ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
EUROPA-KOMMISSIONEN

Bruxelles, den 1.7.2022

COM(2022) 400 final

2022/0212(BUD)

FORSLAG til Unionens årlige budget for regnskabsåret 2023



- Almindelig gennemgang































- Almindelig oversigt over udgifter































- Almindelig oversigt over indtægter































- Almindelig oversigt over indtægter og udgifter efter sektion
Finansielle oplysninger om Den Europæiske Udviklingsfond Den Europæiske Udviklingsfond (EUF): overslag over forpligtelser, betalinger og bidrag fra parterne i Den Europæiske Udviklingsfond for 2022, 2023 og 2024 og ikkebindende overslag for årene 2025-2026

1.Forord

Som fastsat i artikel 19, stk. 2, i Rådets forordning (EU) 2018/1877 om finansforordningen for 11. Europæiske Udviklingsfond (i det følgende benævnt "finansforordningen for 11. EUF") fremlægger Kommissionen i dette dokument skøn over forpligtelser, betalinger og bidrag for perioden 2022-2024 under hensyntagen til Den Europæiske Investeringsbanks ("EIB") overslag.

Dette dokument indeholder den finansielle gennemførelse af EUF'erne (9.-11.) for 2022-2024. Desuden fremsættes ikkebindende skøn over EUF-bidragene fra parterne i Den Europæiske Udviklingsfond for årene 2025-2026.

Parterne i Den Europæiske Udviklingsfond betaler deres bidrag til de instrumenter under 9., 10. og 11. EUF, som EIB forvalter (investeringsfaciliteten og rentegodtgørelser), direkte til EIB.

2.Indledning

Kommissionen og EIB har ajourført deres overslag over betalinger for 2022, 2023 og 2024 for hvert enkelt af landene i Afrika, Caribien og Stillehavet ("ACS") og de oversøiske lande og territorier ("OLT"). Navnlig overslagene over betalingerne er blevet udarbejdet med henblik på at hjælpe parterne i Den Europæiske Udviklingsfond til så nøjagtigt som muligt at vurdere de beløb, de skal afsætte i deres nationale budgetter, og samtidig sikre, at der er tilstrækkelige finansielle ressourcer til rådighed for EUF, således at problemer med manglende likviditet kan undgås.

I henhold til artikel 19, stk. 2, i finansforordningen for 11. EUF er skønnene over forpligtelser og betalinger blevet ajourført på grundlag af de seneste overslag.

Nedenstående graf giver et generelt overblik over udviklingen i bruttoforpligtelser og -betalinger fra 1999 til 2021 og den forventede udvikling for perioden 2022-2024 (kumulerede beløb for Kommissionen og EIB).





Bruttoforpligtelser og -betalinger: udviklingen i perioden 1999-2024 (mio. EUR)

Bemærk: Tal for gennemførelsen af de europæiske udviklingsfonde indtil 31. december 2021 (forpligtelser og betalinger) og overslag for 2022-2024. Da udløbsklausulen for den 11. EUF udløb den 31.12.2020, er der ingen nye forpligtelser med undtagelse af:
Tilladelser i henhold til forordning (EU) 2019/125

I forordningens artikel 11, stk. 1, og artikel 16, stk. 1, kræves der en tilladelse til eksport af varer, der er opført i henholdsvis bilag III og bilag IV.

Bilag III indeholder en liste over visse varer, der kan anvendes til tortur eller anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf. Varerne i bilag III henhører under følgende overskrifter: varer konstrueret til at indskrænke menneskers frihed, våben og anordninger konstrueret med henblik på bekæmpelse af optøjer eller selvforsvar samt våben og udstyr til bekæmpelse af optøjer eller til selvforsvar ved spredning af kemiske midler, der forårsager lammelse eller irritation, og beslægtede stoffer.

Bilag IV indeholder en liste over kemikalier, der kan anvendes i dødssprøjter.

Medmindre den generelle EU-eksporttilladelse i bilag V anvendes til eksport af varer, der er opført i bilag IV, skal eksporttilladelsen indhentes hos de kompetente myndigheder i den berørte medlemsstat, jf. listen i bilag I til forordningen.

Eksport til bestemmelsessteder, der er opført i den generelle EU-eksporttilladelse, kan normalt finde sted, uden at der skal indhentes en individuel eller global tilladelse fra en medlemsstat. Tilgangen har hidtil været at medtage et ikke-EU-land i bilag V, hvis det pågældende land har ratificeret en relevant international aftale med en forpligtelse til at afskaffe dødsstraf for alle forbrydelser. For lande, der ikke er medlemmer af Europarådet, skal det pågældende land have ratificeret den anden valgfrie protokol til den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder (ICCPR) uden forbehold.

Er der imidlertid begrundet mistanke om eksportørens evne til at overholde betingelserne for tilladelsen eller eksportkontrollovgivningen, kan den kompetente myndighed forbyde eksportøren at anvende den generelle EU-eksporttilladelse.

I henhold til forordningens artikel 20, stk. 2, kan en eksporttilladelse, der udstedes af en medlemsstat, være en individuel tilladelse (tilladelse med henblik på eksport til en slutbruger eller modtager i et ikke-EU-land) eller en global tilladelse (tilladelse med henblik på eksport til en eller flere bestemte slutbrugere eller distributører i et eller flere bestemte ikke-EU-lande).

Forordningens artikel 3, 4 og 5 forbyder henholdsvis eksport, import og transit af varer, der er opført i bilag II. De kompetente myndigheder kan indrømme en undtagelse fra forbuddet, men kun hvis det kan godtgøres, at de pågældende varer udelukkende vil blive anvendt til offentlig udstilling på et museum (enten i et ikke-EU-land eller i overensstemmelse med artikel 4 i en medlemsstat) på grund af deres historiske betydning.
I henhold til artikel 16 i forordning (EU) 2018/1091 er Kommissionen beføjet til at vedtage delegerede retsakter for en periode på fem år fra den 27. august 2018. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.

De delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, kan vedtages fra og med referenceåret 2023 og hvert tredje år. Kommissionen må ikke foreslå ad hoc-moduler for referenceår, hvor dataindsamlingen gennemføres som led i en tælling (hvilket kun var tilfældet for 2020).

I henhold til samme forordning vedtages de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 5, stk. 5, og artikel 8, stk. 3, "senest den 30. september 2021 for referenceåret 2023 og senest den 30. september 2024 for referenceåret 2026".

·Ændring af de variabler, der er anført i bilag III, hvis nødvendigt for at harmonisere dem med de datakilder, som er angivet i artikel 4, stk. 2, for 2023 og 2026.

Kommissionen kan stadig vedtage delegerede retsakter for dataindsamlingen for 2026 med frist den 30. september 2024 for delegerede retsakter, der:

·ændrer listerne over centrale variabler

·ændrer listerne over modulvariabler

·foreslår nye ad hoc-moduler.

4. KONKLUSION

Kommissionen har endnu ikke udøvet den beføjelse til at vedtage delegerede retsakter, der er tillagt den ved forordning (EU) 2018/1091.

Kommissionen mener, at den fortsat bør have de delegerede beføjelser, da den kan få brug for at vedtage delegerede retsakter i fremtiden for dataindsamlingen for 2026 og supplere de moduldata, der er fastsat i bilag IV, på de betingelser, der er fastsat i forordning (EU) 2018/1091.
om udøvelsen af den beføjelse til at vedtage delegerede retsakter, der er tillagt Kommissionen i henhold til forordning (EU) 2017/1004 om fastlæggelse af en EU-ramme for indsamling, forvaltning og anvendelse af data i fiskerisektoren

1.Baggrund

Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1004 om fastlæggelse af en EU-ramme for indsamling, forvaltning og anvendelse af data i fiskerisektoren samt støtte til videnskabelig rådgivning vedrørende den fælles fiskeripolitik tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter. I henhold til nævnte forordnings artikel 4 skal Kommissionen vedtage et flerårigt program for indsamling og forvaltning af biologiske, miljømæssige, tekniske og socioøkonomiske data i fiskeri- og akvakultursektoren. Ved artikel 4, stk. 1, tillægges Kommissionen beføjelser til ved en delegeret retsakt at vedtage den detaljerede liste over de data, der kræves med henblik på at kunne opfylde målene i artikel 2 og 25 i forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik, som er en del af det flerårige program.

Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges for en periode på tre år fra den 10. juli 2017. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder på tre år, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse. I henhold til artikel 24, stk. 2, skal Kommissionen udarbejde en rapport vedrørende delegationen af beføjelser. Med nærværende rapport opfyldes nævnte forpligtelse.

2.Kommissionens udøvelse af delegerede beføjelser i henhold til forordning (EU) 2017/1004

Det flerårige program for 2020-2021 udløb den 31. december 2021. Kommissionen anvendte de delegerede beføjelser til at vedtage Kommissionens delegerede afgørelse (EU) 2021/1167 af 27. april 2021 om fastlæggelse af et flerårigt EU-program for indsamling og forvaltning af biologiske, miljømæssige, tekniske og socioøkonomiske data inden for fiskeri og akvakultur gældende fra 2022. Kommissionens delegerede afgørelse reviderer de tilsvarende bestemmelser og regler i Kommissionens delegerede afgørelse (EU) 2019/910. Hvad angår det flerårige program, skal denne afgørelse ses i sammenhæng med Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2021/1168, der blev vedtaget den 27. april 2021.

3.Konklusion

Kommissionen udøvede sine delegerede beføjelser ved udløbet af Kommissionens delegerede afgørelse (EU) 2019/910 i 2021. Ved Kommissionens delegerede afgørelse (EU) 2021/1167 fastlægges det flerårige EU-program for indsamling og forvaltning af biologiske, miljømæssige, tekniske og socioøkonomiske data inden for fiskeri og akvakultur gældende fra 2022, der dermed sikrer gennemførelsen af forordning (EU) 2017/1004. Selv om det flerårige program ikke indeholder en slutdato, skal det revideres inden for en overskuelig fremtid for at dække nye behov for data og for at tilpasse dets anvendelsesområde til ændrede fiskeriprofiler og politikkrav. Kommissionen finder det nødvendigt at forlænge varigheden af beføjelserne med henblik på vedtagelse af de efterfølgende delegerede retsakter om fastlæggelse af EU-programmerne.
Fælles forslag til RÅDETS FORORDNING om ændring af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran /* JOIN/2012/022 final - 2012/0203 (NLE) */





BEGRUNDELSE (1) Den 23. marts 2012 vedtog Rådet forordning (EU) nr. 267/2012, som ophæver og erstatter forordning (EU) nr. 961/2010. (2) Forordningen fastsætter bl.a., at alle pengemidler og økonomiske ressourcer, som tilhører, ejes eller kontrolleres af de personer, enheder og organer, der er opført i bilag VIII og IX til forordningen, indefryses. (3) Det er nødvendigt at ændre artikel 23, stk. 2, litra e), for at præcisere kriterierne for at opføre personer, enheder og organer i bilag IX. (4) Unionens Højtstående Repræsentant for Udenrigsanliggender og Sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen foreslår at ændre Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 i overensstemmelse hermed. 2012/0203 (NLE) Fælles forslag til RÅDETS FORORDNING om ændring af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 215, under henvisning til Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP[1], under henvisning til det fælles forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: (1) Foranstaltningerne i afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran får virkning ved Rådets forordning (EU) nr. 267/2012[2] af 23. marts 2012. Forordningen fastsætter bl.a., at alle pengemidler og økonomiske ressourcer, som tilhører, ejes eller kontrolleres af de personer, enheder og organer, der er opført i bilag VIII og IX til forordningen, indefryses. (2) Det er nødvendigt at ændre artikel 23, stk. 2, litra e), for at præcisere kriterierne for at opføre personer, enheder og organer i bilag IX til forordningen. (3) Da denne foranstaltning falder ind under anvendelsesområdet for traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, er lovgivning på EU-plan nødvendig for dens gennemførelse, navnlig for at sikre, at de økonomiske aktører i alle medlemsstaterne anvender den ensartet. (4) Forordning (EU) nr. 267/2012 bør derfor ændres — VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1 I forordning (EU) nr. 267/2012 foretages følgende ændringer: (1) Artikel 23, stk. 2, litra e), affattes således: "e) at være en juridisk person, en enhed eller et organ, som ejes eller kontrolleres af Islamic Republic of Iran Shipping Lines (IRISL), eller en fysisk eller juridisk person, en enhed eller et organ, som handler på deres vegne." Artikel 2 Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formanden [1] EUT L 195 af 27.7.2010, s. 39. [2] EUT L 88 af 24.1.2012, s. 1.
This document replaces JOIN(2015)27 final of 1.7.2015 Downgraded on 7.4.2022 Concerns all language versions The text shall read as follows:

BEGRUNDELSE

(1)Den 2. marts 2011 fik foranstaltningerne i afgørelse 2011/137/FUSP af 28. februar 2011 virkning med vedtagelsen af Rådets forordning (EU) nr. 204/2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen.

(2)Rådets afgørelse (FUSP) XXX/2015 afsluttede en undersøgelse af de personer og enheder, der er opført på listen i bilag II og IV til afgørelse 2011/137/FUSP. De restriktive foranstaltninger, der blev indført ved afgørelse 2011/137/FUSP som ændret er også samlet i en ny retsakt. Forordning 204/2011 ændres for at tage hensyn til de relevante elementer i afgørelse (FUSP) XXX/2015.

(3)Der er behov for yderligere handling fra Unionens side for at foretage denne ændring.

(4)Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen bør derfor foreslå, at forordning (EF) nr. 204/2011 ændres i overensstemmelse hermed.

2015/0143 (NLE)

Fælles forslag til

RÅDETS FORORDNING

om ændring af forordning (EU) nr. 204/2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 215,

under henvisning til Rådets afgørelse 2011/137/FUSP af 28. februar 2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen,

under henvisning til fælles forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

(1)Rådets forordning (EU) nr. 204/2011 giver visse foranstaltninger i afgørelse 2011/137/FUSP virkning.

(2)Rådets afgørelse (FUSP) XXX/2015 afsluttede en undersøgelse af de personer og enheder, der er opført på listen i bilag II og IV til afgørelse 2011/137/FUSP. Ved den afgørelse blev de restriktive foranstaltninger, der blev indført ved afgørelse 2011/137/FUSP som ændret, også samlet i en ny retsakt. Der er behov for en teknisk ændring af forordning 204/2011 for at bringe den i overensstemmelse med afgørelse (FUSP) XXX/2015.

(3)Denne ændring hører under anvendelsesområdet for traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og der bør indføres lovgivning på EU-plan for at gennemføre den, navnlig for at sikre, at de økonomiske aktører i alle medlemsstaterne anvender den på samme måde.

(4)Forordning (EU) nr. 204/2011 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —
BEGRUNDELSE

(1)Den 23. december 2013 vedtog Rådet afgørelse 2013/798/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Den Centralafrikanske Republik, hvorved der blev indført en våbenembargo i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution 2127 (2013) af 5. december 2013.

(2)Den 22. januar 2015 vedtog FN's Sikkerhedsråd resolution 2196 (2015), som præciserer våbenembargoens anvendelsesområde og ændrer kriterierne for indefrysningen af aktiver. Rådet er ved at udarbejde en afgørelse om ændring af afgørelse 2013/798/FUSP for at give FN's Sikkerhedsråds resolution 2196 (2015) virkning.

(3)Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen bør derfor fremsætte et nyt forslag til en forordning om restriktive foranstaltninger i lyset af situationen i Den Centralafrikanske Republik.

2015/0064 (NLE)

Fælles forslag til

RÅDETS FORORDNING

om ændring af Rådets forordning (EU) nr. 224/2014 om restriktive foranstaltninger i lyset af situationen i Den Centralafrikanske Republik

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 215,

under henvisning til Rådets afgørelse 2013/798/FUSP af 23. december 2013 om restriktive foranstaltninger over for Den Centralafrikanske Republik,

under henvisning til fælles forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

(1)Rådets forordning (EU) nr. 224/2014 giver visse foranstaltninger i afgørelse 2013/798/FUSP virkning.

(2)Som følge af FN's Sikkerhedsråds resolution (UNSCR) 2127 (2013) af 5. december 2013, UNSCR 2134 (2014) af 28. januar 2014 og Rådets afgørelse 2013/798/FUSP er der indført en våbenembargo over for Den Centralafrikanske Republik og en indefrysning af pengemidler og økonomiske ressourcer, som tilhører visse personer, der deltager i eller yder støtte til handlinger, der truer freden, stabiliteten eller sikkerheden i Den Centralafrikanske Republik.

(3)Den 22. januar 2015 vedtog FN's Sikkerhedsråd resolution 2196 (2015), som udvider våbenembargoens anvendelsesområde og indefrysningen af aktiver. I Rådets afgørelse 2015/.../FUSP besluttede Rådet at udvide anvendelsesområdet for kriterierne tilsvarende.

(4)Da disse foranstaltninger falder ind under anvendelsesområdet for traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, er lovgivning på EU-plan nødvendig for deres gennemførelse, navnlig for at sikre, at de økonomiske aktører i alle medlemsstater anvender dem ensartet —

(5)Forordning (EU) nr. 224/2014 bør derfor ændres —
(c)træffer afgørelser med begge kontraherende parters godkendelse

(d)giver anbefalinger om bilæggelse af eventuelle tvister, der måtte opstå som følge af gennemførelsen af denne aftale, i overensstemmelse med aftalens artikel 28.

Formandskab, sammensætning og deltagere

1. Ministerudvalget ledes i fællesskab af den canadiske udenrigsminister og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik.

2. Hver af de kontraherende parter underretter sekretariatet om sammensætningen af sin delegation inden hvert møde i ministerudvalget.

3. Formændene kan invitere eksperter eller repræsentanter for andre organer til at deltage i mødet som observatører eller for at orientere om et bestemt emne.

Møder

1. Ministerudvalget mødes en gang årligt eller efter aftale, alt efter hvad forholdene kræver. 'Ministerudvalgets møder afholdes skiftevis i Den Europæiske Union og i Canada eller et andet sted, som formændene godkender i fællesskab, på en dato, som fastsættes efter fælles godkendelse.

2. Ministerudvalgets møder afholdes for lukkede døre, medmindre formændene med de kontraherende parters godkendelse beslutter, at mødet er offentligt.

Sekretariat

1. En repræsentant for Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og en repræsentant for Canadas ministerium for globale anliggender fungerer i fællesskab som sekretærer for ministerudvalget. Al korrespondance til og fra formændene fremsendes til sekretærerne.

2. Sekretariatet sikrer regelmæssig kontakt, herunder via videokonference, forud for ministerudvalgets møder for at gøre status over tematiske dialoger, som kan have fundet sted inden afholdelsen af mødet i ministerudvalget. Indholdet af disse udvekslinger vil indgå i dagsordenen for ministerudvalgsmødet.

Dagsorden for møderne

1. Sekretariatet for den kontraherende værtspart udarbejder en foreløbig dagsorden for hvert møde. Den foreløbige dagsorden sendes sammen med alle relevante dokumenter til de kontraherende parter mindst 15 arbejdsdage før mødets begyndelse, medmindre omstændighederne ikke tillader det.

2. Dagsordenen godkendes af formændene og vedtages af ministerudvalget ved begyndelsen af hvert møde. Punkter, som ikke figurerer på den foreløbige dagsorden, kan optages på dagsordenen, hvis formændene beslutter det.

Fælles ministererklæring
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Den reviderede europæiske naboskabspolitik indeholder en ny ramme for udformningen af de bilaterale forbindelser med partnerne. Disse forbindelser skal fastsættes i et politisk dokument, der omtales som "prioriteter for partnerskabet". Dette politiske dokument danner grundlag for forbindelsen med et land, hvor de to parter er nået til enighed om et begrænset sæt målrettede prioriteter for de kommende år.

Begrebet er i overensstemmelse med den nye globale strategi for Den Europæiske Unions udenrigs- og sikkerhedspolitik forelagt af Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik i juni 2016. Her anvendes hele EU's værktøjskasse på den mest effektive måde til at øge virkningen og synligheden af EU's støtte.

Prioriteterne for partnerskabet har til formål at imødegå fælles udfordringer for EU og Egypten, fremme de fælles interesser og sikre langsigtet stabilitet på begge sider af Middelhavet. De styres af et fælles tilsagn til universelle værdier med hensyn til demokrati, retsstatsprincippet og respekten for menneskerettighederne.

Prioriteterne for partnerskabet bør bidrage til at opfylde befolkningens forventninger på begge sider af Middelhavet. De bør navnlig bidrage til at sikre social retfærdighed, anstændige jobmuligheder, økonomisk velstand og væsentligt forbedrede levevilkår. Derved vil de cementere stabiliteten i Egypten og EU. Inklusiv vækst, som bygger på innovation, og effektiv og deltagerorienteret forvaltning, styret af retsstatsprincippet, menneskerettighederne og grundlæggende frihedsrettigheder, er centrale aspekter af disse mål. Prioriteterne for partnerskabet tager også hensyn til de roller, som EU og Egypten har som internationale aktører, og har til formål at øge det bilaterale og det regionale og internationale samarbejde.

EU og Egypten deltog i september 2015 i FN-topmødet om vedtagelse af 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling, som har de 17 mål for bæredygtig udvikling i centrum. Dagsordenen for 2030 er en fælles ramme og en fælles vision for bæredygtig udvikling og fattigdomsbekæmpelse. I sin egenskab af universel dagsorden udgør dens vedtagelse et solidt grundlag for yderligere politisk konvergens inden for rammerne af partnerskabet og dets prioriteter. Egyptens "Sustainable Development Strategy – Vision 2030" er et bidrag til gennemførelsen af denne universelle dagsorden. EU er også i færd med at træffe foranstaltninger til gennemførelse af 2030-dagsordenen gennem interne og eksterne politikker. EU og Egypten vil samarbejde om at nå de mål, der bl.a. er opstillet i udviklingsdagsordenen for 2030.

Følgende overordnede prioriteter vil være retningsgivende for det fornyede partnerskab: