26. 10. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 271/3 
II 
(Forberedende  retsakter) 
KOMMISSION 
Ændret  forslag  til Rådets  direktiv  om tilnærmelse  af medlemsstaternes  ved  lov eller  admi-
nistrativt  fastsatte  bestemmelser  om produktansvar  (') 
(Forelagt  Rådet  af Kommissionen  i henhold  til artikel  149,  andet  afsnit  i EØF-traktaten  den 
1. oktober  1979) 
FÆLLESSKABER  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
100, 
under  henvisning  til forslag  fra Kommissionen, 
under  henvisning  til udtalelse  fra  Europa-Parla-
mentet, 
under  henvisning  til udtalelse  fra Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Det er nødvendigt  at foretage  en tilnærmelse  af de uændret 
nationale  retsregler  om producentens  ansvar  for skade 
forårsaget  af en defekt  ved hans  produkt,  fordi  uensar-
tede regler  kan  forvanske  konkurrencen  i fællesmar-
kedet;  regler  af forskellig  strenghedsgrad  medfører  et 
uensartet  omkostningsniveau  for  erhvervslivet  i de 
forskellige  medlemsstater  og særlig  for konkurrerende 
producenter  i forskellige  medlemsstater; OPRINDELIG  VERSION NYT  FORSLAG  (J) 
RÅDET  FOR  DE  EUROPÆISKE uændret 
(') EFT  nr C 241  af 14. 10. 1976,  s. 9. (2) Ændringerne  i forhold  til den  oprindelige  version  er 
angivet  med  fedt. 
Nr. C 271/4 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 10. 79 
OPRINDELIG  VERSION 
denne  tilnærmelse  er endvidere  nødvendig,  fordi  rets-
reglernes  forskellighed  kan  påvirke  de frie  varebevæ-
gelser  inden  for  fællesmarkedet.  Valget  af det  sted, 
hvor  en vare  skal  afsættes,  skal  træffes  på grundlag  af 
økonomiske  og ikke  tillige  på grundlag  af juridiske 
overvejelser; NYT  FORSLAG 
uændret 
en tilnærmelse  er endelig  nødvendig,  fordi  forbruge-  uændret 
rens beskyttelse  mod  helbredsskader  og  skade  på 
ejendom  forårsaget  af et defekt  produkt  enten 
varierer  meget  fra en stat  til en anden,  eller  i de fleste 
tilfælde  slet  ikke  er til stede,  alt efter  hvilke  betin-
gelser  der  i de enkelte  medlemsstaters  retsorden  er 
opstillet  for  producentens  ansvar.  Derfor  findes  der 
for så vidt  endnu  ikke  et fællesmarked  for  forbru-
gerne; 
der kan  kun  gennemføres  en ensartet  og tilstrækkelig  uændret 
beskyttelse  af forbrugerne,  såfremt  der  gennemføres 
et objektivt  ansvar  for  producenten  af det  produkt, 
der har  en defekt  og derved  forårsager  skade;  enhver 
anden  form  for  ansvar  stiller  skadelidte  over  for 
næsten  uovervindelige  bevisvanskeligheder  eller 
omfatter  ikke  de væsentlige  skadesårsager; 
at pålægge  producenten  et objektivt  ansvar  giver  en uændret 
sagligt  set  korrekt  løsning  på det  problem,  der  er 
opstået  som  følge  af den  stadige  tekniske  udvikling, 
idet producenten  kan  lade  sine  udgifter  indgå  i priskal-
kulationen  som  produktionsomkostninger  og således 
fordele  dem  ligeligt  på alle  forbrugere  af produkter  af 
samme  slags,  også  dem,  der ikke  er behæftet  med  fejl; 
ansvaret  må også  omfatte  produkter,  som  på det tids-  uændret 
punkt,  hvor  producenten  bragte  dem  i omsætning, 
ikke kunne  anses  som  defekte  i betragtning  af den 
videnskabelige  og  tekniske  udvikling  (de  såkaldte 
udviklingsskader);  i modsat  fald  ville  forbrugeren 
ikke være  beskyttet  mod  risikoen  for,  at defekten  ved 
produktet  først  viste  sig under  brugen; 
ansvaret  omfatter  ikke  fast  ejendom,  men  af hensyn 
til forbrugeren  omfatter  det  alle  former  for  løsøre, 
altså  også  landbrugsvarer  og håndværksmæssigt  frem-
stillede  produkter;  ansvaret  gælder  også  for 
produkter,  der  anvendes  ved  opførelse  af bygninger 
eller  installeres  i bygninger; ansvaret  omfatter  kun  industrielt  fremstillet  løsøre; 
[20 ord  udeladt]  derfor  forekommer  det hensigtsmæs-
sigt at udelukke  ansvar  for landbrugs-,  håndværks-  og 
kunstneriske  produkter;  ansvaret  i henhold  til dette 
direktiv  gælder  også  for produkter,  der  anvendes  ved 
opførelse  af bygninger  eller  installeres  i bygninger; 
forbrugerbeskyttelsen  gør  det  nødvendigt  at lade  uændret 
ansvaret  omfatte  alle  producenter,  der  deltager  i 
produktionsprocessen,  for  så vidt  som  deres  færdige 
produkt  eller  delprodukt  eller  det  af dem  leverede 
26. 10. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 271/5 
OPRINDELIG  VERSION  NYT  FORSLAG 
materiale  havde  en defekt;  af samme  grund  hæfter 
den, der  bringer  et produkt  på markedet  i eget  navn 
eller  med  sit eget  varemærke  eller  kendetegn,  den, 
der som  forhandler  ikke  giver  oplysning  om producen-
tens identitet,  når  denne  kun  er bekendt  for  ham, 
samt  importøren  af produkter,  der  er fremstillet  uden 
for De europæiske  Fællesskaber; 
såfremt  flere  personer  hæfter,  er det  af hensyn  til uændret 
forbrugerbeskyttelsen  nødvendigt,  at skadelidte  kan 
kræve  fuld  skadeserstatning  hos  hver  enkelt.  Det 
afgøres  dog  efter  nationale  retsregler,  om  den,  der 
har betalt  erstatningen,  har  regres  over  for  andre 
producenter; 
for at beskytte  forbrugeren  og hans  ejendom  er det 
ved afgørelsen  af,  om  produktet  har  en  defekt, 
nødvendigt  ikke  at lægge  vægt  på produktets  mang-
lende  brugsegnethed,  men  derimod  på dets  mang-
lende  sikkerhed;  det,  der  i denne  forbindelse  har 
betydning,  er kun  den  sikkerhed,  som  man  objektivt 
set er berettiget  til at forvente; uændret 
Producenten  er ikke  længere  ansvarlig,  hvis  produktet 
ikke  er blevet  fremstillet  under  erhvervsmæssig  virk-
somhed; 
der bør  ved  opgørelsen  af skaden  tages  hensyn  til 
simpel  uagtsomhed  fra sagsøgerens  side; 
producenten  er ikke  ansvarlig,  såfremt  det  defekte  uændret 
produkt  blev  bragt  i omsætning  imod  hans  vilje,  eller 
såfremt  det  først  er blevet  defekt,  efter  at han  har 
bragt  det  i omsætning,  og  defekten  følgelig  ikke 
hidrører  fra  fabrikationsprocessen.  Formodningen  er 
imidlertid  for  det  modsatte,  medmindre  producenten 
fremskaffer  bevis  for de ansvarsfritagende  omstændig-
heder; 
for både  at beskytte  forbrugerens  helbred  og private 
ejendom  skal  der  ifølge  direktivet,  udover  erstatning 
for død  og personskade,  også  svares  erstatning  vedrø-
rende  formueskade.  Denne  erstatning  skal  imidlertid 
være  begrænset  til ikke-erhvervsmæssigt  benyttede 
formuegoder; for både  at beskytte  forbrugerens  helbred  og private 
ejendom  skal  der,  udover  erstatning  for  død  og 
personskade,  også  svares  erstatning  for  formueskade, 
ikke-økonomisk  skade  samt  svie  og smerte;  erstat-
ningen  for  formueskade  skal  imidlertid  være 
begrænset  til ikke-erhvervsmæssigt  benyttede  formue-
goder; 
ved erstatning  for skade,  der  er opstået  inden  for  det 
erhvervsmæssige  område,  gælder  de enkelte  staters 
love; Skadeserstatningen  skal  også  omfatte  erstatning  for 
svie og smerte  og for anden  ikke-økonomisk  skade; 
uændret 
Nr. C 271/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 10. 79 
OPRINDELIG  VERSION 
vurderingen  af, hvorvidt  der i det enkelte  tilfælde  fore-
ligger  årsagssammenhæng  mellem  defekt  og skade, 
overlades  til national  ret; 
da producentens  ansvar  gøres  afhængigt  af skyld,  er 
det nødvendigt  at  begrænse  dets  størrelse.  Et 
ubegrænset  ansvar  gør  skadesrisikoen  uberegnelig,  og 
en forsikring  heraf  ville  være  meget  bekostelig; 
da der  som  regel  er stor  forskel  på skadens  omfang 
ved henholdsvis  personskade  og  formueskade,  må 
ansvarsbegrænsningen  være  forskellig.  For  så vidt 
angår  personskader  tilgodeses  kravet  om forudbereg-
nelighed  ved,  at der  fastsættes  en  altdækkende 
ansvarsbegrænsning; 
det fastsatte  beløb  på 25 mio  ERE  omfatter  alle  serie-
skader,  hvilket  i tilfælde  af enkeltstående  skader,  der 
normalt  er  de  vigtigste,  betyder,  at der  hæftes 
ubegrænset.  I de overordentlig  sjældent  forekom-
mende  tilfælde  af masseskader,  der  sammenlagt  over-
stiger  dette  beløb  og derfor  kan  sammenlignes  med 
katastrofer,  må det offentlige  efter  omstændighederne 
træde  til; 
i de meget  hyppigere  forekommende  tilfælde  af skade 
på formuegoder  må  der  derimod  foretages  en 
begrænsning  af ansvaret  i hvert  enkelt  tilfælde,  fordi 
klin en sådan  begrænsning  af producentens  ansvar 
kan gøre  dette  forudberegneligt;  ansvarsbegræns-
ningen  er fastsat  på grundlag  af en  anslået  gennem-
snitsværdi  for  personlig  ejendom  i normale  tilfælde; 
da personlig  ejendom  omfatter  både  løsøre  og fast 
ejendom,  og disse  kategorier  efter  deres  art i alminde-
lighed  er af forskellig  værdi,  er der  fastsat  ansvars-
beløb  af forskellig  størrelse; 
ved at  erstatningsansvaret  for  formueskade  kun 
omfatter  beskadigelse  eller  ødelæggelse  af private 
aktiver  undgår  man  risikoen  for  at gøre  dette  ansvar 
helt ubegrænset;  det  forekommer  derfor  heller  ikke 
nødvendigt  at fastsætte  en altdækkende  ansvarsbe-
grænsning  ved  siden  af ansvarsbegrænsningen  for 
hvert  enkelt  tilfælde; 
ved Kommissionens  beslutning  nr. 3289/75/EKSF  af 
18. december  1975  ('), som  er tiltrådt  af Rådet,  fast-
lægges  en europæisk  regningsenhed,  der  afspejler  den 
gennemsnitlige  forskydning  af værdien  af medlemssta-
ternes  valutaer; 
konstaterede  forandringer  i Fællesskabets  økonomiske 
og valutariske  situation  gør  en periodevis  tilpasning  af 
de grænsebeløb,  der er fastsat  i direktivet,  påkrævet; NYT  FORSLAG 
uændret 
hvis producentens  ansvar  ikke  er betinget  af skyld,  er 
det ikke  hensigtsmæssigt  at fastlægge  grænser  for 
erstatningen,  som  Rådet  kan  revidere  og eventuelt 
ophæve  i forbindelse  med  personskade; 
da der  som  regel  er stor  forskel  på skadens  mulige 
omfang  ved  henholdsvis  personskade  og  formue-
skade,  må ansvarsbegrænsningen  være  forskellig.  For 
så vidt  angår  personskader  tilgodeses  kravet  om forud-
beregnelighed  ved,  at der  fastsættes  en altdækkende 
ansvarsbegrænsning;  [54 ord  udeladt] 
i de meget  hyppigere  forekommende  tilfælde  af formu-
eskade  må der  derimod  foretages  en begrænsning  af 
ansvaret  i hvert  enkelt  tilfælde,  fordi  kun  en sådan 
begrænsning  af producentens  ansvar  kan  gøre  dette 
forudberegneligt;  ansvarsbegrænsningen  fastsættes  i 
første  omfang  på grundlag  af en anslået  gennemsnits-
værdi  for  personlig  ejendom  i normale  tilfælde;  da 
personlig  ejendom  omfatter  både  løsøre  og  fast 
ejendom,  og disse  kategorier  efter  deres  art i alminde-
lighed  er af forskellig  værdi,  er der  fastsat  ansvars-
beløb  af forskellig  størrelse; 
uændret 
den europæiske  regningsenhed  er defineret  i artikel  10 
i finansforordningen  af 21. december  1977  ('); 
Rådet  foretager  hvert  tredje  år en undersøgelse  af de i 
dette  direktiv  fastsatte  beløb  for under  hensyntagen  til 
den økonomiske  og valutariske  udvikling  i Fælles-
(') EFT  nr. L 327  af 19.  12.  1975,  jf. også  Rådets  afgørelse 
af 21.  april  1975  om  fastsættelse  og omregning  af den 
europæiske  regningsenhed,  som  anvendes  ved  angivelsen 
af de støttebeløb,  der  er anført  i artikel  42  i Lomé-
konventionen  AVS-EØF,  (EFT  nr. L 104  af 24. 4. 1975).  C)  EFT  nr. L 356  af 31. 12. 1977,  s. 1. 
26. 10. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 271/7 
OPRINDELIG  VERSION  NYT  FORSLAG 
skabet,  at konstatere,  om  det  er hensigtsmæssigt  at 
revidere  eller  endog  at ophæve  de fastsatte  grænser 
for ansvar  for personskade  og at revidere  grænserne 
for ansvar  for formueskade; 
en fælles  forældelsesfrist  for  de  ved  skadens  uændret 
indtræden  opståede  erstatningskrav  er både  i forbru-
gernes  og erhvervslivets  interesse.  Denne  frist  kan 
passende  fastsættes  til tre år; 
da produkter  i tidens  løb  ældes,  og da der  udvikles  uændret 
strengere  sikkerhedsforskrifter  og stadig  sker  viden-
skabelige  og tekniske  fremskridt,  ville  det  ikke  være 
rimeligt  at lade  producenten  hæfte  i et ubegrænset 
tidsrum  for,  at hans  produkter  er defekte.  Der  må 
derfor  fastsættes  en tidsmæssig  ansvarsbegrænsning  af 
en rimelig  længde.  Denne  frist  kan  ikke  suspenderes 
eller  afbrydes  ifølge  nationale  bestemmelser.  En alle-
rede  anlagt  sag påvirkes  dog  ikke  heraf; 
for at opnå  en omfattende  og tilstrækkelig  forbruger-  uændret 
beskyttelse  skar  det  ikke  være  muligt  at kunne  ind-
skrænke  producentens  ansvar; 
skadelidte  kan  ifølge  nationale  retsregler  have  et uændret 
erstatningskrav  på et andet  grundlag  end  det,  der  skal 
indføres  i medfør  af dette  direktiv;  da sådanne  rets-
regler  ligeledes  har  til formål  at give  forbrugerne  en 
passende  retsbeskyttelse,  omfattes  de ikke  af direk-
tivet; 
da ansvaret  for  skader,  som  indtræffer  ved  nukleare  uændret 
ulykker,  i alle  medlemsstaterne  er undergivet  omfat-
tende  og særlige  lovbestemmelser,  kan  disse  skader 
udelukkes  fra direktivet  — 
UDSTEDT  FØLGENDE  DIREKTIV: 
Artikel  1 
Producenten  af et produkt  er ansvarlig  for  skade 
forårsaget  af en defekt  ved  produkter,  uanset  om han 
havde  eller  kunne  have  haft  kendskab  til defekten. Artikel  1 
Producenten  af et produkt  er ansvarlig  for  skade 
forårsaget  af en defekt  ved  produktet,  uanset  om han 
havde  eller  kunne  have  haft  kendskab  til defekten. 
Denne  bestemmelse  gælder  også,  når  produktet  indgår 
i en bygning. 
Producenten  er ansvarlig,  selv  om produktet  i betragt-  uændret 
ning  af den  videnskabelige  og tekniske  udvikling  ikke 
Nr. C 271/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 10. 79 
OPRINDELIG  VERSION 
anses  som  defekt  på det tidspunkt,  da han  bragte  det i 
omsætning; 
Artikel  2 
Ved »producent«  forstås  producenten  af det  færdige 
produkt,  producenten  af ethvert  materiale  eller  delpro-
dukt,  samt  enhver  person,  der  ved  at anbringe  sit 
navn,  varemærke  eller  andet  kendetegn  på produktet 
udgiver  sig for at være  dets  producent. 
Såfremt  producenten  af produktet  ikke  kan  identifi-
ceres,  anses  enhver  leverandør  af produktet,  som  dets 
producent,  medmindre  leverandøren  i rimelig  tid 
oplyser  skadelidte  om producentens  identitet  eller  den 
persons  identitet,  som  har leveret  produktet  til ham. 
Den,  der  med  henblik  på videresalg  eller  i lignende 
øjemed  importerer  et produkt  til De  europæiske 
Fællesskaber,  anses  som  dets  producent. 
Artikel  3 
Såfremt  to eller  flere  personer  er ansvarlige  for 
samme  skade,  hæfter  de solidarisk. 
Artikel  4 
Et produkt  er defekt,  når  det  for  personer  eller 
formuegoder  ikke  frembyder  den  sikkerhed,  som  man 
er berettiget  til at forvente. 
Artikel  5 
Producenten  er ikke  ansvarlig,  såfremt  han  godtgør, 
at han  ikke  bragte  produktet  i omsætning  eller  at det 
ikke led af en defekt,  da han  bragte  det i omsætning. NYT  FORSLAG 
Producenten  er ikke  ansvarlig  efter  dette  direktivs 
bestemmelser,  hvis  det defekte  produkt  er et primært 
landbrugsprodukt,  et håndværksprodukt  eller  et kunst-
nerisk  produkt,  hvis  de tydeligt  ikke  er industrielt 
fremstillet. 
Artikel  2 
uændret 
Artikel  3 
Såfremt  to eller  flere  personer  er ansvarlige  for 
samme  skade,  hæfter  de solidarisk,  således  at hver 
enkelt  har ret til erstatning  fra de andre. 
Artikel  4 
Et produkt  er defekt,  når  det  ved  anvendelse  til det 
formål,  det  klart  er beregnet  til, for  personer  eller 
formuegoder  ikke  frembyder  den  sikkerhed,  som  det 
er berettiget  at forvente  når  der  tages  hensyn  til alle 
omstændigheder,  herunder  præsentationen  af 
produktet  og tidspunktet,  hvor  det er bragt  i omsæt-
ning. 
Artikel  5 
Producenten  er ikke  ansvarlig,  såfremt  han  godtgør 
a) at han  ikke  bragte  produktet  i omsætning; 
b) at det,  alle  omstændigheder  taget  i betragtning, 
ikke led af en defekt,  da han  bragte  det i omsæt-
ning 
c) at produktet  hverken  var  produceret  med  henblik 
på salg,  udlejning  eller  anden  form  for distribution 
i erhvervsmæssigt  øjemed  for  producenten  eller 
26. 10. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 271/9 
OPRINDELIG  VERSION  NYT  FORSLAG 
produceret  og distribueret  i forbindelse  med  produ-
centens  erhvervsvirksomhed. 
Hvis  den  skadelidte  eller  en anden  person,  for  hvem 
han er ansvarlig  på grund  af skyld,  har  bidraget  til 
skadens  indtræden,  kan  erstatningen  nedsættes  eller 
helt bortfalde. 
Artikel  6 
Ved skade  i artikel  1 fortstås: 
a) død  eller  personskade; 
b) skade  på eller  ødelæggelse  af ethvert  formuegode, 
bortset  fra selve  det defekte  produkt,  såfremt  dette 
formuegode 
i) er af en sådan  art,  som  normalt  erhverves  til 
privat  brug  eller  forbrug,  og 
ii) ikke  af skadelidte  er erhvervet  eller  anvendt 
som led  i hans  erhvervsmæssige  virksomhed, 
herunder  liberale  erhverv. 
Artikel  7 
Producentens  ansvar  på grundlag  af de i medfør  af 
dette  direktiv  fastsatte  bestemmelser  er ved  død  og 
personskader,  forårsaget  af ens  produkter,  som  lider 
af samme  defekt,  begrænset  til 25 mio  ERE. Artikel  6 
Ved »skade«  i artikel  1 forstås: 
a) død  eller  personskade; 
b) skade  på eller  ødelæggelse  af ethvert  formuegode, 
bortset  fra selve  det defekte  produkt,  såfremt  dette 
formuegode 
i) er af en sådan  art,  som  normalt  erhverves  til 
privat  brug  eller  forbrug,  og 
ii) ikke  af skadelidte  er erhvervet  eller  anvendt 
udelukkende  som  led  i hans  erhvervsmæssige 
virksomhed,  herunder  liberale  erhverv. 
c) godtgørelse  for  svie  og smerte  og anden  erstatning 
for ikke-økonomisk  skade. 
Artikel  7 
Producentens  samlede  ansvar  på grundlag  af de i 
medfør  af de i dette  direktiv  fastsatte  bestemmelser 
kan ved  død  og personskade,  forårsaget  af ensartede 
produkter,  som  lider  af samme  defekt,  begrænses  til 
et højestebeløb,  der  skal  fastsættes  af Rådet  med  kvali-
ficeret  flertal  efter  forslag  fra  Kommissionen.  Indtil 
Rådet  har  fastsat  et sådant  beløb,  andrager  det  25 
millioner  europæiske  regningsenheder  (ERE). 
Dette  beløb  omfatter  også  den  i artikel  6, litra  c), 
nævnte  godtgørelse  og  anden  erstatning,  hvor  det 
drejer  sig om død  eller  personskade. 
Producentens  ansvar  på grundlag  af de i medfør  af uændret 
dette  direktiv  fastsatte  bestemmelser  er, med  hensyn 
til skade  på et formuegode,  over  for  hver  person 
begrænset  til 
— 15  000  ERE  ved  skade  på løsøre; 
— 50 000  ERE  ved  skade  på fast  ejendom. 
Dette  beløb  omfatter  også  den  i artikel  6, litra  c), 
nævnte  godtgørelse  og  anden  erstatning,  hvor  det 
drejer  sig om materiel  skade. 
Nr. C 271/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 10. 79 
OPRINDELIG  VERSION 
Ved europæisk  regningsenhed  (ERE)  forstås  den,  der 
er fastlagt  ved  Kommissionens  beslutning  nr. 3289/ 
75/EKSF  af 18. december  1975. 
Det tilsvarende  beløb  i national  valuta  fastsættes  ved 
anvendelse  af den  almindelige  omvekslingskurs  dagen 
før erstatningsbeløbet  endeligt  fastsættes. 
Efter  forslag  fra  Kommissionen  undersøger  og om 
nødvendigt  reviderer  Rådet  hvert  tredje  år de i denne 
artikel  i ERE  nævnte  beløb  under  hensyn  til den 
økonomiske  og valutariske  udvikling  i Fællesskabet. 
Artikel  8 
Erstatningskrav  på grundlag  af de i medfør  af dette 
direktiv  fastsatte  bestemmelser  forældes  på tre  år. 
Tidsfristen  regnes  fra  den  dag,  skadelidte  får 
kendskab  til eller  med  rimelighed  burde  have  fået 
kendskab  til skaden,  defekten  og producentens  iden-
titet. 
Medlemsstaternes  lovgivning  om  suspension  eller 
afbrydelse  af denne  frist  omfattes  ikke  af dette 
direktiv. 
Artikel  9 
Producentens  ansvar  ophører  efter  10  års  forløb 
beregnet  fra udløbet  af det kalenderår,  hvori  han  har 
bragt  det  defekte  produkt  i omsætning,  medmindre 
skadelidte  forinden  har anlagt  retssag  mod  ham. 
Artikel  10 
Ansvar  på grundlag  af de i medfør  af dette  direktiv 
fastsætte  bestemmelser  kan  ikke  fraskrives  eller  ind-
skrænkes. 
Artikel  11 
Krav,  som  rejses  i anledning  af skade  forårsaget  af et 
defekt  produkt,  og som  hviler  på andet  grundlag  end 
det, der  er fastsat  i medfør  af dette  direktiv;  påvirkes 
ikke heraf. NYT  FORSLAG 
Ved europæisk  regningsenhed  (ERE)  forstås  den,  der 
er fastlagt  i artikel  10 i finansforordningen  af 21. 
december  1977. 
uændret 
På grundlag  af en beretning  fra Kommissionen  under-
søger  Rådet  hvert  tredje  år de i denne  artikel  nævnte 
beløb.  I i'jvct  fnI(I  oo efter  forslag  fra Kommissionen 
reviderer  eller  ophæver  Rådet  med  kvalificeret  flertal 
det i denne  artikels  første  afsnit  fastsatte  beløb  eller 
reviderer  de i tredje  afsnit  fastsatte  beløb,  under 
hensyn  til den  økonomiske  og valutariske  udvikling  i 
Fællesskabet. 
Artikel  8 
uændret 
Artikel  9 
Producentens  ansvar  ophører,  såfremt  der  ikke 
forinden  er anlagt  sag,  efter  ti års forløb  regnet  fra 
datoen,  hvor  producenten  bragte  det  pågældende 
produkt,  der forårsagede  skaden  i omsætning. 
Artikel  10 
uændret 
Artikel  11 
uændret 
26. 10. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 271/11 
OPRINDELIG  VERSION NYT  FORSLAG 
Artikel  12 Artikel  12 
Dette  direktiv  finder  ikke  anvendelse  på skader,  som 
indtræffer  ved nukleare  ulykker. uændret 
Artikel  13 Artikel  13 
Medlemsstaterne  sætter  inden  atten  måneder  de 
nødvendige  administrativt  eller  ved  lov  fastsatte 
bestemmelser  i kraft  i overensstemmelse  med  dette 
direktiv  og underretter  uopholdeligt  Kommissionen 
herom. uændret 
Artikel  14 Artikel  14 
Medlemsstaterne  meddeler  Kommissionen  ordlyden 
af de vigtigste  nationale  retsforskrifter,  som  de senere 
gennemfører  inden  for  det  område,  der  omfattes  af 
dette  direktiv. uændret 
Artikel  15 Artikel  15 
Dette  direktiv  er rettet  til medlemsstaterne. uændret