ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSERAPPORTEN OM REVISION AF DIREKTIVET OM KLINISKE FORSØG (DIREKTIV 2001/20/EF) Ledsagedokument til Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om kliniske forsøg med humanmedicinske lægemidler og om ophævelse af direktiv 2001/20/EF





ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSERAPPORTEN OM REVISION AF DIREKTIVET OM KLINISKE FORSØG (DIREKTIV 2001/20/EF) Ledsagedokument til Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om kliniske forsøg med humanmedicinske lægemidler og om ophævelse af direktiv 2001/20/EF 1. Indkredsning af problemet 1. Kliniske forsøg som defineret i direktivet om kliniske forsøg er forsøg med lægemidler på mennesker, hvor lægemidlerne anvendes uden for normal klinisk praksis på grundlag af en forsøgsprotokol. Ansøgninger om markedsføringstilladelse og publikationer i lægetidsskrifter er baseret på data, der genereres i kliniske forsøg. Derfor er kliniske forsøg absolut nødvendige for udvikling af lægemidler og forbedring af den medicinske behandling. 2. Kliniske forsøg er reguleret af direktivet om kliniske forsøg (direktiv 2001/20/EF). Hovedformålet med dette direktiv er at beskytte forsøgspersonernes rettigheder og sikkerhed, og sikre at de data, som genereres i kliniske forsøg, er robuste og pålidelige. 3. Direktivet om kliniske forsøg er blevet kritiseret af alle interessenter (patienter, forskere og industrien) for i væsentlig grad at have reduceret tiltrækningskraften ved patientorienteret forskning og relaterede undersøgelser i EU. Antallet af kliniske forsøg, der er blevet ansøgt om i EU, er faktisk faldet fra 5 028 i 2007 til 4 400 i 2010. Denne tendens mindsker Europas konkurrenceevne inden for klinisk forskning betydeligt og har således en negativ indvirkning på udviklingen af nye og innovative behandlingsmetoder og lægemidler. De indkredsede hovedproblemer vedrører følgende: 4. Særskilt indgivelse og divergerende vurderinger og lovgivningsmæssig opfølgning på ansøgninger om kliniske forsøg: Kliniske forsøg er underlagt krav om godkendelse (indgivelse af ansøgning og vurdering) og regelmæssig lovgivningsmæssig opfølgning/kontrol. Indgivelsen og vurderingen af ansøgninger om og den lovgivningsmæssig opfølgning af det samme kliniske forsøg gennemføres særskilt i hver enkelt medlemsstat. Desuden deltager to forskellige organer i proceduren i hver medlemsstat: den kompetente nationale myndighed og en eller flere etiske komitéer. Dette system indebærer betydelige administrative byrder og lægger hindringer i vejen for forskningen, hvilket fører til forsinkelser i adgangen til innovative og potentielt livsvigtige behandlingsmetoder. 5. Større vanskeligheder ved gennemførelsen af kliniske forsøg på grund af lovkrav, som ikke er tilpasset praktiske forhold og behov: Risikoen for patientsikkerheden i et klinisk forsøg kan variere betydeligt, især afhængigt af omfanget af viden om og tidligere erfaring med det lægemiddel, som er genstand for det kliniske forsøg (i det følgende benævnt "forsøgslægemidlet"). Det er afgørende at tage hensyn til, om forsøgslægemidlet allerede er godkendt i EU eller et andet sted. I direktivet om kliniske forsøg tages der ikke i tilstrækkelig grad hensyn til disse risikoforskelle. De forpligtelser og restriktioner, der er fastsat i direktivet, finder derimod ofte anvendelse uafhængigt af risikoen for patientsikkerheden, og uden at der tages hensyn til praktiske forhold og krav. 6. Pålideligheden af data fra kliniske forsøg i et internationalt forskningsmiljø: Der er en tendens til globalisering af klinisk forskning, især i retning af de nye vækstøkonomier. Klinisk forskning på verdensplan er til gavn for de deltagende lande, deres befolkninger og for den globale folkesundhed. Men globaliseringen af klinisk forskning er en udfordring, når det gælder overvågning af overholdelse af standarderne for god klinisk praksis. 2. Analyse af nærhedsprincippet 7. EU's lovgivning om kliniske forsøg er baseret på artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). EU har delt kompetence i henhold til artikel 114 i TEUF. 8. Harmoniserede regler åbner mulighed for at henvise til resultaterne af kliniske forsøg i forbindelse med ansøgninger om tilladelse til markedsføring af et lægemiddel i EU. Dette er afgørende, da næsten alle større kliniske forsøg gennemføres i mere end én medlemsstat. For at løse dette problem, er der i direktivet om kliniske forsøg fastlagt udtømmende regler for gennemførelsen af kliniske forsøg på EU-plan. 9. Selv om reguleringen af kliniske forsøg er forenelig med nærhedsprincippet, skal der ved udarbejdelsen af de politiske løsningsmodeller tages hensyn til de ved traktaterne fastsætte begrænsninger. I traktaten er der opstillet grænser for harmoniseringen af de etiske aspekter (navnlig vedrørende behovet for at indhente informeret samtykke fra forsøgspersonen). Desuden er flere aspekter af egentlig national karakter, f.eks. regler om, hvem der er den juridiske repræsentant for en forsøgsperson, og regler for erstatningsansvaret i forbindelse med skader, som påføres en forsøgsperson. 3. Mål · Mål nr. 1: Etablering af en moderne lovramme for indgivelse, vurdering og lovgivningsmæssig opfølgning af ansøgninger om kliniske forsøg, der tager hensyn til det multinationale forskningsmiljø. Dette mål omfatter operationelle mål for reduktion af administrative byrder og driftsomkostninger og færre forsinkelser for påbegyndelse af kliniske forsøg, for så vidt som disse forårsages af regulering. · Mål nr. 2: Lovkrav som er tilpasset praktiske forhold, begrænsninger og behov, uden at det går ud over forsøgspersonernes sikkerhed, velbefindende og rettigheder og uden at kompromittere dataenes robusthed. Dette mål omfatter operationelle mål for reduktion af administrative byrder og driftsomkostninger for så vidt angår to centrale reguleringsmæssige krav: den årlige sikkerhedsrapport og den obligatoriske forsikrings- eller erstatningsordning. · Mål nr. 3: Imødekommelse af den globale dimension af kliniske forsøg, når der sikres overholdelse af standarderne for god klinisk praksis. Dette mål omfatter det operationelle mål at sikre overholdelse af standarderne for god klinisk praksis i forbindelse med kliniske forsøg, der udføres i tredjelande. 4. Politiske løsningsmodeller 4.1. Mål nr. 1 — Etablering af en moderne lovramme for indgivelse, vurdering og lovgivningsmæssig opfølgning af ansøgninger om kliniske forsøg 4.1.1. Politisk løsningsmodel nr. 1/1 — Ingen tiltag på EU-plan og anvendelse af frivilligt samarbejde mellem medlemsstaterne (referencescenariet) 4.1.2. Politisk løsningsmodel nr. 1/2 — Enhedssystem for indgivelse af ansøgninger og særskilt vurdering 10. Denne løsningsmodel består af en central indgivelse af ansøgninger via en it-portal på EU-plan og efterfølgende særskilt vurdering i hver enkelt berørt medlemsstat. 4.1.3. Politisk løsningsmodel nr. 1/3 — Enhedssystem for indgivelse af ansøgninger og medlemsstaternes fælles vurdering af spørgsmål, der ikke vedrører etiske aspekter 11. Denne løsningsmulighed består af en central indgivelse af ansøgninger og en efterfølgende fælles vurdering foretaget af de medlemsstater, hvor det kliniske forsøg finder sted. Ved denne løsningsmodel er Kommissionens eller agenturets opgave (ud over etablering af det centrale indgivelsessted, jf. ovenfor) begrænset til teknisk bistand i forbindelse med den fælles vurdering og til at spille rollen som formidler i forbindelse med den fælles vurdering. 4.1.4. Politisk løsningsmodel nr. 1/4 — Enhedssystem for indgivelse af ansøgninger og agenturets centrale vurdering af spørgsmål, der ikke vedrører etiske aspekter 12. Denne løsningsmodel består af en central indgivelse af ansøgninger og en efterfølgende central vurdering af et videnskabeligt udvalg, som nedsættes i og forvaltes af Det Europæiske Lægemiddelagentur (i det følgende benævnt "agenturet"). 13. Desuden vedtager hver enkelt berørt medlemsstat en national beslutning om de etiske aspekter af det kliniske forsøg. 4.1.5. Politisk løsningsmodel nr. 1/5 — Valg af retsakt: vedtagelse af teksten til direktivet om kliniske forsøg i form af en forordning 4.1.6. Politisk løsningsmodel nr. 1/6 — Kombination af løsningsmodel nr. 1/3 (fælles vurdering) og nr. 1/5 (vedtagelse i form af en forordning) 4.2. Mål nr. 2 — Lovkrav, som er tilpasset praktiske forhold og behov 4.2.1. Politisk løsningsmodel nr. 2/1 — Ingen tiltag på EU-plan (referencescenariet) 4.2.2. Politisk løsningsmodel nr. 2/2 — Udvidelse af definitionen af ikke-interventionsforsøg 14. Direktivet om kliniske forsøg finder kun anvendelse på interventionsforsøg, men ikke på ikke-interventionsforsøg. Ikke-interventionsforsøg er forsøg med godkendte lægemidler, hvor der ikke på forhånd er udpeget forsøgspersoner, og hvor der ikke foretages yderligere intervention. Denne løsningsmodel indebærer en udvidelse af definitionen af ikke-interventionsforsøg gennem ophævelse af sidstnævnte betingelse (yderligere intervention). Dermed indsnævres anvendelsesområdet for direktivet om kliniske forsøg. 4.2.3. Politisk løsningsmodel nr. 2/3 — Undtagelse for ikke-kommercielle sponsorer 15. Kravene i direktivet om kliniske forsøg er særligt byrdefulde for sponsorer, som ikke altid råder over tilstrækkelige midler og ressourcer til at opfylde dem. Dette gælder navnlig ikke-kommercielle sponsorer. Ikke-kommercielle sponsorer er som regel universiteter og akademiske institutioner, fonde eller velgørende organisationer. Denne løsningsmodel følger USA's og Japans eksempel ved at undtage ikke-kommercielle sponsorer fra lovkravene til kliniske forsøg. 4.2.4. Politisk løsningsmodel nr. 2/4 — Ophævelse af lovkrav på grundlag af viden om forsøgslægemidlet 16. Denne løsningsmodel ophæver visse lovkrav (f.eks. den obligatoriske forsikrings- eller erstatningsordning og den obligatoriske årlige sikkerhedsrapport) til kliniske forsøg med godkendte lægemidler, der anvendes til den godkendte indikation, eller med forsøgslægemidler, hvis anvendelse allerede er velkendt. 4.2.5. Politisk løsningsmodel nr. 2/5 — Forsikring eller valgfri national erstatningsmekanisme 17. Denne løsningsmodel vedrører alene spørgsmålet om den obligatoriske forsikrings- eller erstatningsordning. Medlemsstaterne er i denne løsningsmodel forpligtet til at etablere en erstatningsmekanisme for kliniske forsøg, der udføres på deres område, under hensyntagen til de nationale bestemmelser om erstatningsansvar. Det vil være frivilligt for sponsorer at deltage i den nationale erstatningsmekanisme. 4.2.6. Politisk løsningsmodel nr. 2/6 — Kombination af løsningsmodel nr. 2/4 og nr. 2/5 18. Denne løsningsmodel vedrører alene den obligatoriske forsikrings- eller erstatningsordning. Kliniske forsøg med lav risiko vil være undtaget fra den obligatoriske forsikrings- eller erstatningsordning (løsningsmodel nr. 2/4). Andre kliniske forsøg vil være dækket af den obligatoriske erstatningsmekanisme (løsningsmodel nr. 2/5). 4.3. Mål nr. 3 — Imødekommelse af den globale dimension af kliniske forsøg, når der sikres overholdelse af standarderne for god klinisk praksis 4.3.1. Politisk løsningsmodel nr. 3/1 — At lade situationen forblive uændret (referencescenariet) 19. Løsningsmodellen med selvregulering indebærer, at man fortsat fæster lid til sponsorernes frivillige tilsagn om, at de kliniske forsøg i tredjelande udføres under overholdelse af god klinisk praksis, at tredjelandene selv foretager myndighedstilsyn og kontrol på deres områder, og at inspektører fra medlemsstaterne foretager inspektioner i forbindelse med ansøgninger om markedsføringstilladelser. 4.3.2. Politisk løsningsmodel nr. 3/2 — Fremme af inspektioner af god klinisk praksis gennem øget gennemsigtighed 20. Denne løsningsmodel forpligter sponsorerne til at føre et offentligt tilgængeligt register over alle de kliniske forsøg, hvor forsøgsresultaterne efterfølgende anvendes til ansøgninger om kliniske forsøg eller om en markedsføringstilladelse til et lægemiddel. Dette register vil gøre det muligt for de retshåndhævende myndigheder at gribe ind og kontrollere de pågældende kliniske forsøg. Det vil også lægge pres på sponsorerne for at overholde god klinisk praksis. 4.3.3. Politisk løsningsmodel nr. 3/3 — Kontrol med tredjelandes regulering af kliniske forsøg 21. Denne løsningsmodel indfører den mulighed, at Kommissionen eller agenturet kan foretage systeminspektioner i tredjelande for at vurdere, om deres lovgivnings- og håndhævelsesmæssige systemer for kliniske forsøg svarer til EU's. 4.3.4. Politisk løsningsmodel nr. 3/4 — Agenturets inspektion af god klinisk praksis i tredjelande 22. Ved denne løsningsmodel får agenturet eller Kommissionen beføjelse til at foretage inspektioner på forsøgssteder i tredjelande uden at trække på den inspektionskapacitet, som medlemsstaterne frivilligt stiller til rådighed. 4.3.5. Politisk løsningsmodel nr. 3/5 — Kombination af løsningsmodel nr. 3/2 og 3/3 5. Konsekvensanalyse 5.1. Mål nr. 1 — Etablering af en moderne lovramme for indgivelse, vurdering og lovgivningsmæssig opfølgning af ansøgninger om kliniske forsøg 5.1.1. Politisk løsningsmodel nr. 1/1 — Ingen tiltag på EU-plan og anvendelse af frivilligt samarbejde mellem medlemsstaterne (referencescenariet) 23. For så vidt angår de sociale og sundhedsmæssige virkninger sikrer det nuværende kludetæppe af særskilte vurderingsprocedurer for kliniske forsøg i hver enkelt berørt medlemsstat ikke nødvendigvis den bedst mulige vurdering på EU-plan. Desuden kan det samme kliniske forsøg være underlagt forskellige ændringer og justeringer i løbet af godkendelsesproceduren. Disse forskelle kan have betydning for de data, der generes under forsøget. Hvis der forekommer for store afvigelser i gennemførelsen og udformningen af forsøget, kan sponsorerne beslutte at standse det kliniske forsøg i en eller flere medlemsstater. Dette indebærer, at patienterne i de pågældende medlemsstater afskæres fra de potentielle fordele ved klinisk forskning, hvilket fører til uligheder på sundhedsområdet. 24. Hvad angår de økonomiske virkninger medfører direktivet om kliniske forsøg administrative omkostninger på ca. 306 mio. EUR pr. år og driftsomkostninger, som ikke er af administrativ karakter, på ca. 2 200 mio. EUR pr. år. 5.1.2. Politisk løsningsmodel nr. 1/2 — Enhedssystem for indgivelse af ansøgninger og særskilt vurdering 25. Der vil ikke være nogen ændring i forhold til den nuværende situation med hensyn til indvirkningen på patienternes sundhed og sikkerhed. 26. Hvad angår de økonomiske virkninger vil denne løsningsmodel nedbringe de administrative omkostninger til 45,5 mio. EUR. For så vidt angår driftsomkostninger, vil situationen imidlertid være identisk med løsningsmodel nr. 1/1, eftersom nærværende løsningsmodel er begrænset til et it-værktøj til indgivelse af oplysninger. For så vidt angår gennemførselsomkostninger, varierer engangsomkostningerne til it-værktøjet og de løbende udgifter afhængigt af, hvilken teknisk løsning der vælges. Der er tale om forskelle på mellem 1,62 mio. EUR og 6,3 mio. EUR i engangsomkostninger plus løbende udgifter på mellem 0,34 mio. EUR (plus 0,25 årsværk) og 1,26 mio. EUR (plus 19 årsværk). Valget af teknisk løsning er uløseligt forbundet med beslutningen om, hvor det centrale indgivelsessted placeres, enten i agenturet eller i Kommissionen. Det er en politisk afgørelse, der skal træffes på et senere tidspunkt, og som konsekvensanalysen bidrager til. 5.1.3. Politisk løsningsmodel nr. 1/3 — Enhedssystem for indgivelse af ansøgninger og medlemsstaternes fælles vurdering af spørgsmål, der ikke vedrører etiske aspekter 27. For så vidt angår de sociale og sundhedsmæssige virkninger vil beskyttelsen af forsøgspersonerne og deres sikkerhed og rettigheder være bedre i forhold til referencescenariet, da medlemsstaternes ekspertise samles på ét sted. Et enslydende svar på anmodningen om godkendelse af et klinisk forsøg vil sikre en hurtigere påbegyndelse af kliniske forsøg på grundlag af den samme forsøgsprotokol, hvorved de uligheder, som blev påpeget under referencescenariet, undgås. 28. For så vidt angår de økonomiske virkninger vil denne løsningsmodel stort set have de samme virkninger som nr. 1/2. Den vil nedbringe de administrative omkostninger til 34,3 mio. EUR, hvilket er en besparelse på 271,7 mio. EUR pr. år i forhold til referencescenariet. Med hensyn til driftsomkostninger vil denne løsningsmodel nedbringe omkostningerne i forbindelse med gennemførelse af kliniske forsøg i EU betydeligt (besparelser på omkring 440 mio. EUR). 29. Afhængigt af omfanget af støttestrukturen er ressourcebehovet på mellem 1,5 og 7 årsværk. Omfanget af støttestrukturen er knyttet til beslutningen om, hvem der stiller støttestrukturen til rådighed, agenturet eller Kommissionen. Det er en politisk afgørelse, der skal træffes på et senere tidspunkt, og som konsekvensanalysen bidrager til. 5.1.4. Politisk løsningsmodel nr. 1/4 — Enhedssystem for indgivelse af ansøgninger og agenturets centrale vurdering af spørgsmål, der ikke vedrører etiske aspekter 30. For så vidt angår de sociale og sundhedsmæssige virkninger har denne løsningsmodel den fordel, at den inddrager alle medlemsstater, og at myndighedernes bedst tilgængelige ekspertise dermed samles på ét sted. Denne løsningsmodel kan dog føre til forsinkelser for påbegyndelsen af kliniske forsøg, da det dobbelte godkendelsessystem (på nationalt plan og på EU-plan) kan resultere i uoverensstemmelser, som skal løses, inden forsøget kan påbegyndes. Desuden vil inddragelsen af alle medlemsstater, herunder de medlemsstater, der ikke er direkte berørt, øge kompleksiteten af drøftelserne og gøre det vanskeligere at finde frem til et kompromis. Denne løsningsmodel vil skabe et institutionelt kontinuum fra godkendelsesproceduren for kliniske forsøg over udviklingsfasen af lægemidler til markedsføringstilladelsen af den færdige vare. Dette medfører dog en risiko for, at der ikke længere kastes et frisk blik på oplysningerne ved afslutningen af udviklingsprocessen og under behandlingen af ansøgningen om markedsføringstilladelse. 31. For så vidt angår de økonomiske virkninger/omkostninger vil denne løsningsmodel skabe besparelser på 264,2 mio. EUR i administrative omkostninger. Med hensyn til driftsomkostninger vil virkningerne svare til løsningsmodel nr. 1/3, dvs. besparelser på ca. 440 mio. EUR. For så vidt angår gennemførelsesomkostninger vedrører disse hovedsageligt det forhold, at agenturet tildeles en supplerende rolle. Det anslås, at behovet for nyt personale vil være i størrelsesordenen 4 000 årsværk. 5.1.5. Politisk løsningsmodel nr. 1/5 — Valg af retsakt: vedtagelse af teksten til direktivet om kliniske forsøg i form af en forordning 32. Denne løsningsmodel vil sikre, at medlemsstaterne baserer deres vurderinger af en ansøgning om et klinisk forsøg på den samme tekst og ikke på forskellige og uvægerligt divergerende nationale gennemførelsesforanstaltninger. 5.1.6. Politisk løsningsmodel nr. 1/6 — Kombination af løsningsmodel nr. 1/3 (fælles vurdering) og nr. 1/5 (vedtagelse i form af en forordning) 33. Ved denne løsningsmodel vil den fælles vurdering (løsningsmodel nr. 1/3) blive styrket af en retsakt i form af en forordning (nr. 1/5). Det vil lette samarbejdet mellem medlemsstaterne i forbindelse med vurderingen af ansøgninger om kliniske forsøg. 5.2. Mål nr. 2 — Lovkrav som er tilpasset praktiske forhold og behov 5.2.1. Politisk løsningsmodel nr. 2/1 — Ingen tiltag på EU-plan (referencescenariet) 34. Den obligatoriske forsikrings- eller erstatningsordning sikrer, at forsøgspersonen i tilfælde af skader, der er forårsaget af det klinisk forsøg, modtager kompensation – uanset sponsorens eller investigatorens finansielle midler. Den årlige sikkerhedsrapport kan være et nyttigt redskab for de nationale konkurrencemyndigheder eller de etiske komitéer i forbindelse med deres overvågning og opfølgning af forsøgslægemidlets sikkerhedsprofil, især hvis sammensætningen stadig er stort set ukendt og endnu ikke er godkendt. 35. De årlige udgifter til den obligatoriske forsikrings- eller erstatningsordning og sikkerhedsrapporten er omtrent 222,8 mio. EUR plus administrative omkostninger på 7,2 mio. EUR. På den anden side har kun ca. 0,025 % af alle forsøgspersoner opnået erstatning for skade forvoldt ved et klinisk forsøg. Hvert erstatningskrav er som regel i størrelsesordenen mellem 3 000 og 6 000 EUR. 5.2.2. Politisk løsningsmodel nr. 2/2 — Udvidelse af definitionen af ikke-interventionsforsøg 36. For så vidt angår de sociale og sundhedsmæssige virkninger vil de umiddelbare følger være, at disse forsøg reguleres på nationalt plan af medlemsstaterne. Afhængigt af hvilke foranstaltninger der træffes af den enkelte medlemsstat, vil det betyde strengere, lempeligere eller slet ingen regulering af denne type forsøg. For så vidt angår de økonomiske virkninger/omkostninger vil denne løsningsmodel skabe besparelser på 16,98 mio. EUR i driftsomkostninger plus 219 000 EUR i administrative omkostninger. 5.2.3. Politisk løsningsmodel nr. 2/3 — Undtagelse for ikke-kommercielle sponsorer 37. For så vidt angår de sociale og sundhedsmæssige virkninger vil forsøgspersoner, der deltager i et klinisk forsøg, som udføres af en ikke-kommerciel sponsor, ikke være beskyttet på EU-plan. I dette tilfælde vil EU-reglerne om dataenes robusthed og pålidelighed heller ikke finde anvendelse. Dette vil være et væsentligt tilbageskridt for opnåelsen af målet om at skabe lige vilkår for gennemførelse af kliniske forsøg i EU uden at bringe beskyttelsen af patienternes rettigheder og sikkerhed og dataenes robusthed i fare. Denne løsningsmodel vil også have en negativ indvirkning på folkesundheden generelt. Kliniske forsøg, der udføres af ikke-kommercielle sponsorer, kan have en afgørende betydning for folkesundheden, da resultaterne af disse offentliggøres og dermed indvirker på valget af behandlingsmetoder og behandlingsformer. 38. For så vidt angår de økonomiske virkninger/omkostninger vil denne løsningsmodel skabe besparelser på 73,9 mio. EUR i driftsomkostninger plus 926 000 EUR i administrative omkostninger. 5.2.4. Politisk løsningsmodel nr. 2/4 — Ophævelse af lovkrav på grundlag af viden om forsøgslægemidlet 39. Kliniske forsøg med godkendte lægemidler udgør en risiko for folkesundheden, der som regel kun er minimalt højere eller slet ikke højere end risikoen ved almindelig lægebehandling. En ophævelse af den obligatoriske forsikrings- eller erstatningsordning og forpligtelsen til at forelægge en årlig sikkerhedsrapport vil derfor ikke have nogen mærkbar virkning for patientsikkerheden. For så vidt angår forsikringsspørgsmålet vil der i tilfælde af en (uventet) skade findes en række andre forsikringstyper, f.eks. skal indehaveren af markedsføringstilladelsen have en produktansvarsforsikring for den godkendte medicin og den behandlende læge en forsikring mod lægelig pligtforsømmelse. 40. For så vidt angår de økonomiske virkninger/omkostninger vil denne løsningsmodel skabe besparelser på 34 mio. EUR (driftsomkostninger) og 438 000 EUR i administrative omkostninger. 5.2.5. Politisk løsningsmodel nr. 2/5 — Forsikring eller valgfri national erstatningsmekanisme 41. En national erstatningsmekanisme vil give samme sikkerhed med hensyn til godtgørelse til skadelidte forsøgspersoner som den obligatoriske forsikrings- eller erstatningsordning, der på nuværende tidspunkt er påkrævet i henhold til direktivet om kliniske forsøg. 42. De administrative omkostninger og driftsomkostningerne for sponsorer vil være begrænset, og der vil være store besparelser at hente i forhold til referencescenariet. Gennemførelsesomkostningerne for medlemsstaterne vil være begrænset til ca. 0,817 mio. EUR pr. år, da antallet af imødekomne erstatningskrav er meget lille. 5.2.6. Politisk løsningsmodel nr. 2/6 — Kombination af løsningsmodel nr. 2/4 og nr. 2/5 43. Virkningerne for folkesundheden og patientsikkerheden vil være summen af de politiske løsningsmodeller nr. 2/4 og nr. 2/5. Kliniske forsøg med lav risiko vil være dækket af andre ansvarsordninger (produktansvar osv.). Forsøg, som indebærer en højere risiko, vil være dækket af den nationale erstatningsordning. Hvad angår de økonomiske virkninger/omkostninger vil besparelserne ved denne løsningsmodel være 0,03 mio. EUR højere end ved løsningsmodel nr. 2/5. 5.3. Mål nr. 3 — Imødekommelse af den globale dimension af kliniske forsøg, når der sikres overholdelse af standarderne for god klinisk praksis 5.3.1. Politisk løsningsmodel nr. 3/1 — At lade situationen forblive uændret (referencescenariet) 44. Denne løsningsmodel løser ikke de spørgsmål, der er rejst i problemformuleringen. 5.3.2. Politisk løsningsmodel nr. 3/2 — Fremme af inspektioner af god klinisk praksis gennem øget gennemsigtighed 45. Denne løsningsmodel vil bidrage til at sikre overholdelse af god klinisk praksis ved hjælp af en større grad af åbenhed. De økonomiske virkninger/omkostninger for sponsorer vil hovedsagelig kunne mærkes inden for de administrative omkostninger (ca. 6,72 mio. EUR pr. år) til indgivelse af oplysninger om kliniske forsøg i tredjelande til et offentligt tilgængeligt register. 5.3.3. Politisk løsningsmodel nr. 3/3 — Kontrol med tredjelandes regulering af kliniske forsøg 46. Denne løsningsmodel vil bidrage til at sikre, at de data fra kliniske forsøg, der henvises til i ansøgninger om markedsføringstilladelser i EU, er pålidelige og robuste. Den vil styrke den generelle regel om, at kliniske data fra tredjelande skal stamme fra kliniske forsøg, der er gennemført på principper, som svarer til EU's. 47. For så vidt angår de økonomiske virkninger/omkostninger er gennemførelsesomkostningerne mest relevante: De svarer til ca. 5 årsværk plus omkostninger på ca. 76 000 EUR. 5.3.4. Politisk løsningsmodel nr. 3/4 — Agenturets inspektion af god klinisk praksis i tredjelande 48. Denne løsningsmodel vil bidrage til sikring af overholdelse af god klinisk praksis i kliniske forsøg, der udføres i et land uden for EU. Det vil imidlertid være umuligt regelmæssigt og systematisk at foretage inspektioner på samtlige forsøgssteder. Inspektioner foretages desuden normalt i forbindelse med proceduren for markedsføringstilladelse, dvs. flere år efter at det kliniske forsøg er afsluttet. 49. Ressourcebehovet på EU-plan vil være ca. 1 300 årsværk. 5.3.5. Politisk løsningsmodel nr. 3/5 — Kombination af løsningsmodel nr. 3/2 og 3/3 50. En kombination vil gensidigt forstærke virkningen af de to politiske løsningsmodeller. Gennemsigtighed (løsningsmodel nr. 3/2) giver mulighed for bedre at målrette inspektioner af tredjelandes regulering. 6. Sammenligning af løsningsmodeller 6.1. Mål nr. 1 — Etablering af en moderne lovramme for indgivelse, vurdering og lovgivningsmæssig opfølgning af ansøgninger om kliniske forsøg 51. Referencescenariet er ikke tilstrækkelig til at løse problemet. Selv om de politiske løsningsmodeller nr. 1/2 (særskilt vurdering), nr. 1/3 (medlemsstaternes fælles vurdering) og nr. 1/4 (agenturets vurdering) har ét fælles element (nemlig ét enkelt indgivelsessted), udelukker de hinanden indbyrdes. 52. Det fælles element for de politiske løsningsmodeller nr. 1/2, 1/3 og 1/4 reducerer de administrative omkostninger betydeligt og bidrager dermed til en løsning af problemet. 53. Løsningsmodel nr. 1/2 løser imidlertid ikke i tilstrækkelig grad problemet med divergerende vurderinger af identiske spørgsmål i tilknytning til det samme kliniske forsøg. I denne henseende er løsningsmodel nr. 1/3 og 1/4, som ikke alene behandler indgivelsesproceduren, men også vurderingsproceduren for ansøgninger om kliniske forsøg, at foretrække. Ved sammenligning af løsningsmodel nr. 1/3 og 1/4 står det klart, at løsningsmodel nr. 1/4 vil skabe et meget tungt system, som nemt kan føre til forsinkelser. Alle medlemsstater inddrages, hvilket ikke er nødvendigt i betragtning af udbredelsen af kliniske forsøg. Kun ca. 6 % af alle kliniske forsøg udføres i otte medlemsstater eller derover. På denne baggrund synes det for vidtgående at inddrage alle medlemsstater i vurderingen af ansøgninger om kliniske forsøg. Hertil kommer, at den dobbelte godkendelse (på EU-plan og nationalt plan) under løsningsmodel nr. 1/4 fører til nye vanskeligheder, som kan undgås med løsningsmodel nr. 1/3. 54. Løsningsmodel nr. 1/3 indeholder en slankere procedure end løsningsmodel nr. 1/4. I forbindelse med den oprindelige godkendelsesprocedure inddrages alene den medlemsstat, hvori det kliniske forsøg skal gennemføres (der skal etableres en ordning som gør det muligt efterfølgende at udvide forsøget til flere medlemsstater). Godkendelsen kan ligeledes forventes at blive billigere og hurtigere ved løsningsmodel nr. 1/3 end nr. 1/4. Det er især afgørende for akademisk forskning og SMV'er. 55. Løsningsmodel nr. 1/5 (forordning i stedet for direktiv) er ikke et alternativ, men et supplement. Den vil sikre, at vurderingen af kliniske forsøg og de opfølgende foranstaltninger baseres på enslydende kriterier. 56. Løsningsmodel nr. 1/6 er en kombination af løsningsmodel nr. 1/3 og 1/5. Den bidrager til at nå mål nr. 1 ved at skabe en harmoniseret juridisk ramme for godkendelse af kliniske forsøg og derved fremme det samarbejde mellem medlemsstaterne, som er beskrevet under løsningsmodel nr. 1/3. Dette bidrager til at nå det operationelle mål om at reducere de administrative byrder og forsinkelser. 6.2. Mål nr. 2 — Lovkrav, som er tilpasset praktiske forhold og behov 57. Referencescenariet løser ikke det indkredsede problem. Løsningsmodel nr. 2/2 (udvidelse af definitionen af ikke-interventionsforsøg) og 2/3 (undtagelse for ikke-kommercielle sponsorer) betyder, at reguleringen flyttes tilbage til medlemsstaternes niveau. I løsningsmodel nr. 2/3 er det vanskeligt at se, hvorfor bestemmelser, der har til formål at beskytte forsøgspersonernes sikkerhed og rettigheder og dataenes pålidelighed og robusthed, bør gælde for visse typer af sponsorer, men ikke for andre. 58. Løsningsmodel nr. 2/4 (ophævelse af krav på grundlag af viden om forsøgslægemidlet) medfører mindre besparelser for sponsorer end løsningsmodel nr. 2/3. Med hensyn til folkesundheden og patientsikkerheden er denne løsningsmodel dog at foretrække frem for nr. 2/3, da der i denne model ikke skelnes mellem ikke-kommercielle og industrielle sponsorer, og der udelukkende fokuseres på et objektivt kriterium, nemlig godkendelse af forsøgslægemidlet. 59. Løsningsmodel nr. 2/5 (national erstatningsmekanisme) kan være et nyttigt, omkostningseffektivt redskab til at løse problemet med en obligatorisk forsikrings- eller erstatningsordning. 60. Løsningsmodel nr. 2/6 er en kombination af løsningsmodel nr. 2/4 og 2/5. Ved en kombination reduceres de administrative byrder mere end ved løsningsmodel nr. 2/5, uden at patientsikkerheden bringes i fare. 6.3. Mål nr. 3 — Imødekommelse af den globale dimension af kliniske forsøg, når der sikres overholdelse af standarderne for god klinisk praksis. 61. Referencescenariet er ikke tilfredsstillende. De politiske løsningsmodeller nr. 3/3 (kontrol med tredjelandes regulering af kliniske forsøg) og nr. 3/4 (agenturets inspektion af god klinisk praksis i tredjelande) har rimelig ensartede virkninger med hensyn til opfyldelsen af målet, selv om tilgangene er forskellige. Virkningerne afviger i væsentlig grad for så vidt angår ressourcer på EU-plan. Hvad angår løsningsmodel nr. 3/4 tillader de budgetmæssige begrænsninger på nuværende tidspunkt ikke den stigning i kontrolaktiviteten, som følger af løsningsmodel nr. 3/4. Vurderingen af virkningen af løsningsmodel nr. 3/3 viser, at meget kan opnås med langt færre ressourcer end dem, der angives under løsningsmodel nr. 3/4. 62. Løsningsmodel nr. 3/2 (krav om registrering af alle kliniske forsøg) kan yde et nyttigt bidrag til effektiv kontrol med kliniske forsøg, der udføres i tredjelande. Byrden for sponsoren, som er begrænset til administrative omkostninger, er acceptabel i betragtning af fordelene ved denne løsningsmodel. 63. Løsningsmodel nr. 3/5 er en kombination af løsningsmodel nr. 3/2 og nr. 3/4. Denne kombination forstærker redskaberne til at kontrollere og sikre overholdelse af reglerne, da den giver mulighed for mere målrettede systeminspektioner. 7. Foretrukket valg af løsningsmodel 64. Med hensyn til mål nr. 1 er den foretrukne politiske løsningsmodel nr. 1/6, som muliggør en hurtig godkendelsesprocedure, uden at der skabes nyt, centralt bureaukrati. Desuden fremmer denne løsningsmodels valg af en retsakt i form af en forordning samarbejdet mellem medlemsstaterne. Med hensyn til mål nr. 2 er den foretrukne politiske løsningsmodel nr. 2/6, som reducerer omkostningerne (administrative byrder og driftsomkostninger) betydeligt, uden at patientsikkerheden bringes i fare. Med hensyn til mål nr. 3 er den foretrukne politiske løsningsmodel nr. 3/5, som kombinerer en ressourceeffektiv kontrol af reguleringsordninger med en højere grad af åbenhed, hvilket gør det muligt at målrette inspektionerne. 8. Overvågning og evaluering 65. En vigtig indikator for opfyldelsen af målene er antallet af kliniske forsøg, der er blevet ansøgt om i EU, antallet af multinationale kliniske forsøg, der gennemføres i EU, udgifterne til kliniske forsøg som følge af regulering og forsinkelser for påbegyndelsen af kliniske forsøg. Disse kriterier vil blive vurderet af Kommissionen ved hjælp af regelmæssige rapporter på baggrund af EU-databasen om kliniske forsøg, en offentlig høring og tilrettelæggelse af og deltagelse i fora, hvor lovgivningen evalueres af interessenterne.