Regionsudvalgets udtalelse om:

- "Grønbog om handel med emissioner af drivhusgasser inden for Den Europæiske Union", og

- "Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om EU's politikker og foranstaltninger til reduktion af drivhusgasemissionerne: Mod et europæisk klimaændringsprogram"

(2001/C 22/09)

REGIONSUDVALGET har -

"under henvisning til Grønbog om handel med emissioner af drivhusgasser inden for Den Europæiske Union" og "Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om EU's politikker og foranstaltninger til reduktion af drivhusgasemissionerne: Mod et europæisk klimaændringsprogram" (KOM(2000) 87 endelig og KOM(2000) 88 endelig),

under henvisning til præsidiets beslutning af 12. april 2000 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 4 "Fysisk Planlægning, Bypolitik, Energi, Miljø",

under henvisning til sin udtalelse af 18. september 1997 om "Klimaændringer og energi" (CdR 104/97 fin)(1),

under henvisning til protokollen om reduktion af drivhusgasemissioner, der blev vedtaget på FN's tredje partskonference (COP3) om en rammekonvention om klimaændringer i Kyoto den 1.-10. december 1997,

under henvisning til sin udtalelse af 16. juli 1998 om "Energi for fremtiden: Vedvarende energikilder - Hvidbog vedrørende en strategi- og handlingsplan på fællesskabsplan" (KOM(97) 599 endelig) (CdR 57/98 fin)(2),

under henvisning til sin udtalelse af 11. marts 1999 om "Transport og CO2 - En løsningsmodel for EU" (CdR 230/98 fin)(3),

under henvisning til sin udtalelse af 18. november 1999 om "Forberedelser til gennemførelse af Kyoto-protokollen" (CdR 295/99 fin)(4),

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 189/2000 rev. 1), som blev vedtaget af Underudvalg 4 den 7. juli 2000 med Hannu Penttilä (FIN, PSE) som ordfører -

på den 35. plenarforsamling den 20.-21. september 2000 (mødet den 21. september) vedtaget følgende udtalelse.

Regionsudvalgets synspunkter og henstillinger

1. Meddelelsen "Mod et europæisk klimaændringsprogram"

1.1. Det er absolut nødvendigt, at alle aktører høres og tager del i planlægningen og gennemførelsen af klimaprogrammerne og -strategierne.

1.2. Regionerne og kommunerne skal inddrages som en selvstændig aktørgruppe i EU's nye klimaændringsprogram, navnlig for så vidt angår energi- og transportspørgsmål.

1.3. EU bør indlede en dialog med regionerne og kommunerne om drivhusgasemissionerne og støtte dem i deres bestræbelser på at beskytte klimaet. Med hensyn til de organer, Kommissionen foreslår, forudsætter dette,

- at styringskomitéen holder sig i tæt kontakt med Regionsudvalget under klimaprogrammets gennemførelse,

- at også det regionale og lokale niveau repræsenteres i arbejdsgruppe 2 og 3, der beskæftiger sig med energiforsyning og energiforbrug, og i arbejdsgruppe 4, der beskæftiger sig med transport,

- at de koordinerende arbejdsgrupper, der senere nedsættes, omfatter en arbejdsgruppe for det regionale og lokale niveau.

1.4. EU's medlemsstater bør hurtigt nå til enighed om et minimumsniveau for energibeskatning. Dette er af central betydning for gennemførelsen af de nationale klimaændringsstrategier.

1.5. EU og medlemsstaterne bør ratificere Kyoto-aftalen efter mødet i Haag og bidrage til, at aftalen får tilstrækkelig mange signatarlande, både i antal og hvad angår produktion af drivhusgasser.

1.6. De vedvarende energikilders andel af brændsel til motorer og energiproduktion må øges, og kombineret el- og varmeproduktion må fremmes. Dette vil også understøtte EU's selvforsyning og andre fællesskabspolitikker såsom landbrugs-, beskæftigelses- og strukturpolitikken.

1.7. Energibesparelser og øget energieffektivitet er ofte de mest omkostningseffektive midler til emissionsreduktion. I denne forbindelse spiller regioner og kommuner en vigtig rolle, eftersom de har ansvaret for planlægning af bygninger og infrastruktur, for udstedelse af godkendelser samt for offentlige indkøb. Desuden henhører offentlig transport, spildevandsrensning og affaldshåndtering generelt under kommuner og regioner.

1.8. EU og medlemsstaterne bør under arbejdet med at reducere emissionerne målrettet støtte frivillige ordninger og informationsfremstød på det regionale og lokale niveau. I denne forbindelse kan nævnes kommunale klimabeskyttelseskampagner og energisyn, som er af central betydning, hvis man skal nå emissionsreduktionsmålene.

2. Grønbogen om handel med emissioner af drivhusgasser inden for Den Europæiske Union

2.1. Handel med emissionsrettigheder og fællesprojekter for udviklings- og industrilande kan være et fornuftigt supplement til industrilandenes egne foranstaltninger og kan hjælpe dem med at nå de nationale klimabeskyttelsesmål, men må ikke træde i stedet for nationale bestræbelser. Det afgørende middel til at gennemføre industrilandenes reduktionsforpligtelser skal være de anstrengelser, de udfolder i eget land. Kommissionens forslag om at afprøve handel med emissioner i EU, inden den internationale handel indledes i 2008 i medfør af Kyoto-aftalen, er fornuftigt. Den forsøgsmæssige tilgang er hensigtsmæssig, eftersom spillereglerne endnu ikke er lagt fast, og man ikke har tidligere erfaring med international emissionshandel.

2.2. Forsøget med emissionshandel må ikke begrænses til bestemte sektorer eller gasser. Hvilke områder, emissionshandelen skal omfatte, må afgøres ud fra et ønske om at få pålidelig information om drivhusgasemissioner fra forskellige virksomheder og lignende og om udviklingen i emissionerne. Med henblik herpå bør der fastlægges kriterier, som sikrer, at emissionsopgørelserne kan sammenlignes og kontrolleres.

2.3. I forsøget med emissionshandel bør man sikre, at der er tilstrækkelig mange emissionsandele at købe og sælge på markedet.

2.4. Man kunne overveje at lade emissionshandelen omfatte lokal affaldshåndtering.

2.5. Man bør også undersøge mulighederne for at lade den lokale energieffektivitet - navnlig den, der vedrører reduktion i de transportrelaterede CO2-emissioner - være omfattet af emissionshandelen.

2.6. Emissionshandel kan kun fungere, hvis manglende overholdelse af reglerne medfører strenge sanktioner.

2.7. Emissionshandelen bør videreudvikles på en sådan måde, at befolkningens og virksomhedernes bevidsthed om klimabeskyttelse forbedres, og der skabes tilskyndelse til at slå ind på innovative strategier i jagten efter omkostningseffektive ideer.

Bruxelles, den 21. september 2000.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 379 af 15.12.1997, s. 11.

(2) EFT C 315 af 13.10.1998, s. 5.

(3) EFT C 198 af 14.7.1999, s. 3.

(4) EFT C 57 af 29.2.2000, s. 81.