Udtalelse om :

- Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Raadets forordning om EF-moenstre (), og - Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om retlig beskyttelse af moenstre () (94/C 388/03)

Raadet for Den Europaeiske Union besluttede den 20. december 1993 under henvisning til EF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennaevnte emner.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU`s Sektion for Industri, Handel, Haandvaerk og Tjenesteydelser, som udpegede Jean Pardon til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 4. maj 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 317. plenarforsamling, moedet den 6. juli 1994, med 83 stemmer for, 52 imod og 11 hverken for eller imod, foelgende udtalelse.

1. Procedure

OESU har paa grund af emnets omfang og betydning fundet det hensigtsmaessigt omgaaende at afgive en foerste delvis, men definitiv udtalelse, som kun omhandler de vigtigste og mest omstridte spoergsmaal. Det er tanken paa et senere tidspunkt at afgive en tillaegsudtalelse om de oevrige spoergsmaal, der behandles i Kommissionens forslag.

2. Generelle bemaerkninger

2.1. Den intellektuelle ejendomsret paa omraader som maerker, patenter, geografiske benaevnelser, industrielle moenstre, ophavsret, halvlederprodukters topografi, edb-programmer, databaser, bioteknologiske opfindelser og nye plantesorter faar stadig stoerre betydning i handelssamkvemmet.

2.2. Det OEkonomiske og Sociale Udvalg er enig i de synspunkter, der bringes til udtryk i Kommissionens groenbog om retlig beskyttelse af industrielle moenstre (III/F/5131/91), ifoelge hvilken spoergsmaalet om retlig beskyttelse af industrielle moenstre bliver stadig vigtigere, fordi de produkter, der fremstilles paa basis af saadanne moenstre, nu indtager en vaesentlig plads i oekonomien.

2.3. Inden for de sidste ti aar er industrielle moenstre slaaet kraftigt igennem som vaesentlige elementer i markedsfoeringen af forbrugsprodukter. Spoergsmaalet om moensterbeskyttelse er med rette blevet genstand for stadig stoerre opmaerksomhed i de beroerte kredse i de industrialiserede lande, ikke mindst i Europa.

2.4. Af hensyn til den europaeiske industri er det vigtigt at bekaempe varemaerkeforfalskning. Producenter af varemaerkeforfalskede produkter kan drage ubehoerig fordel af de intellektuelle, kunstneriske, oekonomiske og kommercielle investeringer, som originalproduktets producent foretager ().

2.5. OESU mener i overensstemmelse med groenbogen, at

- det er noedvendigt at fremme investeringer i industrielt design inden for rammerne af industripolitikken,

- det er noedvendigt at beskytte kreativiteten, idet industrielle moenstre betragtes som et udtryk for frembringerens kreativitet,

- det maa undgaas, at forbrugeren forveksler originalproduktet med andre produkter af samme eller lignende udseende, eller at forbrugeren lider skade som foelge af sikkerhedsmangler ved sidstnaevnte,

- der boer tages hoejde for, at industrielle moenstre yder et positivt bidrag til den tekniske innovation,

- det er vigtigt at haandhaeve princippet om fair handelspraksis.

2.6. Det er af afgoerende betydning for Den Europaeiske Union, at der skabes et enhedsmarked for intellektuel ejendomsret. Det er paakraevet at indfoere en EF-lovgivning om industrielle moenstre. Det OEkonomiske og Sociale Udvalg bifalder derfor, at Kommissionen har fremlagt et forslag til forordning om spoergsmaalet.

2.7. Slutakten med resultaterne af de multilaterale GATT-forhandlinger under Uruguay-runden omfatter en aftale om de handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder.

I aftalens artikel 7 fastsaettes maalsaetningen:

»Beskyttelse og haandhaevelse af de intellektuelle ejendomsrettigheder boer bidrage til at fremme den teknologiske innovation og overfoersel og udbredelse af teknologi til gensidig fordel for producenter og brugere af teknisk viden og paa en maade, der sikrer social og oekonomisk velfaerd og balance mellem rettigheder og forpligtelser.«

2.8. I henhold til aftalens artikel 26, stk. 2, kan de kontraherende parter kun fastsaette undtagelser vedroerende beskyttelse af industrielle moenstre, saafremt disse undtagelser hverken skader den normale udnyttelse af beskyttede industrielle moenstre eller moensterrettighedsindehavers legitime interesser, idet der tages behoerigt hensyn til tredjemands legitime interesser.

I henhold til samme aftales artikel 26, stk. 3, skal den tilbudte beskyttelse have en varighed paa mindst ti aar.

2.8.1. TRIPS-aftalen beroerer ikke de kontraherende landes befoejelser til at fastlaegge betingelserne for og omfanget af moensterbeskyttelsen.

2.9. Aftalen, som bl.a. er undertegnet af EF-landene og Faellesskabet, vil vaere af forpligtende og bindende karakter i medfoer af artikel 1. Medlemslandene vil kun kunne indfoere en mere omfattende beskyttelse i deres nationale lovgivning, hvis den paagaeldende beskyttelse ikke er i modstrid med aftalens bestemmelser.

2.10. Det er vigtigt, at den foreslaaede forordning om EF-moenstre stemmer overens med de indgaaede forpligtelser.

2.11. Intellektuelle ejendomsrettigheder indroemmes med henblik paa at fremme innovationen for derigennem at opnaa oekonomiske fremskridt og forbedre forbrugernes situation.

2.12. Det er paa den baggrund, lovgivningen indroemmer frembringeren en eneret til erhvervsmaessig udnyttelse af innovationen i en vis periode.

2.13. Markedet afgoer, om og i hvilket omfang, der dermed opnaas en gevinst, og denne tjener til at godtgoere moensterfrembringerens arbejde, forskning og investeringer.

2.14. Disse forhold vil tilskynde andre til at udfolde de samme bestraebelser og til ogsaa at yde en innovativ indsats fremover.

2.15. Hvis de intellektuelle ejendomsrettigheder ikke beskyttes, vil innovationerne blive kopieret med det resultat, at moensterfrembringerens investeringer bliver urentable, og innovationslysten forringes.

2.16. Muligheden for at forbyde efterligninger er derfor det altafgoerende punkt i de rettigheder, der indroemmes frembringeren.

2.17. Anerkendelse af intellektuelle ejendomsrettigheder foerer til indroemmelse af enerettigheder, som er noegleelementet i enhver effektiv markedsoekonomi.

3. Betingelserne for beskyttelse

3.1. Den foerste betingelse for at opnaa beskyttelse er, at det paagaeldende moenster er nyt.

3.1.1. I henhold til forordningsforslaget (artikel 5) skal nyhedskarakteren bedoemmes paa verdensplan.

3.1.2. Som bestemmelsen er udformet, synes den vanskelig at anvende paa mange omraader, isaer inden for tekstilindustrien. Det forekommer hyppigt, at saelgere af varemaerkeforfalskede produkter fremskaffer falske attester paa, at det omstridte moenster allerede paa et tidligere tidspunkt fandtes i et tredjeland.

3.1.3. Under disse omstaendigheder synes det mere hensigtsmaessigt at basere sig paa, om moensteret forud for referencedatoen har vaeret offentliggjort i de beroerte kredse inden for EF.

3.1.4. Paa baggrund af ovenstaaende betragtninger kunne artikel 5, stk. 2, i stedet affattes som foelger:

»Et moenster anses for at vaere offentliggjort, hvis det efter registreringen er blevet offentliggjort eller paa anden maade fremvist, benyttet i handel eller afsloeret, medmindre de specialiserede kredse i den paagaeldende sektor inden for Faellesskabet ikke med rimelighed kan forventes at have haft kendskab hertil foer referencedatoen.« (Sidste punktum bibeholdes uaendret).

3.2. Artikel 6 omhandler den anden betingelse for beskyttelse, nemlig moensterets individuelle karakter.

3.2.1. Det praeciseres i begrundelsen (side 21), at begrebet »den informerede bruger«, skal indicere, at ensartetheden ikke skal bedoemmes »paa designekspertniveau«. Ordet »informerede« forekommer paa den baggrund at vaere tvetydigt og boer derfor udelades.

3.2.2. Der sigtes til den bruger, der har en enten erhvervsmaessig eller personlig interesse i at erhverve eller reproducere moenstret.

3.2.3. Ordet »markant« bevirker, at mange moenstre, specielt inden for tekstiler, ikke vil kunne omfattes af den tilsigtede beskyttelse. Dette ord boer derfor udgaa.

3.2.4. Det ville vaere formaalstjenligt at fastsaette, at et moenster anses for at have individuel karakter, hvis det giver den paagaeldende bruger et helhedsindtryk af at adskille sig fra ethvert andet moenster, der er kendt inden for den almindelige forretningsafvikling i de specialiserede kredse i den paagaeldende sektor inden for Faellesskabet.

3.2.5. Et moensters individuelle karakter boer vaere resultatet af en frembringelse, der i kraft af det helhedsindtryk, det giver brugeren, adskiller sig fra et design, der forud for referencedatoen er kendt i de beroerte kredse inden for Faellesskabet.

3.3. Som en foelge af den aendrede formulering, der foreslaas i forbindelse med artikel 5, stk. 1, boer artikel 11, stk. 1, affattes som foelger:

»Den ved EF-moenstret tillagte beskyttelse omfatter ethvert moenster, der trods eventuelle forskelle giver brugeren et helhedsindtryk af at vaere stort set identisk.«

3.4. Stk. 2 forekommer at vaere redundant i forhold til den her valgte formulering og kan derfor eventuelt udgaa.

4. Reparationer

4.1. Som alle andre industrielle rettigheder vil ogsaa moensterrettigheder indebaere visse enerettigheder (monopolrettigheder). Det monopol, der indroemmes indehaveren af moensterrettigheden, vedroerer imidlertid udelukkende produktets udseende (dets »design«), og ikke selve produktet.

4.2. Moensterrettigheder indebaerer dermed et designmonopol, men ikke noget produktmonopol. »Beskyttelsen af et urs design forhindrer ikke konkurrence paa markedet for ure« (punkt 9.2 i Kommissionens begrundelse til forordningsforslaget).

4.3. I forbindelse med de reservedele, der omfattes af reparationsbestemmelsen (f.eks. en bilskaerm eller en billygte), forholder det sig imidlertid anderledes. Saadanne produkters ydre form, »design«, kan ikke adskille sig fra det originalprodukt, der skal udskiftes.

4.4. Naar saadanne reservedele omfattes af en moensterbeskyttelse, opstaar der altsaa produktmonopoler paa reservedelsmarkederne; moensterrettigheder til en skaerm eller en lygte i form af reservedele udelukker altsaa enhver konkurrence inden for det paagaeldende produktomraade.

4.5. Det er i modstrid med selve grundtanken bag moensterbeskyttelsen, hvis naermere indhold kan fastlaegges af lovgiver (jf. foranstaaende punkt 2.8.1).

4.6. Reparationsbestemmelsen fastlaegger foelgende: den tillader erhvervelse og udoevelse af moensterrettigheder i de tilfaelde, hvor disse rettigheder omsaettes paa behoerig vis; udoevelsen af rettighederne hindres kun i de tilfaelde, hvor de - som paa reparationsomraadet - ikke kan omsaettes paa behoerig vis. Paa den maade forhindres det, at der opstaar monopoler, at konkurrenter fortraenges fra markedet, og at forbrugerne henvises til en vilkaarlig, monopolistisk udbyders prisdiktater.

4.7. Samtidig forhindres det, at der opstaar monopolpraemier. En »designpraemie« forudsaetter, at der findes et marked, hvor forbrugerne kan vaelge efter deres praeferencer (jf. punkt 2.13), og denne forudsaetning falder bort, hvis moensterbeskyttelsen udvides til at omfatte de reservedele, der falder ind under reparationsbestemmelsen (jf. punkt 4.4).

4.8. Det OEkonomiske og Sociale Udvalg gaar derfor ind for den reparationsbestemmelse, Kommissionen foreslaar.

4.9. OESU goer opmaerksom paa, at anvendelsesomraadet for artikel 23 ikke er klart. Det opfordrer specielt Kommissionen til at goere det klart, om artiklen skal gaelde dele af et sammensat produkt i tilfaelde, hvor den intellektuelle ejendomsret for saadanne dele ikke tilhoerer designeren af det sammensatte produkt, som det for eksempel er tilfaeldet med forruder til biler.

Bryssel, den 6. juli 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 29 af 31. 1. 1994, s. 20.

() EFT nr. C 345 af 23. 12. 1993, s. 14.

() EFT nr. C 52 af 19. 2. 1994.