BEGRUNDELSE

BAGGRUND FOR FORSLAGET |

Begrundelse og formål Forslaget vedrører anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab ("grundforordningen"), i proceduren vedrørende importen af polyethylenterephthalat med oprindelse i bl.a. Indien. |

Generel baggrund Forslaget er udarbejdet som led i gennemførelsen af grundforordningen og er resultatet af en undersøgelse, der er foretaget i overensstemmelse med de indholdsmæssige og proceduremæssige krav i grundforordningen. |

Gældende bestemmelser på det område, forslaget vedrører De i øjeblikket gældende foranstaltninger blev indført ved Rådets forordning (EF) nr. 192/2007 vedrørende importen af visse typer polyethylenterephthalat (PET) med oprindelse i bl.a. Indien, senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1286/2008. |

Overensstemmelse med EU's andre politikker og mål Ikke relevant. |

RESULTATER AF KONSEKVENSANALYSER OG HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER |

Høring af interesserede parter |

De interesserede parter, der er berørt af proceduren, har i overensstemmelse med grundforordningens bestemmelser haft mulighed for at forsvare deres interesser i forbindelse med undersøgelsen. |

Ekspertbistand |

Der har ikke været behov for ekspertbistand. |

Konsekvensanalyse Forslaget er et resultat af gennemførelsen af grundforordningen. Grundforordningen foreskriver ikke en evaluering af de generelle virkninger, men indeholder en udtømmende liste over de forhold, der bør evalueres. |

FORSLAGETS JURIDISKE INDHOLD |

Resumé af forslaget Den 10. juni 2010 indledte Kommissionen en interimsundersøgelse af de gældende foranstaltninger over for polyethylenterephthalat med oprindelse i Indien på grundlag af en anmodning indgivet af en indisk eksporterende producent. Anmodningen var baseret på umiddelbare beviser for, at de omstændigheder, som lå til grund for foranstaltningerne, havde ændret sig, dvs. at der var sket betydelige ændringer i virksomhedens produktionsomkostninger, og at disse ændringer havde ført til en væsentligt lavere dumpingmargen siden indførelsen af de gældende foranstaltninger, og at opretholdelsen af foranstaltningerne på det eksisterende niveau derfor ikke længere var nødvendig for at afhjælpe dumpingen. Vedlagte forslag til Rådets forordning er baseret på resultaterne af den gennemførte undersøgelse, som var begrænset til at omfatte dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren. Undersøgelsen viste, at den normale værdi i modsætning til ansøgerens påstande var øget og ikke faldet. Endvidere var priserne ved salg til Unionen påvirket af virksomhedens pristilsagn til Kommissionen, og da priserne ved salg på andre eksportmarkeder var konsekvent lavere, ville en ny beregning af dumpingmargenen således ikke være af varig karakter. Det foreslås derfor, at Rådet vedtager vedlagte forslag til forordning, som vil afslutte undersøgelsen. |

Retsgrundlag Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab. |

Nærhedsprincippet Forslaget henhører under Fællesskabets enekompetence. Nærhedsprincippet finder derfor ikke anvendelse. |

Proportionalitetsprincippet Forslaget er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet af følgende grunde: |

Foranstaltningen er beskrevet i ovennævnte grundforordning og giver ikke mulighed for nationale beslutninger. |

Det er ikke relevant at forklare, hvordan byrder af finansiel eller administrativ art, der pålægges Fællesskabet, nationale regeringer, regionale og lokale myndigheder, erhvervsdrivende og borgere, begrænses mest muligt og står i rimeligt forhold til forslagets mål. |

Reguleringsmiddel/reguleringsform |

Foreslået reguleringsmiddel: forordning. |

Andre midler vil ikke være hensigtsmæssige af følgende grund: Ovennævnte grundforordning foreskriver ikke alternative muligheder. |

VIRKNINGER FOR BUDGETTET |

Forslaget har ingen konsekvenser for Fællesskabets budget. |

2011/0219 (NLE)

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om afslutning af den delvise interimsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af visse typer polyethylenterephthalat (PET) med oprindelse i Indien

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR –

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab[1] ("grundforordningen"), særlig artikel 11, stk. 3,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen ("Kommissionen") efter høring af det rådgivende udvalg og

ud fra følgende betragtninger:

1. PROCEDURE

2. Gældende foranstaltninger

3. Ved forordning (EF) nr. 2604/2000[2] indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af polyethylenterephthalat ("PET") med oprindelse i bl.a. Indien ("det pågældende land") ("den oprindelige undersøgelse"). Efter en udløbsundersøgelse indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 192/2007[3] en endelig antidumpingtold for en periode på yderligere fem år. Antidumpingforanstaltningerne blev ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1286/2008[4] efter en delvis interimsundersøgelse ("den seneste fornyede undersøgelse"). Foranstaltningerne blev fastsat til niveauet for skadestærsklen og bestod af specifikke antidumpingtoldafgifter. Tolden varierer mellem 87,5 og 200,9 EUR/ton på importen fra individuelt nævnte indiske producenter med en resttold på 153,6 EUR/ton på importen fra andre producenter ("gældende told").

4. Ved forordning (EF) nr. 2603/2000[5] indførte Rådet en endelig udligningstold på importen af polyethylenterephthalat ("PET") med oprindelse i bl.a. Indien. Efter en udløbsundersøgelse indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 193/2007[6] en endelig udligningstold for en periode på yderligere fem år. Udligningsforanstaltningerne blev ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1286/2008 efter den seneste fornyede undersøgelse. Udligningsforanstaltningerne består i en specifik told. Tolden varierer mellem 0 og 106,5 EUR/ton på importen fra individuelt nævnte indiske producenter med en resttold på 69,4 EUR/ton på importen fra andre producenter ("de gældende udligningsforanstaltninger").

5. Ved Kommissionens afgørelse 2000/745/EF af 29. november 2000[7] godtog Kommissionen tilsagn fra flere eksporterende producenter om en mindsteimportpris ("tilsagnet").

6. Anmodning om en fornyet undersøgelse

7. En anmodning om en delvis interimsundersøgelse ("den foreliggende fornyede undersøgelse") i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, blev indgivet af Reliance Industries Limited, en indisk eksporterende producent af PET ("ansøgeren" eller "Reliance"). Anmodningen var begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren. Ansøgeren anmodede samtidig om en fornyet undersøgelse af de gældende udligningsforanstaltninger. Restantidumping- og udligningstolden finder anvendelse på importen af varer fremstillet af Reliance, og ansøgerens salg til EU er omfattet af tilsagnet.

8. Ansøgeren fremlagde umiddelbare beviser for, at det ikke længere var nødvendigt at fastholde den gældende told på det nuværende niveau for at modvirke dumpingen. Ansøgeren hævdede navnlig, at betydelige ændringer i virksomhedens produktionsomkostninger har ført til en væsentligt lavere dumpingmargen, siden den gældende told blev indført. Af en sammenligning foretaget af ansøgeren mellem virksomhedens hjemmemarkedspriser og dens priser ved eksport til Unionen var det fremgået, at dumpingmargenen var betydeligt lavere end niveauet for den nuværende told.

9. Indledning af en delvis interimsundersøgelse

10. Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at anmodningen indeholdt tilstrækkelige umiddelbare beviser til at berettige indledningen af en delvis interimsundersøgelse, og offentliggjorde den 10. juni 2010 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende[8] om indledning af en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren.

11. Den pågældende vare og samme vare

12. Den undersøgte vare er polyethylenterephthalat (PET) med viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3907 60 20 og med oprindelse i Indien ("den pågældende vare").

13. Undersøgelsen viste, at den pågældende vare produceret i Indien og solgt til Unionen er identisk med hensyn til fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål med den vare, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i Indien. Det konkluderes derfor, at varer solgt på hjemmemarkedet og eksportmarkedet er samme vare i henhold til grundforordningens artikel 1, stk. 4. Da den foreliggende fornyede undersøgelse er begrænset til at fastlægge dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren, var det ikke muligt at nå frem til en konklusion vedrørende den vare, der produceres og sælges af EU-erhvervsgrenen på EU-markedet.

14. Berørte parter

15. Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, repræsentanterne for eksportlandet og sammenslutningen af EU-producenter om indledningen af den fornyede undersøgelse. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.

16. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.

17. For at indhente de oplysninger, som den anså for nødvendige til sin undersøgelse, sendte Kommissionen et spørgeskema til ansøgeren og modtog besvarelsen inden for den fastsatte frist.

18. Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, den fandt nødvendige med henblik på fastlæggelsen af dumping. Kommissionen aflagde kontrolbesøg hos ansøgeren i Mumbai, Indien.

19. Den nuværende undersøgelsesperiode

20. Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra 1. april 2009 til 31. marts 2010 ("den nuværende undersøgelsesperiode" eller "NUP").

21. UNDERSØGELSESRESULTATER

22. Karakteren af varighed for de påståede ændrede omstændigheder i NUP

23. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3, blev det undersøgt, om omstændighederne med hensyn til dumping havde ændret sig betydeligt, og om denne ændring var af varig karakter.

24. Ansøgeren hævdede, at ændringerne i den normale værdi og eksportpriserne siden den oprindelige undersøgelse, hvorved virksomhedens dumpingmargen blev bestemt, var resultatet af en betydelig ændring i produktionsomkostningerne. Ændringen i virksomhedens produktionsomkostninger hævdedes at være forbundet med reduceringen af den gældende importtold i Indien på de råmaterialer, der anvendes i dens produktionsproces. Endvidere hævdede ansøgeren, at reduceringen af tolden førte til en reducering af eksportincitamenter, hvilket ifølge ansøgeren havde medført en ændring af de salgspriser på hjemmemarkedet, der blev benyttet til at fastsætte den normale værdi.

25. Det konstateredes imidlertid, at virksomhedens salgspriser på hjemmemarkedet, som blev benyttet til at fastsætte den normale værdi i NUP, på trods af reduceringen af tolden og eksportincitamenterne var højere end de priser, der i den oprindelige undersøgelse blev anvendt til at bestemme ansøgerens dumpingmargen. De højere salgspriser på hjemmemarkedet hidrørte bl.a. fra de øgede omkostninger på visse råmaterialer og andre produktionsfaktorer.

26. For så vidt angår eksportpriserne til EU i NUP, blev disse bestemt i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 8 og 9. Det måtte imidlertid undersøges, om især eksistensen af et pristilsagn, i henhold til hvilket ansøgeren var forpligtet til at sælge sin vare på EU-markedet til en pris højere end en mindsteimportpris fastsat for hver måned i NUP, har påvirket ansøgerens eksportpriser. Af nedenfor anførte grunde konkluderedes det, at eksporten til EU faktisk var påvirket af pristilsagnet. Da ansøgeren var nødt til at overholde sine forpligtelser i forbindelse med tilsagnet om mindsteimportpris, valgte virksomheden ikke at eksportere til EU i bestemte måneder af NUP, hvor dens priser ved eksport til andre eksportmarkeder var lavere end mindsteimportprisen.

27. Det konstateredes, at ansøgeren kun solgte sin vare til Unionen i seks måneder af NUP. På den anden side solgte virksomheden i hele perioden varer til andre eksportmarkeder, hvor den ikke skal overholde den forpligtelse, der er fastsat i pristilsagnet. Det konstateredes, at priserne ved eksport til tredjelande i de måneder, hvor ansøgeren ikke eksporterede til EU, var væsentligt lavere end den fastsatte mindsteimportpris. På denne baggrund kan det derfor med rimelighed antages, at ansøgerens eneste grund til ikke at sælge varer til EU i de resterende måneder var, at virksomheden skulle overholde sine tilsagnsforpligtelser og ikke kunne sælge under mindsteimportprisen.

28. Ansøgeren anfægtede den konklusion, at grunden til ikke at sælge varer på EU-markedet var knyttet til det eksisterende tilsagn. Ansøgeren hævdede, at i forbindelse med virksomhedens salg i NUP til andre store eksportmarkeder var der måneder, hvor der ikke forekom noget salg, hvorfor irregulære salg ikke er et særligt træk ved EU-markedet. Ansøgeren fremførte også, at en månedlig sammenligning af priserne på den pågældende vare ved import til EU fra alle andre eksporterende lande og/eller priserne ved import af den pågældende vare med oprindelse i Indien til virksomhedens månedlige mindsteimportpris ville vise, at Reliance ville have kunnet sælge varer til EU i alle måneder af NUP uden at misligholde sine tilsagnsforpligtelser.

29. Ansøgerens argumenter kunne for det første ikke accepteres, da virksomheden fokuserede sine aktiviteter på udvalgte enkeltmarkeder, som er underlagt egne specifikke markedsforhold, og ikke angiver, hvorfor virksomheden ikke solgte til EU. For det andet var de sammenligninger, ansøgeren foretog, baseret på generelle statistiske data, mens resultaterne af den foreliggende fornyede undersøgelse er baseret på virksomhedsspecifikke data, der er mere relevante og pålidelige at drage konklusioner ud fra. De fremlagte argumenter var heller ikke fuldt gyldige; f.eks. var priserne ved import til Unionen i nogle måneder faktisk højere end mindsteimportprisen, mens de i andre perioder generelt var lavere end mindsteimportprisen, og derfor kunne der ikke drages generelle konklusioner heraf. Det er imidlertid ubestridt, at ansøgeren kun havde salg til Unionen i de måneder, hvor den samlede import til EU var på niveau med eller højere end mindsteimportprisen.

30. Ansøgerens argument om, at det ville have været muligt, hvis virksomheden havde ønsket det, at sælge varer på EU-markedet i løbet af den seks måneders periode, hvor den solgte varer på andre eksportmarkeder til en lavere pris end dens mindsteimportpris, afvises som spekulativt og ubegrundet. Ansøgeren fremsatte ikke andre argumenter vedrørende grundene til, at virksomheden ikke solgte varer til EU i løbet af disse seks måneder, mens den samtidig solgte de samme varer på andre eksportmarkeder til en pris, der var lavere end mindsteimportprisen. Det konkluderedes derfor, at ansøgeren ikke solgte varer til EU i en bestemt periode ud fra hensynet til overholdelsen af sine tilsagnsforpligtelser. De eksportpriser, der anvendtes på EU-markedet i NUP, er derfor ikke pålidelige.

31. Der blev også foretaget en sammenligning mellem ansøgerens pris ved salg til EU-markedet og de priser, der opnåedes på andre eksportmarkeder, for hvilke der ikke forelå forpligtelser i forbindelse med pristilsagn. Det blev konstateret, at eksportpriserne til disse markeder uden prisforpligtelser konsekvent var lavere i hele NUP.

32. Ansøgeren satte spørgsmålstegn ved konklusionerne af sammenligningen af priser ved eksport til Unionen og til andre eksportmarkeder, idet ansøgeren hævdede, at det ud fra en analyse fra land til land vil fremgå, at der var adskillige andre eksportmarkeder, hvor priserne lå over priserne på EU-markedet. Men i denne forbindelse er en sammenligning af de gennemsnitlige priser mere relevant end de individuelle forskelle fra land til land, som vil blive knyttet til størrelse samt til fremherskende konkurrencemæssige faktorer, der gør sig gældende på disse individuelle markeder.

33. Derfor afspejler priserne ved eksport til markeder i tredjelande bedre virksomhedens normale prisadfærd. Prisforskellen mellem priserne ved eksport til Unionen og priserne ved eksport til resten af verden viser, at der ville være stærke økonomiske motiver for Reliance til at sælge til lavere priser til EU, hvis mindsteimportprisen ikke var indført. Under disse omstændigheder vurderes det, at en nyberegnet dumpingmargen på grundlag af priserne ved eksport til EU i NUP derfor ville blive fastsat på grundlag af priser, som ikke har ændret sig betydeligt og varigt. Det samme konkluderes om ansøgerens påstand, jf. betragtning 5 ovenfor, om at en sammenligning af virksomhedens hjemmemarkedspriser og dens priser ved eksport til Unionen ville vise en dumpingmargen, der var lavere end niveauet for den nuværende told.

34. På denne baggrund er betingelsen i grundforordningens artikel 11, stk. 3, om at omstændighederne med hensyn til dumping skal have ændret sig betydeligt, ikke opfyldt. Det er derfor nødvendigt at fastholde foranstaltningerne på deres nuværende niveau for at modvirke dumping.

35. Efter fremlæggelsen af oplysninger insisterede ansøgeren på, at virksomhedens priser på EU-markedet var fuldt pålidelige. Da disse eksportpriser steg betydeligt mellem den oprindelige undersøgelsesperiode og NUP, bør virksomhedens eksportadfærd også vurderes at have ændret sig betydeligt og varigt i denne periode. Virksomhedens dumpingmargen ville derfor angiveligt også være faldet betydeligt og på varig måde.

36. Ansøgeren fremførte endvidere, at den varige ændring af omstændighederne ikke nødvendigvis er et afgørende element for den vurdering, der skal foretages efter indledning af en fornyet undersøgelse, idet det er mere relevant, om opretholdelsen af tolden er nødvendig for at modvirke dumpingen. Ansøgeren henviste til det grundlæggende princip, der er fastsat i artikel 11, stk. 1, i grundforordningen og i artikel 11, stk. 1, i WTO's antidumpingaftale, at antidumpingforanstaltninger kun forbliver i kraft så længe og i det omfang, det er nødvendigt for at modvirke dumping, som forvolder skade. I denne forbindelse gjorde ansøgeren gældende, at analysen af behovet bør være en fremadrettet vurdering, der mindst omfatter sandsynligheden eller muligheden for fornyet dumping på det tidligere fastslåede niveau.

37. I grundforordningens artikel 11, stk. 1, fastsættes følgende: "En antidumpingforanstaltning forbliver kun i kraft så længe og i det omfang, det er nødvendigt for at modvirke dumping, som forvolder skade". Dette princip opretholdes konsekvent, herunder for interimsundersøgelser som i det foreliggende tilfælde, idet det i grundforordningens artikel 11, stk. 3, bl.a. hedder, at "en undersøgelse genoptages (…), når anmodningen herom indeholder tilstrækkelige beviser for, at det ikke længere er nødvendigt at opretholde foranstaltningerne for at modvirke dumping, og/eller at det ikke er sandsynligt, at der fortsat eller igen vil blive forvoldt skade, hvis de pågældende foranstaltninger ophæves eller ændres (…)." I ovennævnte bestemmelse opstilles de krav, der skal være opfyldt, hvis en berørt part skønner, at foranstaltningernes niveau er for lavt eller for højt, og derfor anmoder om en fornyet undersøgelse af disse foranstaltninger. Når en sådan fornyet undersøgelse indledes, hedder det endvidere i grundforordningens artikel 11, stk. 3, udtrykkeligt, at "ved gennemførelsen af undersøgelser i henhold til dette stykke kan Kommissionen bl.a. undersøge, om omstændighederne med hensyn til dumping har ændret sig betydeligt (…). I den forbindelse tages der hensyn til al relevant og behørigt dokumenteret bevismateriale ved den endelige afgørelse". I artikel 11, stk. 3, fastsættes derfor endnu et kriterium (en betydelig ændring i omstændighederne) i forbindelse med interimsundersøgelser, der bør kontrolleres i undersøgelsen ud over kravene i forbindelse med undersøgelsens indledning (er det stadig nødvendigt at opretholde foranstaltningerne på det nuværende niveau?) som påstået af ansøgeren.

38. Det bør også bemærkes, at det er normal praksis i interimsundersøgelser at undersøge karakteren af varighed for de ændrede omstændigheder, der er konstateret i undersøgelsen. På dette område bekræfter retspraksis fra Den Europæiske Unions Ret[9], at " institutionerne råder over et vidt skøn, herunder muligheden for at foretage en fremadrettet analyse af de pågældende eksporterende producenters priser i forbindelse med undersøgelsen af behovet for at opretholde de eksisterende foranstaltninger ". Den foreliggende dokumentation viser, at de eksportpriser, der anvendtes af Reliance på EU-markedet, ikke afspejler ansøgerens faktiske prispolitik, og at eksportpriserne på EU-markedet i NUP derfor som konkluderet i betragtning 21 ovenfor ikke er pålidelige, og at følgelig en eventuel nyberegnet dumpingmargen på grundlag af disse priser vil blive fastsat på grundlag af priser, som ikke har ændret sig betydeligt og varigt, jf. betragtning 24 ovenfor.

39. På trods af den konklusion, at priserne ved eksport til EU ikke har ændret sig betydeligt og varigt, blev der taget stilling til ansøgerens argumenter og til, om foranstaltninger på det nuværende niveau stadig er nødvendige for at modvirke dumping. I denne henseende fremførte ansøgeren, at da virksomhedens dumpingmargen ville være betydeligt lavere end konstateret i den oprindelige undersøgelse, og da virksomhedens eksportadfærd på andre markeder ville bekræfte, at ændringen i dumpingmargenen afspejler den udvikling, som med rimelighed kan forventes i fremtiden, er foranstaltningernes nuværende niveau indlysende urimeligt. Disse argumenter var imidlertid ikke underbygget af kendsgerningerne. Om ansøgerens eksportadfærd på andre markeder blev det indledningsvis konstateret, at i modsætning til påstanden i ansøgerens anmodning var priserne ved salg på disse markeder i gennemsnit næsten 10 % lavere end priserne ved salg på EU-markedet. Disse eksportmarkeder i andre tredjelande omfatter en række lande med markeder af forskellig størrelse, hvoraf nogle næppe har en indenlandsk produktion af PET. Disse markeder er dermed kendetegnet ved deres egne individuelle konkurrencetræk, som fører til priser og udviklingstendenser, der afviger fra dem, der findes på EU-markedet. Selv hvis det blev konkluderet, at det gældende foranstaltningsniveau bør ændres, fordi det ikke længere er nødvendigt for at modvirke dumping, er det ikke i lyset af disse resultater muligt at bestemme med en rimelig grad af nøjagtighed, hvad der ville være et passende niveau i mangel af pålidelige eksportpriser, som afspejler de normale vilkår på EU-markedet.

40. Endelig fandt ansøgeren, at der kunne foretages en justering i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, herunder særligt litra k), for " forskelle i andre faktorer, (…), hvis det påvises, at de påvirker sammenligneligheden af priser som anført i dette stykke (…) ."

41. I betragtning af at det er konkluderet, at eksportpriserne ikke ændredes betydeligt og varigt, er det ikke muligt at fastsætte en dumpingmargen. Derfor er kravet om en justering irrelevant og afvises hermed.

42. AFSLUTNING AF UNDERSØGELSEN

43. I betragtning af den konklusion, at omstændighederne med hensyn til dumping ikke har ændret sig betydeligt og varigt, finder Kommissionen, at den foreliggende fornyede undersøgelse bør afsluttes, uden at det for ansøgeren gældende toldniveau ændres. Derfor bør de antidumpingforanstaltninger, som indførtes ved Rådets forordning (EF) nr. 1286/2008 på importen af PET fremstillet af Reliance forblive uændrede.

44. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER

45. Ansøgeren såvel som de andre berørte parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at foreslå, at den igangværende delvise interimsundersøgelse afsluttes. De modtagne bemærkninger var ikke af en sådan art, at de kunne ændre ovenstående konklusion.

46. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE

47. Denne undersøgelse bør derfor afsluttes, uden at der foretages ændringer i forordning (EF) nr. 192/2007 —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Den delvise interimsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af polyethylenterephthalat, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3907 60 20 og med oprindelse i bl.a. Indien, afsluttes hermed, uden at de gældende foranstaltninger ændres.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende .

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den […].

På Rådets vegne

Formand

[1] EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.

[2] EFT L 301 af 30.11.2000, s. 21.

[3] EUT L 59 af 27.2.2007, s. 1.

[4] EUT L 340 af 19.12.2008, s. 1.

[5] EFT L 301 af 30.11.2000, s. 1.

[6] EUT L 59 af 27.2.2007, s. 34.

[7] EFT L 301 af 30.11.2000, s.88.

[8] EUT C 151 af 10.6.2010, s. 15.

[9] Dom i sag T-143/06, præmis 48.