*** * * * * * * *** KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 09.07.1997 
KOM(97) 353 endelig udg. 
KOMMISSIONENS MEDDELELSE 
ti.I Europa-Parlamentet, Rådet, 
Det Europæiske Monetære Institut og Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
FREMME AF FORBRUGERNES TILLID til ELEKTRONISKE 
BETALINGSMIDLER INDEN FOR DET INDRE MARKED 

INDLEDNING 
I de ti år, der er gået, siden Kommissionen udsendte sin første meddelelse1 om 
betalingsmidler i januar 198 7, er anvendelsen af betalingskort blevet meget udbredt. De 
tegner sig for en betydelig andel af markedet for betalingsmidler. Brugen af andre 
betalingsmidler end kontanter2 er steget kraftigt. For eksempel steg antallet af betalinger 
med kort pr. indbygger fra 7 i 1990 (EU-12) til 14 i 1995, medens deres andel af det 
samlede antal betalingstransaktioner steg fra 9% i 1990 (EU-12) til 13,5% i 1995. 
Siden meddelelsen i 1987 er der gradvis blevet indført nye innovative betalingsmetoder: 
• "elektroniske bankkontoprodukter": instrumenter, der giver fjernadgang til konti i 
finansielle institutioner, typisk banker. Denne kategori omfatter home-banking, 
telefonbankforretninger og betalingskort 
• --e-pengeprodukter ": instrumenter med lagrede elektroniske værdienheder, f.eks. kort 
med magnetstrimmel, chipkort eller netværkscomputere (e-penge eller cyber-penge). 
Ved udgangen af det næste tiår forventes en stor del af detailhandelen at foregå via 
Internet. Jo mere varer og tjenesteydelser tilbydes via elektroniske midler eller over 
længere afstande, jo mere vil det konkurrencepres, som udbyderne er udsættes for, stige 
og fl dem til at tilbyde betalingsmidler på en lettere, sikrere og mere effektiv måde. 
ANVENDELSESOMRÅDE OG INDHOLD 
I meddelelsen om "Et europæisk initiativ inden for elektronisk handel"3 understreges 
forbindelsen mellem elektronisk handel og nye betalingsmidler. Den elektroniske handel 
kan ikke udvikle sig uden sunde, brugervenlige, effektive og sikre elektroniske 
betalingssystemer til gavn for de handlende. I meddelelsen erkendes det desuden, at 
gennemsigtige og sikre elektroniske betalingsmidler vil lette overgangen til en fælles 
valuta. 
I meddelelsen fremhæves fire hovedområder, hvor der er behov for et betydeligt bidrag fra 
de offentlige myndigheders side inden for de elektroniske betalinger: 
i) De skal fastlægge passende overvågningsrammer for udstedelsen af elektroniske 
penge, således at det sikres, at udstederne af sådanne betalingsmidler er solide og 
stabile 
Da elektroniske penge kan anvendes i forbindelse med en lang række varer og 
tjenester, oveivejer Kommissionen, EMI og medlemsstaterne i øjeblikket passende 
1 "Trumf i det europæiske spil: de nye betalingskort": Meddelelse til Rådet, KOM(86) 754 af 
12.1.1987. 
2 Payment Systems in EC Member States, Committee of Governors of the Central Banks of the 
Member States of the European Economic Community, september 1992, Blue Book on Payment 
systems in the European Union, European Monetary lnstitute, april 1996, Addendum to the Blue 
Book for 1995. 
3 Meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale udvalg og Regionsudvalget, 
KOM(97) 157 af 16.4.1997. 
2 
overvågningsrammer for udstedelsen af elektroniske penge med henblik på at sikre, 
at udstederne af sådanne betalingsmidler er solide og stabile; dette vil i sidste instans 
beskytte forbrugernes interesser. På baggrund af denne diskussion har Kommis­
sionen til hensigt senest ved udgangen af 1997 ( dvs. den planlagte dato for 
afslutningen af arbejdet) at fremlægge et direktivforslag om de krav, der skal stilles 
til udstedere af e-pengeprodukter. 
ii) De skal opstille retningslinjer for udstederne og brugerne med hensyn til 
gennemsigtighed, ansvar og klagemuligheder for at skabe tillid hos brugerne 
For at fremme tilliden til elektroniske betalingsmidler er det nødvendigt, at kunderne 
har adgang til klare oplysninger og til enkle og effektive klagemuligheder, og at der 
findes en rimelig ansvarsfordeling. Disse aspekter, der behandles i denne meddelelse, 
uddybes i de følgende afsnit. 
iii) De skal klarlægge anvendelsen af EU's konku"enceregler for at opnå en rimelig 
balance mellem kompatibilitet og sund og stærk konkurrence på disse markeder 
Af hensyn til etableringen af et egentligt indre marked skal de elektroniske 
betalingsmidler være kompatible, dvs. at den bredest mulige anvendelse af 
betalingsmidler, der udstedes/accepteres af et bestemt institut (eller i en bestemt 
medlemsstat), ville gøre det nemmere for kunderne og effektivisere markedet. De 
elektroniske betalingssystemers kompatibilitet, som både er i forbrugernes og 
erhvervslivets interesse, vil hovedsagelig afhænge af aftaler operatørerne imellem. 
Sådanne aftaler skal være i overensstemmelse med EU's konkurrenceregler. Som 
vejledning til alle interesserede parter (finansielle institutioner, detailhandlere og 
kunder) vil Kommissionen i løbet af 1998 udsende en konkurrencemeddelelse, der 
skal klarlægge anvendelsen af konkurrencereglerne på elektroniske betalingsmidler. 
iv) De skal sætte ind over for risikoen for misbrug og forfalskning ved at forbedre 
sikkerheden 
Betalingsmidler skal være så sikre, at de ikke kan anvendes i forbindelse med 
ulovlige aktiviteter. Ud fra et teknisk synspunkt er det vigtigt at gøre de elektroniske 
betalingssystemer så sikre som muligt især ved at udvikle hensigtsmæssige 
kryptograferingsprocesser, elektroniske underskrifter og tilsvarende metoder; denne 
opgave påhviler fortrinsvis udbyderne. Der er dog også et andet sikkerhedsmæssigt 
aspekt, nemlig muligheden for at indføre passende retsinstrumenter især inden for 
strafferetten. I erkendelse af, at disse forhold er af stor betydning, vedtog Det 
Europæiske Råd i Amsterdam en handlingsplan mod organiseret kriminalitet, hvori 
den opfordrer Rådet og Kommissionen til at undersøge og løse problemet med 
misbrug og forfalskning af alle betalingsmidler, herunder elektroniske 
betalingsmidler, inden udgangen af 1998. Kommissionen vil derfor vurdere behovet 
for eventuelle initiativer på dette område. 
3 
Endelig vil Kommissionen som supplement til ovenstående overveje muligheden for at 
modernisere og ajourføre den tidligere henstilling fra 19874 med henblik på at fastlægge 
klare rammer for forholdet mellem indehavere af elektroniske betalingsmidler og 
betalingsmodtagerne. 
Denne meddelelse er derfor første trin i en bredere integreret indsats, som i sidste instans 
skal føre til sunde, brugervenlige, effektive og sikre elektroniske betalingssystemer til gavn 
for alle involverede parter. 
RETNINGSLINJER FOR UDSTEDERE OG BRUGERE 
Om nye betalingsmidler bliver en succes, afhænger af brugernes accept og tillid. Selv om 
tilliden først og fremmest beror på, at vilkårene for brugen af sådanne betalingsmidler er 
gennemsigtige, må der også foretages en klar og retfærdig fordeling af udstedernes og 
brugernes forpligtelser5. 
Kommissionens henstilling6 af 1988 indholdt minimumsstandarder for forholdet mellem 
udstederen og indehaveren af et betalingskort eller et andet betalingsmiddel. Henstillingen 
af 1988 bør nu tages op til revision af følgende to årsager: 
For det første har de interesserede parter udtrykt betænkelighed med hensyn til: 
• parternes respektive ansvar i tilfælde af tab eller tyveri af betalingsmidlet og 
spørgsmålet om bevisbyrde i tilfælde af tvister 
• behovet for mere effektiv dækning af home-banking ( via telefon og computer) og 
forudbetalte kort, og 
• tilgængelig, omfattende kundeinformation om alle betalingsmidler og om effektive 
klagemuligheder. 
For det andet er der siden vedtagelsen af 1988-henstillingen blevet udviklet en fuldstændig 
ny, generation af produkter ( dvs. elektroniske penge). Da elektroniske penge stadig er et 
relativt nyt fænomen, er det vigtigt at undgå, at der indføres strenge administrative krav, 
som kan standse deres udvikling på dette tidlige tidspunkt. Derfor vil den reviderede 
henstilling kun blive udvidet med genopladelige betalingsmidler, hvis særlige 
karakteristika, nemlig den mulige adgang til kundens konto, gør dem til det område, hvor 
~ehovet for forbrugerbeskyttelse er størst. 
Kommissionen har også besluttet, at elektroniske penge kun skal være omfattet af de mest 
relevante bestemmelser (især krav om gennemsigtighed før en transaktion, et begrænset 
antal krav om ansvar og bestemmelserne om klageprocedurer). Udstedere af e-penge-
4 Kommissionens henstilling 87 /598ÆØF af 8. december 1987 om en europæisk adfærdskodeks for 
elektronisk betaling (forbindelserne mellem penge-og finansieringsinstitutter og handlende/­
tjenesteydere samt forbrugere), EFf nr. L 365 af 24.12.1987, s.72. 
5 Kommissionens meddelelse (KOM(97) 309 endelig udg. af 26. juni 1997) om opfølgning af 
grønbogen af maj 1996 om "Finansielle tjenesteydelser: opfyldelse af forbrugernes forventninger". 
6 Kommissionens henstilling 88/590ÆØF af 17. november 1988 om betaligssystemer, herunder 
navnlig om forholdet mellem kortindehaver og kortudsteder, EFT nr. L 317 af 24.11.1988, s. 55. 
4 
produkter kan selv beslutte, om de vil anvende bestemmelserne på fjernbetalingsmidler og 
derved opnå en endnu større forbrugerbeskyttelse. 
VEJEN FREM 
Der er udarbejdet en revideret udgave af den oprindelige henstilling fra 1988, hvor der 
tages hensyn til de synspunkter, som Kommissionens rådgivende udvalg har givet udtryk 
for, samt til udtalelsen fra Det Europæiske Monetære Institut. 
Den nye henstilling, der er vedlagt denne meddelelse, ændrer og supplerer den tidligere 
henstilling: 
• den indeholder omfattende krav om gennemsigtighed, dvs. minimumsinformation, der 
skal gives brugerne før en transaktion (kontrakter) og efter en transaktion (opgørelser) 
• den afklarer parternes respektive forpligtelser og ansvar, der skal underbygge den 
tilsigtede forøgelse af gennemsigtigheden, og 
• den indeholder krav om klageprocedurer for behandling af kundeklager over den 
pågældende serviceydelse eller det pågældende produkt. 
Kommissionen opfordrer 
• udstederne af elektroniske betalingsmidler til inden den 31. december 1998 at følge 
bestemmelserne i den nye henstilling, og 
• medlemsstaterne til at sikre, at der inden den 31. december 1998 findes fyldestgørende 
og effektive midler til behandling af tvister mellem en udsteder og brugerne i 
overensstemmelse med henstil1ingen. 
Kommissionen vil føre tilsyn med udviklingen fra det tidspunkt, hvor henstillingen 
vedtages, og indtil udgangen af 1998. Den vil desuden undersøge dens anvendelse inden 
udgangen af 1998. Hvis den nye henstilling ikke anvendes på tilfredsstillende måde, vil 
Kommissionen stille forslag om et direktiv på dette område. 
5 
KOMMJSSIONENS HENSTILLING 
om transaktioner med elektroniske betalingsmidler, 
især forholdet mellem udsteder og indehaver 
6 BILAG 
KOMMISSIONENS HENSTILLING 
om transaktioner med elektroniske betalingsmidler, 
især forholdet mellem udsteder og indehaver 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER, 
som henviser til traktaten om opr~ttelse af Det Europæiske Fællesskab;' særlig 
artikel 155, andet led, og som tager følgende i betragtning: 
1) Et af Fællesskabets vigtigst~ mål er at sikre et fuldt fungerende indre marked, 
hvoraf betalingssystemer udgør en væsentlig del; transaktioner med elektroniske 
betalingsmidler tegner sig mængde- og værdimæssigt for en stadig større del af 
både de nationale og de grænseoverskridende betalinger; i betragtning af den 
nuværende situation med kraftig innovation og hastig teknologisk udvikling, 
forventes denne tendens at blive mere udpræget, især på grund af det store antal 
innovative virksomheder, markeder og handelsgrupper, som den elektroniske 
handel medfører; 
2) det er af stor betydning for privatpersoner og virksomheder, at de kan anvende 
elektroniske betalingsmidler overalt i Fællesskabet; denne henstilling har til 
formål at fortsætte fremskridtene hen imod etableringen af det indre marked, 
navnlig på baggrund af liberaliseringen af kapitalbevægelserne, og at bidrage til 
gennemførelsen af Den Økonomiske og Monetære Union; 
3) denne henstilling omfatter transaktioner med elektroniske betalingsmidler; 
elektroniske betalingsmidler i denne henstilling omfatter betalingsmidler, der 
giver (fjern)adgang til en kundes konto, 'især betalingskort, telefonbank­
forretninger og home-banking; transaktioner med et betalingskort omfatter 
elektroniske og ikke-elektroniske betalinger med et betalingskort, herunder 
processer, hvor der kræves underskrift, og hvor der udstedes kvittering; i denne 
henstilling omfatter betalingsmidler også genopladelige elektroniske penge­
instrumenter i form af forudbetalte kort og elektroniske værdienheder lagret i 
netværkscomputere; genopladelige elektroniske pengeinstrumenter er på grund af 
deres karakteristika, nemlig den mulige forbindelse til kontoindehaverens konto, 
det område, hvor behovet for forbrugerbeskyttelse er størst; denne henstilling 
omfatter, for så vidt angår elektroniske pengeinstrumenter, derfor kun genop­
ladelige pengeinstrumenter; 
4) denne henstilling tager sigte på at bidrage til indførelsen af informations­
samfundet og især elektronisk handel, ved at fremme forbrugernes tillid til og 
detailhandlernes accept af disse betalingsmidler; Kommissionen vil derfor også 
overveje muligheden af at modernisere og ajourføre Kommissionens henstilling 
87/598/EØF1 med henblik på at fastlægge klare regler for forholdet mellem 
1 EFT nr. L 365 af24.12.1987, s. 72. 
2 
indehavere af elektroniske betalingsmidler og betalingsmodtagerne; i overens­
stemmelse med ovennævnte mål indeholder den foreliggende henstilling en række 
minimumsinformationskrav, som skal indgå i de vilkår, der anvendes på 
transaktioner med elektroniske betalingsmidler, samt de pågældende parters 
minimumsforpligtelser og -ansvar; disse vilkår skal foreligge skriftligt, eventuelt 
elektronisk, og sikre en rimelig balance mellem de berørte parters interesser; i 
overensstemmelse med Rådets direktiv 93/13ÆØF af 5. april 1993 om urimelige 
kontraktvilkår i forbrugeraftaler2 skal disse vilkår foreligge i en klar og forståelig 
form; 
5) af hensyn til gennemsigtigheden indeholder denne henstilling en række 
minimumskrav, der er nødvendige for at sikre en tilstrækkelig kundeinformation 
ved indgåelsen af en kontrakt og efter transaktioner, der er foretaget med et 
betalingsmiddel, herunder oplysninger om gebyrer, valutakurser og rentesatser; 
med hensyn til underretning af indehaveren om, hvorledes rentesatsen beregnes, 
henvises til Rådets direktiv 87 /l 02/EØF af 22. december 1986 om indbyrdes 
tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om 
forbrugerkredit3; ændret ved direktiv 90/88ÆØF4 
6) denne henstilling indeholder minimumskrav med hensyn til de berørte parters 
forpligtelser og ansvar; information til indehaveren bør omfatte en klar 
redegørelse for kundens forpligtelser som indehaver af et elektronisk 
betalingsmiddel, der giver den pågældende mulighed for at foretage betalinger til 
tredjemand og at gennemføre visse finansielle transaktioner til fordel for sig selv; 
7) for åt forbedre kundernes klagemuligheder indeholder henstillingen en bestem­
melse om, at medlemsstaterne skal sørge for, at der findes fyldestgørende og 
effektive midler til bilæggelse af tvister mellem en indehaver og en udsteder; den 
14. februar 1996 offentliggjorde Kommissionen en handlingsplan for for­
brugernes klagemuligheder og bilæggelse af tvister på forbrugerområdet inden for 
det indre marked; handlingsplanen omfatter særlige initiativer til fremme af 
udenretslige procedurer; der foreslås objektive kriterier (bilag Il) for at sikre, at 
disse procedurer er pålidelige, og der foreslås anvendt standardiserede 
klageformularer (bilag III); 
8) formålet med denne henstilling er at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau 
inden for elektroniske betalingsmidler; 
9) det er vigtigt, at der føres fortegnelser over transaktioner med elektroniske 
betalingsmidler, således at det er muligt at efterspore transaktionerne og rette 
eventuelle fejl; bevisbyrden for, at en transaktion er korrekt registreret og konteret 
og ikke har været berørt af eventuelle tekniske sammenbrud eller andre uheld, bør 
påhvile udstederen; 
1 O) uden at det påvirker indehaverens rettigheder efter national ret, bør indehaverens 
betalingsinstrukser i forbindelse med transaktioner med elektroniske betalings-
2 EFT nr. L 95 af21.4.1993, s. 29. 
3 EFT nr. L 42 af 12.2.1987, s. 48. 
4 EFT nr. L 61 af 10.3.1990, s. 14. 
3 8 
midler være uigenkaldelige, undtagen hvis beløbet ikke var fastlagt, da ordren 
blev af givet; 
11) der bør fastsættes nærmere regler om udstederens ansvar i det tilfælde, hvor en 
kontoindehavers betalingsinstrukser ikke er blevet effektueret eller er blevet 
effektueret mangelfuldt, samt for transaktioner, som indehaveren ikke har givet 
tilladelse til, dog altid under forbehold af indehaverens egne forpligtelser for tab 
eller tyveri af de elektroniske betalingsmidler; 
12) Kommissionen vil føre tilsyn med gennemførelsen af denne henstilling og vil 
eventuelt, hvis den finder gennemførelsen utilfredsstillende, stille forslag til den 
fornødne bindende lovgivning om de spørgsmål, der er omhandlet i henstillingen, 
HENSTILLER: 
AFSNIT I -Anvendelsesområde og definitioner 
Artikel 1 -Anvendelsesområde 
1. Denne henstilling finder anvendelse på følgende transaktioner: 
a) pengeoverførsler med elektroniske betalingsmidler, bortset fra penge­
overførsler, som finansielle institutioner giver ordrer til og gennemfører 
b) hævning af kontanter med et elektronisk betalingsmiddel og opladning ( og 
tømning) af et elektronisk pengeinstrument f.eks. i kontantautomater, ved 
automatiske bankterminaler, hos udstederen eller i et institut, der er 
kontraktmæssigt forpligtet til at acceptere betalingsmidlet. 
2. Som undtagelse fra stk. 1 finder artikel 4, stk. 1, artikel 5, litra b ), andet og 
tredje led, artikel 6, artikel 7, stk. 2, litra c) og litra d), artikel 7, stk 2, litra e ), 
første led, artikel 8, stk. 1, 2 og 3, og artikel 9, stk. 2, ikke .anvendelse på 
transaktioner med elektroniske pengeinstrumenter. Denne henstilling anvendes 
dog i sin helhed i tilfælde, hvor elektroniske pengeinstrumenter anvendes til at 
oplade ( og tømme) værdienheder gennem fjernadgang til indehaverens konto. 
3. Denne henstilling finder ikke anvendelse på: 
a) betalinger med check 
b) en række korts garantifunktion ved betaling med check. 
Artikel 2 -Definitioner 
I denne artikel forstås ved: 
a) "Elektronisk betalingsmiddel": et middel, der giver indehaveren mulighed for at 
foretage transaktioner af den i artikel 1, stk. 1, omhandlede art. Det omfatter både 
fjernbetalingsmidler og elektroniske pengeinstrumenter. 
4 
b) "Fjernbetalingsmiddel": et middel, der giver indehaveren adgang til penge på 
hans/hendes konto i et institut, og hvormed der kan gives tilladelse til at foretage 
en betaling til en beneficiant, idet der normalt kræves en personlig 
identifikationskode og/eller et tilsvarende identitetsbevis. Dette omfatter især 
betalingskort (kreditkort, debetkort, debetkort med forsinket debitering eller 
T &E-kort), telefonbankforretninger og home-banking. 
c) "Elektronisk pengeinstrument": et genopladeligt betalingsmiddel, bortset fra et 
fjernbetalingsmiddel, f.eks. et forudbetalt kort eller elektroniske værdienheder 
lagret i computere, hvormed indehaveren kan foretage transaktioner af den i 
artikel 1, stk. 1, omhandlede art. 
d) "Finansiel institution": en institution som defineret i artikel 4, stk. I, i Rådets 
forordning (EF) nr. 3604/93 af 13. december 19935• 
e) "Udsteder": en person, der som led i sin virksomhed stiller et betalingsmiddel til 
rådighed for offentligheden i henhold til en kontrakt, som han/hun har indgået. 
t) "Indehaver": en person, der er i besiddelse af et betalingsmiddel i henhold til en 
kontrakt, som han/hun har indgået med udstederen. 
AFSNIT II -Gennemsigtighed i transaktionsvilkårene 
Artikel 3 -Minimumsoplysninger i vilkårene for udstedelse og anvendelse 
af et elektronisk betalingsmiddel 
1. Udstederen giver ved kontraktens underskrivelse eller under alle omstændigheder 
i god tid før udstedelsen af et elektronisk betalingsmiddel indehaveren meddelelse 
om kontraktvilkårene (i det følgende benævnt "vilkårene") for udstedelse og 
anvendelse af det pågældende elektroniske betalingsmiddel. I vilkårene anføres, 
hvilken ret der gælder for kontrakten. 
2. Vilkårene skal foreligge skriftligt, eventuelt elektronisk, i let forståeligt sprog i en 
let tilgængelig form og foreligge på mindst de(t) officielle sprog i den 
medlemsstat, hvor det elektroniske betalingsmiddel tilbydes. 
3. Vilkårene skal mindst omfatte: 
a) en beskrivelse af det elektroniske betalingsmiddel, herunder eventuelt de 
tekniske krav til brugerens godkendte kommunikationsudstyr, og den 
måde, hvorpå det kan anvendes, herunder eventuelle finansielle grænser 
b) en beskrivelse af indehaverens og udstederens respektive forpligtelser og 
ansvar, herunder hvilke rimelige foranstaltninger indehaveren skal ·træffe 
for at garantere sikkerheden i forbindelse med det elektroniske 
betalingsmiddel og de midler (som f.eks. personligt identifikations­
nummer eller anden kode), der gør det muligt at bruge det 
5 EFT nr. L 332 af 31.12.1993, s. 4. 
5 Ib 
c) eventuelt den normale frist for debitering eller kreditering af indehaverens 
konto, herunder valørdato, eller hvis indehaveren ikke har nogen konto 
hos udstederen, den normale faktureringsperiode 
d) de forskellige typer gebyrer, som indehaveren eventuelt skal betale, 
herunder, eventuelt, detaljerede oplysninger om følgende: 
eventuelle oprindelige eller årlige gebyrer 
eventuelle provisioner og gebyrer, som indehaveren skal betale 
udstederen for bestemte typer transaktioner 
eventuelle rentesatser, herunder den måde, hvorpå de beregnes. 
e) den periode, hvor indehaveren kan bestride en given transaktion, samt 
oplysninger om indehaverens klagemuligheder og om, hvorledes han/hun 
får adgang til dem. 
4. Hvis det elektroniske betalingsmiddel kan anvendes til transaktioner i udlandet 
(uden for udstedelses/tilslutningslandet), skal indehaveren også have følgende 
oplysninger: 
a) eventuelle gebyrer og afgifter for valutatransaktioner, herunder eventuelt 
valutakurser 
b) referencekursen for omregning af valutatransaktioner, herunder den dato, 
hvor den pågældende kurs er blevet fastsat. 
Arti,ul 4 -Oplysninger efter en transaktion 
1. Udstederen giver indehaveren oplysninger om transaktioner, der er _gennemført 
med et elektronisk betalingsmiddel. Disse oplysninger, der skal foreligge 
skriftligt, eventuelt elektronisk, og i en let forståelig form, skal mindst omfatte 
følgende: 
a) en reference, der gør det muligt for indehaveren at identificere trans­
aktionen, herunder eventuelt oplysninger om modtageren af transaktionen 
b) det transaktionsbeløb, der debiteres indehaveren i fak:tureringsvalutaen, og 
eventuelt beløbet i udenlandsk valuta 
c) eventuelle provisioner og gebyrer for bestemte typer transaktioner. 
Udstederen skal også oplyse indehaveren om den valutakurs, der er anvendt ved 
omregningen af valutatransaktionerne. 
2. Udstederen af et elektronisk pengeinstrument skal give indehaveren mulighed for 
at kontrollere de sidste fem transaktioner, der er· gennemført med det pågældende 
pengeinstrument samt de udestående lagrede værdienheder. 
6 11 
AFSNIT III -De kontraherende parters forpligtelser og ansvar 
Artikel 5 -Indehaverens forpligtelser 
Indehaveren: 
a) skal anvende det elektroniske betalingsmiddel i overensstemmelse med vilkårene 
for udstedelse og anvendelse af et betalingsmiddel; indehaveren skal især træffe 
alle rimelige foranstaltninger for at garantere sikkerheden i forbindelse med det 
elektroniske betalingsmiddel og de midler (som f.eks. et personligt identifika­
tionsnummer eller anden kode), der gør det muligt at bruge det; 
b) skal omgående give udstederen ( eller et af denne opgivet organ) besked, når 
han/hun opdager: 
at det elektroniske betalingsmiddel, eller de midler, der gør det muligt at 
bruge det, er gået tabt eller er blevet stjålet 
at der på hans/hendes konto er registreret en transaktion, som han/hun ikke 
har givet tilladelse til, 
at der er sket fejl eller andre uregelmæssigheder ved udstederens 
administration af hans/hendes konto; 
c) må ikke notere sit personlige identifikationsnummer eller anden kode på let 
genkendelig måde, især på det elektroniske betalingsmiddel eller på genstande, 
som han/hun opbevarer sammen med det elektroniske betalingsmiddel; 
d) må ikke annullere en ordre, som han/hun har givet ved hjælp af sit elektroniske 
betalingsmiddel, undtagen hvis beløbet ikke var fastlagt, da ordren blev afgivet. 
Artikel 6 -Indehaverens ansvar 
1. Indtil indehaveren har meddelt udstederen, at det elektroniske betalingsmiddel er 
blevet stjålet eller er gået tabt, skal han/hun bære det deraf følgende tab op til en 
grænse på højst 150 ECU; denne grænse gælder dog ikke, hvis han/hun har 
handlet groft uagtsomt, i strid med bestemmelserne i artikel 5, litra a), b) og c), 
eller svigagtigt. 
2. Så snart indehaveren har givet udstederen (eller et af denne nærmere specificeret 
organ) besked i henhold til artikel 5, litra b), er han/hun ikke længere ansvarlig for 
tab, som opstår i forbindelse med, at det elektroniske betalingsmiddel er gået tabt 
eller er blevet stjålet, medmindre han/hun har handlet svigagtigt. 
3. Som undtagelse fra stk. 1 og 2 er indehaveren ikke ansvarlig, hvis betalingsmidlet 
anvendes, uden at det sker ved fremlæggelse eller elektronisk identifikation ( af 
selve betalingsmidlet). Anvendelse af en fortrolig kode eller andet tilsvarende 
identitetsbevis er ikke i sig selv tilstrækkelig til at gøre indehaveren ansvarlig. 
7 Il 
Artikel 7 · Udstederens forpligtelser 
1. Udstederen kan ændre vilkårene, hvis han/hun giver indehaveren personlig 
meddelelse om ændringen i 'så god tid, at sidstnævnte kan opsige kontrakten, hvis 
han/hun ønsker det. Der fas1 sættes en periode på mindst 1 måned, hvorefter anses 
indehaveren for at have accepteret vilkårene, hvis han/hun ikke har opsagt 
kontrakten forinden. 
Betydelige ændringer i den faktiske rentesats er dog ikke omfattet af første afsnit 
og træder i kraft på det tids~unkt, der er anført ved bekendtgørelsen af en sådan 
ændring. I så fald underrett, ~r udstederen indehaveren personligt derom ved først 
kommende lejlighed, uden at dette f'ar indvirkning på indehaverens ret til at 
opsige kontrakten. 
2. Udstederen: 
a) må ikke afsløre ir•dehaverens personlige identifikationsnummer eller 
anden kode, undtageh til indehaveren selv 
b) må ikke uopfordret ~iende et elektronisk betalingsmiddel, undtagen når det 
afløser et elektronis~ betalingsmiddel, som indehaveren allerede har 
c) skal opbevare sine interne opgørelser tilstrækkelig længe til, at , det er 
muligt at efterspore de i artikel 1, stk. 1, omhandlede transaktioner, og 
rette fejl 
d) skal sikre, at indehaveren har tilstrækkelig mulighed for at give udstederen 
besked som omhandlet i artikel 5, litra b). Når udstederen får besked 
pr. telefon, skal ha i/hun ( eller de af udstederen nærmere specificeret 
organ) give indehav,!ren en kvittering derfor. 
e) skal i forbindelse med uoverensstemmelser med indehaveren om en 
transaktion som omhandlet i artikel 1, stk. 1, og uden at det påvirker 
indehaverens eventuelle beviser på det modsatte, bevise, at transaktionen: 
blev korrekt registreret og konteret 
ikke var berørt af teknisk sammenbrud eller andre fejl. 
Artik~~• 8 -Udstederens ansvar 
1. Med forbehold af artik<!' 5, artikel 6 og artikel 7, stk. 2, litra a) og e), er 
udstederen ansvarlig for: 
a) indehaverens transaktioner, som omhandlet i artikel 1, stk. 1, der ikke 
gennemføres eller gennemføres mangelfuldt, også selv om en sådan 
transaktion indlede; på terminaler eller andet udstyr, der ikke er under 
udstederens direkte kontrol eller enekontrol, forudsat at transaktionen ikke 
8 /j 
indledes via terminaler eller andet udstyr, som udstederen ikke har 
godkendt 
b) transaktioner, som indehaveren ikke har godkendt, samt eventuelle fejl 
eller uregelmæssigheder i forbindelse med udstederens administration af 
indehaverens konto. 
2. Med forbehold af stk. 3 dækker ansvaret i stk. I følgende: 
a) beløbet for den transaktion, der ikke er udført, eller som er udført 
mangelfuldt, og eventuelle renter deraf 
b) det beløb, der er nødvendigt for at sætte indehaveren i samme situation, 
som før den pågældende transaktion fandt sted. 
3. Yderligere finansielle konsekvenser, og navnlig spørgsmålet om omfanget af 
eventuel skadeserstatning, påhviler udstederen i overensstemmelse med den 
lovgivning, der finder anvendelse på kontrakten mellem udstederen og 
indehaveren. 
4. Udstederen er ansvarlig over for indehaveren af et elektronisk pengeinstrument 
for tab af værdienheder lagret i pengeinstrumentet og for den mangelfulde 
effektuering af indehaverens transaktioner, hvis tabet eller den mangelfulde 
effektuering skyldes, at det pågældende pengeinstrument, den godkendte terminal 
eller andet godkendt udstyr har fungeret forkert, forudsat at dette ikke er sket med 
indehaverens vidende eller i strid med artikel 3, stk. 3, litra a). 
AFSNIT IY -Anmeldelse, bilæggelse af tvister 
samt afsluttende bestemmelse 
Artikel 9 -Anmeldelse 
I. Udstederen ( eller et af denne opgivet organ) skal stille midler til rådighed, 
hvorved indehaveren på et hvilket som helst tidspunkt af døgnet kan anmelde, at 
hans elektroniske betalingsmiddel er gået tab eller er blevet stjålet. 
2. · Udstederen ( eller et af denne nærmere angivet organ) skal, så snart han/hun 
modtager anmeldelsen, træffe alle rimelige foranstaltninger for at standse 
yderligere brug af det elektroniske betalingsmiddel, også selv om indehaveren har 
handlet groft uagtsomt eller svigagtigt. 
Artikel 10 -Bilæggelser af tvister 
Medlemsstaterne opfordres til at sørge for, at der findes fyldestgørende og effektive 
midler til bilæggelse af tvister mellem en indehaver og en udsteder. 
9 
Artikel 11 -Afsluttende bestemmelse 
Medlemsstaterne opfordres til at t ./·æffe de· nødvendige foranstaltninger til, at udstederne 
af elektroniske betalingsmidler bri ~1ger deres virksomhed i overensstemmelse med artikel 
1-9 senest den 31. december 1998. · 
Udfærdiget i Bruxelles, der·~ 
På Kommissionens vegne 
Mario MONTI 
Medlem af Kommissionen 
10 
KONSEKVENSANALYSE FOR ERHVERVSLIVET 
Kommissionens henstilling om transaktioner med elektroniske betalingsmidler (især 
forholdet mellem udsteder og indehaver) 
l.a. Hvorfor er der i betragtning af nærhedsprincippet behov for EU-lovgivning 
på området, og hvad er hovedform ålet hermed? 
For at kunne udnytte fordelene ved det indre marked og Den Økonomiske og 
Monetære Union fuldt ud og fremme udviklingen af elektronisk handel, er det af 
stor betydning for privatpersoner og virksomheder, at betalinger inden for EU kan 
foretages hurtigt, pålideligt og billigt. Den foreliggende henstilling er en 
moderniseret og ajourført udgave af den tidligere henstilling af 198812. Dens 
hovedformål er at fastlægge de minimumskrav, der er nødvendige for at sikre en 
rimelig kundeinformation. Dette omfatter for det første oplysninger om 
kontraktvilkårene for transaktioner med elektroniske betalingsmidler, således at 
kunderne kan foretage deres valg ud fra et bedre kendskab til forholdene, hvilket i 
sidste instans vil bidrage til øget konkurrence på dette område. Det er også 
nødvendigt at give oplysninger om transaktionerne, efter at de er gennemført. For 
det andet kræves der af hensyn til gennemsigtigheden en klar fordeling af parternes 
respektive forpligtelser og ansvar. Derfor indeholder den foreliggende henstilling 
også en række minimumsstandarder på dette område, der anses for nødvendige for 
at nå ovennævnte grundlæggende mål. Endelig søger henstillingen at lette 
kundernes adgang til forenklede klageprocedurer og kræver, at medlemsstaterne 
sikrer, at der findes fyldestgørende og effektive midler til bilæggelse af tvister 
mellem udstederen og kunden. 
l.b. Er det sandsynligt, at henstillingen vil medføre yderligere fordele og 
ulemper? 
For at opfylde disse krav vedrørende gennemsigtighed, ansvar og klagemuligheder 
må udstederne formodentlig tage deres systemer op til revision og skabe større 
effektivitet. Disse faktorer vil sandsynligvis bidrage til en gradvis, men betydelig 
forbedring af de tilbudte ydelsers kvalitet samt en nedskæring af deres 
omkostninger og dermed bidrage til udvikling af samhandelen, især når det drejer 
sig om EU-interne lavværdi- og lavavanceaktiviteter. 
Den forventede øgede anvendelse af elektroniske betalingsmidler kan få 
indvirkning på arbejdsmarkedets struktur og funktion, for såvel virksomheder 
inden for betalingssystemsektoren som SMV. selv om det kræver yderligere 
undersøgelser at vurdere omfanget af disse forandringer. Det ser allerede nu ud til, 
at de nye arbejdspladser først og fremmest · vil ligge inden for videnbaserede 
højværditjenester. Der vil blive brug for uddannelse i disse nye fag. 
12 Kommissionens henstilling 88/590ÆØF af 17. november 1988 om betalingssystemer, herunder 
navnlig om forholdet mellem kortindehaver og kortudsteder, EFT nr. L 31 '7 af 24.11. I 988. 
16 
2. Hvem vil blive berørt af htnstillingen? 
Hvilken erhvervssektor? Virksomhedernes størrelse og den samlede 
beskæftigelse? 
Henstillingen finder anvend, Hse på banker og andre institutter, der som led i deres 
erhvervsvirksomhed leverer elektroniske betalingsmidler til offentligheden. I 
praksis er størstedelen af disse institutter banker og lignende, selv om der også er 
adgang for andre tjenesteydende erhverv, herunder detailhandlere. Meget få 
institutter er små. 
Har den pågældende erhyervssektor specielle karakteristika? Er den f.eks. 
domineret af' nogle få stor,' i virksomheder? 
Yderligere teknisk kompattblitet kan være en fordel for sektoren, idet det vil 
fremme en yderligere integration af betalingssystemerne på europæisk plan. 
Har forslaget virkninger for meget små virksomheder, håndværkere eller 
selvstændige erhvervsdrivl'~nde? 
Det er højst usandsynligt, at meget små virksomheder generelt tilbyder 
elektroniske betalingsmidler til offentligheden. Men som brugere af disse ydelser 
vil de drage fordel af henstillingen. Det samme gælder for håndværkere og 
selvstændige erhvervsdrivende. 
Er disse virksomheder beliggende i bestemte geografiske områder i EU? 
Nej. 
3. Hvad skal virksomhedemti! gøre for at efterkomme henstillingen? 
Hvilke omkostninger vil d•!1t medføre? 
Omkostningerne vil hovedsagelig vedrøre udarbejdelse eller forbedring af 
informationsmateriale om de vilkår, der gælder for transaktioner med elektroniske 
betalingsmidler (beskrivelse af den tilbudte service og af parternes vigtigste 
forpligtelser og ansvar, angivelse af omkostningselementerne, særlig advarsel i 
forbindelse med bestemte betalingsmidler, henvisning til klageprocedurer, der er 
tilgængelige for brugerne). Udstederne skal også tage systemernes kvalitet op til 
nærmere overvejelse for at sikre, at de serviceydelser, de rent faktisk leverer, også 
står mål med dem, de reklamerer for. 
Omkostningerne herved vi] formodentlig blive helt eller delvis udlignet af de 
sandsynlige marketingfordefo, det vil kunne medføre, efterhånden som institutterne 
lærer at udnytte deres servi< eydelsers kvalitet konkurrencemæssigt til at tiltrække 
nye eller særlige kunder. 
Er der andre administirative procedurer, som skal overholdes, eller 
formularer, der skal udfyldes? 
Nej. 
17 
Kræves der licenser eller autorisation? 
Nej. 
Vil der blive opkrævet gebyrer? 
Nej. 
4. Hvilke økonomiske virkninger, omkostninger og fordele vil henstillingen 
kunne medføre? 
For beskæftigelsen? 
Den forventede øgede anvendelse af elektroniske betalingsmidler kan få 
indvirkning på arbejdsmarkedets struktur og funktion, for såvel virksomheder 
inden for betalingssystemsektoren som SMV, selv om det kræver yderligere 
undersøgelser at vurdere omfanget af disse forandringer. Det ser allerede nu ud til, 
at de nye arbejdspladser først og fremmest vil ligge inden for videnbaserede 
højværditjenester. Der vil blive brug for uddannelse i disse nye fag. 
For investeringerne og oprettelsen af nye virksomheder? 
Investeringseffekten vil utvivlsomt blive positiv, da det forventes, at institutterne 
vil benytte lejligheden til at forbedre deres service. 
For virksomhedernes konkurrencemæssige stilling på markederne i EU og i 
tredjelande? 
Den øgede effektivitet og omkostningsreduktionen for erhvervslivet i EU vil være 
yderst positiv. Der vil ikke være nogen direkte virkninger for erhvervslivet i 
tredjelande, selv om der kan forventes en positiv afsmitning. 
For de otTentlige myndigheder? 
Ud over de rent lovgivningsmæssige omkostninger/administrationsomkostninger 
ved at gennemføre den nødvendige nationale lovgivning vil gennemførelses­
omkostningerne fomtodentlig blive ubetydelige afhængigt af den nuværende 
lovgivning i den pågældende medlemsstat. 
Er der andre indirekte virkninger? 
Ikke andre end de i punkt I og 2 anførte. 
Hvilke omkostninger og fordele vil henstillingen medføre? 
• omkostninger: udstedernes omkostninger ved at efterkomme henstillingen 
forventes ikke at få nogen overvældende indvirkning på reklamebudgettet, idet 
det hovedsagelig vil indebære udarbejdelse eller forbedring af kontrakt­
materiale. Med hensyn til den nødvendige revision af systemerne forventes 
mulighederne for omkostningsreduktion at opveje de investeringsomkostninger, 
der måtte vise sig at være nødvendige 
18 
• fordele: i betragtning af de V1gt1gste nuværende og fremtidige elementer 
(gradvis gennemførelse ,af programmet for det indre marked, udvikling hen 
imod en fuldstændig ØMU, indførelse af informationssamfundet og udvikling af 
elektronisk handel), må bruttofordelene i form af øget kundetillid, større 
valgmuligheder og laver< omkostninger for elektroniske transaktioner forventes 
at være betydelige 
• balance: absolut flest foi dele. 
5. Virkningerne for SMV. liideholder henstillingen foranstaltninger af hensyn 
til den særlige indvirknio~ på SMV? -Hvis ikke, hvorfor? Er mindre eller 
andre krav hensigtsmæssi:ite? 
Ja. Henstillingen er generelt blevet udarbejdet med henblik på at udvikle brugen af 
moderne elektroniske betalingsmidler som et yderligere handelsfremmende 
initiativ, der vil gavne SMV direkte. 
Høring 
6. På hvilket trin blev der foretaget høringer, og hvornår blev den første 
meddelelse om, at det vt~r hensigten at indføre ny lovgivning (ajourføre 
lovgivningen), offentliggjort? 
Kommissionen har i ma11.ge år gennemført indgående høringer med alle 
interesserede parter, og den har afsløret sin politiske linje på dette område så tidligt 
som muligt. Dette er rent konkret sket i følgende etaper: 
-grønbogn af september 1990, der opfordrede alle interesserede parter til at 
fremsætte bemærkninger~ sammen med grønbogen blev det vedtaget at 
nedsætte to rådgivende g:upper 
-oprettelse af to permane~1te rådgivende grupper om betalingssystemer i marts 
1991, med hyppige møder i 1991 og begyndelsen af 1992; grupperne forelagde 
(i februar 1992) Kornmiss.ionen rapporter, som blev offentliggjort i marts 1992 
-Kommissionens arbejdsdokument af marts 199214, der var baseret på disse 
rådgivende gruppers udførlige rapporter, og som indeholdt Kommissionens 
planlagte politik, herunder planer om at lovgive på området, hvis der ikke skete 
fremskridt på frivillig basis 
-meddelelse15 til Europa-l>arlamentet, Rådet for Den Europæiske Union, Det 
Europæiske Monetære J nstitut og Det Økonomiske . og Sociale Udvalg af 
november 1994 om et yd1 digere arbejdsprogram inden for betalingssystemer 
13 "Debatoplæg -betalingssystemer i det indre marked", KOM(90) 447. 
14 "De grænseoverskridende betalingers gennemsigtighed og effektivitet", SEK(93) 1968 af 14.12.1993. 
15 KOM(94) 436 endelig udg. af 18.11.1994: '"Pengeoverførsler i EU: gennemsigtighed. effektivitet og 
stabilitet". 
19 
-anerkendelse af betydningen af "kundeforbindelser" i bredeste forstand, 
grønbogen af maj 199616 og den opfølgende meddelelse17, som indeholdt 
Kommissionens planer om at fremme tilliden til elektroniske betalinger 
-Kommissionens meddelelse18 til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg og Regionsudvalget af april 1997 om foranstaltninger til 
fremme af sunde, brugervenlige, effektive og sikre elektroniske betalingsmidler 
som forudsætning for udviklingen af den elektroniske handel. 
Liste over organisation,r, der er blevet hørt om henstillingen, samt deres 
hovedsynspunkter, herunder betænkeligheder og indvendinger med hensyn 
til det endelige forslag. Hvorfor er det ikke muligt eller ønskeligt at 
imødekomme deres synspunkter? 
Sammenslutningerne inden for den europæiske kreditsektor: de har generelt 
udtrykt tilfredshed med arbejdet med at afklare og modernisere henstillingen af 
1988 ( mange af deres detaljerede tekniske kommentarer er taget i betragtning i 
den foreliggende henstilling), men beklagede det store antal initiativer i perioden 
op til ØMU' s tredje fase. · 
Regeringseksperter: de foreløbige forslag til henstillingen er blevet ændret 
betydeligt for i videst mulig udstrækning at tage EMI' s synspunkter i betragtning. 
SMV: meget positivt indstillet, men ville foretrække frivillige foranstaltninger, 
forudsat at virkningerne kunne måles på kort sigt. 
Forbrugerorganisationer: støttede Kommissionens initiativ, men ville have 
foretrukket en bindende retsakt. 
Blev SMV's erhvervsorganisationer konsulteret? Hvis ikke, hvorfor? 
Ja. Se ovenfor. 
Tilsyn og revision 
7. Hvorledes vil der blive ført tilsyn med henstillingens virkninger og 
omkostningerne ved dens gennemførelse? Hvorledes vil klager blive 
behandlet? 
Kommissionen opfordrer 
• udstederne af elektroniske betalingsmidler til inden: den 31. december 1998 at 
følge bestemmelserne i den nye henstilling, og 
16 KOM(96) 209 endelig udg. af 22.5.1996: "Finansielle tjenesteydelser: opfyldelse af forbrugernes 
forventninger". 
17 KOM(97) 309 endelig udg. af 26.6.1997 om forbedring af forbrugernes tillid inden for finansielle 
tjenesteydelser. 
18 KOM(97) 157 endelig udg. af 15.4.1997: "Et europæisk initiativ inden for elektronisk handel". 
20 
• medlemsstaterne til at sikre, at der inden den 31. december 1998 findes 
tilstrækkelige og effektive midler til bilæggelse af tvister mellem en udsteder og 
brugerne i overensstemtnelse med henstillingen. 
Kommissionen vil føre tils~ med udviklingen fra det tidspunkt, hvor henstillingen 
vedtages, og indtil udg~ngen af 1998. Den vil desuden undersøge dens 
gennemførelse inden udgangen af 1998. Hvis den nye henstilling ikke anvendes på 
tilfredsstillende måde, vil Kommissionen stille forslag om et direktiv på dette 
område. 
21 

ISSN 0254-1459 
KOM(97) 353 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 06 09 10 
Katalognummer CB-CO-97-358-DA-C 
ISBN 92-78-22683-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg