Resumé

Konsekvensanalyse om EU's gennemgang af politikken for udførselskontrol

A. Behov for handling

Hvorfor? Hvad er problemstillingen?

EU's nuværende ordning for udførselskontrol er ikke fuldt ud tilpasset nutidens ændrede og nye sikkerhedsmæssige risici, den hurtige teknologiske og videnskabelige udvikling samt ændringerne i de kommercielle og økonomiske processer. Desuden tager det nuværende system ikke behørigt hensyn til den fremvoksende handel med cyberovervågningsteknologi og de risici, den medfører for international sikkerhed og menneskerettigheder. Ud fra et økonomisk perspektiv medfører systemet store administrative byrder for både industrien og myndighederne, og det savner til tider juridisk klarhed. Desuden medfører forskellene i fortolkning og anvendelse medlemsstaterne imellem en asymmetrisk gennemførelse og skaber konkurrenceforvridninger på det indre marked. Problemet vedrører en lang række økonomiske operatører inden for forskellige erhvervsgrene, herunder SMV'er, mens de sikkerhedsmæssige og menneskerettighedsrelaterede aspekter er relevante for specifikke kategorier som f.eks. dissidenter og aktivister i tredjelande samt EU's borgere som helhed.

Hvad kan der forventes af initiativet?

Gennemgangen af EU's politik for udførselskontrol har til formål at støtte Unionens overordnede politiske mål som fastsat i EU-traktatens artikel 3, dvs. "bidrage til fred og sikkerhed samt fri og fair handel og beskyttelse af menneskerettighederne". De specifikke mål er: at justere ordningen i forhold til de ændrede sikkerhedsrisici og –trusler; at tilpasse ordningen til den hurtige teknologiske og videnskabelige udvikling; at forebygge udførsel af cyberovervågningsteknologi, der er i strid med menneskerettighederne; at mindske konkurrenceforvridninger og administrative omkostninger på det indre marked; at skabe lige vilkår på verdensplan og at sikre en effektiv og konsekvent anvendelse af kontrollen i EU.

Hvad er merværdien ved handling på EU-plan?

Kontrol med udførsel af produkter med dobbelt anvendelse er en del af den fælles handelspolitik. EU har derfor ret til at handle på grundlag af enekompetence i henhold til artikel 207 i TEUF. Målene kan kun nås ved en indsats på EU-niveau for at sikre, at de kompetente myndigheder handler i nært samarbejde og gennemfører kontrollen på en konsekvent måde. EU's indsats er også nødvendig for at udjævne konkurrenceforvridninger på det indre marked og fremme dialogen med centrale handelspartnere for at skabe lige spilleregler på verdensplan. Handling på EU-niveau er endvidere nødvendig for at beskytte de grundlæggende rettigheder, der er nedfældet i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. De identificerede løsningsmodeller overholder principperne om proportionalitet, da de er begrænset til, hvad der er nødvendigt for at nå målene.

B. Løsninger

Hvilke lovgivningsmæssige og ikke-lovgivningsmæssige politikmodeller er overvejet? Er der en foretrukken løsning? Hvorfor?

I lyset af de initiativer, som foreslås i Kommissionens meddelelse COM(2014) 244, er der blevet identificeret fem løsningsmodeller, som spænder fra et basisscenario (ingen ændring af politikken) til en fuldstændig revision og fuld harmonisering af systemet for udførselskontrol. Der er blevet foretaget en grundig analyse med henblik på at vurdere effekten af de forskellige revisionsmodeller. Løsningsmodel 2 (gennemførelse og håndhævelse), 3 (opgradering af EU-systemet) og 4 (modernisering af EU-systemet) blev sammenlignet med løsningsmodel 1 (basisscenariet). Vurderingen var baseret på Kommissionens egne analyser og praktiske erfaringer fra dens forskellige tjenestegrene, på oplysninger og bidrag fra medlemsstaterne, på resultaterne af en ekstern dataindsamling og på resultaterne af høringer af interesserede parter. En femte løsningsmodel (revision af EU-systemet), som radikalt vil ændre EU's tilgang til udførselskontrol, blev mødt med stærk modstand fra medlemsstater og interessenter, og den blev derfor ikke vurderet yderligere. Løsningsmodel 3 forekommer at være den mest produktive og effektive løsning i lyset af de økonomiske og sikkerhedsmæssige kriterier. Løsningsmodel 4 forekommer imidlertid nødvendig for at nå målet om at forebygge krænkelser af menneskerettighederne på grund af manglen på passende kontrol af cyberovervågningsteknologi. Derfor er en kombination af løsning 3 og 4 den "foretrukne løsning".

Hvem støtter hvilken løsning?