B4-0366, 0368, 0369, 0371, 0372, 0373 og 0374/95

Beslutning om en strategi for klimabeskyttelse i EU

Europa-Parlamentet,

- der henviser til sine beslutninger af 13. juni 1991 om energi og miljoe ((EFT C 183 af 15.7.1991, s. 303 og 308)),

- der henviser til sin beslutning af 13. juni 1991 om oekonomiske og fiskale instrumenter i miljoepolitikken ((EFT C 183 af 15.7.1991, s. 296)),

- der henviser til sin beslutning af 13. februar 1992 om EF's deltagelse i de Forenede Nationers Konference om Miljoe og Udvikling (UNCED) ((EFT C 67 af 16.3.1992, s. 152)),

- der henviser til sin beslutning af 15. maj 1992 om FN's Konference om Miljoe og Udvikling (UNCED) ((EFT C 150 af 15.6.1992, s. 322)),

- der henviser til sin beslutning af 9. juli 1992 om resultaterne af UNCED ((EFT C 241 af 21.9.1992, s. 178)),

- der henviser til Kommissionens forslag til Raadets direktiv om indfoerelse af en afgift af CO2-emissioner og af energi (KOM(92)0226) ((EFT C 196 af 03.08.1992, s. 1.)),

- der henviser til rammekonventionen om klimaaendringer, der undertegnedes paa konferencen i Rio de Janeiro og traadte i kraft den 21. marts 1994 som det foerste bindende regelsaet for beskyttelse af det globale klima inden for international ret,

- der henviser til pressemeddelelse udsendt efter Det Europaeiske Raads droeftelser i Essen i december 1994,

- der henviser til resultatet af samlingen i Raadet (miljoe) i december 1994,

- der henviser til konferencen mellem parterne i rammekonventionen om klimaaendringer, der skal afholdes i perioden 28. marts-7. april 1995 i Berlin,

- der henviser til udkast til protokol til ovennaevnte partskonference fra Sammenslutningen af Smaa OEstater (AOSIS) om reduktion af drivhusgas- emissioner,

- der henviser til beslutning af Den Paritetiske Forsamling AVS-EU fra moedet i Dakar (februar 1995) om partskonferencen,

A. der minder om, at Raadet den 29. november 1990 vedtog en resolution, der som maalsaetning havde at stabilisere kuldioxid-niveauet i aar 2000 paa niveauet fra 1990 og dermed saette resten af verden et eksempel,

B. der henviser til, at efter alle skoen er Den Europaeiske Union end ikke i faerd med at gennemfoere sin beskedne maalsaetning om at stabilisere CO2- emissionerne i aar 2000 paa niveauet for 1990, naar man tager den aktuelle nationale indsats og EU's bestraebelser paa at imoedegaa klimaaendringer, i betragtning;

C. der henviser til, at maalsaetningen i FN's rammekonventionen om klimaaendringer er at opnaa en stabilisering af drivhusgas- koncentrationen i atmosfaeren paa et niveau, der vil forhindre farlige antropogene forstyrrelser af klimasystemet,

D. der henviser til, at det internationale panel for klimaaendringer for laenge siden har fastslaaet, at vi maa reducere emissionerne af drivhusgasser med 60%, hvis vi skal undgaa deres farlige virkninger paa klimaet; der erkender, at en saadan reduktion naturligvis kraever, at alle beroerte parter anvender koordinerede instrumenter,

E. der henviser til, at selv om problemet med klimaaendringer maa behandles paa internationalt niveau, maa det erkendes, at det er de udviklede landes - som f.eks. EU-medlemsstaternes - ansvar at gaa i spidsen ved at reducere deres emissioner af drivhusgas, herunder CO2,

F. der henviser til, at Unionen paa Rio-opfoelgningskonferencen i Berlin i marts 1995, som er den foerste lejlighed til at give FN's konvention om klimaaendringer et konkret indhold, skal paavise trovaerdigheden af de foranstaltninger, den er i faerd med at traeffe for at opfylde de maalsaetninger, den paatog sig i Rio, med henblik paa at overtale de oevrige deltagende stater til ogsaa at honorere deres forpligtelser,

G. der henviser til den indsats, som nogle medlemsstater (Sverige, Danmark, Finland og Nederlandene) allerede har gennemfoert med henblik paa at begraense anvendelsen af ikke-vedvarende energi og CO2-emissioner ved saerlige nationale afgifter,

H. der finder det saerdeles vigtigt, at rammekonventionen implementeres, gives substans og udvikles yderligere som resultat af partskonferencen i Berlin,

1. beklager, at Raadet og Kommissionen efter mange aars droeftelser, til trods for deres erklaeringer, endnu ikke er naaet frem til nogen aftale om en sammenhaengende og effektiv strategi for, hvordan CO2-emissionerne skal bekaempes;

2. fastholder sit synspunkt om noedvendigheden af at reducere energiforbruget ved hjaelp af effektiv energiudnyttelse paa globalt og nationalt plan og mener, at bevaring af ressourcerne er en passende metode til opnaaelse af de foreslaaede maalsaetninger;

3. fastholder, at selv om der skal goeres en beslutsom indsats ikke blot paa faellesskabsniveau, men paa verdensplan, har Den Europaeiske Union en forpligtelse til at gaa i spidsen baade internationalt og paa faellesskabsniveau;

4. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at opfordre alle de oevrige parter i Rio-konventionen om at bruge den kommende partskonference som anledning til at vedtage, at CO2-emissionen skal vaere stabiliseret paa 1990-niveauet i aar 2000 (bilag I-stater), i en bindende erklaering vedtaget i faellesskab af parterne;

5. opfordrer Kommissionen og Raadet til paa Den Europaeiske Unions vegne at acceptere de 36 saakaldte AOSIS-landes (smaa oe-staters) protokol, ifoelge hvilken de udviklede lande forpligter sig til at reducere deres aarlige emissioner med 20% indtil aar 2005 i forhold til 1990 som et foerste skridt mod en global reduktion af kuldioxid-emissionerne;

6. anmoder Kommissionen om omgaaende at fremsaette forslag om indfoerelse i saa vidt muligt alle medlemsstater af fiskale instrumenter til styring og begraensning af CO2-emissioner og energiforbrug;

7. anmoder Raadet om, at det forud for Berlin-konferencen forpligter sig til hurtigt at vedtage saadanne forslag;

8. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet og Kommissionen.