13. 2.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 37/3 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets afgørelse vedrørende generelle retningslinjer for det finansielle og faglige 
samarbejde med udviklingslandene i Latinamerika og Asien i perioden 1991-1995 
KOM(90) 654 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 20. december 1990) 
(91/C 37/03) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 
442/81 C), særlig artikel 9, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
og 
ud fra følgende betragtning: 
Der bør i et femårigt perspektiv fastsættes generelle 
retningslinjer for den finansielle og faglige bistand til 
udviklingslandene i Latinamerika og Asien i året 1991 
med henblik på at sikre en sammenhængende aktion fra 
Fællesskabets side på dette område — 
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
Overordnet ramme 
Fællesskabets samarbejde med udviklingslandene i Latin­
amerika og Asien omfatter navnlig to hovedområder, 
nemlig udviklingsbistand og økonomisk samarbejde, som 
supplerer samhandelen og den politiske dialog. 
Det finansielle og faglige samarbejde, som blev indledt i 
1976, udgør et af de vigtigste midler til udviklingsbi­
stand, som derudover omfatter fødevarehjælp, stabilise­
ring af eksportindtægter, mulighed for deltagelse i finan­
sieringen af foranstaltninger, som gennemføres af euro­
pæiske NGO, samt forskellige former for katastrofebi­
stand og humanitær bistand, som det er vigtigt at koor­
dinere og eventuelt integrere. 
(') EFT nr. L 48 af 21. 2. 1981, s. 8. Artikel 2 
Mål 
Udviklingsbistanden skal i bund og grund betragtes som 
udtryk for solidaritet fra Fællesskabets side med udvik­
lingslandene i Latinamerika og Asien, som står ansigt til 
ansigt med store problemer (stor befolkningstilvækst, 
massefattigdom, finanser, miljø), som de ikke selv kan 
overvinde, fordi de hverken har de nødvendige 
ressourcer eller den nødvendige knowhow dertil. 
Blandt de foreliggende instrumenter er formålet med det 
finansielle og faglige samarbejde at overføre finansielle 
ressourcer og knowhow til gennemførelse af bestemte 
foranstaltninger (projekter eller programmer af forskellig 
art) med henblik på at bidrage til en løsning på generelle 
eller sektormæssige problemer eller gennemføre pilotpro­
jekter for derigennem at opbygge nye strategier. 
Som følge af de uhyre store behov i udviklingslandene i 
Latinamerika og Asien og de særlige egenskaber ved den 
bistand, som kan tilvejebringes via finansielt og fagligt 
samarbejde, skal dette samarbejde navnlig tage sigte på 
at forbedre levevilkårene for de mest trængende befolk­
ningsgrupper i de pågældende lande og tage initiativ til 
en igangsætning eller katalysatoreffekt på områder, hvor 
det er vanskeligt at tilvejebringe midler indefra eller 
bistand udefra, men som alligevel har stor strategisk 
betydning for en afbalanceret udvikling af udviklingslan­
dene eller for det internationale samfund som helhed. 
Artikel 3 
Støtteberettigede lande 
1. I princippet er alle udviklingslande i Latinamerika 
og Asien bortset fra de lande, der tilhører AVS-gruppen 
eller er omfattet af Fællesskabets Middelhavspolitik, 
berettiget til at få del i det finansielle og faglige samar­
bejde. 
Nr. C 37/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13. 2.91 
Som følge af samarbejdets egenart tager det imidlertid 
først og fremmest sigte på at støtte de bestræbelser, der 
udfoldes af de fattigste eller ringest stillede lande. 
Samarbejdet vil blive udvidet til at omfatte de øvrige 
lande i begge regioner på velafgrænsede områder og i 
nøjagtige tilfælde, hvor Fællesskabets intervention finder 
sted som reaktion på uforudselige begivenheder, eller på 
kort eller lang sigt gør det muligt at udløse mere omfat­
tende foranstaltninger eller nye politikker til fordel for 
særlig ugunstigt stillede befolkningsgrupper eller 
sektorer, der er vigtige på regionalt plan eller verdens­
plan, men ikke udgør et selvindlysende højtprioriteret 
område inden for den interne ressourceallokerings 
rammer. Der er navnlig tale om imødegåelse af 
problemer med hensyn til: 
— katastrofer 
— regionalt samarbejde 
— institutionel udbygning 
— miljø og narkotika. 
2. Målsætningen for EF-bistanden er en udvikling 
centreret om mennesket, der således har krav på, at alle 
de med denne bistand forbundne rettigheder overholdes 
og nyder fremme. Ved fordelingen af midlerne tages der 
derfor alle sådanne foranstaltninger i betragtning, hvis 
formål er at garantere en forøget eller forbedret udnyt­
telse af disse rettigheder. 
For så vidt angår foranstaltninger, der direkte kommer 
de befolkningsgrupper til gode, som står over for alvor­
lige udviklingsproblemer, er den eneste betingelse for 
ydelsen af denne bistand imidlertid, at den med 
sikkerhed kommer målgrupperne til gode effektivt og 
uden indgriben. 
Artikel 4 
Vigtigste interventionsområder 
1. Landdistrikterne udgør fortsat det højest priorite­
rede interventionsområde for det finansielle og faglige 
samarbejde, fordi størstedelen af ALA-landenes befolk­
ning hører hjemme i denne sektor; de ringest stillede 
befolkningsgrupper findes på landet, og Fællesskabet har 
indhøstet betydelige erfaringer på dette område. 
Der kan ydes støtte til samtlige undersektorer alt efter 
det enkelte lands situation og prioritering: landbrug, 
fiskeri, husdyrhold, landbrugslån, produktions- og servi­
ceinfrastruktur, uddannelse osv. 
En forbedret fødevaresikkerhed vil fortsat være af den 
allerstørste betydning. 
På dette område vil der ligeledes blive taget hensyn til 
problemerne for de små byer, som betjener landdistrik­
terne. Den bistand, som Fællesskabet hidtil har ydet til interna­
tional landbrugsforskning, vil blive videreført, og der vil 
blive lagt særlig stor vægt på de nationale og regionale 
behov for landbrugsforskning, bl.a. hvad angår de 
mindre producenters behov. 
Narkotikabekæmpelsen tiltrækker sig særlig opmærk­
somhed inden for rammerne af samarbejdet med landene 
i Latinamerika og Asien, hvor produktionsområderne er 
koncentreret. 
Som led i foranstaltningerne til fordel for landdistrik­
terne vil der blive lagt særlig vægt på omlægning af 
afgrøderne i den udstrækning, disse foranstaltninger kan 
begrundes med normale økonomiske kriterier. I andre 
tilfælde vil der kun blive truffet sådanne foranstaltninger, 
hvis der står ekstra midler til rådighed via andre 
EF-politikker eller andre donorer. 
2. Miljøet og naturressourcerne vil udgøre et nyt højt­
prioriteret område inden for det finansielle og faglige 
samarbejde. 
For det første vil alle projekter og programmer blive 
planlagt og gennemført på en sådan måde, at deres 
miljømæssige virkninger bliver så positive som overho­
vedet muligt, og der vil bl.a. i landdistrikterne — såfremt 
der foreligger alternative valgmuligheder — finde en 
opprioritering sted af projekter, der tager sigte på miljø­
beskyttelse i form af eksempelvis forvaltning af flodbæk­
kener, »social« skovplantning osv. 
For det andet vil en del af de samlede midler, der 
afsættes til finansielt og fagligt samarbejde, blive forbe­
holdt særlige miljøbeskyttelsesprojekter (såsom beskyt­
telse af de tropiske skove), hvis resultater på meget lang 
sigt ikke altid ud fra de pågældende udviklingslandes 
synspunkt gør det berettiget at prioritere denne foran­
staltning højt. En sådan reserve, der mindst skal andrage 
10 °/o og eventuelt kan forhøjes inden for den årlige 
budgetprocedures rammer, vil blive anvendt til finansie­
ring af projekter og programmer, som tager sigte på: 
— at bevidstgøre og orientere offentligheden, uddanne 
ledere og teknikere og udbygge ALA-landenes miljø­
mæssige strukturer 
— at gennemføre forundersøgelser (feasibility studies) 
og pilotprojekter. 
3. Det regionale samarbejde mellem udviklingslandene 
indbyrdes udgør en højtprioriteret del af det finansielle 
og faglige samarbejde som følge af den objektive inter­
esse, der knytter sig dertil, og Fællesskabets erfaringer på 
området. 
13.2.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 37/5 
Det bør overvejes at yde sådan støtte på fire områder: 
— samarbejde på miljøområdet 
— udbygning af samhandelen inden for regionen 
— udbygning af de regionale institutioner 
— kommunikation, navnlig kommunikationsnet og 
-tjenester. 
4. Udviklingens strukturelle dimension udgør et nyt 
højtprioriteret område, som bør medtages inden for det 
finansielle og faglige samarbejdes rammer. 
Selv om problemerne i tilknytning til den egentlige struk­
turtilpasning i almindelighed rækker ud over, hvad 
Fællesskabets bistand til ALA-landene kan dække, skal 
der ved valget af foranstaltninger og disses indhold tages 
hensyn til de makroøkonomiske og sektormæssige 
problemer. 
Desuden vil der systematisk blive draget omsorg for, at 
de projekter og foranstaltninger, der finansieres ved 
hjælp af EF-bistand, indgår i sektorpolitikker, der 
forøger deres muligheder for at blive en succes (f.eks. 
producentpriser i landbruget, en opsparings- og långiv-
ningspolitik i landdistrikterne osv.). Hvor det er hensigts­
mæssigt, vil der blive ydet støtte til forbedring af disse 
politikker enten inden for rammerne af mere omfattende 
projekter eller autonomt. 
Endelig kan der ydes bistand til visse foranstaltninger 
med strukturelt sigte inden for en sektor som helhed, en 
region i et land eller en gruppe lande. Sådanne foran­
staltninger søges gennemført i samråd med de kompe­
tente internationale institutioner og de bilaterale 
donorer. 
5. Rehabilitering samt genopbygning efter og forebyg­
gelse af katastrofer udgør en nødvendig interventions­
form, fordi den gør det muligt at afhjælpe alvorlige 
vanskeligheder for befolkningerne ud over katastrofebi­
stand og fødevarenødhjælp. 
Der bør afsættes rundt regnet 10 % af den samlede 
periodes midler til denne bistandsform, og der bør åbnes 
mulighed for at overskride denne grænse i et givet år. 
Disse foranstaltninger vil kunne gennemføres i alle 
sektorer alt efter, hvor der er behov derfor. Ud over 
projekter, der tager sigte på genopbygning, rehabilitering 
eller forebyggelse af nye katastrofer bør der desuden 
træffes foranstaltninger til hurtigere indgriben, bl.a. i 
tilfælde af store naturkatastrofer, i form af direkte støtte­
programmer til fordel for befolkningen eller kapitalover­
førsler til administrationen. 6. Udviklingens menneskelige dimension dækker en 
lang række aspekter. Der skal tages hensyn dertil på alle 
andre interventionsområder som følge af selve begrun­
delsen for denne samarbejdsform. 
Der skal derfor ved planlægningen og gennemførelsen af 
de forskellige foranstaltninger systematisk tages et særligt 
hensyn til de nedenfor opregnede aspekter, der desuden 
skal gøres til genstand for særlige projekter. 
Kvinderne spiller den allerstørste rolle i udviklingspro­
cessen. Der bør ikke alene drages omsorg for, at de 
ændringer, som projekterne og programmerne fører med 
sig, ikke ændrer situationen til ugunst for kvinderne, 
men også for, at der træffes særlige foranstaltninger eller 
iværksættes projekter eller programmer, som styrker 
deres aktive deltagelse i produktionsprocesserne, de 
sociale aktiviteter og beslutningsprocesserne på lige fod 
med mændene (') 
Der bør lægges særlig stor vægt på de oprindelige 
etniske gruppers problemer, så meget mere som disse 
grupper ofte tilhører den ringest stillede del af befolk­
ningen. For disse gruppers vedkommende skal det 
navnlig påses, at deres valg med hensyn til opretholdelse 
af kultur og samfundssystem respekteres. 
De demografiske problemer, som er ganske betydelige 
for en lang række udviklingslande, skal tages op af 
Fællesskabet, som ved hjælp af økonomiske og menne­
skelige midler skal bakke de foranstaltninger op, som 
forelægges det med basissamfundenes samtykke. 
Fællesskabet kan via forberedende foranstaltninger eller 
demonstrationsprojekter bidrage til at forbedre levevil­
kårene i storbyerne ved: 
— overførsel af knowhow med henblik på løsning af de 
problemer, som byerne skaber 
— planlægning og gennemførelse af pilotprojekter, der 
tager sigte på den uformelle sektor, herunder udvik­
ling af mikrovirksomheder. 
Uddannelse bør udgøre et mål for og en fast bestanddel 
af alle foranstaltninger, hvortil Fællesskabet yder bistand, 
ikke alene uddannelse, der tager sigte på besættelse af 
ledende stillinger, men også uddannelse af interesserede 
befolkningsgrupper. 
(') Konklusionerne af Rådets møde den 29. maj 1990. 
Nr. C 37/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13. 2. 91 
Desuden vil der, hver gang det forekommer nødvendigt, 
kunne ydes bistand til særlige uddannelsestiltag i alle de 
sektorer, der er omfattet af disse retningslinjer. 
De foranstaltninger, som Fællesskabet finansierer, skal 
systematisk ledsages af information, i rimelig udstræk­
ning ved anvendelse af ny teknologi. 
Artikel 5 
1. Støttemodtagere og støtteformidlere 
Da bistanden skal være centreret om mænd og kvinder, 
vil hver eneste gennemført foranstaltning i sidste ende 
direkte eller indirekte komme udviklingslandenes befolk­
ninger til gode. 
Viften af støtteformidlere (og »mellemliggende« støtte­
modtagere) inden for det finansielle og faglige samar­
bejde skal vedblivende være så bred som muligt og ud 
over stater og regioner omfatte decentrale offentlige 
myndigheder, lokalsamfund eller traditionelle samfund, 
private institutter og erhvervsvirksomheder eller ikke-
statslige organisationer. 
Som led i en nødvendig koordinering med landets 
myndigheder vil støtteformidlerne blive udvalgt på basis 
af foranstaltningernes effektivitet og deres kvalifikationer 
og særlige erfaringer; det skal i hvert tilfælde for sig 
vurderes, om det er hensigtsmæssigt at formidle 
bistanden via den offentlige sektor 
2. Et lands udvikling kan kun sikres ved, at befolk­
ningen og de myndigheder, som den har valgt sig, gør en 
samlet indsats med udgangspunkt i det enkelte folks 
sociale værdier og kultur. 
Den af udlandet udviste solidaritet kan kun fremskynde 
processen, bl.a. ved tilførsel af ekstra finansielle 
ressourcer og den knowhow, som ikke kan tilvejebringes 
inden for landets grænser, såvel på det faglige som det 
organisationsmæssige område. 
Fællesskabet gennemfører sit samarbejde inden for 
rammerne af en stadig mere omfattende dialog med 
ALA-landene om alle fælles politiske og økonomiske 
problemer på alle niveauer: internationalt, regionalt og 
bilateralt. 
For så vidt angår det finansielle og faglige samarbejde, 
skal denne dialog gøre det muligt at opstille en priorite­
ringsrækkefølge for EF-bistandens anvendelse og ikke 
kun omfatte planlægningen af de forskellige foranstalt­
ninger, men også de overordnede politikker, som kan 
øve indflydelse på disse foranstaltninger og deres 
gennemførelse. Overalt, hvor det er muligt, vil der på basis af flerårige 
prognoser for Fællesskabets samarbejde med 
ALA-landene for hvert mål blive foretaget en flerårig 
programmering pr. land og eventuelt pr. region. 
Denne programmering, som til stadighed vil være vejle­
dende og uformel, skal gøre det muligt at forstærke 
EF-bistandens indvirkning på landets overordnede poli­
tikker. 
Programmeringen skal foretages under skyldig hensyn­
tagen til virkningerne af Fællesskabets øvrige samar-
bejdsinstrumenter som f.eks. fødevarehjælp og økono­
misk samarbejde. 
Midlerne vil rent faktisk blive fordelt mellem de forskel­
lige modtagerlande og -regioner på basis af: 
— de forskellige landes indkomstniveau og udviklings­
behov 
— foranstaltningernes udviklingseffekt og bidrag til en 
sund og realistisk makroøkonomisk politik samt deres 
imødekommelse af de mest trængende befolknings­
gruppers behov 
— mulighederne for at vække interesse i landet og/eller 
tiltrække ekstra midler til visse sektorer. 
3. Overførsels/ormer, projekter og programmer 
Den egentlige bistand vil blive ydet til projekter og 
programmer, herunder i rimelig udstrækning integrerede 
projekter, sektorprogrammer og programmer med hurtig 
udbetaling. 
Denne sidstnævnte gruppe foranstaltninger omfatter 
støtte til programmer til sikring af økonomiske reformer, 
når omstændighederne taler derfor, men også andre 
foranstaltninger med strukturelt sigte på et sektormæssigt 
eller regionalt grundlag inden for et udviklingsland. 
Hele bistanden har form af gavebistand; dette skyldes, at 
udviklingslandene har stadig vanskeligere ved at betale 
renter og afdrag på deres udlandsgæld, og at det finan­
sielle og faglige samarbejde har en udpræget social 
målsætning. 
Det kan dog vise sig hensigtsmæssigt at tage mekanismer 
i brug, hvorved gavebistanden til landet (eller til en 
region eller et lokalsamfund) kombineres med et krav 
om, at de individuelle støttemodtagere tilbagebetaler 
bistanden, bl.a. hvis sigtet med foranstaltningen er at 
støtte rentable foranstaltninger eller mindre virksom­
heder. 
13. 2. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 37/7 
Det vil på tilsvarende vis — når de nødvendige garantier 
foreligger, og det er begrundet med, at EF-bistanden 
derved kommer til at spille en større rolle — være muligt 
at dække klassiske projekters behov i lokal valuta i 
forbindelse med levering af importvarer (eller på anden 
måde) for derigennem at opbygge counterpart-midler (til 
indsættelse på inflationssikrede konti), der stilles til 
projektledelsens rådighed. 
Hver enkelt foranstaltning (projekt eller program) skal 
gøres til genstand for en teknisk og økonomisk analyse, 
på grundlag af hvilken der kan fastsættes klare og 
talmæssigt udtrykte mål, der senere gør det lettere at 
bedømme resultaterne. 
Det skal tilstræbes at sikre de pågældende befolkningers 
aktive medvirken, ikke kun ved foranstaltningernes 
gennemførelse, men allerede i planlægningsfasen. En 
andel på maksimalt 3 °/o af de samlede midler, der 
afsættes til finansielt og fagligt samarbejde med 
ALA-landene, vil kunne anvendes til dækning af udgifter 
til undersøgelser og ansættelse af eksperter på kort- eller 
langtidsbasis eller andet hjælpepersonale til at bistå støt­
temodtagerne og Kommissionen med at fastlægge den 
overordnede politik, planlægge og gennemføre projek­
terne, kontrollere denne gennemførelse og foretage side­
løbende eller efterfølgende evaluering, såfremt disse 
udgifter ikke i forvejen er optaget i budgetterne for de 
enkelte projekter eller programmer. 
4. Koordinering og integrering af bistanden 
Der skal ved effektiv integrering af alle Fællesskabets 
samarbejdsinstrumenter sikres en mere udtalt synergi 
mellem disse. Denne synergi skal søges virkeliggjort ikke 
alene ved en overordnet planlægning af samarbejdet med 
hvert land for sig (som angivet i artikel 5, stk. 2), men 
også ved planlægningen af hvert enkelt projekt eller 
program. 
Integreringen af instrumenterne omfatter først og frem­
mest fødevarehjælp og Stabex, men skal i alle tilfælde, 
hvor det er teknisk begrundet, også omfatte humanitær 
bistand og økonomisk samarbejde. 
Der bør også drages størst mulig fordel af de oplys­
ninger, der kan tilvejebringes af de europæiske NGO, 
bl.a. i forbindelse med de mange projekter, i hvis finan­
siering Fællesskabet deltager. 
Koordineringen med de øvrige bistandsformer udgør et 
middel til at forøge foranstaltningernes effektivitet ved at 
mobilisere så store ressourcer, at de tilsammen udgør en 
»kritisk masse«, og udnytte de med de forskellige bi­
standsformer forbundne fordele optimalt. Koordineringen skal også omfatte medlemsstaternes 
bilaterale bistand, hvilket gør det muligt at styrke den 
europæiske tilstedeværelse yderligere. 
Samfinansiering er den snævrest mulige form for koordi­
nering, og der bør derfor gøres en særlig indsats på dette 
område samtidig med, at det tilstræbes at minimere de 
træghedsfænomener, som antallet af beslutningstagere og 
forskellene mellem de regler, de hver for sig er under­
kastet, kan indebære for beslutningsprocessen og selve 
gennemførelsen. 
Artikel 6 
Særtræk ved de forskellige regioner 
Bistanden vil blive afpasset efter de enkelte landes og 
regioners behov og prioritering. 
De bør desuden tages hensyn til Fællesskabets særlige 
forbindelser med hver af regionerne i Latinamerika og 
Asien. 
For Asiens vedkommende gør det store antal mindst 
udviklede lande (LLDC) og lande med meget stor 
befolkning det berettiget at koncentrere EF-bistanden på 
de udviklingslande, som befinder sig på et forholdsvis 
lavt udviklingsniveau. 
For landdistrikternes vedkommende skal EF-bistanden 
ud over teknologioverførslen bidrage til at øge investe­
ringerne, navnlig investeringerne i produktionsudstyr. 
Der skal ligeledes lægges vægt på befolkningspolitik og 
kommunikations-, telekommunikations- og energipro-
duktionsinfrastruktur i landdistrikterne. 
Der vil blive taget hensyn til de stærkt heterogene civili­
sationer og udviklingsvilkår i Asien, således at interven­
tionerne ved hjælp af EF-bistand afpasses efter behovene 
i kontinentets forskellige lande. 
Miljøet udgør et stort problem i tre henseender: beskyt­
telse af den tropiske regnskov (navnlig i Sydøstasien), 
bekæmpelse af den af befolkningspresset forårsagede 
afskovning (navnlig på Himalaya-skråningerne) og 
begrænsning af industrialiseringens negative virkninger i 
de tætbefolkede områder. 
Den igangværende udvikling giver håb om, at der vil ske 
mærkbare fremskridt med hensyn til menneskerettighe­
dernes overholdelse i Indokina; Fællesskabet bør deltage 
i de internationale bestræbelser, der udfoldes for så 
hurtigt som muligt at følge disse politiske ændringer op 
med en økonomisk genopretning og flygtningenes og de 
tvangsforflyttede gruppers tilbagevenden. 
Nr. C 37/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.2.91 
Endelig vil der givetvis finde en ny udvikling sted med 
hensyn til regionalt samarbejde, for så vidt angår Asean, 
som EF længe har støttet, Sydasien (SARCC), hvor et 
mere aktivt regionalt samarbejde er ønskeligt, og Indo­
kina. 
For Latinamerikas vedkommende vil tærsklen for, hvilke 
lande der kan modtage EF-bistand, bl.a. afhænge af 
helhedssituationen i landene i denne region, der er 
forholdsvis mere velstående. 
De store eksisterende forskelle mellem de rige og de 
fattige i de fleste latinamerikanske lande bevirker, at 
EF-bistanden først og fremmest skal komme de ringest 
stillede befolkningsgrupper til gode. 
Der vil i dette øjemed blive lagt særlig stor vægt på 
produktion af basisfødevarer, foranstaltninger til støtte 
for de nationale reformlovgivninger for landbruget og en 
række programmer, som gør det muligt for basissamfun­
dene og især de indfødte befolkningsgrupper at tage vare 
om deres egen udvikling. 
Der vil blive gjort en særlig indsats for at fremme viljen 
til og bestræbelserne for øget regional eller subregional 
integration blandt regionens lande. 
I denne sammenhæng vil der i overensstemmelse med de 
af Fællesskabet afgivne tilsagn, som på ny blev bekræftet 
under ministerkonferencen i Dublin (San José VI) i 
1990, blive lagt særlig stor vægt på udviklingen i Mel­
lemamerika. 
Nogle af de nye mål, der er foreslået for EF-bistanden, 
er af særlig stor interesse for dette kontinent: 
— Narkotika har en betydelig økonomisk vægt i nogle 
af regionens lande. EF-bistanden bør kunne yde et — 
om blot beskedent — bidrag til dette problems 
løsning. I denne sammenhæng bør der tages et indle­
dende koordineret initiativ som reaktion på de 
bestræbelser, som Colombia og Andes-Pagtens øvrige 
medlemslande udfolder. 
— Bistand til udvikling af mikrovirksomheder i byerne 
udgør et særlig højtprioriteret område i Latiname­
rika, også i de forholdsvis velstående lande. — Miljøet, bl.a. beskyttelsen af den tropiske regnskov, 
er en sag af afgørende betydning ikke kun for regio­
nens lande, men for hele menneskeheden, bl.a. fordi 
mange sorter nyttetræ stammer fra denne region. 
— De latinamerikanske institutioners kapacitet bør 
udbygges, navnlig inden for makroøkonomisk styring 
og videnskab og teknologi. 
Artikel 7 
Evaluering og rapporter 
Det gøres ved regelmæssig — såvel sideløbende som 
efterfølgende — evaluering muligt at tilpasse mål og 
midler efter en skiftende virkelighed. Denne evaluering 
vil bl.a. blive baseret på princippet om omkostnings­
effektivitet som fastsat i finansforordningens artikel 2. 
Den evaluering, der foretages sideløbende med foran­
staltningen, og som allerede nu foretages i forbindelse 
med alle Fællesskabets foranstaltninger, vil blive vide­
reført og standardiseret, medens den efterfølgende 
evaluering vil blive udbygget og bedre struktureret. 
Gennemsigtigheden i det finansielle og faglige samar­
bejdes forvaltning vil blive sikret ved regelmæssig frem­
læggelse af rapporter for Europa-Parlamentet og Rådet 
og offentliggørelse af publikationer. 
Der vil ved afslutningen af hvert regnskabsår blive udar­
bejdet årsrapporter med detaljerede oplysninger om 
resultaterne af budgetgennemførelsen (forpligtelser og 
betalinger) og om de projekter og programmer, der er 
planlagt og iværksat i årets løb. 
Desuden vil der ved udgangen af den femårige periode 
1991-1995 samt midtvejs i perioden blive fremlagt mere 
komplette rapporter, som ligeledes indeholder resulta­
terne af evalueringerne, og som vil gøre det muligt ikke 
alene at vurdere selve bistanden, men også hensigtsmæs­
sigheden af at bibeholde eller ændre retningslinjerne for 
bistanden.