DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/63

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets direktiv om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag

KOM(2011) 121 endelig — 2011/0058 (CNS)

2012/C 24/12

Ordfører: Joachim WUERMELING

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 6. april 2011 under henvisning til artikel 115 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Forslag til Rådets direktiv om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag

KOM(2011) 121 endelig — 2011/0058 (CNS).

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som vedtog sin udtalelse den 4. oktober 2011

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 475. plenarforsamling den 26.-27. oktober 2011, mødet den 26. oktober 2011, følgende udtalelse med 137 stemmer for, 22 imod og 15 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 EØSU støtter planerne om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag (FKSSG) som et stort og vigtigt skridt på EU's indre marked. Fuldførelsen af det indre marked kræver en mere vidtgående harmonisering af grundlaget for selskabsbeskatningen.

1.1.1 Kommissionens direktivforslag er vellykket, fordi FKSSG skaber . Alt i alt gør de foreslåede regler det muligt at opkræve selskabsskatten på grundlag af økonomiske resultater, undgå forvridninger og forebygge omgåelser. Med hensyn til detaljerne i direktivforslaget er det imidlertid nødvendigt at foretage såvel en yderligere konkretisering som enkelte ændringer.

1.1.2 De fleste i EU som f.eks. en begrænset grænseoverskridende udligning af tab, en kompliceret beregning af afregningspriser, dobbeltbeskatning og ulige behandling af driftssteder og datterselskaber inden for EU alt afhængigt af deres placering inden for eller uden for de nationale grænser, kan reduceres eller endda fjernes vha. FKSSG.

1.1.3 EØSU forventer, at direktivforslaget allerede på mellemlangt sigt vil resultere i, at de betydeligt for virksomhedernes vedkommende, samtidig med at medlemsstaternes forvaltningsmæssige omkostninger nedbringes.

1.1.4 FKSSG medfører . Med FKSSG vil virksomhedernes beslutninger på det indre marked ikke længere blive truffet ud fra skattemæssige overvejelser. FKSSG fremmer dermed retfærdige og bæredygtige konkurrencevilkår og har en positiv indvirkning på .

1.2 EØSU erkender, at der er en bekymring for, at følgevirkningerne af FKSSG vil være en , en begrænsning af handlefriheden på skatteområdet, en nedgang i skatteindtægterne eller andre utilsigtede forhold. Særligt er der en fare for, at EU med en FKSSG-model for 27 medlemsstater ikke vil have de nødvendige strukturer til at reagere hurtigt på globale skatteændringer og -incitamenter (f.eks. på området F&U) i en stærkt omskiftelig og konkurrencepræget global økonomi, hvilket kan resultere i færre direkte udenlandske investeringer.

1.2.1 Inden for rammerne af FKSSG må der også tages passende højde for bekymringerne vedrørende en begrænsning af den skattemæssige suverænitet og lavere skatteindtægter. I en tid, hvor de offentlige budgetter er under et betydeligt pres i hele EU, er det altafgørende, at medlemsstaternes indtægter ikke påvirkes unødigt negativt, og at medlemsstaterne er i stand til at vurdere, hvordan nationalregnskabet vil blive påvirket. Det står for deres andel af skattegrundlaget. Imidlertid kan erhvervspolitiske foranstaltninger i skattelovgivningen kun træffes på europæisk niveau for FKSSG's vedkommende. Der er en alvorlig bekymring for, at dette vil gøre EU mindre fleksibel og konkurrencedygtig i konkurrencen om direkte udenlandske investeringer, hvilket vil resultere i, at investeringerne i stedet går til lande som Schweiz eller Singapore.

1.2.2 Det er svært at vurdere, om og i hvilket omfang FKSSG vil have negative for virksomhedernes valg af etableringssted, idet selskabsbeskatningen kun er en af flere vigtige faktorer, som indgår i denne beslutningsproces. , at der gennemføres en på dette område.

1.2.3 Skattegrundlaget er bredere funderet end det nuværende gennemsnit i medlemsstaterne. Dette resulterer i første omgang i højere skatteindtægter. Derimod kan den grænseoverskridende tabsudligning resultere i et lavere skattetryk. EØSU er af den opfattelse, at forskydningerne vil udlignes over en årrække, og udvalget mener i enkelte medlemsstater.

1.2.4 EØSU mener, at måde. Derfor støtter EØSU, at direktivet skaber mulighed for, at medlemsstaterne tilpasser skattesatserne på en måde, som resulterer i, at skattetrykket hverken øges eller formindskes.

1.2.5 I den aktuelle debat er det i sagens natur skattepolitiske og skattesystemrelaterede spørgsmål, som dominerer. EØSU giver imidlertid Europa-Parlamentet og medlemsstaterne det råd, at de ved den samlede bedømmelse af initiativet også bør lægge vægt på de økonomiske fordele, som et FKSSG giver for alle medlemsstater med etableringen af frie og retfærdige konkurrencevilkår på skatteområdet.

1.2.6 ville blive mere gennemskuelige med FKSSG. EØSU mener ikke, at FKSSG ville fjerne nationale skattesatsers betydning for virksomhedernes valg af etableringssted, idet skattesatserne også vil være forskellige fra medlemsstat til medlemsstat efter indførelsen af FKSSG. I den nuværende skattekonkurrence handler det hovedsageligt om at overføre udbytte og tab til medlemsstater, der har et forholdsvist lavt eller højt beskatningsniveau. Med FKSSG ville skattekonkurrencen være koncentreret om de faktorer, som indgår i formlen for opdeling af skattegrundlaget.

1.3 i forskellige medlemsstater (»konsolidering«) EØSU som kernen i FKSSG-bestemmelserne. Kun en sådan konsolidering kan fjerne de eksisterende problemer vedrørende afregningspriser, muliggøre en skatteneutral omstrukturering i hele EU og imødegå dobbeltbeskatningsproblemet. Idet konsolideringen udgør den vigtigste økonomiske fordel ved FKSSG, bør det fælles beskatningsgrundlag fra starten omfatte dette element.

1.4 Set i lyset af FKSSG's anvendelsesområde fastholder udvalget ikke længere sit krav om en umiddelbar obligatorisk anvendelse af FKSSG, men kan også . På længere sigt bør FKSSG imidlertid være obligatorisk. I første omgang ved overskridelse af en bestemt tærskel. En vedvarende fakultativ anvendelse af FKSSG ville resultere i en betydelig forvaltningsbyrde for medlemsstaterne på permanent basis, idet de ud over det nye FKSSG-system ville være nødsaget til at håndtere det hidtidige selskabsskattesystem.

1.5 EØSU bifalder, at FKSSG ifølge forslaget kan anvendes af , og uafhængigt af om virksomhederne har grænseoverskridende aktiviteter eller kun arbejder nationalt. skaber muligheden for et FKSSG , fordi de større efterlevelsesomkostninger, der er et resultat af grænseoverskridende aktiviteter, reduceres betydeligt. Dette gælder imidlertid ikke for de mange små og mellemstore virksomheder, der som interessentskaber og enkeltmandsvirksomheder ikke er underlagt selskabsbeskatning.

1.6 Undgåelse af dobbeltbeskatning af indtægter optjent uden for EU gennem en principiel anvendelse af fritagelsesmetoden bifaldes af udvalget, og denne model bør videreudvikles. En

1.7 Hvad angår de enkelte bestemmelser er der til dels et . Dette er nødvendigt for at og dermed anvendelse af . Der mangler i særlig grad definitioner, og der anvendes ikke tilstrækkeligt konkrete juridiske begreber. Dette udgør en risiko for den ensartede anvendelse.

1.8 EØSU anser introduktionen af »one-stop-shops« til fastsættelse af beskatningsgrundlaget for at være nyttig, først og fremmest med henblik på at forenkle skatteprocedurerne for de små og mellemstore virksomheder og sikre en ensartet anvendelse af reglerne over for de skattepligtige, men dette forudsætter en prioritering af samarbejdet mellem medlemsstaterne, som ikke findes på nuværende tidspunkt, især ikke når det gælder automatisk overførsel af information om konsolideringsomfanget. EØSU bemærker imidlertid, at der eksisterer en betydelig risiko for tvister mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder og hovedskattemyndigheden, hvad angår anmodninger om en udtalelse fra den kompetente myndighed, indtægtsrevisioner og fordelingsformlen.

1.9 EØSU mener, at Kommissionen bør genoverveje den foreslåede fordelingsordning. Det foreliggende forslag, hvorunder faktoren for omsætning efter bestemmelsessted, aktivfaktoren og arbejdsfaktoren gives lige stor vægt, kan favorisere medlemsstater med et større forbrug blot på grund af deres størrelse, og det forhold, at intellektuelle ejendomsrettigheder næsten ikke medregnes i formlen, gør, at ordningen bygger på en forældet vision for den moderne europæiske økonomi, hvilket ikke vil stimulere eller understøtte udviklingen af en intelligent økonomi.

1.10 EØSU mener, at det fremmer konvergens i skattelovgivningen, når to eller flere medlemsstater indleder projekter om at harmonisere selskabsskattegrundlaget. Sådanne initiativer bør imidlertid tilrettelægges, så de hverken skaber nye hindringer for den europæiske harmonisering eller på forhånd forsøger at fastlægge betingelser for et projekt, der vedrører samtlige EU-lande.

2. Forslagets indhold og baggrund

2.1 Kommissionen vedtog den 16. marts 2011 et forslag til Rådets direktiv om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag (FKSSG) (KOM(2011)121/4; IP/11/319). For øjeblikket skal virksomhederne beregne skattegrundlaget på baggrund af reglerne i op til 27 forskellige nationale systemer. Dette indebærer en betydelig forvaltningsmæssig byrde, først og fremmest for mindre og mellemstore virksomheder, og fører til konkurrenceforvridninger på det indre marked.

2.2 Med FKSSG skal i EU, som modvirker gennemførelsen af det indre marked, fjernes eller i det mindste reduceres:

— De forvaltningsmæssige omkostninger ved skatteberegning (»skattemæssige efterlevelsesomkostninger«) reduceres væsentligt.

— Det komplicerede spørgsmål om fastsættelsen af afregningspriser internt i en virksomhed bliver irrelevant, idet den skattemæssige behandling vil være ens over alt.

— Grænseoverskridende tab kan modregnes.

— Problemet med dobbeltbeskatning løses på en ensartet måde i hele Europa.

2.3 Kommissionen anslår, at FKSSG på årsbasis vil gøre det muligt for virksomhederne i EU at spare efterlevelsesomkostninger på 700 mio. EUR, yderligere 1,3 mia. EUR vha. konsolideringen samt op til 1 mia. EUR ved grænseoverskridende aktiviteter. Derudover skal FKSSG gøre EU mere attraktiv for udenlandske investorer.

2.4 Efter direktivets udarbejdelse afhænger det i sidste ende af medlemsstaternes afgørelser vedrørende skattesatsernes højde, om indførelsen af et FKSSG får negative konsekvenser for omfanget af skatteindtægter. Ifølge Kommissionens modelberegninger er der set over en årrække ingen grund til at forvente lavere skatteindtægter, særligt fordi FKSSG i gennemsnit er bredere funderet end det beregningsgrundlag, der følger af nationale regler.

2.5 I tilfælde af en grænseoverskridende udligning af tab ville skattegrundlaget imidlertid tendentielt blive reduceret. En reduktion af efterlevelsesomkostningerne og bedre vilkår for investorer fra tredjelande bør i det mindste delvist udligne dette.

2.6 er reglerne om anvendelsesområdet for FKSSG, fastsættelse af skattegrundlagene, grænseoverskridende udbytteudligning (»konsolidering«), fordeling af skatteindtægter medlemsstaterne imellem og en central kvikskranke for virksomhederne.

2.7 er begrænset til selskabsskattepligtige juridiske personer i EU. FKSSG gælder dermed ikke for interessentskaber, fysiske personer og investeringsfonde.

2.8 De berørte virksomheder kan vælge at blive beskattet under FKSSG-systemet (artikel 6 i direktivforslaget), som de i starten er bundet til i fem år, herefter i tre (artikel 105 i direktivforslaget).

2.9 Direktivforslaget indeholder samtlige regler for den fastsættelse af . Forslaget indeholder ingen henvisning til bestemte regler for regnskabsaflæggelse, selvom principperne for de handelsretlige IFRS-standarder (internationale regnskabsstandarder) nævnes i enkelte bestemmelser. Fastsættelsen af den skattepligtige indkomst tager udgangspunkt i en resultatopgørelse og svarer til den internationalt set gængse praksis.

2.10 som vælger FKSSG (»konsolidering«). Dette er for øjeblikket kun muligt i begrænset omfang eller slet ikke, hvilket er en betragtelig skatteretlig ulempe for de virksomhedsenheder, der befinder sig uden for det nationale etableringssted.

2.11 Det personelle anvendelsesområde omfatter principielt alle selskaber, der er hjemmehørende i EU, samt faste driftssteder, der er beliggende i EU. Datterselskaber inddrages, hvis moderselskabet ejer over 50 % af stemmerettighederne og over 75 % af kapitalandelene. Til det saglige anvendelsesområde hører alle de indtægter, der realiseres af koncernmedlemmer. Det territoriale anvendelsesområde er begrænset til Den Europæiske Union.

2.12 Den efter harmoniserede regler beregnede fortjeneste allokeres på grundlag af størrelsen (målt ud fra arbejde, aktiver og omsætning) af de (økonomiske) resultater på de enkelte medlemsstater, hvor virksomheden har aktiviteter. Fordelingen sker på basis af en formel, som bygger på tre faktorer for værditilvækst (arbejde, omsætning og aktiver). Der tages højde for særlige karakteristika (hos f.eks. finansinstitutter og forsikringsselskaber i den finansielle sektor) gennem en tilpasning af disse faktorer. I hver medlemsstat fastlægges skattens konkrete omfang gennem anvendelse af de nationale skattesatser på de tildelte overskudsandele.

3. Generelle bemærkninger

3.1 EØSU om et FKSSG som en vigtig foranstaltning til overvindelse af skattemæssige hindringer i det indre marked: dobbeltbeskatning falder væk, ulige behandling af driftssteder i det indre marked fjernes, grænseoverskridende tab kan udlignes og problemet med afregningspriser bortfalder.

3.2 EØSU har allerede tidligere udtalt sig til fordel for, at der etableres frie og retfærdige konkurrencevilkår til fremme af grænseoverskridende aktiviteter, også inden for skattelovgivningen (1). Udvalget udtalte sig senest udførligt om emnet »Indførelse af et fælles konsolideret grundlag for selskabsbeskatning i EU« (2) den 14. februar 2006. .

3.3 Imidlertid fremlægger Kommissionen et bevismateriale, som peger i to forskellige retninger. Mens konsekvensanalysen på den ene side nævner en undersøgelse fra Deloitte, som viser, at efterlevelsesomkostningerne, i det specifikke tilfælde hvor en multinational koncern etablerer et nyt datterselskab i en anden medlemsstat, kan falde med mere end 60 %, vurderes det i en PWC-undersøgelse af et udvalgt antal etablerede multinationale koncerner, at efterlevelsesomkostningerne kun vil falde med 1 %. I en anden undersøgelse fra Ernst and Young anslås det, at efterlevelsesomkostningerne vil stige med 13 % som følge af at de ekstraudgifter, som er forbundet med at forberede og udfylde skatteopgørelsen og den dermed forbundne administration, vil veje tungere end de forventede besparelser, der følger af det reducerede behov for fastsættelse af afregningspriser. Skattemyndighedernes forvaltningsmæssige omkostninger vil stige pga. behovet for at administrere såvel et nationalt system som FKSSG-modellen.

3.4 Direktivforslaget medfører for virksomhedernes vedkommende en og medlemsstaternes forvaltningsmæssige omkostninger nedbringes, selvom der i første omgang vil være omkostninger forbundet med omstillingen.

3.5 . For nærværende træffes virksomhedsrelaterede afgørelser i EU ikke udelukkende på grundlag af konkurrencemæssige kriterier. Tværtimod er det ofte overvejelser om »skattemæssig optimering«, der er afgørende: f.eks. investeres der i forskning der, hvor udgifterne er fradragsberettigede, eller risikobetonede aktiviteter gennemføres der, hvor tab kan trækkes fra i skat. Det er i modstrid med den grundlæggende ide bag det indre marked, at virksomhedernes afgørelser træffes under påvirkning af skattemæssige aspekter, og det har negative konsekvenser for vækst og skabelse af nye arbejdspladser.

3.6 EØSU erkender i den forbindelse, at mange – først og fremmest de nationale parlamenter i ni medlemsstater (3), som er af den opfattelse, at forslaget ikke er i overensstemmelse med nærhedsprincippet – har givet udtryk for deres bekymring for, at følgevirkningerne vil være en begrænsning af den nationale suverænitet, en begrænsning af handlefriheden på skatteområdet, en nedgang i skatteindtægterne eller andre utilsigtede forhold.

3.6.1 Der er korrekt, at medlemsstaterne med erhvervspolitisk målsætning over for virksomheder, der har valgt FKSSG-modellen, idet beskatningsgrundlaget fastlægges på europæisk plan. På den anden side kan sådanne foranstaltninger til forbedring af konkurrenceevnen og skabelse af arbejdspladser dermed træffes på europæisk niveau med positive konsekvenser for hele det indre marked, uden at der etableres forskellige rammebetingelser for de enkelte virksomheder.

3.6.2 På mellemlang og lang sigt kan FKSSG medføre en , der er blevet placeret i bestemte lande som følge af nationale skattemæssige incitamenter. I praksis skal FKSSG netop forebygge sådanne konkurrenceforvridninger, der opstår som følge af skatteretlige incitamenter. Alligevel mener EØSU, at Kommissionen bør undersøge disse aspekter nærmere inden for rammerne af en , således at EU-institutionerne og andre involverede aktører bedre kan vurdere følgevirkningerne.

3.7 Medlemsstaternes ved FKSSG-modellen, idet medlemsstaterne frit kan fastsætte beskatningsniveauet for den andel af skattegrundlaget, som tilfalder dem. Det er skattegrundlaget og ikke skattesatserne, som harmoniseres med FKSSG. Medlemsstaterne kan som hidtil fastsætte deres nationale skattesatser ud fra deres budgetpolitiske præferencer. I en overgangsperiode kan der imidlertid være tale om lavere skatteindtægter, der kun kan korrigeres for kommende perioder gennem en forhøjelse af skattesatserne.

4. Særlige bemærkninger

4.1 Med direktivforslaget har Kommissionen taget et »stort skridt fremad«, som dog . Alt i alt gør de foreslåede regler det muligt at opkræve selskabsskatten på grundlag af de økonomiske resultater, undgå forvridninger og forebygge omgåelser.

4.2 EØSU bifalder, at FKSSG ifølge direktivforslaget kan anvendes af og uafhængigt af, om virksomhederne har grænseoverskridende aktiviteter eller kun arbejder nationalt – og dette uanset det faktum, at direktivforslaget er først og fremmest møntet på virksomheder og koncerner, som har grænseoverskridende aktiviteter. Direktivforslaget vil også gøre det lettere for små og mellemstore virksomheder at udvide deres aktiviteter på grænseoverskridende vis, idet FKSSG giver betydelige omkostningsmæssige fordele set i forhold til beskatningen efter flere nationale systemer. For små og mellemstore virksomheder, der er etableret som kapitalselskaber, skaber muligheden for FKSSG fordele. Dette gælder imidlertid ikke for de mange små og mellemstore enkeltmandsvirksomheder og interessentskaber, der ikke er underlagt selskabsbeskatning.

4.3 Med udgangspunkt i denne vurdering fastholder udvalget ikke længere sit krav om en umiddelbar obligatorisk anvendelse af FKSSG, men er fortaler for en i indkøringsfasen. På længere sigt bør FKSSG være obligatorisk. I første omgang ved overskridelse af en bestemt tærskel for virksomheder med grænseoverskridende aktiviteter. En vedvarende fakultativ anvendelse af FKSSG ville resultere i en betydelig forvaltningsbyrde for medlemsstaterne på permanent basis, idet de ud over det nye system FKSSG ville være nødsaget til at håndtere det hidtidige selskabsskattesystem.

4.4 Sammenlægningen af alle koncernmedlemmers enkeltstående resultater (»«) udgør det centrale element i fjernelsen af skattemæssige hindringer på det indre marked og . Kun vha. denne konsolidering sikres følgende fordele: grænseoverskridende udligning af tab, fjernelse af problemer vedrørende afregningspriser, mulighed for en skatteneutral virksomhedsstruktur i hele EU, undgåelse af dobbeltbeskatning og ligebehandling af datterselskaber og driftssteder i EU. Konsolideringen bifaldes derfor uden forbehold. Den må betragtes som den »store« løsning set i forhold til en »lille« løsning i form af et fælles selskabsskattegrundlag uden konsolidering.

4.5 Med definitionen af det fastlægges FKSSG's anvendelsesområde på hensigtsmæssig vis. Den fastlæggelse af det personelle anvendelsesområde, der er sket på grundlag af formelle kriterier, har den fordel, at disse kriterier er lette at håndhæve, kontrollere og mindre nemme at omgå. Set fra virksomhedernes synspunkt er kriterierne praktisk gennemførlige og skaber retssikkerhed. Dette gælder kun i begrænset omfang for reglerne vedrørende ind- og udtrædelse af en koncern. Den brede definition af det saglige anvendelsesområde, der kræver inddragelse af alle indkomster, er fornuftig med henblik på at undgå afgrænsningsproblemer. Også et territorialt anvendelsesområde, der omfatter Den Europæiske Union, er hensigtsmæssigt. En mere vidtgående inddragelse af indkomster, der er optjent på globalt plan, ville på grund af manglende globale skatteregnskabsregler kræve meget omstændelige afstemninger.

4.6 På grund af den konkrete økonomiske dimension anser EØSU på medlemsstaterne med udgangspunkt i værditilvækstsfaktorerne arbejde, aktiver og omsætning for at være mere hensigtsmæssig end en beregning på grundlag af makroøkonomiske nøgletal.

4.6.1 Den . Skatteydernes muligheder for at tilskrive faktorerne til medlemsstater med den laveste skattesats begrænses betydeligt af, at der anvendes flere faktorer. Anvendelsen af alternative fordelingsmetoder kræver entydige afgrænsningsregler og en særlig begrundelse. Disse er nødvendige for eksempelvis den finansielle sektor (banker og forsikringsselskaber) på grund af de specifikke forretningsmodeller.

4.6.2 Der er imidlertid en for, at de enkelte medlemsstater , og at summen af alle tildelte andele dermed bliver større eller mindre end den samlede indkomst, der reelt skal fordeles. Resultatet ville være en kædebeskatning eller lempeligere beskatning af den samlede indkomst, der er til fordeling. Dette må Kommissionen imødegå vha. en hurtig offentliggørelse af gennemførelsesretsakter.

4.6.3 Hvad angår under , er der behov for en mere præcis afgrænsning med henblik på det økonomiske ejerskab og den reelle anvendelse, og det bør overvejes, hvordan intellektuelle ejendomsrettigheder kan medregnes. Ved den todelte er en fordeling efter antal beskæftigede enkel og praktisk, men kan vise sig at blive problematisk, særligt når en aktivitet udføres »under tilsyn og ansvar« af et koncernmedlem. En overskudsfordeling på grundlag af faktoren arbejde kan ifølge undersøgelser have negative økonomiske konsekvenser for arbejdsmarkedet. Inddragelsen af sociale og pensionsrelaterede ydelser indebærer set i lyset af de forskellige socialsikringssystemer i EU en risiko for yderligere konflikter mellem medlemsstaterne. er markedsorienteret og kan uberettiget virke til fordel for store medlemsstater blot på grund af deres størrelse. Man bør overveje at lade den udgå af fordelingsformlen eller give den en anden vægt.

4.7 Skattegrundlaget er bredere funderet end det nuværende gennemsnit i medlemsstaterne. Dette resulterer i første omgang i højere skatteindtægter. Derimod kan den grænseoverskridende tabsudligning resultere i et lavere skattetryk. EØSU mener, at måde. Derfor støtter udvalget, at direktivet skaber mulighed for, at medlemsstaterne tilpasser skattesatserne på en måde, som resulterer i, at skattetrykket hverken øges eller formindskes.

4.8 Den valgte er baseret på internationale standarder, særligt standarderne i 25 ud af 27 medlemsstater. EØSU mener, at dette er hensigtsmæssigt. Direktivforslaget indeholder ingen henvisning til de handelsretlige regler for regnskabsaflæggelse ifølge IFRS, idet FKSSG er et regelværk til selvstændig skatterelateret udbytteberegning. Imidlertid genfindes de IFRS-principper, som er blevet videreudviklet siden begyndelsen af det langvarige FKSSG-projekt, i enkelte bestemmelser.

4.9 Hvad angår de enkelte bestemmelser er der i nogle tilfælde et . Dette er nødvendigt for at undgå en fragmentering forårsaget af den nationale anvendelse. Der mangler i særlig grad definitioner, og der anvendes ikke tilstrækkeligt konkrete juridiske begreber (som f.eks. økonomisk gode eller anskaffelses- og forarbejdningsomkostninger). Manglende detailregulering af enkelte sektorer, herunder behandlingen af finansielle indtægter eller utilstrækkeligt detaljerede bestemmelser f.eks. ved definitionen af den økonomiske ejer, udgør en fare for .

4.10 Der kan sættes spørgsmålstegn ved indføjelsen af en generel i den valgte form. Ifølge direktivforslaget lades kunstige transaktioner, der udelukkende gennemføres for at undgå beskatning, ude af betragtning ved beregning af skattegrundlaget (artikel 80 i direktivforslaget). Anvendelsen og fortolkningen af en sådan generel misbrugsklausul vil skabe betydelige vanskeligheder, idet misbruget ifølge Domstolens retspraksis skal bevises i hvert enkelt tilfælde.

4.11 EØSU bifalder, at man undgår ved at sådanne indtægter principielt fritages fra skat. På den måde beskattes EU's virksomheder kun på det udenlandske marked. EØSU forstår ikke, hvorfor Kommissionen foreslår, at man afviger fra dette princip i tilfælde af en lav udenlandsk skat. EØSU mener, at der kan stilles spørgsmålstegn ved ved en for lav udenlandsk skat, idet dette ikke kun skal omfatte arrangementer, der har karakter af misbrug men også normale forretningsaktiviteter.

4.12 Muligheden for at foretage hensættelser begrænses efter EØSU's opfattelse i for vid udstrækning.

4.12.1 Hensættelser er begrænset til sagsforhold, som udelukkende er begrundet i retlige forpligtelser. Dette udelukker . EØSU mener ikke, at dette kan retfærdiggøres set ud fra et økonomisk synspunkt, idet de økonomiske resultater og dermed den skattepligtige fortjeneste også begrænses af formueudgifter, der skyldes økonomiske forhold.

4.12.2 Hvad angår hensættelser som følge af retlige forpligtelser skal , præciseres. Kriterierne for et troværdigt skøn er heller ikke fastlagt i tilstrækkeligt omfang. På grund af den manglende konkretisering forbliver detaljerne vedrørende behandlingen af tabshensættelser uklare. Heller ikke pensionshensættelser nævnes i forslaget, men der må tages højde for disse. I modsat fald ville selvvurderingsreglen være overflødig.

4.12.3 Med hensyn til de i EU-retten anerkendte indeholder direktivforslaget ingen yderligere konkretisering og heller ingen delegation af gennemførelsesbestemmelser til Kommissionen. Der er blot medtaget en særlig bestemmelse om fradragsretten for forsikringstekniske hensættelser i forsikringsselskaber, hvor medlemsstaterne tildeles en valgmulighed med hensyn til, om fradrag skal tillades eller ej for udjævningshensættelser.

4.12.4 Der er i særlig grad brug for yderligere detaljerede regler for med henblik på at tage passende højde for de risikospecifikke særpræg (set i lyset af finanskrisen). Der mangler i særlig grad detaljerede regler for behandlingen af derivater og for leasing. Derudover vil det efter alt at dømme være nødvendigt at indarbejde en bestemmelse, der tager højde for enten fradrag af banktekniske hensættelser (generelle bankrisici) eller værdiforringelserne ved finansielle aktiver. Direktivforslaget bør på linje med særreglen for forsikringsområdet indeholde detaljerede bestemmelser for den finansielle sektor.

4.13 Det er hensigtsmæssigt ikke at tillade, at selskabsskatten selv og lignende afgifter kan trækkes fra. Imidlertid skal der endnu en gang ses med kritiske øjne på oversigten over ikke-fradragsberettigede nationale skatter i bilag III til artikel 14 i direktivforslaget om FKSSG. Således kan forsikringsafgiften, hvor det kun er den skat der opkræves i indlandet, som ikke skal kunne trækkes fra, ikke sammenlignes med selskabsskatten. Eftersom forsikringsafgiften betales på forsikringspræmien og registreres af forsikringsselskaberne som en indtægt, bør det også være muligt at trække denne fra som en driftsudgift.

4.14 Set i lyset af ønsket om lige vilkår på beskatningsområdet virker fastlæggelsen af hensigtsmæssig, idet et frit valg ville betyde for vidtgående skønsbeføjelser. Dermed er det ikke uproblematisk, at der undtagelsesvist kan anvendes aftalte rentesatser.

4.15 Forslaget giver mulighed for . Dette er hensigtsmæssigt. Teknikken for puljeafskrivninger giver virksomhederne mulighed for selvfinansiering. Med en afskrivningssats på kun 25 % ville størsteparten af afskrivningsbeløbet imidlertid først være modregnet ved tidspunktet for genanskaffelsesinvesteringen. Derfor bør afskrivningssatsen for puljeafskrivning forhøjes i passende omfang.

4.16 Begrænsningen af uplanlagte afskrivninger på ikke afskrivningsberettigede anlægsaktiver, der er faldet varigt i værdi, lægger for store begrænsninger på fradrag for tab. Derudover mangler der en nødvendig konkretisering af en situation, hvor et aktiv »er faldet varigt i værdi«. Der kan ikke foretages ekstraordinære fradrag for aktiver, hvor provenuet fra afhændelsen er fritaget. Dette vedrører f.eks. andele i kapitalselskaber. Dette kan have negative konsekvenser for holding- og venturekapitalselskaber.

4.17 EØSU anser introduktionen af »one-stop-shops« til fastsættelse af beskatningsgrundlaget for at være nyttig, først og fremmest med henblik på at forenkle skatteprocedurerne for de små og mellemstore virksomheder og sikre en ensartet anvendelse af reglerne over for de skattepligtige, men dette forudsætter en prioritering af samarbejdet mellem medlemsstaterne, som ikke findes på nuværende tidspunkt, især ikke når det gælder den effektive kontrol af konsolideringsomfanget (selskaber, datterselskaber, faste driftsteder), som ændrer sig fra år til år. Automatisk overførsel af information bør blive reglen, sådan som det er tilfældet med moms i EU.

4.18 Det skal fremhæves, at al kommunikation med skatteforvaltningen fremover vil ske mellem et såkaldt hovedskattesubjekt i koncernen og den hovedskattemyndighed, som hovedskattesubjektet hører ind under. Dermed vil afstemningen med forskellige nationale skattemyndigheder bortfalde. EØSU bifalder den dermed forbundne reduktion af den bureaukratiske byrde for de skattepligtige og skatteforvaltningerne.

Bruxelles, den 26. oktober 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EØSU's udtalelse: »Skattepolitik i EU – Prioriteringer for de kommende år« – EFT C 48 af 21.2.2002, s. 73.

(2) Sonderende udtalelse efter anmodning fra Kommissionen, EUT C 88 af 14.4.2006, s. 48.

(3) I henhold til artikel 6 i protokol (nr. 2) om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet fremsendte de nationale parlamenter i Bulgarien, Irland, Malta, Polen, Rumænien, Slovakiet, Sverige, Nederlandene og Det Forenede Kongerige begrundede udtalelser til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen.