ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (85) 547 
 
 
Vol. 1985/0 201 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the openin g to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Communit y and the European Atom ic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), this fi le is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februar 1983  über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 vom 27. 9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
KOM(85) 547 endelig udg·  
Bruxelles, den 15. Oktober 1985
FÆLLES MEDDELELSE TIL R8DET FRA KOMMISSIONEN OG EIB  
OM VILK8RENE FOR IVÆRKSÆTTELSEN AF FÆLLESSKABETS BISTAND TIL AVS-STATERNE
OG OLT-OD PR. 31. DECEMBER 1984
KOM185) 547 endelig udg.

INDHOLD
INDLEDNING
I. Generelle problemer i  forbindelse med iværksættelsen af bistanden
A. Midler forvaltet af Kommissionen
B. Midler forvaltet af Banken
II. Afgiftsregler
III. Forbedring af betalingsprocedurerne
A. Midler forvaltet af Kommissionen
B. Midler forvaltet af Banken
IV. Overskridelser
A. Omfanget af overskridelserne
B. Forslag med henblik på at undgå overskridelser
V. Vanskeligheder i  forbindelse med inddrivelse af forfaldne lånebeløb
VI. Anvendelsen af bistanden
A. Midler forvaltet af Kommissionen
B. Midler forvaltet af Banken
VII. AVS-staternes udlandsgæld.

-  1 -
Kommissionen og Den europæiske Investeringsbank er i overensstemmelse  
med artikel 25 i de interne aftaler om finansiering og forvaltning af  
Fællesskabets bistand (4. og 5. EUF) giet sammen om at udarbejde en rede­
gørelse til Rådet for de vilkår, under hvilke Fællesskabets bistand er  
blevet iværksat og anvendt af modtagerlandene.
Nærværende beretning, der indeholder denne redegørelse, omfatter perioden  
1983-1984. Da denne periode i  vidt omfang har været præget af forhandlin­
gerne om den nye Lomé-konvention, der blev undertegnet ved udgangen af  
1984, har Kommissionen og Banken ønsket at fremlægge andet og mere end  
blot en ajourføring af oplysningerne - hovedsagelig talmæssige data -  
i  de tidligere beretninger (1). Man har først og fremmest forsøgt at  
foretage en kvalitativ vurdering, bl.a. i lyset af de fundamentale spørgs­
mål, der har været rejst i  forbindelse med forhandlingerne; det gælder  
f.eks. problemerne vedrørende afgiftsreglerne for de foranstaltninger,  
der finansieres af Fællesskabet, samt AVS-staternes udlandsgæld. Ud fra  
samme princip redegøres der desuden i  nærværende meddelelse for de to  
institutioners overvejelser vedrørende en række vanskelige og stadig  
aktuelle forhold, som viser, hvor kompliceret iværksættelsen af fælles­
skabsbistanden er; her tænkes på vanskelighederne i forbindelse med  
projekternes gennemførelse og med inddrivelse af forfaldne ydelser på  
lån samt bistandsydernes løbende bestræbelser på at forbedre procedurerne  
for betalinger for kontrakter. Nærværende beretning indeholder desuden  
to nye elementer i  forhold til tidligere: dels har man udarbejdet et fore­
løbigt overslag over overskridelserne af projektudgifterne med angivelse  
af, hvorledes man eventuelt vil kunne begrænse eller forebygge sådanne  
overskridelser, hvilket er et vigtigt nyt kvantitativt aspekt, dels har  
Kommissionen og Banken for at imødekomme et ønske fra medlemsstaterne  
i  forbindelse med gennemgangen af de tidligere beretninger, redegjort  
mere detaljeret for evalueringen af projekterne, hvilket gør det muligt  
i  et vist omfang at vurdere, hvorledes Fællesskabets bistand anvendes,  
idet man dog har forsøgt at undgå overlapninger med det øvrige dokumenta­
tionsmateriale, der i  henhold til andre procedurer fremsendes til Rådet.
(1) Dok. K0MC80) 107 af 24. april 1980.  
Dok. K0MC81) 825 af 11. januar 1982.  
Dok. K0MC83) 421 af 4. juli 1983.

I. Generelle problemer i forbindelse med iværksættelsen af bistanden
A - Midler_forvaltet_af_Komm 2ssionen
Kommissionen har allerede i de tidligere beretninger understreget, at iværk­
sættelsen af bistanden støder pi vanskeligheder pi alle stadier i  et projekts  
gennemførelse lige fra identificeringen af projektet og til selve driften.  
Disse vanskeligheder, hvis omfang dog ikke må overdrives, eftersom de ikke  
er et generelt fænomen i  samtlige AVS-stater eller på samtlige stadier  
i  projektforløbet i et givet land, skyldes for en stor dels vedkommende  
mangler og forsømmelser i de pågældende landes nationale administrationer.  
Fællesskabet har haft lejlighed til at redegøre for disse problemer over  
for sine partnere i forbindelse med arbejdet i  "Artikel 108-udvalget",  
der blev nedsat med Lomé Il-konventionen. I nærværende beretning vil man  
blot pege på nogle af disse karakteristiske vanskeligheder i lyset af de  
seneste erfaringer med iværksættelsen af det finansielle og faglige samar­
bejde mellem EØF og AVS. Vanskelighederne kan inddeles i tre hovedgrupper:  
forsinkelser i  administrationen, problemer med hensyn til lokal kapacitet  
og for stor spredning af ansvaret.
a) De administrative forsinkelser kan registreres i  alle de forskellige  
faser af projektproceduren, men først i  forbindelse med identificeringen  
af projekterne; det har i den forbindelse kunnet konstateres, at selv om  
størsteparten af indikativprogrammerne er blevet udarbejdet meget hurtigt,  
har AVS-staterne i  visse tilfælde ikke inden for rimelige tidsfrister truffet  
deres valg med hensyn til, hvilke projekter der skal indgå i  programmerne;  
det kan f.eks. nævnes, at i  Guinea-Conakry er der treogethalvt år efter  
Lomé Il-konventionens ikrafttræden kun udarbejdet godkendte projekter for  
mindre end en fjerdedel af indikativprogrammet.
Der er desuden tale om betydelige forsinkelser i  forbindelse med underskri­
velsen af finansieringsaftaler og lånekontrakter. Dette fænomen er dog  
mindre udtalt for så vidt angår de egentlige finansieringsaftaler, hvor  
der kun er tale om større forsinkelser i  forbindelse med visse regionale  
projekter, som kræver underskrifter fra flere lande, end for så vidt angår  
finansieringskontrakter i forbindelse med lån på særlige vilkår, hvor der  
ofte er tale om væsentlige forsinkelser: f.eks. underskrev Trinidad Tobago  
først i 1984 en lånekontrakt, der var fremsendt i  1980. Disse forsinkelser  
skyldes kun sjældent problemer i  forbindelse med dokumenternes substantielle  
indhold, men snarere at AVS-modtageren i  mange tilfælde ikke er i stand  
til at gennemføre de nødvendige formaliteter tilstrækkeligt hurtigt, bt.a.  
fordi en lang række forskellige administrative og finansielle enheder skal  
kontrollere lånedokumenterne.

- 3 -
Endelig er der talrige eksempler på, at AVS-staterne har vanskeligt ved  
inden for de fastsatte tidsfrister at sikre en korrekt iværksættelse af  
visse projekter. I den forbindelse kan nævnes Lesotho, hvor man må konsta­
tere en generel forsinkelse i  udstedelsen af kvitteringer for foreløbig  
modtagelse af leverancer, men også andre lande som Niger, Somalia og  
Liberia, som har udvist forsømmelighed med hensyn til i  tide at sørge for  
de nødvendige ledsageforanstaltninger for, at et givet projekt kunne sættes  
i  gang (f.eks. elektriske installationer).
b) En anden form for vanskeligheder giver også anledning til bekymring:  
de nationale administrationers kapacitet til at varetage visse opgaver,  
som påhviler dem i  henhold til Lomé-konventionen. Det sker således ofte,  
at AVS-admini strationen ikke er i  stand til på egen hånd at udarbejde  
udbudsmaterialet, selv om den har forpligtet sig til at gøre det uden  
faglig bistand. På samme måde har det i  flere AVS-lande været nødvendigt  
for Kommissionen selv at forberede alle betalingsordrer til EUF og samle
de nødvendige bilag til underskrift hos den nationale anvisningsberettigede  
og de involverede ministerier.
c) En analyse af hvert enkelt tilfælde, hvor man har mødt karakteristiske  
vanskeligheder i  forbindelse med iværksættelsen af det finansielle og  
faglige samarbejde, viser, at der formentlig er ét problem, som kan betragtes  
som kilden til en lang række af de registrerede vanskeligheder. Det drejer  
sig om den større eller mindre grad af spredning af ansvaret for gennemfø­
relsen af de forskellige procedurer. Tilfældet i  Uganda er i denne forbin­
delse særdeles typisk. Med hensyn til identificeringen af projekterne var  
beslutningsprocessen ikke tilstrækkelig koncentreret til, at landet kunne  
identificere de nye projekter tilstrækkeligt hurtigt, eftersom et halvt  
hundrede personer skulle konsulteres inden for administrationen og give  
deres tilslutning, før der kunne udarbejdes en endelig projektansøgning.
Det modsatte var tilfældet i  forbindelse med tildeling af kontrakter, hvor  
et "Central Tender Board" havde beføjelse til selv at tildele alle offent­
lige kontrakter og udførte denne opgave særdeles hurtigt. Det ville være  
ønskeligt, om en sådan samling af ansvaret kunne efterLignes på andre stadier  
i  proceduren også i  andre lande, eventuelt med støtte af faglig bistand.

B - Midler forvaltet af Banken
Bankens låntagere er ofte AVS-staterne selv, men også i en lang række til­
fælde private samt halv- og helstatslige selskaber, hvis forvaltningsstruk­
turer generelt er af en sådan art, at man undgår de fleste af de vanskelig­
heder, som Kommissionen kommer ud for.
Det forhindrer dog ikke, at visse AVS-stater på grund af økonomiske og  
finansielle problemer og i visse tilfælde ogsl af indenrigspolitiske eller  
administrative årsager ikke i tide har kunnet gennemføre eller videreføre  
de foranstaltninger, de har ansvaret for, eller ikke har kunnet stille  
de nødvendige midler til rådighed i tilstrækkeligt omfang eller inden for  
de fastsatte frister, hvilket har betydet, at investeringer, soa dog har  
været betragtet soa højt prioriterede, ikke har kunnet gennemføres tilfreds­
stillende eller kunnet udnyttes hensigtsmæssigt. Det er grunden til, at  
visse projekter, finansieret af Banken, har mødt eller stadig møde·'" vanske­
ligheder, for hvilke de pågældende AVS-stater selv barer hovedansvaret,  
hvilket kraver en løbende kontrol aed udviklingen af disse pro;'e<tsr og  
undersøgelser af, hvorledes nar kan løse problemerne fe” at nå de * o'■ventede 
økonomiske mal. Blandt disse vanskeligheder kan eksempelvis nævnes.:
- (Forsinkelser i udbetalingen af enten den nationale andel af finansieringen  
eller de budgetmæssige bidrag eller forsinkelser i de administrative  
procedurer (Régie du Chemin de Fer Abidjan/Niger (RAN) i Elfenbenskysten/  
Burkina Faso, Société Ivoirienne d*engrais (SIVENG) i Elfenbenskysten
og Liberia Electricity Corporation (LEO);
- utilstrækkelig eller forsinket dækning af behovene for fremmed valuta  
(LEC-pr©j efctet i Liberia, Norogoro Canvas Ni11 og Tanganyka Development
Finamce (I®FO i Tanzania);
- udsættelser eller væsentlige forsinkelser i gennemførelsen af supplerende  
infrastrukturer eller ledsageinvesteringer (turismeprojekt i Hali af
Sezira Mianagil Testfile tompany (GENATEX) i Sudan).
sådanne problemer er ©fte kombineret »ed vanskeligheder i forbindelse »ed  
selve anvendelsen af bistanden Cjf. pkt. VI nedenfor).

- 5 -
II■  Afgiftsregler
For si vidt angår iværksættelsen af Lomé Il-konventionen, som endnu ikke  
er afsluttet, er den afgifts- og toldordning, der gælder for kontrakter  
finansieret af Fællesskabet, fastlagt i  protokol nr, 6 i  konventionen. I  
henhold til protokollens artikel 1 gælder for EUF's kontrakter den ordning,  
"der anvendes over for den mest begunstigede stat eller over for* den mest  
begunstigede internationale organisation pi udvikLingsømrådet*1.  Artiklerne  
2-12 indeholder en række særlige bestemmelser desangående.
I den forbindelse gir Det europæiske Fællesskab ligesom en række øvrig# bi­
standsydere ud fra det princip, at der ikke skal betales afgifter i  en AVS-  
stat for kontrakter, der finansieres i henhold til deres bistandsprogram,  
EØF's medlemsstater og Verdensbanken bekræfter, at den del af deres bistands­
programmer, der kan betegnes "eksterne udgifter", ikke er pilagt afgifter,  
Verdensbanken og mindst én bilateral bistandsorganisation fra EØF's mediami“  
stater har opnået fuldstændig afgiftsfritagelse i samtlige AVS-stater.
Men det fremgår af et rundspørge, som Kommissionen foretog i 1983 hos sin# 
delegerede i  mindste 30 AVS-stater, at EUF ikke har været omfattet af den  
gunstige afgiftsordning, medens FæLLesskabet i 18 andre AVS-stater var om­
fattet af den gunstige afgiftsordning eller var fuldstændigt afgiftsfrita­
get.
Problemerne i  forbindelse med anvendelsen af protokol nr. 6 skyldes dels,  
at visse AVS-stater fortolker den fejlagtigt med det formil at fa størst  
mulig fordel af den, dels at visse stater simpelthen afviser at anvende  
protokollens bestemmelser, selv om de er helt entydige og pi trods af Sta­
te rnes^forp ligt el ser i  henhold til Lomé-konventionen (hvori protokol nr.
6 indgår blandt de bindende bestemmelser).
Kommissionen anslår, at i  26 AVS-stater er der anvendt (mindst 100 mi© ECU,  
dvs. ca. 6% af disse staters i ndi kat i vprogrammer, til betaling af afgifter  
i  AVS-staterne, såfremt de nuværende bestemmelser fortsat anvendes, indtil  
deres indikativprogrammer under Lom é II er fuldstændig gennemført. Ca,  
halvdelen af dette overslag vedrører afgifter for projekter, hvorom der  
allerede er truffet beslutning, medens den anden halvdel repræsenterer  
afgifter, som skal betales for fremtidige kontrakter.
Afgifter på bygge- og anlægskontrakter repræsenterer en stor del af de  
beløb, der er opkrævet, og udgør helt op til 35% af værdien af de bygge-  
og anlægskontrakter, der finansieres af EUF.

-  6 -
Der er ingen tvivl om, at sådanne afgifter og usikkerheden med hensyn  
til deres indvirkning i  praksis har foranlediget virksomhederne til at  
forhøje priserne på deres tilbud for at dække sig ind over for eksiste­
rende afgifter og/eller risikoen for yderligere afgifter i AVS-staterne.  
Forhandlingen og undertegnelsen af EUF-kontrakter er desuden blevet for­
sinket som følge af virksomhedens usikkerhed over for beskatnings reglerne.  
Der kan ligeledes forekomme forsinkelser i  udbetalingerne, når der gøres  
indsigelse imod beskatningen. Resultatet af alle disse afgifts­
problemer i AVS-staterne har i sidste ende været, at EUF-projektomkost­
ningerne er vokset urimeligt, og at projekterne er blevet forsinkede og  
gennenføretsen yderligere kompliceret til direkte skade for AVS-staterne  
selv.
På baggrund heraf foreslog Fællessakbet sine partnere, at man i Lomé III-  
konventionen anvender princippet om, at finansieringen af projekter og  
handlingsprogrammer skal være fritaget for enhver form for afgifter og  
told. Dette forslag har ikke kunnet accepteres af AVS-staterne, og i den  
nye konvention har man videreført en ordning svarende til ordningen i  
protokol nr. 6. Med støtte i resultaterne af det rundspørge, der er fore­
taget hos Kommissionens delegerede, er Kommissionen imidlertid besluttet  
pl for fremtiden at få AVS-staterne til at overholde de forpligtelser,  
son de har skrevet under pi i denne forbindelse, ved at gøre det til en  
“sine quanon"-forudsætning for den ydede bistand. Anvendelsen af et prin­
cip, som kan illustreres med udtrykket "kun afgiftsprotokollen, »en hele  
afgiftsprotokollen'* skulle medføre fuldstændig afgiftsfritagelse i  et  
meget stort antal AVS-stater«
Banken accepterer den praksis, at man, nir man definerer et projekt,  
fastlægger omkostningerne Og udarbejder en finansieringsplan, som skal  
dække hele projektet, medregner afgifter i overslaget. Banken sørger  
dog for, at AVS-staten kontraktligt forpligter sig til ikke^at pilægge  
afgifter eller skat pi de udbetalinger, den foretager til låntageren  
ned henblik pa køb af varer og tjenesteydelser, der er omfattet af Ban­
kens finansieringer.

- 7 -
III. Forbedring af betalingsprocedurerne  
A - Midler forvaltet af Kommissionen
Kommissionen ønsker at bevare sit renomé som Den europæiske udviklings­
fonds "gode betaler" og har altid lagt stor vægt pi at forbedre betalings-  
procedurerne i  retning af at accelerere dem, samtidig med at projektmyn­
digheden fortsat har den nødvendige sikkerhed for, at kontrakterne opfyl­
des korrekt. Der er i  den foregående beretning redegjort for de forholds­
regler, der blev truffet i  1982, tit at reducere antallet af betalingsra­
ter i  forbindelse med indkøbskontrakter. Siden da har Kommissionen beskæf­
tiget sig med to andre apsekter: dels har den arbejdet på at bringe beta­
lingsprocedurerne i  forbindelse med tin på særlige vilkår på linje med  
procedurerne for gavebistand, dels har den sammen med de berørte kredse  
drøftet muligheden for at lempe de krav, der stilles til virksomhederne  
med hensyn til garantier for de beløb, de får udbetalt.
a) Indtil maj 1983 udbetalte Kommissionen - ligesom Banken - linebeløbet  
til låntageren, hvorefter det påhvilede denne at betale kontrakt indehaver­
ne. Formålet var at undgå enhver forveksling fra virksomhedernes side mel­
lem projektmyndigheden/låntageren og Kommissionen/långiveren samt at ind­
drage AVS-myndighederne direkte i  effektueringen af linene.
I praksis har dette dobbeltleddede system vist sig stadig mindre hensigts­
mæssigt, fordi det medfører voksende forsinkelser, som hovedsagelig skyldes  
forsømmelighed hos den pågældende nationale administration.
På baggrund af disse vanskeligheder er det blevet besluttet at tilbyde  
låntagerne mulighed for ved lån pi særlige vilkår at følge samme procedure  
som dem, der gælder for gavebistand, dvs. direkte befaling til virksom­
hederne ved Kommissionens foranstaltning efter bemyndigelse fra lånta­
geren .
Men anvendelsen af denne nye bestemmelse er dog betinget af t© forhold;
1) Denne procedure er ikke automatisk, eftersom den ikke kan bringes i  
anvendelse mod låntagerens eget ønske, såfremt denne foretrækker at følge  
den hidtidige praksis.
2) Det er et absolut krav, at der på forhånd er opnået tilladelse - enten 
i hvert enkelt tilfælde eller en generel tilladelse - fra den myndighed,  
der er ansvarlig for forvaltningen af den pågældende AVS-stats udlands-

-  8 -
gæld for at forhindre ethvert senere stridsspørgsmål om effektueringen af  
det pågældende lin på særlige vilkår.
Beme direkte betalingsprocedure i forbindelse med lån på særlige vilkår  
udgør en væsentlig forenkling af betalingsviIkårene, idet der er tale om  
en reel accelerer ing, samtidig med at der sikres de samme Ikontrolgarantier  
som dem, der allerede har vist sig særdeles hensigtsmæssige i forbindelse  
aed gavebistand.
Be delegerede blev ved en rundskrivelse af 19. maj 1983 opfordret til at 
underrette deres kontakter i AVS-staterne om de muligheder, der ligger i 
den nye procedure.
b> Kommissionen er opmærksom pi, at »an fra visse bankkredse har kritise­
ret den ordning med sikkerhedsstillelse, der forlanges af leverandørerne  
for at garantere tilbagebetaling af beløb, de har fået udbetalt^ i tilfælde  
af manglende eller utilfredsstillende opfyldelse af kontraktforpligtelser­
ne. Ifølge bankerne udgør leverandørernes forpligtelse til at stille sik­
kerhed specielt for første betalingsrate på 60%, der forfalder til beta­
ling ved ordreafgivelsen, og frem til den foreløbige modtagelse, en for­
holdsvis stor økonomisk belastning for de pågældende kontraktindehavere,  
imedens de metoder, som normalt anvendes i international handel, såsom  
akkreditiver eller stand-by kreditter, giver mulighed for en samlet be­
taling uden sikkerhedsstillelse.
Kommissionen har taget kritikken ad notam og undersøger nu spørgsmålet  
sammen med de berørte kredse, som har givet yderligere oplysninger om de  
pågældende ordninger, bisse drøftelser var endnu ikke afsluttet medio  
©et forekommer dog Kommissionen, uanset hvilke konklusioner, man  
mitte ni frem tit, at de nye foreslåede metoder har der tleip«, at de  
giver ÆrøS-staterme mindre beskyttelse i det omfang, befalingen skulle 
finde sted felot ved forevisning af dokumentation for afskibning af leve­
rancerne og ikke ved konstatering af leverancernes ankomst i uskadt  
stand, helt bortset fra at en generel ordning med samlede betalinger  
via Fællesskabets udbetalende organer ville medføre visse likviditets­
problemer for Kommissionen. So m det også fremgår af Kommissionens kon­
takter med leverandørerne, skyldes det forhold, at ordningen med sik­
kerhedsstillelse indebærer en finansiel belastning, snarere manglende  
fleksibilitet i visse af medlemsstaternes banksvstemer end den pågælden­
de ordning i sig selv: det gælder f.eks., ni" er. rank forlanger et de­
positum af leverandøren forud for sikkerhedsstillelsen, hvilket helt

- 9 -
klart ødelægger selve formålet med det "forskud" på 60%, der udbetales i  
forbindelse med den første betalingsrate. Kommissionen vil dog ikke pS 
forhånd udelukke enhver mulighed for en lempelse af den ordning med sik­
kerhedsstillelse, som hidtil har været gældende i forbindelse med kontrak·  
ter, der finansieres af EUF, men det kan dog først ske efter en grundig  
undersøgelse af alle aspekter af sagen, og først efter at de pågældende  
bankkredse er gjort helt bekendt med de muligheder, der ligger i den tra­
ditionelle ordning, som hidtil har været anvendt af EUF,
B - Midler forvaltet af Banken
Banken er ikke^i stand til at foretage direkte afregning med de virksomhe­
der, der har faet tildelt kontrakter eller modtaget ordrer fra Bankens  
låntagere (1), dels pa grund af at Bankens lin oftest kun dækker en mindre  
procentdel'af projekterne, dels på grund af Bankens interne procedurer.
De forskellige udbetaLingsproeedurer. Banken anvender, giver dog mulighed  
for en effektiv tilpasning til de individuelle problemer, der kan opstå  
i  betragtning af de specielle forhold, der gør sig gældende såvel for  
AVS-staterne som for låntagerne.
Proceduren med refinansiering pi grundlag af dokumentation for de af lån­
tageren foretagne betalinger eller udført arbejde indebærer de størst mu­
lige garantier, fordi den gør det muligt for Banken at udbetale lånet i  
takt med afviklingen af ordrene og arbejdet og at verificere forpligtel­
sesrytmen for låntagerens egne midter samt rytmen for de samfinansierende 
organers udbetalinger. Det er den foretrukne procedure for såvel udgifter 
i  lokal valuta som udgifter, der skal betales i fremmed valuta.
Banken anvender dog i  individuelle tilfælde mere smidige forhi' c-,'  ' 
ringsprocedurer for at løse specifikke problemer, som visse af L*' '<·'■.  
låntagere ma have, specielt når disse har vanskeligheder ved at opnå til­
ladelse til køb eller overførsel af fremmed valuta. I disse tilfælde skal  
låntageren regeLmæssigt rate for rate fremvise dokumentation for anvendel­
sen af de modtagne midler, inden der foretages yderligere udbetalinger  
til ham.
Desuden anvendes procedurer for særlige udbetalinger til erhvervelse af  
kapitalinteresser direkte med risikovillig kapital af Banken på fælles­
skabets vegne samt til aktier, der tegnes af staterne selv eller udvik­
lingsfinansieringsinstitutterne med den støtte, de modtager fra Banken.
(1) Den eneste undtagelse er lån med risikovillig kapital tit finansiering  
af undersøgelser eller faglig bistand, hvor låntageren - normalt staten  
eller i visse tilfælde en udviklingsbank - i sa tilfælde formelt skat  
påtage sig forpligtelserne som debitor for de beløb, der udbetales di­
rekte til kontrakt indehaveren i takt med, at de pågældende tjenestey­
delser effektueres.

-  1 0  -
IV. Overskridelser
Eftersom gennemførelsen af 4. EUF nu er så tangf fremskreden (862 af bevil­
lingerne er nu anvendt), er Kommissionen i stand til af foretage en fore­
løbig vurdering af de overskridelser, der hidtil har kunnet registreres i 
forbindelse med gennemførelsen af de projekter, som finansieres under den­
ne fond* medens en sådan vurdering endnu er for tidlig for 5. EUF*s ved­
kommende. Han har i denne forbindelse undersøgt to aspekter: dels omfan­
get af overskridelserne, dels mulighederne for at forebygge sådanne over­
skridelser.
å) Omfanget af overskridelserne
17 Kommissionens analyse viser, at overskridelserne er af en størrelses­
orden pi S? 370 000 ECU for 84 projekter, der representeren er· c  pr i  ndelig 
forpligtelse pi 345 328 000 ECU, dvs. en samlet udgiftssti gr irj på 16,6%.
feet sfeal straks understreges, at disse tal er helt marginale i fc'-rpls til  
die samlede forpligtelser under 4. EUF, idet de berørte projekter ku- ~dgpr  
4*24% i antal ©g 11,4% i værdi heraf, medens den samlere o,e-  =  kr-  te .  se  
beløber sig til 1,90% af disse forpligtelser. Det er desuden irte-esss^:  
at se, at 68 af de registrerede overskridelser (dvs. 802) udgør «rro-e e ·" ·:  
15% af det oprindelige forpligtelsesbeløb for de pågældende projekter, og  
inden for denne margen har EUF*s ledende anvisningsberettigede beføjelse  
til selv at træffe beslutning om supplerende forpligtelser (artikel 56 i  
finansforordningen for 4. EIUIF), imedens de i syv tilfælde udgør mellem 15 
og 5®% ©g i otte tilfælde mellem 50 og 100%. Kun ét projekt udviser en  
overskridelse pi ® w r  100%.
2// Ser man pi årsagerne til overskridelserne, kan de inddeles i tre ho­
vedkategorier::
- aiter kan være behov for rallonger, fordi tidligere påbegyndte projekter  
er blevet forlænget, eller fordi der bliver tale om supplerende leveran-  
æ r  eller tjenesteydelser (indkøb af udstyr eller yderligere bygge- og  
anlægsarbejder), feisse faktorer repræsentere en kumuleret overskridelse  
pi 20,8 mi© ECU svarende til 36,3% af de samlede registrerede overskridel­
ser^
- der kam være faktorer af rent finansiel karakter, såsom prisstigninger,  
forskelle i vekselkurser, for lavt overslag over omkostningerne inden i-  
værrifcsættelse af udbudet eller overtagelse fra Fællesskabets side af ydel­
ser, der normalt finansieres af det pågældende land. fee dermed forbundne  
stigninger beløtoer sig til 20,5 mi© ECU svarende til 35,7% af de samlede  
overskridelserj

-  11  -
- der kan^være tale om stigninger på grund af vanskeligheder ved gennem·"  
førelsen pa stedet (uforudsete begivenheder, ændringer af de oprindeligt  
planlagte arbejder). Disse overskridelser beløber sig til i  alt 16,1 mi©
ECU svarende til 28% af det samlede beløb.
3/ Disse forskellige tal kan give et foreløbigt overblik øver omfanget af  
overskridelserne. Andre sammenligningsfaktorer, såsom hvilke tande og hvil­
ke sektorer, der i^særlig grad er berørt af overskridelserne, udviser ti  l.- 
syneladende ikke på nuværende stadium signifikante tendenser. Kommissionen 
vil dog pa et senere stadium uddybe sin analyse af problemet, såfremt der  
foreligger mere relevante data, efterhånden som 4. og 5. EUF gennemføres.
B) Forslag med henblik på at undgå overskridelser
1/ Selv om visse af de faktorer, der her er redegjort for, tilsyneladende  
kan være vanskelige at styre på forhånd, specielt i det omfang de hidrører  
fra konjunkturbetingede forhold, som vanskeligt kan forudses, er det dog  
ikke helt umuligt i  et vist omfang at forebygge overskridelser. Det gælder 
specielt mulighederne for at foretage et mere præcist overslag øver om­
kostningerne fra begyndelsen. 1 den forbindelse har Kommissionen overtaget  
en praksis, der anvendes i  andre bistandsorganer (IBRD, fåC osv.) og har  
eksperimenteret med en metode, der består i at iværksætte udbudene, inden  
finansieringsafgørelsen træffes, således at man bedre kan fastsætte prisen  
for en kontrakt eller et projekt på det tidspunkt, afgørelsen træffes.
De udbud, der blev iværksat efter denne nye procedure, repræsenterede i 
forhold til samtlige udbud i det pågældende regnskabsår;
- i 1982, 18,5% af det samlede antal og 47,8% af det samlede beløb,  
i 1983, 24% af det samlede antal og 46% af det samlede beløb,
- i  1984, 24% af det samlede antal og 53% af det samlede beløb.
2/ Denne procedure er nu indarbejdet i den nye Lomé-kønvention Cartikel 
223, stk. 7), idet AVS-staterne og Fællesskabet for at nedsætte risikoen 
for overskridelser til et minimum skal bestræbe sig på, hvor det er muligt,
at iværksætte udbudsproceduren, inden der træffes afgørelse om finansie­
ringen.
For så vidt angår de midler, der forvaltes af Kommissionen, har denne sam­
men med^medlemsstaterne forsøgt at fastsætte vilkårene for iværksættelsen 
af en sådan procedure i et ønske om at sikre størst mulig gennemsigtighed
og effektivitet.

-  1 2  -
Med henblik herpå har Rådets AVS-FIN-gruppe fastlagt følgende kriterier  
og vi Ikår:
- Ethvert "forhindsudbud" kræver EUF-udvalgets forudgående godkendelse;
- der skal offentliggøres en meddelelse i "Courrier ACP-CEE", før der  
iværksættes udbud;
- kontraktens størrelse er ikke et afgørende kriterium; det, der tæller,  
er dens hastende karakter, og et lille udbud kan være lige si hastende  
som et stort; i  praksis er den hastende karakter af det arbejde, der  
skal udføres, eller de materialer, der skal leveres, af helt afgørende  
betydning; det gælder f.eks.
.  for bygge- og anlægsarbejder: arbejdet med en vej skal, i hvert fald  
for så vidt angår anlæggelsen af byggepladsen, påbegyndes inden regn­
tiden;
.  for leverancer: gødningsstoffer skal leveres si betids, at de kan  
kommes i  jorden (i modsat fald risikerer man at miste et høstår);
- det opstillede mål for projektet er et vigtigt kriterium: det drejer  
sig om at få et bedre kendskab til priserne for at kunne begrænse eller  
endog helt forebygge overskridelserne; forlods iværksættelse af udbud  
vil således være hensigtsmæssigt i en periode med kraftig inflation  
(både i Europa og i  AVS), samt hvor det drejer sig om komplicerede pro­
jekter, hvor en undersøgelse, uanset hvor grundig den mitte være, ikke  
på forhånd kan give så absolutte data vedrørende priserne som de bud,  
virksomhederne selv fremkommer med;
- ensartede konkurrencevilkår er ligeledes et væsentligt kriterium: der  
kan ikke iværksættes internationalt udbud, medmindre det sker på grund­
lag af et fuldstændigt teknisk og administrativt udbudsmateriale; der kan  
ikke gives tilladelse til iværksættelse af udbud, før finansieringsafgø­
relsen er truffet, hvis det sker på bekostning af kvaliteten af udbuds­
materialet;
- der bør ske en samordning mellem de forskellige bistandsydere: en lang  
rakke store donorer anvender metoden med "udbud inden finansieringsafgø­
relsen"; for at harmonisere procedurerne vil denne metode således være  
hensigtsmæssig i alle de tilfælde, hvor der er tale om samfinansierings-  
projekter, hvad enten det drejer sig om fælles finansieringer (et enkelt  
udbud fælles for samtlige donorer) eller parallelle finansieringer (nød­
vendig synkronisering af de udbud, der iværksættes af de forskellige do­
norer);

- 13 -
- der kræves en grundig planlægning af afviklingen af de forskellige  
foranstaltninger: tidsplanen for udbudet bør undersøges meget omhygge­
ligt, således at resultaterne af udbudet kendes tidsnok til, at finan­
sieringsforslaget kan tilpasses derefter (eventuel revision af det om­
kostningsoverslag, som er resultatet af forundersøgelsen), og til at  
kontrakten kan indgås - efter udtalelse fra EUF-udvalget og efter, at  
finansieringsafgørelsen er truffet og finansieringsaftalen undertegnet
- inden for den frist, i hvilken budene er gældende (90 dage); udbudet  
må således hverken iværksættes for tidligt eller for sent;
- udbudet må iværksættes med den suspensionsklausul, at der opnås fi­
nansiering fra Fællesskabet, det vil sige på modtagerlandets egen risi­
ko, hvilket ikke må forhindre, at det offentliggøres i  De Europæiske  
Fællesskabers Tidende, at der opstilles en tidsplan for samtidig offent­
liggørelse i  modtagerlandet, og at de fastsatte fællesskabsprocedurer  
iværksættes (offentlig åbning af budene under overværelse af Kommissio­
nens delegerede. Kommissionens godkendelse af resultaterne af udbudet
- enten fra tjenestegrenene i  Bruxelles eller fra Kommissionens dele­
gerede) .

- 14 -
V. Vanskeligheder i forbindelse med inddrivelse af forfaldne lånebeløb
Den forværrede økonomiske og finansielle situation i  en lang række AVS-  
stater, hvoraf nogle inden for de seneste ir har været nødsaget til at  
anmode om ændrede afdragsordninger for deres udlandsgæld i  henhold til  
aftaler, de har måttet indgå med IMF, Paris-klubben eller London-klubben,  
har haft en direkte indvirkning på ydelserne på fællesskabslånene; årsa­
gerne hertil er følgende:
- likviditetsvanskeligheder og deraf følgende budgetmæssige vanskeligheder  
både for virksomhederne og for AVS-staterne;
- betalingsbalanceproblemer og problemer som følge af manglende forsyninger  
af fremmed valuta, som i  visse tilfælde har betydet væsentlige forsinkel­
ser, før Fællesskabets kunder har kunnet opnå tilladelse fra centralban­
kerne eller de pågældende staters valutamyndigheder til at foretage de  
nødvendige overførsler (1);
- forringelse af visse låntageres finansielle situation; hovedårsagen hertil  
har i  visse tilfælde været, at regeringsmyndighederne har undladt at  
træffe de nødvendige forholdsregler (f.eks. udskydelse af tilladelser
til at hæve tariffer og takster på trods af formelle løfter desangående  
over for bistandsyderne).
Antallet af forsinkede betalinger er steget, men især er afviklingen af  
lånene blevet udskudt i  foruroligende grad på trods af, at Banken kraftigt  
har intensiveret sine kontakter og henvendelser desangående både til lån­
tagerne og til de pågældende AVS-staters myndigheder.
Den udvikling, der har kunnet konstateres med hensyn til uindfriede beløb,  
samt perspektiverne på kort og mellemlang sigt er ikke dramatiske, men  
dog foruroligende, specielt for så vidt angår lån af Bankens egne midler,  
i  betragtning af de alvorlige konsekvenser, som disse forhold kan få for  
den generelle vurdering af Bankens kreditværdighed. Banken sørger for i  
forbindelse med sine procedurer for inddrivelse af forfaldne lånebeløb  
omgående at underrette den kautionerende AVS-stat om enhver væsentlig  
betalingsforsinkelse; en sådan forsinkelse bekræftes desuden flere gange  
fra Bankens side. Når forsinkelserne bliver endnu større, henleder Banken  
den pågældende AVS-stats opmærksomhed specielt på konsekvenserne af, at  
AVS-staten kan blive gjort formelt ansvarlig som kautionist. I så fald  
suspenderes udbetaling af yderligere bistand og udbetalinger på den pågæl­
dende stats samlede lån hos Banken, som endnu ikke er fuldt effektueret,  
indtil de beløb, som låntageren skylder, er fuldt indbetalt.
(1) På trods af de forpligtelser, AVS-staterne har påtaget sig inden for  
rammerne af AVS-EØF-konventionerne (artikel 67 i  Lomé I, artikel 158  
i  Lomé II).

- 15 -
Hidtil har anvendelsen af disse procedurer gjort det muligt at inddrive  
de forfaldne beløb i  næsten samtlige tilfælde, enten fordi den pågældende  
AVS-stats valutamyndigheder til sidst har stillet den nødvendige fremmed  
valuta til rådighed for låntageren, eller fordi den kautionerende AVS-stat  
har udbetalt et lån mod sikkerhed til en låntager, som ikke har kunnet  
opfylde sine forpligtelser, eller i  praksis selv har overtaget afviklingen  
af gælden, eller fordi den kautionerende AVS-stat har opfyldt sine kautions­
forpligtelser, efter at Banken har krævet kautionstilsagnet gældende.
Det eneste tilfælde, hvor denne procedure ikke har givet de ønskede resul­
tater, drejer sig^om LEC-Bushrods lån, for hvilket staten Liberia, der står  
som kautionist, på trods af talrige henvendelser fra Banken støttet af  
Kommissionen og dennes delegerede, ikke har opfyldt sine finansielle  
kautionsforpligtelser for de beløb, der var forfaldne til betaling henholds­
vis den 30.4.1984 og den 31.1084, hvorefter Banken har været nødsaget til  
som sidste udvej at kræve sine medlemsstaters kautionstilsagn gældende (1).
Med hensyn til lån med risikovillig kapital vedrører de transaktioner, hvor  
der er tale om væsentlige forsinkelser i  betalingen af ydelserne, lande  
med særlig store finansielle og økonomiske vanskeligheder eller låntagere,  
hvis virksomhed er i  akutte vanskeligheder. Takket være Bankens stadige  
henvendelser er der nu kun tale om langvarige forsinkelser i  tilbagebeta­
lingerne (mere end seks måneder) i  Liberia, Rwanda og Sudan.
I øvrigt er projektet vedrørende Gezira Managil Textile Company (GEMATEX)  
i  Sudan stadigvæk det eneste tilfælde, hvor der er tale om en kontraktlig  
udsættelse af tilbagebetalingen; fabrikkens åbning er fortsat betinget af  
en tilstrækkelig elektricitetsforsyning, som de sudanesiske myndigheder  
skulle garantere fra 1983, men som i  bedste fald først vil kunne sikres  
fra 1986. For så vidt angår ydelserne på et lån med risikovillig kapital  
og to lån på særlige vilkår til Tchad til to industriprojekter (Société  
Textile du Tchad og Société Nationale Sucrière), som måtte afbrydes som  
følge af den politiske situation (borgerkrig) mellem 1979 og 1982, er myn­
dighederne i  Tchad, Kommissionen og Banken omsider blevet enige om en  
særdeles tilfredsstillende løsning, som har betydet, at næsten samtlige  
forfaldne beløb nu er indbetalt, og de tre sidste terminer på STT-lånet  
skulle være afviklet i  meget nær fremtid.
(1) Efter talrige henvendelser og efter, at ydelsen af enhver ny fælles­
skabsbi stand (herunder bistand forvaltet af Kommissionen) er blevet  
stillet i  bero, har Liberia omsider betalt disse to terminer, og  
beløbene er naturligvis omgående af Banken blevet overført til med­
lemsstaterne.

- 16 -
Med hensyn til lån på særlige vilkår fra Kommissionen, hvor Banken kun har  
mandat til at forestå inddrivelsen af forfaldne beløb, er der fortsat  
ubetalte terminer (i visse tilfælde med næsten tre års forsinkelse) pi  
trods af gentagne henvendelser til myndighederne i  de pågældende stater,  
men disse forfaldne udeståender er lokaliseret til et forholdsvis begrænset  
antal lande (Mauretanien, Sudan og Guinea). Banken er i  nær kontakt med  
Kommissionen og dens delegerede, som forsøger at finde en løsning på disse  
problemer. Generelt kan det siges, at situationen i  øjeblikket er mere  
eller mindre stabiliseret, og der ikke er tale om en markant forværring  
med hensyn til ubetalte forfaldne ydelser på lån på særlige vilkår.
Endelig skal det understreges, at Kommissionen og Banken har undersøgt  
mulighederne for en mere solidarisk holdning med hensyn til koordinerede  
foranstaltninger med henblik på at forbedre afviklingen af fællesskabslånene  
i  visse AVS-stater (1); et foreløbigt forsøg med at anvende modværdien i  
fremmed valuta af de lokale udgifter i  forbindelse med de projekter, der  
finansieres af EUF, til betaling af samtlige fællesskabslån, der er ydet  
Tanzania, gennemføres med det pågældende lands myndigheders billigelse med  
en vis succes. De forfaldne beløb, der ikke er blevet betalt i  anden halvdel  
af 1984, har således kunnet indbetales uden alt for store forsinkelser;  
forsøget vil helt klart blive videreført i 1985, og man kan kun håbe, at  
det vil blive yderligere udvidet på baggrund af bestemmelserne i  Lomé III-  
konventionen (artikel 227).
(1) Sagen er til behandling i Rådets gruppe af finanseksperter.

- 17 -
VI.  Anvendelsen af bistanden
I henhold til artikel 25 i  den interne aftale skal Kommissionen og Banken  
holde sig underrettet om de vilkår, hvorunder de foranstaltninger, der er  
finansieret ved fællesskabsbistand, udnyttes af modtagerne, samt om i  
hvilket omfang de mål, der er opstillet for det finansielle og faglige  
samarbejde, er nået.
A - Midler forvaltet af Kommissionen
Det er Kommissionens opfattelse, at det arbejde, der har været udført i  
nogle år med hensyn til efterfølgende evaluering af udviklingsprojekterne,  
er en velegnet metode til opfyldelse af det nævnte formål.
Det skal erindres, at det evalueringsarbejde, der hidtil har fundet sted,  
hovedsagelig omfatter tre kategorier, når man ser bort fra den "å la carte-  
evaluering", der finder sted efter udtrykkelig anmodning fra de pågældende  
tjenestegrene vedrørende helt specifikke forhold:
1/ Sektorvise evalueringer, som har omfattet følgende sektorer:
.  sundhedssektoren,
.  vandforsyning i  landdistrikter og byområder,
.  integreret landbrug,
.  uddannelse,
.  veje,
.  animalsk produktion.
2/ Bi stands i  nstrumenteva lue ri nger, der vedrører de forskellige udviklings-  
samarbejdsinstrumenter, hvilket hidtil har været følgende:
.  mikroprojekter og samfinansieringer med NGO,
.  STABEX,
.  fødevarehjælp,
.  faglig bistand.
3/ Samlede evalueringer, som vedrører samtlige sektorer og samtlige bistands-  
instrumenter samt bistandsprogrammer, der ikke henhører under EØF, for  
bestemte lande eller regioner; denne form for evaluering har været fore­
taget for følgende lande:
.  Cameroun  
.  Niger 
.  Rwanda 
.  Senegal  
.  Zaire 
.  Zambia.

- 18 -
Det evalueringsarbejde, der har fundet sted inden for disse forskellige  
områder, har i  hvert enkelt tilfælde givet anledning til udarbejdelse af  
et "diskussionsoplæg", ledsaget af en sammenfattende rapport.
Dette materiale er på en række områder blevet suppleret med AVS/EØF-ekspert-  
møder (hvor også medlemsstaterne har været repræsenteret) med det formål  
at opstille nogle "grundprincipper" for det pågældende område. Foreløbig  
drejer det sig om følgende arrangementer:
.  I december 1978 afholdtes i Freetown (Sierra-Leone) et seminar om sundhed;
.  i november 1979 afholdtes i  Bamako (Mali) et seminar om drikkevandsfor­
syning;
. i februar 1981 afholdtes i  Lomé (Togo) et seminar om landbrugsudvikling;
. i marts 1982 afholdtes i  Addis-Abeba (Etiopien) et seminar om undervisning  
og uddannelse;
. i raaj-juni 1983 afholdtes i  Niamey (Niger) et seminar om vejbygning;
. i januar 1984 afholdtes i  Nairobi (Kenya) et seminar om animalsk produktion;  
. i april 1984 afholdtes i  Harare (Zimbabwe) et seminar om faglig bistand.
De "grundprincipper", der opstilles i  forbindelse med disse møder, forelægges  
AVS/EØF-Radet til godkendelse, og når de er godkendt, bliver de formidlet  
videre til alle interesserede kredse.
I betragtning af det informationsmateriale, der således er stillet til  
rådighed for medlemsstaterne på de forskellige centrale stadier af evalue­
ringsproceduren, finder Kommissionen det ikke hensigtsmæssigt i  denne  
beretning at komme ind på de nærmere enkeltheder vedrørende modtagernes  
anvendelse af fællesskabsbistanden, men vil i  stedet henvise medlemsstaterne  
til det særdeles omfattende dokumentationsmateriale, som de allerede har  
fået tilsendt.

- 19 -
B - Midler forvaltet af Banken
De kontrol -^og tilsynsprocedurer, der anvendes af Banken, bygger i  det  
væsentlige pa de samme regler, hvad enten det drejer sig om Bankens tran­
saktioner i  dens egne medlemsstater eller transaktioner uden for Fælles­
skabet. Samme grundlæggende bankmæssige kriterier følges ligeledes for  
sa vidt angar lan af Bankens egne midler og særlige transaktioner, der  
udføres efter mandat. De svarer i  øvrigt til de procedurer, der anvendes  
ved forundersøgelser af projekter. Formålet med disse procedurer er at  
føre tilsyn med og kontrollere gennemførelsen og driften af de projekter,  
som Banken finansierer. Banken foretager sine vurderinger på grundlag af  
dokumentationsmateriale, som dens låntagere er kontraktlig forpligtet til  
at fremsende regelmæssigt (situationsrapporter og rapporter om færdiggørelse  
af arbejder, meddelelser og rapporter om den finansielle situation), besøg  
pa stedet, hvor de pågældende projekter gennemføres, samt kontakter og  
møder med låntagerne, de pågældende AVS-staters myndigheder samt eventuelle  
institutioner, der deltager i  samfinansiering af et givet projekt. Resulta­
terne af gennemgangen af dette materiale og disse undersøgelser fremlægges  
i  interne rapporter, hvori der redegøres for de væsentligste elementer  
i  de finansierede transaktioner. Hvor det drejer sig om projekter, der  
udviser særlige vanskeligheder, forelægges konklusioner og anbefalinger  
med hensyn til passende forholdsregler regelmæssigt for Bankens beslut­
ningstagende instanser.
Hidtil har Banken ikke systematisk foretaget efterfølgende evalueringer  
af den reelle betydning og de samlede virkninger af de projekter, der finan­
sieres i  medlemslandene samt uden for Fællesskabet. Men Bankens analyser  
giver den mulighed for at føre effektivt tilsyn med vilkårene for anvendelsen  
af den ydede bistand og vurdere, i  hvilket omfang de opstillede mål er  
eller vil blive nået. Dette spørgsmål er i  øjeblikket genstand for grundige  
overvejelser i  Bankens instanser.
De konklusioner, som Banken har kunnet drage af dette arbejde i de to-tre  
seneste regnskabsår, viser, at der er tale om en række afgørende forstyr­
rende elementer, der normalt har forbindelse med de økonomiske og finansielle  
vanskeligheder i  bestemte AVS-stater.

-  20  -
De vigtigste faktorer, som har vist sig at indvirke negativt pa de projek­
ter, som Banken finansierer (1), er nævnt nedenfor som eksempler og i  
tilfældig rækkefølge:
a) Regeringsmyndighederne har i  visse tilfælde blokeret eller forsinket  
tilladelser til at hæve salgspriserne eller fastsat for lave priser  
(følgende projekter: Sukkerfabrikken C0M0I S0SUC0 - tidligere SOSUHV -  
i Burkina Faso, mølle i  den syd-vestlige del af Elfenbenskysten (MSO),  
Bamburi Port land Cement og South Nyanza Sugar (SONYSUGAR) i Kenya,  
National Electric Power Authority (NEPA) i  Nigeria),
b) pålæggelse af afgifter på lokale råvarer eller for lave offentligt regu­
lerede priser på lokale råvarer (følgende projekter: Tekstilfabrik for  
hvidevarer i  Cameroun (SOLICAM), mineselskab i  Rwanda (SOMIRWA));
c) uenighed med hensyn til fortolkningen af mellemstatslige aftaler eller  
udskydelse af anvendelsen af sådanne aftaler (regionale cementprojekter  
i  Vestafrika (CIMAO) samt RAN);
d) alvorlige eller varige politiske uroligheder (Tekstilfabrik i Tchad  
(STT) og den nationale sukkerfabrik i  Tchad (SONASUT).
(1) De projekter, der er anført i  parantes, repræsenterer karakteristiske  
eksempler på de vanskeligheder, man er stødt på. Der kan gives yderlige  
oplysninger herom i  forbindelse af behandlingen af denne beretning.

-  21  -
Til disse faktorer kan føjes følgende forhold:
e) Konsekvenserne af de lave konjunkturer og den verdensomspændende økono­
miske krise, der har medført et fald i salgspriserne på eksportprodukter,  
eller som har betydet, at disse priser mi fastholdes pi et utilstrække­
ligt, lavt niveau (følgende projekter: Dwanga Sugar Corporation (DSC)
i  Malawi, Royal Swaziland Sugar Corporation (RSSC), Générale des Carrières  
et des Mines du Zaire (GECAMINES), Zambia Consolidated Copper Mines  
(ZCCM));
f) mangelfulde forvaltningsstrukturer eller utilstrækkelig faglig bistand  
(følgende projekter: NEPA i  Nigeria, SOMORWA i  Rwanda, Société Nationale  
pour le Développement de la Palmeraie et des Huileries (SONAPH) i  Togo);
g) en ugunstig udvikling pi de forskellige markeder eller en produktions­
kapacitet, der ligger under det forventede niveau (hotelprojekterne  
NOVOTEL i  Elfenbenskysten og , ! Le Gaweye" i  Niger, POURA-guldminene i  
Burkina Faso, MSO i  Elfenbenskysten, kemifabrik i  Sénégal (ICS) og  
SICOR i  Elfenbenskysten);
h) ekstraordinær eller vedvarende tørke, som har haft direkte eller indirekte  
indvirkning pi en lang række projekter, der finansieres af Banken (land­
brugsproduktion og vandkraftproduktion), men endnu alvorligere konsekvenser  
for visse andre projekter (SONAPH i  Togo);
i) vanskeligheder med at skaffe forsyninger af lokale råvarer (projektet  
Kenya Furfural Company (KFO).
Parallelt hermed har den stagnerende økonomiske aktivitet i  en lang række  
AVS-stater haft en direkte indvirkning på den finansielle situation for  
mange af de små og mellemstore virksomheder, der modtager finansierings­
bistand fra de udviklingsbanker, hvortil Banken har ydet globallån; derfor  
har disse udviklingsbanker alvorlige problemer med restancer, og det har  
i  visse tilfælde medført store skævheder i  deres finansielle struktur  
(Industrial Development Bank (IDB) i  Kenya, TDFL i Tanzania, Development  
Bank of Zambia, (DBZ)).
I samråd med de øvrige samfinansierende institutioner arbejder Banken løbende  
sammen med projekternes promotorer og de involverede stater på at analysere  
årsagerne til de konstaterede vanskeligheder og finde egnede løsninger  
med henblik på at nå de fastsatte mål. For en række af projekterne ser  
fremtidsudsigterne allerede nu lidt lysere ud; til gengæld er der mange  
andre tilfælde, hvor man endnu langt fra har overvundet vanskelighederne,  
og enkelte projekter er simpelthen helt eller delvis fejlslagne (GEMATEX-  
projektet i  Sudan, CIMAO, KFC i  Kenya, MSO i  Elfenbenskysten).

-  22  -
VII. ÅVS-staternes udlandsgæld
Problemet vedrørende udviklingslandenes internationale gældsætning giver  
anledning til alvorlig bekymring og har for nylig atter'været stærkt debat­
teret offentligt. Denne debat drejede sig ganske vist hovedsagelig om visse  
latinamerikanske lande, men en lang række AVS-lande, son er hirdt ramt 
af stagnationen i handelen og verdensproduktionen samt det kraftige fald 
i deres eksportindtægter som følge af det voldsomme prisfald på råvarer,  
har Ligeledes store gældsbyrdeproblemer.
a) I 1982 beløb AVS-landenes statsgæld sig til 51,4 mis dollars (rasten
9 gange mere end i 1970) svarende tit 12,3X af samtlige udviklingslandes  
gæld (1).
Ud af dette samlede beløb udgjorde gælden til ^3l  .esslabs irsf- 1_tc-e -ne 
750 mio dollars (450 aio til EIB, 300 mi o til EJF) svarende t:l 
af AVS-staternes samlede gæld.
b) Grunden til, at der kun er tale om en si ringe andel, er, at der i for­
bindelse «ed den finansielle bistand, der ydes i henhold til Lomé-komvem-  
t1onerne, først og fremmest lægges vægt på gavebistand, således at det 
vejede gennemsnitlige gaveeLement for samtlige bevillinger fra EOF udgør  
94JC (medregnet rentegodtgørelser for lån, som EIB yder af sine egne  
midler).
hen "liberale* karakter af den bistand, der er ydet under Lomé II, kommer
ligeledes til udtryk i anvendteisen af dten programmerede bistand. Til  
de 35 mindst udviklede MS-landte blev 8 9 % af bistanden ydet i form af  
gavebistamdl sammenlignet medl 7 9 % for de øvrige MS-1åndes vedkommende,  
hesudten blev diet besluttet i forbindelse medl fastsættelsen af de endelige  
beløb for bistandlen indlem for rammerne af Lomé Il-konventionens indikativ-  
programmer, at en rammebevilling på 90 mio ECUI, som var beregnet til  
lin på særlige vilkår i indJikativprogrammerne, i stedet skulle tildeles  
i form af gavebistamdl. henne beslutning blev truffet for at forbedre  
die 14 involveredte åW$-staters finansielle situation og er et eksempel  
pi Fællesskabets smidlige og pragmatiske indstilling til de åVS-stater,  
som har alvorlige gældisætningsproblemer.
11) MS-statermes andel er imidlertid mindre, hvis man ser pi det beløb,  
dier betales i ydlelser pi gældten; i si fald repræsenterer dten kun 9 % 
af diet beløb, som alle udviklingslandene skal betale tilsammen i  
ydelser, hette beviser, at lineviIkarene normalt er bedre i Fællesska­
bets regie.

- 23 -
Endelig er visse af vilkårene af fællesskabsbistanden af en sådan art, 
at de indirekte kan medvirke til at lette AVS-staternes gældsbyrde, I  
den forbindelse skal nævnes tre særligt klare eksempler:
- Bevillinger fra Fællesskabets almindelige budget til fødevarehjælp,
som udgør en ikke ubetydelig støtte til AVS-staternes betalingsbalancer;
- betaling af lokale udgifter via en udbetalende myndighed, hvilket  
betyder, at der kan tilvejebringes fremmed valuta ved Hjælp af de over­
førsler i  europæisk valuta, der foretages af Kommissionen til fordel  
for AVS-staterne med henblik på disse lokale udgifter; disse overførsler  
repræsenterer næsten 47% af udbetalingerne fra EUF;
- Fællesskabets deltagelse i  samfinansieringer, hvilket ofte virker som  
katalysator for tilvejebringelsen af supplerende finansiering til AVI»  
låntagerne på mere favorable vilkår, end de ellers ville kunne hav#  
opnået. Grunden hertil er, at Fællesskabet nyder stor goodwill hos
de øvrige bistandsdonorer, og at det ofte påtager sig ansvaret for  
finansieringen af foranstaltninger i  forbindelse med et projekts ind­
køringsperiode ved at yde gavebistand eller lån pi særlige vilkår til  
finansiering af infrastruktur eller urentable elementer i projektet,
c) Spørgsmålets aktualitet og omfanget af de problemer, det rejser, bar
også ligget forhandlerne på sinde, da man forhandlede Lomé IIl-konvent io­
nen. Denne konvention omfatter således en række bestemmelser, som direkte  
vedrører AVS-staternes gæLdsbyrdeprob Lemer:
- Generelt kan der henvises til, at det i den nye konvention er fastsat,  
at Fællesskabet på anmodning af AVS-staterne yder faglig bi stand med 
henblik på at undersøge og finde konkrete løsninger på de pågældende 
staters gældsætnings-, gældsafviklings- og betalingsbalanceproblemer  
(artikel 198);
- mere specifikt kan nævnes, at man har ændret visse bestemmelser under 
hensyntagen til det særlige gældsafviklingsproblem. For så vidt angår  
Bankens egne midler, er det i konventionen præciseret, at der blandt  
kriterierne for fastlæggelse af finansieringsforlierne skal tages særlig  
hensyn til de faktorer, som sikrer betaling af afdrag og renter af
den bistand, der skal tiIbagebets Les (artikel 197, stk. 45; der er  
desuden indført en ny besterr-e .se 'artikel 229, stk. 55, hvori det  
fastsættes, at for at bidrage ri .  beramingen af afdrag og renter pi  
fællesskabslån, såsom lån af Bankens eg'e «lidler, lån pi særlige vilkår  
og risikovillig kapital, ka n  é.vi-srarer^e :  henhold til nærmere bestem­
melser, som i hvert enkelt tilfælde aftales irned Kommissionen, anvende 
de disponible midler i fremmed valuta, der er opført på de udbetalende  
myndigheders konti, til sasa''e betalinger, efterhånden so« gælden  
forfalder og op til det üe.pt, dier kræves til betalinger i national  
valuta.

- 24 -
Selv om der saledes er lagt særlig vægt pa problemet vedrørende AVS-  
staternes gældsætning, er det dog næppe tænkeligt, at man vil iværksætte  
den ekstreme løsning, som ville bestå i  en generel lettelse af AVS-sta-  
ternes gældsbyrde over for Fællesskabet enten i  form af en ren og skær  
annullering eller i  form af en sanering.
En sådan fremgangsmåde ville ikke være hensigtsmæssig, eftersom denne  
gæld kun repræsenterer en begrænset del af AVS-staternes samlede gældsæt­
ning (jf, ovenfor).
Desuden vil en generel lettelse ikke altid nødvendigvis være til fordel  
for AVS-staterne:
- en direkte følge ville være en svækkelse af kreditværdigheden hos dem,  
som har adgang til kapitalmarkedet;
- en indirekte følge ville være en tilsvarende svækkelse af EIB's kredit  
på kapitalmarkederne (og det ville påvirke de vilkår, på hvilke Banken  
kan optage og yde lån) af den simple grund, at denne institutions kredit  
bl.a. vurderes på grundlag af værdien af dens samlede engagementer.
Samme argumenter kan ligeledes anvendes i  det tilfælde, hvor det kun  
mitte dreje sig om lån på særlige vilkår. I øvrigt ville en generel  
Lettelse, der var begrænset udelukkende til lån på særlige vilkår,
kun give AVS-staterne meget små fordele med hensyn til en øjeblikkelig  
eller fremtidig genopretning af situationen på betalingsbalancen.
Desuden ville fordelene ved en generel lettelse ikke være fordelt ligeligt  
mellem AVS-staterne og ville i  mange tilfælde være til særlig fordel  
for de stater, som i  forvejen er bedst stillede.
Endelig ville metoden med en generel lettelse i  mange tilfælde betyde,  
at man yder bistand til dem, som blot ikke havde anvendt tidligere bistand  
hensigtsmæssigt, i  stedet for til dem, som virkelig havde behov for det.  
Dette ville være en særdeles beklagelig konsekvens, efter som det kun  
i ringe grad er sandsynligt, at denne lettelse af gældsbyrden rent faktisk  
ville blive "lagt oven i" Fællesskabets normale bistand.

- 25 -
Dette er baggrunden for, at FasLLesskabet ikke har til hensigt at begive  
sig ind på et spor, som kun tilsyneladende er en genvej, og som let ville  
kunne få negative konsekvenser for hele det "pædagogiske aspekt" af  
udviklingspolitikken. De pågældende institutioner foretrækker en rationel  
udnyttelse af de instrumenter, der er til rådighed inden for rammerne  
af den nye konvention, for at bidrage mere konstruktivt til en lettelse  
af AVS-partnernes gældsbyrde.