Ændret forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING OM AKTION MOD PERSONELMINER I UDVIKLINGSLANDE

(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2)

BEGRUNDELSE

A. Indledning

I perioden 1992-98 bevilgede EU over 180 mio. EUR til minerydningsprogrammer i hele verden, bistand til ofre for miner og forskning og udvikling af teknologi.

Den 14. marts 2000 vedtog Kommissionen et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om aktion mod personelminer, KOM (2000) 111. Dette var et klart udtryk for vor institutions faste vilje til at anlægge en sammenhængende, omfattende og fokuseret strategi i forsøget på at finde en løsning på problemet med landminer i EF-regi.

Dette forslag sigter mod at styrke EU's mineaktioner for at gøre det muligt at skabe komplementaritet og indre sammenhæng mellem de aktuelle, diversificerede EU-instrumenter, der benyttes i kampen mod landminer, så den samlede effektivitet øges, og man på denne måde kan fjerne den trussel, som landminerne udgør, inden for de næste 10 til 15 år.

De specifikke tekniske formål med forordningen er følgende:

* Der skal findes en løsning på problemet med det manglende retsgrundlag for budgetpost B7-661, som Europa-Parlamentet skabte i 1996.

* Der skal findes en løsning på det problem, at der i dag anvendes en lang række forskellige og spredte finansielle instrumenter, der anvendes til minerydningsaktioner, hvilket ikke blot gjorde det vanskeligt at anvende budgetbevillingerne (på B7-661), men også forhindrede, at EU kunne fastlægge en overordnet, sammenhængende og resultatorienteret strategi, definere en politik på området og fastlægge ansvarsområderne.

De specifikke politiske formål er følgende:

* Forpligtelserne i henhold til Ottawa-konventionen (trådte i kraft den 1. marts 1999), som går ud på, at der skal gøres en større indsats med hensyn til koordinering, sammenhæng, effektivitet og finansiering.

* Det interne (EF-)krav om at tage fat på problemet med personelminer som led i en samlet EF-minerydningsaktion, med prioriteringer og en flerårig arbejdsplan, inden for rammerne af de eksterne forbindelser.

Efter at have vedtaget et udkast til forordning baseret på artikel 179 (TEU) og forelagt det for Europa-Parlamentet og Rådet har Kommissionen imødekommet ønsket om at iværksætte de aktioner, der er forudset i henhold til det oprindelige forslag med differentieret retsgrundlag for differentierede geografiske rammer i overensstemmelse med de retningslinjer, der blev vedtaget på Coreper-niveau og bekræftet på et rådsmøde (udenrigsministrene) den 10. november.

Kommissionen foreslår derfor to identiske forordninger, der er opdelt efter den geografiske dækning. De er baseret på hhv. art. 179 EF hvad angår forordningen vedrørende udviklingslande og art. 308 EF hvad angår forordningen vedrørende tredjelande med undtagelse af udviklingslande.

Denne opdeling kræver kun mindre ændringer af lovteksten, nemlig præamblen, den sidste betragtning og artikel 1. Resten forbliver uændret. Det skal understreges, at de to forordninger har identisk ordlyd.

Den 25. oktober 2000 vedtog Europa-Parlamentet desuden ved førstebehandlingen en række ændringsforslag til Kommissionens oprindelige forslag. Formålet med de ændrede kommissionsforslag er således at indarbejde de af Europa-Parlamentets ændringsforslag, som Kommissionen har kunnet acceptere, i begge forslag.

De reviderede forslag indeholder følgende ændringer:

1. Ændringsforslag forelagt af Europa-Parlamentet og accepteret af Europa-Kommissionen i forhold til det første forslag fra Kommissionen.

2. Ændringer som følge af opdelingen af retsgrundlaget på grundlag af de geografiske rammer.

3. Ændringer, der skønnes hensigtsmæssige for at opnå en større klarhed i teksten.

B. FORKLARING AF ÆNDRINGERNE

Kommissionen har accepteret de fleste af ændringer, der er foreslået af Europa-Parlamentet, fordi de er på linje med ånden i udkastet. Det drejer sig om: Nr. 1, 2, 4, 5, 6, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 20, 24, 26, 27, 28, 29, 30.

1. Ændringsforslag nr. 1 fra Europa-Parlamentet. Linjen før præamblen. Det accepteres, at Europa-Parlamentet også nævnes, da det siger sig selv i forbindelse med denne forordning, som er baseret på art. 179. Derimod udelades Europa-Parlamentet i forordningen baseret på art. 308.

2. Præamblen tilpasses det specifikke retsgrundlag.

3. Betragtning nr. 2 tilpasses det specifikke retsgrundlag.

4. Ændringsforslag nr. 2 (EP). Tilføjelsen af en ny betragtning nr. 4a skærper bevidstheden om nødvendigheden af denne forordning. Der er foretaget mindre tekstuelle ændringer af den foreslåede tekst.

5. Ændringsforslag nr. 3 (EP). Det foreslåede udkast til ændring af betragtning nr. 9 kan ikke accepteres, fordi de eksisterende geografiske linjer fortsat skal have mulighed for at foretage minerydning, nemlig inden for specifikke integrerede nationale indikativprogrammer. Den horisontale budgetpost vil generelt sikre horisontal koordinering, sammenhæng og øget effektivitet, og ikke mindst mere gennemsigtighed i alle EU's udgifter på området.

6. Ændringsforslag nr. 4 og 5 (EP). De nye betragtninger nr. 9a og 9b understreger behovet for ikke at undlade at fortsætte bestræbelserne på at få fjernet lagre som en integrerende del af en samlet strategi, som skal omfatte både billigere og mere effektiv forebyggelse og behandling af problemet. Den understreger også behovet for ikke at skade igangværende planer om total eliminering af nedlagte landminer til fordel for destruktion af lagre. I denne ånde accepterer Kommissionen også ændringsforslag nr. 14 til art. 2, stk. 2, litra e), som specifikt tilføjer denne målsætning.

7. Ændringsforslag nr. 6 og 7 (EP). De nye betragtninger 9c og 9d accepteres, da de begge styrker den underforståede målsætning i forordningen om at intensivere bestræbelserne på at skabe effektivitet og fokus på det videnskabelige, teknologiske og industrielle plan.

8. Betragtning nr. 10 tilpasses det specifikke retsgrundlag.

9. Kommissionen kan ikke acceptere følgende 4 ændringsforslag, som skal vurderes i sammenhæng på baggrund af deres relevans for samme spørgsmål: Ændringsforslag nr. 8 til betragtning nr. 12, ændringsforslag nr. 22 til artikel 6, stk. 1, ændringsforslag nr. 23 til art. 6, stk. 2 og 3, og ændringsforslag nr. 25 til art. 8, stk. 2, 3 og 4. Kommissionen ønsker ikke at oprette endnu et komitologi-udvalg - uanset om det er et forvaltningsudvalg eller et rådgivende udvalg. Der er allerede for mange af dem. Med Kommissionens forslag om en reform af EF's eksterne bistand håber vi at kunne fjerne os fra den omstændelige gennemgang af individuelle projekter og i stedet fokusere vore drøftelser med medlemsstaterne på overordnede strategier og programmering. Dette vil blive gjort i de forskellige eksisterende geografiske udvalg. I stedet at føje et nyt til listen foreslår vi at oprette en ekspertgruppe, hvor vi kan drøfte og definere den overordnede strategi for minerydninger, som skal anvendes horisontalt og gennemgås en gang om året.

Hvad imidlertid angår anden del af ændringsforslag nr. 22 vedrørende "en repræsentant for hver medlemsstat" anbefaler Kommissionen, at denne bestemmelse indarbejdes i vedtægterne for de relevante udvalg.

10. Ændringsforslag nr. 9. Kommissionen kan acceptere at fjerne betragtning nr. 14 og accepterer ændringsforslag nr. 10 om en ny betragtning nr. 14a på linje med Kommissionens holdning med hensyn til budgetposter til minerydning og gradvis styrkelse af B7-661.

11. Betragtning nr. 17 tilføjes af hensyn til det særlige krav til retsgrundlag for Rådets forordning baseret på artikel 308, men er ikke med i Europa-Parlamentets og Rådets forordning baseret på artikel 179.

12. Art. 1, stk. 1, er blevet ændret, så den passer til det specifikke retsgrundlags krav. Desuden udtrykket "fremme gennemførelsen" erstattes med "sikre gennemførelsen".

13. Art. 1, stk. 2, er blevet ændret, så den passer til det specifikke retsgrundlags krav. Desuden er sproget blevet strammet op.

14. I artikel 2, stk. 1, litra d), gør den tilføjelse, der foreslås med EP's ændringsforslag nr. 11, det klart, hvordan foreslås at anvende forordningen for at hjælpe lande, som ikke har tiltrådt Ottawa-konventionen. Desuden kan teksten strammes op ved at fastslå, at "særlige tilfælde" har relation til "humanitære behov".

15. Ændringsforslag nr. 12. Tilføjelsen af nyt litra ea) til art. 2, stk. 1, er i overensstemmelse med ånden i forslaget og behovet herfor. Det er klart, at hvis der ikke var nogen specifik koordineringsmekanisme, ville det være svært, også i forbindelse med en teknologisk indsats, at tilrettelægge overførsler af bedste praksis og indhøstede erfaringer fra en lang række områder til laboratorier og vice versa.

16. Ændringsforslag nr. 13. Nyt litra eb) til art. 2, stk. 1, er velkomment, da der er en tendens til, at miljøaspekterne af minerydning undervurderes.

17. Der er tilføjet et nyt litra f) til art. 2, stk. 1, som er en ønskelig præcisering af behovet for at støtte koordineringen blandt alle de internationale aktører på dette område, idet dette er et vigtig medium for intensivering af indsatsen og større rationalisering og effektivitet.

18. Ændringsforslag nr. 15. Der er tilføjet en mere eksplicit beskrivelse af teksten til art. 2, stk. 2.

19. Der er tilføjet et nyt litra h) til art. 2, stk. 2.

20. Med hensyn til ændringsforslag nr. 16 og 21 til art. 2, stk. 4, og den nye art. 4(a), som har relation til holdningen til ændringsforslag nr. 3 til betragtning nr. 9 anføres følgende: Selv om Kommissionen forstår det ambitiøse mål med forslagene om at koncentrere alle midler til minerydningsaktioner under den horisontale budgetlinje, med undtagelse af ECHO- og forskningsbudgetposterne, søger den at foretage en styrkelse af politikkerne gennem en positiv komplementaritet mellem fleksibilitet og landespecifikke løsninger. Begge komponenter er nødvendige for at maksimere effektiviteten af EU's interventioner. Det er muligt, at den horisontale budgetpost vil tiltrække sig mere opmærksomhed og blive værdsat højere, men Kommissionen mener, at den også bør opretholde forbindelsen til en bredere national eller regional programlægning via de geografiske budgetposter og forordninger. Selv om det beløb på 200 mio. EUR, der foreslås af Europa-Parlamentet for det finansielle referenceår 2000-2006, ikke er urimeligt stort, hvis det ses som et samlet EU-bidrag, kan vi for at bevare sammenhængen ikke acceptere en koncentration af dette beløb på den horisontale budgetpost. Derfor er Kommissionen ikke overbevist om, at disse ændringsforslag kan forbedre mekanismens generelle effektivitet.

21. Sammenhængen med den linje, som Kommissionen følger, og som er forklaret i afsnit 20, fører til, at den nye art. 2 (4a) (ændringsforslag nr. 17) må forkastes, fordi komplementariteten mellem de forskellige instrumenter også indebærer komplementaritet mellem arbejdsområder. Kommissionen føler sig overbevist om, at de menneskelige og administrative ressourcer, der anmodes om i udkastet til forordning for den centrale politiske gruppe for minerydningsaktioner, er tilstrækkelige til at garantere en passende gennemførelse af forordningen.

22. Den tilføjelse, der foreslås af EP med ændringsforslag nr. 18 til art. 3 svækker budskabet i art. 2, stk. 1, litra d), som ændret af EP. Det vil være at foretrække at bibeholde det oprindelige udkast til denne artikel, som helt er på linje med art. 2, stk. 1. Denne artikel indeholder imidlertid mindre tekstuelle ændringer.

23. Ændringsforslag nr. 19. At fjerne art. 4, stk. 2, som foreslået af EP kan ikke accepteres, da det ville forhindre EU i at drage nytte af den bedste disponible ekspertise i verden, som man i undtagelsestilfælde vil kunne finde uden for EU's territorium. Det er i EU-aktørernes interesse at have adgang til og arbejde med den bedste praksis.

24. Ændringsforslag nr. 20. Teksten til den nye art. 4, stk. 2, litra a), er en velkommen tilføjelse, og den styrker tanken med "bedste praksis", også hvad angår aktørernes sikkerhed.

25. Ændringsforslag nr. 24. I teksten til art. 7, stk. 3, tilføjes: "og ngo'er" i overensstemmelse med EP's ønske, ligesom der tilføjes : "såsom GCIHD".

26. Art. 9, stk. 1, og art. 9, stk. 3, ændres som foreslået af EP (ændringsforslag nr. 26), da dette er i overensstemmelse med tankerne i reformen af den eksterne bistand, hvorefter udvalg ikke længere skal granske projekter, men fokusere på generelle politiske mål og strategier. Det vil derfor blive overflødigt at fastsætte lofter for individuelle projekter. I samme ånd vil teksten til art. 12 "drøftelse" blive erstattet af "til orientering af" (ændringsforslag nr. 29).

27. Art. 10, stk. 1, tager hensyn til både EP's ændringsforslag nr. 27, som erstatter "relevans" med "positive virkninger" og et ændringsforslag fra medlemsstaterne, hvorefter "hvor det er hensigtsmæssigt" erstattes af "når det er muligt".

28. Ændringsforslag nr. 28 til art. 10, stk. 2, henviser eksplicit til "lokalsamfundene og ngo'erne", da dette er helt i overensstemmelse med målsætningen om at fremme den lokale kapacitetsopbygning.

29. Ændringsforslag nr. 30. Den øgede værdi af forordningen ligger i forfølgelsen af målsætningen om synergi, komplementaritet og horisontal opbygning af en fokuseret og mere effektiv kapacitet. Der er ingen grund til ikke at acceptere, at oplysninger om de detaljerede fremskridt, der følger af en sådan opgradering af EU's indsats, gøres offentlige tilgængelige af EP i den ændrede art. 13, stk. 2, og gøres til genstand for offentlig debat.

30. Punkt 3 i finansieringsoversigten indeholder nu en henvisning til de to forskellige retsgrundlag for de to forskellige geografiske rammer i de to forordninger; det gøres således klart, at den samme budgetpost gælder for to forordninger, mellem hvilke der ikke er overlapning mulig, også finansielt.

31. Under punkt 4.2 i finansieringsoversigten er den anden dato i anvendelsesperioden blevet ændret, så det passer med indholdet af punkt 7 (Finansielle virkninger).

32. Under punkt 7 i finansieringsoversigten er der tilføjet en sætning for at gøre det klart, at de finansieringsoversigter, der følger de to forordninger, henviser til samme budgetpost og til en fælles budgetbestemmelse.

2000/0062/A (COD)

Ændret forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING OM AKTION MOD PERSONELMINER I UDVIKLINGSLANDE

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 179, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Kommissionen [1],

[1] EFT L .........

i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Fællesskabet er bekymret over tilstedeværelsen af personelminer og andre ueksploderede anordninger i områder med civilsamfund, der forsøger at overvinde følgerne af væbnede konflikter.

(2) Personelminer er årsag til lidelser og ulykker, især i de fattigste dele af verden, og udgør en alvorlig hindring for den økonomiske udvikling, gør det svært for flygtninge og fordrevne at vende hjem og vanskeliggør humanitære bistandsoperationer, genopbygning og rehabilitering samt genskabelsen af normale sociale forhold.

(3) Fællesskabet er fast besluttet på at nå målet om en total og verdensomspændende afskaffelse af personelminer i de kommende år.

(4) Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater har ydet det største bidrag til den bredere internationale indsats for at overvinde de tragedier, der er forbundet med personelminer.

(4a) Indsatsen for at få fjernet alle personelminer befinder sig stadig i et tidligt stadium, og Fællesskabet bør derfor beslutsomt fortsætte med at påtage sig lederskabet, indtil målet er nået fuldt ud.

(5) Denne forordning er en direkte reaktion på konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer samt om deres destruktion (Ottawa-konventionen).

(6) Finansiel bistand bør derfor fortrinsvis gives til de udviklingslande, der har engageret sig i kampen mod personelminer, og som er parter i Ottawa-konventionen.

(7) En sådan fremgangsmåde bør ikke forhindre Fællesskabet i at reagere på humanitære nødsituationer, når der er behov herfor.

(8) Fællesskabets mineaktioner er ofte en integrerende del af projekter i forbindelse med humanitær bistand, rehabilitering, genopbygning og udvikling og er samtidig en særskilt og specialiseret aktivitet, der har sine egne klare prioriteter, operationelle krav og politiske hensyn.

(9) Nye eller nuværende aktiviteter, der udgør en del af sådanne projekter eller af rammeprogrammer for forskning og udvikling inden for mineaktionsteknologi, vil fortsat blive finansieret over specifikke budgetposter og efter omstændighederne blive støttet, suppleret og koordineret i henhold til denne forordning.

(9a) For at Fællesskabet kan bidrage effektivt til forebyggende mineaktioner, må det også sikres, at minelagrene destrueres. Denne nye opgave vil kræve, at Fællesskabet afsætter betydeligt flere midler til mineaktioner, og bør ikke udføres på bekostning af de andre minerydningsaktiviteter.

(9b) Det vil medføre store økonomiske fordele at destruere de lagre, som mange stater stadig ligger inde med, og det vil reducere risikoen for, at de pågældende miner sælges på det sorte marked.

(9c) Den videnskabelige forskning bør styrkes for at udvikle teknologier, der gør det muligt at forbedre minedetektionen og identificere mineområder med større præcision.

(9d) Fællesskabet skal kunne forvisse sig om, at de minerydningsaktioner, der finansieres, har været effektive. Det må derfor gøre brug af de dertil egnede tekniske midler, herunder om nødvendigt militærteknologi.

(10) Denne forordning skal udgøre grundlaget for en sammenhængende og effektiv fremgangsmåde for Fællesskabets mineaktioner i udviklingslandene ved at fremme en integrerende strategi, der koordineres indbyrdes mellem Kommissionen, medlemsstaterne og det internationale samfund på alle mineaktionernes stadier.

(11) Det er vigtigt at sikre sammenhængen mellem disse aktioner og Den Europæiske Unions samlede udenrigspolitik, herunder den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.

(12) De foranstaltninger, der er nødvendige for denne forordnings gennemførelse, er forvaltningsforanstaltninger efter artikel 2 i Rådets afgørelse 1999/468/EF om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen [2], og de bør derfor vedtages efter forvaltningsproceduren i artikel 4 i nævnte afgørelse.

[2] EFT L 194 af 17.7.1999, s. 23.

(13) Problemet med personelminer kræver på grund af dets livstruende karakter og globale udbredelse effektive, fleksible og om nødvendigt hurtige beslutningsprocedurer for finansiering af Fællesskabets mineaktioner.

(14) Kommissionen reviderer finansieringsoversigten i overensstemmelse med artikel 3 i finansforordningen, særlig dens forfaldsplan for de forventede årlige bevillinger, i forhold til de fremskridt, der gøres med at gennemføre nærværende forordning.

(15) Fællesskabet bør sikre den størst mulige gennemsigtighed ved gennemførelsen af den finansielle bistand og en streng kontrol med brugen af bevillinger.

(16) Beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser og bekæmpelse af svig og uregelmæssigheder udgør en integrerende del af denne forordning -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Formålet med denne forordning er at fastsætte procedurerne for gennemførelsen af Fællesskabets foranstaltninger i udviklingslandene med henblik på at sikre gennemførelsen af en konsekvent og sammenhængende humanitær minerydningsstrategi i Fællesskabet og på internationalt plan i overensstemmelse med konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer samt om deres destruktion (i det følgende benævnt "Ottawa-konventionen").

2. De foranstaltninger, der omhandles i denne forordning, skal gennemføres i udviklingslande eller være direkte knyttet til situationer, der opstår i udviklingslande, især i de mest udsatte af disse lande samt i lande, der forsøger at overvinde følgerne af konflikter.

Mineaktioner bør integreres i alle samarbejdsstrategier for de tredjelande, der lider under følgerne af personelminer.

Artikel 2

1. De vigtigste mål for Fællesskabets mineaktioner er:

(a) at støtte udarbejdelsen, overvågningen og gennemførelsen af en civil minerydningsstrategi;

(b) at bistå de ramte lande med at opfylde deres forpligtelser i henhold til Ottawa-konventionen;

(c) at skabe og videreføre nationale strukturer og lokale kapaciteter i de ramte lande, så mineaktioner kan gennemføres så effektivt som muligt;

(d) at reagere på humanitære nødsituationer, forhindre ulykker og støtte rehabiliteringen af mineofre, i særlige tilfælde, hvor der opstår et humanitært behov, også i stater, som ikke har tiltrådt Ottawa-konventionen;

(e) at støtte forsøg med og ibrugtagning af passende mineaktionsudstyr og -teknikker i de ramte lande;

(e.a) at forbedre koordinationen med de endelige brugere af minerydningsudstyret på et tidligt trin i forskningen og støtte brugen af disse teknologier i de fattigste mineramte lande;

(e.b) at fremme minerydningsaktioner, der er forenelige med det lokale miljø og en bæredygtig udvikling i den berørte region;

(f) at øge koordinationen mellem de internationale aktører inden for minebekæmpelse.

2. De foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, kan omfatte alle aktiviteter i forbindelse med mineaktioner, herunder:

(a) undervisning i minefarer;

(b) uddannelse af specialister;

(c) opmåling og markering af formodede mineområder;

(d) sporing og identifikation af landminer;

(e) rydning (til humanitært forsvarlige standarder) og destruktion af landminer og minelagre;

(f) bistand til pleje, revalidering og socioøkonomisk reintegrering af mineofre;

(g) informationsforvaltning, herunder geografiske informationssystemer;

(h) forbedring af teknikkers og sikkerhedsnormers effektivitet;

(i) andre aktiviteter, der bidrager til at mindske de menneskelige, økonomiske og miljømæssige skader af personelminer og andre farlige krigsefterladenskaber.

3. I forbindelse med stk. 2 lægges der særlig vægt på foranstaltninger, der er rettet mod umiddelbare og uforudselige behov, der opstår som følge af udbrud af kampe, store folkevandringer mod mineramte områder eller tilsvarende situationer, som f.eks. hastebistand til gennemførelse af fredsaftaler. Der vil også blive givet fortrinsret til aktioner i de lande, der er hårdest ramt af mineproblemet, og hvor personelminer og anden ueksploderet ammunition er årsag til mange civile tilskadekomne, eller hvor tilstedeværelsen eller den formodede tilstedeværelse af sådanne anordninger er en væsentlig hindring for genskabelsen af økonomiske og sociale aktiviteter eller for udvikling og derfor kræver en særlig langsigtet indsats, som ikke kan gøres gennem humanitær nødhjælp eller genopbygningsbistand.

4. For at skabe større sammenhæng, komplementaritet og synergi i de regionale samarbejdsprogrammer og projekter i forbindelse med humanitær bistand, rehabilitering, genopbygning og udvikling vil mineaktioner, der kan finansieres inden for rammerne af sådanne programmer eller projekter, fortsat blive finansieret via den budgetpost, der finansierer hovedaktionen. Disse aktiviteter kan om nødvendigt suppleres eller støttes af mineaktioner, der finansieres under denne forordning.

Artikel 3

De foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, skal i princippet være til fordel for de lande, der er engageret i bekæmpelsen af landminer, og som er parter i Ottawa-konventionen. Der kan gøres undtagelser for humanitære nødsituationer, bistand til mineofre og aktioner, der direkte støtter udsatte civile samfund, såsom flygtninge og fordrevne, eller hvis den nationale forvaltning ikke fungerer.

Artikel 4

1. Partnere, der er berettigede til finansiel støtte i henhold til denne forordning, kan omfatte regionale og internationale organisationer og organer, ikke-statslige organisationer, nationale, regionale og lokale offentlige departementer og organer, institutter samt offentlige og private aktører med relevant særlig ekspertise og erfaring.

2. Deltagelse i udbud og aftaler er åben på lige vilkår for alle fysiske og juridiske personer i medlemsstaterne og modtagerlandet. I behørigt begrundede ekstraordinære tilfælde kan deltagelsen udvides til at omfatte tredjelande.

2.a Virksomheder og andre organisationer, der deltager i udbud, skal påvise, at deres arbejdspraksis ikke udsætter deres medarbejdere for unødig risiko, og at denne praksis ledsages af en passende ulykkes- og ansvarsforsikringsordning for medarbejderne.

Artikel 5

1. Bistand, der ydes af Fællesskabet under denne forordning, kan benyttes til at finansiere faglig bistand, uddannelse, personale eller andre tjenesteydelser i forbindelse med mineaktioner; forsøg med udstyr og teknikker; logistisk støtte, indkøb, tilvejebringelse og oplagring af alle former for udstyr, leverancer og arbejder, der er nødvendige for at gennemføre mineaktioner; undersøgelser og konferencer samt foranstaltninger til at styrke den internationale koordination af mineaktioner; evaluerings- og overvågningsmissioner; aktiviteter, der skal øge den offentlige bevidsthed; samt udgifter til at fremhæve bistandens fællesskabskarakter.

2. Fællesskabets finansiering i henhold til denne forordning ydes i form af gavebistand.

3. Foranstaltningerne i denne forordning er fritaget for skatter, afgifter og told.

Artikel 6

1. Kommissionen bistås af de relevante geografiske udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

2. Når der henvises til dette stykke, finder forvaltningsproceduren i artikel 4 i afgørelse 1999/468/EF anvendelse i overensstemmelse med samme afgørelses artikel 7, stk. 3, og artikel 8.

3. Det tidsrum, der omhandles i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF, er på tre måneder.

Artikel 7

1. Kommissionen fremmer på grundlag af en gensidig og regelmæssig udveksling af oplysninger, herunder udveksling af oplysninger på stedet, en effektiv koordination af Fællesskabets og medlemsstaters bistandsindsats for at gøre deres programmer mere sammenhængende og komplementære.

2. Kommissionen kan søge muligheder for samfinansiering med andre donorer, særlig med medlemsstaterne.

3. Kommissionen fremmer koordination og samarbejde med andre internationale bidragydere og aktører, især institutioner som er en del af FN-systemet, som f.eks. GICHD i Genève, og ngo'er.

4. Der træffes de nødvendige foranstaltninger til at synliggøre Fællesskabets bidrag.

Artikel 8

1. Kommissionen vurderer, træffer afgørelse om og administrerer foranstaltninger, der er omfattet af denne forordning, i overensstemmelse med gældende budgetprocedurer og andre procedurer, særlig procedurerne i artikel 116 og 118 i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

2. Finansieringsafgørelser vedrørende beløb på over 3 mio. EUR træffes efter proceduren i artikel 6, stk. 2, undtagen for hasteaktioner jf. artikel 9.

3. Kommissionen underretter summarisk de i artikel 6 omhandlede udvalg om alle finansieringsafgørelser vedrørende beløb på under 3 mio. EUR. Disse oplysninger skal foreligge senest to måneder efter finansieringsafgørelsens vedtagelse.

4. Kommissionen kan træffe afgørelser, som ændrer finansieringsafgørelser, der er truffet efter proceduren i artikel 6, stk. 2, når de ikke indebærer væsentlige ændringer eller en supplerende forpligtelse på over 20% af den oprindelige forpligtelse.

Artikel 9

1. Kommissionen kan træffe afgørelse om hasteaktioner, hvis det skønnes nødvendigt.

2. Foranstaltninger til dækning af umiddelbare og uforudsigelige behov, der opstår som følge af pludselige naturlige eller menneskeskabte katastrofer, såsom oversvømmelser, hungersnød, store folkevandringer mod mineramte områder, pludselig indgåelse af fredsaftaler eller tilsvarende situationer samt hastebistand til gennemførelse af fredsaftaler, anses for at begrunde hasteaktioner.

3. Kommissionen skal efter at have truffet sin afgørelse og i overensstemmelse med stk. 1 underrette medlemsstaterne skriftligt inden for to arbejdsdage og redegøre for afgørelsen på det næste møde i det kompetente udvalg.

Artikel 10

1. Projekter prioriteres og vurderes med hensyn til positive virkninger og omkostningseffektivitet og integreres om muligt i den videre udvikling eller genopbygning af det pågældende land eller den pågældende region.

2. Når det er muligt, skal projektet klart integreres i et nationalt personelmineprogram, der koordineres af modtagerregeringen eller af lokalsamfundet i samarbejde med ngo'er eller en international institution, der er udpeget hertil. Målet skal være, at projektet senere skal overtages af modtagerregeringen, lokalsamfundet eller ngo'er for at øge den lokale kapacitet og projektets bæredygtighed.

Artikel 11

Alle finansieringsaftaler eller kontrakter, der indgås i henhold til denne forordning, skal indeholde bestemmelser om, at Kommissionen og Revisionsretten kan gennemføre kontrol på stedet efter de sædvanlige procedurer, der er fastsat af Kommissionen i henhold til de gældende regler, især procedurerne i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget [3].

[3] EFT L 356 af 31.12.1977, s. 1.

Kommissionen kan desuden foretage kontrol og inspektion på stedet i overensstemmelse med Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 [4]. De foranstaltninger, der træffes af Kommissionen, skal sikre en tilstrækkelig beskyttelse af Det Europæiske Fællesskabs finansielle interesser i overensstemmelse med Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 [5].

[4] EFT L 292 af 15.11.1996, s. 2.

[5] EFT L 312 af 23.12.1995, s. 1.

Artikel 12

For at fremme den flerårige koordination og programmering af mineaktioner vil der regelmæssigt blive forelagt et strategidokument for personelminer, der omfatter horisontale retningslinjer og prioriteter for Fællesskabets mineaktioner samt en tidsplan for gennemførelsen heraf, til orientering af de kompetente udvalg. Dokumentet skal omfatte spørgsmål om bl.a. det flerårige vejledende program og henvise til eksisterende nationale og regionale mineaktionsprogrammer, bidrag fra andre donorer, herunder medlemsstaterne, og de af Fællesskabets mineaktioner, der finansieres over andre budgetposter.

Artikel 13

1. Kommissionen evaluerer regelmæssigt mineaktioner finansieret af Fællesskabet for at fastslå, om målene for foranstaltningerne er blevet nået, og for at tilvejebringe retningslinjer for, hvordan fremtidige foranstaltningers effektivitet kan forbedres.

2. Kommissionen underretter regelmæssigt Europa-Parlamentet og Rådet om udviklingen i dens mineaktioner. Senest den 30. april hvert år forelægger den en detaljeret og offentlig rapport for Europa-Parlamentet og Rådet med en redegørelse for Fællesskabets mineaktioner i det forløbne år og evaluerer gennemførelsen af denne forordning. Rapporten skal angive, hvilke aktioner der er gennemført, og hvilke beløb der er tildelt under de forskellige budgetposter.

Artikel 14

Tre år efter denne forordnings ikrafttræden forelægger Kommissionen en samlet evaluering for Europa-Parlamentet og Rådet af de foranstaltninger, der er finansieret af Fællesskabet i henhold til denne forordning, ledsaget af forslag til, hvad der i fremtiden skal ske med forordningen, og eventuelt af forslag til ændringer heraf.

Artikel 15

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne

Formand Formand

FINANSIERINGSOVERSIGT

1. Foranstaltningens betegnelse

Personelminer

2. Budgetpost

B7-661

3. Retsgrundlag

Udkastet til forslag til Europa-Parlamentets og Rådets nye specifikke forordning for budgetpost B7-661, der forener de forskellige EF-krav til mineaktioner, som vedføjet.

Dette udkast til forslag, som er baseret på artikel 179 (TEU) vil kun dække aktiviteter til fordel for udviklingslande. Udkastet ledsages af et parallelt udkast til forslag baseret på art. 308 (TEU), som dækker aktiviteter til fordel for tredjelande med undtagelse af udviklingslande.

Retsgrundlaget for mineaktioner udgøres fortsat af Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 af 20. juni 1996 om humanitær bistand (EFT L 163 af 2.7.1996), Rådets forordning (EF) nr. 2258/96 af 22. november 1996 om rehabiliterings- og genopbygningsforanstaltninger til fordel for udviklingslandene, Rådets forordning (EF) nr. 1628/96 af 25. juli 1996 om bistand til Bosnien-Hercegovina og Kroatien, Rådets Forordning (EF) nr. 443/97 af 3. marts 1997 om foranstaltninger på området bistand til hjemstedsfordrevne i udviklingslandene i Asien og Latinamerika og den fælles aktion af 1. oktober 1996 vedrørende personelminer (EFT L 260 af 12.10.1996) for så vidt angår midler, der er reserveret til nedrustningsaktioner under den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.

4. Beskrivelse af foranstaltningen

4.1 Foranstaltningens generelle formål

Personelminer forårsager forfærdelige skader i mange af de fattigste dele af verden og er en hindring for gennemførelsen af en række fællesskabsprogrammer. I perioden 1992-98 afsatte Fællesskabet derfor mere end 180 mio. EUR til mineaktioner over hele verden for at støtte minerydningsprogrammer, yde bistand til mineofre samt fremme forskning og udvikling af teknologi. Dette har været et vigtigt bidrag til det internationale samfunds globale indsats, men der skal stadig gøres meget.

Målet er nu at fortsætte med programmer for at løse landmineproblemet inden for en begrænset tidsramme, nemlig de kommende 10 til 15 år, og derved lette gennemførelsen af en række andre bistandsprogrammer samt bidrage til at finde en løsning på en stor humanitær tragedie.

Alt i alt bør det finansielle bidrag til Fællesskabets foranstaltninger fastholdes på mindst det samme niveau som tidligere år.

4.2 Foranstaltningens varighed og nærmere bestemmelser for dens fornyelse

- Foranstaltning : Personelminer

- Anvendelsesperiode: 2000 - 2006.

I overensstemmelse med artikel 12 i forordningen forelægger Kommissionen inden udgangen af juni 2007 en samlet evaluering for Europa-Parlamentet og Rådet af de foranstaltninger, der er finansieret af Fællesskabet i henhold til denne forordning, herunder en vurdering af relevans, omkostningseffektivitet og virkninger. Det er på dette grundlag, at der vil blive truffet afgørelse om den fortsatte anvendelse af denne forordning.

5. Klassifikation af udgifterne/indtægterne

5.1 Ikke-obligatoriske udgifter

5.2 Opdelte bevillinger

5.3 Indtægtstype: Ingen

6. Udgifternes/indtægternes art

- 100% tilskud; mulighed for samfinansiering af aktiviteter

- Tilskud til samfinansiering med andre offentlige og/eller private tilskudsydere

- Andet

7. Finansielle virkninger

Gennem oprettelsen af en samlet, flerårig budgetpost (B7-661) med øget finansiering vil Fællesskabet bedre kunne målrette sine mineaktioner. Det foreslås, at det finansielle bidrag til Fællesskabets aktiviteter for perioden 2000-2006 fastholdes på mindst det samme niveau som tidligere år (180 mio. EUR i perioden 1992-98) med en øget vægt på mineaktioner for at opfylde forpligtelserne ifølge Ottawa-konventionen. Dette vil kunne medføre en forøgelse af de finansielle tildelinger under budgetpost B7-661.

Denne budgetpost har to retsgrundlag, der udgøres af to forordninger, der er baseret på hhv. art. 179 og art. 308 (TEU).

7.1 Beregningsmetode for de samlede omkostninger ved foranstaltningen (forhold mellem enhedsomkostninger og samlede omkostninger)

De årlige bevillinger vil blive godkendt af budgetmyndigheden inden for rammerne af de finansielle overslag.

7.2 Omkostningernes fordeling på foranstaltningens elementer

Forpligtelsesbevillinger i mio. EUR (med 3 decimaler)

>TABELPOSITION>

7.3 Driftsudgifter til undersøgelser, eksperter osv., der er omfattet af budgettets del B

7.4 Forfaldsplan for forpligtelses- og betalingsbevillinger

8. Forholdsregler mod svig

Alle finansieringsaftaler eller kontrakter skal indeholde bestemmelser om, at Kommissionen og Revisionsretten kan gennemføre kontrol på stedet efter de sædvanlige procedurer, der er fastsat af Kommissionen i henhold til de gældende regler, især procedurerne i finansforordningen vedrørende Fællesskabernes almindelige budget. Kommissionen kan desuden gennemføre kontrol og inspektion på stedet i overensstemmelse med forordning nr. 2185/96. De foranstaltninger, som Kommissionen træffer i henhold til proceduren i artikel 5, skal sikre en tilstrækkelig beskyttelse af Det Europæiske Fællesskabs finansielle interesser i overensstemmelse med forordning nr. 2988/95.

9. Oplysninger om omkostningseffektivitet

9.1 Specifikke og kvantificerbare mål; målgruppe

De vigtigste mål for Fællesskabets mineaktioner er:

a. at støtte udarbejdelsen, overvågningen og den effektive gennemførelse af en sammenhængende og konsekvent humanitær minerydningsstrategi i Kommissionen, EU og på internationalt plan;

b. at bistå hårdt ramte stater med at opfylde deres forpligtelser i henhold til "konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer samt om deres destruktion";

c. at skabe og videreføre nationale strukturer og lokale kapaciteter i de ramte lande, så mineaktionerne kan gennemføres så effektivt som muligt;

d. at reagere på humanitære nødsituationer, forhindre ulykker og støtte rehabiliteringen af mineofre, når der opstår umiddelbare og uforudsigelige behov;

e. at støtte forsøg med og ibrugtagning af passende mineaktionsudstyr og -teknikker i de ramte lande.

Disse mål vil blive søgt nået gennem projekter af fælles interesse og i de lande i geografiske regioner, der er værst ramt af miner; der kan bl.a. være tale om følgende:

- Projekter af fælles interesse (f.eks. udarbejdelse af et strategidokument for personelminer, støtte til FN, Det Internationale Center for Humanitær Minerydning, Den Internationale Røde Kors Komité, den centrale enhed for mineaktionspolitik, forsøg med og ibrugtagning af mineaktionsudstyr og -teknikker i de ramte lande, ekspertbistand)

- Afrika (f.eks. Angola, Mozambique, Somalia, Zimbabwe, SADC)

- Asien (f.eks. Afghanistan, Cambodja, Laos)

- Nye uafhængige stater (f.eks. Tadsjikistan)

- Mellemøsten (f.eks. det nordlige Irak)

- Europa (f.eks. Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Kosovo)

- Latinamerika (f.eks. Nicaragua, El Salvador).

9.2 Begrundelse for foranstaltningen

De foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, omfatter alle aktiviteter i forbindelse med mineaktioner, herunder undervisning i minefarer, opmåling og markering af formodede mineområder, sporing og identifikation af landminer, uddannelse af specialister, rydning (til humanitært forsvarlige standarder) og destruktion af landminer, bistand til og revalidering af ofre, informationsforvaltning (herunder geografiske informationssystemer) samt andre aktiviteter, der bidrager til at mindske de menneskelige, økonomiske og miljømæssige skader af personelminer og andre farlige krigsefterladenskaber.

Projekterne forventes at være flerårige. Projekternes varighed vil afhænge af deres særlige karakter og vil normalt ikke overstige tre år.

9.3 Overvågning og evaluering af foranstaltningen

Kommissionen evaluerer regelmæssigt mineaktioner finansieret af Fællesskabet for at fastslå, om målene for operationerne er blevet nået, og for at tilvejebringe retningslinjer for, hvordan fremtidige foranstaltningers effektivitet kan forbedres. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om udviklingen i dens mineaktioner. Senest den 30. april hvert år forelægger den en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet med en redegørelse for Fællesskabets mineaktioner i det forløbne år.

10. Udgifter til administration (Sektion III, Del A, i budgettet)

Den faktiske tilvejebringelse af de fornødne administrative ressourcer afhænger af Kommissionens årlige beslutning om ressourceallokeringen under hensyntagen til det personale og de yderligere beløb, som bevilges af budgetmyndigheden.

10.1 Virkning på antallet af stillinger

>TABELPOSITION>

Formålet med denne forordning er at samle de nuværende aktioner for at skabe en sammenhængende mineaktionspolitik i EU. På kort sigt vil der således kun være behov for en beskeden bevilling på tre stillinger (to faste stillinger og en udstationeret national ekspert (END)). Den faste stilling kan besættes ved en omplacering af personale.

10.2 Samlet finansiel virkning af yderligere menneskelige ressourcer

EUR

>TABELPOSITION>

Hvor mange yderligere menneskelige og administrative ressourcer der rent faktisk vil være til rådighed, vil afhænge af Kommissionens afgørelser i forbindelse med de årlige ressourceallokeringer, i hvilken forbindelse der især skal tages hensyn til mulighederne for intern omplacering, og hvilke yderligere ressourcer budgetmyndigheden godkender.

10.3 Stigning i andre administrative udgifter som følge af foranstaltningen

Nedenstående tabel er vejledende og bygger på oplysninger fra 1998.

EUR

>TABELPOSITION>

De udgifter, der er angivet i tabellen under budgetpost A-7 (tjenesterejser), vil blive dækket via bevillinger inden for det samlede rammebeløb for GD for Eksterne Forbindelser.