for Fællesskabets indsats, og planer for koordination og samarbejde mellem fællesskabsordningen og andre miljømærkeordninger i medlemsstaterne. Arbejdsplanen skal ligeledes indeholde foranstaltninger til gennemførelse af strategien, herunder ordningens finansiering. Den skal endvidere angive, hvilke tjenesteydelser ordningen ikke gælder for, under hensyntagen til EMAS-forordningen. Arbejdsplaner skal vedtages i henhold til udvalgsproceduren.

Arbejdsplanen er derfor et nøgleinstrument for ordningens udvikling. Det er den måde, hvorpå det sikres, at der opstilles tydelige målsætninger og mål på EU-plan, såvel som at være et middel til samarbejde og udvikling af synergier mellem Fællesskabets og de nationale miljømærkeordninger. Arbejdsplanen er væsentlig for ordningens fremtidige udvikling og kan derfor accepteres af Kommissionen.

Artikel 6 er ligeledes blevet omskrevet. Medens arbejdsplanen sætter mål for ordningen, fastsætter artikel 6 grundlaget for den proceduremæssige ramme. Kommissionen indleder proceduren på eget initiativ eller efter anmodning fra EUMN. Den giver EUMN mandat til at udvikle og regelmæssigt justere miljømærkekriterierne samt de krav til vurdering og overensstemmelsesverifikation, der er knyttet til disse kriterier. EUMN udarbejder udkast til miljømærkekriterierne og meddeler det til Kommissionen. Kommissionen afgør, om mandatet er opfyldt, og om udkastene til kriterier kan forelægges udvalget, eller om mandatet ikke er opfyldt, i hvilket tilfælde EUMN fortsætter sit arbejde med udkastene til kriterier. Når de er vedtaget, offentliggør Kommissionen miljømærkekriterierne og ajourføringerne heraf i De Europæiske Fællesskabers Tidende, L-udgaven (som anført i ændringsforslag nr. 46 i Europa-Parlamentets forslag).

Selv om de proceduremæssige retningslinjer fortsat ligner dem, der var anført i Kommissionens forslag, er det klart, at der skal foretages nogle ændringer. Disse ændringer skyldes, at hverken Rådet eller Europa-Parlamentet (ændringsforslag nr. 6, 7, 9, 16, 17, 19-22 og 25) støttede oprettelsen af en Europæisk Miljømærkeorganisation (EMO) med status som juridisk person, som foreslået af Kommissionen. Kommissionen vil derfor fortsat bære det politiske ansvar for fastsættelse af miljømærkekriterier, som den har gjort hidtil.

Artikel 7 - Tildeling af miljømærket

Artikel 7 er baseret på artikel 6 i Kommissionens forslag.

Ansøgninger om miljømærket kan indgives af fabrikanter, importører, tjenesteleverandører og handlende. Kommissionen kan godkende udvidelsen af miljømærkeordningens anvendelsesområde, da det omfatter tjenesteleverandører (som svarer til ordningens udvidelse til tjenesteydelser) og handlende (der er en bredere kategori end detailhandlere, og som kan omfatte andre aktører såsom grossister).

Der er også blevet indføjet nogle andre mindre ændringer i den fælles holdning for at tydeliggøre hvordan ansøgningen skal forelægges et ansvarligt organ. Det er vigtigt at fremhæve, at i overensstemmelse med den nye ordlyd af artikel 7, stk. 4, ifølge hvilken miljømærkekriterierne kræver, at produktionsanlæg opfylder visse krav, skal disse standarder opfyldes i alle anlæg, hvor produktet fremstilles. Denne ændring kan accepteres af Kommissionen, da det vil give ordningen større gennemsigtighed og gøre gennemførelsen af miljøkravene mere effektiv gennem en større kontrol fra de ansvarlige organers side af de anlæg, hvor produkterne fremstilles.

Artikel 8 - Miljømærket

Artikel 8 var artikel 7 i Kommissionens forslag.

Ifølge den fælles holdning nævnes der ikke længere noget om differentiering af miljømærket. Kommissionen er klar over, at hverken Rådet eller Europa-Parlamentet (ændringsforslag nr. 5, 12 og 26) støttede denne reform af logoet og kan derfor godkende den alternative løsning, der foreslås af disse to institutioner, som anført i bilag III.

Artikel 9 - Anvendelsesbetingelser

Artikel 9 er baseret på første stykke af artikel 8 i Kommissionens forslag. Artikel 8, stk. 3, i Kommissionens oprindelige forslag er blevet genindført i artikel 12 i den fælles holdning.

Kontrakter, der indgås mellem ansøgeren og det ansvarlige organ, skal anføre, at deltagelse i ordningen ikke berører miljøkrav og andre forskrifter i fællesskabsretten eller national lovgivning, der gælder for de forskellige stadier af varernes og, hvor det er relevant, tjenesteydelsernes livscyklus. Kommissionen kan acceptere denne bestemmelse, da den falder i tråd med henvisningen til at overholde Fællesskabets og nationale miljøkrav, som anført i artikel 1, og er ligeledes i overensstemmelse med bestemmelserne om det indre marked.

Der indsættes en henvisning til vedtagelse af en standardkontrakt (der vedtages i overensstemmelse med udvalgsproceduren). Denne ændring kan godkendes af Kommissionen, da det kan sikre en mere effektiv udvikling af ordningen.

Artikel 10 - Fremme af miljømærket

Denne artikel består af to afsnit. Ifølge det første skal medlemsstaterne og Kommissionen i samarbejde med medlemmerne af EUMN fremme anvendelsen af ordningen ved bevidstgørelsesforanstaltninger og informationskampagner, der er henvendt til forbrugere, producenter, detailforhandlere og offentligheden generelt. Denne bestemmelse, der søger at fordele den finansielle byrde i forbindelse med ordningens udbredelse, kan accepteres af Kommissionen, der i øjeblikket er ved at opfylde nogle bevidstgørelsesopgaver.

I andet afsnit står der, at for at tilskynde til anvendelsen af miljømærkede produkter bør Kommissionen og Det Europæiske Fællesskabs øvrige institutioner samt andre offentlige myndigheder på nationalt plan, under overholdelse af fællesskabsretten, foregå med et godt eksempel, når de specificerer deres krav til produkter. Disse bestemmelser falder sammen med ændringsforslag nr. 11 fra Europa-Parlamentet og sikrer fuld overensstemmelse med fællesskabslovgivningen. Det nuværende ordvalg er en 'moralsk forpligtelse' og er udtryk for et ønske om, at nationale og fællesskabsinstitutioner vil foregå med et godt eksempel - i overensstemmelse med krav til og retningslinjer for offentlige indkøb - når der fastsættes krav til deres produkter.

Artikel 11 - Andre miljømærkeordninger i medlemsstaterne

I henhold til den fælles holdning kan miljømærkeordninger i medlemsstaterne fortsat eksistere parallelt med Fællesskabets miljømærkeordning. Der bør med henblik herpå etableres samarbejds- og koordinationsforanstaltninger i overensstemmelse med udvalgsprocedurerne, herunder bl.a. dem, der påtænkes i arbejdsplanen.

Formandsskabets tekst er resultatet af et kompromis mellem lande med nationale miljømærkeordninger og lande, der ikke har sådanne ordninger. Af teksten fremgår tydeligt, at der er behov for en fælles europæisk strategi inden for miljømærkning. Inden for denne struktur vil EU-miljømærket spille en fundamental og fremmende rolle i forbindelse med integreret produktpolitik. Formålet med en samarbejdsstrategi med de nationale ordninger vil være den vidtspredte udbredelse af begrebet bæredygtigt forbrug blandt de europæiske forbrugere. Kommissionen vil bære det politiske og operationelle ansvar for ordningen. Derfor - og for så vidt som der etableres klare samarbejds- og koordinationsmekanismer - kan Kommissionen acceptere den nye ordlyd af artikel 11.

Artikel 12 - Omkostninger og gebyrer

Artikel 12 er baseret på artikel 8, stk. 3, i Kommissionens oprindelige forslag. Artikel 17-udvalget skal fastsætte gebyrerne. Dette var den eneste mulighed for kompromis blandt medlemsstaternes forskellige stillinger med hensyn til gebyrer.

Artikel 13 - Den Europæiske Unions Miljømærkenævn

Artikel 14 - Ansvarlige organer

Artikel 15 - Samrådsforum

Artikel 14 er baseret på artikel 9 i Kommissionens forslag, artikel 13 er baseret på artikel 5 og artikel 15 på bilag IV.

I disse bestemmelser fastlægges den rolle, som Den Europæiske Unions Miljømærkenævn (EUMN), de ansvarlige organer og samrådsforummet skal spille. EUMN skal bestå af de ansvarlige organer og samrådsforummet. Oprettelsen af EUMN falder i tråd med de af Europa-Parlamentet fremsatte ændringsforslag, hvor det omtales som det faglige udvalg for miljømærket (FUM). EUMN vil ikke få status som juridisk person. Kommissionen tager til efterretning, at der var helt klart afslag fra både Rådet og Europa-Parlamentet (ændringsforslag nr. 6, 7, 9, 16, 17, 19-22 og 25) på at oprette en uafhængig europæisk miljømærkeorganisation, og Kommissionen tilslutter sig oprettelse af det nye organ som fastlagt i den fælles holdning. Kommissionen vil udarbejde forretningsordenen for EUMN i overensstemmelse med udvalgsproceduren og opstille effektive proceduremæssige rammer.

Artikel 15 indeholder en udtrykkelig henvisning til et samrådsforum, som også omhandlet i ændringsforslag nr. 27 og 45 i Europa-Parlamentets forslag. For at sikre en afvejet deltagelse af alle berørte parter udvides samrådsforummet til sektorer såsom tjenesteydere og håndværk såvel som deres faglige organisationer. Kommissionen kan acceptere den nye ordlyd af artikel 15 som en vej til at sikre fuld deltagelse og gennemsigtighed i ordningen.

Artikel 16 - Tilpasning til den tekniske udvikling

Artikel 16 er den uændrede artikel 12 i Kommissionens oprindelige forslag.

Artikel 17 - Udvalg

Artikel 17 var artikel 13 i Kommissionens forslag.

Udvalgsproceduren er blevet ændret til type III i modsætning til det rådgivende udvalg, som Kommissionens oprindelige forslag indeholdt. Alle medlemsstater godkendte enstemmigt denne ændring i udvalgsproceduren på grund af den nøglerolle, som udvalget vil spille for ordningens udvikling. Type III-udvalg, som det netop er ændret til, vil sikre, at medlemsstaterne indgående inddrages i styringen af miljømærkeordningen, og Europa-Parlamentet inddrages i henhold til de heri fastlagte regler.

Artikel 18 - Overtrædelser

Der er indført en overtrædelsesregel for at sikre, at medlemsstaterne træffer de fornødne lovgivningsmæssige og administrative foranstaltninger i tilfælde af overtrædelse af kravene i denne forordning. Kommissionen er glad for denne tilføjelse.

Artikel 19 - Overgangsbestemmelser

Artikel 19 var artikel 14 i Kommissionens oprindelige forslag.

Afgørelser baseret på forordning (EØF) nr. 880/92 forbliver i kraft, indtil de revideres eller er udløbet. Kommissionen er yderst tilfreds med denne bestemmelse, da den vil sikre, at ordningen vil fortsætte hvad angår tidligere afgørelser om produktgrupper og sikre en passende overgang til det nye system.

Artikel 20 - Revision

Artikel 20 er den uændrede artikel 15 i Kommissionens oprindelige forslag.

Artikel 21 - Afsluttende bestemmelser

Artikel 21 var tidligere artikel 16.

Der tales ikke længere om Den Europæiske Miljømærkeorganisation (EMO), hvilket fremgår af de ændringer, der er kommenteret ovenfor.

Bilag I - Vejledende vurderingsskema

Bilag I er blevet tilpasset til også at omfatte tjenesteydelser. Vurderingsskemaet for tjenesteydelser er inddelt i tre faser. Den første fase, erhvervelse af varer til tjenesteydelser, henviser til erhvervelse af både varer og tjenesteydelser, der er nødvendige for tjenesteydelsen. Denne fase svarer til præproduktion/råvarer i skemaet for varer. Den anden fase, tjenesteydelsen, omfatter alle aktiviteter i forbindelse med ydelse af tjenesten. Denne fase svarer til produktion, distribution og anvendelse tilsammen i varers levetid. Den tredje fase, affaldsforvaltning, omfatter alle aktiviteter i forbindelse med mindskelse af miljøvirkninger opstået fra affaldsmaterialer. Denne ændring falder i tråd med udvidelsen af ordningens anvendelsesområde og kan derfor accepteres af Kommissionen.

Der er ligeledes indført andre mindre ændringer for klarhedens skyld, såsom udtrykkelig henvisning til råmaterialer (som i internationale standarder) og anvendelse af ordet 'biodiversitet' i stedet for 'økosystembestyttelse'.

Bilag II - Metodemæssige krav til fastlæggelse af miljømærkekriterier

Bilag II er blevet omskrevet. Der henvises til livscyklusovervejelser (i stedet for livscyklusanalyse), hvilket svarer til ordlyden af internationale standarder for at sikre overensstemmelse med ordningens udvidelse til tjenesteydelser. Forløbet med at fastlægge og udvælge miljønøgleaspekter vil omfatte en feasibilityundersøgelse og et forslag til kriterier i slutfasen. Principperne i ISO 14040 og ISO 14024 standarderne vil blive overvejet. Kommissionen kan godkende disse ændringer, der søger at tydeliggøre de metodemæssige krav til fastlæggelse af miljømærkekriterier.

Bilag III - Beskrivelse af miljømærket

Efter Europa-Parlamentets ændringsforslag (ændringsforslag nr. 5, 12 og 26) vil EU-miljømærket bestå af to dele: EU-logoet og en kasse med oplysninger om grundene til at tildele miljømærket, hvad angår specifikke miljøvirkninger. Kommissionen mærker sig, at dens forslag om at indføre et differentieret miljømærke ikke har fundet støtte hos hverken Rådet eller Parlamentet og accepterer den fælles holdning som en måde til at sikre en bedre beskrivelse af ordningen for tildeling af miljømærket.

Ændringerne, der vedrører ordlyden til logoet ("Tildeles varer eller tjenesteydelser, der overholder miljøkravene i EU's miljømærkeordning") og anførelse af produktets licensregistreringsnummer (for at undgå ulovlig anvendelse af logoet) kan ligeledes accepteres.

Bilag IV - Proceduremæssige principper for fastlæggelse af miljømærkekriterier

Der er blevet foretaget mindre ændringer i bilag IV for at gøre teksten klarere. Henvisningen til EMO og anvendelse af EMO-beslutningstagningsprocedurer i overensstemmelse med praksis i de europæiske standardiseringsorganer er fjernet. Dette er en logisk følge af den interne karakter, som EUMN vil få uden nogen status som juridisk person. Der vil blive foretaget en åben høring om indholdet af rapporten, før kriterierne forelægges udvalget i overensstemmelse med udvalgsproceduren, der er fastlagt for fastsættelse af miljømærkekriterier.

Bilag V - Gebyrer

Som anført i den fælles holdning vil anvendelse og årlige gebyrer blive fastsat efter udvalgsproceduren. For så vidt angår SMV og produktfabrikanter samt tjenesteydere i udviklingslande, bør ansøgningsgebyret reduceres. Det foreslåede gebyrloft og mindstebeløb nævnes ikke længere.

De specifikke tal vil derfor blive fastsat i en senere afgørelse, der træffes ifølge udvalgsproceduren. Dette er løbende praksis for fastsættelse af gebyrer, da det giver tilstrækkelig smidighed til at tage højde for forskellige fremgangsmåder og interesser i de nationale delegationer. Udtrykkelig nævnelse af SMV og udviklingslande opretholdes (som Europa-Parlamentets ændringsforslag nr. 34 indeholder bestemmelse om). Derfor kan Kommissionen acceptere bilag V som det ser ud i øjeblikket.

3 Konklusion

Den fælles holdning behandler mange af Europa-Parlamentets ændringsforslag, der er blevet nøje vurderet. De ændringer, der er indført i teksten, påvirker ikke ånden i Kommissionens oprindelige forslag, nemlig at gøre ordningen mere effektiv. Dette vigtige mål er opretholdt og endog udbygget. Ordningen vil blive mere gennemsigtig i forbrugernes og de økonomiske aktørers øjne.

Kommissionen er ligeledes yderst tilfreds med, at den fælles holdning fik enstemmig støtte fra alle medlemsstaterne.