C 80/92 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet,
Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om
indvandring, integration og beskæftigelse«
(KOM(2003) 336 endelig)
(2004/C 80/25)
Kommissionen besluttede den 3. juni 2003 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om
Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.
Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkeds-
mæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Luis Miguel Pariza Castaños som ordfører.
Sektionen vedtog sin udtalelse den 25. november 2003.
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 404. plenarforsamling den 10. og
11. december 2003 (mødet den 10. december) følgende udtalelse med 117 stemmer for og 6 hverken for
eller imod.
1. Resumé og konklusioner
1.1. EØSU mener, at Kommissionens meddelelse er et
nødvendigt dokument i den nuværende situation med mang-
lende koordinering på indvandringsområdet mellem medlems-
staterne. En global strategi, som omfatter alle elementerforbundet med indvandring og integration, er derfor her på sin
plads. Det er et yderst positivt dokument, idet det udnævner
integration til at være et centralt aspekt i den europæiskeindvandringspolitik, sådan som EØSU også har gjort det i flere
udtalelser og på konferencen i september 2002. Integration
er en nødvendig forudsætning for såvel den økonomiskeeffektivitet som for den sociale samhørighed.
1.2. EØSU glæder sig over, at alle delegationerne i Rådet
(beskæftigelse og socialpolitik) den 20. oktober hilste Kommis-
sionens meddelelse velkommen som et godt udgangspunkt fordet fremtidige arbejde, og har bedt De Faste Repræsentanters
Komité om at udarbejde en række samlede konklusioner, som
udvalget kan fremlægge for Rådet på dets samling i december.EØSU vil bidrage til Rådets arbejde ved hjælp af denneudtalelse.
1.3. Integration er en proces, der går i begge retninger,
baseret på gensidige rettigheder og pligter for indvandrerne ogværtssamfundet, herunder den gradvise ligestilling af indvan-
drere med den øvrige befolkning, hvad angår rettigheder og
pligter samt adgang til goder, tjenesteydelser og demokratiskmedindflydelse på lige vilkår. Med henblik på subsidiaritet ogsamarbejde er det nødvendigt, at alle offentlige myndigheder
— europæiske, nationale, regionale og kommunale — udvikler
integrationspolitikker.
1.4. Hvis indvandringen forvaltes hensigtsmæssigt, vil den
hjælpe EU til at opfylde Lissabon-målsætningerne om økono-misk vækst, jobskabelse og forbedret konkurrenceevne. Forbin-
delsen mellem indvandringspolitikken og Lissabon-processen,
den europæiske beskæftigelsesstrategi og handlingsplanernefor social inddragelse udgør en passende indfaldsvinkel, somEØSU tilslutter sig.1.5. Beskæftigelse er altafgørende for indvandrernes inte-
gration. Lissabon-målsætningerne og den europæiske beskæfti-gelsesstrategi, der skal skabe flere og bedre job, bør omfatteindvandrerne. Arbejdsmarkedets parter og de offentlige myn-
digheder skal samarbejde for at forhindre, at indvandrerne
diskrimineres i forbindelse med løn og arbejdsvilkår.
1.6. Arbejdsmarkedets parter og samtlige interesseorganisa-
tioner bør være indstillet på at påtage sig nye forpligtelser ogsamarbejde med myndighederne (EU-myndighederne samt de
nationale, regionale og lokale myndigheder) for at fremme
integration og ligebehandling.
1.7. På Det Europæiske Råds møde i Thessaloniki blev der
vedtaget en afbalanceret indfaldsvinkel som følge af det, man
blev enige om i Tammerfors: der er brug for nye EU-politikkerog bedre koordinering af de nationale politikker for at forbedre
indvandrernes integration. Der blev dog ikke vedtaget nogen
konkrete initiativer på Det Europæiske Råds møde i Bruxelles.
1.8. Rådet bør fremskynde processen for at få vedtaget den
lovpakke, der mangler på indvandringsområdet. Det er EØSU’sønske, at den fælles lovgivning udarbejdes under hensyntagentil Parlamentets og EØSU’s udtalelser. Det er derfor nødvendigt,
at medlemsstaterne er villige til at gøre deres nuværende
holdninger mere fleksible, idet disse kun udgør en minimums-lovgivning, som er utilstrækkelig og uhensigtsmæssig for den
fælles europæiske politik på indvandringsområdet. Rådets
direktiv om ret til familiesammenføring (2003/86/EF), somblev udstedt for nylig, er utilstrækkeligt set ud fra et integra-
tionsmæssigt synspunkt. Rådet har ikke taget hensyn til EØSU’s
udtalelse (
1).
(1) Jf. EØSU’s udtalelse om dette emne i EFT C 241 af 7.10.2002.
30.3.2004 DA C 80/93 Den Europæiske Unions Tidende
1.9. Medlemsstaterne bør fremskynde den fuldstændige
gennemførelse af de to direktiver om ligebehandling (direktiv
2000/43/EF og 2000/78/EF) i de nationale lovgivninger. Rådet
og Kommissionen bør opfordre medlemsstaterne indtrængen-de til at ændre de nationale lovgivninger og anlægge sag vedEF-Domstolen i tilfælde af manglende overholdelse.
1.10. EØSU foreslår, at Kommissionen forvalter et euro-
pæisk integrationsprogram med tilstrækkelige midler til koor-
dinering af de nationale politikker og understreger vigtigheden
af, at Rådet tildeler Kommissionen tilstrækkelige politiske,lovgivningsmæssige og budgetmæssige beføjelser til fremme
af indvandrernes integration. EØSU understreger ligeledes
vigtigheden af, at der etableres positive og effektive program-mer for modtagelse af indvandrere i samarbejde med det
organiserede civilsamfund.
1.11. Det er positivt, at der på Det Europæiske Råd i
Thessaloniki, på foranledning af Kommissionen, blev truffet
afgørelse om at forbedre koordineringen af de nationale
politikker på indvandringsområdet. EØSU mener dog, at dissekompromiser bør være det første skridt mod iværksættelsen af
en effektiv åben metode til koordinering, hvilket Kommissio-
nen allerede har fremsat et forslag om, som udvalget støt-tede (
1).
1.12. EØSU finder det hensigtsmæssigt at påbegynde koor-
dineringen inden for fire områder, nemlig:
— indvandreres integration på arbejdsmarkedet (inden for
rammerne af den europæiske beskæftigelsesstrategi), her-
under uddannelse
— støtteprogrammer for nye indvandrere— sprogundervisning
— indvandreres deltagelse i det civile, kulturelle og politiske
liv.
1.13. Kommissionen vil udarbejde en årlig rapport om
indvandring og integration, der tager de nationale rapporter i
betragtning. EØSU erklærer sig villig til at give udtalelser omdisse rapporter med henblik på at bidrage til en forbedring afden europæiske koordinering og en udbygning af brugen af
bedste praksis. EØSU vil fortsætte samarbejdet med det
organiserede civilsamfund i udarbejdelsen af udtalelserne.
2. Indledning
2.1. I september 2002 afholdt EØSU sammen med RIA-
Rådet en konference, hvori arbejdsmarkedets parter og de
vigtigste ngo’er fra de 15 nuværende og de 10 kommende
(1) Jf. EØSU’s udtalelse om en åben metode til koordinering i EFT
C 221 af 17.9.2002.medlemsstater deltog, som havde til formål at placere integra-
tion øverst på dagsordenen for EU’s indvandringspolitik.
Arbejdet på konferencen tog udgangspunkt i udtalelsen (2)o m
»Immigration, integration og det organiserede civilsamfundsrolle«.
2.2. En af konklusionerne på konferencen var et forslag
om et europæisk program til integration af indvandrere og
flygtninge. (Konklusionerne på konferencen er findes i bilag Itil denne udtalelse). Kommissær António Vitorino sagde i sinafsluttende tale, at han støttede EØSU’s forslag om at gøre
integration til en af EU’s vigtigste målsætninger for de kom-
mende år inden for rammerne for den fælles indvandrings- ogasylpolitik. Han oplyste endvidere, at det var hensigten at
udarbejde et handlingsprogram til fremme af integrationen i
perioden 2003-2005.
2.3. Kommissionens meddelelse om »Indvandring, integra-
tion og beskæftigelse« indeholder adskillige forslag og flere
kommentarer fra EØSU’s udtalelser og ovennævnte konferen-
ce. Det understreger endnu en gang det virkeligt gode samar-bejde mellem Kommissionen og EØSU på dette område.
2.4. EØSU er tilfreds med Kommissionens meddelelse,
som udgør et godt grundlag for fremme af de nationaleintegrationspolitikker i EU. Kommissionens meddelelse er et
yderst vigtigt dokument, der bidrager til, at den europæiske
indvandringspolitik gribes mere hensigtsmæssigt an i fremti-den, og den fortjener at få en meget positiv vurdering fraEØSU’s side.
2.5. Ved at forbinde indvandringspolitikken med Lissabon-
strategien og den europæiske beskæftigelses- og samhørigheds-politik, vil Rådet kunne få en mere aktiv indfaldsvinkel til
lovgivningsprocessen og en mere positiv holdning i forbindelse
med den fremtidige forvaltning af migrationsstrømme, der viltage til i de kommende år.
3. Indvandring, beskæftigelse og social samhørighed på
baggrund af den demografiske udvikling og Lissabon-målsætningerne
3.1. Migrationer har kendetegnet menneskeheden gennem
historien. Det er umuligt at forstå menneskets og civilisationensudvikling uden at studere migrationerne. I dag er migrationen,
som omfatter utallige personer, en stor styrke for den økono-
miske, sociale og kulturelle udvikling i såvel hjemlandene somi værtslandene.
(2) EFT C 125 af 27.5.2002.
C 80/94 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
3.2. Det er vigtigt at huske på, at indvandringen ikke kun
finder sted som følge af Europas økonomiske og arbejdsmar-
kedsmæssige behov men også på grund af den demografiske
situation, økonomisk og social ulighed og politisk ustabilitet ide tredjelande, som indvandrerne og flygtningene kommerfra. Det er derfor nødvendigt at forbedre samarbejdet med
tredjelandene om en fælles forvaltning af migrationsstrømme-
ne som led i EU’s udenrigspolitik (
1).
3.3. Den europæiske befolkning bliver ældre og ældre (2),
og der forventes ikke at ske en ændring i denne tendens i en
nær fremtid. Aktuelle tal viser, at i EU vil den del afbefolkningen, der er i den arbejdsdygtige alder, blive betydeligt
mindre. Selvom den nuværende beskæftigelsesgrad endnu ser
ud til at kunne stige i nogle lande, er det et uomtvisteligtfaktum, at den del af befolkningen, der er i den arbejdsdygtige
alder i alle de nuværende og kommende medlemslande, vil
svinde ind i løbet af de kommende år (
3). Eurostats beregninger
er baseret på, at indvandringen vil være ganske lille (omkring
630 000 personer om året i EU).
3.4. Det forhold, at der bliver færre i den arbejdsdygtige
alder, vil uden tvivl mindske beskæftigelsesfrekvensen og
begrænse den økonomiske vækst, medmindre produktionsra-
ten begynder at stige og bliver meget højere end den nuværende(som kun ligger på 1,2 %) (
4). Man bør derfor være opmærksom
på, at EU’s demografiske situation føjer nye og vigtige udfor-
dringer til Lissabon-målsætningerne. Der kan opstå en situa-tion, hvor den økonomiske vækst og konkurrenceevnen i EU
påvirkes negativt som følge af den demografiske situation (
5).
Ved sammenligning af de europæiske tal med USA’s tal forpersoner i den arbejdsdygtige alder, der stiger som følge af
større indvandring (
6), kan det konstateres, at Europa også
her er ugunstigt stillet (7). EØSU ønsker, at Kommissionen
udarbejder nye rapporter om den forventede indvandring ogde heraf afledte makroøkonomiske virkninger.
(1) Jf. EØSU’s udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning om et program for finansiel og teknisk bistand tiltredjelande på migrations- og asylområdet«, som blev vedtaget,
EFT C 32 af 5.2.2004.
(
2) Jf. informationsrapporten om »Den demografiske situation og de
demografiske perspektiver i EU« (930/1999 fin).
(3) Ifølge Eurostat vil befolkningen i den arbejdsdygtige alder i EU-25
falde fra 303 millioner til 297 millioner i 2020 og til bare280 millioner i 2030.
(
4) Oplysningerne stammer fra Kommissionens meddelelse, pkt. 2.3.
(5) Europa-Kommissionens Anual Economic Review 2002.
(6) I perioden 1990-2000 voksede den amerikanske befolkning med
33 millioner. Fra 1995 til 2000 tegnede indvandring sig for 40 %af befolkningstilvæksten.
(
7) Kommissionens rapport om offentliggjorte tal fra FN, Ameco og
Eurostat.3.5. Befolkningens aldring vil også have negativ indflydelse
på de sociale sikringssystemers bæredygtighed (8). EØSU er
enigt med Kommissionen i, at hvis indvandringen forvaltes
hensigtsmæssigt, kan den afværge nedgangen i arbejdsstyrkenog medvirke til at styrke pensionssystemernes bæredygtighed.Alt dette bør dog finde sted inden for rammerne af en
hensigtsmæssig beskæftigelsespolitik og i henhold til Lissabon-
strategiens reformer og målsætninger.
3.6. I nogle lande og erhvervssektorer såvel som i nogle
fagkategorier (både faglærte og ufaglærte) er manglen påarbejdskraft helt tydelig (selvom der kan være stor arbejdsløs-hed inden for andre fagområder). I dag gøres der derfor allerede
brug af arbejdsmigrationen som hjælp til nedbringelse af
arbejdsløsheden.
3.7. Hvis denne tendens forstærkes i de kommende år, vil
landene og virksomhederne være nødt til at tage udfordringenop og forsøge at tiltrække og ansætte nye indvandrere med denødvendige faglige kvalifikationer for at bringe arbejdsmarke-
derne i ligevægt. På denne måde vil Europa kunne udnytte alle
arbejdsmarkedets muligheder for at forbedre den økonomiskevækst i henhold til Lissabon-målsætningerne.
3.8. På Det Europæiske Råds møde i Lissabon samt på
andre forårsmøder har man vedtaget aftaler om at skabe nye
job ved at øge beskæftigelsesfrekvensen for mænd, kvinder og
ældre (
9) og indføre de nødvendige reformer af arbejdsmarkedet
og velfærdssystemerne for at nå disse målsætninger. EØSU
mener, at Lissabon-strategien skal styrkes (10). I nogen
medlemslande vil kvinderne for eksempel kunne bidrage meretil den økonomiske vækst ved at øge deres beskæftigelsesfre-
kvens. Også offentlige og private investeringer i livslang
læring (
11) vil kunne hjælpe arbejdstagerne til at leve op til
kravene om nye faglige kvalifikationer. Regeringerne bør ikke
bruge åbningen af arbejdsmarkederne for nye indvandrere til
at undgå at indføre de reformer, som Lissabon-strategien førermed sig.
(8) Jf. EØSU’s udtalelser om Kommissionens meddelelse »Anvendelse
af en integreret tilgang til at understøtte nationale strategier forsikre og bæredygtige pensioner« i EFT C 48 af 21.2.2002 og omemnet »Mulige alternativer i forbindelse med pensionsreformen«i EFT C 221 af 17.9.2002.
(
9) Jf. EØSU’s udtalelse om » Ældre arbejdstagere« i EFT C 14 af
16.1.2001.
(10) Jf. EØSU’s sonderende udtalelse om Lissabon-strategien og
EØSU’s udtalelse om Kommissionens meddelelse »Styrkelse afLissabon-strategiens sociale dimension« (KOM(2003) 261 en-delig).
(
11) Jf. EØSU’s udtalelse om livslang læring i EFT C 311 af 7.11.2001.
30.3.2004 DA C 80/95 Den Europæiske Unions Tidende
3.9. EØSU har i flere udtalelser anført, at det er nødvendigt
at udvikle den fælles lovgivning om lovlig indvandring, og
opfordrer derfor til, at vi endnu en gang anmoder Det
Europæiske Råd om at engagere sig i lovgivningsprocessen,især med henblik på direktivet om betingelserne for tredje-landsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på beskæfti-
gelse som lønmodtagere og udøvelse af selvstændig erhvervs-
virksomhed, med udgangspunkt i Kommissionens forslag ogunder hensyntagen til EØSU’s udtalelser (
1).
3.10. Udvidelsen af EU med ti nye medlemsstater vil
ikke ændre Europas demografiske pyramide væsentligt i de
kommende år.
3.11. Udvalget mener i lighed med Kommissionen, at hvis
man i betragtning af den forventede udvikling i beskæftigelsen
og på arbejdsmarkederne ikke antager en mere åben holdning
over for lovlig indvandring, vil den ulovlige indvandring i EUlangt overstige de nuværende tal og medføre de økonomiske,
arbejdsmæssige og sociale problemer, som er forbundet
hermed.
3.12. Hvis arbejdsmigrationen forvaltes hensigtsmæssigt,
vil udbuddet på arbejdsmarkederne gøres mere fleksibelt i
betragtning af den tilførsel af erhvervsmæssige kvalifikationerog personlige evner, der vil finde sted. Myndighederne bør
konsultere arbejdsmarkedets parter for at sikre, at arbejdsmi-
grationen forvaltes i overensstemmelse med medlemsstaternespraksis på arbejdsmarkederne og inden for rammerne forkoordinering af beskæftigelses- og indvandringspolitikkerne i
EU.
3.13. Indvandring er blot en af løsningerne på befolknings-
aldringen på arbejdsmarkedet, og det er derfor nødvendigt at
iværksætte andre tiltag for at øge fødselsprocenten, såsomfamilieydelser, foranstaltninger, som gør det nemmere atforene arbejds- og familieliv, børnepasningsordninger etc.
Disse tiltag vil dog først udfase effekten af den demografiske
udvikling på længere sigt. En mærkbar forøgelse af indvandrin-gen i de kommende årtier er derfor nødvendig for at tilfredsstil-
le nuværende og fremtidige behov på de europæiske arbejds-
markeder.
3.14. Nogle ansvarlige politikere mener, at arbejdsmigratio-
nen kun vil være midlertidig. En del af indvandringen vil uden
tvivl også være midlertidig eller sæsonpræget, men erfaringenfra tidligere migrationer og den demografiske udvikling viser,
at en stor del af indvandrerne bliver boende i EU i lange
perioder eller slår sig ned permanent. Integration må derfornødvendigvis forblive et centralt emne i den europæiske
indvandringspolitik. Integrationens succes afhænger såvel af
den økonomiske effektivitet som af den sociale samhørighed iEuropa.
(1) Se især EØSU’s udtalelse i EFT C 80 af 3.4.2002.4. Det Europæiske Råds møde i Thessaloniki og
Bruxelles
4.1. Meddelelsen blev forelagt Det Europæiske Råd i Thessa-
loniki, som blev afholdt den 19.-20. juni 2003. I konklusioner-
ne vedtager man »udviklingen af en integrationspolitik fortredjelandsstatsborgere, som opholder sig lovligt på EU’sområde«. Det er første gang siden Det Europæiske Råd i
Tammerfors, at der i afsnittet om indvandring i konklusionerne
fra et europæisk råd lægges lige så meget vægt på integrations-politikken som på andre aspekter af indvandringspolitikken
(såsom grænsekontrol og udenrigspolitik). Selvom det er
sandt, at emnet integration allerede udgjorde en af søjlerne iindvandringspolitikken på Det Europæiske Råd i Tammerfors
i oktober 1999, havde det ikke udviklet sig, idet Rådet fandt
det vigtigere at beskæftige sig med andre aspekter, såsomgrænsekontrol og kampen mod ulovlig indvandring.
4.2. EØSU er derfor meget tilfreds med den betydning, som
både Kommissionen og Rådet tillægger social integration i den
fælles indvandringspolitik. Det påpeger dog, at konklusionerne
fra Det Europæiske Råd i Thessaloniki ligger milevidt fraessensen af Kommissionens forslag.
4.3. Rådet behandler nogle vigtige aspekter, såsom udarbej-
delsen af forskellige faktorer for integrationspolitikken, forplig-
telsen til at opstille fælles grundprincipper og behovet for atfremme koordinering og udveksling af oplysninger. Kommis-
sionen opfordres til at forelægge en årlig rapport om indvan-
dring og integration, og man er positivt indstillet over for, atinteresseorganisationerne deltager i udviklingen af integra-tionsforanstaltningerne.
4.4. Andre aspekter af stor kvalitativ betydning, såsom
Kommissionens forslag om medborgerskab, behandles til
gengæld ikke. Der vedtages heller ikke fælles politikker for deteuropæiske plan i Rådet, idet man mener, at integrationsforan-
staltningerne falder ind under medlemsstaternes kompetence.
Selvom Rådet ikke har vedtaget Kommissionens forslag om enåben metode til koordinering af indvandringspolitikken, som
EØSU i sin tid støttede (
2), anfører det dog, at medlemsstaternes
politikker »bør udarbejdes inden for en sammenhængendeeuropæisk ramme«. EØSU ønsker, at Rådet på baggrund herafi fremtiden vedtager en egentlig åben metode til koordinering
af indvandrings- og integrationspolitikken.
4.5. Rådet bør tildele Kommissionen tilstrækkelige politi-
ske, lovgivningsmæssige og budgetmæssige beføjelser til frem-me af integrationen. I tidligere udtalelser og på Konferencen i
september 2002 understregede EØSU nødvendigheden af at
vedtage et europæisk program til fremme af indvandreres ogflygtninges sociale integration.
(2) Jf. EØSU’s udtalelse i EFT C 221 af 17.9.2002.
C 80/96 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
4.6. Rådet påpeger, at integrationspolitikkerne kun kan
lykkes, hvis alle parterne deltager aktivt. I overensstemmelse
med EØSU’s forslag opfordrer Rådet i øvrigt alle EU’s kompe-
tente organer, de nationale og lokale myndigheder, fagfor-eningerne og arbejdsgiversammenslutningerne samt kultur-,interesse- og sportsorganisationerne til at deltage i den fælles
indsats både på nationalt plan og EU-plan. Hvis Det Europæiske
Råd påtog sig flere politiske, lovgivningsmæssige og budget-mæssige forpligtelser, ville de øvrige parters samarbejde uden
tvivl blive mere effektivt.
4.7. Det Europæiske Råd har på mødet i Bruxelles påtaget
sig nye forpligtelser i forbindelse med grænsekontrol ogbremsning af den ulovlige indvandring, herunder også tilbage-
sendelse. Det har til gengæld ikke vedtaget nogen initiativer til
forbedring af indvandrernes integration.
5. Bemærkninger
5.1. Begrebet integration
5.1.1. I Kommissionens meddelelse forstås integration som
en proces, der går i begge retninger, baseret på gensidige
rettigheder og tilsvarende pligter for tredjelandsstatsborgere,
og som giver indvandrerne mulighed for fuld deltagelse isamfundslivet. Denne indfaldsvinkel deles af EØSU (
1), som har
påpeget, at det anskuer »integrationen som den gradvise
ligestilling af indvandrere med den øvrige befolkning, hvad
angår rettigheder og pligter samt adgang til goder, tjenesteydel-ser og demokratisk medindflydelse på lige vilkår«.
5.1.2. I artikel 2 i udkastet til forfatningstraktaten for
Europa, hvor »Unionens værdier« defineres, står der: »...respekt
for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, ligestilling,
retsstaten og respekt for menneskerettighederne«. Det er påbaggrund af disse værdier, som fremsættes i charteret om
grundlæggende rettigheder, at integrationspolitikkerne bør
udformes.
5.1.3. Denne tilgang til integrationen skal medvirke til at
bekæmpe andre tilgange, som fokuserer på de kulturelleaspekter, og som ofte anvendes med henblik på forskelsbe-
handling. Man bør forkaste den meget udbredte holdning til
integration, ifølge hvilken integration blot er en tilpasningspro-
(1) Jf. pkt. 1.4 i EØSU’s initiativudtalelse om »Indvandring, integration
og det organiserede civilsamfunds rolle« i EFT C 125 af 27.5.2002.ces til værtssamfundets kultur. EØSU anser den kulturelle
mangfoldighed som kendetegnende for et pluralistisk og
demokratisk Europa. Indvandringen fra tredjelande tilfører nye
elementer til vores mangfoldighed og beriger vores samfundsocialt og kulturelt. Kultur skal ikke opfattes som nogetuforanderligt, men som en proces i konstant udvikling, som
beriges, når nye elementer tilføres.
5.1.4. Kommissionen anvender en holistisk strategi, som
ikke blot tager de økonomiske og sociale aspekter af indvan-
dringen i betragtning men også den kulturelle og religiøse
mangfoldighed, medborgerskab, deltagelse og politiske rettig-heder. EØSU bakker op om denne tilgang, som gør integra-
tionspolitikkerne til overordnede strategier.
5.2. Integration bygger på ligebehandling, lige rettigheder og
pligter
5.2.1. Enhver person, som bosætter sig permanent eller
over en længere periode i en medlemsstat, bør have sammerettigheder som alle andre EU-borgere. EØSU vedtog udtalelsen
»Adgang til unionsborgerskab i EU« (
2) med henblik på at
foreslå konventet, at »give unionsborgerskabsbegrebet en nydimension: et unionsborgerskab, der ikke blot er baseret påstatsborgerskab, men også på fast ophold i EU« (
3), og at man
derfor »tildeler fastboende tredjelandsborgere unionsborger-
skab. Dette vil gøre det nemmere for dem at udøve derespolitiske rettigheder og dermed forbedre integrationen, idet
unionsborgerskab og de deraf følgende rettigheder og pligter
er en meget vigtig faktor for integration af disse personer iværtssamfundene« (
4).
5.2.2. Ifølge Kommissionens meddelelse har den lovgiv-
ning, som giver mulighed for at opnå statsborgerskab i den
medlemsstat, hvori indvandrerne har bopæl, en positiv effektpå integrationen, og Kommissionen foreslår derfor, at statsbor-
gerskabet tildeles hurtigt og på en sikker og ikke-diskrimineren-
de måde. EØSU har i adskillige udtalelser givet udtryk foren positiv holdning hertil og anført, at med hensyn tilsubsidiaritetsprincippet bør lovgivningen om tildeling af stats-
borgerskab i Europa harmoniseres for at udrydde forskelsbe-
handling og lette tildelingen af statsborgerskab på lige vilkår ialle medlemsstater.
(2) Jf. EØSU’s udtalelse i EUT C 208 af 3.9.2003.
(3) Jf. udtalelsens pkt. 6.4.
(4) Jf. udtalelsens pkt. 1.7.
30.3.2004 DA C 80/97 Den Europæiske Unions Tidende
5.2.3. Kommissionen ønsker, at de indvandrere, som op-
holder sig i en vis periode i en medlemsstat, kan opnå
medborgerskab med henblik på at forbedre deres integration i
værtssamfundet. EØSU mener, at Kommissionens forslag ommedborgerskab har samme mål som vores eget forslag omunionsborgerskab, som tilstræber, at tredjelandsstatsborgere,
der er fastboende eller har langvarigt ophold i EU, har
de samme rettigheder og forpligtelser som statsborgerne imedlemsstaterne, dvs. EU-borgerne.
5.2.4. Med et pluralistisk, åbent og aktivt unionsborgerskab,
som EØSU har fremsat forslag om (
1) (herunder retten til
politisk deltagelse samt aktiv og passiv stemmeret ved lokalvalg
og til Europa-Parlamentet), vil indvandrernes integrationspro-cesser kunne fremmes betydeligt. Kommissionens meddelelsebekræfter, at det fra et integrationsmæssigt synspunkt er
naturligt, at stemmeret til lokalvalg kædes sammen med
permanent ophold og ikke nationalitet (
2). EØSU har allerede
fremlagt forslag om, at tredjelandsstatsborgere med status som
fastboende udlændinge gives stemmeret ved lokalvalg og valg
til Europa-Parlamentet (3) og bakker dermed stærkt op om
Kommissionens forslag.
5.2.5. Kommissionen erklærer også, at det er nødvendigt at
traktaten giver retsgrundlag herfor. EØSU anmoder regerings-konferencen, der baserer udarbejdelsen af forfatningstraktaten
på baggrund af konventets forslag, om at den nye traktat
tildeler fastboende tredjelandsstatsborgere unionsborgerskab,sådan som det blev foreslået i initiativudtalelsen »Adgang til
unionsborgerskab i EU«.
5.2.6. Som følge heraf foreslår EØSU, at Rådet ændrer den
vedtagne aftale (
4), der omhandler tredjelandsstatsborgeres
status som fastboende udlænding, og tilføjer Kommissionens,Europa-Parlamentets og EØSU’s forslag (
5) til direktivet med
henblik på, at give de personer, der har status som fastboende
udlænding, valgbarhed og stemmeret ved kommunalvalg ogvalg til Europa-Parlamentet. Hvis denne tilføjelse ikke medtages
i direktivet, mener EØSU, at Kommissionen og Parlamentet
bør henstille til, at medlemsstaterne i forbindelse med gennem-førelsen af direktivet indfører disse personers stemmeret vedkommunalvalg og valg til Europa-Parlamentet i den nationale
lovgivning.
(1) Jf. udtalelsens pkt. 4.
(2) Jf. meddelelsens pkt. 3.3.6.
(3) Jf. pkt. 5.7 i udtalelsen om »Indvandring, integration og det
organiserede civilsamfunds rolle« samt udtalelsen om »Adgang tilunionsborgerskab i EU«.
(
4) Politisk enighed i RIA-Rådet af 5.6.2003.
(5) Jf. EØSU’s udtalelse om tredjelandsstatsborgeres status som fastbo-
ende udlænding I EFT C 36 af 8.2.2002.5.3. Bekæmpelse af forskelsbehandling
5.3.1. Indvandrernes sociale integration, når den betragtes
som en ligestillingsproces af rettigheder og pligter, hængernøje sammen med bekæmpelse af forskelsbehandling, idet
forskelsbehandling består i at fratage og krænke de berørte
personers rettigheder.
5.3.2. Meddelelsen understreger vigtigheden af at øge kend-
skabet til forskelsbehandling i værtssamfundet for at opnå,at arbejdsmarkedets parter udvikler en ikke-diskriminerende
praksis på arbejdspladserne, at de lokale og regionale myndig-
heder påtager sig de fornødne forpligtelser, at erfaringer oggod praksis udveksles etc. Med henblik på at effektiviserebekæmpelsen af forskelsbehandlingen kræver EØSU bedre
politikker i medlemsstaterne, alle offentlige institutioner og
interesseorganisationer. Forskelsbehandling i beskæftigelses-sammenhænge modarbejder integrationen, hvorfor EØSU
håber, at virksomhederne, i henhold til den europæisk ramme
for virksomhedernes sociale ansvar, vil anvende en godpraksis, som udelukker diskriminerende holdninger over for
indvandrere, flygtninge samt kulturelle og etniske minoriteter.
5.3.3. Meddelelsen pålægger landene at garantere, at de vil
gennemføre de to direktiver mod forskelsbehandling (
6). EØSU
henleder opmærksomheden på, at selvom fristen for gennem-førelse af direktiverne er overskredet, lever flere medlemsstater
stadig ikke op til deres forpligtelser. Rådet og Kommissionen
bør gøre de pågældende lande opmærksomme op, at det erabsolut nødvendigt at fremskynde gennemførelsesprocedurer-ne. EØSU anmoder medlemsstaterne om, at de udrydder den
forskelsbehandling, som stadig findes i nogle lovgivninger
med hensyn til tredjelandsstatsborgeres deltagelse i valg tilfagforeninger og samarbejdsudvalg.
5.4. Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Frem-
medhad (
7)
5.4.1. Observationscenteret offentliggjorde i novem-
ber 2002 en udmærket rapport (8) om indvandrernes situatio-
nen i EU, som viser, hvor alvorlig den diskrimination er, sommange indvandrere udsættes for på arbejdspladsen og i andre
arbejdsforhold. En stor del af diskriminationen foregår over
lang tid og berører også anden- og tredjegenerationsindvandre-re, der typisk er EU-borgere.
(6) Direktiv 2000/43/EF og direktiv 2000/78/EF.
(7) Jf. EØSU’s udtalelse om Kommissionens forslag til reform af
forordningen, der skal vedtages på plenarforsamlingen den 10.-11. december 2003.
(
8) »Mangfoldighed og lighed i Europa« — Årsberetning 2001.
C 80/98 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
5.4.2. I løbet af 2003 arbejdes der videre med rapporten,
der vil analysere situationen for indvandrere og etniske mindre-
tal, hvad angår beskæftigelse, boligforhold, uddannelse og
racistisk vold.
5.4.3. I fremtiden er det nødvendigt at forbedre det nuvæ-
rende samarbejde mellem Observationscentret i Wien ogEØSU gennem afholdelse af møder, høringer og konferencer
samt udvikling af fælles projekter, der angår vores respektive
ansvarsområder.
5.5. Integration på arbejdsmarkedet
5.5.1. Adgang til arbejdsmarkedet på lige vilkår er af
afgørende betydning for indvandreres og flygtninges sociale
integration — ikke blot med tanke på økonomisk uafhængig-
hed, men også på den menneskelige værdighed og deltagelse idet sociale liv. Det er derfor nødvendigt at udrydde deinstitutionelle og strukturelle hindringer, der umuliggør den
frie adgang til arbejdsmarkedet.
5.5.2. I EU er den gennemsnitlige beskæftigelsesfrekvens
blandt indvandrere lavere end blandt EU-borgerne (
1). Arbejds-
løsheden påvirker fortsat anden- og tredjegenerationsindvan-
drerne negativt. Ud over resten af befolkningens almindelige
problemer, har indvandrerne desuden andre specifikke proble-mer, såsom manglende anerkendelse af akademiske uddannel-
ser og erhvervsuddannelser og lang ventetid på arbejdstilla-
delser.
5.5.3. Målsætningen for bekæmpelse af forskelsbehandling
og Lissabon-strategien supplerer hinanden, idet der i begge
tilfælde tilstræbes et maksimalt udbytte af det, indvandrerne
kan bidrage med, og udnyttelse af den viden og de kvalifikatio-ner, som de allerede har tilegnet sig på et tidligere tidspunkt.
Cedefop kan deltage i bekæmpelsen af forskelsbehandling i
forbindelse med anerkendelsen af indvandreres erhvervsmæssi-ge kvalifikationer.
5.5.4. Rigtige kvalifikationer er en forudsætning for integra-
tionen på arbejdsmarkedet. Det er derfor nødvendigt, at
myndighederne i værtssamfundet tilbyder indvandrerne rele-vant uddannelse for at lette adgangen til arbejdsmarkedet og
nedbringe arbejdsløsheden. Den offentlige arbejdsformidling
skal rådgive disse personer og informere dem om eksisterendejobmuligheder og påkrævet uddannelse.
(1) Ifølge meddelelsen fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamen-
tet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsud-valget — midtvejsevaluering af den social- og arbejdsmarkedspoli-tiske dagsorden (KOM(2003) 312 endelig), 16 % blandt indvandre-
re og 7 % blandt EU-borgere.5.6. Dublin-instituttet
5.6.1. Rapporten om arbejdsmarkedsforhold i Europa i år
2002 (2) indeholder et vigtigt kapitel om indvandring, som
udgør et nødvendigt bidrag til forståelsen af indvandrernes
specifikke problemer i arbejdsmæssige sammenhænge. I rap-porten påvises det, at indvandrerne i højere grad behandles
dårligt, får lavere løn, løber større helbreds- og sikkerhedsmæs-
sige risici på arbejdspladsen og er dårligere beskyttet af dekollektive aftaler.
5.6.2. EØSU ønsker, at arbejdsmarkedets parter sætter
ligebehandlingen af indvandrere i Europa og forbedring af
deres arbejdsforhold på dagsordenen for den sociale dialog,som de er i gang med at sammensætte på forskellige niveauer
(europæisk, sektoralt og nationalt).
5.6.3. EØSU og Dublin-instituttet bør intensivere samarbej-
det inden for deres respektive kompetencer i de sager, dervedrører arbejdsmigration.
5.7. Den europæiske beskæftigelsesstrategi (EBS)
5.7.1. EØSU er tilfreds med, at Kommissionen i sin medde-
lelse (
3) om den europæiske beskæftigelsesstrategi giver udtryk
for, at der i denne strategi fremover skal tages langt mere
hensyn til indvandringen. I retningslinjerne for medlemsstater-nes beskæftigelsespolitik (
4) tages der endvidere højde for de
demografiske ændringer, indvandringen samt forskelsbehand-
lingen af minoriteter.
5.7.2. I tidligere udtalelser er EØSU flere gange kommet
med forslag, som Kommissionen har vurderet bør indgå i den
fremtidige europæiske beskæftigelsesstrategi, såsom:
— Adgang for indvandrere til undervisning og faglig uddan-
nelse.
— Mindskning af beskæftigelseskløften mellem EU-statsbor-
gere og andre statsborgere inden år 2010.
— Nedbringelse af arbejdsløsheden blandt indvandrerne.— Bekæmpelse af den uformelle økonomi og sort arbejde.— Vurdering af arbejdsmarkedets behov i EU og indvandrin-
gens betydning for manglen på arbejdskraft.
(2) Industrial Relations Developments in Europe 2002. Europa-
Kommissionen og Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve-og Arbejdsvilkårene.
(
3) KOM(2003) 6 »Den fremtidige europæiske beskæftigelsesstrategi«.
(4) Rådets afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæfti-
gelsespolitik, EUT L 197 af 5.8.2003.
30.3.2004 DA C 80/99 Den Europæiske Unions Tidende
— Udvikling af Eures-netværket for at fremme indvandreres
indrejse i EU med henblik på beskæftigelse og styrkelse af
jobmobiliteten mellem medlemsstaterne.
— Udveksling af erfaring og god praksis i forbindelse med
tilskyndelsesforanstaltninger på beskæftigelsesområdet.
— Udryddelse af forskelsbehandling i jobsammenhænge.
5.7.3. I den tredje prioriterede foranstaltning i retnings-
linjerne (1) for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik, der om-
handler virksomheders evne til at tilpasse sig ændrede vilkårpå arbejdsmarkedet, bemærker Rådet, at det er nødvendigt
at »tage hensyn til indvandringens arbejdsmarkedsmæssige
perspektiver«. I den femte prioriterede foranstaltning, deromhandler et større arbejdskraftudbud, påpeger Rådet, at
medlemsstaterne fuldt ud bør »udnytte det ekstra arbejdskraft-
udbud, der opstår som følge af indvandring«. I den syvendeprioriterede foranstaltning pålægges medlemsstaterne »at frem-
me indvandreres og etniske minoriteters integration på arbejds-
markedet og forebygge alle former for forskelsbehandling afdem«, og de forpligtes til senest i 2010 at opnå »en mærkbarreduktion i hver medlemsstat af forskellen mellem EU-borgere
og borgere fra tredjelande med hensyn til arbejdsløshed i
henhold til alle nationale mål«. I den niende prioriteredeforanstaltning anmodes medlemsstaterne om at omdanne sort
arbejde til almindeligt arbejde.
5.7.4. EØSU gør i sin udtalelse (
2) opmærksom på »at man
savner en konkret og særskilt prioritering af indvandring,
samt reference til særlige indvandringsaspekter i de øvrige
prioriteringer«.
5.7.5. Idet beskæftigelse er en vigtig forudsætning for
effektiv integration, har Det Europæiske Økonomiske og
Sociale Udvalg foreslået (3) et nyt kompromis mellem arbejds-
markedets parter i Europa med henblik på at styrke indvandrer-
nes adgang til arbejdsmarkedet på lige fod med andre og
eliminere forskelsbehandling på arbejdspladsen. EØSU er enigtmed Kommissionen (
4) i, at arbejdsmarkedets parter spiller en
vigtig rolle i den forbindelse.
5.8. Social inddragelse
5.8.1. Det Europæiske Råd i København støttede de målsæt-
ninger, der blev vedtaget i Nice, om at bekæmpe fattigdom
og social udstødelse. EØSU støtter, at der til de nævnte
målsætninger tilføjes bekæmpelse af risikoen for fattigdom,som indvandrere udsættes for.
(1) Rådets afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæfti-
gelsespolitik, EUT L 197 af 5.8.2003.
(2) Jf. udtalelsen om »Kommissionens forslag til Rådets beslutning
om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik« iEUT C 208 af 3.9.2003.
(
3) EØSU’s konference »Immigration: det organiserede civilsamfunds
rolle«, 9. og 10. september 2002.
(4) KOM(2003) 336 endelig, pkt. 3.3.1.5.8.2. EØSU støtter, at medlemsstaterne i de nationale
handlingsplaner for social integration også skal informere om
integrationsforanstaltningerne for indvandrere.
5.8.3. Det er vigtigt, at medlemsstaterne undersøger og
analyserer indvandrernes og de etniske mindretals indkomst-
og boligforhold samt levevilkår, for at myndighederne bedrekan vurdere risikoen for social udstødelse for disse samfunds-grupper.
5.9. Økonomisk og social samhørighed
5.9.1. I de kommende måneder vil den fremtidige økonomi-
ske og sociale samhørighed blive diskuteret på baggrund af
Kommissionens tredje situationsrapport. De erfaringer, som
Socialfonden og andre initiativer såsom Equal har gjort, er etgodt udgangspunkt for de nye politikker.
5.9.2. Eftersom indvandringen i Europa øges i de kommen-
de år, skal der tages hensyn til de heraf afledte behov for
social inddragelse, bekæmpelse af forskelsbehandling, faglig
uddannelse, revitalisering af forsømte byområder etc. medhenblik på at sætte fokus på disse vigtige spørgsmål i de
fremtidige samhørighedspolitikker.
5.10. Modtagelsen
5.10.1. Indvandrerne sociale integration begynder med den
modtagelse, de får af værtslandet. De lokale og regionalemyndigheders politikker er meget vigtige, men i tilfælde af, at
indvandringen øges fremover, bør disse politikker følge de
nationale myndigheders programmer. Det organiserede civil-samfund og indvandrerorganisationerne bør deltage i alle
programmer for modtagelse.
5.10.2. For at programmerne for modtagelse kan fungere
efter hensigten, kræves der konkrete og klart defineredeinstrumenter og ressourcer, såsom kontorer, der kan tage sig af
nyankomne indvandrere og flygtninge, informationssystemer,
relevante programmer og uddannet personale til individuelhjælp og støtte samt tilstrækkelig sprogundervisning og indfø-
ring i samfund og arbejdsmarked til at dække alle nye
indvandreres behov etc. Det er meget vigtigt, at NGO’ernesamarbejder med de offentlige myndigheder i forvaltningen afdisse programmer.
5.10.3. Meddelelsens behandling af modtagelsen er ikke
fyldestgørende, og dens strategi skaber i øvrigt forvirring, idetintegrationsforanstaltningerne i henhold hertil skal gennemfø-
res over for tredjelandsstatsborgere »så hurtigt som muligt
efter deres ankomst og i alle tilfælde så snart, deres ophold tilen vis grad bliver permanent eller stabilt« (
5). Hvis denne
strategi fortolkes restriktivt, kan den indikere, at integrations-
foranstaltningerne kun er møntet på dem, der er lovligtbosiddende, og hvis ophold til en vis grad er stabilt, eller endda
kun på dem, hvis ophold er permanent. Det er efter EØSU’s
opfattelse vigtigt at disponere over politikker for modtagelseaf alle nyankomne som den første del af et lands integrations-politikker.
(5) Jf. meddelelsens pkt. 3.1.
C 80/100 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
5.11. Sprogundervisning
5.11.1. Kommissionens meddelelse påpeger, at sprogkend-
skab er en yderst vigtig forudsætning for integrationen. Det er
både vigtigt for indslusningen på arbejdsmarkedet og forindvandrerens forhold til værtssamfundet i alle sociale sam-
menhænge — sameksistensen forløber tydeligvis bedre uden
sprogbarrierer.
5.11.2. Undervisningen bør gribes an på en handlekraftig
og ikke-sanktionerende måde. Nogle mener, at det vigtigste
er at få vedtaget en lovmæssig bestemmelse, der pålæggerindvandrerne at deltage i sprogundervisningen, som betingelse
for at kunne opholde sig lovligt i værtslandet. Udvalget mener,
at det vigtigste er, at myndighederne i samarbejde medinteresseorganisationerne kan tilbyde gratis sprogundervis-
ning, der er tilpasset indvandrernes egenskaber, med relevante
materialer og menneskelige ressourcer.
5.11.3. EØSU ønsker, at de nationale, regionale og lokale
myndigheder får stillet tilstrækkeligt mange støtteprogrammer
til sprogundervisning til rådighed. Arbejdsmarkedets organisa-tioner og indvandrerorganisationerne kan med fordel samar-
bejde med myndighederne i planlægningen af undervisnings-
programmerne. Det er af største vigtighed, at alle indvandrere,både mænd, kvinder og børn, har mulighed for at deltage i
sprogkurserne tæt på, hvor de bor, og at sprogkurserne tilbydes
på tidspunkter og vilkår, der er fleksible og forenelige medbeskæftigelsesaktiviteter.
5.11.4. Støtteprogrammerne til sprogundervisning bør
også omfatte programmer til indføring i værtssamfundet, dvs.i skikke, lovgivning osv. Først når myndighederne har stillet
sprogundervisningen til rådighed for de involverede parter,
kan medlemsstaterne gøre opnåelsen af statsborgerskab afhæn-gig af, hvordan indlæringen skrider frem. Nogle medlemsstater
inddrager arbejds- og opholdstilladelsen eller undlader at forny
dem på grund af manglende sprogkundskaber. EØSU mener,at denne radikale foranstaltning er urimelig, og at den strider
mod EU’s værdier, som proklameres i udkastet til forfatnings-
traktaten og charteret om grundlæggende rettigheder.
5.12. Uddannelse
5.12.1. Hvad angår indvandrernes børn, finder EØSU,
at adgangen til uddannelse for de yngste medlemmer afindvandrerfamilierne er yderst vigtig for integrationen. I dagfindes der dog medlemsstater, der ikke garanterer adgang til
uddannelse for alle indvandrerbørn, uanset om de opholder
sig lovligt i værtslandet eller ej, på lige vilkår og af sammekvalitet som for landets egne unge statsborgere.5.12.2. I mange tilfælde har forsømmelighed fra myndighe-
dernes side resulteret i, at unge, der er indvandret eller tilhører
et etnisk mindretal, koncentreres i skoler af lav kvalitet.
Det skal være en grundlæggende målsætning i den socialeintegrationspolitik at undgå ghettodannelse i skolerne, ogmyndighederne bør derfor øge ressourcerne, herunder foran-
staltninger til positiv særbehandling, og tilrettelægge skolesy-
stemerne i henhold hertil.
5.12.3. Noget undervisningsmateriale indeholder fremmed-
fjendske elementer og negative betragtninger om etniske,
kulturelle og religiøse mindretalsgrupper. Dette udgør grove
overtrædelser af mange menneskers rettigheder og modarbej-der integrationen. I nogle medlemsstater bør integrationstilta-
gene omfatte revision af det nævnte materiale og udskiftning
med materiale af pluralistisk karakter. Det er nødvendigt atskabe en interkulturel indfaldsvinkel i undervisningssystemet
for at imødekomme integrationens tovejskarakter.
5.12.4. I mange tilfælde har indvandrerne ikke adgang til
vedvarende uddannelse, hvilket forringer deres forfremmelses-
muligheder. Det er derfor også nødvendigt, at myndighederneøremærker flere ressourcer til fremme af voksenundervisning
for indvandrere og især for kvinder. Erfaringen viser, at under
visse forhold slipper kvinderne aldrig ud af den ekstremesociale isolation.
5.12.5. Udannelse styrker grundlaget for lige muligheder
mellem mennesker, og det er derfor nødvendigt, at medlems-
staterne gennem hensigtsmæssige uddannelsespolitikker fjer-ner de uddannelsesmæssige uligheder, som nogle indvandrereog etniske minoriteter lider under.
5.13. Boliger og byområder
5.13.1. Ifølge Kommissionens meddelelse findes de største
integrationsproblemer i fattige og etnisk blandede by- og
industriområder, der lider under racisme og fremmedhad.EØSU mener, at der skal byplanlægningsprogrammer til at
fjerne dårlige ghettodannelser i byområderne. URBAN-II-
programmet (2002-2006) bør tilføje disse tiltag til detsprioriterede områder og øge ressourcerne.
5.13.2. I mange tilfælde må indvandrere og flygtninge se
sig nødsaget til at leve i overfyldte boliger af meget ringekvalitet. Der skal passende politikker på boligområdet til atløse disse situationer. Som følge af stigningen i boligpriserne
og den øgede indvandring mener EØSU, at de lokale, regionale
og nationale myndigheder bør udvide og forbedre kvalitetenaf det sociale boligbyggeri.
30.3.2004 DA C 80/101 Den Europæiske Unions Tidende
5.14. Sundheds- og socialtjenester
5.14.1. De politikker, der skal lette indvandreres adgang til
sundheds- og socialtjenester, bør styrkes. Medlemsstaterne bør
kunne garantere disse personer, at landets sundheds- ogsocialtjenester er af høj kvalitet og tilpasset indvandreres ogflygtninges kulturelle, sociale og sproglige særpræg.
5.14.2. EØSU vil gerne understrege vigtigheden af, at
sundheds- og socialtjenesterne tilpasses alle kulturer. Detkræver strukturændringer af disse institutioner, såsom tilpas-
ning til nye kulturelt betingede forhold, specialuddannelse af
personalet etc. På denne måde vil indvandrernes og flygtninge-nes specifikke problemer i forbindelse med adgangen til
sundheds- og socialtjenesterne mindskes.
5.15. Ulovlige indvandrere
5.15.1. EØSU har i tidligere udtalelser (
1) sagt, at »en person
med ulovligt ophold ikke kan betragtes som kriminel«. Selvom
disse mennesker teknisk set udfører en ulovlig handling,
er deres fundamentale menneskerettigheder beskyttet af deinternationale aftaler om humanitærlovgivning og chartret om
grundlæggende rettigheder. Det er de personer og netværker,
som smugler og udnytter indvandrerne, der er kriminelle.EU (
2) bør i samarbejde med oprindelses- og transitlandene
styrke kampen mod menneskesmugling, som bringer mange
menneskers liv i fare.
5.15.2. Personer med ulovligt ophold er ikke mennesker
uden rettigheder. Ifølge Kommissionen skal disse personers
situation tages i betragtning både i lyset af deres betydning forarbejdsmarkedet og deres integration. Som udvalget tidligere
har påpeget i flere udtalelser, er sort arbejde og ulovlig
indvandring to indbyrdes afhængige problemer, og myndig-hederne er derfor nødt til at arbejde målrettet for at bringe de
økonomiske og erhvervsmæssige aktiviteter, i hvilke ulovlige
indvandrere udnyttes, frem i lyset. Integrationspolitikkerne vilførst have effekt, når disse mennesker ikke længere opholdersig ulovligt i landet.
5.15.3. På mødet den 20. oktober vedtog Rådet (beskæfti-
gelse og socialpolitik) (
3) en beslutning om »sort arbejde«, i
hvilken man fremsætter retningslinjer for beskæftigelsen og
meddelelsen om indvandring. På mødet opfordres medlemssta-
(1) Jf. udtalelsen om »Grønbog om en fællesskabspolitik for tilbage-
sendelse af personer med ulovligt ophold« i EUT C 61 af14.3.2003 og om Kommissionens meddelelse om samme emne iEUT C 85 af 8.4.2003.
(
2) Jf. EØSU’s udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning om et program for finansiel og teknisk bistand tiltredjelande på migrations- og asylområdet«, som blev vedtaget påplenarforsamlingen den 29. oktober 2003.
(
3) Jf. beslutningen i Rådets konklusioner.terne til at deltage i bekæmpelsen af sort arbejde i samarbejde
med arbejdsmarkedets parter. EØSU ser positivt på denne
beslutning.
6. Øget økonomisk EU-støtte til integration
6.1. Kommissionens meddelelse omhandler spørgsmålet
om finansiering og henviser i den forbindelse til eksisterendeintegrationsprogrammer (EF-handlingsprogrammet for be-
kæmpelse af social udstødelse (2002-2006), programmer
under Equal-initiativet og Den Europæiske Socialfond, DenEuropæiske Flygtningefond etc.) og påpeger, at der i disse
programmer bør lægges mere vægt på indvandreres integra-
tion.
6.2. Kommissionen har desuden udarbejdet et nyt program
til pilotprojekter, der beskæftiger sig med indvandreres integra-
tion, med et budget på 12 mio. EUR over en treårig periode.Programmet har til formål at fremme netværk til udveksling afoplysninger og bedste praksis.
6.3. Efter EØSU’s mening har EU’s integrationspolitikker
for få midler til rådighed. Kommissionens program er etpositivt tiltag, men budgettet er for småt. I forbindelse
med drøftelserne af de fremtidige budgetter, bør EU afsætte
tilstrækkelige finansielle midler til integrationspolitikkerne.Også medlemsstaterne og de regionale og lokale myndighederbør øremærke flere ressourcer til finansiering af integrations-
programmerne.
7. Åben metode til koordinering af indvandringspolitik
7.1. I 2001 foreslog Kommissionen en åben metode til
koordinering af indvandringspolitik, som EØSU støttede (
4).
Rådet har dog endnu ikke fundet det hensigtsmæssigt ativærksætte den.
7.2. Rådet besluttede på mødet i Thessaloniki (
5), at »integra-
tionspolitikkerne er medlemsstaternes primære ansvar, men at
bestemmelserne bør udformes inden for en sammenhængende
EU-ramme«. Rådet vil fremme koordinering og udveksling afoplysninger i kontaktgruppen vedrørende integration. Kom-missionen vil fremlægge en årlig rapport om indvandring og
integration i Europa. Rådet støtter Kommissionens oprettelse
af det europæiske migrationsnetværk, der skal overvåge ind-vandringen.
(4) Jf. EØSU’s udtalelse i EFT C 221 af 17.9.2002.
(5) Jf. pkt. 31 i formandskabets konklusioner.
C 80/102 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
7.3. Det er EØSU’s ønske, at disse koordineringsaktiviteter
skal udgøre et solidt udgangspunkt for iværksættelsen af en
effektiv åben metode til koordinering af indvandringen og
integrationen. Medlemsstaterne bør melde sig ind i kontakt-gruppen og samarbejde med Kommissionen i udarbejdelsen afden årlige rapport. I kontaktgruppen bør medlemsstaterne
fremlægge årlige rapporter om deres integrationstiltag inden
for den sammenhængende EU-ramme i henhold til Kommis-sionens meddelelse og konklusionerne fra Det Europæiske
Råds møde i Thessaloniki.
7.4. God koordinering af indvandrings- og integrationspoli-
tikkerne samt udveksling af bedste praksis er forudsætninger
for udviklingen af en egnet fælles europæisk indvandringspoli-
tik. Den europæiske koordinering af indvandring og integra-
Bruxelles, den 10. december 2003.
Roger BRIESCH
Formand for
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgtion kan bygge på erfaringerne fra den europæiske beskæftigel-
sesstrategi og handlingsplanerne for social integration.
7.5. Arbejdsmarkedsparterne, det organiserede civilsam-
fund og indvandrerorganisationerne bør deltage aktivt i koordi-
neringen og udvekslingen af erfaringer. EØSU er en institution,der kan samle de sociale organisationer og samarbejde med
Kommissionen, Parlamentet og Rådet om indvandrings- og
integrationspolitik. Arbejdet på konferencen i september 2002udgør et godt udgangspunkt for det fremtidige samarbejde
mellem Udvalget, arbejdsmarkedets parter og det organiserede
civilsamfund. Udvalget kan organisere nye konferencer oghøringer og udarbejde initiativudtalelser med henblik på
samarbejde med Kommissionen, det europæiske migrations-
netværk, Observationscentret i Wien og Dublininstitutet.