Nr. C 252/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 9. 82 
logier og uddannelsen af de nødvendige lokale spe­
cialister til at pleje investeringerne kræver særlig 
opmærksomhed, da det ellers vil resultere i kostbare 
fejlgreb, 
b) dernæst drejer det sig mere generelt om den faglige 
uddannelse, hvis organisation på forhånd skal afpas­
ses efter projekterne, og^hvis fortsatte kapacitet skal 
sikres for at opnå bedre resultater. 
11. Udvalget er enig med Kommissionen i dens vur­
dering af: 
a) det hensigtsmæssige i at fremme mikroprojekter, som 
mere end andre gør det muligt direkte at inddrage de 
berørte personer; 
b) vigtigheden af uddannelse og behovet for yderligere 
fremskridt på dette område til varig gavn for projek­
terne, 
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. juni 1982. 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 198, 
under henvisning til anmodning af 30. september 1981 
fra Kommissionen for De europæiske Fællesskaber om 
udtalelse' om »Nye retningslinjer og prioriteringer for 
regionalpolitikken «, c) betydningen af information; Udvalget mener ligesom 
Kommissionen, at publikationer som »LE COUR-
RIER ACP-CEE« er meget væsentlige. 
12. I denne forbindelse understreger Udvalget vær­
dien af de initiativer, som Det paritetiske Udvalg under 
Den rådivende AVS/EØF-Forsamling tager, idet det 
regelmæssigt med bistand af Det økonomiske og sociale 
Udvalg etablerer kontakter mellem erhvervs- og arbejds-
tagerkredse i AVS-staterne og Fællesskabet. Det håber, at 
repræsentationen af AVS-staternes erhvervs- og arbejd-
stagerkredse gøres bredere, således at der kan skabes en 
reel dialog mellem partnere. Udvalget mener, at dette vil 
kunne skærpe europæernes forståelse for deres ansvar 
over for AVS-staterne og give arbejdsmarkedets parter i 
disse lande mulighed for bedre at varetage deres ansvar 
over for deres landes udvikling og dermed øge deres 
indflydelse på den økonomiske beslutningsproces. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
under henvisning til beslutning truffet af præsidiet om at 
pålægge afdelingen for regionaludvikling at udarbejde 
udtalelse herom, 
under henvisning til en senere beslutning truffet af 
præsidiet den 27. oktober 1981 om i henhold til forret­
ningsordenens artikel 20, stk. 3, at pålægge afdelingen at 
videreføre behandlingen af ovennævnte spørgsmål og 
udarbejde en udtalelse om »Første periodiske beretning 
om den sociale og økonomiske situation i Fællesskabets 
regioner«, Udtalelse om - Europas regioner - første periodiske beretning om den sociale og økonomiske 
situation i Fællesskabets regioner 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er endnu ikke offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Kommissionen besluttede den 30. september 1981 i medfør af artikel 198 i traktaten om 
oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale 
Udvalg om »Nye retningslinjer og prioriteringer for regionalpolitikken«. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 199. plenarforsamling, afholdt i Bruxelles den 
30. juni og 1. juli 1982 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
27. 9. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/21 
under henvisning til udtalelse fra afdelingen for regional­
udvikling, vedtaget den 11. juni 1982, og 
under henvisning til beretning forelagt af ordføreren, 
Herbert Loebl, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 199. plenar­
forsamling den 30. juni og 1. juli 1982, 
med stort flertal, idet 4 stemte imod og 7 undlod at 
stemme -
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Indledning 
1.1. De periodiske beretninger om den økonomiske 
og sociale situation i Fællesskabets regioner var af Rådet 
tænkt som grundlaget for udformningen af EF's regional­
politik og dennes samordning med medlemsstaternes 
regionalpolitik. 
1.1.2. I den første periodiske beretning angives det, at 
forskellen mellem de økonomiske resultater i henholdsvis 
de mere velstående og de mindre gunstigt stillede regioner 
er øget. Samtidigt peger de relativt begrænsede midler på 
behovet for at koncentrere dem i de lande, hvis regioner 
har de alvorligste problemer. 
1.1.3. Disse tanker kommer til udtryk i de foreslåede 
ændringer til regionalfondsforordningen, ifølge hvilke 
der på grundlag af konklusionerne i de periodiske 
beretninger skal opstilles nye kriterier for, hvilke regioner 
der skal kunne nyde godt af fondens kvotabestemte 
afdeling. En medtagelse eller udelukkelse kan have endnu 
videre konsekvenser. 
1.2. Udvalget er enig i, at den periodiske beretning må 
give en vurdering af situationen i regionerne, som først 
og fremmest skal kunne danne grundlag for egnede 
EF-regionaludviklingsforanstaltninger. 
1.3. I den første beretning koncentrerede man sig om 
at finde frem til de regioner, der havde de mest alvorlige 
problemer, og man forsøgte at inddele disse regioner efter 
problemernes intensitet. Dette havde aldrig været forsøgt 
før og repræsenterer derfor en betydelig indsats. Skønt 
beretningen har betydelige begrænsninger - hvilket 
indrømmes både af Kommissionen og af Udvalget for 
regionalpolitik — er det muligt på grundlag af den at 
identificere de alvorligst stillede regioner, og den må 
således siges at have nået sit mål. 
1.3.1. Udvalget mener imidlertid, at de fremtidige 
periodiske beretninger må gå videre. De må navnlig give oplysninger om, hvor EF-intervention er nødvendig inden 
for regionerne med de største vanskeligheder. Endvidere 
bør de fremtidige beretninger lette vurderingen af med­
lemsstaternes regionaludviklingsprogrammer og Fælles­
skabets aktion. 
1.4. En relevant og gennemført analyse af den øko­
nomiske og sociale situation i en enkelt medlemsstats 
regioner er vanskelig nok, navnlig i en periode med 
hastige forandringer. En analyse, der skulle dække hele 
Fællesskabet, er en overordentlig vanskelig sag på grund 
af de store forskelle i definitionerne af regioner, historisk 
baggrund, økonomisk og socio-kulturel baggrund, so­
cialpolitik og metoder til definition, indsamling og be­
handling af oplysninger. 
1.4.1. Det må derfor fra starten være klart, at de 
periodiske beretninger ikke kan forventes at være ideelle, 
hverken i form eller indhold. Udvalget mener dog, at de 
kommende beretninger bør forbedres i lyset af indvundne 
erfaringer og ved hjælp af resultaterne af den forskning, 
som foregår i de fleste medlemsstater. Formålet med 
denne udtalelse er at fremsætte forslag til sådanne 
forbedringer. 
1.5. Under udarbejdelsen af udtalelsen har Udvalget 
især været opmærksom på følgende to faktorer: 
— at de stadigt alvorligere regionalproblemer må løses i 
en tid med generelle budgetmæssige vanskeligheder; 
— at der er almindelig enighed om, at regionerne i højere 
grad må klare sig med deres egne udviklingskapaci­
tet. 
1.6. Udvalget har fået bistand fra eksperter og offent­
lige kontorer i flere medlemsstater. De er opført i 
beretningen. Der er ikke enighed om en række aspekter 
vedrørende målingen af regionernes økonomiske resulta­
ter. Ikke desto mindre har Udvalget bemærket, at der er 
bred enighed om de mere hastende ændringer og for­
bedringer. Disse vil kræve nye definitioner og ændringer i 
indsamling og behandling af oplysninger samt en vis 
harmonisering af disse aktiviteter i Fællesskabet. Ellers 
mener Udvalget ikke, at det kan være muligt at udforme 
og føre en regionalpolitik, hverken på fællesskabs- eller 
medlemsstatsniveau. Derudover fremsætter Udvalget 
forslag om en bedre præsentation af dataene. 
1.7. Hovedformålet med de periodiske beretninger er 
at undersøge situationen i regionerne for at nå frem til 
økonomisk konvergens, navnlig hvad angår beskæftigel­
sespolitikken. En sådan politik må imidlertid gennemfø­
res i en situation, der nu og i den nærmeste fremtid er 
præget af generelle budgetmæssige vanskeligheder både i 
medlemsstaterne og på EF-niveau. Kommissionen og 
medlemsstaternes regeringer har derfor en fælles interesse 
i en større klarhed og nøjagtighed i de fremtidige 
Nr. C 252/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 9. 82 
periodiske beretninger, såfremt politikken skal være mere 
relevant og midlerne koncentreres dér, hvor behovet er 
størst. Denne fælles interesse burde sikre et samarbejde 
mellem medlemsstaternes regeringer og Kommissionen, 
når de ikke ubetydelige ændringer, der er foreslået i denne 
udtalelse, skal gennemføres. 
1.8. Udvalgets kommentarer og forslag i denne udta­
lelse vedrører kun de aspekter i den første periodiske 
beretning, som er mest presserende. Der kan være andre, 
som vil blive taget op i senere udtalelser. 
2. Definition af regionerne 
2.1. Betydningen af dataene vedrørende de indikato­
rer, der bruges i beskrivelsen af den økonomiske og 
sociale situation i bestemte regioner, samt de konklusio­
ner, som kan drages af analysen af sådanne data er klart 
afhængige af en kortlæggelse af sådanne regioner. Udval­
get mener, at en forbedring af definitionerne må have 
første prioritet. 
2.2. Udvalget har ikke til hensigt at vurdere de 
definitioner, der er anvendt i den første periodiske 
beretning. Disse niveau-II-definitioner svarede til dem, 
der blev anvendt af regeringerne på det pågældende 
tidspunkt. Kommissionen var klar over, at anvendelsen af 
niveau-II-regioner i bedste fald kun ville kunne give rå 
informationer, som i nogle tilfælde frembød så iøjne­
springende fordrejninger, at deres mangel på signifikans 
måtte understreges. Det var en fordel ved anvendelsen af 
disse definitioner, at dataene normalt var disponible, 
hvilket ikke kunne forventes ved andre definitioner. 
2.3. En af konsekvenserne af forskellene i medlems­
staternes definition af niveau-II-regioner var, at regioner­
nes størrelse og befolkning varierede stærkt fra et med­
lemsland til et andet. Bortset fra Irland og Luxembourg, 
som blev behandlet som én enkelt region, og Danmark 
med tre regioner, varierede antallet af niveau-II-regioner 
fra 11 (Det forenede Kongerige) til 30 (Forbundsrepu­
blikken Tyskland). Udvalget har megen sympati for de 
dele af de relativt velstående niveau-II-regioner, som har 
alvorlige problemer, og som var fortabte inden for 
sådanne regioner. Udvalget har fået det indtryk, at ni­
veau II stadig skal danne grundlag for analyser, men det 
er ikke overrasket over, at Kommissionen vil tage hensyn 
til niveau-III-oplysninger, skønt det har vanskeligt ved at 
forstå, hvorledes dette kan gøres på en homogen 
måde. 
2.4. Mens indsamlingen af data fra de administrative 
enheder hidtil har forårsaget de færreste praktiske pro­
blemer, tror Udvalget, at anvendelsen af sådanne admi­
nistrative enheder ikke giver et tilfredsstillende grundlag for en analyse af den økonomiske og sociale situation i 
forbindelse med regionaludviklingspolitikken. Spørgs­
målet om gennemførelse er en anden sag, som vil blive 
behandlet senere. Det er nødvendigt at foretage en mere 
rationel kortlægning, ikke blot for at sikre en rimelig 
identifikation af regionerne med de mest alvorlige pro­
blemer ud fra et EF-synspunkt, men også for at fremme 
effektiviteten af medlemsstaternes regionalpolitik. 
2.4.1. Udvalget tror derfor, at de regionale data af 
hensyn til analysen må baseres på mere funktionelle 
overvejelser, og det bemærker med tilfredshed, at en 
række medlemsstater er langt fremme i deres udarbejdelse 
af sådanne data. Der er ikke desto mindre forskellige 
holdninger til dette spørgsmål, hvoraf nogle skitseres i 
beretningen. Udvalgets syn på dette spørgsmål, er, at 
regeringerne efterhånden bør acceptere at omdefinere 
regionerne, ikke blot således, at de kan give en bedre 
økonomisk og statistisk mening, men også med henblik 
på, at en politik skal kunne anvendes mere effektivt. Det 
erkendes dog, at dette kan tage nogen tid. 
2.4.2. Udvalget er derfor kommet til den konklusion, 
at det ikke kan anbefale en enkelt definition, som kan 
anvendes for hele Fællesskabet. Udvalget ser ikke noget 
formål i en enkelt definition, blot for at tilfredsstille 
statistisk metodologi. 
2.4.3. Med henblik p å en analyse og udformning af en 
politik foreslår Udvalget derfor to forskellige definitioner 
på funktionelle regioner, som kan anvendes alt efter 
formålet: 
— arbejdsmarkedsregioner; 
— homogene regionale enheder. 
2.5. Arbejdsmarkedsregioner 
2.5.1. Anvendelsen af arbejdsmarkedsregioner (eller 
hjem - arbejdsplads) fører ganske vist til relativt små 
geografiske enheder. Til nogle formål inden for regional­
udviklingen, f.eks. udvikling af infrastrukturer, kan de 
være for små. Da ledigheden nu er langt det alvorligste 
problem i EF's medlemslande, mener Udvalget ikke desto 
mindre, at arbejdsmarkedsregioner i de egne af Fælles­
skabet, der er relativt tæt befolket, hvor befordringsmøn-
stret kan identificeres, og hvor der er bymæssige bebyg­
gelser med en dækkende, om ikke ideel infrastruktur, er 
en mere relevant definition på de enheder, hvor folk søger 
arbejde, og hvor regionalproblemet defineres bedst. Da 
Kommissionen og mange regeringer nu anser regionernes 
egen udviklingskapacitet for den mest sandsynlige mulig­
hed for de mindre gunstigt stillede regioner, må det lokale 
erhvervsmiljø - og sådant et miljø dannes i arbejdsmar­
kedsregionerne - spille en vigtig rolle i denne form for 
udvikling. Dette vil muliggøre den størst mulige »perso­
nelle« multiplikationseffekt, som er så vigtig for regioner­
nes egen udvikling, selv om sådanne regioner måske ikke 
27. 9. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/23 
har den optimale størrelse for en konventionel »regional« 
multiplikationspolitik. 
2.5.2. Det må bemærkes, at arbejdsmarkedsregioner 
ofte overlapper de administrative regioner, somme tider 
på flere niveauer, men dette er kun en bekræftelse på, at 
den økonomiske udvikling og de økonomiske problemer 
ikke falder sammen med historiske grænser. Når der skal 
foretages en analyse og fastlægges en politik, må dette 
accepteres. Der er dog ingen grund til, at gennemførelsen 
af regional udviklingspolitik i arbejdsmarkedsregioner 
ikke skulle falde sammen med eksisterende administrative 
enheder. 
2.6. Homogene regionale enheder 
2.6.1. Mens arbejdsmarkederne udgør naturlige, 
kompakte og funktionelle regioner, er størstedelen af EF's 
regioner, skønt de kun dækker et mindretal af befolk­
ningen, af en type, hvor arbejdsmarkedet har liden eller 
ingen betydning. Disse omfatter landbrugsegne, bjergeg­
ne, grænseområder og underudviklede egne. 
2.6.2. Udvalget mener, at niveaU-IH eller endog 
niveau-IV-regioner i disse tilfælde burde samles i nye 
regioner, som har behov for samme form for udviklings­
politik (dette betyder ikke, at samme regionstype nødven­
digvis har behov for samme form for udviklingspolitik). 
Udvalget bemærker, at der allerede er fremsat forslag 
herom for Syditaliens vedkommende, hvor det har vist 
sig, at de 34 provinser ud af otte niveau-II-regioner har 
behov for syv vidt forskellige former for udviklingspoli­
tik, og hvor de må opdeles i overensstemmelse hermed. 
Sådanne aggregeringer må naturligvis tage hensyn til 
allerede eksisterende solidaritet mellem de fattigere og 
mere velstående dele og forbindelser, som fungerer 
godt. 
2.7. Udvalget foreslår, at definitionen af de nye 
funktionelle regioner må foretages af Kommissionen på 
grundlag af dennes analyse i samarbejde med medlems­
staterne. Udvalget mener, at følgende overvejelser er 
meget vigtige for at nå frem til definitioner. 
2.7.1. Arbejdsmarkedsregioner: Disse skulle omfatte 
afstanden fra hjem til arbejdsplads i særlige arbejdsmar­
kedsregioner (jf. beretningen). Der må accepteres visse 
tilpasninger for at opnå enheder, som kan lette indsam­
lingen af statistiske data, eller hvor arbejdsmarkedsdata 
endnu ikke foreligger. Det vigtigste må være, at karakte­
ristiske befolkningsgrupper - set ud fra EF-standarder 
- medtages i hvert enkelt tilfælde. 
2.7.2. Homogene regionale enheder: Niveau-III eller 
endog niveau-IV-administrative enheder bør samles i 
regioner, hvor der kan iværksættes ensartet udviklings­
politik. Det vigtigste i denne forbindelse er, at sådanne 
regioner bør være karakteristiske i udstrækning, om ikke i befolkning, og at deres inddeling bør ske efter ensartede 
aftalte EF-principper. 
2.7.3. Udvalget insisterer på karakteristiske befolk­
ningsgrupper (for arbejdsmarkedsregionernes vedkom­
mende) og på karakteristisk størrelse (for de homogene 
regionale enheders vedkommende) for at undgå foran­
staltninger for begrænsede problemområder, som ikke 
kan være en del af EF's regionale udviklingspolitik, selv 
om de kan være en del af den nationale politik. 
2.8. Et af de punkter i forbindelse med anvendelsen af 
niveau-II-regioner, som gav anledning til kritik, var, at 
antallet af regioner varierede så stærkt fra en medlemsstat 
til en anden, og at helt forskellige befolkningsgrupper 
blev inddraget. 
2.8.1. Udvalget kan ikke forudsige virkningerne af 
forslagene i denne henseende. Antallet af arbejdsmar­
kedsregioner og af befolkninger vil blive relativt stort. 
Hvad angår de homogene regionale enheder vil en 
inddeling efter de skitserede principper faktisk resultere i 
en nedsættelse af antallet sammenlignet med niveau-II-
regionerne. Der må ikke desto mindre generelt forventes 
en stigning i antallet af regioner, måske endog en 
betydelig stigning sammenlignet med antallet i den første 
periodiske beretning. 
2.8.2. Men uanset antallet af regioner mener Udval­
get, at den virkelige betydning af definitionen på funk­
tionelle regioner ligger i en større præcision i afgræns­
ningen af enheder, hvor arbejdsløshedsproblemer, lang­
varige erhvervskriser eller underudvikling må løses. 
2.9. Det er sandsynligt, at de nye definitioner i nogle 
regioner vil resultere i en fokusering på problemerne, der 
ikke er regionale, men sektorbestemte. Det vil blive 
Kommissionens opgave at blive enig med medlemsstater­
nes regeringer om, hvilke regioner der skal have regional 
støtte, selv om Regionaludviklingsfondens kvotafri afde­
ling nu kan anvendes på regioner med sektorproble­
mer. 
2.10. I lyset af de foreslåede definitionsændringer 
erkender Udvalget behovet for at indsamle statistiske 
data, som nøjere svarer til de funktionelle regioner med 
henblik på diagnosticering og fastlæggelse af en politik. 
Kommissionen og medlemsstaternes regeringer burde yde 
de nødvendige midler for at nå dette mål. 
2.11. Endelig bemærker Udvalget, at eksperter ser 
endnu en fordel i definitionen af funktionelle regioner, 
forudsat de statistiske undersøgelser tillades af medlems­
staternes regeringer, idet dataene vedrørende nogle, om 
ikke alle, indikatorer i princippet kunne blive mere 
nøjagtige. Dataene om BNP f.eks. kunne være mere 
repræsentative for den relative velstand i en region, hvis 
Nr. C 252/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 9. 82 
tilregningsfejl på grund af en skelnen mellem dem, der 
arbejder, og dem, der bor i en bestemt region, forsvin­
der. 
2.12. Da oplysningerne om de nye regioner ikke kan 
foreligge inden den næste periodiske beretning (medio 
1983), opstår det spørgsmål, hvilken definition af regio­
nerne der skal anvendes. Udvalget har ikke noge egentlig 
opfattelse i denne sag, men synes, at noget taler for at 
anvende de samme definitioner som i den første perio­
diske beretning. Således bliver i hvert fald grundlagene, 
selv om de er utilfredsstillende, for den første og anden 
periodiske beretning sammenlignelige, og Udvalget 
håber, at de nye definitioner, der er stillet forslag om, kan 
anvendes i den tredje beretning i januar 1986, hvorved 
der kun vil blive én ændring i grundlaget i stedet 
for to. 
3. BNP som indikator for økonomisk kapacitet 
3.1. Da BNP sammen med ledigheden er den vigtigste 
indikator, der er anvendt i den første periodiske beret­
ning, føler Udvalget, at det er nødvendigt at fremsætte en 
kommentar hertil. 
3.2. Kun få af de konsulterede eksperter var fuldt ud 
tilfredse med denne indikator, og nogle forkastede den 
helt og holdent. 
3.3. Udvalget er klar over, at EF's Statistiske Kontor i 
samarbejde med medlemsstaternes statistiske kontorer 
har gjort fremskridt i de senere år med hensyn til en 
harmonisering af grundlaget for indsamling og behand­
ling af regionale BNP. Der består dog fortsat forskelle -
hvis omfang Udvalget dog ikke er i stand til at bedømme 
- som hindrer, at der kan opnåes identiske resultater i de 
forskellige medlemsstater, selv om der anvendes samme 
data. Vanskelighederne i forbindelse med tilregning i 
områder, hvor vandringen er stor, er allerede nævnt. 
I nogle lande måles BNP for tjenesteydelser ikke, men 
tilregnes på befolkningsbasis. Der opstår fejl alene af den 
grund, at det er umuligt at vurdere BNP fra undergrunds­
økonomien. 
3.4. Fejlene i BNP er ikke ensartet udbredt i noget 
medlemsland og fejl i nogen bestemt region er ukendt. 
F.eks. er BNP i landbrugsområder og i områder, hvor 
offentlige tjenesteydelser dominerer, normalt undervur­
deret. I områder, hvor der hovedsageligt er private tjenesteydelser og forarbejdningsindustri, er BNP nor­
malt overvurderet, navnlig i forarbejdningssektorerne, 
hvor forbrugsafgifter er betydelige, f.eks. inden for 
olieraffinering og tobak. Ifølge eksperter er en nøjagtig­
hed på over 15% usandsynlig i alle medlemsstater, og 
hvis fejl fra en medlemsstat til en anden forsigtigt anslås til 
yderligere ca. 5%, må der forventes en fejlprocent på 
mindst 20. Disse brister må holdes in mente, når man 
analyserer de relative regionale forskelle. 
3.5. Der er stillet mange forskellige forslag om at 
erstatte BNP som nøgleindikator (jf. beretningen). Udval­
get er kun i begrænset omfang i stand til at foretage 
bedømmelser, men det teoretiske arbejde med disse 
indikatorer synes ikke at være så langt fremskredent, at de 
kan anvendes. Hvis det ikke forholder sig således, er der 
praktiske grunde, som forhindrer, at de anvendes. En af 
fordelene ved anvendelsen af BNP-indikatoren i en 
regionaludviklingskontekst er, at det gør det muligt at 
udelukke overførselsbetalinger. Mens sådanne betalinger 
forbedrer levestandarden for befolkningen i støtteområ­
der, kan de skjule de regionale problemer i et sådant 
omfang, at disse betalinger bliver signifikante. På den 
anden side kan en reduktion i overførselsbetalingerne 
skjule en lille, men betydningsfuld forbedring i regionens 
BNP. 
3.6. Udvalget accepterer derfor, at BNP fortsat 
anvendes som nøgleindikator, men henstiller til medlems­
staternes statistiske kontorer at forbedre kvaliteten af 
BNP-oplysninger og til De europæiske Fællesskabers 
Statistiske Kontor (Eurostat) at opnå endnu større har­
monisering i indsamling og behandling af nationale BNP. 
Udvalget har mærket sig, at Eurostat har indkaldt til et 
møde senere i år, hvor alle medlemsstaternes statistiske 
kontorer skal deltage. Udvalget håber, at dets betænke­
ligheder vil blive noteret og foreslår, at Kommissionen 
offentliggør en oversigt over metoderne til indsamling af 
BNP-oplysninger i medlemsstaterne i en form, som er 
egnet for ikke-specialister. 
3.7. Udvalget henleder opmærksomheden på et pro­
blem i forbindelse med BNP som indikator inden for 
regionaludvikling eller mere specifikt inden for beskæfti­
gelsen i de mindre gunstigt stillede regioner. De aktivite­
ter, der fører til et relativt højt BNP pr. befolkningsenhed, 
har en tendens til at være kapitalintensive, medens de, der 
fører til et relativt lavt BNP, ofte er arbejdskraftintensive. 
Medens alle industrier må være eller blive mere konkur­
rencedygtige for at overleve konkurrencen fra tredjelan­
de, har de mindre gunstigt stillede regioner behov for 
arbejdskraftintensive enheder, det vil sige industrier med 
et relativt lavt BNP; dette forhold må holdes in mente, når 
man betragter BNP i en problemregion. Problemet kan 
formuleres på en anden måde: som et resultat af indfø­
relsen af nye teknologier kan en region i begyndelsen 
udvise en kraftig stigning i BNP, men samtidig stiger 
arbejdsløsheden. Dette er kerneproblemet i de mindre 
gunstigt stillede regioner. 
27. 9. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/25 
4. Arbejdsløshed 
4.1. Da ledigheden nu synes at være det alvorligste 
problem i de mindre gunstigt stillede regioner af Fælles­
skabet, er målingen af denne indikator af største betyd­
ning. 
4.2. Det er imidlertid meget vanskeligere at udarbejde 
denne indikator, end det ser ud til ved første øjekast. 
Forskelle i medlemsstaternes sociale politik fører til 
forskellige definitioner af arbejdsløshed. Endvidere er der 
i nogle, men ikke alle lande obligatorisk militærtjeneste. 
Udvalget er nødt til at acceptere Eurostats forsikringer 
om, at der så vidt muligt korrigeres for disse forskelle, når 
EF-tabellerne opstilles. 
4.3. Endnu en komplicerende faktor er det, at er­
hvervsfrekvensen varierer. Denne variation bevirker, at 
ledigheden vanskeligt kan sammenlignes fra en region til 
en anden. I de mindre gunstigt stillede regioner, og 
navnlig i de underudviklede regioner, er erhvervshyppig-
heden generelt lavere, og dette gælder især kvinder. 
Kvinders erhvervsfrekvens varierer ligeledes i højt ud­
viklede regioner af sociale grunde. Således er kvinders 
erhvervshyppighed i Nederlandene særlig lav. I den første 
periodiske beretning opstilles data om erhvervsfrekven­
sen; men ledighedstallene er ikke blevet justeret for at tage 
hensyn til lave erhvervsfrekvenser. I øvrigt har Udvalget 
bemærket, at meget høje erhvervsfrekvenser i visse 
områder ligeledes kan være tegn på alvorlige økonomiske 
vanskeligheder, f.eks. lave lønninger og lavt BNP. 
4.4. Udvalget foreslår, at man forsøger at skelne 
mellem arbejdsløshed på grund af manglende efterspørg­
sel og arbejdsløshed p.g.a. for stort arbejdskraftudbud. 
Denne skelnen har stor betydning for regionaludviklings­
politikken. Endvidere kunne Udvalget ønske mere detal­
jerede oplysninger om beskæftigelsesstrukturen, og navn­
lig procentsatsen af ansatte henholdsvis i industrier i 
tilbagegang og industrier i vækst. (jf. endvidere 
pkt. 6). 
4.5. I en periode med hurtige ændringer er de ledige 
stillingers niveau lige så vigtig som ledigheden. Hvis 
f.eks. dette niveau blev hævet, uden at ledigheden faldt, 
ville det antyde en uligevægt på arbejdsmarkedet og vise 
et stort behov for lokal omskoling. Udvalget noterede sig 
anvendelsen af et udtryk »arbejdskraftreservekoefficient« 
(jf. beretningen) og anbefaler, at Kommissionen under­
søger, om denne koefficent - sammen med ledighedstal­
lene - kan anvendes, da den ifølge Udvalget ville give et 
bedre fingerpeg om, hvilken regional udviklingspolitik 
der skulle føres, end ledighedstallene alene. 
4.6. Ledighed og BNP kunne i nogle tilfælde føre til en 
fejlagtig diagnose. Det har været foreslået, at der skulle 
anvendes et kontrolparameter, baseret på nettovandring 
(jf. beretningen). Da denne metode i flere tilfælde har 
afsløret fejlagtige diagnoser, henstiller Udvalget, at Kom­
missionen undersøger en mere generel anvendelse. 4.7. I en hurtigt skiftende situation er det af vital 
betydning, at alle dataene for den periodiske beretning er 
så nye som mulige, men Udvalget er overbevist om, at 
nogle indikatorer, f.eks. BNP, altid vil være et eller to år 
forældede. Derimod indsamles arbejdsløshedstal måneds­
vist i de fleste lande, og tallene, der anvendes for 
fremtidige periodiske beretninger, burde derfor ikke være 
mere end tre til seks måneder gamle (jf. endvidere pkt. 
6.2.). 
4.8. Udvalget er enig i anvendelsen af tallene for 
langtidsledighed sammen med BNP som en hovedindika­
tor ved identificeringen af problemområder. 
5. Andre indikatorer 
5.1. Ud over BNP og ledigheden vil der i denne 
udtalelse blive behandlet andre indikatorer (jf. endvidere 
pkt. 6-9). 
5.2. Eksperterne har endvidere fremsat værdifulde 
forslag, som vil blive gengivet i beretningen. 
5.3. I den første periodiske beretning anvendtes der 
udover BNP og ledigheden visse andre indikatorer for at 
finde frem til de relative regionale forskelle. Det ville føre 
for vidt at kommentere dem alle, men Udvalget anmoder 
Kommissionen om at undersøge, om nogle af de indika^ 
torer, der er nævnt i denne udtalelse og i beretningen, ikke 
kunne anvendes ved forberedelsen af den næste perio­
diske beretning. 
6. Dynamiske indikatorer 
6.1. I den første periodiske beretning bygger man, 
undtagen for de demografiske indikatores vedkommende 
(og et diagram, der viste udviklingen i BNP fra 1970 til 
1977) på to nøgleår: 1970 og 1977/78. Det ville 
naturligvis have været interessant at se virkningen af 
oprettelsen af Regionaludviklingsfonden i 1974. 
6.2. Bortset herfra fik Udvalget det råd fra alle 
konsulterede eksperter, at dynamiske data er nødvendige, 
såfremt fremtidige beretninger skal danne grundlag for 
udformningen af den europæiske regionalpolitik. Dette 
ville have været betydningsfuldt i stabile tider eller 
væksttider. Men i den nuværende hurtigt skiftende 
situation i Fællesskabet mener Udvalget, at det er absolut 
væsentligt. 
6.3. Nøgleindikatorerne bør registreres (i grafisk 
form, jf. pkt. 10) for en forudgående periode på mindst 
Nr. C 252/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 9. 82 
fem år, og en fremskrivning af dataene for en yderligere 
periode på fem år må tilstræbes, i det mindste for 
arbejdsmarkedet. Der må i denne forbindelse tages 
hensyn til arbejdskraftbalancen på grundlag af bl.a. 
demografiske oplysninger, vandring, jobskabelse og tab 
af arbejdspladser. Dette vil kræve undersøgelser på 
regional basis af industrier i tilbagegang og industrier i 
vækst. Der må ligeledes gøres en indsats for at forudsige 
BNP, idet det må erindres, at tallene for BNP og for 
ledigheden kan variere mellem et og to år (jf. pkt. 4.7). 
Regioner med meget lav befolkningstæthed og erhvervs­
aktivitet vil rejse særlige vanskeligheder. Dynamiske 
oplysninger vil i særlig grad være egnede til grafisk 
gengivelse (jf. pkt. 10). 
7. Kvalitative oplysninger 
7.1. Mens en tidligere beretning om regionerne - den 
såkaldte Thomson-rapport - efter Udvalgets opfattelse 
var for kvalitativ, går den første periodiske beretning for 
langt i den modsatte retning. Statistiske oplysninger om 
makro-økonomiske indikatorer kan ikke i sig selv beskri­
ve de bestemte regioners problemer og forhold. Sådanne 
oplysninger angiver heller ikke, hvorfor forholdene er, 
som de er. 
7.2. Den første periodiske beretning giver ingen oplys­
ninger om uddannelsesfaciliteter, klima, jordens frugt­
barhed, muligheder for udvikling af turisme, det 
socio-kulturelle klima for virksomheder, etc. Den første 
beretning beskriver heller ikke infrastrukturproblemerne, 
et forhold, som Udvalget for regionalpolitik selv kom­
menterer i en redegørelse, der er vedføjet den første 
periodiske beretning. Disse faktorer er imidlertid af stor 
betydning, når der skal udformes en politik, og de må i en 
forenklet form medtages i enhver meningsfyldt analyse af 
relative regionale vanskeligheder. Disse faktorer kan i et 
vist omfang kvantificeres ved anvendelsen af f.eks. fire 
dækningsgrader. 
7.3. Denne del af de kommende beretninger kunne 
affattes af den eller de regionale myndigheder i de nye 
regioner i henhold til retningslinjer udstykket af Kommis­
sionen. De har sandsynligvis bedre kendskab til deres 
region end nogen anden, og det ville ligeledes give de 
lokale myndigheder en mulighed for direkte kontakt med 
Kommissionen, hvilket Udvalget varmt har støttet 0). 
8. Investeringer 
8.1. Der er en indikator, som ikke er medtaget i den 
første periodiske beretning, men som forekommer 
C1) EFT nr. C 53 af 3. 3. 1980, s. 61. væsentlig for Udvalget: direkte investeringer i de regio­
nalpolitiske instrumenter både fra Fællesskabets og med­
lemsstaternes side. Udvalget foreslår, at disse oplysninger 
fremskaffes for en periode, som går tilbage til oprettelsen 
af Regionaludviklingsfonden i 1974. 
8.2. Med sådanne oplysninger ville man få svar på 
spørgsmålet om, hvorvidt investeringerne i regionalud­
vikling øges, eller i det mindste ikke reduceres, 
når Fællesskabets og medlemsstaternes egen støtte ses 
under ét. 
8.3. At referere resultaterne af tidligere ført politik 
uden at give detaljer vedrørende de midler, der er blevet 
anvendt, fører ifølge Udvalget ikke til nogen betydnings­
fulde konklusioner. Udvalget kan ikke indse, hvorfor en 
beretning om regionerne skulle betragtes som komplet 
uden oplysninger herom. 
9. Fællesskabsgennemsnit og dynamiske analyser 
9.1. I den første periodiske beretning anvendes begre­
bet Fællesskabsgennemsnit for hovedindikatorerne kom­
bineret på forskellig måde. Dette har fået stor betydning 
alene af den grund, at et tilfældigt niveau under dette 
gennemsnit ifølge den foreslåede revision af regional-
fondsforordningen er afgørende for, om en region kan få 
støtte fra Regionalfondens kvotebestemte afdeling. 
9.2. Udvalget kan se, at der er en vis mening i begrebet 
fællesskabsgennemsnit som et teknisk mål, men det 
befrygter, at det er for simpelt til regionalpolitiske 
formål. 
9.3. Udvalget har udtalt sig til fordel for dynamiske 
indikatorer. Man vil dermed få et mere troværdigt billede 
af situationen i regionerne, men det er vanskeligt at se, 
hvorledes gennemsnitsbegrebet kan anvendes inden for 
dette system. 
9.4. Det ville f.eks. være nyttigt, om der kunne tages 
hensyn til, at de ændringer, de dynamiske oplysninger 
viser, ikke nødvendigvis er de samme for alle indikatorer. 
Endvidere burde det være muligt at foretage en forskellig 
vægtning af de forskellige politiske muligheder. Udval­
get befrygter, at dette ikke kan være foreneligt med 
fællesskabsgennemsnitsberegningen og derfor eventuelt 
kunne hindre en mere fleksibel EF-regionalpolitik. 
9.5. Da nogle af de mere velstående regioner i den 
sidste tid er gået relativt mere tilbage end de fattige 
regioner, kunne gennemsnitsbegrebet ligeledes føre til 
forkerte konklusioner om øget konvergens, selv om 
forholdene i de fattigere regioner er blevet alvorligere i 
absolutte termer. 
27. 9. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/27 
10.2. Såfremt antallet af regioner øges af analysehen­
syn, således som det foreslås, vil beretningen i alle tilfælde 
skulle udformes på en anden måde. Udvalget mener, at 
alle dataene vedrørende en bestemt region skulle samles 
på et enkelt arks to sider. Dette vil betyde sammenpres­
ning og anvendelsen af grafisk materiale i stedet for 
beskrivelser. Før dette kan gøres, må det afgøres, hvilke 
punkter der skal medtages. Udvalget mener, at der kan og 
burde foretages en »kortlægning« af en region, som kan 
gengives som foreslået. 
10.3. Det øgede antal regioner vil gøre fremtidige 
beretninger mere omfattende, uanset præsentationsfor-
men, men dette styrker kun Udvalgets opfattelse af 
præsentationsformen. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Forkastede ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag, som var indgivet i overensstemmelse med forretningsordenen, blev forkastet 
under debatten: 
Side 4 - 1. led 
Efter ordene ». . . generelle budgetmæssige vanskeligheder« tilføjes: 
». . ., hvilket Udvalget fortsat finder meget beklageligt;« 
Begrundelse 
Krisen retfærdiggør da ikke en nedskæring af udgifterne til regionalpolitikken, eftersom man netop via de 
regionalpolitiske tiltag søger at rette op på krisesituationen. 
Afstemningsresultat 
11 stemte for, 29 stemte, imod, 25 undlod at stemme. 
Side 6, pkt. 2.4. 
I slutningen af sidste punktum tilføjes: 
». . .; de eksisterende regionale og subregionale institutioner er her et uundværligt mellemled både i 
forbindelse med indsamling af oplysninger og når det gælder den praktiske gennemførelse af 
regionalpolitikken«. 
Begrundelse 
Ændringsforslaget taler for sig selv. 9.6. Udvalget mener derfor ikke, at fællesskabsgen­
nemsnittet alene kan være afgørende for, om en region 
kan få støtte fra Regionalfondens kvotebestemte afde­
ling. Der må udvikles supplerende kriterier. Der kan 
drages nyttige oplysninger af f.eks. ændringerne i de 
dynamiske data, regionsstrukturen og procentvise æn­
dringer i vækst og indkomst (sammenlignet med lignende 
nationale oplysninger) (jf. beretningen). 
10. Præsentation af dataene 
10.1. I den første beretning var det vanskeligt at danne 
sig et billede af situationen i en bestemt region uden at 
måtte søge gennem mange kapitler med beskrivende 
tekst, tabeller, kort, diagrammer og bilag. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. juni 1982. 
Nr. C 252/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 9. 82 
Afstemningsresultat 
22 stemte for, 23 stemte imod, 21 undlod at stemme. 
Side 9 - pkt. 2.7. 
Første punktum erstattes af følgende: 
»Afdelingen mener, at Kommissionen ved nyinddelingen af regionerne efter funktionelle kriterier på 
grundlag af analyseresultaterne bør tage hensyn til følgende overvejelser«. 
Begrundelse 
Det foretrækkes ikke at være for specifik med hensyn til beslutningsproceduren i EF. 
Afstemningsresultat 
8 stemte for, 60 stemte imod, 10 undlod at stemme. 
Side 12 - pkt. 2.12. 
Punktet indledes således: 
»Da oplysningerne om samt den nye afgrænsning af regionerne ikke kan foreligge inden den næste 
periodiske beretning . . .«. 
Efter andet punktum indsættes følgende: 
»Uanset Udvalgets forbehold, der kommer til udtryk i ovenstående pkt. 2.3., bør niveau li-oplysninger 
hvor muligt suppleres og ajourføres ved indsamling og aggregering af niveau Hi-oplysninger for at 
muliggøre en revision af den foreløbige analyse af niveau li-regionernes tilstand og forhold og for om 
nødvendigt at foretage tilpasninger«. 
Begrundelse 
Den hurtigste og sikreste måde at forbedre oplysningerne til den anden beretning på er at sammenholde 
statistikken for niveau III og IV, hvis og når de foreligger, således at man med et enkelt blik kan se, hvilke 
niveau II-regioner, der ligger over, og hvilke, der ligger under EF-gennemsnittet. 
Afstemningsresultat 
10 stemte for, 63 stemte imod, 16 undlod at stemme. 
Side 14 - pkt. 3.4. 
De to sidste punktummer udgår til fordel for følgende: 
»Eksperter advarer om betydelige fejlmarginer i de enkelte medlemsstaters procentangivelser. Disse 
fejlmarginer akkumuleres yderligere ved sammenlægningen på EF-plan, hvilket må erindres som en 
svaghed, når der skal gøres rede for vanskelighederne i de forskellige regioner«. 
Begrundelse 
Den foreslåede ordlyd er .kortere og knap så åbenlyst aggressiv over for Kommissionens beretning. 
Afstemningsresultat 
7 stemte for, 62 stemte imod, 11 undlod at stemme. 
27. 9. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/29 
Side 21 - pkt. 9.1. og 9.2. 
I slutningen af pkt. 9.1. og i stedet for pkt. 9.2. indsættes følgende tekst: 
»I denne forbindelse henleder Udvalget opmærksomheden på sin udtalelse af 29. april 1982 (pkt. 8.3.) 
om revisionen af Regionalfondsforordningen, hvor den understreger »at en løbende ajourføring af det 
statistiske grundlag er nødvendig, idet dette alene begrunder medtagelse og udelukkelse - ikke af et 
medlemsland - men af en given region«. 
9.2. Afdelingen værdsætter derfor betydningen af fællesskabsgennemsnit i forbindelse med 
afgørelse om eventuel støtte fra Regionaludviklingsfonden. Den befrygter dog, at det er for simpelt til 
regionalpolitiske formål«. 
Begrundelse 
Der skabes på denne måde overensstemmelse med udtalelsen om revisionen af Regionaludviklingsfon­
den. 
Afstemningsresultat 
8 stemte for og et stort flertal imod. 
Udtalelse om »Forslag til Rådets direktiv om 5. ændring af direktiv 76/768/EØF om 
indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler« 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende nr. C 36 af 12. februar 1982, side 10. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 29. januar 1982 i medfør af artikel 100 i traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det 
nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 199. plenarforsamling, afholdt i Bruxelles den 
30. juni og 1. juli 1982, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100, 
under henvisning til anmodning af 29. januar 1982 fra 
Rådet for De europæiske Fællesskaber om Udvalgets 
udtalelse om »Forslag til Rådets direktiv om 5. ændring 
af direktiv 76/768/EØF om indbyrdes tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler«, 
under henvisning til beslutning truffet af dets præsidium 
den 26. januar 1982 om at pålægge afdelingen for 
industri, handel, håndværk og tjenesteydelser at udarbej­
de udtalelse og beretning om forslaget, under henvisning til udtalelse vedtaget af afdelingen for 
industri, handel, håndværk og tjenesteydelser på mødet 
den 2. juni 1982, 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, 
Ramaekers, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 199. plenar­
forsamling den 30. juni og 1. juli 1982, 
med 85 stemmer for, mens 6 undlod at stemme — 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
Udvalget godkender direktivforslaget, men fremsætter 
dog samtidig følgende bemærkninger: