[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 7.2.2007

SEK(2007) 138 endelig

Henstilling med henblik på

RÅDETS UDTALELSE

i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Finlands opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2010

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Generelle baggrundsoplysninger

Stabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk, holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men hovedsigtet var at gøre den mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.

Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Finlands første stabilitetsprogram blev forelagt i september 1998. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 12. oktober 1998 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.

Baggrunden for vurderingen af det opdaterede program

Kommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Finlands stabilitetsprogram, der blev forelagt den 30. november 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen om hovedpunkterne i vurderingen).

Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det nye stabilitetsprogram er kort beskrevet i afsnittene om:

1. de økonomiske og budgetmæssige resultater i de seneste ti år

2. den seneste vurdering af landets stilling under den præventive del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet) og

3. Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006.

De seneste økonomiske og budgetmæssige resultater

I de sidste ti år har den økonomiske udvikling i Finland været meget tilfredsstillende. Konjunkturopgangen efter recessionen i begyndelsen af 1990'erne blev forstærket af omstruktureringen af økonomien og opsvinget i IKT-sektoren, som i vid udstrækning tegner sig for de bemærkelsesværdige produktivitetsfremskridt. Den gennemsnitlige økonomiske vækst har ligget et godt stykke over gennemsnittet for euroområdet, mens inflationen er forblevet på et lavt niveau. Den stærke ekspansion i økonomien blev ledsaget af en beslutsom finanspolitisk konsolidering, sådan at der igen er skabt et betydeligt overskud på de offentlige finanser. I perioden op til ØMU'en lykkedes det Finland at skabe en situation kendetegnet ved en stabilitetsorienteret makroøkonomisk politik med bevarelse af konkurrenceevnen, hvilket fortsat understøtter landets gode økonomiske resultater.

Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige program

Den 24. januar 2006 vedtog Rådet sin udtalelse om det forrige opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2005-2009. Rådet anførte: "Samlet set er budgetstillingen sund, og budgetstrategien er et godt eksempel på en finanspolitik, der føres i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten".

Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006

Rapporten om gennemførelsen af Finlands nationale reformprogram blev forelagt den 12. oktober 2006 inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse. Finlands nationale reformprogram identificerer følgende udfordringer/prioriterede områder: de offentlige finansers holdbarhed, forbedring af konkurrenceevnen og produktiviteten og forbedring af arbejdsmarkedets virkemåde. Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i Kommissionens årlige situationsrapport fra december 2006 [2] ) viste, at Finland gør meget gode fremskridt med at gennemføre det nationale reformprogram.

På baggrund af de gjorte fremskridt blev Finland tilskyndet til at fokusere på følgende områder: konkurrence og produktivitet inden for tjenesteydelser, rekrutteringsprocedurer for virksomheder, lokale lønforhandlingssystemer og flaskehalse på arbejdsmarkedet.

Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |

- Henstilling med henblik på

RÅDETS UDTALELSE

i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Finlands opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2010

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 5, stk. 3,

under henvisning til Kommissionens henstilling,

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

4. Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Finlands opdaterede stabilitetsprogram, der dækker perioden 2006-2010.

5. Det makroøkonomiske scenario, programmet er baseret på, viser, at den reale BNP-vækst vil aftage fra et cyklisk højdepunkt på 4½ % i 2006 til 2½ % i gennemsnit i resten af programperioden. Vurderet på baggrund af de aktuelle oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på plausible vækstantagelser, mens antagelserne for 2006 og 2010 forekommer at være forsigtige. Opdateringens inflationsfremskrivninger forekommer realistiske.

6. For 2006 skønnes det offentlige overskud at blive på 2,9 % af BNP i både Kommissionens tjenestegrenes økonomiske prognoser fra efteråret 2006 og i den foreliggende opdatering af programmet sammenlignet med et mål på 1,6 % i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet. Dette skyldes den blivende virkning af resultatet i 2005, der blev bedre end forventet, og den positive vækstoverraskelse i 2006, der betød en stor stigning i indtægterne, samtidig med at udgifterne var under kontrol.

7. Hovedmålet i den mellemfristede budgetstrategi i programmet er at sikre holdbarhed i de offentlige finanser og balance i de statslige finanser under normale vilkår med økonomisk vækst. Det samlede offentlige overskud og det primære overskud vil ifølge fremskrivningerne udvise en svagt nedadgående tendens og begge falde med ½ % af BNP frem til 2010. Nedgangen i indtægtskvoten, der afspejler den gradvise indfasning af pakken af skattenedsættelser frem til 2007, opvejes ikke fuldt ud af den sænkning af udgiftskvoten, der skyldes regeringens udgiftslofter og reforminitiativerne for den offentlige sektor. Budgetstrategien er ikke ændret sammenlignet med den forrige opdatering, men budgetmålene er opjusteret med omkring 1 % af BNP i hvert år som følge af den blivende virkning af resultatet i 2005, der blev bedre end forventet, og lysere vækstudsigter.

8. Den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo renset for engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), beregnet efter den i fællesskab aftalte metode, er planlagt at skulle forblive stabil med et overskud tæt på 3 % af BNP i hele programperioden. Den mellemfristede målsætning for budgetstillingen, der anføres i programmet, er et strukturelt overskud på 2 % af BNP, som planlægges fastholdt i hele programperioden. Den forrige programopdatering indeholdt ikke udtrykkeligt en mellemfristet målsætning, men den mellemfristede målsætning blev i Rådets udtalelse udledt fra fremskrivningerne af det strukturelle overskud i det foregående program til at være på 1½ % af BNP. Da den mellemfristede budgetmålsætning er mere krævende end den laveste benchmark (anslået til et underskud på ca. 1¼ % af BNP), skulle opfyldelsen af den give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Den mellemfristede budgetmålsætning ligger inden for det bånd, der i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen er angivet for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, og er betydelig mere ambitiøs, end hvad der kræves i betragtning af gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt. At have en mellemfristet budgetmålsætning, der ligger et godt stykke over det mindst krævede niveau, begrundes i programmet med målet om at sikre holdbare offentlige finanser på lang sigt og den kendsgerning, at virkningen af befolkningens aldring slår igennem tidligt.

9. Risiciene i forbindelse med programmets budgetfremskrivninger synes i det store og hele at være i balance. De makroøkonomiske antagelser i programmet og fremskrivningerne af skatteindtægterne synes plausible. De risikomomenter, der kan være tale om i forbindelse med skatteindtægterne, og som hænger sammen med sammensætningen af væksten, udlignes af konservative antagelser om skatteelasticiteten. Mens udgiftsbegrænsningen understøttes af lofter over de statslige udgifter, er der visse risici forbundet med udviklingen i de lokale myndigheders udgifter.

10. Med hensyn til denne risikovurdering forekommer budgetpolitikken i programmet at være tilstrækkelig til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning med en betydelig margen i programperioden som planlagt i programmet. Den giver desuden en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod at overskride underskudstærsklen på 3 % af BNP ved normale makroøkonomiske udsving i løbet af programperioden. Finanspolitikken i programmet er helt på linje med stabilitets- og vækstpagten.

11. Den offentlige bruttogæld skønnes at være faldet til 39 % af BNP i 2006, hvilket er langt under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. I programperioden forventes gældskvoten at falde med 5½ procentpoint.

12. Den langsigtede budgetvirkning af befolkningens aldring i Finland er større end gennemsnittet for EU, selv om de vedtagne foranstaltninger på pensionsområdet har hjulpet til at dæmpe stigningen i pensionsudgifterne i de kommende årtier til en andel af BNP, der ligger tæt på EU-gennemsnittet. Den initiale budgetstilling, kendetegnet ved et stort strukturelt overskud, bidrager væsentligt til at dæmpe aldringens langsigtede budgetvirkninger. Desuden skal den store aktivmasse, der er akkumuleret i den offentlige pensionsfond, finansiere en del af stigningen i pensionsudgifterne. Fastholdelse af store primære overskud på det mellemlange sigt vil endvidere bidrage til at begrænse risiciene for de offentlige finansers holdbarhed. Finland ser som helhed ud til at stå over for en lav risiko, for så vidt angår de offentlige finansers holdbarhed.

13. Stabilitetsprogrammet indeholder en kvalitativ vurdering af den samlede virkning, som rapporten fra oktober 2006 om gennemførelsen af det nationale reformprogram har inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Det giver desuden systematiske oplysninger om de direkte budgetudgifter eller –besparelser ved de vigtigste reformer, der er planlagt i det nationale reformprogram, og dets budgetfremskrivninger tager tydeligt hensyn til de virkninger, som foranstaltningerne i det nationale reformprogram har på de offentlige finanser. De foranstaltninger inden for de offentlige finanser, der er planlagt i stabilitetsprogrammet, ser ud til at være i overensstemmelse med dem, der skitseres i det nationale reformprogram. I begge programmer behandles spørgsmålet om at implementere foranstaltninger til forbedring af både de centrale og lokale myndigheders produktivitet, ligesom det bekræftes i begge programmer, at regeringen agter at anvende de statslige budgetudgiftsgrænser ud over den nuværende lovgivningsperiode.

14. Programmets budgetstrategi er stort set i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som udgør en del af de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.

15. Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammerne, har programmet nogle huller i de krævede og frivillige data[6].

Den samlede konklusion er, at den mellemfristede budgetstilling er sund, og budgetstrategien er et godt eksempel på en finanspolitik, der føres i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.

Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Realt BNP | SP nov. 2006 | 2,9 | 4,5 | 3,0 | 2,9 | 2,6 | 2,1 |

(%-ændring) | KOM nov. 2006 | 2,9 | 4,9 | 3,0 | 2,6 | n.a. | n.a. |

SP nov. 2005 | 2,1 | 3,2 | 2,6 | 2,3 | 2,1 | n.a. |

HICP-inflation | SP nov. 2006 | 0,9 | 1,5 | 1,3 | 1,7 | 1,7 | 1,7 |

(%) | KOM nov. 2006 | 0,8 | 1,3 | 1,5 | 1,6 | n.a. | n.a. |

SP nov. 2005 | 1,0 | 1,3 | 1,5 | 1,8 | 1,8 | n.a. |

Outputgab | SP nov. 20061 | -1,3 | 0,1 | 0,2 | 0,1 | -0,2 | -0,8 |

(% af potentielt BNP) | KOM nov. 20065 | -1,5 | 0,1 | 0,2 | -0,2 | n.a. | n.a. |

SP nov. 20051 | -0,7 | -0,2 | -0,2 | -0,5 | -0,9 | n.a. |

Offentlig | SP nov. 2006 | 2,7 | 2,9 | 2,8 | 2,7 | 2,7 | 2,4 |

saldo | KOM nov. 2006 | 2,7 | 2,9 | 2,9 | 2,9 | n.a. | n.a. |

(% af BNP) | SP nov. 2005 | 1,8 | 1,6 | 1,6 | 1,5 | 1,5 | n.a. |

Primær saldo | SP nov. 2006 | 3,9 | 4,5 | 4,3 | 4,2 | 4,1 | 3,7 |

(% af BNP) | KOM nov. 2006 | 4,1 | 4,3 | 4,2 | 4,1 | n.a. | n.a. |

SP nov. 2005 | 3,4 | 3,1 | 2,9 | 2,8 | 2,8 | n.a. |

Konjunkturkorrigeret saldo | SP nov. 20061 | 3,3 | 2,9 | 2,7 | 2,7 | 2,8 | 2,8 |

(% af BNP) | KOM nov. 2006 | 3,4 | 2,9 | 2,8 | 2,9 | n.a. | n.a. |

SP nov. 20051 | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 | n.a. |

Strukturel saldo2 | SP nov. 20063 | 3,3 | 2,9 | 2,7 | 2,7 | 2,8 | 2,8 |

(% af BNP) | KOM nov. 20064 | 3,4 | 2,9 | 2,8 | 2,9 | n.a. | n.a. |

SP nov. 2005 | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 | n.a. |

Offentlig bruttogæld | SP nov. 2006 | 41,3 | 39,1 | 37,7 | 36,2 | 35,0 | 33,7 |

(% af BNP) | KOM nov. 2006 | 41,3 | 38,8 | 37,3 | 35,8 | n.a. | n.a. |

SP nov. 2005 | 42,7 | 41,7 | 41,1 | 40,6 | 40,1 | n.a. |

Fodnoter: |

1Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet. |

2Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående rækker), eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. |

3Der er ingen engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger i programmet. |

4Der er ingen engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger i Kommissionens prognose fra efteråret 2006. |

5Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 3,2 %, 3,1 %, 3,0 % og 2,9 % i årene 2005-2008. |

Kilde: |

Stabilitetsprogram (SP); økonomiske prognoser fra efteråret 2006 fra Kommissionens tjenestegrene (KOM); beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |

[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordning som ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på følgende websted:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råds forårsmøde, "Gennemførelsen af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år", 12.12.2006, KOM(2006) 816.

[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.

[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjerne for konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.

[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordning som ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der refereres til i dette dokument, findes på følgende websted:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Der mangler særlig data om de eksterne antagelser for årene 2008-2010.