7. 2. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 33/9 
Udtalelse om Kommissionens økonomiske årsberetning 1982/83 
Den tekst, som er udtalelsens genstand, er endnu ikke offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 26. oktober 1982, i medfør af artikel 198 i traktaten om oprettelse 
af Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale Udvalg 
om nævnte beretning. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog sin udtalelse på sin 203. plenarforsamling 
afholdt i Bruxelles den 15. og 16. december 1982. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
198, 
under henvisning til resolution af 22. marts 1971 fra 
Rådet og repræsentanter for medlemsstaternes rege­
ringer om den etapevise virkeliggørelse af Den øko­
nomiske og monetære Union i Fællesskabet, 
under henvisning til Rådets beslutning af 18. februar 
1974 om gennemførelse af høj grad af overensstem­
melse inden for den økonomiske politik i Det euro­
pæiske økonomiske Fællesskabs medlemsstater, {}) 
under henvisning til Kommissionens økonomiske 
årsberetning 1982/83, 
under henvisning til Rådets anmodning af 26. okto­
ber 1982 om en udtalelse om Kommissionens øko­
nomiske årsberetning 1982/83, 
under henvisning til præsidiets beslutning af 27. ok­
tober 1982 om at pålægge Afdelingen for økono­
miske og finansielle anliggender at udarbejde udta­
lelse om Kommissionens årsberetning 1982/83, 
under henvisning til Det økonomiske og sociale Ud­
valgs udtalelse om den økonomiske situation i Fæl­
lesskabet (medio 1982) (2) og den ledsagende beret­
ning fra Afdelingen for økonomiske og finansielle 
anliggender, 
under henvisning til beretning med bilag om den 
økonomiske situation i Danmark, aflagt af ordføre­
ren, L. N. Goris, og 
(i) EFT nr. L 63 af 5. 3. 1974, s. 16. 
(2) EFT nr. C 252 af 27. 9. 1982, s. 31. under henvisning til forhandlingerne på den 
203. plenarforsamling den 15. og 16. december 1982 
(mødet den 15. december)— 
med 82 stemmer for, 21 imod, mens 27 undlod at 
stemme 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Den økonomiske situation i efteråret 1982 — ud­
sigterne for 1983 ifølge Kommissionens beretning 
1.1. 1982: 
Der er som helhed betragtet indtrådt en forværring i 
den økonomiske situation i Fællesskabet siden afgi­
velsen af Udvalgets udtalelse den 1. juli 1982. Den 
realvækst på 2 %, som man forudså i. Kommissio­
nens forrige beretning, må nu nedrevideres til 0,3 %, 
således at man nu kan tale om en stagnation. Det 
meget høje og ustabile renteniveau bærer efter Kom­
missionens opfattelse hovedansvaret herfor. Så 
mange virksomheder er ramt af finansielle vanske­
ligheder, der nu må gøres en stor indsats for at over­
bevise dem om, at lavere rentesatser er et varigt 
fænomen, før de på det grundlag træffer positive 
investerings-, lageropbygnings og beskæftigelsesbe-
slutninger. 
Arbejdsløsheden er atter taget til: 9,4% af den 
erhvervsaktive befolkning mod 7,8% i 1981. For­
skellene medlemsstaterne imellem er fortsat store og 
varierer fra 1,2% i Luxembourg til 13,9% i Bel­
gien. 
For de offentlige finanser forventes heller ikke no­
gen bedring; tværtimod vil der indtræde en yderli-
Nr. C 33/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7. 2. 83 
gere stigning i budgetunderskuddene. Ligesom i 
1981 vil disse underskud i Fællesskabet som helhed 
udgøre 5 % af BNP. Hertil er dog at bemærke, at 
afvigelserne fra medlemsstat til medlemsstat sand­
synligvis vil indsnævres noget efter den skærpelse af 
afvigelserne, der fandt sted i 1981. 
Inflationstakten udviser derimod en tendens i ned­
adgående retning (10,5% mod 11,8% i 1981), men 
inflationstakterne varierer stadig kraftigt fra med­
lemsstat til medlemsstat, skønt denne divergens, ud­
trykt ved standardafvigelsen, viser en beskeden ned­
gang. 
Betalingsbalancens løbende poster skulle udvikle sig 
gunstigere end i 1981. Underskuddet skønnes nu til 
lidt over 15 mia US $ (0,4 % af BNP mod 0,8 % af 
BNP eller 20,8 mia i 1981). 
1.2. 1983: 
Udsigterne for 1983 bedømmes lidt mere positivt, 
eftersom der nu forudses en realvækst for Fællesska­
bet på omkring 1 %, men vækstraterne forventes at 
afvige betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat, 
nemlig fra 0,3 % i Nederlandene til 2,5 % i Irland. 
Den lille stigning i væksten, som nu forventes, er 
baseret på udsigten til en svag tilvækst i det private 
forbrug og i investeringerne som følge af udsigterne 
til faldende prisstigningstempo og renteniveau. Hvis 
disse forventninger holder stik, og virksomhedernes 
indtjening forbedres, skulle der kunne påregnes en 
vækst i investeringerne på 0,6 % i 1983 (mod 4- 3 % i 
1982). Efterspørgselen skulle også kunne støttes af 
en begrænset lageropbygning. 
Over for disse sammenlignet med 1982 noget gunsti­
gere udsigter står imidlertid negative forventninger 
omkring udviklingen i de offentlige budgetter og i 
beskæftigelsen. Det må således frygtes, at de offent­
lige budgetunderskud vil blive skærpet yderligere på 
grund af den svage vækst. Da der i nogle medlems­
stater enten er truffet eller planlagt foranstaltninger, 
der skal dæmme op for de stigende underskud, er 
det muligt, at underskuddene i Fællesskabet, bereg­
net som en procent af BNP, kan holdes på samme 
niveau. Arbejdsløsheden skulle stige i 1983 og sand­
synligvis passere 12 mio ledige (10,3 % mod 9,4% i 
1982) som følge af en svag nedgang i antallet af 
arbejdspladser og en stigning i arbejdsudbudet. 
Som anført ovenfor skulle der ske en yderligere og 
tilmed kraftigere afsvækkelse i inflationstakten end 
forudset ved årets begyndelse. Takket være en for­
udset nedgang i importpriserne og i det inden­
landske omkostningsniveau i visse medlemsstater 
forventes der nu en inflationstakt for 1983 på gen­nemsnitligt 8,8 %. Også i 1983 vil spændet imellem 
medlemsstaternes inflationstakter fortsat være bety­
deligt. 
Skønt der forudses en svag bedring i verdenshande­
len, betragtes det som lidet sandsynligt, at udenrigs­
handelssektoren vil kunne yde et afgørende bidrag 
til væksten i Fællesskabet. Også i 1983 vil byttefor­
holdet i udenrigshandelen udvikle sig i Fællesska­
bets favør; der skulle kunne komme ligevægt på 
betalingsbalancens løbende poster. Situationen er 
dog stadig stærkt afvigende fra medlemsstat til med­
lemsstat. 
1.3. Siden udtalelsen af 1. juli 1982 er den sociale 
og økonomiske situation i Fællesskabet yderligere 
forværret; situationen på arbejdsmarkedet er for­
værret, væksten er stagnerende, og tilliden til en 
varig genopretning af økonomien er stærkt for­
mindsket på grund af de internationale spændinger 
og den ringe udenlandske efterspørgsel. ØSU er af 
den opfattelse, at Kommissionens prognoser stadig 
er for optimistiske. I årsberetningen udelukker 
Kommissionen ikke risikoen for en deflatorisk spi­
ral. De tendenser til en stigning i den økonomiske 
aktivitet, som aftegnede sig i slutningen af 1981, er 
nu forsvundet, og det ser således ud til, af 1983 truer 
med at blive det fjerde recessionsår. 
2. Kommissionens økonomiske strategier 
2.1. De ovenfor beskrevne udsigter til en stagne­
rende og negativ økonomisk udvikling i Fællesska­
bet skyldes ifølge Kommissionen de tiltagende 
strukturproblemer inden for det økonomiske og so­
ciale liv, hvorved mulighederne for en hurtig og hen­
sigtsmæssig tilpasning til ændringerne i de økono­
miske parametre hæmmes. 
Kommissionen bemærker, at der ikke findes nogen 
generelt accepteret strategi, når det gælder moder­
nisering af strukturerne i de europæiske økonomier. 
Der kan skelnes mellem tre forskellige hovedsyns­
punkter: 
— for det første det synspunkt, at der under forud­
sætning af, at man fortsætter den stramme finan­
sielle politik med genopretning af uligevægte, 
uvilkårligt vil ske en forbedring af den realøko­
nomiske udvikling, selv om der formodentlig vil 
gå forholdsvis lang tid; 
— for det andet det synspunkt, at der selv om det er 
nødvendigt at føre en stram finans- og tilpas­
ningspolitik for at undgå at stimulere inflations-
forventningerne, er fare for, at en sådan politik 
vil være utilstrækkelig til at fremkalde et spon­
tant opsving, og at den økonomiske aktivitet og 
7.2.83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 33/11 
strukturforskydninger derfor burde støttes via 
den økonomiske politik; 
— og for det tredje det synspunkt, at økonomien i 
en periode vil være præget af næsten helt stagne­
rende produktion, og at det er væsentligt, at der 
føres en politik under hensyn til denne realitet 
med det formål at reducere de heraf følgende 
forstyrrelser og uligheder. 
Det er Kommissionens opfattelse, at ingen af de 
nævnte samfundsøkonomiske metoder alene vil 
kune bringe en løsning på de nuværende vanskelig­
heder. De udgør snarere en ramme for den økono­
miske politik baseret på den grundidé, at en varig 
bedring kun kan tilvejebringes gennem et sæt af 
forskellige foranstaltninger, som vil variere efter 
forskellene i den økonomiske situation, og som byg­
ger på elementer i samtlige 3 ovennævnte mulige 
strategier. 
Med henblik på en omstrukturering af den europæ­
iske økonomi, og specielt på en forbedring af be­
skæftigelsessituationen, plæderer Kommissionen 
konkret for radikale omlægninger, såsom en reduk­
tion af de alt for høje offentlige udgifter, fremme af 
rentable investeringer og et afgørende skub i skabel­
sen af arbejdspladser, I denne sammenhæng peger 
den på det vigtige i en større moderation og fleksibi­
litet med hensyn til reallønningerne. Skulle en sådan 
politik true med et forbigående fald i efterspørgslen, 
må en sådan udvikling korrigeres gennem ef-
terspørgselsstøttende foranstaltninger af pengepoli­
tisk og, om muligt, finanspolitisk art (renten samt 
skatte- og afgiftstrykket). 
2.2. Udvalget er enig med Kommissionen i, at kon­
junkturpolitiske foranstaltninger, uanset de resulta­
ter, de måtte indebære, ikke sig selv i tilstrækkeligt 
omfang vil kunne løse arbejdsløshedsproblemet. 
På denne baggrund mener Udvalget, at opstillingen 
af de overordnede økonomisk-politiske målsætnin­
ger må finde sted inden for en strukturel ramme, og 
at der må drages omsorg for, at foranstaltninger, 
som forventes at få virkninger på kort sigt, ikke læg­
ger hindringer i vejen for den nødvendige struktur­
omstilling. 
En opstilling af overordnede målsætninger er 
nødvendig, fordi en samtidig virkeliggørelse af de 
velkendte økonomiske og sociale målsætninger som 
sagt nu engang ikke er mulig. 
Det er da også Udvalgets opfattelse, at opretholdelse 
af beskæftigelsen og skabelsen af nye arbejdspladser 
som medfører vækst i BNI, må gives prioritet ved 
opstillingen af målsætningerne, men naturligvis in­
den for de begrænsninger, som de budget-, penge-
og valutapolitiske hensyn sætter, og som naturligvis 
kan afgive fra land til land. Udvalget går ind for: 
— den strategi, som den fælles rådssamling (Eco/ 
fin.-Soc) den 16. november 1982 anbefalede med 
henblik herpå, og som indebærer »fremme af 
økonomisk og finansiel stabilitet, en forøgelse af 
investeringerne, fremme af industriens konkur­
renceevne og lønsomhed, færdiggørelse af det 
fælles marked og positive tilpasningsforanstalt­
ninger på arbejdsmarkedet«, 
— og for konklusionerne fra Det europæiske Råd 
den 3. og 4. december 1982, som »er fuldt ud 
enig i behovet for en omfattende strategi til op­
nåelse af en mærkbar bedring i beskæftigelsessi­
tuationen ved at skabe nye varige arbejdsplad­
ser«. 
Heri ligger, at Udvalget er klar over, at følgerne af 
opstillingen af disse målsætninger kan være, at op­
fyldelsen af andre målsætninger bliver vanskelig­
gjort eller umuliggjort, naturligvis afhængigt af den 
nærmere situation i den enkelte medlemsstat. 
Det er derfor Udvalgets opfattelse, at der ingen­
lunde er grundlag for at indtage en afventende hold­
ning i tillid til, at det økonomiske opsving og en 
bedring af beskæftigelsessituationen vil indtræde af 
sig selv; tværtimod bør der føres en aktiv økono­
misk politik af medlemsstaterne og af Fællesskabet, 
dvs. en politik, der tager sigte på en gradvis nedbrin­
gelse af inflationen, men hvis fornemste mål dog er 
at stimulere den samlede efterspørgsel, og specielt 
investeringsaktiviteten. 
Den heldige gennemførelse af en sådan politik 
udgør ifølge Udvalget en udfordring og kræver en 
enorm indsats fra alle berørte parter, navnlig ar­
bejdsgiverne, arbejdstagerne og myndighederne. Det 
er ikke kun arbejdsmarkedets interesser, der her 
berøres, men hele samfundets, både på nationalt og 
på fællesskabsniveau. 
2.3. Kommissionens økonomiske retningslinjer 
2.3.1. Finanspolitik 
Udvalget er enig med Kommissionen i, at der i for­
bindelse med den nødvendige sanering af de offent­
lige budgetter — en sanering, som i øvrigt er påkræ­
vet i forskelligt mål i de forskellige medlemsstater — 
må ske en omlægning af udgiftsstrukturen over 
imod udgifter, som fremmer den økonomiske udvik­
ling. 
Også med hensyn til omlægninger i skatte- og af­
giftsstrukturen, som har en positiv indvirkning på 
investeringerne og beskæftigelsen, deler Udvalget 
generelt Kommissionens opfattelse. Udvalget vil 
Nr. C 33/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7. 2. 83 
imidlertid påpege, at de må forhindres, at sådanne 
omlægninger afstedkommer en negativ effekt. 
Det samme gælder, når Kommissionen efterlyser en 
mere intensiv indsats for anvendelsen af højere tak­
ster ved brug af forskellige faciliteter. Til slut genta­
ger Udvalget, at selv om en konsolidering af de 
offentlige budgetter på mellemlang sigt, er tvingende 
nødvendig, må det forhindres, af kortfristede spare­
indgreb i de offentlige finanser forstærker de defla­
toriske elementer. Dette gælder så meget desto mere, 
som spareindgreb kan mere end opvejes af de ind­
komst-, produktions- og dermed skatte- og afgift­
stab, som de medfører, således, at det offentliges 
underskud vokser yderligere til trods for, og på 
grund af, besparelserne. 
2.3.2. Investeringspolitik 
Som Udvalget allerede tidligere har bemærket, bør 
medlemsstaternes regeringer tilvejebringe rammebe­
tingelser, som fremmer investeringerne, idet der må 
lægges selektiv vægt på investeringer i vækstsekto­
rer, som skaber nye arbejdspladser. Dette er bag­
grunden for, at regeringerne i deres programmer 
opererer med incitamenter, som skal føre til flere 
investeringer. Denne politik skulle på kort sigt 
kunne indebære en positiv effekt; afgørende resulta­
ter vil imidlertid først kunne vise sig, efterhånden 
som tilliden til, at der er et økonomisk opsving 
undervejs, styrkes, da tillidsklimaet jo er afgørende 
for den økonomisk-politiske adfærd. Selv om offent­
lige investeringer er nødvendige på nogle områder, 
kan de ikke opveje et dårligt tillidsklima. 
Da de nye investeringer generelt stiller krav om nye 
teknologier, må man i den forbindelse især koncen­
trere sig om to hovedproblemer: 
— Indførelsen af ny teknologi forudsætter tilstede­
værelsen af højt kvalificeret arbejdskraft. Dette 
kan opnås gennem omskoling eller videreuddan­
nelse af den arbejdskraft, som allerede findes i 
erhvervslivet, eller ved at trække på tilgangen af 
ny arbejdskraft med højere uddannelse. Hertil 
kræves uddannelsesprogammer, specielt for ar­
bejdstagere i små og mellemstore viksomheder, 
som ikke råder over efteruddannelsesfaciliteter 
på virksomheden; 
— Stimulering af programmer for anvendt forsk­
ning og grundforskning, således at medlemssta­
terne sættes i stand til at råde over deres egen 
avancerede teknologi. De små og mellemstore 
virksomheders adgang til ny teknologi bør lettes 
gennem oprettelsen af teknologirådgivningsorga-
ner. 2.3.3. Indkomstpolitik 
Udvalget konstaterer, at Kommissionen kun anbefa­
ler en indkomstpolitik over for direkte og indirekte 
lønindkomster. Det kan ikke erklære sig enig i en 
sådan holdning. 
For så vidt angår Kommissionens ønske om at sti­
mulere investeringerne ved at anbefale en anden for­
deling af løn og profit, må man drage konsekvens­
erne for så vidt angår arbejdstagernes erhvervede 
rettigheder med hensyn til medejendomsret og med­
ansvar i virksomhederne. 
Det er endvidere absolut nødvendigt, at den anbefa­
lede økonomiske politik på ingen måde rammer 
købekraften hos de dårligst stillede sociale grupper, 
navnlig hvad angår de sociale sikringssystemer. 
Udvalget er til stadighed fuldt klar over, at en del af 
disse spørgsmål falder ind under arbejdsmarkedets 
parters selvbestemmelsesret på overenskomstområ­
det i de enkelte medlemsstater. I sin udtalelse fra 
1. juli 1982 understregede Udvalget dog: 
»Af hensyn til konkurrenceevnen, den nødvendige 
konsolidering af de offentlige budgetter og den 
nødvendige indkomstreduktion må det forhindres, 
at det kommer til et kapløb mellem medlemsstaterne 
om at sænke indkomsterne, hvilket internationalt 
kunne føre til en kumulativ deflatorisk udvikling«. 
2.3.4. Beskæftigelse og tilpasning af lønomkostnin­
gerne 
Moderation med hensyn til stigning i lønomkostnin­
gerne og en forbedring af arbejdsmarkedets funk­
tionsevne må ses på baggrund af, at det er nødven­
digt, at der sker en jobskabelse. Foranstaltninger 
tagende sigte på en ændret tilrettelæggelse af 
arbejdstiden kan ligeledes bidrage hertil. 
I det for nylig afholdte Jumbo-Rådsmøde beskæfti­
gede man sig med dette emne. Rådet var enigt om, 
at en omlægning og nedsættelse af arbejdstiden kun 
har en positiv indflydelse på beskæftigelsen, i det 
omfang erhvervslivets konkurrenceevne ikke lider 
herunder. Som andre, betingelser for det forsvarlige i 
at gennemføre sådanne tiltag pegedes på kravet om 
et smidigt arbejdsmarked og om hensyntagen til 
visse parametre, f.eks. virksomhedsstørrelse. 
Disse betingelser har allerede spillet en rolle i for­
bindelse med formuleringen af konkrete forslag om­
kring atbejdstidsforkortelse i en række medlemssta­
ter. At der her i første række tages hensyn til de 
fremgangsmåder og sædvaner, der kendetegner de 
kollektive overenskomstforhandlinger i de enkelte 
medlemsstater, er helt indlysende. 
7. 2. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 33/13 
På kort sigt må Fællesskabet forske efter en fælles 
holdning på EF-plan og på lang sigt efter en EF-
politik for arbejdstidstilrettelæggelse. 
2.3.5. Valutapolitik 
Hvad det internationale valutasystem angår, har 
Udvalget tidligere støttet Kommissionens forslag i 
vid udstrækning. Udvalget pegede i sin udtalelse af 
1. juli 1982 på kravet om en rentesænkning, og en 
sådan har da også delvis fundet sted. I denne udta­
lelse såvel som i udtalelsen af 29. april 1982 kræver 
Udvalget en snarlig udbygning af Det europæiske 
monetære System. Af disse grunde beklager Udval­
get, at Kommissionen og Ministerrådet ikke har ta­
get yderligere skridt på dette område. 
2.3.6. Konvergens og interdependens 
Kommissionen peger på den indbyrdes afhængig­
hed, der præger forholdet mellem økonomierne i 
den nuværende internationale situation. På denne 
baggrund kræver Kommissionen en forbedret koor­
dinering af industrilandenes økonomiske politik. 
Denne appel beskæftigede Det økonomiske og so­
ciale Udvalg sig indgående med i sin udtalelse af 
1. juli 1982. Den økonomiske og sociale situations 
alvor kræver, at Fællesskabet griber hurtigt og effek­
tivt ind. Det sætter også klare grænser for det poli­
tiske spillerum i medlemsstaterne. Isoleret kan en 
medlemsstat ikke løse sine problemer. For nogle af 
dem kan der findes fælles løsninger i EF-regie eller 
også følger løsningerne af forpligtelserne i Rom­
traktaten og de beslutninger, der udspringer heraf. 
Fællesskabets opgave inden for en sådan økonomisk 
politik består i en samordning og afstemning af 
medlemsstaternes økonomiske politik og socialpoli­
tik. Det må forhindres, at de økonomiske politiske 
foranstaltninger i de enkelte medlemsstater svækker 
eller endog neutraliserer hinanden. 
Målet hermed er 
— at fremme den økonomiske vækst og at sikre 
arbejdspladsernes eksistens på lang sigt eller at 
skabe nye varige arbejdspladser; 
— At sikre en koordinering gennem Ministerrådet 
af medlemsstaternes igangværende eller plan­
lagte offentlige programmer, der sigter på en 
strukturtilpasning af efterspørgsels- og udbuds-
betingelsene, således at den arbejdspladsska-
bende effekt bliver optimal, og inflationsdri-
vende følgevirkninger undgås. Her tænkes der især på følgende områder, hvor der 
eksisterer et umættet behov: byggesektoren, ener­
giområdet, transport og kommunikation, miljøinve­
steringer samt social infrastruktur. 
De enkelte medlemsstaters subsidiepolitik må dog 
ikke føre til, at subsidier i ét EF-land fremmer fast­
holdelsen eller skabelsen af arbejdspladser eller tje­
ner de øvrige førnævnte målsætninger, samtidig 
med at den bringer arbejdspladser i fare eller svæk­
ker virksomhedernes konkurrencemæssige stilling i 
andre EF-lande. Som incitamenter i medlemssta­
terne bør subsidier kun være tilladt, dersom de er af 
forbigående karakter og afvikles over tiden, og så­
fremt de er i overensstemmelse med EØF-traktatens 
artikel 92 og 93. 
Udvalget skal især understrege, at gennemsigtighed 
er nødvendig på subsidieområdet, hvilket bl.a. frem­
går af de analyser af forskellige erhverv, som Udval­
gets Afdeling for industri, handel, håndværk og tje­
nesteydelser har foretaget. 
Endelig skal Udvalget påpege, at der i forbindelse 
med den førnævnte koordinering må ske en omstil­
ling inden for de forskellige erhverv. I denne forbin­
delse er det af største betydning, at de økonomiske 
muligheder, som Fællesskabets store interne marked 
frembyder, udnyttes i fuldt omfang. 
I denne forbindelse understreger Udvalget, at der 
ikke må gives efter for tendensen til at løse de natio­
nale økonomisk-politiske problemer gennem protek­
tionistiske forholdsregler. Derfor må alt sættes i 
værk for at nedbryde de stadig eksisterende tekniske 
hindringer for samhandelen og for at rydde forskel­
lene på skatte- og afgiftsområdet af vejen, så at der 
skabes mere afbalancerede konkurrencevilkår for 
alle virksomheder på det interne marked. 
Medens der siden Fællesskabets grundlæggelse er 
opnået store resultater med integrationen af vare-
markedet, er de store fremskridt inden for tjenestey-
delsessektoren hidtil udeblevet. Inden for transport-, 
forsikrings- og banksektoren må bestræbelserne for 
at få skabt et fælles internt marked i Fællesskabet 
derfor intensiveres. 
Med hensyn til den internationale situation bør op­
mærksomheden atter en gang henledes på den vok­
sende tendens til protektionisme i hele verden, som 
lægger kraftige hindringer i vejen for et opsving i 
verdenshandelen. Udvalget vender sig imod denne 
udvikling og ønsker, at reglerne for den internatio­
nale handel atter overholdes, navnlig i Den almin-
Nr. C 33/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7. 2. 83 
delige Overenskomst om Told og Udenrigshandel, 
GATT-regie. 
Skal bestræbelserne for at gøre det fælles marked for varer og tjenester til virkelighed og for at skabe kon­
vergens i medlemsstaternes økonomiske politik bære 
frugt, kræves samtidig eri koordinering af valutapo­
litikken. 
Bruxelles, den 15. december 1982 
Francis CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Forkastede ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag, som var indgivet i overensstemmelse med forretningsordenen, blev 
forkastet under debatten: 
Punkt 2.3.1. 
12. afsnit på side 9 affattes 2. punktum således: 
»,.. må det forhindres, at omfanget af samt for bratte kortfristede spareindgreb i de offent­
lige finanser forstærker de deflatoriske elementer«. 
(Sidste punktum i afsnittet udgår). 
Begrundelse 
Ændringen forklarer sig selv. 
Resultatet af afstemningen 
45 stemte for, 60 stemte imod, 8 undlod at stemme. 
Punkt 2.3.3. 
De to første afsnit erstattes med følgende tekst: 
»Udvalget deler Kommissionens synspunkt, hvorefter relationen løn/profit bør ses i forhold 
til det økonomiske vækstforløb og velstandsudviklingen. Desuden er det vigtigt, at en løntil­
pasning bør ske gradvis over tiden for at undgå risikoen for deflation. 
Udvalget konstaterer, at en større fleksibilitet i lønomkostningerne som funktion af virksom­
hedernes overskud kun kan kombineres med en større medejendomsret, dersom der tages 
hensyn til, at de gældende lovbestemmelser afviger fra medlemsstat til medlemsstat. 
Det skal yderligere understreges, at »tilpasningen af de sociale ydelser og ordninger« 
allerede er i gang i visse medlemsstater, og at samtlige medlemsstater, omend i forskelligt 
omfang forsøger at skabe ligevægt i finansieringen af de sociale udgifter«. 
Begrundelse 
Teksten taler for sig selv. 
7. 2. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 33/15 
Resultatet af afstemningen 
44 stemte for, 75 stemte imod, 9 undlod at stemme. 
Punkt 2.3.4. 
Sidste punktum på side 11 affattes således: 
»Foranstaltninger tagende sigte på en ændret tilrettelæggelse af arbejdstiden kan, i visse 
tilfælde men ikke generelt og forholdsmæssigt, ligeledes bidrage hertil.« 
Begrundelse 
Ændringen forklarer sig selv. 
Resultatet af afstemningen 
32 stemte for, 76 stemte imod, 11 undlod at stemme. 
Punkt 2.3.4. 
Sidste afsnit udgår. 
Resultatet af afstemningen 
32 stemte for, 76 stemte imod, 11 undlod at stemme. 
Punkt 2.3.6., side 13 
I sidste afsnit på side 13 erstattes ordene: »at sikre arbejdspladsernes eksistens på lang sigt« med 
»og at fremme en stabil beskæftigelse«. 
Begrundelse 
Teksten taler for sig selv. 
Resultatet af afstemningen 
48 stemte for, 69 stemte imod, 9 undlod at stemme. 
Formuleringen af følgende punktummer blev ændret: 
Punkt 2.3.2., 2. afsnit 
»De nye investeringer stiller krav om nye teknologier, og i den forbindelse må man især 
koncentrere sig om to hovedproblemer:«. 
Punkt 2.3.6., næstsidste afsnit 
»Udvalget vender sig imod denne udvikling og ønsker, at disse handelshindringer nedbrydes 
gennem multilaterale forhandlinger, navnlig i GATT«.