Nr. C 191/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
1.8. Endelig bemærker ØSU, at den enkelte EF-insti- at der tages højde for specifikke behov, og dels skal 
tution skal indføre interne regler, som dels skal sikre, lette konsolideringen af regnskaberne. 
Bryssel, den 29. maj 1991. 
Francis STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets direktiv om minimumsforskrifter til forbed­
ring af mobilitet og sikker transport for bevægelseshæmmede arbejdstagere til og fra ar­
bejde (*) 
(91/C 191/02) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 14. marts 1991 under henvisning til 
EØF-Traktatens artikel 118 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Den forberedende behandling henvistes til ØSU's sektion for social-, familie-, uddannelses-
og kulturspørgsmål, som udpegede Giacomina Cassina til ordfører. Sektionen vedtog sin 
udtalelse den 13. maj 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 287. plenarforsamling af 29.-30. maj 1991, 
mødet den 29. maj, enstemmigt følgende udtalelse. 
1. Indledning me af pilotprojekter for erhvervsuddannelse, med støtte 
fra Den europæiske Socialfond. 
1.1. ØSU ser med glæde på forslaget, i og med at 
det er et led i Kommissionens handlingsprogram for 
gennemførelse af Socialpagten, og samtidig et udslag af 
en fornyet interesse fra EF-institutionernes side for en 
samfunds- og arbejdsmarkedsmæssig integration af de 
handicappede. Efter gennemførelsen af de to første faser 
af HELIOS-programmet skal tredje fase være udarbej­
det ved dette års udgang. På Det europæiske Råd den 
12. juni 1989 blev behovet for at fremme beskæftigelsen 
af de handicappede fremhævet kraftigt. Rådets beslut­
ning af 18. december 1989 stiler mod at fremme en 
videreudvikling af HANDYNET-systemet inden for 
HELIOS-programmets rammer. Kommissionen vedtog 
den 18. december 1990 HORIZON-initiativet, til frem-1.2. Hensigten med direktivforslaget er at gøre trans­
porten til og fra arbejdet lettere og sikrere for bevægel­
seshæmmede arbejdstagere ved at pålægge medlemssta­
terne at træffe foranstaltninger, som garanterer, at der 
tilvejebringes sikre og let tilgængelige transportmidler, 
eller at træffe andre foranstaltninger, som har samme 
virkning og tjener det samme formål. 
(!) EFT nr. C 68 af 16. 3. 1991, s. 7. 2. Generelle bemærkninger 
2.1. Bevægelseshæmmede arbejdstagere er en mino­
ritetsgruppe i samfundet. Kommissionen anslår på basis 
af oplysninger fra Verdenssundhedsorganisationen 
(WHO) deres antal til ca. 12 millioner i EF-området. 
ØSU er imidlertid af den opfattelse, at det, ud over at 
modsvare grundlæggende menneske- og borgerret­
tigheder, har en gavnlig virkning på samfundet og øko-
22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 191/3 
nomien, at disse mennesker fuldt ud integreres socialt 
og arbejdsmæssigt. 
2.2. ØSU finder det rigtigt at vælge Traktatens arti­
kel 118 A som retsgrundlag. Den arbejdsmæssige inte­
gration spiller en central rolle for den sociale integration 
af bevægelseshæmmede arbejdstagere. De vanske­
ligheder og risici, de er udsat for under transporten 
mellem hjem og arbejdsplads, kan i afgørende grad 
stille sig i vejen for deres muligheder for beskæftigelse. 
Således gælder det i højere grad for dem end for ikke-
handicappede, at strækningen mellem hjem og arbejds­
plads indgår i arbejdsmiljøet med alle de konsekvenser, 
dette indebærer med hensyn til eventuelle ulykker. 
ØSU påskønner i høj grad, at direktivets tekst indgår i 
gennemførelsen af artikel 118 A, og at Kommissionen 
planlægger at indføje specifikke bestemmelser af samme 
art om bevægelseshæmmede arbejdstagere i sit direktiv­
forslag om arbejdstagernes sundhed og sikkerhed. 
2.3. Definitionen af begrebet »bevægelseshæmmede 
arbejdstagere« i artikel 2 er ganske bred. Efter ØSU's 
opfattelse refererer udtrykket ikke blot til erhvervsakti­
ve, men til alle, der lider af et specifikt fysisk, mentalt 
eller sensorisk handicap, som vanskeliggør transport i 
forbindelse med arbejde. Begrebet omfatter også ar­
bejdsledige, studerende, pensionister, modtagere af ga­
ranteret minimumsindtægt, arbejdere i beskyttede 
værksteder samt selvstændigt erhvervsdrivende, som er 
bevægelseshæmmede. 
Dette ville være i overensstemmelse med Kommissio­
nens erklærede målsætning, om at direktivet skal stimu­
lere bestræbelser på generelt at gøre offentlige trans­
portmidler lettere tilgængelige. 
Det er klart, at en rationalisering af infrastrukturer og 
transportmidler med henblik på at fremme tilgænge­
ligheden for alle dækker en langt bredere del af samfun­
det, hvilket indebærer, at de marginale omkostninger 
bliver mindre, eftersom de kommer et større udsnit af 
befolkningen til gode. 
2.4. Ifølge forslaget skal kun de transportmidler, der 
reelt bruges til at transportere de bevægelseshæmmede 
arbejdstagere, forsynes med specialudstyr (indvendigt 
eller udvendigt). 
ØSU erkender, at der er behov for fleksibilitet, men gør 
dog opmærksom på, at beliggenheden af de berørte 
personers arbejdsplads og bopæl i f.eks. byområder kan 
forårsage, at hele transportsystemet skal anlægges efter 
de bevægelseshæmmede arbejdstageres behov. 
Den bedste løsning vil efter ØSU's mening være at 
foretage en generel, trinvis tilpasning af transportmid­
lerne og infrastrukturerne, som kan modvirke fordob­
ling og segmentering af transportsystemerne. Det vil være hensigtsmæssigt at indføre parallelle systemer som 
supplement til den offentlige transport og til den, der 
tilvejebringes af arbejdsgiverne, for at imødekomme 
situationer af særlig kompleks art. I denne henseende 
støtter ØSU Kommissionens henstilling om at tage sær­
ligt hensyn til de stærkest handicappede arbejdstagere. 
Endelig understreger ØSU nødvendigheden af at anven­
de indbyrdes overensstemmende kriterier ved vurderin­
gen af de forskellige behov, for at der ved udformningen 
af foranstaltningerne i overensstemmelse med nærheds­
princippet — i betragtning af, at en stor del af de 
offentlige transportnet i forskellige medlemsstater for­
valtes af de lokale myndigheder, enten direkte eller 
gennem trafikselskaber — bliver sørget for, at trans­
portsystemerne overalt i EF er indbyrdes forenelige. 
2.5. Kommissionen anfører tre forskellige mulighe­
der i forbindelse med sikker tilgængelighed: et i trans­
portmidlet installeret teknisk hjælpemiddel, et teknisk 
hjælpemiddel uden for transportmidlet og hjælp fra 
særligt uddannet personale. 
De tre muligheder har vidt forskellige konsekvenser 
både med hensyn til teknisk udstyr, de berørte arbejds­
tageres foretrukne valg samt omkostninger. Den første 
mulighed er den mest udgiftskrævende, men er samtidig 
mindre udsat for nedslidning og uhensigtsmæssig an­
vendelse, desuden giver den de berørte personer den 
bedste mulighed for at indgå i arbejdslivets rytme på 
lige fod med de andre arbejdstagere. Den anden er 
sandsynligvis mindre bekostelig, men dens effektivitet 
eller sikkerhed kan nedsættes af ydre forhold (nedslid­
ning, vejrforhold, beskadigelser, midlertidige hindrin­
ger osv.). Den tredje er den mest velegnede til at dække 
de berørte arbejdstageres behov, men afskærer dem fra 
muligheden for at rejse på egen hånd og er desuden 
generelt langt dyrere. ØSU fastholder dog, at der ikke 
bør være tale om alternativer i snæver forstand, men 
snarere, at det ikke på forhånd er udelukket at anvende 
flere muligheder samtidig inden for det samme system. 
Det vil være hensigtsmæssigt at sætte ind med en indgå­
ende teknologisk og ergonomisk forskning på dette 
område, f.eks. ved at udnytte de muligheder, der eksiste­
rer under TIDE-programmet for at give medlemsstater­
ne den størst mulige støtte til at træffe deres valg i 
forbindelse med gennemførelsen af direktivet. 
2.6. I artikel 8 er opstillet en tofaset tidsplan for 
gennemførelsen. Ved udgangen af 1994 skal alle med­
lemsstater have sikret, at arbejdstagere, der er ude af 
Nr. C 191/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
stand til at rejse uden ledsager ikke pålægges ekstra 
transportudgifter. Ved udgangen af 1999 skal medlems­
staterne være forsynet med specialindrettede transport­
midler. ØSU værdsætter, at det forlanges af medlems­
staterne, at de samtidig med ikraftsættelsen af de be­
stemmelser, der skal til for at gennemføre direktivet 
(inden 31. december 1992), skal fremlægge tidsplaner 
for gennemførelsen af begge sæt foranstaltninger. Såle­
des tilskyndes medlemsstaterne til at planlægge til­
pasningen af transportforanstaltningerne i god tid, og 
udgifterne fordeles på en længere periode. 
Alligevel mener ØSU, at de to tidsfrister, der er afsat 
til gennemførelserne, begge er for lange og anbefaler en 
forkortelse af dem. 
I øvrigt mener ØSU, at det ville være formålstjenligt at 
give et incitament til direktivets gennemførelse ved på 
passende måde at gøre bevillingen af EF-støtte til trans­
portnet og infrastruktur afhængig af opfyldelsen af 
direktivets målsætninger. 
2.7. Det vil være hensigtsmæssigt at anføre klart i 
direktivet, at også private transportmidler skal opfylde 
sikkerhedsforskrifterne [se artikel 2, litra b], og at med­
lemsstaterne gøres ansvarlige for at foretage sikkerhed­
skontrol af alle transportmidler. Set ud fra dette syn­
spunkt bør direktivet også tage højde for spørgsmålet 
om personlige transportmidler (privatbiler). I særdeles­
hed bør det garanteres, at der anlægges specielle parke­
ringspladser, som er forbeholdt handicappede bilister, 
og disse bør desuden kunne modtage økonomisk støtte 
fra det offentlige, f.eks. gennem afgiftsfritagelse, til 
anskaffelse af et specialindrettet køretøj. 
3. Særlige bemærkninger 
3.1. Artikel 2, litra a) 
Der henvises til bemærkningen i punkt 2.3, første afsnit. 
3.2. Artikel 2, litra b) 
ØSU mener, at også luft- og vandbåren trafik samt 
trafik under jorden bør nævnes under »offentlige trans­
portmidler«. 
3.3. Artikel 4, litra b) 
Også personalet i private trafikselskaber skal uddannes. 
3.4. Artikel 4, litra c) 
Informationen i medlemsstaterne skal være så omfat­
tende som muligt, og der bør føres offentlige informa­
tionskampagner for at bevidstgøre borgerne og fremme deres forståelse for de bevægelseshæmmedes problemer. 
På denne måde vil borgerne rent faktisk kunne deltage 
solidarisk i et samarbejde om gennemførelsen af direkti­
vets målsætninger. Derfor anbefaler ØSU, at der indfø­
jes et punkt d) i direktivets artikel 4, hvor medlemssta­
terne opfordres til at afholde sådanne kampagner. 
3.5. Artikel 5 
Det bør angives klart i direktivet, at en bevægelseshæm­
met persons ledsager rejser gratis. 
3.6. Artikel 6 og 7 
ØSU støtter disse artikler fuldt ud. 
3.7. Artikel 8 
ØSU finder, at tidsfristerne i litra a) og b) er passende 
for så vidt angår de lovgivningsmæssige og administrati­
ve bestemmelsers ikrafttræden (senest den 31. december 
1992), men at tidsfristerne for gennemførelsen bør ryk­
kes frem til henholdsvis den 31. december 1995 for litra 
a) og den 31. december 1993 for litra b). 
3.8. Bilag 
Da ØSU anbefaler en tilpasning af transportmidlerne i 
almindelighed (punkt 2.4), henstilles det til Kommissio­
nen at revidere bilaget under hensyntagen hertil. 
3.8.1. Afsnitl 
Se bemærkningerne under punkt 2.4, afsnit 3, og punkt 
3.7. 
3.8.2. Afsnit II 
I dette afsnit bør der ikke blot være tale om sikker 
tilgængelighed, men også om sikker transport. Det med­
fører for eksempel, at der indføres specifikke sikker­
hedsforanstaltninger, som sikrer, at der lægges speciel 
vægt på vedligeholdelsen af transportmidlet. Bestem­
melserne i afsnit III om faciliteter for handicappede 
vedrører kun nødvendige installationer for de forskelli­
ge typer handicap. Dette er ikke tilstrækkeligt som 
garanti for sikkerhed under transport. 
22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 191/5 
3.8.3. AfsnitIV 
ØSU bifalder kravet om, at afmærkningen skal indrettes 
efter de bevægelseshæmmede arbejdstageres særlige 
Bryssel, den 29. maj 1991. 
ØSU tilslutter sig i det store og hele forslaget med 
forbehold af følgende bemærkninger: 
1. Indledning 
1.1. Ifølge Kommissionen supplerer forslaget MED-
SPA, en fællesskabsaktion til bekæmpelse af forurening 
i Middelhavet. Gennemførelsen af NORSPA indebærer, 
at kystområderne i alle EF-landene (og mange andre 
lande) omfattes af denne type programmer. Det indgår 
i en gruppe beslægtede EF-initiativer, som sigter mod 
at tilvejebringe direkte finansiel støtte til miljøbeskyttel­
sesforanstaltninger. behov, og understreger, at dette emne må tages op 
i forbindelse med uddannelsen af trafikselskabernes 
personale, jf. direktivforslagets artikel 4, litra b). 
Francis STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
1.2. Den 31. januar 1991 fremsatte Kommissionen et 
forslag til Rådets forordning om oprettelse af et finans­
ielt instrument for miljøet [LIFE — KOM(91) 28 endelig 
udg.]. Dette forslag er udarbejdet efter Det europæiske 
Råds anmodning den 26. juni 1990 om at tage de 
eksisterende EF-midler til støtte for miljøaktioner op til 
fornyet vurdering. 
1.3. LIFE-initiativet er berettiget, da det er nødven­
digt med et finansielt instrument, hvis EF's målsætnin­
ger på miljøområdet skal opfyldes, da budgetmidlerne 
under EF's nuværende finansinstrumenter er ubetydeli­
ge. Det foreslås (side 14 i LIFE-forslaget): Udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets forordning (EØF) om en aktion til beskyttelse 
af miljøet i kystområderne ved og kystfarvandene i Det irske Hav, Nordsøen, Østersøen og 
den nordøstlige del af Atlanterhavet [l) 
(91/C 191/03) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 23. januar 1991 under henvisning til 
EØF-Traktatens artikel 130 S at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for miljø-, sundheds- og forbrugerspørgs­
mål, som udpegede Tomas Roseingrave til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 17. 
maj 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 287. plenarforsamling, af 29.-30. maj 1991, 
mødet den 29. maj, enstemmigt følgende udtalelse. 
(') EFT nr. C 21 af 29. 1. 1991, s. 13. »Af de programmer, som allerede er i gang, eller 
som Kommissionen har foreslået Rådet, vil MED-