ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (83) 651 
 
 
 
Vol. 1983/02 39 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Communit y and the European Atom ic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), t his file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februa r 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 v om 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KO M M ISSIO NEN FOR DE EUROPÆ ISKE FÆLLESSKABER
K0M(83) 651 endelig udg. 
Bruxelles, den 8. november  1983
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET
FORBINDELSERNE MELLEM EF OG AVS-STATERNE 
MED HENSYTN TIL MINEPRODUKTER
KOMC83) 651 endelig udg.

INDHOLD
Side
INDLEDNING 1
1. Status over de hidtidige foranstaltninger 4
2. Fællesskabets forsyningsafhængighed med hensyn til råstoffer 7
2.1. De enkelte produkter 7
2.2. Den industrielle afhængighed og sårbarheden 8
2.3. Fællesskabets forsyningspolitik 9
3. Udviklingen på verdensmarkedet med hensyn til mineprodukter 12
4. AVS-staternes minepotentiel 14
4.1. Ressourcer og reserver 14
4.2. Minedriften i  AVS -staterne 15
5. Fællesskabets og AVS-staternes gensidige interesse -
Mineproduktionen som katalysator for udviklingen 18
6. Minestrategier 20
6.1. De generelle rammer 20
6.2. Etablering af administrative strukturer 21
6.3. Prospektering 21
6.4. Idriftsætning 22
6.5. Miljø 24
6.6. Afsmittende virkning 25
6.7. Regelmæssige kapitalstrømme i  forbindelse med rnineproduktionen 26
KONKLUSION 28
BILAG
Bilag 1  Fællesskabets forsyningsafhængighed
Bilag 2 Oprindelsen af Fællesskabets forsyninger målt i  mængde 
Bilag 3 Oprindelsen af Fællesskabets forsyninger målt i  mængde 
(import fra U-lande)
Bilag 4 Oprindelsen af Fællesskabets forsyninger måli i  værdi
Bilag 5 Verdens minereserver
Bilag 6 U-landenes minereserver
Bilag 7 Fællesskabets import fra AVS-landene
Bilag 8 CLIM: anlægsudgifter
Bilag 9 CLIM: prospekteringsudgifter

INDLEDNING
EF-organerne er i  færd med at forberede de forhandlinger, der i  nær fremtid 
skal indledes mellem Fællesskabet og AVS-landene med henblik på at "under­
søge de bestemmelser, der skal gælde for forbindelserne mellem dem" efter 
udløbet at den anden Lomé-konvention. Som oplæg til disse forhandlinger 
finder Kommissionen det hensigtsmæssigt at forelægge Rådet en meddelelse 
vedrørende forbindelserne mellem Fællesskabet og AVS-landene med hensyn 
til mineralressourcer, uden at dette dog skal foregribe den endelige forhand­
lingsposition. Der er inden for denne sektor tale om betydelige nyskabelser 
i  den anden Lomé-konvention i  forhold til de tidligere aftaler. De første 
erfaringer, der er gjort på dette område, bør nu benyttes som grundlag for 
en vurdering af, hvorvidt samarbejdspolitikken med hensyn til mineprodukter 
bør fortsættes og styrkes.
AVS-landene, og navnlig de afrikanske, står over for voksende vanskeligheder. 
Deres hovedproblem er fødevaresikkerheden, til fremme af hvilken Kommissionen 
allerede har iværksat en række foranstaltninger af stærkt hastende karakter. 
På længere sigt må der tages stilling til, hvilken rolle en produktionssektor 
såsom minesektoren kan spille i  et forsøg på at skabe en stabil udvikling 
og nå frem til en optimal udnyttelse af de begrænsede midler, der står til 
rådighed for udviklingen.
I den følgende analyse peges specielt på den klare gensidige interesse, Fæl­
lesskabet og AVS-landene har i  sammen på kort sigt at udvikle en politik til 
udnyttelse af mi neralressourcerne.

-  2 -
Efterforskningen og udnyttelsen af de betydelige mineralrigdomme i  AVS-land- 
ene har hidtil været relativt beskeden. En udnyttelse af disse naturrigdomme 
kunne i  væsentlig grad bidrage til udviklingen af de pågældende lande i  og med, 
at man herved kunne tilvejebringe finansielle midler, genoprette betalings­
balancen, fremme industrialiseringen, skabe arbejdspladser samt højne det tek­
nologiske niveau. Fællesskabet er på sin side verdens største importør af rå­
stoffer, og det er vitalt vigtigt for det at sikre og sprede sine forsyninger. 
Hele dets industri afhænger heraf og hermed dets fremtid som økonomisk stor­
magt.
Betingelserne for et frugtbart samarbejde forekommer således at være til stede. 
Imidlertid skal følgende bemærkes:
- i  de AVS-lande, hvor der forefindes ressourcer i  undergrunden, og hvor disse 
har været udnyttet, har det ikke bidraget til udviklingen i  det omfang, man 
kunne have forventet;
- AVS-landenes og navnlig de afrikanske landes mi neralressourcer synes ikke at 
tiltrække investorer i  samme grad som mineralforekomsterne på andre kontinen­
ter.
Et betydeligt minepotentiel ligger således uudnyttet hen, eller udnyttelsen 
heraf fører ikke til de resultater, man kunne have forventet. De foranstalt­
ninger, der er truffet i  henhold til den nuværende konvention, viser dog, at 
det er nyttigt for begge parter at kæde målene for udviklingen af de lande, 
der besidder ressourcerne, sammen med målene for forbruger landenes forsynings­
sikkerhed. En udformning af konkrete og specifikke strategier for udvikling 
af minedriften fra AVS-landenes side og en støtte hertil fra Fællesskabets 
side ville indebære to fordele: det ville virke forstærkende på AVS-landenes 
egen udviklingsindsats, og det ville sikre en bedre sammenhæng mellem lokali­
seringen af mineinvesteringerne og allokeringen af de offentlige udviklings­
midler.

- 3 -
Hensigten med denne meddelelse er at gøre status over de foranstaltninger, 
der er truffet i  henhold til tidligere og gældende aftaler, at analysere Fæl­
lesskabets forsyningsafhængighed og at se nærmere på AVS-staternes potentiel 
med hensyn til mineprodukter. På dette grundlag vil der blive afstukkét 
visse retningslinjer for indsatsen fremover.
Dokumentet nævner ikke udtrykkeligt de mineprodukter, der anvendes til enei—  
giproduktion (kul, mineralolie, gas og uran). Ganske vist er der særlige pro­
blemer knyttet til de pågældende produkter, hvorfor der kræves særlige forans­
taltninger, som det kun er muligt at behandle dybtgående inden for rammerne 
af studier, der specielt vedrører energiproblematikken, men de fleste af de 
betragtninger, der fremføres i  det følgende, gælder også for disse produkter. 
De kan indgå i  strategier, der svarer til minestrategierne.

1- Status over de hidtidige foranstaltninger
Der var ikke fastsat særlige bestemmelser vedrørende udnyttelsen af mineral- 
ressourcerne i  konventionerne forud for den anden Lomé-konventi on.  Ifølge 
den første Lomé-konventi on kunne EUF kun yde rentegodtgørelse i  forbindelse 
med lan fra EIB af dennes egne midler til mineprojekter, hvis disse gennemførtes 
i  AVS-lande, der hørte til de mindst udviklede, eller var indlandsstater el­
ler østater. Dette forhold afspejlede en overvurdering af den finansielle 
rentabilitet inden for minesektoren, som man ikke fandt nogen grund til at 
støtte med offentlige midler. Indsatsen på dette område var derfor meget beske­
den og var stort set begrænset til nogle få interventioner fra EIB's side.
Under forberedelsen af den anden Lomé-konvention blev forhandlerne opmærksomme 
på en række forhold, der afslørede en markant opbremsning i  aktiviteten inden 
for minesektoren i  AVS-staterne:  en formindsket prospekteringsindsats, et for 
ringe antal nye projekter samt en forringelse af det eksisterende produktions­
apparat som følge af en utilstrækkelig vedligeholdelse og fornyelse. Man ei—  
kendte nødvendigheden af, at det offentlige påtog sig sin del af ansvaret og 
hjalp den pågældende sektor. Dette førte til, at der i  Lomé II blev indføjet 
et sæt bestemmelser, der gør det muligt for Fællesskabet at støtte AVS-landene 
i  deres bestræbelser på at opretholde og udvikle deres produktion af mineproduk­
ter .
Hele det "klassiske" arsenal af finansieringsmidler (gavebistand, lån på sæi—  
lige vilkår, risikovillig kapital, lån med rentegodtgørelse fra EIB) står så­
ledes til rådighed inden for rammerne af Lomé II til udvikling af minesektoren. 
Hertil kommer nye instrumenter, der specielt sigter mod udviklingen af minesek­
toren (og energisektoren): lån fra EIB uden rentegodtgørelse til mineprojekter 
(eller energiprojekter) af gensidig interesse for Fællesskabet og AVS-staterne, 
en særlig finansieringsfacilitet (Sysmin), som kan benyttes til at hjælpe mine- 
industrier, der er i  vanskeligheder, samt en mulighed for at indgå særaftaler 
til fremme af de europæiske investeringer i  mineprojekter (eller energiprojek­
ter).

- 5 -
Disse forskellige midler gør det muligt at gribe ind pa alle stadier inden 
for minedriften: etablering af effektive administrative strukturer, uddannelse 
af personale, prospektering af jordbunden og undergrunden, evaluering af res­
sourcerne, oprettelse af joint ventures med udenlandske virksomheder, finan­
siering af ingeniørarbejder og støtteinf rastrukturer, investeringer. Ligeledes 
kan virksomheder fra Fællesskabet, der ønsker at deltage i  udviklingen af mine- 
sektoren i  AVS-staterne eller at investere i  denne, opnå finansiel støtte og 
andre former for incitamenter samt en vis beskyttelse. Endelig gør Sysmin det 
muligt at hjælpe med til at opretholde eller genoprette produktionskapaciteten 
i  krisesituationer. Det skal dog bemærkes, at konventionen ikke indeholder 
en egentlig garantiordning, der dels beskytter AVS-landene mod en udnyttelse 
af deres rigdomme, som ikke reelt bidrager til deres udvikling, og dels virk­
somhederne mod, hvad der benævnes "ikke-kommercielle risici".
Dette spørgsmål fortjener at blive uddybet:
Det er endnu kun muligt at gøre delvis status over de foranstaltninger, der er 
iværksat i  henhold til den anden Lomé-konventi on, men alt peger i  retning af at 
der i  1981 skete en k raf t i  g udvi k l  i  ng i  samarbe j  det med hensyn til mineprodukter. 
Navnlig EIB har været meget aktiv inden for denne sektor, hvor den interve­
nerer meget bredt, såvel på undersøgelsesstadiet som ved erhvervelsen af kapital­
andele takket være risikovillig kapital og på investeringsstadiet. I 1981 gik 
således henved 50% af EIB-midlerne (oftest som led i  samfinansieringer) til 
minesektoren (kobbermine i  Ok Tedi i  Papua Ny Guinea, behandling af kobberaffald 
i  Zambia osv). Desuden er der foretaget prospekteringer og gennemført undersøgel­
ser ved hjælp af de programmerbare midler under EUr (luftbåren geofysisk undei—  
søgelse i  Gabon, prospekter ing i  Cameroun, geologisk kortlægning i  Benin, 
kulforekomster i  det sydlige Afrika osv.) Derimod har interventionerne i  mine- 
sektoren været mere beskeden 1  1982 (hvor i  øvrigt de to første Sysmi n-akt i  oner 
har fundet sted), og de første måneder af 1983 bekræfter tiIbagegangen i  mine- 
investeringerne og dernæst i  Fællesskabets interventioner uden for denne sek­
tor. Det er derfor endnu for tidligt at sige noget om, hvor stort det g loba le 
bidrag for den anden Lomé-konventi on til minesektoren vil blive.

De finansielle forpligtelser ser på nuværende tidspunkt således ud (maj 1983)
mio ECU
Lomé I EUF, den programmerbare del 8,7
EIB, risikovillig kapital 10,2
lån med rentegodtgørelse 33,0
I alt 51,9
Lomé II EUF, den programmerbare del 13,4
Sysmin 95,0
EIB, risikovillig kapital 14,2
lån med rentegodtgørelse 25,0
lån uden rentegodtgørelse 40,0
I alt 187,6
En vurdering af, hvilken gensidig interesse Fællesskabet og AVS-staterne har 
i  en hensigtsmæssig udnyttelse af de mineralske naturressourcer, kræver en 
mere komplet analyse og vil blive omhandlet i  de følgende kapitler.
1) Modtagere: To AVS-lande, der hører til de mindst udviklede 
(Mauretanien og Øvre Volta).

- 7 -
2. Fællesskabets forsyningsafhængighed med hensyn til rastoffer
2.1. De enkelte produkter
1)Normalt anslås Fællesskabets globale ibrsyningsafhængighed med hensyn 
til råstoffer til 75% mod 90% for Japans vedkommende og kun 15% for 
De forenede Staters vedkommende. Disse tal skal kun give en generel 
idé om afhængighedsgraden i  de store industrimagter, men noget præ­
cist billede af forholdene giver de naturligvis ikke.
Bilag 1  viser, at der fra produkt til produkt er stor forskel på 
Fællesskabets forsyningsafhængighed: fra 25% for fluors vedkommende 
til henved 100% for titan, zirconium niobium og tantal samt mangan.
Kun jern og bly befinder sig ligesom fluor under tærsklen på 50%.
Produkternes oprindelse målt i  mængde (jf. bilag 2 og 3) og i  værdi 
(jf. bilag 4) varierer betydeligt fra det ene tilfælde til det andet, 
idet der dog er en udpræget tendens til koncentration. Der er således 
en stærk afhængighed af
- Sydafrika for så vidt angår chrom og platin (2)
- østlandene for så vidt angår kviksølv og vanadium
- Zaire og Zambia for så vidt angår cobalt
- Nordamerika for så vidt angår molybden.
3)Blandt udviklingslandene er det afrikanske kontinent Fællesskabets 
største leverandør af råstoffer, bortset fra energiprodukter, idet 
Afrika tegner sig for 20% af den samlede import målt i  værdi. Afrika 
spiller en dominerende rolle med hensyn til cobalt, phosphater, kobber, 
mangan og fluor, og det samme gør Latinamerika med hensyn til niobium, 
antimon, jern, molybden, aluminium, zink og kobber, ligesom Asien gør 
det med hensyn til tin, nikkel og tungsten. Østlandene er
1) De forskellige tabeller i  bilaget, der omfatter perioden forud for 1. januar 
1981, vedrører kun De Ni.
2) Platin figurerer ikke i  tabellerne i  bilaget, da de disponible stat istikker 
er lidet gennemskuelige.
3) Bortset fra Sydafrika, der i  denne meddelelse henregnes til gruppen af indu­
stri lande.

-.8 -
betydelige leverandører af vanadium, fluor, kviksølv og tungsten.
Malt i  værdi er Fællesskabets største leverandør gruppen 
af industrilande (Australien, Canada, Sydafrika og De forenede Stater). 
Dette hænger sammen med disse landes tradition for minedrift, da de 
besidder betydelige mineralressourcer, og de fleste af de store mine­
selskaber er også hjemmehørende her. Disse multinationale selskaber 
spiller en central rolle i  udnyttelsen af mineralressourcerne, hvilket 
gør dem til obligatoriske partnere for Fællesskabets forbrugere.
2.2. Den industrielle afhængighed og slrbarheden
Ved en vurdering af Fællesskabets sårbarhed må der ligeledes tages 
hensyn til markedsstrukturen for hvert enkelt af mineprodukterne og 
til de industrielle processer, som de udgør første led i.
En analyse af markedsstrukturen understreger mineselskabernes betydning 
i  relation til producent landene til trods for, at der på dette område 
er tale om en udbredt nationalisering. Disse selskaber spiller gene­
relt en central rolle som følge af deres evne til at sikre en effektiv 
styring, anvende avanceret teknologi og velkvalificeret arbejdskraft 
samt tilvejebringe den nødvendige kapital til dækning af de sædvanlig­
vis meget omfattende investeringsbehov. Det er hovedsagelig nordameri­
kanske og sydafrikanske mineselskaber, der dominerer verdensmarkedet. 
Fællesskabets mineindustri er kvalitativt på et højt niveau, men dens 
betydning er forholdsvis begrænset. Resultatet er, at en betydelig 
del af EF's forsyning med disse råstoffer afhænger af beslutnings- 
og planlægningscentre, der ligger uden for Fællesskabet, hvilket inde­
bærer risiko for, at Fællesskabets forsyninger i  tilfælde af krise 
ikke kan opnå en tilstrækkelig høj prioritering. Endvidere risikerer 
de forarbejdningsindustrier, der ikke har tilstrækkelig kontol over 
forsyningskilderne, at komme i  klemme som følge af de integrerede pro­
ducenters mulighed for at hæve prisen på råstoffet og samtidig sænke 
den på det forarbejdede produkt.

- 9 -
En undersøgelse af de industrielle strukturer viser, hvor komplekse forhold 
der er tale om, i  og med at afhængigheden kan gøre sig gældende - og ofte gør 
det (eksempelvis i  processen bauxit - alumina - aluminium) - pi et andet niveau 
end selve udvindingen. Herved kædes forest i  11i ngen om sårbarhed sammen med fore­
stillingen om en eventuel krise. Fællesskabets behov frembyder ikke alle samme 
strategiske karakter, og det er nødvendigt at foretage en klassificering af 
de forskellige anvendelser af råstofferne i  relation til de forskellige former 
for krise (total, midlertidig eller definitiv afbrydelse af visse forsyninger, 
voldsom prisstigning, vertikal integration i  producent landene).  En uddybning 
af disse problemer kræver en systematisk analyse af forskellige kriseforløb 
og disses følger for Fællesskabets økonomi. Flere sådanne analyser er blevet 
foretaget i  medlemsstaterne på initiativ af centraladministrationerne eller 
vise mineselskaber. Af indlysende årsager offentliggøres resultaterne heraf
sædvanligvis ikke. Selv om disse analyser endnu er fragmentariske og undertiden
1)stærkt pessimistiske , er de dog nyttige i  og med, at de understreger proble­
mets alvor, samtidig med at de viser grænserne herfor. De fortjener for visse 
særlig følsomme produkters vedkommende at blive taget op og suppleret på fælles­
skabsniveau.
2.3. Fællesskabets forsyningspolitik
Forsyningspolitikken med hensyn til mineprodukter varierer fra medlemsstat 
til medlemsstat. Nogle har en specifik politik på dette område og har afsat 
finansielle midler for at sikre en forbedring og spredning af deres forsynings­
kilder samt undertiden oprettelsen af reservelagre af de malme, der anses for 
strategiske som følge af deres oprindelse og deres betydning for den europæiske 
industri og fordi det er meget vanskeligt at finde produkter, der kan erstatte 
dem. Andre sætter deres lid til markedsmekanismen. Det ville være ønskeligt, 
om man kunne nå frem til en koordinering på dette område.
1) En tysk undersøgelse konkluderer f.eks., at hvis der sker en afbrydelse 
af chromforsyningen vil Forbundsrepublikkens BNI falde med 20%!

-  10  -
Et fællestræk hos alle EF-landene er dog den væsentlige rolle, indu­
strivirksomhederne spiller med hensyn til råstofforsyningen, og det 
uanset, om der er tale om virksomheder, der beskæftiger sig med mine­
drift, eller forbrugere af mineprodukter. Det er takket være disse 
virksomheder, at Fællesskabets forsyningssituation hidtil generelt 
har været tilfredsstillende.
Men visse forhold kan give anledning til bekymring:
a. Ønsket om at få så billige forsyninger som muligt - et ønske, der 
forstærkes af de nuværende økonomiske vanskeligheder - og om at 
løbe en så lille risiko som muligt gør, at de europæiske industri­
foretagender foretrækker de miner, der ligger i  industrilandene, 
eller i  de lande, der er ved at blive industrialiserede, dvs. i  
lande, der råder over en industri, som konkurrerer med industrien
i  EF, eller som er i  færd med at blive en konkurrent til denne.
I en knaphedssituation, hvad enten en sådan skyldes et hurtigere 
genopsving end forudset,e l  ler at et produkt ikke længere er til 
rådighed, kan EF ikke forvente, at dets forsyninger prioriteres 
højt. Der er heller ingen sikkerhed for, at det er i  samhandelen 
med disse lande, at Fællesskabet gennem eksport af varer fra andre 
industrigrene Lettest kan genoprette balancen i  sin import af mine­
produkter.
b. I forbindelse med denne geografiske koncentration kan man notere 
en vis spredning af de europæiske interesser på forekomster, der 
sædvanligvis er omfattende, og hvor EF vejer mindre end de øvrige 
industrilande. Også her er der en vis risiko for at blive trængt 
ud, hvilket det undertiden, men ikke altid, er muligt at kompen­
sere ved et gensidigt interesseforhold.
c. Der er en klar tendens hos de europæiske industrier til at inve­
stere eller indgå forsyningskontrakter i  lande, hvormed der ikke 
eksisterer særlige forbindelser af den type, der knytter Fælles­
skabet til AVS-landene. Ulemperne ved afhængigheden kompenseres 
således ofte ikke af fordelene ved en gensidig afhængighed.

-  11  -
Fællesskabet adskiller sig pa dette punkt fra de øvrige industrilande:
De forenede Stater, der indtager en særdeles stærk position på hele det 
amerikanske kontinent, USSR og de øvrige østlande, der hidtil har været 
selvforsynende, og især den største konkurrent pi verdensmarkedet Japan. 
Sidstnævnte land, der stort set ikke selv besidder råstoffer, har via lang­
fristede kontrakter og bindende forpligtelser (der ikke nødvendigvis er 
nedfældet) og ved siden af den finansielle støtte, som forskellige nationale 
organer yder til investeringer uden for denne sektor, forstået at eta­
blere et stærkt gensidigt afhængighedsforhold med landene i  Asien og Sti l  le­
havet, bl.a. Australien, hvilket giver Japan en reel forsyningssikkerhed.
En vigtig målestok for Fællesskabets sårbarhed med hensyn til forsyning 
af råstoffer i  forskellige krisesituationer er omfanget af de forsyninger, 
der kontrolleres af europæiske selskaber. Men der må i  den forbindelse og­
så tages hensyn til samhandelskontrakter (hvorved f.eks. et produkt købt 
i  Papua Ny Guinea af en tysk virksomhed videresælges til en japansk virksomhed 
mod overtagelse af lignende produkter, som sidstnævnte har købt, og som 
har oprindelse i  Spanien). Vigtigere end de importerede og kontrollerede 
mængder er begrebet markedsgennemsigtighed:  i  tilfælde af prisstigninger 
på verdensmarkedet vil forskellen mellem Fællesskabet og tredjelande alene 
være bestemt af integrationsgraden, de langsigtede kontrakter til fast pris 
samt lagerpolitikken.

-  1 2  -
3. Udviklingen på verdensmarkedet med hensyn til mineprodukter
Markederne for mineprodukter er karakteriseret ved en meget lav udbuds­
elasticitet, hvilket - i  det mindste delvis - forklarer de kraftige pris- 
svingninger. Udbudet er specielt uelastisk, både over forprisstigninger, 
hvilket skyldes det lange tidsrum, der går mellem den første prospektering 
og idriftsætningen af en mine, og over for prisfald, hvilket bl.a. hænger 
sammen med, at minesektoren er stærkt kapitalintensiv. Efterspørgslen hænger 
direkte sammen med den økonomi ske aktivitet. Den økonomiske afmatning har 
medført et prisfald, hvilket indirekte har ført til en økonomisk og social 
destabili sering i  de lande, hvis ressourcer hovedsageligt hidrører fra 
eksporten af mineprodukter. Parallelt hermed er der sket en betydeli g for­
øgelse af investeringsomkostningerne.
Tilsammen har disse forske11ige faktorer ført til et klart fald i  invester­
ingslysten. Ifølge beregninger fra slutningen af 70'erne er de investeringer, 
der er nødvendige for at verdensefterspørgslen efter råstoffer i  1985-1990 
kan blive tilfredsstillet, ikke sikret. For de seks vigtigste metallers 
vedkommende (jern, kobber, aluminium, zink, nikket og bly) indebærer de 
projekter, der er under gennemførelse i  den vestlige del af verden i  per­
ioden 1979-1983, ikke årlige investeringer på over 10 mio $, dvs. over 
20% mindre end de anslåede behov. Denne efterspørgselsprognose blev udar­
bejdet af FN på et tidspunkt, hovr man endnu ikke var klar over, hvor længe 
den nuværende recession med en heraf følgende reduceret stigningstakt for 
verdensefterspørgslen efter råstoffer ville være. De seneste statistikker 
fra europæiske virksomheder viser, at der fandt et vist genopsving sted 
i  investeringerne i  minesektoren 1981, navnlig i  U-landene, men det lader 
dog ikke til at denne tendens er fortsat, i  hvert fald ikke i  AVS-landene.
Endvidere kan der konstateres en voksende uligevægt i  den geografiske for­
deling af investeringsudgifterne og en lige så udpræget uligevægt for 
så vidt angår prospekteringsudgifterne. Med hensyn til Fællesskabets virk­
somheder fremgår denne uligevægt klart af følgende tal, der sammenholdes 
med tallene for fordelingen af reserverne (jf. bilag 5 og 6, 8 og 9):

- 13 -
D 1) ReserverProspekteringerInvesteringer
1980 19601980
Lande med markedsøkonomi 38 % 60%84% 82%
Lande med planøkonomi 23 % - - -
Udvi klingslande 39 %2) 40%16% 18%
Afrika 13,5% -3% 2%
Lati nameri ka 14 % -10% 15%
Asien og Oceanien 11,5% 3% “
Bilag 8 og 9, der stammer fra minebranchen inden for EF, viser tydeligt denne 
tendens. Siden begyndelsen af dette irti kan der konstateres en vis stigning 
i  prospekteringsaktiviteten i  Afrika, men indsatsen kan langtfra sammenlignes 
med indsatsen i  Latinamerika.
I øvrigt betyder bankernes stadig større rolle i  finansieringen af mineinve­
steringerne, at disses kriterier for risikoevaluering får øget vægt (navnlig 
- og i  stadig større udstrækning - modtagerlandets betalingsbalancesituation 
og gældsbyrde), og disse kriterier er naturligvis til ugunst for udviklings­
landene.
1) Aritmetisk gennemsnit.
2) AVS-landene og de oversøiske departementer og territorier tilsammen: 12%.

- 14 -
4. AVS-staternes minepotentiel
4.1. Ressourcer og reserver
Selv om de potentielle mineralressourcer globalt set kan anses 
for ligeligt fordelt på samtlige kontinenter, er de reserver, 
som hidtil er blevet blotlagt, direkte proportionale med pro­
spekteringsindsatsen. Dette forklarer, hvorfor de offentliggjorte 
tal vedrørende reserverne i  industrilandene er større end dem, 
der vedrører udviklingslandene, uanset at arealforholdet er 1  
til 2.
I og med, at de tilgængelige reserver er proportionale med pro­
spekteringsindsatsen, er de også afhængige af forskellige tekniske 
og økonomiske faktorer. Bl.a. vil en prisstigning føre til en 
forøgelse af omfanget af de tilgængelige reserver. Som eksempel 
kan fremføres Australiens bauxit: i  1950 ansås de australske re­
server for ubetydelige, i  dag repræsenterer de 20% af verdens 
reserver.
Bilag 5 og 6 indeholder for de 21 vigtigste produkter de officielle 
statistikker over tilgængelige reserver. For så vidt angår udvik­
lingslandene og i  særdeleshed AVS-landene, antages det i  almindelig­
hed, at de reelle mineforekomster herunder eventuelle forekomster under 
havbunden er mere omfattende end dem, der ir registreret. Prospekterings-
udgifterne i  denne del af verden har været særdeles ringe, særlig i  det sidste
art i, samt i  di g med at en gennemgri bende ændri ng af prospekteri ngstekni kkerne har
1)gjort det langt lettere at spore forekomsterne .  I øvrigt er 
begrebet reserve, som det er "økonomisk rentabelt" at udnytte, 
til ulempe for udviklingslandene, i  særdeleshed fordi en ud­
nyttelse af deres forekomster kræver en forudgående etablering
1) De nye detektionsteknikker (navnlig teledetekti on) tillader f.eks. 
hurtigt at få oplysninger vedrørende udstrakte arealer, selv under 
vanskelige vilkår (f.eks. tæt skovbevoksning), men henblik på at 
orientere prospekteringen på jordoverfladen.

- 15 -
af en sædvanligvis meget kostbar infrastruktur.
Eksperterne er enige om, at ressourcerne i  AVS-landene taget under
1)ét er meget omfattende .  Med hensyn til de registrerede reserver, 
har Afrika (bilag 6) et vist forspring i  forhold til Latinamerika 
og Asien, hvad angår aluminium, chrom, tantal og phosphater, og 
AVS-gruppen (se bilag 5) indtager allerede en vigtig plads med 
hensyn til aluminium, chrom, tantal og i  mindre omfang cobalt og 
kobber. De meget lave tal,som er opgivet for jernmalm - til trods for den 
igangværende udnyttelse af malmforekomster i  Mauretanien og Liberia 
og de forekomster, der er sporet i  Senegal, Guinea og Gabon - illu­
strerer, hvad der er sagt tidligere om den relle værdi af disse 
oplysninger.
4.2. Minedriften i  AVS-staterne
AVS-staterne er allerede vigtige producenter og eksportører af
2)mineprodukter, navnlig følgende
- Kobber (3): Zambia (4), Zaire (5), Papua Ny Guinea (10)
- cobalt (3): Zaire (1), Zambia (2)
- phosphater: Togo (8), Senegal (12)
- bauxit (3): Guinea (2), Jamaica (3),
- alumina (3): Jamaica (3), Surinam (6), Guinea (10)
1) Verdensbankens rapport om den fremskyndede udvikling i  Afrika syd 
for Sahara (1981) bemærker: "det afrikanske kontinent har altid 
været betragtet som en af verdens største mineralreserver".
2) Efter landets navn angives i  parentes rangfølgen blandt verdens 
producenter i  1980.
3) Eksklusive østlandene.

- 16 -
- mangan: Gabon (3)
- chrom: Zimbabwe (5)
- jern: Liberia (11), Mauretanien (15)
- tin: Zaire (9), Nigeria (12), Rwanda (14)
- nikkeL: Botswana (10), Zimbabwe (11)
- diamanter: Zaire (1), Botswana (4), Ghana (6), Sierra Leone (8),
Liberia (9).
Disse produkter eksporteres hovedsagelig, især hvad angår AVS-landene
1)i  Afrika, til Fællesskabet .  Bilag 7 viser, at mineprodukternes 
andel af den samlede fællesskabsimport fra AVS-landene (eksklusive 
råolie) er gradvis stigende og lå på ca. 30% i  1980.
AVS-producent landenes afhængighed af mineproduktion (dvs. mine- 
indtægternes andel af de samlede eksportindtægter) er sædvanligvis 
meget stor, og undertiden alt for stor: i  størrelsesordenen 90% 
for Zambia og Guinea, 70% for Surinam, Liberia og Mauretanien og 
50% for Togo, Zaire og Papua Ny Guinea.
Der kan rettes visse bebrejdelser mod den måde, hvorpå AVS-staterne 
i  almindelighed forvalter deres minesektor. Man må først konstatere, 
at visse AVS-lande, stillet over for presserende valutabehov, på­
tvinger mineselskaberne - også de offentlig. - et produktionstempo, 
der ligger langt fra det økonomisk optimale, og som ikke gør det 
muligt på tilfredsstillende måde at imødekomme det normale behov 
for vedligeholdelse og modernisering af produktionsapparatet.
1) Det anføres i  øvrigt i  ovennævnte rapport fra Verdensbanken, at "Afrika 
er Europas største leverandør af mineprodukter" .

- 17 -
Det hænder ligeledes, at statens kontrol med mineproduktionen, 
som følge af en uhensigtsmæssig arbejdsgang i  centraladministra­
tionen, der ikke lever op til kravene om effektivitet i  en moderne
virksomhed, fører til administrative trakasserier eller et overdrevet
1)bureaukrati, som lammer produktionsapparatet. Den forringelse 
af produktionsvilkårene, som er resultatet heraf, bidrager til 
at skræmme potentielle investorer og forklarer i  det mindste delvis 
den nuværende modløshed inden for AVS-staternes minesektor.
På den anden side har minedriften i  AVS-producentlandene ikke reelt 
skabt forudsætningerne for en virkelig udvikling. Den har for det 
meste blot været en indtægtskilde, der har gjort det muligt for 
disse stater bedre at klare deres importbyrde, navnlig oliereg­
ningen, og at realisere et vist antal i  nf rastrukturer.  Men mine- 
sektoren har ikke i  tilstrækkelig grad virket som igangsætter for 
resten af økonomien, selv ikke for den industrielle udvikling.
Det er endog sandsynligt, at udviklingen inden for minesektoren 
i  visse tilfælde har svækket resten af økonomien i  stedet for at 
styrke denne, hvilket er et ikke ukendt fænomen inden for tvedelte 
økonomier, hvor der side om side findes en "moderne" og en "tradi­
tionel" sektor, der ikke påvirker hinanden.
Denne tvedeling giver sig ofte udslag i  et indkapslings-fænomen 
forstået på den måde, at minesektoren er utilstrækkeligt integreret 
i  de økonomiske, sociale og menneskelige strukturer. Minesektoren 
bidrager da til at øge afvandringen fra landbruget og dermed føde­
vareunderskuddet og overbefolkningen af byerne, samtidig med at 
den på det valutariske område fører til opretholdelse af kunstigt 
høje vekselkurser.
1) Der er ofte tale om en "snigende" forringelse, der sker dag efter dag 
(jf. det engelske udtryk "harassment").

-  18  -
Fællesskabets og AVS-staternes gensidige interesse - mineproduktionen 
som katalysator for udviklingen
Som nævnt tidligere afhænger Fællesskabet for visse produkters vedkom­
mende (mangan, cobalt, molybden) næsten fuldstændigt af et eller to lande 
(og til tider af et eller to multinationale selskaber). For de øvrige 
produkters vedkommende konstateres en tendens til øget koncentration af 
forsyningskiIderne.
Fællesskabet har således en direkte interesse i  at sprede sine forsynings­
kilder, og i  at denyekilder findes i  de lande, med hvilke Fællesskabet 
opretholder særlige forbindelser.
Mere generelt udgår AVS-landenes globale udvikling i  sidste ende en 
vigtig del af grundlaget for væksten indenfor Fællesskabet, idet den giver 
udsigt til et ikke ubetydeligt afsætningsmarked, samtidig med at Fælles­
skabets industri får mulighed for at lægge visse af sine aktiviteter ud 
i  disse lande. Derfor har Fællesskabet interesse i, at AVS-landene udvikle 
deres minesektor, idet denne kan medvirke til at fremme en harmonisk indus 
triel udvikling og stimulere den europæiske økonomi.
Endelig må man tage hensyn til, at Fællesskabet via sin udviklingspolitik 
engagerer betydelige beløb i  bestemte lande (f.eks. over 1  mia ECU om 
året i  det sorte Afrika). Det er væsentligt, at disse midler anvendes 
på den mest hensigtsmæssige måde, hvis offentligheden inden for Fælles­
skabet, som er årvågen på grund af krisen, skal blive overbevist om det 
velbegrundede i  en politik, som i  de første udviklingstiår ikke har svaret 
til alle forhåbninger. Med henblik herpå forekommer det at være rigtigt 
at støtte sig til en produktiv sektor, som kan udløse en multiplikator- 
effekt. I AVS-landene, hvor dyrkningen af salgsafgrøder må vige for kravet 
om selvforsyning med levnedsmidler, og hvor den industrielle udvikling 
går langsomt, forekommer minesektoren at kunne spille en ikke ubetydelig 
rolle.

- 19 -
For AVS-landene er fordelene ved minedriften allerede blevet nævnt: 
tilvejebringelse af finansielle ressourcer, uddannelse af personale, 
jobskabelse, overførsel af teknologi osv. Disse fordele kan være be­
tragtelige, navnlig når indtægterne fra mineproduktionen gør det muligt 
at mindske olieimportbyrden, som i  mange tilfælde medfører en reel 
blokering af den økonomiske udvikling. Men fordelene er utilstrækkelige, 
såfremt minesektoren, som strengt taget er en del af primærsektoren, 
ikke anvendes - via dens indtægter eller produkter - til at fremme 
udviklingen på andre områder.
Disse fordele kan endda forsvinde helt, hvis man ikke sørger for at 
eliminere de ovennævnte "negative" virkninger, som skyldes en util­
strækkelig integrering i  det pågældende lands økonomiske, sociale 
og menneskelige strukturer.
AVS-landenes fordele ved udviklingen af minesektoren vil derfor være 
sikret, såfremt man f i  nder f rem t i  l  en mode l  for udvi kling med minesektoren 
som katalysator. Der kan dog ikke være tale om en standardmodel. En 
for kraftig standardisering ville nemlig betyde, at man lod filosofiske 
hensyn råde fremfor pragmatiske, og ville ikke føre til konkrete resul­
tater, fordi problemerne er så forskellige alt efter, hvilke produkter, 
regioner, industrigrene, afsætningsvilkår osv. der er tale om. Tager 
man i  hvert enkelt tilfælde de nævnte forhold i  betragtning på de 
forskellige stadier i  udviklingen af mineproduktionen, skulle AVS- 
staterne kunne opnå sikre fordele.
I hvert enkelt tilfælde må der således ved fastlæggelsen af præcise 
rammer for den gensidige interesse tages hensyn til de særlige karak­
teristika ved Fællesskabets forsyning og ved AVS-landenes økonomiske 
og sociale udvikling. Heraf udspringer direkte ideen om at iværksætte 
minestrategier til fælles gavn for AVS-landene og Fællesskabet.
*
* *

-  20  -
6. Minestrategier
6.1. De generelle rammer
Minestrategierne henhører naturligvis under de berørte AVS-landes 
suveræne ansvar. De kan, såfremt de ønsker det, får støtte fra Fælles­
skabet til udformningen og iværksættelsen af strategierne. Normalt 
vil disse indebære deltagelse af erhvervslivet og må derfor tilret­
telægges i  samarbejde med dette.
Gennemførelsen af et sådant samarbejde kræver, at man med den nød­
vendige smidighed i  hvert enkelt tilfælde kan kombinere forskellige 
instrumenter af finansiel eller anden karakter hvoraf de fleste 
allerede eksisterer, (tilskud og lån på særlige vilkår fra EUF. 
risikovillig kapital og lån fra EIB - med eller uden rentegodtgørelse 
- Sysmin, EKSF-lån, EF-budgettet, særlige aftaler).
Fællesskabets bidrag kunne først og fremmest vedrøre:
a. Søgning efter ressourcer (grundlæggende undersøgelser og prospek­
tering)
b. Idriftsætning
c. Genopbygning af produktionsapparatet
d. Udvikling af miljøet (integrering af udviklingen af minesektoren 
i  den generelle udvikling, fremme af dens afsmittende virkning, 
indpasning i  det sociale mønster).
På det økonomiske plan kan Fællesskabet støtte minestrategierne med 
hele det arsenal af midler, der eksisterer i  kraft af de med AVS- 
staterne indgående aftaler eller uden for disse aftaler. Fællesskabet 
kan tilskynde andre kapitalinskydere (Verdensbanken, enkeltstater, 
arabiske fonde og banker samt forretningsbanker) til at intervenere 
ved gennem grundige undersøgelser at sikre, at de mineprojekter, det 
deltager i, er af seriøs karakter(samfinansiering).  Endelig kan Fæl­
lesskabet bidrage til at fremme investeringer fra EF-virksomhedernes 
side, navnlig gennem oprettelse af forskellige garantisystemer.

-  21  -
6.2. Etablering af administrative strukturer
Gennemførelsen af en generel minepolitik og af specifikke pro­
jekter kræver administrative tjenester på nationalt og regionalt 
plan, der er kvalificerede og dynamiske. AVS-landenes handicap 
pi mineområdet hænger bl.a. sammen med den utilstrækkelig ad­
ministrative struktur, der giver sig udslag i  en mangel pi initia­
tiver med hensyn til prospektering og - fremfor alt - i  vanskelig­
heder med hensyn til styringen af projekterne (forhandlinger 
med virksomheder, brugere og kapitalindskydere, management). Fæl­
lesskabet kan eventuelt intervenere via uddannelsesaktioner og 
faglig bistand.
6.3. Prospektering
Ud af et samlet beløb pi 1,5 mia $, som hvert år investeres i  prospek- 
1)tering , bruges kun 350 mio $ i  u-landene (mod 600 mio $ i  USA) og 
mindre end 50 mio $ i  Afrika, hvor Verdensbankens rapport anslår be­
hovene til mere end 100 mio $. Der er således en risiko for, at pro­
spekteringsindsatsen inden for AVS-gruppen vil blive forringet yder­
ligere, og dette så meget mere, som de nye prospekteringsteknik­
ker giver betydeligt bedre resultater og er mere kostbare end 
de tidligere.
Det skal bemærkes, at omkostningerne i  forbindelse med prospektering 
er meget høje, og at der ikke kan blive tale om en systematisk 
prospektering (således som dette i  øjeblikket sker i  visse indus­
trilande, f.eks. i  Frankrig) af det meget store areal, som AVS- 
landene dækker^, og dette så meget mindre, som resultatet af 
prospekteringerne hurtigt bliver forældet.
Følgende aktioner foreslås iværksat:
a. Dækning af det sorte Afrika og Det indiske Ocean ved hjælp
af teledetekti on fra satelitter. Finansiering via EUF (regionalt 
samarbejde) eller eventuelt over Fællesskabets budget.
1) I hele verden undtagen østlandene.
2) AVS-landene dækker 21 mio km2 (Fællesskabet 1,6 mio km2).

-  22 -
b. Søgning efter specifikke produkter i  bestemte omrader (f.eks. 
chromit i  Østafrika og niobium-tantal i  Copperbelt eller bekræftelse 
af forekomster (f.eks. kul i  det sydlige Afrika, jern i  Vestafrika).
EUF (regionalt samarbejde, EIB (resi kovi11i g kapital).
c. Opgørelse over minepotentiellet i  lande med minedrift (Gabon, Botswana 
osv.).
EUF (nationale programmer).
d. Fremme af mineselskabernes deltagelse i  prospekteringen, enten gennem 
erhvervelse af kapitalandele eller samfinansiering (EUF ~ nationale 
programmer/regionalt samarbejde; EIB - risikovillig kapital) eller 
gennem tildeling af en fortrinsret i  tilfælde af, at de finder nye 
forekomster.
6.4. Idri ftsætni ng
Ikke alene er prospekteringsindsatsen i  AVS-staterne for ringe, men 
disse har også vanskeligheder med at udnytte de mineralforekomster, 
som er blevet opdaget. Grundene hertil er mangfoldige:
a. En mangel på know-how hos myndighederne, som har vanskeligt ved 
at løse de komplekse problemer i  forbindelse med igangsættelsen
af en mineoperation, der kræver en indsats pi tre fronter samtidig: 
udarbejdelse af tekniske dossiers, tilvejebringelse af finansielle 
midler samt afsætning af mineproduktet. Fællesskabet kan yde sit 
bidrag gennem uddannelsesaktioner og faglig bistand (se 6.2.), 
samt som mellemled ved forhandlinger med samfinansieringspartnere.
For så vidt angår fremme af afsætningen af produktet må et samarbejde 
med mineselskaber og forbrugere af mineprodukter i  Fællesskabet
støttes og fremmes (se under d.). ,
|
b. Manglende infrastrukturen (især med hensyn til transport men også 
energi og telekommunikation). Mulige bidrag: EUF, EIB, samfinansie­
ringer.
i

- 23 -
Sådanne infrastrukturer er meget kostbare, og rentabiliteten kan 
vanskeligt sikres gennem mineproduktionen alene, De må som følge 
af deres natur finansieres af det offentlige: fastsættelsen af de 
tariffer, som virksomhederne skal betale for anvendelsen af disse 
infrastrukturer, er et delikat problem. Fællesskabet kunne gøre 
sit til, at AVS-staterne står bedre rustet til forhandlinger af 
denne art.
c. En mangel på gensidig tillid mellem de lande, der råder over mine­
ra l  ressourcerne, og mineselskaberne, idet de førstnævnte føler, 
at de ikke har tilstrækkelige garantier ved fordelingen af udbyttet 
fra minedriften, og de sidstnævnte påberåber sig, hvad man sædvan­
ligvis kalder de "politiske risici". Hvis Fællesskabet er part 
i  aftalerne mellem producent landene og mineselskaberne, kan det 
bidrage til at genoprette det nødvendige klima af tillid og til at 
bekæmpe den snigende forringelse af de kontraktmæssige vilkår.
De specifikke aftaler, der er omhandlet i  den anden Lomé-konvention 
(bilag VIII), vil i  denne henseende være et nyttigt juridisk instru­
ment til at sikre balancen mellem producent landenes og minese Iska- 
bernes interesser.
For at råde bod påden nuværende situation ville det være nyttigt, 
at disse specifikke aftaler udtrykkeligt sikrede ligevægten på 
lang sigt mellem parternes respektive fordele. Det vil sige, at:
- det projekt, som omfattes af en specifik aftale, faktisk bidrager 
til landet s udvikling;

- 24 -
de europæiske virksomheder, hvad enten der er tale om mine­
selskaber eller finansieringsinstitutter, sikres mod eventue1  leensi 
ændringer i  kontrakterne. Denne garanti kunne ganske enkelt kædes 
sammen med de allerede eksisterende garantisystemer.
kontrakten i  tilfælde af væsentlige ændringer i  projektets 
situation eller kontekst tilpasses, eventuelt via en aftale 
på politisk plan.
AVS-landenes mangel på egne finansieringsmidler, som tvinger 
dem til at søge alt eller næsten alt finansieret via udenlandske 
finansieringskilder. Her kan gældsbyrden spille en negativ 
rolle, og dette gælder også over for forsikringsselskaberne. 
Fællesskabet kan stille finansielle midler til rådighed (gennem 
EIB, EKSF eller andre fællesskabsinstrumenter) samt hjælpe 
med at fremskaffe investorer eller samfinansieringspartnere.
Mi ljø
I  et land under udvikling med soci o - økonomi ske strukturer, 
der stadig er skrøbelige, vil oprettelsen af et moderne mine­
kompleks have en kraftig destabili serende virkning. Minen til­
trækker i  overtal arbejdere fra landdistrikterne og forværrer 
dermed den generelle tendens til afvandring fra landbruget.
Minen medfører oprettelse af diverse, lidet nyttige former
for servicevirksomhed samt spontane og uorganiserede bydanne Iser, og

- 25 -
den forøger Leveomkostningerne. En umiddelbar refleks over 
for sådanne farer både fra de offentlige myndigheders og fra 
mineselskabernes side består i  at skabe kunstige barrierer 
mellem minen og dens omgivelser eller med andre ord i  at accep­
tere og endog tilskynde til en "indkapsling". Dette er utilfred- 
sti Ilende på økonomisk plan (se pkt. 6.6.) og kan være katastrofalt 
på socialt og menneskeligt plan. Det hører til de offentlige myndig­
heders vigtigste opgaver i  en velgennemtænkt landsplanlægning 
at træffe de nødvendige foranstaltninger med hensyn til ur­
banisering, boligbyggeri og sociale infrastrukturer (undervisning, 
sundhed, fritid). Dette kan Fællesskabet bidrage til (EUF).
6.6. Afsmittende virkning
Minedriften bidrager til den generelle udvikling, først og frem­
mest gennem de indtægter, den skaber, og det heraf følgende skatte­
provenu. En fornuftig anvendelse af disse indtægter kan fremmes 
gennem planlægning og udarbejdelse af strategier på andre områder, 
navnlig fødevarestrategier og strategier vedrørende udnyttelsen 
af de menneskelige ressourcer.
For at minen skal blive en virkelig katalysator for udviklingen 
med en direkte afsmittende virkning på de nærmeste sektorer (i 
Leddene før udvindingen :  ingeniørvirksomhed, levering af materiel 
og materialer; i  leddene efter udvindingen ^ den første forarbejd­
ning, halvfabrikata, metalforarbejdende industri), må man i  videst 
muligt omfang knytte udviklingen af minesektoren sammen med den 
industrielle og energimæssige udvikling. Fællesskabet kan bidrage 
hertil, dels ved at deltage i  finansieringen af undersøgelser 
og efterforskning eller af energi- eller industriprojekter, dels 
ved at fremme et regionalt samarbejde mellem nabolande, der er 
komplementære med hensyn til minedrift og energiproduktion og 
derfor åbner større afsætningsmuligheder.

- 26 -
Ud over integrationen af minesektoren i  resten af økonomien skal der 
således ske en vertikal integration, som medfører, at visse aktivi­
teter efter malmudvindingen lægges ud i  AVS-landene, hvilket må led­
sages af en vis industriel omlægning inden for Fællesskabet. Det drejer 
sig bl.a. om den første forarbejdning af malmen, en sektor, hvor den 
industrielle tilpasning i  EF er blevet eller snart vil blive nødvendig 
på grund af udviklingen af fællesskabsindustriens konkurrencedygtig­
hed.
Strategier, som dels omfatter støtte til AVS-landene ti l  udvik l  ing 
af visse former for forarbejdning på stedet, og dels en kanalisering 
af de menneskelige og finansielle ressourcer inden for Fællesskabet 
over i  aktiviteter i  senere led med højere værditi Ivækst, forekommer 
principielt berettiget set ud fra den fælles interesse.
6.7. Regelmæssige kapitalstrømme i  forbindelse med mineproduktionen
Under hensyntagen til strukturerne på verdensmarkedet for råstoffer 
og ti l  den plads, de multinationale virksomheder indtager på dette marked, 
er en global ordning til stabilisering af indtægterne fra minedrift 
ikke at anbefale. Derimod:
- kan støtte fra Fællesskabets side til at opretholde en kapitalstrøm, 
der trues af forbigående vanskeligehder i  minesektoren, være til 
stor nytte: dette er princippet i  SYSMIN-ordningen i  Lomé II, en 
ordning, der med nogle proceduremæssige forbedringer kunne videre­
føres i  den næste konvention.
- kunne andre ordninger tages under overvejelse, f.eks med henblik 
på at tilskynde AVS-landene til at oprette nationale eller regionale 
fonde til stabilisering af indtægterne fra minedrift.

- 27 -
Hvis sadanne mekanismer skal fungere effektivt, kræves der en vis stabi­
litet på verdensmarkedet bide med hensyn til priser og med hensyn til 
forsyninger. Eftersom man ikke kan have et lukket AVS/EØF-system med 
regelmæssige forsyninger til garanterede priser om ikke for andet, si 
fordi det ville være imod GATT-reglerne, må Fællesskabet og AVS-staterne 
spille en aktiv rolle i  de forhandlinger, der skal føre til indgåelse 
af internationale aftaler om mineprodukter, som sikrer, at priserne er 
rimelige for forbrugerne og rentable for producenterne. Dette forudsætter 
fra Fællesskabets side fastsættelse af en fælles politik på området og 
fra AVS-landenes side en fast vilje til at spille en aktiv rolle i  disse 
forhandlinger.

-  28  -
KONKLUSION
Forbindelserne mellem Fællesskabet og AVS-staterne med hensyn til mineprodukter 
må indgå i  en politik, der dels bygger på den bedst mulige udnyttelse af udvik­
lingsmidlerne, og dels på nødvendigheden af at sikre Fællesskabets forsyning 
med råstoffer.
Hovedmålsætningen for en sådan politik er at fremme samarbejdet mellem producent­
landene, Fællesskabets lande og de virksomheder, der beskæftiger sig med mine­
drift eller forbruger mineprodukter. Den skal navnlig sikre de forskellige parters 
interesser i  et videre udviklingsperspektiv.
Når AVS-staterne til gennemførelse af denne målsætning udarbejder minestrate­
gier, bør Fællesskabet bidrage dertil med alle de midler, det råder over. Der 
skal i  den forbindelse lægges særlig vægt på følgende:
- skabelse af de nødvendige forudsætninger for udviklingen af minedriften (ad­
ministrative strukturer, prospekter ing)
- fremme af minedriften (faglig bistand, uddannelse, udvikling af støtte-
infrastrukturer, økonomiske og ikke- økonomiske incitamenter for de europæiske 
investorer, støtte til finansieringen af projekter og til vedligeholdelse 
og/eller rationalisering af deteksisterende produktionsapparat).
- gennemførelse af foranstaltninger, der kan sikre, at udviklingen af minedriften 
i  størst muligt omfang fremmer den samfundsøkonomiske udvikling i  producent- 
landene (miljø, afsmittende virkning, dialog mellem producenter og forbrugere 
på internationalt plan).

Bi lag 1
FÆLLESSKABETS FORSYNINGSAFHÆNGIGHED 1978
O  *Rastoffer Forsyningsafhængighed
i  /
Aluminium 65,2
Kobber 67,2
Bly 45,0
Tin 77,8
Zink 52,0
Jern 45,4
Mangan 98,0
Cobalt 95,4
Chrom 92,6
Molybden 95,3
Niobium ) 99,5
Tantal j
Nikkel 79,6
Vanadium 97,2
Tungsten 72,9
Kviksølv 56,1
Antimon 64,8
Titan 99,3
Zirconium 97,7
Fluor 28,9
Phosphater (P205) 71,8
*)
Defineret som forholdet mellem importen til EF og den samlede efterspørgsel 
(forbrug + eksport fra EF + lagerændringer) (tons)

■ x  ' ' S\ V\ OPRINDELSEN AF FÆLLESSKABETS FORSYNINGER MÄLT I MÆNGDE (1978)
(Procent)
Råstof—
Import 
ti l  EFUdvi k- 
ledeheraf:Udvi k- 
l  i  ngs 
landeheraf: Øst- Andre
t metal lande
Australien ^
ICanada EFTA Andre i 
Europauen sya- 
afri kanske 
RepublikUSA AV S
(+ 0LT)lande
I
I]--------
Al
uminium 3653 608 50,3 52,2 0,2 15,4 7,8 0,1 0,9 46,5 45,4 3,2-
Kobber 2088 560 34,4 3,4 7,8 5,23,9 9,1 4,5 58,1 34,0 7,5 “
Bly 652 126 71,4 34,1 13,3 12,7 3,3 3,8 4,1 20,6 4,2 4,5 3,5
Tin 61 453 13,4 3,2 0,1 0,91,1 3,0 4,8 83,9 7,4 2,7
Zink 1070 970 71,2 8,838,0 16,4 3,9 2,3 1,8 25,7 3,7 3,0 -
Mangan 1448 596 62,1 3,1 0,1 11,8 2,8 43,7 0,3 33,6 20,5 2,1 2,2
Cobalt 17 000 9,3 -4,5 2,10,1 0,3 2,1 90,5 83,9 0,2 —
Chrom 527 173 77,8 0,1 0,1 14,511,8 50,2 0,6 13,1 5,2 8,7 0,4
Molybden 36 719 85,4 0,1 19,3 2,80,2“ 63,0 14,2 “0,4 -
Niobium +
Tantal 3 876 30,6 23,0_0,1 7,0 2,8 57,8 11,6
Nikkel 177 430 67,2 8,0 24,6 8,011,5 9,1 5,8 22,4 16,1 10,4
Vanadium 9 841 50,1- -21,3 - 26,2 2,5 7,5 0,342,4 “
Tungsten 6 836 45,0 6,6 4,1 21,3 2,3 4,2 5,7 36,0 3,3.16,6 2,4
Kviksølv 994 60,3 0,3 “ 8,246,4 “ 5,4 21,1 -18,6 —
Ant i mon 20 810 18,4 6,6 2,2 1,43,8 4,2 0,1 42,2 -5,434,0
T i tan 506 314 97,2 34,6 25,6 31,9 0,1 0,1 0,2 0,7 0,1 2,1 -
Zi rconium 76 207 99,6 89,9 0,1 0,10,1 6,6 2,9· 2,1-0,7 -
F lour 123 610 34,2 - 0,1 5,920,8 7,3 0,1 29,7 17,1 32,9 3,2
Phosphater I10,1 (P 205) 5338 490 24,4- 0,1 0,50,1 0,3 23,5 63,9 16,3 1,6
Jern 69364 962 48,6 11,8 9,7 18,2 1,7 6,5 0,6 47,9 17,7 3,5 0,1
I

Bi Lag 3
OPRINDELSEN AF FÆLLESSKABETS FORSYNINGER MÅLT I MÆNGDE (1978) 
IMPORT FRA U-LANDE 
(Procent)
RÅSTOFFER U-LANDE AFRIKA LATINAMERIKA ASIEN
Aluminium 46,5 30,6 15,6 0,3
Kobber 58,1 30,7 23,0 !  4,4
Bly 20,6 8,4 12,0 0,2
Tin 83,9 8,6 22,5 52,8
Zi nk 25,7 3,3 21,5 0,9
Mangan 33,6 22,4 10,9 0,3
Cobalt 90,5 90,4 0,1 - i
Chrom 13,1 6,4 0,4 6,3
Mo lybden 14,2 - 14,2 -
Niobium + Tantal 57,8 2,9 54,7 0,2
Ni kkel 22,4 - 4,2 18,2
Vanadium 7,5 6,3 1,2
Tungsten 36,0 3,3 10,7 22,0
Kvi ksølv 21,1 21,1 - -
Antimon 42,2 1,1 29,8 11,3
Titan 2,1 - - 2,1
Zi rconium 0,3 0,1 0,2
Fluor 29,7 13,5 16,2
Phosphater 63,9 57,4 0,3 6,2
-...... .
Jern 47,9
.18,8 28,5 0,6

OPRINDELSEN AF FÆLLESSKABETS FORSYNINGER MÅLT I VÆRDI (1980)
1
Import 
ti l  EF
i T 000 ECUheraf heraf
Råstof GRUPPE
IEFTAAncfrei
EuropaUSACanadaAustra- 
l  i  enSydafri­
ka og .  
NamibiaGRUPPE
IIAVS+
0D+
OTAfrikaLatin­
amerikaAsienAndreGRUPPE
IIIIkke
oplyst
Aluminium 7.075.137 67,7 57,1 11^1 11,7 7,4 5,* < 0,1 77,7 77,7 10,8 15,8 0,6 - 5,1 -
Kobber 3.607.513 34,9 4,8 3,* 7,3 8,0 7,7 7,4 58,9 30,7 77,5 76,7 4,7 < 0,1 6.7 *
Bly 91^.998 *4,6 8,1 4,*' 11,3 7,0 38,5 4,7 71,9 1,8 6,6 17,6 1,5 1,7 3,5-
Tin717.311 *,3 0,6 0,3 3,1 0,4 7,1 7,5 89,0 7,9 8,1 15,1 65,8 - 1,7 -
Zink 480.136 63,4 56,5 7,6 3,7 78,4 5,1 1,8 34,4 3,7 7,7 77,9 1,4 7,4 7,7 -
Jern 7.63?.*13 51,6 15,9 1,5 6,1 15,1 7,5 5,5 44,4 14,5 15,6 78,5 0.3 < 0,1 4,0 -
Mangan376.603 77,7 57,8 *,1 *7,3 0,1 1,8 ?5,8 77,3 16,5 16,5 5,5 0,3 - *,0
Cobalt 630 .3*7 13,9 4,7 < 0,1 1,3 *,9 0,4 < 0,1 86,0 87,7 86,0. < 0,1 < 0,1- 0,1 i
Chrom334.703 67,1 17,7 13,1 1,3 - < 0,1 3*,6 77,6 7,1 70,3 0,8 1,5- 8,7 7.1
Molybden507.773 68,5 6,7 0,5 40,7 70,6 < 0,1 < 0,1  . 30,7 -- 79,7 0,5- 1,3 -
Niobium 31.377 17,8 0,1 - 7,7 15,0 - - 87,7 - - 87,7 - - < 0,1 -
Tantal 3*.376 99,0 2,7 0,6 91,7 - - - 0,7 - - - 0,7 - 0,8 -
Nikkel 978.943 56,0 7,3 4,4 8,1 19,1 10,0 6,4 37,1 77,4 7,0 5,7 74,9 - 11,9 -
Vanadium 5*.831 44,7 3T,1 <  0,1 1,8 - - n,5 4,1 - 3,7 0,4 - - 51,7  - -
Tungsten 67.837 60,5 33,0 7,8 3,5 9,4 11,6 0,1 19,4 3,8 3,9 7,5 13,0 - 70,1 -
Kviksølv *.004 70,0 8,8 57,7 *,7 1,3 - < 0,1 5,7 0,6 7,7
90,1 - 74,6 0,7
Antimon70.330 79,7 4,3 5,9 0,9 3,5 8,5 6,0 58,9 - 1,* 38,8 18,7 - 11,9 -
Titan 199.757 86,9 70,0 7,5 10,7 10,8 18,9 3,4 3,5 0,7 0,7 - 3,3 - 9 ,6
Zirconium 31.774 97,9 1,7 < 0,1 77,4 0,6 57,8 15,9 0,7 - - - 0,7 - 1,4
Fluor 49.716 53,8 14,1 ??,4 0,3 - - 17,0 74,0 8,5 15,4 3,7 - 5,4 19,6 7,6
Phosphater878.707 22,7 2,2 0,1 19,3 0,1 - 1,0 68,4 14,5 59,6 0,3 8,4 0,1 7,4 1,5
I alt 1 4.538.576 48,4 13,0 4,4 *,? 8,* 6,7 5,5 45,9 70,4 70,4 18,7 7,1 0,? 5,5 0,7  .
Gruppe I 
Gruppe II 
Gruppe IIII-lande 
U-lande
StatshandeLslande Kilde: Nimexe

VERDENS MINERESERVER
Råstof Verden Udvi k lede Udvi kli ngslande Øst lande
tonslande
%%
%AVS,0D og 
0T
Aluminium 23.400.000.000 23,1 73,5 50,7 3,4
Kobber 555.000.000 28,9 58,1 14,7 13,0 » #
Bly 165.200.000 65,9 * 16,8 2,6 17,3
Tin 9.570.000 6,1 67,6 2,3 26,3
Zink 252.310.000 72,8 13,3 0,9 13,9
Jern 93.600.000.000 35,2 31,0 1,5 33,8
Mangan 1.835.000.000 52,5 9; 3 5,5 38,2
Cobalt 3.665.000 10,2 62,5 32,8 27,3
Chrom 1 .090.400.000 65,1 29,0 28,A 5,9
Molybden 9.A 80.000 51,* 38,5 0;3 10,1
Niobium 7.9A0.000 1,7. 89,5 3,3 8,8
Tantal 65.910 6,A 86,7 67,A 6,9
Nikkel 82.030.000 21,1 A8,9 20,5 30,0
Vanadium 15.935.000 51,6 2,0 - A6,A
Tungsten 2.976.000 33,9 9,4 0,4 56,7
Kviksølv 186.500 51,5 1  A, A - 34,1
Antimon A.320.000 20,25 22,00 - 57,75
Titan A27.750.000 66,8 18,9 2,7 14,i
Zirconium AA.7A0.000 56,6 31,3 - 12,1
Fluor 300.000.000 57,7 32,6 4,8 9,7
Phosphater 70.920.000.000 17,2 69,4 1,0 13,4
I
l
Referencedokument:  Regional distribution of mining production and reserves of mineral commodities
in the world. Bundesanstalt für Geoissenschaften ind Rohstoffe, Hannover, Ja­
nuary 1982.
Vurdering foretaget af Kommissionens tjenestegrene
December 1982.

U-LANDENES MINERESERVER 
i  procent
Råstof U-lande L at i  n 
ameri kaAsien Afrika Andre
Aluminium 73,5 26,2 9,9,  35,6 1,7
Kobber 58,1 37,3 9,211,6
Bly 16,8 7/9 1,0 4,9 3/0
Tin 67,6 14,6 47,7 5,3 -
Zink 13,3 6,3<3,8 1/9 1/3
Jern 31,0 20,3 8/1 2,4 0,2
Mangan 9/3 2,3 1,4 5,6 -
Cobalt 62,5 1/2 38,7 22,6 -
Chrom 29,0 0,2 0,428,4 -
Molybden 38,5 34,0 4,4 - 0/1
Niobium 89,5 82,4 - 7/1 -
Tantal '86,7 5,5 '12,4 68,8 -
Nikkel 48,9 6,1 40,1 1/7 1/0
Vanadium 2,0 1,* 0,6 - -
Tungsten 9/4 3,7 5/1 0,6 -
Kvi ksølv '  14,4 4,6 1,0 6,5 2,3
Ant i  mon22,0 15,0 4,9 - 2,1
Titan18,9 0,2 14,4 4,3 -
Zi rconium31,3 2,0 28,8 0,5*
Fluor (35% CaF^32,6 17,4 6,0 9,2 -
Phosphater 69,4
12,1 3,863,5 “
December 1982
Referencedokument:  Regional distibution of mining production and reserves
of mineral commodities in the world. Bundesanstalt für 
Geoissenschaften und Rohstoffe, Hannover, January 1982.
Vurdering foretaget af Kommissionens tjenestegrene.

B ila g  7
FÆLLESSKABETS IMPORT FRA AVS-LANDENE
1 . R å o lie
•Uran
3. Malm S a fle d teI n k l u s i v e  r å o l i e
G ennem sni t  
77-78/79-80
37,70 X
1,81 X1980  
50,08 X 
2,23 XE k s k lu s iv e  r å o l i e
G e n n e m s n it
77-78-79-80
pro d u kte r 13,42 X i 13,03 XII 21,54 X  ! 26,10 X
3.1 Kobber 6,33 X .  ! 6,17 X11|10,16 X  j 12,36 X
3 .2  Jern 2,40 X | 2,12 X1113,85 X  | 4,25 X
3 .3  A lum iniun 2,29 X |  2,57 X11j3,68 X  ! 5,15 X
3 .4  Diamanter 0,65 X ' 0,46 X11 1,04 X  ! 0,92 X
3.5 Phosphater 0,61 X !  0,58 X |11|0,98 X  ! 1,16 X
3 .6  T in 0,46 X ! 0,32 X11 0,74 X  ! 0,64 X
3 .7  Mangan 0,31 X ! 0,26 Xj11|0,50 X  j 0,52 X
3 .8  Guld 0,16 X ! 0,31 X11 0,26 X  i 0,62 X
3 .9  Sølv 0,05 X ! 0,08 X 0,08 X  ! 0,16 X
3.10 Chrom 0,04 X ! 0,04 X 0,06 X  j 0,08 X
3.11 Zink 0,04 X ! 0,02 X 0,06 X  ! 0,04 X
3.12 B ly 0,03 X !  0,02 X11 0,05 X  ! 0,04 X
3.13 A ffa ld  
og andet 0,05 X11' 0,08 X1
1111
0,08 X ' ! 0,16 X
| j I
4 . Andre p ro d u k te r* 47,07 *! 34,66 X11175,55 X  ! 69,43 X
I  a lt
100 X1! ioo x
I111
I1
100 X  i
I100 X
I 1 12,91 X+■IIIt-1980
4,47 X
» H o v e d s a g e lig  la n d b r u g s p r o d u k t e r  og a f l e d t e  p r o d u k t e r

KONTAKTUDVALGET.
FOR NON-FERROMETALINDUSTRIERNE
I EF
Anlægsudgifter i  forbindelse med alle projekter undtagen uran
I  198 0  US$ x 100D
Land 1976 1977 1978 1979 1980 1981
I-lande
Afrika 67.219 45.296 49.990 68.447 28.488 17.300
Australien 50.657 183.602 197.367 103.530 192.843 241.505Europa
herunder:243. 448 258.361 216.000 148.837 202.771 274.961
EF (182.776) (261.752)
Spanien og Portugal (1.614) (10.149)
Nordamerika 146.801 134.847 153.188 99.819 111.543 102.692 r
Oceanien (Andre) - 4.412 - - -
Subtotal 508.125 626.518 616.545 420.633 535.645 636.458
U-lande
Afrika 31.772 2.628 3.443 - 14.887 23.192
Asien3.528 13.437 45.958 7.201 481 751
Latinamerika 68.188 56.897 23.340 24.478 98.175 204.085
Oceanien 27.648 31.303 22.544 18.826 7.531 21.900
Andre - - - - - -
Subtotal 131.136 104.265 95.285 50.505 121.074 249.928
I  ALT639.261 730.783 711.830 471.138 656.719 886.386
Procentvis fordeling pr. landegruppe
I-lande 79 86 87 89 82 72
U-lande 21 14 13 11 18 28
I alt100 100 100 100 100 100

KONTAKTUDVALGET
FOR NON-FERROMETALINDUSTRIERNE 
I EF
P r o s p e k t e r in g s u d g if t e r  i f o r b i n d e l s e  med a l l e  p r o j e k t e r  u n d ta g e n  u ra n  I  198 0  US$ x 1000
1
!  Lande11976 1977 1978 1979 1980 1981
I-lande
Afrika 11 701 12 389 9129 9310 15 133 13.636
Aust rali en M S 322 M S579 M  9 6 M 6 58.289 100 899 95.209
Europa83 620 89.933 73 9 M 9 82 300 100 826 85.569herunder:
EF (85 .773) (73 . M  38)
Spanien og Portugal(7. 589) (5. M B 5)
Nordameri ka S O.OIS M M.  M 1 2 39 319 M 3.627 70.702 83. 8 M 3
Oceanien (Andre) M  36 277
Ikke opdelt 21 861 26.201 S.510 5.  726_  #
Subtotal 212 .SI? 216 S IM 177 753 199 .252 287 .996 276 .  5  3 M
U-lande
Afrika 327 7 S M 6.  370 E.  1M 0 9.511 6.778
Asien5. 809 8. 651 11.  353 15.702 8. 880 7.797
Latinamerika 10.  176 2C.577 17.038 20. 167 32. M 6 U M M•  M 23
Oceanien 601 2.000 1.012 623 sei 1.255
Andre 10.05 3 12. 368 3. 1M U - - -
Subtotal 26.  966 MM.350 38.917 MU.6 32 51.  M 3 6 60.253
I ALT2  39 .  M 8 S 262 .  8 6 M 216 .670 2  M  3 .  8 8 M 339 .  M 3 2 338 .787
Procentvis fordelinq Dr. landearuDDe
I-lande 89 83 82 82 85 82
U-lande 11 17 18 16 15 18
Ialt 10C 10C 100 io: -10C 1O C