ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.6

EØSU anmoder Kommissionen om at overveje at afsætte midler til at støtte en kampagne både over for offentligheden og over for branchen. Oplysningskampagnen over for offentligheden skal informere forbrugerne og brugerne af materialer, der kommer i berøring med fødevarer, om de nye bestemmelser om mærkning og om bortskaffelse af emballage under hensyntagen til miljøet. Medlemsstaterne og regionaludviklingskontorerne bør støtte en oplysningskampagne over for fødevareindustrien og forbrugerne. EØSU understreger, at mærkningen af aktive og intelligente materialer og genstande bør udelukke, at forbrugerne vildledes om fødevarernes kvalitet eller tilstand. Anvendelsen af aktiv emballage må under ingen omstændigheder skjule naturlig forrådnelse. EØSU opfordrer Kommissionen til at teste aktivt emballerede produkters næringsværdi sammenlignet med uemballerede produkters, så at forbrugeren kan træffe et informeret valg. For øjeblikket ved forbrugerne ikke, om aktiv emballage bevarer eller reducerer det ernæringsmæssige indhold. EØSU forstår, at omfattende mærkning i forbindelse med aktive og intelligente emballager for øjeblikket er under overvejelse, og mener, at der i forbindelse med den nye lovgivning bør gennemføres testning af de ernæringsmæssige risici eller fordele.
1.

EØSU anser det for hensigtsmæssigt at tillade, at der i lufthavne, der kun benyttes af små fly, eller til general aviation, eller som kun benyttes sjældent, anvendes andre metoder end dem, der er fastsat i retsforskrifterne, til at opnå samme sikkerhedsniveau, for så vidt det ville være urimeligt at investere i dyrt sikkerhedsudstyr. Der rettes ligeledes nogle ubetydelige småfejl i forslagets indhold. EØSU støtter derfor Kommissionens forslag.
1.7

Kommissionen foreslår, at der med undtagelse af Slovakiet, som kun anmodede om to år, indrømmes alle staterne en overgangsperiode på seks år i forbindelse med direktivets anvendelse på beskatning af betaling af royalties, og at der indrømmes Letland og Litauen en overgangsperiode på seks år for beskatning af betaling af renter — idet det findes godtgjort, at seks år er et tilstrækkeligt langt tidsrum til at gøre egnede tilpasninger mulige. For en periode af fire års varighed må den skattesats, som Letland og Litauen anvender på betaling af renter, ikke overstige 10 %, og for de resterende to år må samme sats ikke overstige 5 %.
3.4.3

Et andet forhold, som Kommissionen bør undersøge, vedrører beskyttelsen af tredjemandsrettigheder, herunder lønmodtagertilgodehavender, idet en kombineret fortolkning af artikel 4, litra c), og artikel 11, stk. 3, i praksis kan gå ud over disse rettigheder. Årsagen er, at det i artikel 4, litra c), hedder, at hvert af de fusionerende selskaber skal udsende oplysninger om de nærmere regler for udøvelse af kreditorernes og mindretalsaktionærernes rettigheder (som kan kræve at blive købt ud, selv om dette ikke er nedfældet i disse bestemmelser, men hvis den nationale lovgivning muliggør det), mens artikel 11, stk. 3, udtrykkeligt fastsætter, at der skal opfyldes særlige formaliteter, førend overførslen af visse aktiver, rettigheder og forpligtelser fra de fusionerende selskabers side kan få retsvirkning over for tredjemand; disse formaliteter skal opfyldes af det selskab, der er et resultat af fusionen. For at undgå en fortolkning, som kunne være til skade for tredjemands rettigheder, bør der medtages en omtale af tredjemands ret til at modsætte sig fusionen i tilfælde, hvor deres rettigheder ikke er beskyttet, hvilket ser ud til at være sigtet med artikel 11, stk. 3.
4.3.1

Med reverse charge-systemet kommer kontrolproblemet i første række. For at sikre det foreslår Kommissionen at udvide momsinformationsudvekslingssystemet VIES, som har eksisteret siden 1993 for varer, til også at omfatte ydelser. Det er imidlertid kendt — og erkendt af Kommissionen — at dette system ikke fungerer tilfredsstillende på trods af, at det har været anvendt i mere end ti år. Kommissionen mener også, at tilføjelse af data vedrørende ydelser til dem, som allerede findes for varer i systemet »ikke vil betyde en større belastning for myndighederne«. EØSU er af en anden opfattelse: ikke alene vil den yderligere belastning være betydelig — der kan også drages tvivl om muligheden for at overholde datoen for iværksættelsen af denne udvidelse (2008) i betragtning af de vanskeligheder, der er med systemet i dag.
3.4

Et fælles europæisk beskatningsgrundlag et er vigtigt første skridt. EØSU mener, at de internationale regnskabsstandarder (IFRS) er for byrdefulde, og at de ikke bør pålægges SMV'er, da de primært tager sigte på børsnoterede selskaber. (IFRS-regler kunne være et udgangspunkt henimod et fælles beskatningsgrundlag.) Kommissionens forslag må tilpasses, så det kan anvendes på SMV'er. Et tilpasset sæt IAS/IFRS-standarder, hvor der tages højde for SMV'ernes særlige behov mht. administrative byrder og beskatning, bør udvikles. Et harmoniseret beskatningsgrundlag og nye regnskabsstandarder kunne føre til højere beskatning. Det bør være muligt for disse lande at modvirke et sådant skifte ved at ændre deres skattesatser. Man må heller ikke overse behovene vedrørende et fremtidigt »europæisk selskab« (Societas Europea).
Med forslaget til forordning indføres der et netværk af kompetente myndigheder og rammer for gensidig bistand, som supplerer dem, der allerede findes i de enkelte medlemsstater, eller som findes på sektorbasis på fællesskabsplan. Det foreslåede netværk er tænkt som en mulighed for først og fremmest at finde en løsning på de største problemer med håndhævelse i forbindelse med uredelig praksis på tværs af Fællesskabet og især med erhvervsdrivende, som forsøger at udnytte friheden på det indre marked til skade for forbrugerne.

Det er overladt til medlemsstaterne at udpege kompetente myndigheder, således at der kan tages hensyn til forfatningsbestemmelserne om håndhævelse af forbrugerbeskyttelse. Der er ikke nødvendigvis behov for nye offentlige myndigheder i de medlemsstater, som ikke har sådanne myndigheder på indeværende tidspunkt, idet det begrænsede ansvar, som følger af forordningen, kan gives til eksisterende offentlige myndigheder.
4.1.4

I forhold til Århus-konventionen forvrænges det tilsigtede mål i afsnit IV, der fastsætter bestemmelser for adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, idet intern prøvelse af administrative handlinger og sagsanlæg begrænses til kun at kunne foretages af de kvalificerede organer. Selvom EØSU forstår, at forslagets restriktive natur grunder i et ønske om en forenkling af procedurerne, mener det, at interesse og beføjelse bør være et tilstrækkeligt grundlag for intern prøvelse og sagsanlæg.
5.11

Den menneskelige faktor er et vigtigt aspekt, og EØSU bifalder intentionerne om at udbygge den sektorielle dialog, i hvilken Kommissionen, arbejdsgivere og fagforeninger har hver deres rolle at spille. Det er bemærkelsesværdigt, at skibsbygningssektoren er den første sektor inden for metalindustrien, der opretter et formelt udvalg for den sociale dialog, hvilket er endnu et bevis på denne sektors innovative indstilling.
2.

I forbindelse med borgernes Europa er det vigtigt at gøre EU-lovgivningen klarere og lettere tilgængelig. Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen har derfor understreget det nødvendige i at kodificere retsakter, som ofte ændres, og har i en interinstitutionel aftale af 20. december 1994 fastsat, at der kan anvendes en hasteprocedure. Selve indholdet i de retsakter, som kodificeres, må ikke ændres.
3.4.2

Helt generelt kan man dog sige, at muligheden for at få personlig indflydelse på eller kunne styre sin arbejdssituation af de allerfleste mennesker anses for at være positivt og at bidrage til et godt arbejdsklima. Det gælder især småbørnsforældre. Europa-Parlamentet har i sin beslutning om tilrettelæggelse af arbejdstiden især understreget: — at der er større sandsynlighed for, at kvinder rammes af negative virkninger på sundhed og velbefindende, når de skal påtage sig den dobbelte byrde, som arbejdsliv og familiemæssige forpligtelser indebærer — at der er en foruroligende tendens til, at kvinder forener to deltidsjob til en samlet arbejdsuge, der ofte overstiger den lovbestemte grænse, for at kunne tjene penge nok til livets ophold — at traditionen med lange arbejdstider inden for højere kvalificerede erhverv og i ledende stillinger er en hindring for kvinders karrieremuligheder og opretholder kønsadskillelsen på arbejdspladsen (13). EØSU tilslutter sig fuldt ud denne beslutning, dog med den tilføjelse, at det pågældende problem ikke udelukkende berører kvinder, men generelt forældre, der har vanskeligt ved at forene arbejdsliv med familiemæssige forpligtelser. Det indebærer også en sundhedsrisiko.
Det Europæiske Råd anmodede dette forår om nærværende meddelelse og mødtes for at drøfte fremskridtene i forbindelse med forbedringen og moderniseringen af de sociale sikringssystemer med henblik på at gøre dem mere »beskæftigelsesvenlige«. Der sigtes mod at opnå dette gennem større vægt på tilskyndelseselementets effektivitet (dvs. medlemsstaternes overførselsordninger, forening af familie- og arbejdsliv, pensioner samt tilskud til bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse). Mødet fulgte efter beskæftigelses-taskforcens (1) endelige rapport til Kommissionen i november 2003. Meddelelserne fra begge disse afgørende begivenheder fremhæver Europas største beskæftigelsespolitiske udfordringer og præciserer de reformer, der skal gennemføres, for at EU kan nå de mål, det har sat sig inden for rammerne af Lissabon-strategien.

Der er enighed om, at EU er bagud med realiseringen af dets ambitiøse mål fra Lissabon-topmødet i 2000 om at blive den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden, en økonomi, der kan skabe bæredygtig økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed inden 2010. I begge meddelelser anerkendes det, at Lissabon-målene er ambitiøse, men Europa ikke har råd til ikke at nå dem, og at hovedforudsætningen for virkeliggørelsen af Lissabon-målene er medlemsstaternes vilje til at optrappe deres indsats.

På nuværende tidspunkt viser alle officielle indikatorer, at succesen med skabelse af flere og bedre job vil afhænge af følgende fire hovedkrav:

1. Arbejdstagernes og virksomhedernes tilpasningsevne skal øges

2. Flere mennesker skal indsluses og bringes på arbejdsmarkedet

3. Der skal investeres mere effektivt i menneskelig kapital

4. Bedre forvaltning skal sikre en effektiv gennemførelse af reformer.

Mens disse forudsætninger, som i stor udstrækning befinder sig på udbudssiden, klart henhører under de nationale myndigheders kompetenceområde, tager nærværende udtalelse endvidere fat på nødvendigheden af et ægte offentlig-privat partnerskab for at sikre, at arbejde kan betale sig ved at inddrage arbejdsgivernes ansvarsområder i denne indsats.
2.1

Republikken Slovenien har forelagt Kommissionen en anmodning om en ændring af elforordningen, således at Slovenien fortsat har mulighed for at benytte sit nuværende system til håndtering af kapacitetsbegrænsninger i samkøringslinjerne med Østrig og Italien indtil den 1. juli 2007. For øjeblikket fordeler Slovenien halvdelen af den samlede ledige kapacitet i begge de pågældende samkøringslinjer på grundlag af dette system. Ifølge en aftale mellem de berørte transmissionssystemoperatører fordeler henholdsvis den italienske og østrigske systemoperatør de andre halvdele af den samlede kapacitet. Hvis den samlede kapacitetsefterspørgsel overstiger den ledige kapacitet (overbelastning), fordeles den ledige kapacitet med det nuværende slovenske system blandt alle, der ansøger om kapacitet, på pro rata-basis. Kapaciteten fordeles uden beregning. Et sådant system kan ikke anses for at være en ikke-diskriminerende, markedsbaseret løsning i elforordningens forstand. Undtagelsen begrundes med, at den slovenske industris omstruktureringsproces endnu ikke er afsluttet, og at den slovenske elproduktions tilpasning til de nye markedsforhold stadig er i gang (høje investeringsudgifter til miljøbeskyttelse).
3.1.2.2

Mens det i forbindelse med tilbagetagelses- eller asylanliggender er rimeligt at henvise til, at statsborgere i tredjelande ikke kan udvises til eller via et tredjeland, eller at de kan anerkendes som flygtning af medlemsstaterne, hvis de i det pågældende tredjeland løber en reel fare for at blive forfulgt af de i artikel 4 nævnte årsager, forekommer det overflødigt at medtage den nævnte bestemmelse i forbindelse med mindre grænsetrafik.
2.1

EØSU har allerede i tidligere udtalelser (5) fremlagt sit syn på hovedproblematikken i den kodificerede udgave, hvor der ikke foretages nogen ændringer af indholdet i en række retsakter, der sigter mod at indkredse enhver form for dumping på søtransportområdet, som iværksættes af visse tredjelande, og som skader de europæiske operatørers interesser, således at der i givet fald kan træffes passende modforanstaltninger. Problematikken vil derfor ikke blive behandlet her.
1.1

Kommissionen foreslår at ændre forordning nr.136/66/EØF om olie og fedtstoffer, som ophæves den 1. november 2004. Den nye forordning for olivenolie og spiseoliven omfatter foranstaltninger for det indre marked, handel med tredjelande og kvalitetsforbedring i bred forstand. Kommissionen foreslår, at produktionsåret for olivenolie — efter et overgangsproduktionsår i 2004 på otte måneder — fra og med år 2005 skal starte den 1. juli. Den foreslår også, at de nugældende foranstaltninger for privat oplagring af olivenolie opretholdes, og at restitutionerne til både eksport og fremstilling af fødevarer konserveret i olivenolie afskaffes. De nugældende foranstaltninger for kvalitetsforbedring og sporbarhed vil blive udvidet.
1.4.

Kommissionen ønsker at indføje ændringer i Konventionen om gennemførelsen af Schengen-aftalen for i lovgivningen at indføje mekanismer, der giver direkte adgang til oplysningerne på SIS om stjålne motorkøretøjer og påhængsvogne, samt blankodokumenter og udstedte identitetspapirer (pas, identitetskort, kørekort) med henblik på at kontrollere, at køretøjer, der ønskes registreret, ikke er stjålet, ulovligt handlet eller forsvundet, og at de personer, der ansøger om en registreringsattest, ikke til det formål bruger stjålne, ulovligt handlede eller forsvundne identitetspapirer eller registreringsdokumenter for motorkøretøjer.
4.8

Bilag I, Kapitel 7 — Pladskrav. Højere minimumspladskrav og højere rum har en direkte indvirkning på transportomkostningerne. Der er brug for yderligere undersøgelser på dette område for at kunne fastsætte optimale pladskrav. I situationer, hvor et bestemt gulvareal benyttes til transport af for få dyr, er det muligt, at dyrene vil begynde at kæmpe mod hinanden, eller at de vil være udsatte i forbindelse med pludselige ryk under kørslen, hvilket øger risikoen for, at dyrene kommer til skade, og at kvaliteten af slagtekroppene forringes. Minimumskravene til størrelsen af gulvarealer i tabel 1-3 finder anvendelse i overensstemmelse med følgende (Bilag I, Kapitel VII, punkt 1.1, litra a) og b)): a) Arealkategori A1 gælder for alle transporter af dyr af hestefamilien, kvæg, får, geder og svin.
1.4

Det er fiskerne og andre berørte parter, der skal tage initiativ til oprettelse af RRR, gennem indgivelse af en ansøgning herom til den pågældende medlemsstat og til Kommissionen. RRR får en generalforsamling, som udpeger en bestyrelse på mellem 12 og 18 medlemmer (sidstnævnte tal er i den danske version af forslaget sat til »femten« mod »18« i den engelske, portugisiske og franske). I begge organer skal to tredjedele af medlemmerne være repræsentanter for fiskerisektoren, og resten skal være repræsentanter for andre interessegrupper, som den fælles fiskeripolitik berører. Som observatører kan indbydes videnskabsfolk, repræsentanter for andre medlemsstater, der ikke er omfattet af det pågældende RRR, repræsentanter for tredjelande, som har interesser i området, eller repræsentanter for Det Rådgivende Udvalg for Fiskeri og Akvakultur. Repræsentanter for nationale administrationer vil også kunne deltage som observatører.
vii.

Nogle af udtalelsens forslag tager sigte på at styrke det organiserede civilsamfund (støtte til projekter til fremme af den sociale dimension i regionale integrationsprocesser, støtte til blandede EU/LAC fora for erhvervs- og interesseorganisationer, oprettelse af en budgetlinie for styrkelse af sidstnævnte organisationer, udarbejdelse af et program til beskyttelse af menneskerettighedsforkæmpere i LAC); andre tager sigte på at påvirke udviklingen af erhvervslivet og etablering af demokratiske rammer for arbejdsmarkedsmarkedsrelationer og social dialog (overførsel af europæiske erfaringer med social dialog og udvikling af infrastrukturer for at tiltrække udenlandske direkte investeringer, oprettelse af en SMV-fond for Latinamerika, fælles udviklingsplaner med lande med udvandring til EU, udarbejdelse af et charter om principperne for virksomhedernes sociale ansvar). Nogle initiativer tilstræber at mindske udlandsgælden og finansiere udviklingen (muligheder for genforhandling, gældslettelse eller -eftergivelse gennem programmer for fattigdomsbekæmpelse, miljø- eller uddannelsessamarbejde, anbefalinger for at forsøge at undgå afhængighed af ratingbureauer). En række forslag søger at styrke socialsikringsordningerne (styrkelse af europæisk knowhow, støtte til indgåelse af internationale aftaler om indvandring, støtte til forvaltning og faguddannelse). Endelig fremsættes der også en række forslag om udviklingsbistand og -samarbejde gående ud på at øge koordineringen mellem de europæiske donorlande, tilpasse støtten bedre til de opstillede mål, forsøge at sikre, at det er modtagerlandene, som træffer de grundlæggende afgørelser om, hvor der skal sættes ind, bistå de mest trængende lande med at gøre det lettere for dem at optræde selvstændigt i multilaterale forhandlinger. Den overordnede prioritering bør være uddannelse og styrkelse af institutioner.
4.1

Udvalget udtrykker stor tilfredshed med, at Kommissionen i sin meddelelse behandler det vigtige spørgsmål om forskererhvervet, som hidtil er blevet overset. Udvalget er helt enigt med Kommissionen i, at »menneskelige ressourcer i vid udstrækning er nøglen til den ekspertise og de resultater, der opnås inden for forskning«, og støtter Kommissionens hensigt om også at tage dette spørgsmål op ud fra en EU-synsvinkel. I en tidligere udtalelse (4) bemærkede udvalget, at menneskelige ressourcer var den mest håndgribelige og mest værdifulde ressource for forskning og udvikling, og at det derfor kunne støtte Kommissionens bestræbelser på at udbygge og fastholde de menneskelige ressourcer. Udvalget mener, at der her er et behov for betydelige forbedringer, og udtrykker tilfredshed med, at Kommissionen også er indstillet på at agere på dette felt.
7.6

Den foreslåede formulering af toldkodeksens artikel 36a åbner dog mulighed for procedurer til fastlæggelse af, hvornår der kan dispenseres fra 24-timer-reglen. Udvalget foreslår, at reglerne for, hvornår 24 timers forudgående angivelse er påkrævet, klarlægges, før kodeksen ændres, således at man får en præcis afgrænsning af de mange områder, hvor reglen kan have negativ indflydelse på handlen, og så passende kompromisprocedurer vedtages formelt frem for at fungere som ad-hoc-dispensationer fra grundreglen. Der bør navnlig gives generel dispensation for eksport fra godkendte erhvervsdrivende, da deres procedurer allerede er blevet kontrolleret, da godkendelsen blev givet.
3.5.1

Forslaget har til formål at bringe fusionsdirektivet på linje med de ændringer, som er foretaget i moder-/datterselskabsdirektivet, dvs.: — at sænke den minimumskapitalandel, der kræves for at kunne opnå status som moderselskab eller datterselskab, fra 25 % til 10 % — at ajourføre listen over selskaber, som direktivet gælder for; dette gør det muligt at medtage nye retlige typer virksomheder, herunder kooperativer, gensidige selskaber, visse ikke-kapitalbaserede virksomheder, sparekasser, fonde og sammenslutninger med handelsaktivitet. På den nye liste medtages også det europæiske selskab og det europæiske andelsselskab, som kan oprettes fra henholdsvis 2004 og 2006 denne udvidelse af fusionsdirektivets anvendelsesområde fremkommer ved, at der til den liste over selskaber, som er vedføjet direktivet, føjes nye retlige former, der nævnes ved navn. Der er stort set tale om samme liste, som den, der blev vedtaget i direktivet om modernisering af moder-/datterselskabsdirektivet, og som også skal vedtages i direktivet om modernisering af direktivet om renter og royalties.
2.2

På grund af værdien af medlemsstaternes punktafgifters provenu (5) og på grund af forskellene mellem medlemsstaternes håndhævelse af bestemmelserne har det været vanskeligt for Kommissionen at blive enig med medlemsstaterne om ændringer. Det noteres, at de 10 »nye« medlemsstater ikke deltog i diskussionerne med Kommissionen, som førte frem til forslagene. Udvalget erkender, at medlemsstaterne er nødt til at anvende punktafgifter for at skaffe indtægter, men tvivler på, at disse forslag vil ændre forbrugernes vaner i et sådant omfang, at de i væsentlig grad vil påvirke det samlede skatte- og afgiftsprovenu.
7.4

For det andet kan Lissabon-strategien ikke lykkes uden internationale regler. EU's arbejdsgivere og arbejdstagere ønsker ikke at havne i en situation med utøjlet konkurrence og ukontrolleret beskæring af omkostninger, hvor der ikke lægges vægt på fremskridt med hensyn til sundhed, sikkerhed, sociale aspekter og miljøet samt en afbalanceret og bæredygtig udvikling. Lissabon-reformerne kan kun føre til et vellykket resultat, hvis EU inden for rammerne af WTO, IMF, WIPO, ILO og andre internationale organisationer samtidig lægger pres på de berørte parter for at få dem til at bidrage til fastsættelsen af rammer for globaliseringen gennem mere retfærdige og virkningsfulde regler. Det er nødvendigt at opstille internationalt anerkendte referencerammer for konkurrenceevnen, som omfatter minimumsregler for konkurrence, sikkerhed, kvalitetsnormer, sociale rettigheder, beskyttelse af børn, miljøbeskyttelse og intellektuel ejendomsret. Det vil være urealistisk at forsøge at opnå den europæiske offentligheds accept uden sådanne garantier.
9.2

Efter at have gennemgået Kommissionens direktivforslag har EØSU taget fat på udvalgte aspekter af forslaget for at give Kommissionen konkrete anvisninger og idéer til mere dybtgående overvejelser og analyser. EØSU foreslår, at den solvensberegning, der anvendes inden for skadesgenforsikring, også skal gælde på livsgenforsikringsområdet. Endvidere bør solvenskravene ikke falde inden for Lamfalussy-processens anvendelsesområde. Da EØSU anser direktivforslaget for vigtigt, opfordrer det til en hurtig lovgivningsproces.
2.6.4

Ved at vælge en engageret, kritisk og konstruktiv holdning bidrager det organiserede civilsamfund til at holde borgerne velorienterede, lige som det hermed fastholder presset på regeringerne. Det værste, der kan ske, er, at den politiske verden bekræftes i den desværre stærkt udbredte opfattelse, at det europæiske samarbejde ikke interesserer borgerne. Denne opfattelse er helt forkert, idet borgerne venter sig meget af Europa og ikke mindst, at det er med til at forbedre deres dagligdag ved at have en vision vedrørende deres fremtid.