Det globale marked for offentlige udbud har en årlig værdi af 8 bio. EUR, men mere end halvdelen af det er lukket for EU-virksomheder, der samlet kun vinder kontrakter til en værdi af ca. 10 mia. EUR i tredjelande. Åbningen af markederne ville være til gavn for beskæftigelse og vækst i Europa, men vil også betyde lavere omkostninger i de pågældende lande. Kommissionens reviderede forslag af 29. januar 2016 vil være et nyt redskab til at tackle protektionismen i mange lande uden for Europa – bl.a. ved som en sidste udvej at stille virksomheder fra protektionistiske lande ringere i udbud i de europæiske lande.

Kommissionens forslag om drikkevand af 1. februar 2018 var resultatet af det første vellykkede europæiske borgerinitiativ. Forslaget vil kunne forbedre situationen for ca. to millioner mennesker i EU. På nuværende tidspunkt er ca. 5 % af EU's befolkning sårbar som følge af vandrelaterede sundhedsproblemer (tallene varierer meget fra det ene EU-land til det andet). Vandknaphed påvirker 11 % af EU's befolkning. Forslaget vil reducere sundhedsrisikoen til under 1 % og sikre adgang til vand for alle. Sikrere ledningsvand vil kunne reducere forbruget af vand på flaske og samtidig spare penge, plastaffald og CO2-emissioner.

Kommissionens forslag om en europæisk indskudsforsikringsordning af 17. november 2015 vil gennemføre bankunionen og udgøre en central del af et finansielt system, der bygger på en fælles valuta. Ordningen vil supplere Den Økonomiske og Monetære Union, forbedre beskyttelsen af bankkunder og yderligere øge det finansielle systems stabilitet og robusthed i og uden for euroområdet. Bagstopperen til Den Fælles Afviklingsfond – som der er opnået grundlæggende enighed om, men som endnu ikke er operationel – vil øge tilliden til EU's banksystem yderligere ved at stille kredit til rådighed for fonden og minimere risikoen for, at skatteyderne skal støtte nødlidende banker. Den Fælles Afviklingsfond, som får tilført midler på forhånd fra euroområdets banker, har en målstørrelse på ca. 55 mia. EUR. Bagstopperen skal have en størrelse svarende til fondens.

Kommissionens forslag om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag af 25. oktober 2016 vil gøre det lettere og billigere at drive virksomhed på tværs af EU's indre marked. Forslaget afskærer mange muligheder for skatteundgåelse og vil kunne bidrage til at skabe lige konkurrencevilkår for multinationale virksomheder. Det medfører ikke fælles skattesatser – hvert enkelt EU-land beslutter stadig selv. De internationale regler om selskabsbeskatning er især forældede med hensyn til digitale tjenester. Kommissionens forslag til en skat på digitale tjenester af 21. marts 2018 gør det klarere, at skat bør betales, hvor fortjenesten skabes, selv om teknologigiganterne ikke er fysisk til stede i de pågældende lande. Kommissionens forslag om et fælles momsområde i EU af 18. januar 2018 vil kunne gøre momssystemet mere modstandsdygtigt over for svig og beskytte de offentlige indtægter.

Reglerne for midlertidig genindførelse af grænsekontrol inden for Schengenområdet bør opdateres. Kommissionens forslag af 27. september 2017 sikrer den rette balance mellem effektiv håndtering af de aktuelle trusler mod den indre sikkerhed, og at grænsekontrol ved de indre grænser forbliver en undtagelse, som ikke unødigt begrænser den frie bevægelighed i Europa.

Kriminelle efterlader digitale spor – i e-mails eller cloud-opbevarede dokumenter – og sporene kan anvendes som beviser i retten. I Kommissionens forslag af 17. april 2018 fastlægges nye regler, der er tilpasset den digitale verden. Forslaget vil gøre det lettere for politiet og retlige myndigheder i medlemsstaterne at få adgang til det bevismateriale, de behøver for at kunne efterforske, retsforfølge og dømme kriminelle og terrorister. Store internetvirksomheder som Facebook, Twitter og Google har i stigende grad fjernet terrorrelateret onlineindhold de seneste år. Truslens omfang kræver imidlertid et mere omfattende svar. Kommissionens forslag af 12. september 2018 sikrer en klar og harmoniseret retlig ramme til at forebygge misbrug af hostingtjenester til udbredelse af terrorrelateret onlineindhold. Med forslaget vil der blive indført et krav om automatisk fjernelse af sådant indhold inden for en time.

Europa har gjort store fremskridt inden for migrationspolitikken i de seneste år og var i stand til at navigere gennem krisen i 2015-2016. Der er imidlertid stadig behov for at skabe et optimalt fungerende asylsystem, der er humant og i stand til at håndtere fremtidige kriser. Det fælles europæiske asylsystem fastsætter fælles minimumsstandarder for behandlingen af alle asylansøgere. Systemet består af en retlig ramme, der dækker alle aspekter af asylprocessen, og omfatter et støtteagentur – Det Europæiske Asylkontor (EASO). Hensigten med de forslag til en reform af asylsystemet, som Kommissionen fremsatte i maj og juli 2016, var at skabe en balance mellem solidaritet og ansvar. Med mere ensartede betingelser og enklere og hurtigere beslutningstagning vil disse foranstaltninger være til gavn for dem, som søger beskyttelse. De vil mindske incitamenterne til sekundære bevægelser, afskrække fra asylshopping og understøtte mere effektive tilbagesendelser af dem, som ikke har opholdsret. Reglerne om, hvilket EU-land der er ansvarligt for en asylansøgning, bliver gjort klarere og mere effektive med et mere struktureret og forudsigeligt system til støtte for medlemsstater, der er under et uforholdsmæssigt stort pres. Der er fortsat et meget stort behov for et moderniseret asylsystem, der kan håndtere fremtidens pres.

De fremsatte forslag er både en vision for det EU, vi ønsker, og en pragmatisk plan for, hvordan vi når dertil. Det centrale er at opnå en EU-merværdi ved at investere endnu mere inden for områder, hvor de enkelte medlemsstater ikke kan handle alene, eller hvor det er mere effektivt at handle i fællesskab. Derfor får forskning og innovation, europæiske strategiske investeringer og programmet for det indre marked og rumprogrammet tildelt i alt 187,4 mia. EUR, EU's udenrigspolitik får tildelt 123 mia. EUR, mens budgettet til programmer på grænseforvaltnings- og migrationsområdet og til sikkerhed og forsvar øges med henholdsvis 34,9 mia. EUR og 27,5 mia. EUR.

Kommissionens forslag til en ny flerårig finansiel ramme for 2021-2027 fra maj og juni 2018 skaber fundamentet for et mere moderne og effektivt langsigtet budget, således at EU kan fokusere på sine vigtigste prioriteter.

Over 9 millioner europæere har til dato støttet et europæisk borgerinitiativ, og Kommissionen har truffet konkrete foranstaltninger, bl.a. ved at fremlægge forslag, for at følge op på initiativer med mindst 1 million indsamlede underskrifter. De reviderede regler vil gøre dette frivillige instrument meget mere tilgængeligt og brugervenligt. Det vil blive nemmere for borgere at fremsætte initiativer og undertegne dem. En online samarbejdsplatform blev oprettet for at yde rådgivning og gøre det muligt for borgere fra hele Europa at komme i kontakt med hinanden for at udarbejde deres initiativer. Kommissionen vil desuden stille en gratis tjeneste til rådighed for initiativtagere til indsamling af underskrifter elektronisk.

Den Europæiske Union bakkede kraftigt op om denne historiske aftale, der blev undertegnet af premierminister Alexis Tsipras og premierminister Zoran Zaev efter forhandlingerne i FN-regi. Dette ville ikke have været muligt uden EU's indsats i landet og det nye incitament i strategien over for det vestlige Balkan i 2018. Det krævede politisk mod, lederskab og ansvarlighed fra alle sider at finde en løsning på en af de mest rodfæstede uoverensstemmelser i regionen. Begge lande har benyttet sig af denne enestående mulighed, som udgør et eksempel på forsoning i Europa som helhed, og som vil sætte yderligere skub i regionens europæiske perspektiver.

Manglen på samarbejde mellem medlemsstaterne på forsvarsområdet anslås til at koste mellem 25 mia. EUR og 100 mia. EUR om året. Der er 178 våbensystemer i Europa sammenlignet med 30 i USA, hvilket gør forsvarsudgifterne meget mindre effektive. Det er årsagen til, at EU i stigende grad varetager rollen som garant for sikkerhed og forsvar og er ved at opbygge en europæisk forsvarsunion. 25 af EU's medlemsstater deltager i det permanente strukturerede samarbejde (PESCO), som blev iværksat for at styrke Europas sikkerhed og forsvar. De første projekter i forbindelse med Den Europæiske Forsvarsfond er blevet indledt med sigte på at fremme grænseoverskridende investeringer i avanceret og fuldt interoperable forsvarsteknologier og -produkter, f.eks. inden for krypteret software og droneteknologi.

Reformen af gasdirektivet sikrer, at samme regler anvendes på hele EU's område (land og hav), og giver mulighed for at føre effektivt tilsyn med anvendelsen af EU's regler for det indre marked. Den forbedrer gennemsigtigheden og samarbejdet mellem de nationale myndigheder. Det er et stort skridt i retning af et velfungerende, gennemsigtigt og konkurrencedygtigt indre marked for gas i EU, hvor alle leverandører handler i henhold til samme EU-regler.

Kommissionen har også taget initiativ til at give Den Europæiske Anklagemyndighed et yderligere mandat til at gribe ind over for grænseoverskridende terrorhandlinger. Eftersom terrorisme ikke kender nogen grænser, er Europa nødt til at kunne retsforfølge terrorister på en mere koordineret og effektiv måde.

Den Europæiske Anklagemyndighed, som vil bidrage til beskyttelsen af EU-skatteydernes penge, er i øjeblikket ved at blive oprettet med deltagelse af 22 medlemsstater. Den har beføjelse til at foretage efterforskning og retsforfølgelse i straffesager, hvor EU's finansielle interesser står på spil, f.eks. misbrug af EU-midler eller grænseoverskridende momssvig, der hvert år koster skatteyderne mindst 50 mia. EUR i tabte indtægter på de nationale budgetter. Dette forandrer gennemgribende EU's rolle på dette område, idet EU for første gang råder over et stærkt retshåndhævelsesværktøj.

For at sikre en retfærdig, enkel og effektiv håndhævelse af alle EU's regler om arbejdskraftmobilitet blev der oprettet en ny europæisk håndhævelsesmyndighed. Denne Europæiske Arbejdsmarkedsmyndighed vil støtte samarbejdet mellem EU-landene, når det gælder om håndhæve relevant EU-lovgivning på tværs af grænserne, bl.a. lette fælles inspektioner. Den vil også lette adgangen for enkeltpersoner og arbejdsgivere til oplysninger om deres rettigheder og pligter samt til relevante tjenester.

Arbejdstagere bør tjene samme løn for det samme arbejde på den samme arbejdsplads. For at sikre, at dette grundlæggende princip, der er forankret i den europæiske søjle for sociale rettigheder, også gælder for mere end to millioner arbejdstagere, som er udstationeret midlertidigt i en anden medlemsstat, blev der gennemført en reform af reglerne for udstationering af arbejdstagere.

Fra den 15. maj 2019 vil udgifterne til udlandsopkald inden for EU ligeledes følge trop og falde drastisk: højst 19 cent pr. minut for opkald og 6 cent pr. SMS plus moms, hvilket er op til 10 gange billigere end tidligere.

Fra maj 2018 til januar 2019 blev der indgivet 95 180 klager til databeskyttelsesmyndighederne i Europa. Der kan pålægges høje bøder, når reglerne ikke overholdes: I Østrig fik en tipscafé en bøde på 5 280 EUR for ulovlig videoovervågning. I Tyskland skulle en social netværksoperatør betale 20 000 EUR for ikke at have sikret brugernes data. Og i Frankrig blev Google pålagt at betale 50 mio. EUR for ikke at have indhentet samtykke i forbindelse med reklamer.

For virksomheder giver reformen klarhed over og sammenhæng i de regler, de skal anvende, og er med til at genoprette forbrugertillid. På internationalt plan går EU nu forrest i udformningen af databeskyttelsesregler: EU har oprettet verdens største område med frie og sikre datastrømme med Japan, mens Argentina, Uruguay, Canada, Mexico, Indien, Israel, Californien og New Zealand alle er begyndt at udarbejde databeskyttelsesregler, der er inspireret af den nye europæiske standard.

Borgene kan nu påberåbe sig rettigheder som f.eks. retten til at få adgang til deres oplysninger, retten til berigtigelse, retten til at blive glemt og retten til dataportabilitet. Ved hjælp af hårde sanktioner beskytter de nye regler europæerne mod misbrug af deres personoplysninger, f.eks. i forbindelse med valgkampen forud for valget til Europa-Parlamentet.

Den generelle forordning om databeskyttelse, som trådte i kraft den 25. maj 2018, har ikke alene gjort Europa klar til den digitale tidsalder, men også sat en ny global standard for databeskyttelse. Dette fælles sæt europæiske regler sikrer borgernes grundlæggende ret til databeskyttelse og giver samtidig enkeltpersoner og virksomheder mulighed for fuldt ud at udnytte mulighederne ved det indre marked uden at skulle igennem 28 forskellige omkostningskrævende og bureaukratiske procedurer. Fordelene skønnes at udgøre

Den Europæiske Union har stået over for en lang række stadig hyppigere og mere komplekse katastrofer, der har ført til tab af menneskeliv og andre skadelige konsekvenser for borgere, virksomheder, lokalsamfund og miljøet. I 2018 omkom næsten 100 mennesker på grund af naturkatastrofer i Europa, og vi var vidne til skovbrande i visse europæiske regioner, som aldrig før har været berørt heraf. De økonomiske omkostninger er kolossale: I 2016 blev der registreret skader i Europa på næsten 10 mia. EUR. EU er nødt til at reagere på denne udfordring og beskytte borgerne bedre mod disse katastrofer ved at øge og forbedre forebyggelsen og beredskabet. I 2018 anmodede EU-lande næsten 10 gange om bistand, hovedsagelig til skovbrande, medicinsk støtte og havforurening. RescEU stiller sin civilbeskyttelseskapacitet til rådighed for de personer, der rammes af katastrofer, og som har mest brug for hjælp i Europa og hele verden. Denne reserve af aktiver anvendes, når lande har brug for hurtig hjælp til at håndtere en katastrofe. Dette omfatter brandslukningsfly og andre midler til at reagere på situationer som f.eks. medicinske nødsituationer. I 2017 og 2018 blev EU-civilbeskyttelsesmekanismen aktiveret 52 gange.

Nødtrustfonden for Afrika på 4,2 mia. EUR er et af EU's mest effektive instrumenter til finansiering af migrationsrelaterede projekter og til at gøre noget ved de underliggende årsager til irregulær migration. Indtil nu er der blevet godkendt 193 projekter med et bredt fokus, der spænder fra økonomisk udvikling og styring til sundhedsydelser og migration, herunder målrettet livreddende bistand til personer, der har behov for beskyttelse. Herudover vil den eksterne investeringsplan, der bygger på erfaringerne fra Junckerfonden, i 2020 have mobiliseret over 44 mia. EUR i både offentlige og private investeringer i Afrika og EU's nabolande. Den eksterne investeringsplan og den dertilhørende Europæiske Fond for Bæredygtig Udvikling har fokus på at styrke investeringerne inden for en række prioriterede områder: ren energi, finansiering af mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder, landbrug og digitalisering til gavn for inklusiv udvikling.

Det nye Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning har ført til, at mere end 1 600 grænsevagter nu hjælper til med at patruljere Unionens ydre grænser i Bulgarien, Grækenland, Italien og Spanien. Nu når der er opnået enighed om Kommissionens forslag, er de næste skridt at udvide agenturet yderligere, styrke det med eget udstyr og et stående korps på 5 000 grænsevagter fra og med 2021 og 10 000 senest i 2027samt give det et stærkere mandat til at gennemføre tilbagesendelser. Et sæt nye forbedrede og interoperable informationssystemer vil både holde vores grænser sikrere og gøre det mere praktisk for rejsende. Ind- og udrejsesystemet vil fremskynde procedurerne for bona fide-rejsende og identificere eventuelle tvivl, og det europæiske system vedrørende rejseinformation og rejsetilladelse vil muliggøre en mere effektiv kontrol af visumfritagede besøgende inden deres afrejse. Al relevant information vil blive udvekslet mellem medlemsstaterne i realtid for at sikre korrekt anvendelse af reglerne.

For at give uddannelse, beskyttelse og sundhedsmæssig og socioøkonomisk støtte til mere to millioner syrere har EU's regionale trustfond mobiliseret 1,5 mia. EUR til finansiering af 46 projekter i Irak, Jordan, Libanon og Tyrkiet.

Begge parter var enige om, at der ikke vil blive indført nye toldafgifter, samtidig med at der arbejdes hen imod afskaffelse af al eksisterende told på industrivarer, og at samarbejdet inden for en række sektorer, herunder energi og reguleringsmæssige spørgsmål, vil blive udviklet yderligere. En EU-USA-arbejdsgruppe, der blev nedsat ved den lejlighed, arbejder allerede på at gennemføre den fælles erklæring.

EU har også indgået en moderne handelsaftale med Canada, som giver europæiske virksomheder adgang til Canadas markeder for varer, tjenesteydelser og offentlige indkøb, og som bidrager til beskyttelsen af arbejdstagerrettigheder og miljøet. Aftalen vil gøre det lettere og billigere for navnlig mindre EU-virksomheder at eksportere mere til Canada.

Den økonomiske partnerskabsaftale mellem EU og Japan er den største handelsaftale, som EU nogensinde har indgået, og den absolut første handelsaftale, der omfatter en forpligtelse til Parisaftalen. EU og Japan tegner sig tilsammen for næsten en tredjedel af verdens samlede bruttonationalprodukt, og aftalen vil skabe en åben handelszone med over 600 millioner mennesker. Denne aftale blev suppleret med indgåelsen af en gensidig ordning med Japan vedrørende et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau, som skabte verdens største område med frie datastrømme baseret på et højt beskyttelsesniveau.

For at mindske de 25 millioner ton plastaffald, der produceres hvert år, og øge genanvendelsesprocenten for plast, som i øjeblikket kun ligger på 30 %, vedtog EU verdens første omfattende plaststrategi. Som led heri blev der for de 10 plastprodukter, som oftest findes på vores strande, samt for efterladte fiskeredskaber indført strenge foranstaltninger. Dette omfatter et forbud mod visse former for engangsplast, hvor der i forvejen findes alternativer, såsom vatpinde, bestik, tallerkener, sugerør, rørepinde eller ballonpinde af plast. Foranstaltningerne vil være med til at forebygge udledningen af 3,4 mio. ton CO2-ækvivalenter, mindske havaffald og de heraf følgende negative miljøvirkninger og bringe os tættere på en ægte cirkulær økonomi.

I august 2018 havde Grækenland klaret sig igennem sit treårige stabilitetsstøtteprogram, hvorunder der var blevet ydet i alt 61,9 mia. EUR i form af lån baseret på gennemførelsen af et omfattende og hidtil uset reformprogram. Væksten er nu positiv og ligger på omkring 2 %, hvilket er det højeste niveau i ti år. Selv om arbejdsløsheden stadig er alt for høj, er den faldet væsentligt, siden den toppede. For at maksimere EU-støtten og sikre fremskridt foretages der øget overvågning.

Juncker-Kommissionen tiltrådte i kølvandet på en ny græsk gældskrise. Ud over at lette forhandlingerne mellem alle aktører lancerede Kommissionen i juli 2015 en plan for at bistå Grækenland med at stabilisere sin økonomi og maksimere anvendelsen af EU-fondene til at styrke beskæftigelse, vækst og investeringer ved at mobilisere op til 35 mia. EUR til Grækenland under forskellige EU-finansieringsprogrammer for perioden 2014-2020. På samme kritiske tidspunkt blev der som brofinansiering inden for rammerne af den europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme mobiliseret et kortfristet lån på 7 mia. EUR, hvilket reelt forhindrede Grækenland i at blive tvunget ud af euroområdet. Kommissionen tilbød også omfattende teknisk bistand til opbygning af den nødvendige administrative støtte gennem Kommissionens Strukturreformtjeneste, som blev oprettet i 2015.

Kommissionen redegjorde i sin meddelelse fra januar 2015 for, hvordan den ville udnytte den fleksibilitet, der er indbygget i stabilitets- og vækstpagtens regler. Denne tilgang blev bakket op af Ministerrådet og har bidraget til den økonomiske genopretning i Europa ved at finde en passende balance mellem en forsvarlig finanspolitik og fremme af væksten, navnlig gennem reformer og investeringer. Ifølge overslag har udnyttelsen af denne fleksibilitet øget EU's bruttonationalprodukt med 0,8 % i løbet af de seneste fire år og bidraget til at skabe 1,5 millioner jobs. Samtidig faldt den offentlige gæld med 6,8 procentpoint i perioden 2014-2018, og EU's underskud faldt i gennemsnit fra ca. 3 % til 0,6 %.

For at støtte den økonomiske genopretning efter den finansielle og økonomiske krise og skabe betingelser for beskæftigelse og vækst lancerede Juncker-Kommissionen i 2014 investeringsplanen for Europa, bedre kendt som Junckerfonden for investeringsplanen for Europa. Kernen heri er Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer eller EFSI. Fonden havde tre mål: at vende tendensen med faldende investeringer ved at fjerne hindringer for investeringer, at gøre investeringsprojekter mere synlige og yde teknisk bistand hertil samt at gøre mere effektiv brug af begrænsede offentlige finansielle ressourcer ved at mobilisere private investeringer via en offentlig garanti.

Et stadig større flertal af europæerne mener, at det er en god ting for deres land at være medlem af EU. Dette er det højeste niveau i 27 år.

I forhold til 2014 er den offentlige mening i 2019 mere positiv over for Den Europæiske Union. Eurobarometerundersøgelser viser, at der overordnet set er opbakning til det europæiske projekt og dets resultater.

Der er gjort betydelige fremskridt for at sikre, at Europas finanser er sunde, holdbare og i stand til at absorbere fremtidige chok.

Økonomisk vækst er et middel til at nå målet. Vækst har bidraget til et mere socialt Europa.

EU's ambitiøse dagsorden for beskæftigelse, vækst og investeringer og bestræbelserne på at uddybe det indre marked har bidraget til et solidt økonomisk opsving. Den europæiske økonomi har oplevet vækst i seks på hinanden følgende år. Siden Juncker-Kommissionens tiltrædelse er der skabt omkring 12,6 millioner jobs, og arbejdsløsheden er rekordlav i dette århundrede. Samtidig er de offentlige finanser generelt blevet forbedret, og uligheden i velstandsfordelingen medlemsstaterne imellem er også begyndt at falde igen.

EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 30.4.2019 COM(2019) 218 final MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN Europa i maj 2019: Forberedelser til en mere forenet, stærkere og mere demokratisk Union i en stadig mere usikker verden

















Europa-Kommissionens bidrag til EU-27-ledernes uformelle møde i Sibiu (Rumænien) den 9. maj 2019

































































































































































































































































































































































































































































Forord I min tale om Unionens tilstand i 2017 foreslog jeg som en del af vores køreplan for en mere forenet, stærkere og mere demokratisk Union, at Europas ledere kunne mødes for at forberede vores fremtid med 27 medlemsstater i Sibiu, Rumænien — en by med en unik historie, der repræsenterer Europa i øst og i vest, fortiden og fremtiden. På vores møde den 9. maj vil tiden være inde til at vise, hvad en forenet Union kan opnå i fremtiden, lige før valget til Europa-Parlamentet den 23.-26. maj. I løbet af de seneste fem år er vi blevet testet, efterhånden som vi har måttet kæmpe med et væld af kriser. Men vi er kommet stærkere tilbage hver gang. Og vi har hele tiden holdt vores faste fokus på at opfylde de løfter, vi gav for fem år siden, da lederne i lyset af resultatet af valget til Europa-Parlamentet fremlagde en strategisk dagsorden for 2014-2019, som jeg samtidig omsatte til de 10 politiske prioriteter for min Kommission. På det tidspunkt sagde jeg, at det var vores sidste chance for at vise europæerne, at deres Union arbejder for dem. Kommissionen, som jeg har den ære at være formand for, har levet og åndet for denne mission og lyttet til europæernes håb, bekymringer og forventninger. Fra bestræbelserne for at genskabe arbejdspladser, vækst og investeringer efter krisen for at styrke både solidariteten og ansvarligheden i vores Union til indsatsen for at sikre, at arbejdstagere, der udfører det samme arbejde samme sted, får samme løn, har vi handlet der, hvor det betyder mest. Vi må nu se fremad, lære af vores erfaringer og bygge videre på vores succeser. Vi skal være endnu mere ambitiøse og fokuserede end nogensinde før. Europas ledere vil begynde disse overvejelser i Sibiu, før de kan nå til enighed om den næste strategiske dagsorden på Det Europæiske Råds møde i juni. Dette dokument er Kommissionens bidrag til denne proces. Det er hver eneste generations pligt at ændre europæernes skæbner til det bedre. At holde vores vedvarende løfte om fred, fremgang og velstand. Dette har været mit kald og mit livsværk. Og det skal fortsat drive os alle fremad. Som jeg står i Sibiu med 27 europæiske ledere på Europadagen, årsdagen for Schumanerklæringen, er jeg stolt af vores fortid, men endnu mere beslutsom og optimistisk for vores fremtid. Europa-Kommissionens formand, Jean-Claude Juncker



Indledning Den 9. maj 2019 mødes EU's ledere i Sibiu, Rumænien, for at drøfte Unionens politiske ambitioner og forberede den "strategiske dagsorden" for de næste fem år. Det vil de gøre umiddelbart inden valget til Europa-Parlamentet, hvor mere end 400 millioner europæere vil stemme i verdens største tværnationale demokratiske proces. Det vil ske 30 år efter kommunismens ophør og Berlinmurens fald og 15 år efter den hidtil største udvidelse af Unionen, som bragte den smertefulde deling af kontinentet til ende. I dag sikrer vores Union fred, stabilitet og velstand i og uden for Europa til trods for vores mange interne og eksterne udfordringer. Vores Union værner resolut om sine principper om demokrati, retsstatsforhold og de grundlæggende rettigheder, selv om opfordringerne til at indsætte stærke mænd og indføre indadvendt nationalisme tager til. Vores fælles historie gør os i stand til at stå stærkt imod sådanne opfordringer. Dette er det europæiske projekts varige kvalitet, som gør vores model enestående og værd at forsvare. Efter mange års krise er Europa ved at komme på fode igen. 240 millioner mennesker er i arbejde i Europa, hvilket er flere end nogensinde før. Forbrugere og virksomheder kan nyde godt af et indre marked, som giver dem flere valgmuligheder og lavere priser. Vores styrkede fælles valuta beskytter os mod finansiel turbulens. Intet andet sted i verden findes et sted som Europa, hvor det sikres, at fordelene ved vores sociale markedsøkonomi når ud til alle dele af befolkningen. Europa arbejder på at opretholde borgernes sikkerhed — med flere fremskridt inden for migrationsstyring, grænsebeskyttelse og sikkerhed i løbet af de sidste fire år end i de seneste tyve år før dem. Og Europa er en ansvarlig global magt, der går forrest i kampen mod klimaændringer, slår til lyd for fred og bæredygtig udvikling på globalt plan, fremmer fri og fair handel og fastsætter standarder for menneskerettigheder, arbejdsvilkår, fødevaresikkerhed og databeskyttelse. Efterhånden som verden omkring os bliver stadig mere splittet og uafklaret, har det aldrig været vigtigere, og dog så svært, at bevare og fremme disse fremskridt. De udfordringer, som vi europæere i fællesskab står over for, forøges dag for dag — fra globale migrationsstrømme til øget konkurrencepres i vigtige økonomiske sektorer, større trusler mod vores sikkerhed og retsstatsprincippet, det demografiske og teknologiske udviklingstempo til de stadig alvorligere miljømæssige farer. Samtidig sætter en række centrale aktører spørgsmålstegn ved eller underminerer ligefrem med overlæg den regelbaserede internationale orden, som i så lang tid har udgjort den uundværlige ramme for et fremgangsrigt og sikkert EU. Disse udviklingstendenser indebærer lige så mange muligheder som udfordringer. De er en kraftig advarsel: Hvis Europa skal trives, må EU's medlemsstater handle i fællesskab. De må handle i fællesskab, hvis de ønsker at bevare vores europæiske levevis, bevare vores planet og styrke vores globale indflydelse. Kun ved at finde en styrke i sammenhold kan Europa få indflydelse på verdensbegivenhedernes forløb. I Sibiu får EU's ledere derfor lejlighed til at vise deres sammenhold og give vores kontinent et nyt perspektiv. Det bør de gøre ved at vise, at de har lyttet til borgernes håb, bekymringer og forventninger, og at de er rede til at handle beslutsomt og kollektivt for at tage hånd om dem.

I dag vil Kommissionen fremsætte en række anbefalinger til den næste strategiske dagsorden, som vil hjælpe Unionen med netop at gøre dette. Da politik og kommunikation er to sider af samme sag, fremlægger vi også en række forslag til, hvordan vi bedre kan formidle vores kollektive beslutninger til gavn for Europas borgere og demokrati. Både de prioriteter, vi har opstillet, og den måde, som vi forklarer dem på og samarbejder med europæerne om dem, vil være afgørende for at gøre Unionen mere forenet, stærkere og mere demokratisk.



Del I: Europa-Kommissionens bidrag til EU's strategiske dagsorden for 2019-2024 I et tiår med uformindskede forandringer og udfordringer har Europa vist, at det er i stand til at leve op til sit løfte om fred, velstand og fremskridt for borgerne, og har dermed også vist, at mange dommedagsprofeter tog fejl. Europas økonomi og samfund er kommet stærkere ud af de krævende tider, selv om der stadig skal gøres meget for at sikre, at borgerne føler sig sikre og beskyttede, og at fordelene ved vores fælles politikker når ud til alle dele af vores Union. Udfordringen med at løse denne opgave gøres større af en stadig mere usikker og uafklaret verden omkring os. I takt med at nye magter vinder frem og gamle magter ændrer kurs, har det aldrig været mere afgørende og hastende at gennemføre europæisk samarbejde og fokuseret integration. Med valget til Europa-Parlamentet den 23.-26. maj 2019 og ændringen af det politiske lederskab for EU-institutionerne, der følger derefter, er tiden inde til nye politiske retningslinjer, nye prioriteter og et nyt reformtempo. Kun hvis Den Europæiske Union kan leve op til sine fælles udfordringer, vil vores kontinent kunne klare sig i fremtidens verden. Kun hvis vi kan nå til enighed om og gennemføre fælles beslutninger hurtigt og effektivt, vil vi kunne leve op til borgernes forventninger. Dette vil kræve en kollektiv indsats fra EU-institutionernes side i samarbejde med alle EU's medlemsstater på nationalt, regionalt og lokalt plan. I det følgende afsnit gøres der rede for, hvor Europa befinder sig i dag, hvordan det kan tilpasse sig de forandringer, der er i gang, og forme dem, der kommer. På baggrund af erfaringerne fra de sidste fem år fremsætter vi en række politiske anbefalinger, der skal hjælpe os med at nå disse mål. I.1 Hvor befinder EU sig i dag For fem år siden fastlagde Det Europæiske Råd en bred strategisk dagsorden for Unionen i en tid med forandringer. Dette tog yderligere form i kommissionsformand Jean-Claude Junckers 10 politiske prioriteter, som blev udviklet under valgkampen og i dialog med medlemsstaterne og Europa-Parlamentet. Prioriteterne fokuserede på de ting, der betyder mest for europæerne: genskabelse af arbejdspladser, vækst og investeringer, styrkelse af social retfærdighed, migrationsstyring, imødegåelse af sikkerhedstrusler, udnyttelse af potentialet i den digitale og energimæssige omstilling, EU som en stærkere global aktør og styrkelse af gennemsigtigheden og den demokratiske legitimitet. Disse bestræbelser har givet konkrete resultater for borgerne trods uforudsete vanskeligheder undervejs, som stadig giver Unionen alvorlige udfordringer.



Den europæiske økonomi EU's ambitiøse dagsorden for beskæftigelse, vækst og investeringer har sammen med bestræbelserne på at uddybe det indre marked og Den Europæiske Centralbanks lempelige pengepolitik bidraget til et solidt økonomisk opsving. Den europæiske økonomi har oplevet vækst i seks på hinanden følgende år. Der er nu 240 millioner mennesker i arbejde i Europa — flere end nogensinde før — og arbejdsløsheden er rekordlav i dette århundrede, selv om den i visse medlemsstater stadig er høj, især blandt de unge. De offentlige finanser er generelt blevet forbedret. Fattigdommen og den sociale udstødelse er nu faldende, og der er mere konvergens mellem medlemsstaterne. Dette kan især tilskrives de positive virkninger af EU's struktur- og investeringspolitikker. En stærkere europæisk finanssektor støtter kreditter og investeringer. Visse mindre udviklede medlemsstater er ved at indhente resten af EU. I perioden 2006-2017 steg deres bruttonationalprodukt (BNP) pr. indbygger årligt med 4,5 % sammenlignet med 1,4 % i de mere udviklede medlemsstater.

Efter lønfaldet i krisens kølvand konstateres der nu en stærk opadgående tendens for både EU og euroområdet, navnlig siden 2017. Lønningerne forventes at stige yderligere i 2019 i alle EU's medlemsstater. Dette er et særdeles solidt grundlag for et stærkere indenlandsk forbrug og en kraftigere indenlandsk vækst, som er mindre afhængig af den eksterne udvikling. Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer, der blev lanceret i 2014 og er kendt som Junckerfonden, har mobiliseret næsten 400 mia. EUR i yderligere investeringer — og er således nået mere end 70 mia. EUR op over det oprindelige mål. Den har ydet støtte til beskæftigelse af 750 000 mennesker i Europa, forbedret adgangen til finansiering for 945 000 små og mellemstore virksomheder og øget Europas BNP med 0,6 %. Junckerfonden er også et eksempel på, hvordan man kan bruge EU's budget på en innovativ og mere effektiv måde til at opfylde flere forskellige politiske målsætninger, såsom innovation, bekæmpelse af klimaændringer, konnektivitet eller job af høj kvalitet. Den offentlige støtte til euroen har aldrig været større. Vores fælles valuta giver økonomisk beskyttelse og styrke og har en stærk global status. 175 millioner mennesker i 60 lande uden for euroområdet bruger vores valuta eller har lokale valutaer knyttet til den. Dette skyldes også, at euroen er en meget stabil valuta med en inflationsrate på kun 1,7 % i sine første 20 år. En stærk valuta kræver en sund økonomisk politik og en vedvarende indsats for at gennemføre strukturreformer i medlemsstaterne. Derfor er EU's mekanisme for samordning af de økonomiske politikker — det europæiske semester, der blev oprettet i 2011 — i årenes løb blevet styrket. Den omfatter nu også særlige anbefalinger for euroområdet og et stærkere fokus på sociale prioriteter og investeringsbehov på medlemsstatsniveau. Kommissionen er også begyndt at yde teknisk støtte til strukturreformer i medlemsstaterne, hvilket omfatter mere end 700 reformprojekter i 26 medlemsstater. De omfatter reformprojekter som f.eks. digitalisering af offentlige forvaltninger eller moderne insolvensbehandling. Investering i mennesker er et centralt element i Europas modstandskraft og fremtidige vækst. Derfor har Den Europæiske Socialfond ydet støtte til mere end 15 millioner mennesker til at udvikle de færdigheder, de har brug for på arbejdsmarkedet i dag. Risiciene i banksektoren er faldet betydeligt. Dette er sket takket være et skærpet tilsyn og det forhold, at de europæiske banker nu har mange flere likvide aktiver, og at bankerne i euroområdet har styrket deres kapitalbuffere med 812 mia. EUR siden 2014. Antallet af misligholdte lån er nu tæt på niveauet fra før krisen. På den baggrund kunne eurotopmødet i december 2018 bane vejen for de næste skridt i bankunionen. Ved hjælp af en fast håndhævelse af EU's regler gennem værktøjer for det indre marked og konkurrencepolitik har man beskyttet borgere og virksomheder og fremmet vækst og innovation. Kommissionen har navnlig gjort en stærk og effektiv indsats over for overtrædelser af EU-retten og har truffet faste foranstaltninger, når disse ikke kunne løses gennem dialog. Denne mere strategiske tilgang har skabt større fokus på systemiske problemer, hvor Kommissionens håndhævelsesindsats kan gøre en reel forskel. Der verserer i øjeblikket mere end 1 500 traktatbrudssager fordelt på alle medlemsstater. Kommissionen arbejder hårdt sammen med de nationale myndigheder om at løse disse sager, om muligt inden de skal indbringes for Den Europæiske Unions Domstol. Der er fundet en løsning for 500 traktatbrudssager hvert år siden 2014, dvs. 90 % af det samlede antal. Dette viser værdien af et mere effektivt samspil mellem Kommissionen og de nationale myndigheder, før den ofte tidskrævende domstolsfase nås. Kilde: Europa-Kommissionen. Kommissionen har også nøje overvåget anvendelsen af EU's fælles vedtagne konkurrenceregler. Når det har været nødvendigt, har den truffet resolute foranstaltninger mod konkurrencebegrænsende fusioner, karteller, misbrug af dominerende stillinger eller ulovlige statsstøttebeslutninger. Fra 2015 til 2018 beløb de samlede kundebesparelser fra Kommissionens interventioner over for karteller, monopoler og fusioner sig til mellem 48 og 78 mia. EUR. F.eks. pålagde Kommissionen i 2016 og 2017 lastbilkartellet en bøde på 3,8 mia. EUR, og i 2018 pålagde den Gazprom bindende forpligtelser til at sikre fri bevægelighed for gas i Central- og Østeuropa til konkurrencedygtige priser. Håndhævelsen af konkurrencereglerne har også været afgørende for at sikre lige vilkår på EU's digitale markeder. Mellem 2017 og 2019 idømte Kommissionen Google en bøde tre gange for overtrædelser af EU's kartel- og monopolregler for et samlet beløb på 8,25 mia. EUR. Disse overtrædelser gav ikke andre virksomheder mulighed for at konkurrere baseret på meritter og for at innovere og fratog dermed de europæiske forbrugere konkurrencefordelene. Endelig har Kommissionens indgreb på statsstøtteområdet ligeledes bidraget til at sikre lige vilkår for alle — også på beskatningsområdet. F.eks. fandt Kommissionen i august 2016, at Apple var blevet tilstået ulovlige skattefordele, hvilket førte til en opkrævning på 14,3 mia. EUR fra Irland. Samtidig godkendte Kommissionen, at fire medlemsstater ydede 1,75 mia. EUR i form af statsstøtte til et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse for at muliggøre innovation inden for mikroelektronik til gavn for hele den europæiske økonomi. Gennemførelse af EU's strategiske dagsorden 2014-2019 Det er ofte blevet sagt, at Unionen er for splittet eller for langsom med at levere effektive politiske resultater. I denne kritik ignoreres det faktum, at EU ikke er en forbundsstat. Det er et system med forvaltning på flere niveauer, som omfatter 28 demokratier på nationalt niveau, ofte med indflydelsesrige demokratiske lag under sig, og demokratiske processer mellem EU-institutionerne. For at nå frem til et retfærdigt, afbalanceret kompromis kræves der derfor ofte tid, samtidig med at alle skal være villige til at give og tage. EU's beslutningstagen tager naturligvis ofte længere tid end de beslutninger, der træffes på nationalt plan. Selv med dette unikke politiske system og mange andre løbende udfordringer er det dog lykkedes for EU at leve op til de tilsagn, der blev givet i 2014 i Det Europæiske Råds strategiske dagsorden og i Juncker-Kommissionens 10 politiske prioriteter. Ved sommeren 2018 havde Juncker-Kommissionen fremsat alle de lovforslag, den havde forpligtet sig til ved begyndelsen af sin mandatperiode. Kommissionen har i alt fremsat 471 nye lovgivningsforslag og videreført yderligere 44 forslag, som var fremsat af tidligere Kommissioner. 348 af disse forslag er blevet vedtaget eller godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet under den nuværende mandatperiode. Dette viser, at Unionen i 348 tilfælde var i stand til at opnå enighed om at få Europa bevæget fremad. Det er bemærkelsesværdigt, at det endelige kompromis i ca. 90 % af tilfældene blev godkendt med enstemmighed i Ministerrådet og således blev støttet af alle 28 medlemsstater. Dette viser en klar tendens. Antallet af tilfælde, hvor der er opnået enstemmighed blandt de 28 medlemsstater, er steget hvert år siden Lissabontraktatens ikrafttræden. I løbet af de seneste fem år er der gjort betydelige fremskridt på alle politikområder. 20 vigtige resultater er anført i bilag III, mens 10 vigtige forslag, der er "udestående", da de stadig er under behandling i Parlamentet og Rådet, er opført i bilag IV. Ved udformningen af den næste strategiske dagsorden bør man være opmærksom på følgende elementer i den politiske udvikling: ·EU var i stand til at følge hurtigere og mere effektivt op på sin strategiske dagsorden, da Juncker-Kommissionen lige fra starten var indstillet på at sikre bedre regulering. Dette blev understøttet af kommissionsformand Jean-Claude Junckers princip om at være "stor i store sager og lille i små sager" — et princip, som senere blev godkendt af EU's ledere i Romerklæringen af 25. marts 2017. Dette gav mulighed for en mere fokuseret lovgivningsmæssig dagsorden. Juncker-Kommissionen trak 100 lovgivningsforslag tilbage, som ikke var blevet færdigbehandlet af den tidligere Kommission, i begyndelsen af sin mandatperiode og markerede dermed en ny politisk tilgang. Samlet set fremsatte den 75 % færre lovforslag om året end den tidligere Kommission. Den ophørte også med at fremsætte nye lovforslag fra sommeren 2018, hvilket gjorde det muligt for Parlamentet, Rådet og Kommissionen at sætte alle deres kræfter ind på at afslutte de igangværende lovgivningsprocedurer. Oprettelsen af posten som førstenæstformand med ansvar for bedre regulering — og udnævnelsen af Frans Timmermans til denne krævende stilling, den stærkere koordinerende rolle hos Kommissionens generalsekretariat, oprettelsen af det uafhængige Udvalg for Forskriftskontrol og arbejdet i taskforcen om nærhedsprincippet, proportionalitetsprincippet og "Mindre, men mere effektivt" var vigtige innovationer, som bidrog til at gennemføre og håndhæve kommissionsformand Jean-Claude Junckers princip om "stor i store sager".

·På det digitale indre marked har EU's tiltag været særligt vellykkede i de seneste fem år. Med afskaffelsen af roaminggebyrer kan borgere, der rejser til et andet EU-land, nu bruge 12 gange mere mobildata end tidligere. De udsættes ikke længere for uberettiget positionsbaseret blokering af onlinetjenester. Desuden er der vedtaget nye ophavsretsregler, der passer til den digitale tidsalder, for at sikre et rimeligt vederlag til skabere, stærke rettigheder for brugere og ansvarlige platforme. En række nye regler om portabilitet, der blev vedtaget i april 2018, giver borgerne mulighed for at tage deres tv- eller streamingabonnementer med sig, uanset hvor de rejser i EU. 49 % af abonnenterne har allerede gjort brug af dette i det første år, efter at reglerne blev indført. Af de 30 forslag, som Kommissionen havde fremsat for at fuldføre det digitale indre marked, er 28 blevet vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet, mens kun to forslag vedrørende e-databeskyttelse og kompetencecentret og netværket for cybersikkerhed endnu ikke er vedtaget. Afskaffelse af roaminggebyrer for alle rejsende i EU UDVIKLING 2007 2012 2015 2016 2017 2008 2012 2015 2016 2017 2007 2012 2015 2016 2017 Indenlandsk pris Indenlandsk pris Indenlandsk pris Indenlandsk pris Indenlandsk pris Indenlandsk pris 0,49 EUR 0,29 EUR 0,19 EUR + op til 0,05 EUR 0,28 EUR 0,09 EUR 0,06 EUR + op til 0,02 EUR 6,00 EUR 0,7 EUR 0,2 EUR + op til 0,05 EUR Mobilopkald (1 minut) SMS MB data Kilde: Europa-Kommissionen. ·Der er gjort betydelige fremskridt med hensyn til klimaindsatsen, energipolitikken og den cirkulære økonomi. EU spillede en central rolle i forhandlingerne om Parisaftalen fra 2015 og udløste dens ikrafttræden gennem sin egen ratificering. Europas omstilling til ren energi er nu godt i gang. F.eks. er alle foranstaltninger vedrørende ren energi til alle blevet godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet. Dette vil fremme overgangen til vedvarende energikilder, øge energieffektiviteten og skabe et bedre forbundet europæisk energimarked. EU vil som led i sine forpligtelser i henhold til Parisaftalen reducere drivhusgasemissionerne med mindst 40 % inden 2030. EU's initiativer, herunder vores plaststrategi og forbuddet mod engangsplast, gør Europa til en global leder i overgangen til en mere cirkulær økonomi. Bestræbelserne på at diversificere energiimporten og styrke EU's fælles energimarked begynder at bære frugt. Ved mandatperiodens begyndelse var seks medlemsstater (Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Finland og Sverige) fuldstændig afhængige af en enkelt leverandør af gas. I dag er det kun Finland, som stadig er i denne situation, men gas tegner sig kun for en begrænset del af landets samlede energimix. Denne indsats vil gøre os mindre afhængige af energiimport, sætte skub i energiomstillingen og hjælpe os med at nå vores klimamål. ·Inden for tilsyneladende kontroversielle politikområder har EU været i stand til at gøre bemærkelsesværdige fremskridt i løbet af de seneste fem år. På det socialpolitiske område har EU truffet samlede og beslutsomme foranstaltninger for at sikre, at vores arbejdsmarkeder og velfærdsinstitutioner er fremtidssikrede og fuldt ud understøtter vores sociale markedsøkonomi. Af de 25 forslag, Kommissionen har fremsat — fra reformen af direktivet om udstationering af arbejdstagere og Den Europæiske Arbejdsmarkedsmyndighed til den europæiske lov om tilgængelighed, balance mellem arbejde og privatliv, bedre arbejdsvilkår og adgang til social beskyttelse — er der opnået enighed om 24 forslag. Kun forslaget om reformen af koordineringen af de sociale sikringsordninger mangler at blive færdigbehandlet. Den europæiske søjle for sociale rettigheder, som blev proklameret i fællesskab af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen i Göteborg den 17. november 2017, er en rettesnor for fornyet konvergens i retning af bedre arbejds- og levevilkår på hele kontinentet. Der er også gjort fremskridt på beskatningsområdet. Ud af Kommissionens 21 forslag er der opnået enighed om 14, herunder forslagene om gennemsigtighed på skatteområdet, bekæmpelse af skatteundgåelse og moms. Andre vigtige forslag såsom det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag eller den digitale skat er endnu ikke færdigbehandlet. ·57 af de forslag, der fortsat er under behandling, vedrører den næste flerårige finansielle ramme (2021-2027) og udgiftsprogrammerne for forskellige politikområder. Kommissionen fremsatte alle disse forslag i maj og juni 2018. Selv om der er indgået delvise aftaler mellem Europa-Parlamentet og Rådet om 11 af disse forslag, er ingen af dem færdigbehandlet, da der skal opnås enighed om den overordnede ramme, før sektorprogrammerne kan færdiggøres. Det Europæiske Råd konkluderede på sit møde i december 2018, at der skulle indgås en aftale i efteråret 2019. ·Investering i mennesker er en prioritet i den nuværende strategiske dagsorden. Programmet Erasmus+ og dets forgængere har allerede givet 10 millioner mennesker mulighed for at studere, uddanne sig eller udføre frivilligt arbejde i udlandet. Det europæiske solidaritetskorps, der blev lanceret for lidt over to år siden, har vist, hvor engagerede og samfundsbevidste unge i Europa kan være — over 120 000 personer har registreret deres interesse, og ca. 14 000 har allerede indledt frivilligt arbejde. Dette tal forventes at nå op på 23 000 ved udgangen af 2019. ·EU's jordobservations- og lokaliseringstjenester Copernicus og Galileo er nu operationelle og forventes at skabe mærkbare fordele for det indre marked. De bidrager til økonomisk vækst og støtter tiltagene inden for f.eks. klimaforandringer, landbrug, have, transport, digitalisering, grænseovervågning, sikkerhed og forsvar. Med rumprogrammet Galileo deltager Europa fortsat i rumkapløbet og viser den europæiske suverænitets sande værdi. Ingen medlemsstat kunne alene have sat 26 satellitter i kredsløb til gavn for de over 700 millioner nuværende brugere i hele verden. ·Der er gjort betydelige fremskridt med kapitalmarkedsunionen. Ud af de 13 forslag, som Kommissionen har fremsat, er kun 2 om crowdfunding og virkningerne for tredjepart af overdragelsen af fordringer endnu ikke færdigbehandlet. Med den nye prospektforordning vil virksomheder og navnlig små og mellemstore virksomheder få lettere ved at rejse finansiering på kapitalmarkederne. Det paneuropæiske personlige pensionsprodukt og foranstaltningerne til at forbedre EU's marked for grænseoverskridende investeringer giver borgerne nye opsparings- og investeringsmuligheder og bidrager til uddybede og mere likvide markeder.

·Siden november 2014 har EU indgået og startet gennemførelsen af nye, afbalancerede handelsaftaler, hvoraf navnlig den økonomiske partnerskabsaftale med Japan — EU's største bilaterale handelsaftale nogensinde — og den samlede økonomi- og handelsaftale mellem EU og Canada skiller sig ud. Handelsaftalerne med 13 andre lande er også trådt i kraft. I samme periode færdiggjorde EU handelsaftaler med de øst- og vestafrikanske fællesskaber, Singapore, Vietnam og Mexico; det indledte nye forhandlinger med Australien, Chile, Mexico, New Zealand og Tunesien og forhandler fortsat med Mercosur, Indonesien såvel som med Kina om en omfattende investeringsaftale. Den større gennemsigtighed i forhandlingerne, som Juncker-Kommissionen har indført, har vist sig at være væsentlig for deres succes. ·For at sikre lige vilkår for alle i den globale handel er de handelspolitiske beskyttelsesinstrumenter blevet moderniseret. De giver nu EU mulighed for at reagere mere effektivt på illoyal handelspraksis. Den nye samarbejdsmekanisme til screening af udenlandske direkte investeringer bidrager til at identificere tilfælde, hvor udenlandske investeringer truer vores sikkerhed. Kun 3 ud af 17 forslag om handel mangler endnu at blive vedtaget (beskyttelse mod ekstraterritorial lovgivning, kontrol med eksport af produkter med dobbelt anvendelse og internationale offentlige indkøb). ·For at beskytte borgernes grundlæggende ret til privatlivets fred har EU fastsat globale standarder med den generelle forordning om databeskyttelse. For at forbedre europæernes sikkerhed online og i den virkelige verden samarbejder EU-landene nu om bekæmpelse af svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter. Med forordningen om cybersikkerhed er der indført europæiske certifikater for forbundne produkter og tjenester. Nye regler om bekæmpelse af terrorisme, passagerlister ved flyrejser, ingredienser til fremstilling af bomber og om skydevåben er med til at forebygge terrorhandlinger og kriminelle handlinger. Den nye Europæiske Anklagemyndighed, som er ved at blive oprettet sammen med 22 medlemsstater, vil undersøge straffesager, der involverer EU-midler eller grænseoverskridende momssvig. ·EU's indsats har givet håndgribelige resultater på migrationsområdet, navnlig under presset fra krisen i 2015, dog ikke uden uoverensstemmelser. Via partnerskabsrammen er der opnået øget samarbejde med oprindelses- og transitlande, hvilket har hjulpet EU med at sikre nye tilbagetagelsesaftaler og hjælper tredjelandene med at håndtere de grundlæggende årsager til migration. Som led i erklæringen fra EU og Tyrkiet og finansieringsrammen på 6 mia. EUR til EU's facilitet for flygtninge i Tyrkiet modtager Tyrkiet støtte til at tage imod næsten fire millioner flygtninge. EU's engagement med Tyrkiet har også bidraget til at nedbringe antallet af irregulære og usikre grænsepassager ind i EU og mindske antallet af omkomne på havet. I dag er antallet af irregulære indrejser nået tilbage til niveauet fra før krisen. Antallet af indrejser i det centrale Middelhavsområde er faldet med 80 % i forhold til 2016 og med 90 % i det østlige Middelhavsområde i forhold til 2015, hvor tallene var højest. EU-operationer har været med til at redde 730 000 mennesker siden 2015. Takket være EU's genbosættelsesprogrammer har mere end 50 000 af de mest sårbare mennesker i Mellemøsten og i Nordafrika og Afrika syd for Sahara fået et tilflugtssted i EU siden 2015. Under EU's nødomfordelingsmekanisme, som blev oprettet af Rådet i 2015, blev næsten 35 000 asylansøgere — alle dem, der kunne komme i betragtning — omfordelt fra Italien og Grækenland til andre EU-medlemsstater. EU's trustfond for Afrika — som råder over 4,2 mia. EUR — medvirker til at håndtere de grundlæggende årsager til tvangsfordrivelser og irregulær migration og bidrager til en bedre migrationsstyring. ·Gennem oprettelsen af den europæiske grænse- og kystvagt og udvidelsen af dens kapacitet til 5 000 vagter senest i 2021 og 10 000 senest i 2027 har alle medlemsstater påtaget sig et yderligere fælles ansvar for beskyttelsen af EU's ydre grænser. Desuden er EU's ydre grænser blevet styrket gennem indførelsen af et ind- og udrejsesystem og et europæisk system vedrørende rejseinformation og rejsetilladelse. ·Med RescEU-programmet har EU oprettet en supplerende reserve af aktiver, herunder brandslukningsfly og -helikoptere, for at hjælpe medlemsstaterne, når de har behov for det. Programmet øger også drastisk den finansielle støtte (til f.eks. tilpasning, reparation og driftsomkostninger) til aktiver, der er registreret i den europæiske civilbeskyttelsespulje, og bidrager til at udveksle oplysninger og viden om katastrofeforebyggelse på tværs af grænserne. Det forbedrer også koordineringen med Den Europæiske Unions Solidaritetsfond, som har hjulpet personer i katastroferamte regioner med over 2 mia. EUR siden november 2014. ·Trods omfanget af udfordringerne i forbindelse med migration og sikkerhed er Schengenområdet med fri bevægelighed for personer blevet bevaret. I dag opretholder flere medlemsstater dog stadig midlertidig intern kontrol ved de indre grænser, hvilket sætter spørgsmålstegn ved, om Schengenområdet på lang sigt fungerer efter hensigten, og om dets fordele for Europas borgere og økonomi. I Kommissionens "Tilbage til Schengen"-køreplan fra marts 2016 kræves der fortsat en yderligere indsats fra medlemsstaternes side for at styrke den gensidige tillid og vende tilbage til en situation med åbne indre grænser i hele EU. ·EU er blevet en stærkere global aktør. Det har navnlig styrket sit partnerskab med Afrika gennem alliancen mellem Afrika og Europa med fokus på bæredygtige investeringer og jobs fra 2018. Ved at mobilisere 44 mia. EUR i investeringer frem til 2020 leverer EU's plan for eksterne investeringer konkrete resultater i Afrika og naboskabslandene til støtte for reformer, investeringer i infrastruktur og finansiering til små og mellemstore virksomheder. EU har også fornyet sine bestræbelser på at skabe stabilitet i naboskabslandene. Gennem sin faste og troværdige udvidelsespolitik eksporterer EU stabilitet og fremmer den politiske, økonomiske og sociale omstilling i landene på Vestbalkan. EU har sat nyt skub i denne dagsorden med strategien for landene på Vestbalkan for 2018. ·Ansporet af kommissionsformand Jean-Claude Juncker, som i sit politiske program har prioriteret det forsvarspolitiske område, har EU siden 2014 gjort hidtil usete fremskridt på sikkerheds- og forsvarsområdet. Det permanente strukturerede samarbejde med deltagelse af 25 medlemsstater for at uddybe forsvarssamarbejdet inden for Unionens rammer vil fungere som drivkraft for yderligere fremskridt. Den Europæiske Forsvarsfond, som der for nylig er blevet opnået enighed om, og de programmer, der gik forud herfor, fremmer en stærk, innovativ og effektiv forsvarsindustri og øger EU's autonomi.

·Som led i bestræbelserne på at gøre EU's politiske beslutningstagning mere gennemsigtig og ansvarlig blev det europæiske borgerinitiativ ændret for at gøre det mere brugervenligt. Selve processen er blevet forenklet, og initiativtagerne kan få praktisk støtte via en samarbejdsplatform. Dette har bidraget til, at der er registreret 14 % flere initiativer, og at der under denne Kommission har været 80 % færre initiativer, som ikke er blevet registreret, sammenlignet med den tidligere Kommission. ·I løbet af denne mandatperiode blev ingen forslag fra Kommissionen forkastet af Rådet, mens to forslag formelt blev forkastet af Europa-Parlamentet. Den første forkastelse vedrørte nye regler for genetisk modificerede organismer (GMO'er), som ville have gjort det muligt for de enkelte medlemsstater at forbyde GMO-fødevarer og -foder på deres område. Det andet forslag tog sigte på at omfordele midler (f.eks. fra regionaludviklings-, landbrugs- eller fiskerifonde) for at øge EU's støtte til strukturelle økonomiske reformer. I visse andre tilfælde er arbejdet reelt ophørt, selv om der ikke har været nogen formel forkastelse. Som eksempler kan nævnes en foreslået reform med henblik på at skabe større gennemsigtighed og ansvarlighed over for de nationale udvalg bestående af nationale repræsentanter, der fører tilsyn med Kommissionens gennemførelsesbeføjelser (kendt som "komitologi" — reelt blokeret i Rådet) og det foreslåede europæiske e-tjenesteydelseskort (som det relevante udvalg i Europa-Parlamentet modsatte sig, men som Parlamentet aldrig har stemt om). Fortsat strategisk fokus i svære situationer og krisetider I løbet af de seneste fem år har EU ud over at gennemføre sin strategiske dagsorden måttet håndtere flere kriser. Dette har krævet nye former for styring og forvaltning på EU-plan. Kommissionen foregreb dette behov ved grundlæggende at ændre sin egen struktur i november 2014 og ved at fokusere strategisk på færre prioriteter og færre lovgivningsforslag. Ved at give næstformændene til opgave at lede projektgrupper på specifikke politikområder i forbindelse med de 10 politiske prioriteter og ved at oprette særlige tjenestegrene og taskforcer i Kommissionen til at håndtere nye udfordringer gjorde kommissionsformand Jean-Claude Juncker det muligt for Kommissionen at gennemføre EU's strategiske dagsorden på en effektiv og forståelig måde. Han gjorde dette ved at nedbryde barrierer mellem politikområder og fremme et bredere og mere samlet politisk perspektiv. Forhindring af "Grexit": Juncker-Kommissionen måtte i de første måneder af sit mandat tage hånd om en fornyet krise, da det ikke lykkedes Grækenland at afslutte sit andet program, og der var i flere uger en reel risiko for et "Grexit". Kommissionsformand Jean-Claude Juncker, hans næstformand med ansvar for euroen og den sociale dialog og hans kommissær for økonomiske og finanspolitiske anliggender førte i hele første halvdel af 2015 fortsatte forhandlinger med den nye græske regering, euromedlemsstaterne, den europæiske stabilitetsmekanisme, Den Europæiske Centralbank og Den Internationale Valutafond om at træffe forberedelser til et nyt stabilitetsstøtteprogram. Dette blev vedtaget på eurotopmødet den 12.-13. juli 2015. For første gang forelagde Kommissionen programmet til en forudgående vurdering af de sociale konsekvenser. Kommissionen udarbejdede også en plan om at hjælpe Grækenland med at stabilisere sin økonomi og udnytte EU-midlerne bedst muligt til at fremme beskæftigelse, vækst og investeringer. EU mobiliserede op til 35 mia. EUR til Grækenland under forskellige finansieringsprogrammer for perioden 2014-2020, hvilket medførte en anslået stigning i Grækenlands BNP på 2 %. Kommissionen ydede og koordinerede gennem sin nye Strukturreformtjeneste, der blev oprettet i 2015, en omfattende teknisk bistand for at hjælpe Grækenland med at opbygge den nødvendige administrative støtte til sine reformer. I juli 2015 bidrog Kommissionen på et kritisk tidspunkt med et kortfristet lån til at mobilisere 7 mia. EUR til mellemfinansiering under den europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme og forhindrede i praksis Grækenland i ved et uheld at ryge ud af euroområdet. I august 2018 klarede Grækenland sig på vellykket vis igennem det treårige stabilitetsstøtteprogram, hvorunder der var blevet ydet i alt 61,9 mia. EUR i form af lån baseret på gennemførelsen af et omfattende og hidtil uset reformprogram. Nu skal dette reformtempo bevares. Den indsats, som det græske folk har gjort, Kommissionens støtte og solidariteten i de andre 18 euromedlemsstater har imidlertid én gang for alle sat en stopper for alle "Grexit"-spekulationer. Migration: I 2015 indtraf den mest alvorlige flygtningekrise siden anden verdenskrig med umiddelbare og vidtrækkende konsekvenser for Den Europæiske Union. Som reaktion på denne udfordring udnævnte kommissionsformand Jean-Claude Juncker for første gang en kommissær for migration. Han gav også sin førstenæstformand til opgave at koordinere alt det nødvendige arbejde i såvel de interne som de eksterne dimensioner af krisen i et samarbejde med alle kommissærer og generaldirektører. Under tæt samarbejde med kommissionsformand Jean-Claude Juncker var dette med til at fremme en sammenhængende opfyldelse af erklæringen fra EU og Tyrkiet og forberedelserne af de dermed forbundne topmøder mellem EU og Tyrkiet. Siden den europæiske dagsorden for migration fra 2015 har EU taget afgørende skridt på tre centrale områder: samarbejde med partnere uden for EU, beskyttelse af vores ydre grænser og samarbejde med partnere inden for Unionen. EU har styrket sin operationelle kapacitet til at støtte medlemsstaterne i migrationsstyringen. Dette omfattede en styrkelse af agenturerne og en hurtig og effektiv operationel og finansiel støtte til de medlemsstater, der er under pres — navnlig til Grækenland og Italien. Handelsspændinger: I en verden præget af stigende handelsspændinger har Juncker-Kommissionen siden 2017 taget en række skridt for at styrke legitimiteten og inklusiviteten i forhandlings- og vedtagelsesprocesserne i handelspolitikken. Alle forhandlingstekster — herunder henstillinger om nye forhandlingstilladelser, udkast til forhandlingsdirektiver, forhandlingsforslag, rapporter fra forhandlingsrunder og resultaterne af igangværende forhandlinger — offentliggøres. Kommissionen har oprettet en rådgivende gruppe om handelsaftaler for at gøre det muligt for den at indgå i dialog med civilsamfundet og få lettere ved at indhente forskellige synspunkter og erfaringer fra en bred og afbalanceret gruppe af aktører lige fra fagforeninger, arbejdsgiverorganisationer, forbrugergrupper til andre NGO'er. Kommissionen har også indført en ny tilgang til sine bilaterale handels- og investeringsaftaler. Forhandlinger om handelsaftaler omfatter områder, hvor EU har enekompetence, mens forhandlinger om aftaler om investeringsbeskyttelse både omfatter områder, hvor EU har enekompetence, og områder, hvor EU deler kompetence med medlemsstaterne. Den økonomiske partnerskabsaftale med Japan var den første aftale, hvor denne nye tilgang blev fulgt på vellykket vis. Den 25. juli 2018 blev kommissionsformand Jean-Claude Juncker og præsident Donald Trump enige om at indlede en ny fase med et nært venskab og stærke handelsforbindelser mellem USA og EU. De blev enige om en fælles erklæring fra EU og USA, der forhindrer en optrapning af handelsspændingerne og fastlægger en positiv transatlantisk handelsdagsorden. De besluttede straks at nedsætte en højtstående arbejdsgruppe bestående af deres nærmeste rådgivere med henblik på at videreføre denne fælles dagsorden. I Kommissionen støttes denne gruppes arbejde af alle Kommissionens tjenestegrene og koordineres af Generalsekretariatet. Som et direkte resultat heraf er der indtil videre ikke blevet indført ny told, og EU og USA arbejder på at fjerne al eksisterende told på industrivarer og forbedre samarbejdet. I april 2019 gav Rådet Kommissionen mandat til at forhandle om en aftale om told på industrivarer og en aftale om overensstemmelsesvurdering med USA og derved gennemføre Junker-Trump-erklæringen. Sikkerhed: I kølvandet på de forfærdelige terrorangreb i Paris i 2015 vedtog Kommissionen den europæiske dagsorden om sikkerhed som rettesnor for EU's reaktion på det komplekse og hurtigt skiftende sikkerhedsmiljø. Kommissionsformand Jean-Claude Juncker sørgede for en sammenhængende, effektiv og tværgående tilgang ved at udnævne en kommissær for sikkerhedsunionen med beføjelse til at koordinere arbejdet vedrørende sikkerhed på alle politikområder med støtte fra en særlig taskforce bestående af eksperter fra alle relevante tjenestegrene i Kommissionen. De forskellige foranstaltninger, der er blevet vedtaget, har til formål at håndtere de grænseoverskridende udfordringer i forbindelse med terrorisme og organiseret kriminalitet ved at forbedre udvekslingen af oplysninger, styrke cybersikkerheden og det operationelle samarbejde mellem de retshåndhævende myndigheder og med EU-agenturerne. De nye foranstaltninger har også givet de nationale retshåndhævende myndigheder de nødvendige redskaber til effektivt at bekæmpe terrorisme, grænseoverskridende kriminalitet og cyberkriminalitet og har styrket EU's modstandsdygtighed over for disse trusler. Brexit: I januar 2013 meddelte premierminister David Cameron sin hensigt om at afholde en folkeafstemning (ja/nej) om Det Forenede Kongeriges medlemskab af Den Europæiske Union. Efter Det Forenede Kongeriges anmodning om en "ny ordning", der blev indgivet i november 2015, oprettede kommissionsformand Jean-Claude Juncker en taskforce under Kommissionen under ledelse af Jonathan Faull, en erfaren generaldirektør, om "strategiske spørgsmål vedrørende folkeafstemningen i Det Forenede Kongerige". Dette team forberedte på EU's vegne nye ordninger for Det Forenede Kongeriges medlemskab. I februar 2016 førte dette som reaktion på Det Forenede Kongeriges betænkeligheder til en række nye ordninger, som omfattede en retligt bindende afgørelse truffet af EU's stats- og regeringschefer, forsamlet i Det Europæiske Råd. Alle 27 EU-medlemsstaterne støttede enstemmigt disse nye ordninger, og det samme gjorde Det Forenede Kongerige. På trods af disse bestræbelser stemte 51,9 % den 23. juni 2016 for at forlade EU mod 48,1 % stemmer for at forblive medlem af EU. Efter folkeafstemningen oprettede kommissionsformand Jean-Claude Juncker straks en særlig "Artikel 50-taskforce" under Kommissionen, der skulle forberede de forventede forhandlinger med Det Forenede Kongerige om dets udtræden af Den Europæiske Union. Han udpegede Michel Barnier, forhenværende næstformand i Kommissionen og forhenværende fransk udenrigsminister, som chef for denne taskforce og som chefforhandler. Rådet udnævnte hurtigt Kommissionen som EU's forhandler. Forhandlingerne blev dog først indledt i juni 2017, da Det Forenede Kongerige først i marts 2017 i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union meddelte sin hensigt om at forlade Unionen. Dette blev hurtigt efterfulgt af et parlamentsvalg. Der blev derefter ført forhandlinger om en aftale, der skulle sikre Det Forenede Kongeriges velordnede udtræden, og samtidig blev der udarbejdet en politisk erklæring, der fastsætter elementerne for et ambitiøst, bredt, dybtgående og fleksibelt partnerskab. Kommissionen sikrede, at alle forhandlingerne blev ført i fuld åbenhed og i tæt samarbejde med EU-27-medlemsstaterne og Europa-Parlamentet. Både udtrædelsesaftalen og den politiske erklæring om de fremtidige forbindelser mellem Den Europæiske Union og Det Forenede Kongerige fik enstemmig tilslutning fra alle 27 EU-medlemsstater samt fra Det Forenede Kongeriges regering. Sideløbende med forhandlingerne forberedte Kommissionen fra december 2017 sig også på et scenarie uden en aftale. Der blev oprettet en særlig "Brexitforberedelsesgruppe" i Generalsekretariatet, og den udarbejdede mere end 90 meddelelser til interessenter og 19 lovgivningsforslag for at sikre, at EU-27 var velforberedt på Det Forenede Kongeriges uønskede, men mulige udtræden af Unionen uden en aftale. Alt i alt brugte Kommissionen 4 måneder på at forhandle nye ordninger med premierminister David Cameron og 18 måneder på at forhandle udtrædelsesaftalen og den politiske erklæring med premierminister Theresa May. Oprettelsen af specialiserede hold i Kommissionen med henblik på at behandle spørgsmål vedrørende Det Forenede Kongerige sikrede, at disse forhandlinger ikke afledte opmærksomheden fra arbejdet med EU's positive dagsorden. Dette gjorde det muligt for Kommissionen at fokusere fuldt ud på at gennemføre EU's strategiske dagsorden uden påvirkning fra den ustabilitet, der var forbundet med Brexit-forhandlingerne. Det Europæiske Råd støttede fuldt ud denne fremgangsmåde. I punkt 27 i retningslinjerne for Brexit-forhandlingerne, som blev vedtaget af Det Europæiske Råd (artikel 50) den 29. april 2017, er anført følgende: "Det Europæiske Råd er fortsat fast besluttet på ambitiøst at fremme de prioriteter, som Unionen har fastsat for sig selv. Forhandlingerne med Det Forenede Kongerige vil blive holdt adskilt fra igangværende unionsarbejde og må ikke gribe forstyrrende ind i arbejdets gang." I.2 Europas udfordringer i en global sammenhæng Vi lever i en overgangstid. Globalt bevæger vi os i retning af et multipolært system, som skal tilgodese forskellige interesser og forhåbninger. Økonomisk set vil vi opleve et større pres på de stadig mere begrænsede ressourcer og eksponentielt stigende international konkurrence. Dette er kombineret med de legitime forhåbninger, som alle har, om at få del i fremtidens velstand. Teknologisk set bevæger vi os i retning af et paradigmeskift, hvor menneskers kunnen i stigende grad forøges af maskiner. Ændringer inden for økonomi, arbejdsmarked, klima og geopolitiske forhold er allerede i gang med at forme vores Union og vil være vigtige drivkræfter for vores fremtid. Det skal lederne være opmærksomme på, når de på baggrund af resultatet af valget til Europa-Parlamentet træffer afgørelse om vores ambitionsniveau og vores prioriteter for de næste fem år og videre frem. Af de mange udfordringer, der vil påvirke Europa på mellemlang og lang sigt, skiller fire sig ud. Hvordan vi forudser og forbereder os på dem, vil afgøre, om vi er i stand til at vende disse udfordringer til muligheder. Digitalisering

Digitalisering og nye teknologier vil revolutionere den måde, vi lever og arbejder på. Nye muligheder vil opstå, navnlig inden for sundhed, mobilitet, industri og videnskab. De rummer et stort potentiale for Europas fremtidige konkurrenceevne og vækst. Samtidig indebærer digitalisering også risici, navnlig for at forskellene med hensyn til digitale færdigheder samt de sociale og regionale forskelle i Europa bliver større. Væksten i data overstiger væksten i databehandlingskapacitet, hvilket betyder, at kunstig intelligens bliver stadig vigtigere som middel til at fortolke og udnytte datastrømmene. Europa befinder sig i en global konkurrence om at kontrollere både teknologi og data. Teknologisk avancerede virksomheder, navnlig fra USA og Kina, er hurtigt blevet de største virksomheder i verden og er i færd med at skabe nye globale værdikæder. Deres produkter og tjenester er ved at omdefinere den måde, europæerne lever, arbejder og forbruger på. Europa har ingen mangel på innovative digitale forretningsideer, men kun få af vores innovative europæiske virksomheder opskalerer og udvider i Europa eller former disse globale markeder. Ambitionsniveauet hos andre store aktører, som ofte nyder godt af statsstøtte, lavere standarder eller lavere beskatning, udgør en risiko for Europas indflydelse på den globale teknologiske udvikling. Disse aktører udfordrer også vores værdier, etiske principper og interesser inden for spørgsmål som dataøkonomi, ‑sikkerhed og ‑beskyttelse og underminerer sikkerheden i den digitale forsyningskæde. Klimaændringer og miljø Virkningerne af klimaændringerne bliver mere og mere synlige og udsætter den globale velstand, opretholdelsen af levestandarder og sikkerheden for voksende risici. Kravene om handling fra Europa og resten af verden bliver stadig mere højlydte dag for dag, idet konsekvenserne af klimaændringerne og de foranstaltninger, der træffes for at afhjælpe dem, i stigende grad mærkes af alle i deres dagligdag. Dette kræver beslutsomme, men retfærdige og afbalancerede politiske foranstaltninger. For at leve op til ambitionerne i Parisaftalen er det nødvendigt at fremskynde den globale overgang til ren energi markant. Det vil kræve store investeringer, og den finansielle sektor må gøre sit. Men der er ingen større gevinst end en ren planet, mindre afhængighed af energiimport, bæredygtig økonomisk vækst og øget anvendelse af ren energi og energieffektive løsninger. Europæiske virksomheder er blandt verdens førende hvad angår ren teknologi. Det betyder, at klimaændringerne ikke kun er en udfordring, men også en forretningsmulighed, hvis de håndteres på den rigtige måde. Klimaændringerne skaber også udfordringer og risici for den sociale lighed, som skal håndteres for at sikre en retfærdig omstilling for arbejdstagere og borgere, navnlig i kul- og kulstofintensive regioner. Omstillingen vil få globale økonomiske, sociale og geopolitiske konsekvenser for partnerskaber og EU's udenrigspolitik. Ud over klimaændringer og energi fører udtømningen af naturressourcerne ud over, hvad jordkloden kan klare, til miljøforringelser, der truer vores evne til at opfylde de kommende generationers behov. Dette overforbrug af naturressourcer truer også vores økonomi, som er afhængig af import af råstoffer. For at tackle de klima- og miljømæssige udfordringer er vi også nødt til at gå over til en cirkulær økonomi, beskytte økosystemerne og biodiversiteten, gøre vores fødevaresystem bæredygtigt og begrænse skovrydning. Demografi og samfund Virkningerne af de demografiske ændringer vil være den grundlæggende årsag til nogle af de mest forudsigelige udfordringer, som Unionen og dens medlemsstater vil stå over for på mellemlang sigt. Takket være den høje livskvalitet og generelle trivsel fortsætter europæernes forventede levealder med at stige. I 2030 vil Europa være det første kontinent med en medianalder på ca. 45 år. En længere forventet levetid er som sådan en meget positiv udvikling, men det lægger også pres på sundhedssystemer og velfærdssystemer, rejser hidtil usete problemer med hensyn til retfærdighed mellem generationerne og vil få en varig indvirkning på vores samfund som helhed. Samtidig vil en samlet lavere fødselsrate sandsynligvis få EU's befolkning til at falde senest i 2050. Mens EU's befolkning i dag udgør 6,7 % af verdens befolkning, vil den i 2030 og 2050 tegne sig for henholdsvis 6,1 % og 5,4 %. En kraftig befolkningstilvækst i andre dele af verden, forskellige velfærdsstandarder og virkningerne af klimaændringer og konflikter vil sandsynligvis øge migrationspresset fra Afrika og andre steder yderligere. Det er et presserende ønske for europæerne at forbedre velfærden og sikre adgang til inklusiv uddannelse af høj kvalitet, faglig omskoling, social beskyttelse og offentlige tjenesteydelser. Adgang til almennyttige, betalbare energieffektive boliger er en udfordring. Ca. 10 % af husstandene i EU bruger mere end 40 % af deres indkomst på boligudgifter. Velfærdskløften mellem medlemsstaterne bliver generelt mindre. Europa er langt det førende kontinent i verden, når det gælder om at gøre fremskridt i retning af at mindske ulighederne. Samtidig er der en risiko for, at velfærdskløften bliver større internt i medlemsstaterne, navnlig mellem byområder og mere afsides liggende landdistrikter. Den økonomiske modernisering er en udfordring, men vil give mulighed for en hurtigere regional udvikling og jobskabelse. Teknologi og automatisering vil fortsætte med grundlæggende at ændre den måde, vi arbejder, fremstiller produkter og leverer tjenester på. Mange unge europæere kommer til at arbejde inden for erhverv, der ikke findes i dag, og de fleste arbejdstagere vil være nødt til at skifte job og forny deres færdigheder mange gange i løbet af deres karriere.

En stadig mere multipolær verden Europa og resten af verden står over for et stadig mere komplekst og ustabilt sikkerhedsmiljø. Nye kræfter kæmper for en plads på den globale scene, mens eksisterende kræfter trækker sig tilbage fra eller endda bryder det regelbaserede internationale system op. Den multilaterale og regelbaserede verdensorden er under alvorligt pres på et tidspunkt, hvor der mere end nogensinde før er behov for den. I de seneste år har Den Europæiske Unions sikkerhedspolitiske situation ændret sig dramatisk. Mange af de aktuelle udfordringer med hensyn til fred og sikkerhed i Europa har rod i ustabilitet i EU's umiddelbare nærhed og i et trusselsbillede under forandring. Med udbredelsen af digital teknologi bliver hybride trusler og trusler mod kritisk infrastruktur stadig mere almindelige. Risikoen for ondsindede cyberaktiviteter og målrettede desinformationskampagner, der udføres af udenlandske aktører med det formål at påvirke offentlighedens støtte eller underminere vores demokratier, er stigende. Det er usandsynligt, at terrortruslen vil forsvinde i den nærmeste fremtid. Flere grupper, både hjemme og i udlandet, benytter moderne kommunikationskanaler til at sprede radikale ideologier, der skaber splittelse i vore samfund og spreder ustabilitet på verdensplan. Europa skal handle resolut, både med hensyn til forebyggelse og støtte til ofre for terrorisme. De seneste angreb i Sri Lanka og i Christchurch i New Zealand har illustreret den centrale rolle, som internettet spiller med hensyn til at gøre det muligt for terrororganisationer at radikalisere, rekruttere, fremme og styre terroraktiviteter. Hurtig opdagelse og fjernelse af terrorrelateret indhold på nettet er afgørende og kan kun håndteres effektivt på europæisk og globalt plan, hvorfor Kommissionen har fremsat forslag om at gøre netop dette. Den økonomiske konkurrence er også stigende i EU's nabolande, i Afrika og på verdensplan. Efterhånden som de primære ressourcer bliver stadig mere knappe, vil konkurrencen om disse ressourcer, især ferskvand og fødevarer, sandsynligvis intensivere og forstærke sikkerhedstruslerne. Den sociale og økonomiske skrøbelighed rundt omkring i verden, forårsaget af de nationale regeringers manglende evne eller vilje til at levere basale tjenesteydelser eller social lighed, forværrer ustabiliteten og sikkerhedstruslerne yderligere. I dette globale landskab under hastig forandring kan især Europa og Afrika få stor gavn af at forbedre de økonomiske og politiske forbindelser. I takt med at andre globale aktører øger deres fokus på kontinentet, samarbejder Europa med Afrika som en ligeværdig partner og bør tilstræbe yderligere at øge investeringer og handel. Samtidig understreger den geopolitiske dynamik den rolle, som Den Europæiske Union spiller som en pålidelig og stabil partner og som fortaler for den multilaterale orden over for et stigende antal lande. EU spillede f.eks. en afgørende rolle i forbindelse med indgåelsen og gennemførelsen af atomaftalen med Iran for at opnå langsigtet stabilitet og velstand i regionen. EU forsvarede den regelbaserede internationale orden med sit robuste svar på Ruslands annektering af Krim og destabiliseringen af det østlige Ukraine. Det har forsøgt at skabe stabilitet, fred og sikkerhed i Sahelregionen, Libyen og Afghanistan. Det støttede FN's rolle, ikke mindst ved at spille en ledende rolle i de internationale klimaforhandlinger, som førte til Parisaftalen, og i FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling.



I.3 Politiske anbefalinger til den næste strategiske dagsorden Forud for 60-årsdagen for Romtraktaterne offentliggjorde Kommissionen i marts 2017 sin hvidbog om Europas fremtid. I hvidbogen skitseredes fem mulige scenarier for et fremtidigt EU med 27 medlemsstater. Dette var udgangspunktet for en bred debat om Europas fremtid, der nu kan tjene som inspiration for de vigtigste politiske prioriteter i den strategiske dagsorden 2019-2024. Kommissionen har tilskyndet kraftigt til borgerdeltagelse, idet den har udviklet nye former for borgerdialoger og borgerhøringer, har skabt en mere fleksibel og interaktiv debat, har ladet denne debat gå online og er nået ud til et bredere og mere forskelligartet publikum. Europas fremtid — EU-27 i 2025: overvejelser og scenarier

(fra Kommissionens hvidbog om Europas fremtid, marts 2017) Scenarie 1: Uændret kurs. Problemerne løses, når de opstår, og ny lovgivning indføres i overensstemmelse hermed. Hastigheden, hvormed der træffes beslutninger, afhænger af evnen til at overvinde meningsforskelle. Scenarie 2: Intet andet end det indre marked. Fokus er rettet mod en uddybning af det indre marked. EU-27 samarbejder ikke mere, end de i øjeblikket gør, på områder som migration, sikkerhed eller forsvar. Scenarie 3: De, som vil mere, gør mere. EU-27 fortsætter som i dag, men hvis visse medlemsstater ønsker at gøre mere, arbejder de i fællesskab. Andre kan tilslutte sig senere. Scenarie 4: Mindre, men mere effektivt. EU-27 koncentrerer opmærksomheden om et begrænset antal prioriteter, hvor den sætter hurtigt ind og har stærke gennemførelses- og håndhævelsesværktøjer. Scenarie 5: Langt mere sammen. De 27 medlemsstater beslutter, at de kun kan klare udfordringerne i fællesskab, og tildeler flere beføjelser og ressourcer til fælles beslutningstagning på alle områder. Beslutningerne træffes hurtigere og håndhæves også hurtigere.

Flere hundrede tusinde borgere af forskellig nationalitet, alder, religion og politisk overbevisning har deltaget i op mod 1 600 lokale arrangementer på rådhuse, universiteter og andre steder i hele Unionen. Over 80 000 mennesker har også svaret på det onlinespørgeskema om Europas fremtid, som blev udarbejdet af et borgerpanel bestående af 96 europæiske borgere. Eurobarometerundersøgelser bekræfter, at borgernes prioriteter har ændret sig i løbet af de seneste år i lyset af de nye udfordringer og den ændrede globale kontekst. Med udgangspunkt i de fremskridt, som Unionen har gjort i de seneste år, efter at have hørt borgerne og i lyset af resultatet af valget til Europa-Parlamentet er EU's strategiske dagsorden for 2019-2024 det rette tidspunkt at tage de udfordringer op og udnytte de muligheder, som Europa står over for i dag. EU skal nu opstille nye, ambitiøse, realistiske og konkrete mål for den næste mandatperiode. Alt det, vi gør, skal bidrage til at bringe Europas økonomi, samfund og miljø ind på en holdbar kurs. For at gøre vores Union mere forenet, stærkere og mere demokratisk i en stadig mere usikker verden bør fremtidige tiltag efter Kommissionens opfattelse fokusere på fem dimensioner. Kommissionen har også offentliggjort fire meddelelser om styrkelse af vores beslutningsbeføjelser på centrale politikområder. Et beskyttende Europa Det europæiske projekt har bragt fred og velstand i over syv årtier. Den europæiske måde at skabe fred og sikkerhed på er ved en nøje blanding af målrettede civile og militære foranstaltninger: det er det, der gør Den Europæiske Union til en unik sikkerhedsaktør i verden. Global fred kræver en global indsats, og EU må som historiens mest vellykkede fredsprojekt spille sin rolle fuldt ud. Hvor det er muligt, skal vi hjælpe med at forebygge voldelige konflikter. Når dette ikke er muligt, og når EU's værdier og interesser står på spil, må vi handle rettidigt og beslutsomt gennem en integreret tilgang. Vi bør fortsætte vores bestræbelser på at opbygge en effektiv og ægte europæisk sikkerhedsunion. Terrorisme og sikkerhed bekymrer EU-borgerne mest. I betragtning af at truslerne i stigende omfang får grænseoverskridende karakter, spiller Unionen en vigtig rolle, når det gælder om at øge den interne sikkerhed. Vi skal udnytte Europas ressourcer mere effektivt ved at sammenlægge indsatsen inden for forebyggelse og bekæmpelse af terrorisme, organiseret kriminalitet, cyberkriminalitet og hybride trusler. Borgernes sikkerhed kan øges gennem indbyrdes kompatible informationssystemer og en moderniseret retlig ramme for samarbejde, f.eks. bedre adgang til elektronisk bevismateriale. Vi bør også bevæge os i retning af en ægte europæisk forsvarsunion, idet vi bygger videre på det grundlag, der er skabt i de senere år, så forsvarssamarbejde inden for EU bliver normen snarere end undtagelsen. EU bør fokusere på områder, hvor samarbejdet kan give klare fordele, såsom inden for forsvarsindustrien og forskning, cyberforsvar, militær mobilitet, forvaltning af hybride kriser samt missioner og operationer i udlandet. Dette vil gøre det muligt for Europa at tage yderligere ansvar for sin egen sikkerhed, forbedre sin strategiske autonomi og dermed styrke NATO. Vi er nødt til at være mere proaktive i vores tilgang til migrationsstyring. Dette kræver en omfattende indsats på alle niveauer og en reel EU-strategi, der bygger på ansvarsdeling og solidaritet mellem medlemsstaterne. Et velfungerende asylsystem er et asylsystem, der anerkender fælles behov og fælles forpligtelser, således at Europa kan opfylde sine forpligtelser over for dem, der har et reelt behov for beskyttelse, samtidig med at det hurtigt sender dem, der ikke har ret til ophold, tilbage. En effektiv beskyttelse af EU's ydre grænser indebærer en fuldt operationel europæisk grænse- og kystvagt, som skal nå sit mål om 10 000 europæiske grænse- og kystvagter hurtigst muligt og senest i 2027. Europa skal fortsætte med at fremme en stærkt tiltrængt integrationspolitik på alle niveauer for at sikre inklusive og sammenhængende samfund. Migrationsstyring er ligeledes tæt forbundet med at sikre, at vi bevarer et af EU's særligt vigtige resultater, nemlig fri bevægelighed inden for Schengenområdet, ved hjælp af pålidelige og forudsigelige regler. Vi er også nødt til at erkende, at en sammenhængende tilgang til lovlig migration bliver stadig vigtigere, idet lovlige migrationsveje, herunder genbosættelse, mindsker incitamentet til at benytte smuglerruter til Europa. Samarbejde med partnerlande er afgørende for at tage fat på de grundlæggende årsager til migration, hjælpe flygtninge, håndtere blandede migrationsstrømme, bekæmpe smugling og sikre, at tilbagesendelse og tilbagetagelse fungerer i praksis. For at yde effektiv bistand til mennesker i deres hjemlande er der behov for at koordinere humanitære instrumenter, udviklingsinstrumenter og politiske instrumenter, sådan som der allerede slås til lyd for i EU's globale strategi udarbejdet af den højtstående repræsentant/næstformand for Kommissionen, Federica Mogherini. Et konkurrencedygtigt Europa Vi er nødt til at målrette forskning og innovation mod den økologiske, sociale og økonomiske omstilling og de dermed forbundne samfundsmæssige udfordringer. Vi er også nødt til at udnytte Europas videnskabelige styrkeområder til at blive førende inden for banebrydende og disruptiv innovation. Det betyder, at vi skal iværksætte EU-dækkende foranstaltninger med ambitiøse mål for emner, der berører os dagligt, såsom kompetenceudvikling, bekæmpelse af kræft, skadelige emissioner og havenes tilstand, herunder plastforurening. EU, medlemsstaterne og erhvervslivet bør slå sig sammen om at investere i projekter og målrette finansielle ressourcer og færdigheder mod banebrydende forsknings- og innovationsprojekter, der spænder fra forskning og innovation til ibrugtagning. Kommissionen har foreslået at afsætte 100 mia. EUR til forskning og innovation i det næste EU-budget. Gennem EU's samhørighedspolitik vil der blive mobiliseret et tilsvarende beløb til støtte for innovation i alle Europas regioner. Anvendelsen af disse midler bør koordineres nøje med EU's industripolitik og med de reformtiltag, der udpeges som nødvendige i forbindelse med det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker. Vi er nødt til at investere i vigtig europæisk digital kapacitet, så Europa kan blive førende i verden inden for digital omstilling. Vi må arbejde sammen om at sætte skub i europæisk og menneskecentreret kunstig intelligens. Dette arbejde bør bygge på Kommissionens strategi for kunstig intelligens og den koordinerede plan, der er udarbejdet sammen med medlemsstaterne for at fremme udviklingen og anvendelsen af kunstig intelligens i Europa. Der er brug for fælles foranstaltninger vedrørende fire centrale mål: at øge investeringerne, at gøre flere data tilgængelige, at fremme talentudvikling og at sikre tillid. EU bør udvikle og fremme en menneskecentreret og etisk tilgang til teknologi på både EU-plan og internationalt plan. Bedre samordning er en nødvendighed, hvis Europa skal blive førende i verden inden for udvikling og anvendelse af banebrydende, etisk og sikker kunstig intelligens. Samtidig skal der gøres en indsats for at bygge europæiske supercomputere i verdensklasse og opbygge strategisk cyberkapacitet. Vi er nødt til at forberede vores teknologiske og industrielle fremtid på en mere strategisk måde. En moderne industripolitik vil tilvejebringe den nødvendige infrastruktur, skabe incitamenter til innovation, fremme udbredelsen af nye teknologier, fremme et intelligent lovgivningsøkosystem og støtte erhvervslivet som helhed. Den skal bygge på det indre marked og fokusere på strategiske værdikæder, f.eks. bæredygtig fremstilling af batterier i Europa. I den forbindelse bør vi være klar til at skride ind øjeblikkeligt, hvis interne eller eksterne konkurrenter fordrejer konkurrencevilkårene. EU bør udvikle nye værktøjer til at imødegå de forvridende virkninger af udenlandsk statsligt ejerskab og statsstøtte. Samtidig er EU's konkurrenceregler fortsat grundlaget for fair konkurrence, der gavner forbrugerne, øger valgmulighederne og fremmer innovation, Det er vigtigt, at disse regler løbende føres ajour, så de dækker de nye tendenser på det teknologiske område, især den øgede afhængighed af adgang til data på tværs af de forskellige erhvervssektorer. Vi er nødt til at opgradere, modernisere og fuldt ud gennemføre det indre marked i alle dets aspekter og fjerne enhver kunstig skelnen mellem traditionelle fysiske markeder og digitale markeder. Vi er nødt til at lytte til de mange opfordringer fra Det Europæiske Råd om at fuldføre og uddybe det indre marked, navnlig ved at tackle de mere vanskelige områder, såsom tjenesteydelser, der tegner sig for 70 % af vores BNP (og hvor vores produktivitet sakker bagud i forhold til visse konkurrenters). Et uddybet indre marked med en integreret dimension vedrørende den digitale økonomi, der er baseret på databeskyttelse, vil gøre det muligt for virksomhederne at udvide deres aktiviteter og drive handel over grænserne. Nye regler for forbrugerbeskyttelse, der passer til den digitale tidsalder, en bedre beskyttelse af whistleblowere og mere effektiv håndhævelse vil styrke forbrugernes tillid. Håndhævelse af konkurrencereglerne er afgørende for at styrke de europæiske virksomheders konkurrenceevne på globalt plan, idet det vil tilskynde til investeringer og bestræbelser på at udvikle forbedrede forretningsmodeller. Moderniseringen af selskabsskattereglerne og momsreglerne vil gøre det muligt for virksomhederne at udnytte det indre markeds potentiale fuldt ud.

Vi er nødt til fortsat at fremme væksten og sikre en holdbar velstand ved at uddybe Den Økonomiske og Monetære Union og styrke de strukturelle reformer på nationalt plan. Med de nye medlemmer, som forventes at blive optaget i euroområdet i løbet af de næste fem år, vil EU og euroområdet gradvist vokse, så euroen bliver hele Unionens fælles valuta, sådan som det var hensigten. Vi bør derfor styrke banksystemet yderligere og fremskynde integrationen af vores kapitalmarkeder. Et uddybet og likvidt europæisk kapitalmarked vil øge den private risikodeling, gøre EU mere konkurrencedygtigt og modstandsdygtigt og danne grundlag for en stærkere international rolle for euroen. Vi er også nødt til at gøre yderligere fremskridt med den indbyrdes tilnærmelse mellem medlemsstaternes økonomipolitikker, finanspolitikker og socialpolitikker. En forenkling af stabilitets- og vækstpagten vil kunne forbedre gennemsigtigheden og overholdelsen, samtidig med at det vil støtte en gradvis udvikling af en fælles finanspolitisk kurs for euroområdet. Med henblik på at fuldføre vores økonomiske og monetære union vil et europæisk sikkert aktiv, som indføres gradvist, også være et nyttigt stabiliserende redskab. Det vil kræve, at der sideløbende hermed arbejdes på foranstaltninger vedrørende den måde, statsengagementer behandles på i lovgivningen. Som foreslået af Kommissionen og godkendt på eurotopmødet i december 2018 skal der i EU's flerårige finansielle ramme indføres et budgetinstrument for konvergens og konkurrenceevne i euroområdet, der vil tilskynde til reformer og investeringer. Med tiden og for at fuldføre vores Økonomiske og Monetære Union får vi også brug for en stabiliseringsfunktion, der yderligere kan styrke økonomiens modstandsdygtighed. Vi er nødt til at fortsætte med at støtte omstillingen af det europæiske arbejdsmarked og samtidig sikre, at det bliver et retfærdigt arbejdsmarked. Arbejdsvilkårene samt sundheden og sikkerheden på arbejdspladsen skal forbedres yderligere. Mobilitet på arbejdsmarkedet skal være underlagt retfærdige vilkår og styres ordentligt, og de eksisterende regler skal gennemføres på effektiv vis. Vi er nødt til at hjælpe medlemsstaterne med at tilpasse deres uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemer, så de giver borgerne de rette kvalifikationer til nutidens arbejdsmarked. I et aldrende samfund og på baggrund af digitaliseringen bliver det afgørende at sikre tilstrækkelig social beskyttelse for alle arbejdstagere, investere i livslang læring, uddannelse og opkvalificering af arbejdsstyrken i EU og sikre lige muligheder. Vi er nødt til at skabe en moderne og fleksibel lovramme for mobilitet og transport, navnlig for automatiseret og opkoblet mobilitet. Vi bør forbedre konnektiviteten i hele Europa ved at fuldføre det fælles europæiske transportområde. Europa bør føre an i udformningen af nye internationale standarder for intelligent, bæredygtig, sikker og robust mobilitet. EU-reglerne skal beskytte vores transportsystemer effektivt over for nye og skiftende trusler mod sikker mobilitet, såsom cyberangreb. Vi er nødt til at mindske de miljø- og klimamæssige virkninger af vores transportsystemer. Derfor haster det med at indføre alternative brændstoffer og yderligere forbedre standarderne for CO2-emissioner, forurenende stoffer og støj fra køretøjer. Vi bør også anlægge en virkelig cirkulærøkonomisk tilgang og tackle de sociale konsekvenser af overgangen til renere og mere automatiseret transport. Et retfærdigt Europa Vi skal fortsætte med at gøre fremskridt inden for den europæiske søjle for sociale rettigheder, der blev proklameret i fællesskab af Parlamentet, Rådet og Kommissionen i november 2017. Vi er nødt til at gribe ulighed og sociale udfordringer an på tværs af regioner og medlemsstater, såvel som på tværs af forskellige områder af økonomien. Ulighed ligger ofte til grund for en følelse af manglende muligheder. Vi bør ikke kun sigte mod at skabe flere job, men mod at skabe flere kvalitetsjob og sikre adgang til social beskyttelse såvel som lige adgang til uddannelse og livslang læring af høj kvalitet. Andre idéer, f.eks. en gradvis indførelse af en fælles arbejdsløshedsgenforsikringsordning, bør også overvejes. Vi er også nødt til at samarbejde med medlemsstaterne om at opnå social inklusion og lighed, blandt andet ved at rette op på regionale skævheder og tage hensyn til mindretallenes behov, ligestillingsspørgsmål og de udfordringer, som en aldrende befolkning medfører. Uligheder, både sociale og geografiske, har vist sig ofte at være grobund for en voksende følelse af uretfærdighed. De europæiske institutioner bør foregå med et godt eksempel, navnlig i ligestillingsspørgsmål og i kampen for at sikre lige muligheder for alle. Vi er nødt til at fastholde og styrke de fælles værdier og den gensidige tillid, som Den Europæiske Union bygger på. De er en rettesnor for vores politikker og fremmer følelsen af at høre til, baseret på vores fælles kultur. Det gælder navnlig retsstatsprincippet, der er en forudsætning for demokrati og grundlæggende rettigheder, samt for et velfungerende indre marked og samarbejde på området retlige og indre anliggender. Vi er nødt til yderligere at styrke vores fælles evne til at beskytte og opretholde retsstaten. Dette skal ske ved at opbygge en retsstatskultur i hele EU, hvor vi forpligter os til at løse problemerne effektivt og forbedrer vores redskaber til dette formål. Vi er nødt til at beskytte vores grundlæggende rettigheder i den digitale verden. Nye teknologier er ikke og må ikke være ensbetydende med nye værdier. EU bør udbygge sin førende rolle inden for databeskyttelse og privatlivets fred og således blive en enestående model for en værdibaseret dataøkonomi. De etiske og juridiske spørgsmål om kunstig intelligens bør tackles proaktivt med en solid lovramme. Den digitale omstilling kræver også høje standarder for cybersikkerhed og forbrugerbeskyttelse. Vi har brug for en retfærdig og moderne skattepolitik, der er tilpasset udfordringerne i den digitale økonomi og sikrer lige vilkår for internetgiganter, onlinevareplatforme og lokale virksomheder. Bekæmpelse af skatteunddragelse, skattesvig og skatteundgåelse vil kræve et tættere samarbejde på internationalt plan og mellem de nationale skattemyndigheder. Vi er nødt til at arbejde for nem adgang til sundhedsydelser af høj kvalitet og til rimelige priser gennem digital omstilling af sundhedssystemerne. EU-reglerne om lægemidler bør holde trit med den videnskabelige udvikling, bekæmpe antimikrobiel resistens, afhjælpe manglen på lægemidler og øge behandlingsmulighederne, gøre priserne mere overkommelige og forbedre adgangen til behandling. EU bør støtte medlemsstaterne i deres bestræbelser på at gøre deres sundhedssystemer effektive, tilgængelige og robuste, blandt andet gennem digital omstilling af sundhedssystemerne. Problemet med et faldende antal højt kvalificerede læger i en række EU-regioner, de såkaldte "lægeørkener", skal også gribes an. I disse regioner er adgangen til grundlæggende sundhedsydelser truet. Vi er nødt til at støtte adgangen til energieffektive boliger af høj kvalitet og til rimelige priser for alle i Europa ved at hjælpe medlemsstaterne til at sikre velfungerende boligmarkeder og et tilstrækkeligt udbud af sociale boliger. Et bæredygtigt Europa Vi er nødt til at lægge særlig vægt på at gennemføre alle vores mål for bæredygtighed, både i EU og på verdensplan, i overensstemmelse med 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling, der er vedtaget af FN. For at nå disse mål er vi nødt til at modernisere vores økonomi og tage bæredygtige forbrugs- og produktionsmønstre til os, rette op på ubalancerne i vores fødevaresystem og bringe vores mobilitet, den måde, vi producerer og bruger energi på, og den måde, vi konstruerer vores bygninger på, ind på en bæredygtig kurs. Vi er nødt til at gøre dette på en socialt retfærdig måde, så ingen bliver ladt i stikken i forbindelse med omstillingen. Vi må også indrette vores uddannelse, forskning, finansiering, beskatning, handel og samfundsforvaltning, så alle disse områder bidrager til opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling. Vi er nødt til at styrke indsatsen for at bekæmpe klimaændringer og sætte en stopper for miljøforringelsen, som bringer biodiversiteten i fare, både på landjorden og i havene. Vi skal opfylde vores 2030-mål for klima og energi og leve op til vores ambitiøse langsigtede strategi for reduktion af drivhusgasemissionerne. For at bidrage til dette har Kommissionen øremærket 25 % af den fremtidige flerårige finansielle ramme til investeringer i klimaindsatsen. Vi er nødt til at standse og vende biodiversitetstabet og blive bedre til at forudse og afbøde risici for klimarelaterede katastrofer og sygdomme, blandt andet gennem den nyligt oprettede rescEU-mekanisme for civilbeskyttelse. Denne integrerede tilgang til bæredygtighed bør støttes af en moderniseret fælles landbrugspolitik.

Vi er nødt til at omstille os til en mere ressourceeffektiv cirkulær økonomi ved at fremme miljøvenlig vækst, bioøkonomi og bæredygtig innovation.