FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 29/2008

fastlagt af Rådet den 9. december 2008

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/…/EF af … om rederes forsikring mod søretlige krav

(EØS-relevant tekst)

(2008/C 330 E/02)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og

ud fra følgende betragtninger:

Et af elementerne i Fællesskabets søtransportpolitik er at forbedre handelsskibsfartens kvalitet ved i højere grad at gøre alle erhvervsoperatører ansvarlige.

Forpligtelsen til at have forsikring bør gøre det muligt at beskytte de skadelidte bedre. Den bør desuden bidrage til at udelukke substandardskibe og gøre det muligt at genskabe konkurrencen mellem operatørerne. Den Internationale Søfartsorganisation har desuden i sin resolution A.898(21) opfordret staterne til at tilskynde redere til at være forsvarligt forsikret.

Hvis bestemmelserne i dette direktiv ikke overholdes, bør der rådes bod herpå. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/.../EF af ... om havnestatskontrol (omarbejdning) (5) indeholder allerede bestemmelser om tilbageholdelse af skibe, hvis de certifikater, der skal forefindes om bord, mangler. Det er dog hensigtsmæssigt, at der gives mulighed for at bortvise et skib, hvis der ikke forefindes et forsikringscertifikat om bord. De nærmere bestemmelser for bortvisningen bør gøre det muligt at afhjælpe situationen inden for en rimelig frist.

Målene for dette direktiv, nemlig at indføre og iværksætte hensigtsmæssige foranstaltninger inden for søtransportpolitikken, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af dets omfang og virkninger bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål —

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Formål

Ved dette direktiv fastsættes de regler, der finder anvendelse på visse aspekter af rederes forsikring mod søretlige krav.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Dette direktiv finder anvendelse på skibe med en bruttotonnage på 300 eller derover.

2. Dette direktiv finder ikke anvendelse på krigsskibe, marinehjælpeskibe eller andre skibe, som ejes eller drives af en stat og benyttes i ikke-kommerciel statstjeneste.

3. Dette direktiv berører ikke de ordninger, der er indført ved gældende retsakter i den pågældende medlemsstat, og som er opført på listen i bilaget.

Artikel 3

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

»reder«: den registrerede ejer af et søgående skib, eller enhver anden person, som f.eks. bareboatbefragteren, der har ansvaret for skibets drift

»forsikring«: forsikring med eller uden selvrisiko, som omfatter f.eks. skadesforsikring af den type, der for øjeblikket udbydes af den internationale gruppe af P&I-klubber, og andre effektive former for forsikring (herunder dokumenteret selvforsikring) samt finansiel sikkerhed med tilsvarende dækningsbetingelser

Artikel 4

Forsikring mod søretlige krav

1. Den enkelte medlemsstat stiller krav om, at redere af skibe, der fører dens flag, har forsikring, der dækker sådanne skibe.

2. Den enkelte medlemsstat stiller krav om, at redere af skibe, der fører en anden stats flag, har forsikring, hvis sådanne skibe anløber en havn under denne medlemsstats jurisdiktion. Dette er ikke til hinder for, at medlemsstaterne i overensstemmelse med international ret, kan stille krav om efterlevelse af denne forpligtelse, hvis sådanne skibe sejler i deres territorialfarvande.

3. Den i stk. 1 og 2 nævnte forsikring skal dække søretlige krav, jf. dog begrænsningen i henhold til konventionen af 1996. Forsikringsbeløbet for hvert enkelt skib pr. ulykke er det samme som det relevante maksimumsbeløb for begrænsning af ansvaret, som fastsat i konventionen af 1996.

Artikel 5

Inspektioner, overholdelse, bortvisning fra havne og nægtelse af adgang til havne

1. Den enkelte medlemsstat sikrer, at enhver inspektion af et skib i en havn under dens jurisdiktion i overensstemmelse med direktiv 2008/.../EF omfatter kontrol af, at et certifikat som omhandlet i artikel 6 forefindes om bord.

2. Hvis det i artikel 6 omhandlede certifikat ikke forefindes om bord, og uden at dette berører bestemmelserne i direktiv 2008/.../EF om tilbageholdelse af skibe af sikkerhedsmæssige årsager, kan den kompetente myndighed udstede en afgørelse om bortvisning til skibet, som meddeles Kommissionen, de øvrige medlemsstater og den berørte flagstat. Som følge af udstedelsen af denne afgørelse om bortvisning nægter alle medlemsstater dette skib adgang til deres havne, indtil rederen meddeler det i artikel 6 omhandlede certifikat.

Artikel 6

Forsikringsdokumenter

1. Eksistensen af den forsikring, der er omhandlet i artikel 4, skal attesteres ved et eller flere certifikater, der er udstedt af forsikringsselskabet og som skal forefindes om bord på skibet.

2. De af forsikringsselskabet udstedte certifikater skal indeholde følgende oplysninger:

3. Er certifikaterne ikke affattet på engelsk, fransk eller spansk, skal teksten indeholde en oversættelse til et af disse sprog.

Artikel 7

Sanktioner

Med henblik på artikel 4, stk. 1, fastsætter medlemsstaterne de sanktioner, der skal anvendes ved overtrædelse af nationale bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at disse sanktioner anvendes. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

Artikel 8

Rapporter

Kommissionen forelægger hvert tredje år, og første gang inden den 1. januar 2015, Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af dette direktiv.

Artikel 9

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv før den 1. januar 2012. De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 10

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 11

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EUT C 318 af 23.12.2006, s. 195.

(2) EUT C 229 af 22.9.2006, s. 38.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 29.3.2007 (EUT C 27 E af 31.1.2008, s. 166), Rådets fælles holdning af 9. december 2008 og Europa-Parlamentets holdning af … (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(4) EUT L 255 af 30.9.2005, s. 11.

(5) EUT L …

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

Kommissionen forelagde et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om rederes erstatningsansvar og om finansiel garanti den 31. januar 2006 (1) som et af forslagene i tredje søfartssikkerhedspakke.

Den 29. marts 2007 vedtog Europa-Parlamentet sin førstebehandlingsudtalelse (2).

Den 9. oktober 2008 nåede Rådet til politisk enighed om et udkast til direktiv om rederes forsikring mod søretlige krav. Efter den juridiske og sproglige gennemgang vedtog Rådet sin fælles holdning den 9. december 2008 i overensstemmelse med traktatens artikel 251.

Under behandlingen har Rådet taget hensyn til udtalelsen fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3) og udtalelsen fra Regionsudvalget (4).

II. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Generelt

Forslaget til direktiv om rederes erstatningsansvar og om finansiel garanti, som Kommissionen forelagde i begyndelsen af 2006, indgår i tredje søfartssikkerhedspakke. Kommissionens forslag tager sigte på på fællesskabsplan at harmonisere ordningen for redernes erstatningsansvar og de dertil knyttede lofter og på at indføre en obligatorisk forsikringsordning og finansielle garantier for søfarende, der er blevet efterladt.

Selv om Rådet kan tilslutte sig formålet med Kommissionens forslag, der sigter mod en mere effektiv dækning af de skadelidtes interesser ved skader som følge af drift af skibe, mener det, at flere bestemmelser i forslaget, der skaber særlige fællesskabsregler parallelt med internationale forpligtelser vedrørende samme spørgsmål, vil føre til en situation med modstridende regler og virke mod hensigten i relation til ovennævnte mål. Dette gælder især bestemmelserne om ordningen for erstatningsansvar og foranstaltningerne vedrørende søfarende. De foreslåede bestemmelser om at gøre det obligatorisk at ratificere en IMO-konvention er ikke acceptable for medlemsstaterne, især af forfatningsmæssige årsager. Desuden finder Rådet nogle bestemmelser, især dem, der vedrører udstedelse og kontrol af certifikater, uhensigtsmæssige, da de vil skabe unødvendige administrative byrder.

Rådets fælles holdning sigter mod at indføre bestemmelser med en klar merværdi, som ikke findes for øjeblikket hverken på internationalt plan eller på fællesskabsplan. Den fokuserer derfor på at indføre forsikringspligt for redere på samme niveau som de lofter, de er fastsat i konventionen om begrænsning af ansvaret for søretlige krav som ændret ved 1996-protokollen (globalbegrænsningskonventionen 96). Den specificerer foranstaltningerne til gennemførelse af denne pligt ved kontrol af et certifikat, der skal forefindes om bord på skibe med henblik herpå, og fastsætter sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse.

Rådets fælles holdning ændrer således i vidt omfang Kommissionens oprindelige forslag ved at omarbejde det og udelade flere dele af teksten. Dette indebærer, at alle de ændringer, der blev indsat i Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse vedrørende disse udladte dele, ikke er blevet accepteret af Rådet.

Parallelt med den fælles holdning bekræfter en erklæring fra repræsentanterne for regeringerne for Den Europæiske Unions medlemsstater deres tilsagn om at gøre deres yderste for at sikre en hurtig og effektiv anvendelse af de internationale konventioner om søfartssikkerhed, IMO-reglerne om flagstatsforpligtelser og IMO-auditten.

De vigtigste politikspørgsmål

i) Obligatorisk forsikring mod søretlige krav

Rådet følger Kommissionens forslag om at indføre forsikringspligt for redere af skibe, der fører en medlemsstats flag, og af skibe, der fører en anden stats flag. Hvad angår sidstnævnte specificeres det i Rådets fælles holdning, at dette gælder, så snart skibet anløber en havn under en medlemsstats jurisdiktion eller, hvis en medlemsstat træffer afgørelse herom, når skibet sejler i dens territorialfarvande.

Med henblik på en harmoniseret global forsikringsdækning henviser Rådet i sin fælles holdning til de lofter, der er fastsat i globalbegrænsningskonventionen 96, som forsikringsbeløbet for hvert enkelt skib pr. ulykke. Udtrykket »forsikring« som anvendt i den fælles holdning er i vidt omfang baseret på definitionen i IMO's resolution A.898(21) (Retningslinjer for rederes ansvar i forbindelse med søretlige krav).

ii) Kontrol, overholdelse og sanktioner

For at kontrollere rederes overholdelse af deres forsikringspligt indfører den fælles holdning kontrol i havnestaten i overensstemmelse med direktivet om havnestatskontrol. Med henblik herpå skal et eller flere certifikater, som er udstedt af forsikringsselskabet, forefindes om bord på skibet. De særlige kendetegn for certifikatet, der er angivet i den fælles holdning, er i vidt omfang baseret på Kommissionens oprindelige forslag.

Rådet finder det vigtigt at forudse mulighed for specifikke sanktioner, hvis forsikringscertifikatet ikke forefindes om bord. Med forbehold at det pågældende skibs tilbageholdelse efter reglerne om havnestatskontrol kan skibet bortvises fra en havn og nægtes indsejling i enhver medlemsstats havn, så længe situationen ikke er afhjulpet. Den fælles holdning indeholder også en generel bestemmelse om indførelse af sanktioner for manglende overholdelse af direktivet for så vidt angår medlemsstaternes pligter som flagstater.

iii) Forbindelsen med ordninger, der er indført i overensstemmelse med andre instrumenter for ansvar og erstatning

Rådet følger Kommissionens forslag og fastsætter i sin fælles holdning, at direktivet ikke berører ordninger, der er indført i henhold til andre internationale konventioner, dvs. CLC-konventionen, HNS-konventionen, bunkeroliekonventionen og vragfjernelseskonventionen samt forordningen om gennemførelse af Athenkonventionen i fællesskabsretten.

III. KONKLUSION

Rådet mener, at den fælles holdning er et redskab, der bidrager til at yde en effektiv erstatning til skadelidte ved skader som følge af skibes drift og til at eliminere substandardskibe.

Rådet noterer sig de kontakter, som allerede har fundet sted med Europa-Parlamentet om dette forslag inden for rammerne af forhandlingerne om andre forslag i tredje søfartssikkerhedspakke. Det ser frem til hurtigt at nå til enighed om teksten, så direktivet kan blive vedtaget så hurtigt som muligt.

(1) Dok. 5907/06.

(2) Dok. 7805/07 CODEC 277 MAR 20 ENV 171.

(3) CESE 1177/2006 af 13.9.2006 (EUT C 318 af 23.12.2006, s. 195).

(4) CdR 43/2006 af 15.6.2006 (EUT C 229 af 22.9.2006, s. 38).