FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 10/96 fastlagt af Rådet den 29. januar 1996 med henblik på vedtagelse af Rådets forordning (EF) nr. . . ./96 om rehabiliterings- og genopbygningsforanstaltninger til fordel for udviklingslandene (96/C 87/03)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 130 W,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (2), og

ud fra følgende betragtninger:

I Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet af 12. maj 1993 om et »særprogram til støtte for genopretningen i udviklingslandene« fremhæves det, at der består et særligt og omfattende behov for støtte til rehabilitering og genopbygning i de udviklingslande, som er ramt af alvorlige ødelæggelser som følge af perioder med krig, civile uroligheder eller naturkatastrofer;

i Rådets konklusioner af 2. december 1993 fastlægges de væsentligste mål, betingelser og kriterier for bistand til rehabilitering, idet det understreges, at det er nødvendigt, at bistanden planlægges og gennemføres på grundlag af en nøje samordning mellem Kommissionen og medlemsstaterne;

Europa-Parlamentet har understreget udviklingslandenes store behov for rehabiliteringsbistand og finder det hensigtsmæssigt at oprette en særlig finansiel ramme med betydelige bevillinger i De Europæiske Fællesskabers almindelige budget med henblik på at opfylde disse behov;

Europa-Parlamentet har understreget, at det er nødvendigt at rehabiliteringsforanstaltningerne indarbejdes i en udviklingsplan på mellemlang og lang sigt;

budgetmyndigheden har i budgettet oprettet nye poster, der er bestemt til finansiering af rehabiliteringsforanstaltninger i det sydlige Afrika (B7-5071) og rehabiliterings- og genopbygningsforanstaltninger til fordel for udviklingslandene (B7-5076);

der bør fastsættes bestemmelser for forvaltningen heraf -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Fællesskabet iværksætter rehabiliterings- og genopbygningsforanstaltninger til fordel for de i stk. 2 omhandlede lande, herunder fortrinsvis de mindst udviklede lande, der er ramt af alvorlige ødelæggelser som følge af perioder med krig, civile uroligheder eller naturkatastrofer. Foranstaltningerne, som er af begrænset varighed, skal bidrage til at genetablere den økonomiske proces og den institutionelle kapacitet, som er nødvendige for at genoprette den sociale og politiske stabilitet i de berørte lande og imødekomme behovene hos alle de berørte befolkningsgrupper. Foranstaltningerne skal gradvis afløse den humanitære indsats og forberede en genoptagelse af den mellem- og langsigtede udviklingsbistand.

2. Modtagerlandene under denne forordning er landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet, landene i Middelhavsområdet, i Latinamerika og i Asien samt udviklingslandene i Kaukasus og Centralasien.

Artikel 2

1. Når foranstaltningerne vedtages, skal der så vidt muligt tages hensyn til, om sikkerhedsniveauet er over et vist minimum, og om der reelt er igangsat en overgangsproces, der respekterer de demokratiske værdier og de grundlæggende frihedsrettigheder.

2. De foranstaltninger, der iværksættes i henhold til denne forordning, skal fortrinsvis omfatte følgende områder: genstart af det permanente produktionssystem, materiel og funktionel rehabilitering af basisinfrastrukturer, herunder ved minerydning, social reintegration, genetablering af den institutionelle kapacitet, der er nødvendig for at gennemføre rehabiliteringsfasen, især på lokalt plan.

Artikel 3

De samarbejdsaktører, hvortil der kan ydes finansiel bistand i henhold til denne forordning, er regionale og internationale organisationer, ikke-statslige organisationer, offentlige administrationer og organer på nationalt, regionalt eller lokalt plan, samt EU-baserede organisationer og offentlige og private institutioner og aktører.

Artikel 4

1. De midler, der kan tages i anvendelse som led i de i artikel 1 omhandlede foranstaltninger, omfatter bl.a. undersøgelser, faglig bistand, uddannelse eller andre tjenesteydelser, leverancer og arbejder samt revisioner og evaluerings- og kontrolmissioner.

2. Fællesskabsfinansieringen kan dække anlægsudgifter, bortset fra køb af fast ejendom samt driftsudgifter og kan både afholdes i fremmed valuta og i lokal valuta, alt efter hvad der er nødvendigt af hensyn til foranstaltningernes gennemførelse.

3. De i artikel 3 nævnte partnere anmodes for hver samarbejdsforanstaltning om at yde et finansielt bidrag. Det bidrag, der anmodes om, skal tage hensyn til de pågældende partneres formåen, og vil afhænge af den enkelte foranstaltnings karakter. I særlige tilfælde, hvor partneren enten er en ikke-statslig organisation eller en EU-baseret organisation, kan bidraget ydes i naturalier.

4. Der vil blive tilstræbt samfinansiering med andre bidragydere, herunder navnlig med medlemsstaterne.

5. Der vil blive truffet de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at fællesskabskarakteren af den bistand, der ydes i henhold til denne forordning, kommer til udtryk.

6. For at opfylde traktatens målsætninger om sammenhæng og komplementaritet, kan Kommissionen for at sikre optimal effektivitet i disse foranstaltninger som helhed træffe alle fornødne koordinerende foranstaltninger, bl.a.:

a) indførelse af et system til systematisk udveksling og analyse af oplysninger om de foranstaltninger, der finansieres eller påtænkes finansieret af Fællesskabet og medlemsstaterne

b) koordination på stedet for foranstaltningernes gennemførelse ved hjælp af regelmæssige møder og udvekslinger af oplysninger mellem Kommissionens og medlemsstaternes repræsentanter i modtagerlandet.

7. Kommissionen kan sammen med medlemsstaterne tage de nødvendige initiativer til at sikre samordningen med de øvrige bidragydere, herunder navnlig med FN-systemets bidragydere.

Artikel 5

Den finansielle bistand i henhold til denne forordning har form af gavebistand.

Artikel 6

1. Kommissionen forbereder, vedtager og forvalter de i denne forordning omhandlede foranstaltninger efter de gældende budgetprocedurer og andre gældende procedurer, herunder procedurerne i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

2. Der skal ved vurderingen af projekter og programmer tages hensyn til følgende faktorer:

- foranstaltningernes effektivitet og levedygtighed,

- kulturelle, sociale, kønsrelaterede og miljømæssige aspekter,

- den institutionelle udvikling, der er nødvendig for at kunne opfylde projektets målsætninger,

- erfaringer fra tilsvarende foranstaltninger.

3. Afgørelser om foranstaltninger, hvis finansiering i henhold til denne forordning overstiger 2 mio. ECU pr. foranstaltning, træffes efter proceduren i artikel 7.

Kommissionen giver det i artikel 7 nævnte udvalg en kortfattet orientering om de finansieringsafgørelser, den har til hensigt at træffe vedrørende projekter og programmer til under 2 mio. ECU. Underretningen foretages senest en uge før afgørelsen træffes.

4. Kommissionen er bemyndiget til, uden først at høre det i artikel 7 nævnte udvalg, at godkende nødvendige ekstrabevillinger til at dække forventede eller konstaterede overskridelser i forbindelse med disse foranstaltninger, hvis overskridelsen eller det ekstra behov er mindre end eller lig med 20 % af den bevilling, der oprindelig blev fastsat i finansieringsafgørelsen.

Er den i første afsnit omhandlede ekstrabevilling mindre end 4 mio. ECU, underrettes det i artikel 7 nævnte udvalg om, hvilken afgørelse Kommissionen har truffet. Er den pågældende ekstrabevilling større end 4 mio. ECU, men mindre end 20 %, skal udvalget høres.

5. Enhver finansieringsaftale eller -kontrakt, der indgås i medfør af denne forordning, skal bl.a. indeholde en bestemmelse om, at Kommissionen og Revisionsretten kan foretage kontrol på stedet efter de sædvanlige bestemmelser, som Kommissionen fastsætter i henhold til gældende bestemmelser, navnlig bestemmelserne i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

6. Hvis foranstaltningerne fastsættes i finansieringsaftaler mellem Fællesskabet og værtslandet, skal disse indeholde en bestemmelse om, at skatter, afgifter og andre belastninger ikke skal udredes af Fællesskabet.

7. Deltagelsen i udbud og aftaler er åben på lige vilkår for alle fysiske og juridiske personer i medlemsstaterne og modtagerstaten. Den kan udvides til også at omfatte andre udviklingslande og i behørigt begrundede særlige tilfælde andre tredjelande.

8. Leverancer skal have oprindelse i medlemsstaterne, modtagerstaten eller andre udviklingslande. I behørigt begrundede særlige tilfælde kan leverancerne have oprindelse i andre lande.

Artikel 7

1. Kommissionen bistås af det kompetente geografiske udvalg.

2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, hvis de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.

Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.

Har Rådet ved udløbet af en frist på én måned ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.

Artikel 8

Der udveksles én gang om året på et fælles møde med de udvalg, der er nævnt i artikel 7, stk. 1, synspunkter på grundlag af de af Kommissionens repræsentant fremlagte generelle retningslinjer for foranstaltninger, der skal gennemføres i det efterfølgende år.

Artikel 9

Kommissionen forelægger efter hvert regnskabsårs afslutning Europa-Parlamentet og Rådet en årsberetning, der indeholder et resumé af de foranstaltninger, som er finansieret i regnskabsårets løb, og en evaluering af gennemførelsen af denne forordning i regnskabsårets løb.

Resuméet skal bl.a. indeholde oplysninger om de aktører, hvormed der er indgået gennemførelsesaftaler eller -kontrakter.

Årsberetningen skal desuden indeholde et resumé af eventuelle eksterne evalueringer vedrørende særlige foranstaltninger.

Kommissionen underretter senest en måned efter sin afgørelse medlemsstaterne om, hvilke foranstaltninger og projekter der er godkendt, med angivelse af deres bevillinger, art, modtagerland og partnere.

Artikel 10

Kommissionen foretager regelmæssige evalueringer af de foranstaltninger, som Fællesskabet finansierer, med henblik på at fastslå, om foranstaltningernes formål er blevet opfyldt og udstikke retningslinjer med henblik på at forbedre fremtidige foranstaltningers effektivitet. Kommissionen forelægger det i artikel 7 nævnte udvalg et resumé af de gennemførte evalueringer, som udvalget vil kunne gennemgå. Evalueringsrapporterne stilles til rådighed for de medlemsstater, der anmoder herom.

Artikel 11

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Kommissionen forelægger tre år efter denne forordnings ikrafttræden Europa-Parlamentet og Rådet en samlet evaluering af de foranstaltninger, som Fællesskabet har finansieret under denne forordning, ledsaget af forslag med hensyn til forordningens fremtidige anvendelse og eventuelle ændringer heraf.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i . . .

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT nr. C 235 af 9. 9. 1995, s. 11.

(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 15. december 1995 (endnu ikke offentliggjort i Tidende), Rådets fælles holdning af 29. januar 1996 (endnu ikke offentliggjort i Tidende) og Europa-Parlamentets afgørelse af . . . (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Kommissionen sendte med skrivelse af 31. august 1995 Rådet et udkast til forordning om rehabiliterings- og genopbygningsforanstaltninger til fordel for udviklingslandene (1).

2. Europa-Parlamentet afgav udtalelse den 15. december 1995 (2).

II. FÆLLES HOLDNING

1. Fastlæggelse af den fælles holdning

Rådet fastlagde den 29. januar 1996 en fælles holdning på grundlag af artikel 130 W i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

2. Formålet med Kommissionens forslag

I forordningen fastsættes de nærmere bestemmelser og regler for forvaltning af den bistand, der finansieres over Fællesskabets budget, til rehabiliterings- og genopbygningsforanstaltninger til fordel for udviklingslandene.

3. Rådets ændringer af Kommissionens forslag

I den fælles holdning foretages der visse tekniske eller redaktionelle ændringer og præciseringer, navnlig for at opfylde målet om sammenhæng og komplementaritet som omhandlet i traktaten og for at sikre, at foranstaltningerne er så effektive og levedygtige som muligt, men den fælles holdning indeholder det væsentligste i Kommissionens forslag med hensyn til arten af de foranstaltninger, der skal finansieres.

Rådet var dog ikke enigt med Kommissionen med hensyn til følgende aspekter:

a) Forordningens geografiske anvendelsesområde

For at sikre størst mulig sammenhæng i de rehabiliteringsforanstaltninger, som Fællesskabet iværksætter i udviklingslandene, finder Rådet det tilrådeligt at udvide forordningens geografiske rækkevidde til at omfatte alle de udviklingslande, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i den fælles holdning, først og fremmest de mindst udviklede lande.

b) Det type udvalg, der skal afgive udtalelse om de foreslåede foranstaltninger

For at opnå større sammenhæng besluttede Rådet, at det er det kompetente geografiske udvalg, der skal afgive udtalelse om de foreslåede foranstaltninger efter proceduren af type III.a) i Rådets afgørelse af 13. juli 1987 (3), idet denne procedure også bruges for ALA-udviklingslandene og Middelhavslandene og ligner EUF-udvalgets procedure.

Det skal ligeledes bemærkes, at Rådet som i andre lignende tilfælde har besluttet at tilføje en ny artikel 10 vedrørende evaluering af de foranstaltninger, som Fællesskabet finansierer, for at udstikke retningslinjer med henblik på at forbedre fremtidige foranstaltningers effektivitet.

4. Europa-Parlamentets ændringsforslag

Rådet har indarbejdet en betydelig del af Europa-Parlamentets ændringsforslag i sin fælles holdning. I visse tilfælde har Rådet dog, selv om det helt eller delvist har godkendt ændringsforslagets substans, ændret dets placering i teksten eller ændret affattelsen.

Rådet har navnlig taget hensyn til ændringsforslag 1 (tredje betragtning) 2 (fjerde betragtning), 4 (artikel 3 og artikel 6, stk. 2, sidste led), 5 (artikel 2, stk. 2, og artikel 6, stk. 2), 6 (artikel 4, stk. 2), 7 (artikel 4, stk. 3), 8 (artikel 4, stk. 6 og 7) og 12 (artikel 9, sidste afsnit).

For så vidt angår ændringsforslag 14 har Rådet samme mål som Europa-Parlamentet og foreslår derfor den nye artikel 10 uden at foregribe resultatet af evalueringen.

Rådet har derimod ikke taget hensyn til ændringsforslag 3, 9, 10, 11 og 13.

(1) EFT nr. C 235 af 9. 9. 1995, s. 11.

(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 15. december 1995 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(3) EFT nr. L 197 af 13. 7. 1987, s. 33.