1. Indledning

I denne anden rapport om gennemførelse af direktiv 2001/42/EF om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet ("direktivet om strategisk miljøvurdering" eller "direktivet") beskrives erfaringerne med anvendelsen af direktivet mellem 2007 og 2014. Denne rapport er udarbejdet i medfør af artikel 12, stk. 3, i direktivet, og heri vurderes gennemførelsen af direktivet i denne periode. Resultaterne i denne rapport vil blive anvendt ved en evaluering af direktivet, der vil blive gennemført som led i Kommissionens program for målrettet og effektiv regulering (REFIT).

Med direktivet gennemføres princippet om miljømæssig integration og miljøbeskyttelse, som er indskrevet i artikel 11 og 191 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Det sikrer en omfattende beskyttelse af miljøet og bidrager til at integrere miljømæssige overvejelser ved udarbejdelsen og vedtagelsen af visse planer og programmer. Med henblik på dette indeholder direktivet krav om en miljøvurdering af planer og programmer, som kan have betydelig indvirkning på miljøet.

Med direktivet indføres der ingen målbare miljøstandarder. Der er i alt væsentlighed tale om et procesdirektiv, der indfører visse skridt, som medlemsstaterne skal tage ved identificering og vurdering af miljøvirkninger. Den strategiske miljøvurderingsproces drejer sig om at hjælpe de politiske beslutningstagere med at træffe beslutninger på et velinformeret grundlag baseret på objektive oplysninger og resultaterne af høringer af offentligheden/interessenter og relevante myndigheder. Anvendelsen af nøglekravene i direktivet og dets forhold til andre direktiver beskrives i henholdsvis afsnit 2 og 3.

2. Gennemførelsesstatus

2.1. Retlige og administrative ordninger i medlemsstaterne

Alle medlemsstater har gennemført direktivet. Den lovgivningsmæssige ramme for gennemførelsen af direktivet varierer fra medlemsstat til medlemsstat og afhænger af deres administrative struktur og ordninger. Nogle medlemsstater har gennemført direktivet gennem specifik national lovgivning, mens andre har indarbejdet direktivets krav i eksisterende bestemmelser, herunder bestemmelser til gennemførelsen af miljøvurderingsdirektivet. Siden 2007 har mere end halvdelen af medlemsstaterne ændret deres nationale lovgivning og gennemført af direktivet for at sikre, at deres nationale bestemmelser er i overensstemmelse med direktivet og for at afhjælpe tilfælde af ukorrekt anvendelse.

De særlige administrative ordninger i de enkelte medlemsstater har haft indvirkning på de organisatoriske ordninger, som de har indført med henblik på at omsætte og gennemføre direktivet. Normalt har den myndighed, der udarbejder og vedtager planer og programmer ligeledes ansvaret for at gennemføre den strategiske miljøvurderingsprocedure. I de fleste medlemsstater betragtes miljøministeriet eller et miljøagentur som "de myndigheder [...], som på grund af deres specifikke miljøansvar kan blive berørt" (artikel 6, stk. 3, i direktivet). I nogle medlemsstater har miljømyndighederne flere ansvarsområder og står for gennemførelsen af den strategiske miljøvurderingsprocedure. Nogle medlemsstater har udpeget et organ, der overvåger og kontrollerer kvaliteten af dokumentationen og resultaterne af den strategiske miljøvurderingsprocedure.

Medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser med hensyn til beslutningstagning (artikel 8) og ordningerne for underretning om afgørelsen, når den strategiske miljøvurderingsprocedure er gennemført (artikel 9). I nogle medlemsstater har miljømyndighederne ret til at udstede en administrativ akt (f.eks. en afgørelse). Afgørelsen kan enten være bindende for så vidt angår planernes og programmernes indhold eller blot udstedes som en ikkebindende akt.

2.2. Anvendelsesområde for direktivet om strategisk miljøvurdering

Generelt har medlemsstaterne gennemført direktivet i overensstemmelse med dets mål og krav og er ikke stødt på udfordringer med fastlæggelsen af direktivets anvendelsesområde. EU-Domstolen (Domstolen) har fastlagt en omfattende retspraksis vedrørende direktivet og dermed lettet dets anvendelse. Domstolen har bekræftet den brede fortolkning af direktivets terminologi og bestemmelser. F.eks.:

- "Planer og programmer", der er omfattet af en miljøvurdering (artikel 2)

Direktivet indeholder ikke nogen definition af termerne "planer og programmer", men beskriver dem snarere. I den første dom, hvor man tog stilling til direktivets anvendelsesområde, præciserede Domstolen, at alene det forhold, at planer og programmer vedtages som en lov, ikke udelukker dem fra direktivets anvendelsesområde. Dette betyder, at planer og programmer, som er obligatoriske i henhold til de nationale eller lovgivningsmæssige bestemmelser til fastsættelse af de kompetente myndigheder og proceduren, men hvis vedtagelse ikke er obligatorisk, stadig kan være omfattet af direktivet, hvis de opfylder de relevante kriterier fastsat i direktivet. I tvivlstilfælde skal der skelnes mellem planer og programmer og andre foranstaltninger med henvisning til det specifikke mål, der fastsættes i artikel 1 i direktivet, nemlig at der gennemføres en miljøvurdering af planer og programmer, der kan få væsentlig indvirkning på miljøet.

Med hensyn til definitionen af planer og programmer har næsten halvdelen af medlemsstaterne gennemført direktivets artikel 3, stk. 2, ordret. De fleste af dem har tilpasset typen af eller betegnelsen på sektorplanlægningen for at tage hensyn til specifikke nationale ordninger.

- "Fastlæggelse af rammerne" (artikel 3, stk. 2)

Planer og programmer, for hvilke der kræves en miljøvurdering, skal indeholde rammen for den fremtidige tilladelse til projekter, der står opført i bilag I og II til miljøvurderingsdirektivet. Næsten alle medlemsstater har omsat termen "fastlægge rammerne" ordret, ofte med en nærmere beskrivelse i en retsakt eller i vejledende dokumenter. Retspraksis ved Domstolen har bekræftet, at denne term skal afspejle direktivets mål og tage hensyn til de miljømæssige virkninger af enhver beslutning, der indfører krav til den fremtidige anlægstilladelse til projekter. Derfor kan man sige, at planer og programmer fastsætter en ramme for afgørelser, der påvirker en efterfølgende anlægstilladelse til projekter, navnlig hvad angår placering, art, størrelse og driftsforhold eller ressourcetildeling.

- Evaluering

I direktivets artikel 3, stk. 4 og 5, fastlægges processen for afgørelse af, hvorvidt planer og programmer vil have væsentlig indvirkning på miljøet og dermed kræve en miljøvurdering. Medlemsstaterne skal tage hensyn til væsentlighedskriterierne i bilag II til direktivet. De fleste medlemsstater har gennemført bilag II ordret og vurderer fra sag til sag. Men skønsmargenen for vurdering af bestemte planer og programmer begrænses af direktivets overordnede mål, nemlig at sikre et højt miljøbeskyttelsesniveau.

2.3. Anvendelsesområde (artikel 5, stk. 4)