BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Kommissionen har i flere årtier gennemført låntagnings- og långivningstransaktioner for at yde finansiel bistand i form af lån til et modtagerland. Låntagnings- og långivningstransaktionerne garanteres over Unionens budget og henhører under budgetgennemførelsens bredere anvendelsesområde. De generelle regler for sådanne transaktioner er fastsat i artikel 220 i forordning (EU, Euratom) 2018/1046 ("finansforordningen"), hvori det fastsættes, at Kommissionen i en basisretsakt kan tillægges beføjelse til at låne på Unionens eller Euratoms vegne med henblik på at genudlåne de tilsvarende beløb til modtagermedlemsstaterne eller modtagertredjelandene på de betingelser, der gælder for låntagningen. Pengestrømmene mellem låntagningen og långivningen stemmer overens en-til-én. Det betyder, at markedstransaktionerne er baseret på udbetalingsbehovene, hvilket begrænser muligheden for på en sammenhængende måde at planlægge forskellige låntagningstransaktioner i overensstemmelse med de bedste markedsmuligheder og løbetidsstrukturer for at opnå de laveste omkostninger.

Ukraines finansieringsbehov kræver en omkostningseffektiv, fleksibel og økonomisk forsvarlig mobilisering og udbetaling under inddragelse af de samlede finansieringsbehov, herunder til NextGenerationEU ("NGEU"). Det er afgørende, at denne finansiering tilrettelægges efter en fælles finansieringsmetode, således at forskellige politikbehov kan opfyldes samtidigt. Med henblik herpå er det nødvendigt at ændre forordning (EU, Euratom) 2018/1046 for at fastlægge den diversificerede finansieringsstrategi, der i øjeblikket anvendes for låntagning i henhold til afgørelse (EU, Euratom) 2020/2053, som den grundlæggende metode til gennemførelse af låntagningstransaktioner. Denne strategi har muliggjort en vellykket mobilisering af midler til ikketilbagebetalingspligtig støtte og lån inden for rammerne af forordning (EU) 2021/241 og en række andre EU-politikker i 2022.

Dette vil gøre det muligt for Kommissionen at finansiere bistanden til Ukraine inden for rammerne af den foreslåede forordning om oprettelse af et instrument med henblik på at yde støtte til Ukraine på en omkostningseffektiv, fleksibel og økonomisk forsvarlig måde og dermed sikre en parallel finansiering af alle EU-programmer, der er afhængige af låntagning. Udvidelsen af anvendelsesområdet for den diversificerede finansieringsstrategi rækker ud over Ukraines finansieringsbehov og vil også være tilgængelig for fremtidige programmer. Herved kan Kommissionen anvende den infrastruktur, som giver mulighed for en integreret finansieringsplanlægning og kommunikation med markederne.

Uden en sådan fælles finansieringsmetode vil Kommissionen være nødt til fortsat at finansiere forskellige programmer for finansiel bistand særskilt. Dette vil medføre omkostninger og kompleksitet, da de forskellige programmer for finansiel bistand vil konkurrere om et begrænset antal finansieringsmuligheder. Det vil fragmentere Unionens udbud af gældsinstrumenter samt mindske likviditeten og investorernes interesse for de særskilte programmer. Finansieringen af den samlede finansielle bistand ved hjælp af en fælles finansieringsmetode vil derfor øge likviditeten af Unionens obligationer og dermed deres tiltrækningskraft og omkostningseffektivitet.

Den diversificerede finansieringsstrategi er en finansieringsmetode, hvor finansieringstransaktionerne tilrettelægges i overensstemmelse med de grænser for finansielt ansvar, der er fastsat i basisretsakterne, med henblik på at nå de politiske mål. Gennemførelsen af en diversificeret finansieringsstrategi ændrer ikke de finansielle forpligtelser, der opstår som følge af låntagningen. Den giver Kommissionen mere fleksibilitet med hensyn til, hvordan Unionen mobiliserer midler gennem udstedelse af obligationer.

Ved at anvende en diversificeret finansieringsstrategi som en fælles finansieringsmetode kan Kommissionen frakoble tidspunktet og løbetiden for enkelte finansieringstransaktioner fra udbetalingerne til støttemodtagerne. Med en fælles likviditetspulje, der finansieres gennem udstedelse af kortfristet finansiering (EU-gældsbeviser), kan Kommissionen tilrettelægge betalinger efter et regelmæssigt og aftalt mønster, uafhængigt af det nøjagtige tidspunkt for udstedelsen af langfristede obligationer. Det gør det muligt at foretage betalinger til støttemodtagerne uafhængigt af de gældende markedsvilkår på tidspunktet for udbetalingen, og det undgås, at faste beløb skal tilvejebringes under ustabile eller ugunstige forhold. I løbetiden for programmet for finansiel bistand modsvares de genererede nettoforpligtelser fuldt ud af aktiver (udestående lån, der skal tilbagebetales, efterhånden som de forfalder). På dette grundlag overholdes principperne om budgetneutralitet og budgetbalance som fastsat i artikel 310, stk. 1, i TEUF. Omkostningerne afholdes fuldt ud af støttemodtagerne på grundlag af en fælles omkostningsfordelingsmetode, der sikrer en gennemsigtig og forholdsmæssig fordeling af omkostningerne. Tilbagebetalingsforpligtelserne bør forblive hos modtagerne af den finansielle bistand, jf. finansforordningens artikel 220, stk. 5, litra e).

Den fælles likviditetspulje bør opretholdes på et niveau, der gør det muligt for Kommissionen at dække alle forventede udgående pengestrømme på kort sigt i henhold til velfunderede likviditetsprognoser. Med en stor, velforsynet likviditetsreserve kan udbetalinger forvaltes over lange perioder, og den diversificerede finansieringsstrategi kan dermed fungere, uden at der er behov for andre løsninger til at håndtere midlertidige likviditetsunderskud.

For at støtte en så vellykket gennemførelse af den diversificerede finansieringsstrategi som muligt bør Kommissionen i videst mulig udstrækning sikre en kontinuerlig tilstedeværelse på markedet og i den forbindelse gennemføre alle transaktioner, der er nødvendige for at opnå de mest gunstige finansieringsomkostninger og lette transaktioner i Unionens og Euratoms gældsinstrumenter. Sidstnævnte er afgørende for at støtte en aktiv inddragelse af den bredest mulige kreds af investorer på markederne for Unionens gældsinstrumenter.

Gennemførelsen af den diversificerede finansieringsstrategi kræver, at der følges et fælles regelsæt for alle låntagnings- og långivningsprogrammer, der er afhængige heraf. Finansforordningen, der udgør det fælles regelsæt for gennemførelsen af EU-budgettet, bør danne grundlaget for disse regler.

Efter ikrafttrædelsen af denne ændring af finansforordningen vil Kommissionen vedtage og gennemføre en bredere forvaltningsramme, risikostyringsprocedurer og en omkostningsfordelingsmetode.