30.11.  77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 287/11 
forskellige  markedsførte  reguleringssystemers  ydeevne 
til rådighed  for bygherrer  og interesserede  huskøbere. 
2.3. Udkast  til Rådets  henstilling  om  rationel  udnyt-
telse af energi  i industrivirksomheder 
2.3.1.  Udvalget  tilslutter  sig forslaget  om,  at der  i 
de enkelte  medlemslande  oprettes  organer  til fremme 
af energibesparelser,  navnlig  hvis  disse  organer  støttes 
af EF-institutionerne. 
2.3.2.  Henstillingen  om  at skabe  en passende  in-
tern organisation  med  henblik  på udarbejdelse  og 
gennemførelse  af et energibesparelsesprogram,  herun-
der de dertil  hørende  obligatoriske  indberetninger  om 
energiforbrug  og besparelsesresultater,  — og specielt 
henstillingen  om ansættelse  af en ansvarlig  person  for 
energispørgsmål  i virksomheder  med  over  100  medar-
bejdere  — anser  Udvalget  hverken  for  en egnet  eller 
nødvendig  foranstaltning,  der kan  medføre  yderligere 
afgørende  energibesparelser.  Tværtimod  ville  Udval-
get anse  det for tilstrækkeligt,  om disse  virksomheder 
efter  eget  skøn  udpegede  en energiansvarlig  som  kon-
taktperson  til de kompetente  nationale  organer. 2.3.3.  Efter  Udvalgets  opfattelse  bør  man  vare  sig 
for en alt for  kraftig  udvidelse  af de nationale  orga-
ner, som  beskæftiger  sig med  rationel  energiudnyt-
telse. 
2.4. Udkast  til  Rådets  henstilling  om  oprettelse  af 
rådgivende  organer  i medlemsstaterne  med  hen-
blik på  fremme  af  kombineret  produktion  af 
varme  og  kraft  i industrisektoren  samt  til fjern-
varme 
2.4.1.  Den  indsats,  som  er  nødvendig  for  at 
fremme  kombineret  produktion  af varme  og kraft  i 
industrisektoren  samt  produktion  af fjernvarme,  kan 
foretages  under  tilsyn  af de nationale  organer,  som  er 
eneansvarlige  for rationel  energiudnyttelse. 
2.4.2.  Udvalget  mener,  at Fællesskabet  på dette 
område,  hvor  betydelige  energibesparelser  skulle  være 
mulige,  med  held  kan  optræde  som  koordinator  og 
katalysator;  dog  er en betydelig  indsats  stadig  nød-
vendig. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  29. september  1977. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  direktiv  om  indbyrdes  tilnærmelse  af medlemsstaternes 
ved lov  eller  administrativt  fastsatte  bestemmelser  vedrørende  sundhedsbeskyttelse  af 
arbejdstagere,  der  er udsat  for vinylchloridmonomer 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 291  af 6. december  1976,  side  5. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  1. december  1977  i medfør  af artikel  100  i traktaten  om  oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det  nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  151.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den  28. og 29. september  1977,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
Nr. C 287/12 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 11.77 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  art.  100, 
under  henvisning  til anmodning  om  udtalelse  af 
1. december  1976  fra Rådet  for De europæiske  Fælles-
skaber, 
under  henvisning  til de ændringer,  som  Kommissio-
nen i henhold  til EØF-traktatens  artikel  149,  stk.  2, 
har foretaget  i ovennævnte  forslag  (1), 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af dets  præsi-
dium  den  14.  december  1976  om at pålægge  Afdelin-
gen for  sociale  anliggender  at udarbejde  udtalelse  og 
beretning  herom, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af denne  afde-
ling på mødet  den  15. september  1977, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  151.  ple-
narforsamling,  afholdt  den  28.  og  29.  september 
1977,  mødet  den  29. september  1977,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Det er Fællesskabets  pligt  at fremme  en forbedring  af 
arbejdsvilkårene  og en forbedring  af levestandarden 
for arbejdstagere  og deres  familier  såvel  som  at frem-
me forebyggelse  af og  kontrol  med  erhvervssyg-
domme; 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  har  i tidligere 
udtalelser  og beretninger  understreget  behovet  for  en 
mere  udstrakt  og bedre  livskvalitet  samt  nødvendig-
heden  af at beskytte  arbejdstagernes  og deres  fami-
liers helbred; 
Den internationale  Arbejdsorganisation  har  vedtaget 
en konvention  (»Konvention  nr. 139  vedrørende  fore-
byggelse  af og kontrol  med  erhvervsrisici  forårsaget 
af kræftfremkaldende  stoffer  og midler«)  og en hen-
stilling  (»Henstilling  nr. 147  vedrørende  forebyggelse 
af og  kontrol  med  erhvervsrisici  forårsaget  af 
kræftfremkaldende  stoffer  og midler«)  om erhvervsbe-
tingede  kræftsygdomme; 
af den  videnskabelige  viden  og af de seneste  under-
søgelser  på arbejdspladser  fremgår  det,  at vinylchlorid 
(») EFT  nr. C 219  af 14. 9. 1977. er kræftfremkaldende  hos  mennesker  og at det  giver 
sig udslag  i leverangiosarcoma,  ligesom  der er tegn  på, 
at det kan  forekomme  i mangfoldige  svulster; 
enhver  udsættelse  for  et kræftfremkaldende  stof  bør 
anses  for at være  farlig  for mennesker; 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  støtter  fornuftige, 
gennemførlige  love  såsom  dette  direktivforslag,  som 
vil medføre  et sundere  og sikrere  arbejdsmiljø  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
enstemmigt 
Udvalget  godkender  forslaget  under  forbehold  af føl-
gende  bemærkninger: 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Da  Udvalget  altid  har  lagt  særdeles  stor  vægt 
på beskyttelsen  af arbejdstagerne  og disses  sikker-
hed på arbejdspladsen,  og da det  foreliggende  direk-
tiv er det  første  af sin  art,  har  Udvalget  ønsket  at 
fremsætte  nogle  bemærkninger,  der  rækker  videre 
end til selve  direktivets  konkrete  indhold.  Udvalget 
ønsker  hermed  at give  udtryk  for,  at menneskets, 
sundhed,  trivsel  og sikkerhed  ligger  den  stærkt  på 
sinde,  ligesom  det  tilslutter  sig den  indsats,  der  skal 
gøres  fremover. 
1.2. Udvalget  anmoder  Kommissionen  om  at tage 
initiativ  til udarbejdelsen  af et europæisk  program 
for sundhedsbeskyttelse  og sikkerhed  på arbejdsplad-
sen med  en klar  prioritering.  Påvisning  og forebyg-
gelse  af erhvervssygdomme  bør  høre  til de priorite-
rede  målsætninger.  Udvalget  er flere  gange  tidligere 
gået ind  for  forebyggelse  af erhvervssygdomme.  Det 
finder,  at forebyggelsen  og kendskabet  dertil  stadig  er 
utilstrækkeligt.  Det  europæiske  institut  til forbedring 
af leve-  og arbejdsvilkårene  i Dublin  kan  og bør  ind-
drages  i det  forberedende  arbejde.  Primært  bør  der 
gøres  klar  status  over,  hvad  der  indtil  nu er sket  in-
den for  Fællesskabet  på dette  felt.  Endvidere  bør  de 
nødvendige  midler  (snarest  muligt)  stilles  til rådighed 
med henblik  på koordinering  og gennemførelse  af 
medicinsk  forskning  i virkningerne  af farlige  stoffer. 
Det europæiske  Kul-  og Stålfællesskab  kan  tages  som 
et forbillede,  da det  har  skabt  en fælles  forsknings-
fond  til studier  af sygdomme  i kul-  og stålindustrien. 
Udvalget  anmoder  Kommissionen  om  at undersøge, 
hvordan  de nødvendige  midler  kan  tilvejebringes.  Om 
30.11.  77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 287/13 
muligt  kunne  dette  ske  ved  at man  pålagde  den  ke-
miske  industri  en produktions-  eller  merværdiafgift.  I 
denne  forbindelse  henstiller  Udvalget,  at det overvejes 
at oprette  en europæisk  instans,  der foretager  under-
søgelser  af de risici,  som  er forbundet  med  stoffer  til 
brug  i industrien,  før  disse  markedsføres,  og som 
samtidig  administrerer  en databank  med  oplysninger 
om farlige  stoffers  skadevirkninger. 
1.3. På  baggrund  af de hidtidige  forskningsresulta-
ter bør enhver  udsættelse  for et kemisk  kræftfremkal-
dende  stof  anses  for  at være  farligt  for mennesker. 
For kræftfremkaldende  stoffers  vedkommende  kan 
der ikke  fastsættes  nogen  sikkerhedstærskel  på basis 
af stoffernes  anvendelse  i praksis. mærkenavne  på kemiske  stoffer  og forbindelser,  bør 
der helt  afgjort  samtidig  gives  oplysninger  om  den 
kemiske  sammensætning. 
1.8. Såfremt  resultaterne  af medicinske  undersøgel-
ser giver  åbenbar  anledning  hertil,  bør  Fællesskabet 
og medlemsstaterne  ikke  blot  aktivt  informere  be-
folkningen  om de eksisterende  risici,  men  der bør  un-
der alle  omstændigheder  via  lovgivningen  sikres  en 
passende  beskyttelse  mod  og kontrol  med  farlige  stof-
fer. Økonomiske  og konkurrencemæssige  fordele  bør 
aldrig  opnås  ved  at arbejdstagernes  liv og helbred 
med overlæg  sættes  på spil. 
1.4. Udvalget  anbefaler,  at EFs  medlemsstater 
hurtigst  muligt  ratificerer  konvention  nr. 139  og føl-
ger ILOs  henstilling  nr. 147  samt  Kommissionens  tid-
ligere  henstilling  om  erhvervssygdomme.  Såfremt 
denne  henstilling  skulle  vise  sig at have  utilstrækkelig 
retskraft,  foreslår  Udvalget,  at man  benytter  mere 
bindende  retlige  instrumenter  på dette  område. 
1.5. Udvalget  finder  det ønskeligt,  at alle  Kommis-
sionens  aktiviteter  på dette  område  samles  på ét sted 
eller at der i det mindste  sikres  en effektiv  koordine-
ring. 
1.6. Udvalget  anbefaler,  at man  indfører  et passen-
de system  til registrering  af udsættelse  for farlige  stof-
fer og af helbredstilstanden  hos  de personer,  der  er 
udsat  for disse  stoffer.  Dette  system  kunne  uden  be-
svær  sammenkædes  med  den  nationale  befolknings-
statistik,  dvs.  med  dødelighedsstatistikken  eller  med 
en eventuel  kræftstatistik.  En sammenkædning  med  de 
nationale  registre  er af afgørende  betydning,  når man 
skal opspore  tidligere  ansatte,  selv  efter  at disse  er 
ophørt  i deres  erhverv. 
1.7. Det  påhviler  såvel  Det  europæiske  Fællesskab 
som de nationale  myndigheder  mod  betaling  at gøre 
let forståelige  oplysninger  om  industrielt  anvendte 
farlige  stoffer  og de dermed  forbundne  risici  alment 
tilgængelige.  Desuden  bør  arbejdsgiverne  være  for-
pligtede  til at informere  deres  arbejdstagere  om arten 
af og farerne  ved  de farlige  kemiske  stoffer,  som 
fremstilles  og anvendes  på deres  virksomhed,  såvel 
som om  hvilke  beskyttelsesforanstaltninger  der  er 
truffet  at hensyn  til arbejdstagerne.  Ophavsretten  til 
oplysninger  om arten  af og farerne  ved kemiske  stof-
fer bør  ophæves.  Såfremt  der  anvendes  kode-  og 1.9. Faren  ved  kemiske  stoffer  eksisterer  i arbejds-
pladsmiljøet  i alle  lande;  den  giver  sig også  udslag  i 
andre  alvorlige  erhvervssygdomme  end  kræft,  og 
også  disse  andre  sygdomme  bør  man  være  meget 
opmærksom  på.  Visse  kræfttilfælde  kan  have  sam-
menhæng  med  andre  svagheder  i de samme  væv  eller 
organer.  Kronisk  eller  gentagen  skade  på de samme 
væv er ikke  undersøgt  så grundigt,  at der kan  drages 
sikre  konklusioner.  Undersøgelse  af den  eventuelle 
sammenhæng  mellem  kræft  og andre  interkurrente 
sygdomme  kræver  kontrol  med  talrige  andre  fakto-
rer, som  vides  at have  sammenhæng  med  kræft-
risikoen.  Problemerne  bliver  yderligere  kompliceret 
som følge  af vanskelighederne  dels  ved  hurtigt  og 
nøjagtigt  at stille  en diagnose  over  kræft  eller  både 
kræft  og en anden  sygdom  og dels  ved at sondre  mel-
lem virkningerne  af kræft  og en primær  uafhængig 
sygdom  (cirrose,  primær  leverfunktionsforstyrrelser  i 
kræft-immune  celler). 
1.10.  Da  de fleste  kræfttilfælde  kan  tilskrives  mil-
jøfaktorer,  er kræft  kun  i meget  få tilfælde  en uund-
gåelig  sygdom.  Den  teknologiske  udvikling  må ikke 
resultere  i flere  kræfttilfælde  og erhvervssygdomme  i 
almindelighed,  men  skal  primært  have  til formål  at 
sikre  en kraftig  og hurtig  mindskelse  af de erhvervs-
og kræftsygdomme,  som  forårsages  af farlige  stoffer 
på arbejdspladsen. 
2. Særlige  bemærkninger 
2.1. Udvalget  agter  ikke  at gå i detaljer  med  Kom-
missionens  forslag,  fremfor  alt fordi  dette  er særdeles 
teknisk.  Dog  mener  Udvalget  at der i det nødvendige 
Nr. C 287/14 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 11. 77 
omfang  tages  stilling  til enkeltheder  i direktivforslaget 
i de nedenstående  bemærkninger. 
2.2. Formålet  med  direktivforslaget  er at harmoni-
sere de administrativt  eller  ved  lov  fastsatte  bestem-
melser  om  beskyttelse  af arbejdstagerne  mod  virk-
ningerne  af vinylchloridmonomer  (VCM)  på arbejds-
pladsen.  Direktivforslaget  omfatter  virksomheder, 
hvor  (a) vinylchloridmonomer  fremstilles,  genindvin-
des, oplagres,  omlades,  transporteres  eller  anvendes 
på anden  måde,  og hvor  (b)  vinylchloridmonomer 
omdannes  til  ikke-forarbejdede  polyvinylchlorider 
(PVC). 
2.3. Beskyttelsen  af arbejdstagerne  skal  i henhold 
til direktivforslaget  garanteres  ved  fastsættelsen  af: 
— grænseværdier  for  VCM-koncentrationen  i 
atmosfæren  omkring  arbejdsområdet; 
— de hertil  påkrævede  tekniske  målemetoder  og 
kontrolforanstaltninger  samt  andre  foranstaltnin-
ger til forebyggelse  af farer; 
— retningslinjer  for lægekontrol. 
2.4. I  direktivforslaget  tager  man  ikke  kun 
udgangspunkt  i det  sædvanligvis  helbredelige 
VCM-sygdomsbillede  »erhvervsmæssig  akroosteoly-
se«, men  også  i nyere  data  fra  dyreforsøg  og epide-
miologiske  undersøgelser  hvoraf  det  fremgår,  at lang-
varige  og/eller  gentagen  udsættelse  for  VCM  i høje 
koncentrationer  i atmosfæren  også  kan  forårsage  hud-
sygdomme  og leverfunktionsforstyrrelser. 
2.5. Endvidere  påpeges  det  i direktivforslaget,  at 
VCM  også  må  betragtes  som  en kræftfremkaldende 
substans,  der  kan  være  årsag  til angiosarcoma,  en 
sjælden  form  for  ondartet  svulst,  som  i meget  få 
tilfælde  også  kan  opstå  uden  kendt  årsag. 
2.6. Vinylchlorid  kom  i offentlighedens  søgelys  i 
1974,  hvor  flere  arbejdere,  der  gennem  længere  peri-
oder  havde  været  i berøring  med  stoffet,  begyndte  at 
udvikle  angiosarcoma,  en sjælden  og altid  dødelig 
form  for leverkræft.  Uden  at udtale  sig om konsekven-
serne  eller  tage  endelig  stilling  til spørgsmålet  ønsker 
Udvalget  at påpege,  at ikke  alene  leverangiosarcoma, 
men også  kræft  i andre  organer  — som  f.eks.  kræft  i 
åndedrætsorganerne,  hjernen  og lumfekarsystemet  — 
sås at forekomme  signifikant  hyppigere  end  normalt 
hos arbejdstagere,  som  havde  været  udsat  for kraftige 
koncentrationer  af vinylchlorid. 2.7. Gennem  nyere  forskning  er det  blevet  påvist, 
at VCM-udsættelse  kan  forårsage  kræft  i andre  orga-
ner end  leveren,  og at der  også  kan  forekomme  tera-
togene  virkninger.  Ingen  af disse  undersøgelser  er 
hidtil  blevet  bekræftet;  tværtimod  er de blevet  anfæg-
tet. Indtil  nu har  det  ikke  været  muligt  at påvise 
mutagene  virkninger  i kimceller  hos  dyr  selv  efter 
meget  kraftig  VCM-udsættelse,  hvorimod  kromo-
somændringer  i blodcellerne  er blevet  påvist.  På bag-
grund  af den  usikkerhed,  der  råder  på disse  meget 
vigtige  områder,  skal  Udvalget  imidlertid  understrege 
det påtrængende  behov  for  yderligere  forskning. 
Udvalget  finder  det særdeles  ønskeligt,  at der  foreta-
ges yderligere  undersøgelser  af de ovennævnte  virk-
ninger.  Hvis  resultaterne  af den  lægevidenskabelige 
forskning  skaber  frygt  for mutagene  eller  teratogene 
virkninger,  udtrykker  Udvalget  ønske  om,  at der  bli-
ver truffet  foranstaltninger  til at sikre  en lægekontrol 
med de pågældende  arbejdstageres  familier.  Såfremt 
der er en klar  risiko  for  teratogene  virkninger,  bør 
kvindelige  arbejdstagere  ikke  beskæftiges  med  pro-
duktion  af teratogene  stoffer  eller  udsættes  for  virk-
ningerne  af disse  under  graviditeten. 
2.8. Udvalget  ønsker  at fremhæve,  at der  må tages 
hensyn  til det  kemiske  miljøs  »samlede  kumulative« 
indvirkning  på arbejdstageren  og hans  familie,  især  i 
de industrialiserede  dele  af Europa.  Arbejdspladsmil-
jøet er fortsat  det  primære  laboratorium,  hvor  visse 
substansers  kræftfremkaldende  virkning  på menne-
sker først  bliver  afsløret.  Udvalget  understreger,  at 
udsættelse  for en bestemt  substans  i sig selv  kan  være 
forholdsvis  uskadelig,  men  at andre  katalysatorers 
eller  aktivatorers  indvirkning  kan  gøre  den  kræft-
fremkaldende  (f.eks.  cigaretrygning)  eller  en kombi-
nation  af flere  stoffer  (kulbrinter).  Kommissionen  bør 
undersøge  de kumulative  virkninger  af aktivatorer  og 
katalysatorer.  Spørgsmålet  om  »kumulative  virknin-
ger«  må ikke  misbruges  som  begrundelse  eller  påskud 
for ikke  at tage  dette  problem  op eller  for at undlade 
at tage  andre  stoffer  eller  kombinationer  af stoffer  op 
til undersøgelse. 
2.9. Udvalget  foreslår,  at .de VCM-forvoldte  syg-
dommes  latensperiode  undersøges  nøje  og tages  i be-
tragtning.  Da sygdommene  kan  have  en latensperiode 
på op til 25 år, er der  næppe  nogen  tvivl  om,  at an-
giosarcoma  og andre  svulstformer  vil forvolde  endnu 
flere  dødsfald  blandt  de arbejdstagergrupper,  der  er 
udsat  for VCM.  Dette  skyldes,  at der stadig  er mange 
arbejdstagere,  som  har  været  udsat  for meget  kraftige 
VCM-koncentrationer  før  1974.  Da der  ofte  forløber 
lang  tid  mellem  udsættelsen  og  kræftforekomsten, 
kompliceres  mange  gruppesammenligninger  og deres 
fortolkning  af forskelle  med  hensyn  til lægebehand-
ling,  faciliteter  samt  de manglende  muligheder  for  at 
konstatere  og diagnosticere  sygdommen. 
30. 11.77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 287/15 
2.10.  Udvalget  ønsker  at påpege,  at man  kun  van-
skeligt  kan  gå ud fra,  at den  enkelte  arbejdstager  kun 
er beskæftiget  inden  for  ét enkelt  arbejdsområde. 
Man  bør  tage  større  hensyn  til den  mobilitet,  der 
kendetegner  arbejdstagere,  som  har  fast  eller  midlerti-
dig beskæftigelse  på VCM-virksomheder,  og til den 
omstændighed,  at de eventuelt  senere  får  beskæfti-
gelse  i andre  afdelinger  af virksomheden  eller  i andre 
virksomheder. 
2.11.  Som  for  talrige  andre  erhvervssygdommes 
vedkommende  kan  en  række  sygdomme,  der  kan 
være  resultatet  af VCM-udsættelse,  også  opstå  af an-
dre grunde,  og hér  kommer  erstatningsproblemet  ind 
i billedet.  F.eks.  kan  leversygdomme  have  en række 
forskellige  årsager,  og i de tilfælde,  hvor  arbejdsta-
gere efter  at have  været  beskæftiget  på VCM-fabrik-
ker får  arbejde  andetsteds,  vil det  ofte  være  vanske-
ligt at fastslå,  i hvilket  omfang  VCM-udsættelsen  har 
bidraget  til sygdommen,  specielt  hvis  der  er forløbet 
et vist  stykke  tid mellem  ansættelsen  på VCM-fabrik-
ken og sygdommens  udvikling. 
2.12.  I  direktivet  sigter  man  mod  en ny,  statistisk 
defineret  referenceværdi:  den  tekniske  langtidsgræn-
seværdi,  der  er at betragte  som  årsmiddelværdi. 
Grænseværdien  for kortere  eksponerings-tider  har  sin 
begrundelse  i resultater,  som  især  går  tilbage  til 
omfattende  målinger  åf  VCM-koncentrationer  i 
PVC-industrien.  Disse  resultater  stemmer  overens 
med resultaterne  fra undersøgelserne  af andre  sund-
hedsfarlige  stoffer  og fra andre  industrigrene.  Der  er i 
gennemsnit  en relation  mellem  grænseværdier  for 
kortere  eksponeringstider  og  den  tekniske  lang-
tidsgrænseværdi.  Værdierne  er angivet  i bilag  I til 
direktivforslaget. 
2.13.  Udvalget  værdsætter  Kommissionens  iver 
efter  at tage  denne  nye  referenceværdi  (den  tekniske 
langtidsgrænseværdi)  i anvendelse.  Ifølge  oplysninger 
fra Kommissionens  repræsentanter  er det  hensigten, 
at denne  metode  i fremtiden  skal  benyttes  for alle  gif-
tige stoffer.  I betragtning  af, hvor  vanskeligt  det  er 
for ikke-teknikere  at vurdere  rækkevidden  af det  af 
Kommissionen  foreslåede  system  fuldt  ud og at gøre 
det begribeligt  og anvendeligt  for  arbejdstagerne  in-
den for  VCM-industrien,  gives  der  i Udvalget  udtryk 
for visse  forbehold,  der til dels  er af psykologisk  art. 
Endvidere  kan  ovennævnte  metode  (den  tekniske 
langtidsgrænseværdi)  ikke  registrere  samtlige  bio-
logiske  og epidemilogiske  resici. ændre  den  eller  at søge  at gøre  denne  metode  mere 
forståelig  for  alle  dem,  der  berøres  af dens  anven-
delse.  Under  alle  omstændigheder  bør  arbejdstagerne 
skriftlig  informeres  om  de registrerede  korttidsvær-
dier,  så de får mulighed  for at danne  sig et billede. 
2.15 Udvalget  bemærker,  at direktivforslaget  kun 
omfatter  fremstilling  af monomer  og polymer  og ikke 
forarbejdning  af polymer,  selv  om  der  ofte  bliver  en 
' vis mængde  monomer  til rest  efter  polymeriseringen. 
Udvalget  anmoder  indtrængende  Kommissionen  om 
også  at udarbejde  et direktiv  om  forarbejdning  af 
polymer,  om  opbevaring,  behandling  og anvendelse 
af VC  og PVC  samt  om emballering  og ompakning  af 
disse  stoffer,  som  ikke  dækkes  af »Forslag  til Rådets 
direktiv  om  indbyrdes  tilnærmelse  af medlemsstater-
nes lovgivning  vedrørende  materialer  og genstande, 
som indeholder  monomert  vinylchlorid,  og som  kom-
mer i berøring  med  fødevarer«  (dvs.  kosmetik,  læge-
midler,  vandrør,  osv.). 
2.16.  Udvalget  ønsker  også  at påpege,  at Kommis-
sionen  bør  være  specielt  opmærksom  på VC'  miljø-
virkninger.  Der  er også  blevet  udtrykt  bekymring 
over  de mulige  samfundsfarer  for befolkningen  som 
helhed.  Den  opmærksomhed,  man  udviser  over  for 
miljøet  (artikel  3, stk.  4), forekommer  Udvalget  at 
være  noget  besynderlig  og hører  som  sådan  ikke 
hjemme  i direktivet.  Udvalget  er klar  over,  at formå-
let med  dette  stykke  er at sikre,  at sundhedsforbedrin-
ger på PVC-fabrikkerne  ikke  opnås  på den  måde,  at 
større  mængder  VCM  slippes  ud i miljøet.  Udvalget 
udtrykker  ønske  om,  at "Kommissionen  om muligt  in-
den for  det  kommende  år udarbejder  et direktivfor-
slag om miljøaspekterne. 
2.17.  Udvalget  tilslutter  sig  direktivets  endelige 
målsætning,  der  består  i at bringe  udsættelsen  for 
vinylchlorid  så nær  nul  som  det  er teknisk  muligt. 
Dvs.  at der  bør  udformes  normer,  hvis  formål  skal 
være  at nedbringe  udsættelsen  for  kemiske,  kræft-
fremkaldende  stoffer  til det  lavest  mulige  niveau  un-
der anvendelse  af de  bedst  mulige  teknologiske 
hjælpemidler.  Denne  målsætning  vil kunne  gennem-
føres  hurtigere,  hvis  der  så hyppigt  som  muligt  bliver 
foretaget  en revision  af direktivet  på baggrund  af den 
tekniske  og videnskabelige  viden  og udvikling.  Udval-
get finder  det nødvendigt,  at direktivet  revideres  ikke 
blot hvert  andet  år,  men  så hyppigt,  som  det  er 
teknisk  muligt,  eller  som  afgørende  udviklinger  gør 
det ønskeligt. 
2.14.  På  baggrund  heraf  anmoder  Udvalget  Kom-
missionen  om,  såfremt  det  er nødvendigt,  endnu  en-
gang  at foretage  en  vurdering  af metoden  med 
tekniske  langtidsgrænseværdier  og  i givet  fald  at 2.18.  Udvalget  foreslår,  at emissionsniveauet  i eksi-
sterende  virksomheder,  hvoraf  mange  allerede  har  en 
meget  lavere  emission  end  den  i direktivet  fore-
skrevne  (3 ppm),  efter  en tilpasningsperiode  på nogle 
Nr. C 287/16 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 11. 77 
år bør  kunne  tilnærmes  direktivets  endelige  målsæt-
ning,  dvs.  så nær  nul  som  det  er teknisk  muligt.  En 
sådan  tilpasningsperiode  bør  udløbe  senest  1. januar 
1980. 
2.19.  Selv  om Udvalget  udtrykker  tilfredshed  med, 
at Kommissionen  foreslår  at ændre  maksimalkoncen-
trationerne  for gamle  og nye  bedrifter  til 3 ppm,  skal 
det bemærke,  at mange  eksisterende  virksomheder 
allerede  har  accepteret  en lavere  maksimalkoncentra-
tion,  og at det  er teknisk  muligt  at nedbringe  græn-
seværdien  til næsten  nul.  Udvalget  henstiller  derfor, 
at man  i direktivet  for  nye  virksomheders  vedkom-
mende  fastsætter  en grænseværdi  på så nær  nul  som 
muligt.  Udvalget  kunne  imidlertid  gå med  til at man  i 
en meget  kort  overgangsperiode  accepterede  en 
grænseværdi  på 1 ppm  i nye virksomheder. 2.24.  Da  det er nødvendigt  i det mindste  at fastsætte 
en maksimalkoncentration  for  15 minutter  — i hvil-
ken forbindelse  ekstreme  koncentrationer  af et bety-
deligt  omfang  kan  forekomme  — og da det er ønske-
ligt at maksimalkoncentrationen  sættes  så lavt  som 
muligt,  bør  man  efter  Udvalgets  mening  primært  un-
dersøge  de eventuelle  virkninger  af ekstreme  koncen-
trationer  og især  virkningerne  af langvarig  udsættelse 
for ringe  koncentrationer. 
2.25.  Udvalget  foreslår,  at lægejournalerne  for 
arbejdstagere,  som  er beskæftiget  på VCM/PVC-virk-
somheder,  opbevares  lige  til arbejdstagerens  død, 
således  at der  kan  tages  hensyn  til latensperioden  og 
eventuelle  erhvervsskift. 
2.20.  Udvalget  udtrykker  tilfredshed  med,  at Kom-
missionen  har  sænket  alarmtærsklen  til 15 ppm. 
2.21.  Udvalget  ønsker  at påpege,  at det i årtier  har 
været  et stort  problem  for  mindre  virksomheder  at 
tilvejebringe  og sikre  det  nødvendige  arbejdsmedi-
cinske  tilsyn.  Det  bør  undersøges,  i hvilket  omfang 
det her  er muligt  at fastsætte  mere  egnede,  medi-
cinske  foranstaltninger. 2.26.  Udvalget  udtrykker  håb  om,  at de nationale 
myndigheder  vil være  ganske  særligt  opmærksomme 
på nødvendigheden  af, at arbejdslægerne  er i besid-
delse  af de kvalifikationer  og erfaringer,  som  er nød-
vendige  for at diagnosticere  og behandle  erhvervssyg-
domme,  og samtidig  må  man  være  opmærksom  på, 
at listerne  i retningslinjerne  kun  er vejledende,  og at 
de ikke  skal  betragtes  som  en serie  obligatoriske  prø-
ver, der skal  foretages  i hvert  enkelt  tilfælde. 
2.22.  Fastsættelsen  af en grænseværdi  for luftkon-
centrationen  i arbejdsområdet  kræver  omhyggelige 
regler  for,  hvordan  målingen  skal  foretages,  og efter 
hvilken  metode  måleresultaterne  skal  behandles.  Efter 
Udvalgets  mening  bør  direktivet  på en mere  omfat-
tende  og klar  måde  fastsætte  kontinuerlige  målemeto-
der. Uanset  hvilken  metode  man  fastsætter,  må den 
give det samme  resultat  i de enkelte  medlemsstater, 
og der bør  fastsættes  en maksimalkoncentration  for 15 
minutter;  målingerne  bør  foretages  med  et stationært 
målesystem,  der er anbragt  på et større  antal  punkter 
og forbundet  med  et centralt  panel  samt  med  et panel 
i hver  fabriksafdeling.  Alarm  kan  således  udsendes 
automatisk,  såfremt  den  tilladte  koncentration  over-
skrides.  Der  må drages  nøje  omsorg  for,  at målemeto-
derne  anvendes  på en ensartet  måde,  således  at virk-
somhederne  ikke  kan  omgå  de i direktivet  fastsatte 
krav  og dermed  bringe  arbejdstagernes  sikkerhed  i 
fare.  Såfremt  der arbejdes  med  individuelle  måleappa-
rater,  kan  resultaterne  fra  disse  kun  anvendes  som 
supplerende  sammenligningsmateriale. 
2.23.  Udvalget  udtrykker  tilfredshed  med  tilføjel-
sen af andet  punktum  i artikel  9, hvilket  under  alle 
omstændigheder  bør  medføre,  at arbejdstagerne  og 
deres  repræsentanter  holdes  regelmæssigt  informeret 
om de foretagne  målinger,  og at de får mulighed  for 
at overvære,  hvordan  målingerne  foretages. 2.27.  På  baggrund  af den  risiko,  som  kan  være  for-
bundet  med  hyppig  røntgenbestråling,  sætter  Udval-
get spørgsmålstegn  ved  det  minimumskrav  om  rønt-
genundersøgelse  af hænderne  hvert  andet  år, som  er 
fastsat  i retningslinjerne  for  den  arbejdsmedicinske 
kontrol. 
2.28.  Resultaterne  af kontrollen  med  arbejdstage-
rens helbredstilstand  må,  såfremt  arbejdstageren 
erklærer  sig  indforstået  hermed,  gøres  tilgængelige 
for dennes  private  læge.  Disse  oplysninger  bør  tillige 
centraliceres,  hvilket  indebærer,  at der må stilles  visse 
krav  til kvalitet  og standard. 
2.29.  Udvalget  påskønner  den  fortræffelige  indsats, 
der er gjort  af en række  virksomheder  i og uden  for 
Fællesskabet  for i samarbejde  med  arbejdere  og fag-
foreningsrepræsentanter  at mindske  udsættelsesgra-
den til et minimum  og fjerne  risikoen  for arbejderne. 
Disse  virksomheders  beredvillighed  til at publicere 
og udveksle  oplysninger  fremskaffet  af deres  egne  og 
andre  af dem  betalte  forskere  har også  været  prisvær-
dig og bør  derfor  videreføres.  I denne  sammenhæng 
30.11.77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 287/17 
udtrykker  Udvalget  ønske  om,  at EF  gør  en større 
indsats  på dette  område,  således  som  det  specielt  un-
derstreges  i udtalelsens  pkt.  1.2. 
2.30.  Skønt  Udvalget  erkender,  at det  ikke  er helt 
ualmindeligt  at nedsætte  et udvalg  (som  fastsat  i arti-kel 11),  ønsker  det  dog  at advare  mod  en for  udtalt 
decentralisering  og  afpolitisering  af arbejdet.  Ikke 
mindst  fordi  dette  forslag  i en vis forstand  vil danne 
forbillede  for fremtidige  direktiver,  må man  sikre  sig, 
at koordinationen  er god,  og  at arbejdsgiver-  og 
arbejdstagerrepræsentanter  inddrages  i revisionen. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  29.  september  1977. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Afdelingen  for  sociale  anliggender