DA    DA DA 
 
DA    DA  EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 31.1.2011 
SEK(2011) 98 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
  
Ledsagedokument til 
  
Forslag til Rådets henstilling om politikker, som skal mindske antallet af unge, der forlader 
skolen for tidligt 
SEK(2011) 97 endelig 
SEK(2011) 96 endelig 
KOM(2011) 19 endelig 
 
 
DA 2   DA RESUMÉ 
Nærværende konsekvensanalyse er et ledsagedokument til forslage t til Rådets henstilling om 
politikker, som skal mindske antallet af  unge, der forlader skolen for tidligt. 
1. DEFINITION AF PROBLEMET  
I 2009 forlod 14,4 % af alle 18-24-årige udda nnelsessystemet med højst afsluttet 
folkeskoleniveau eller lavere1. Selv om situationen er blevet bedre i næsten alle 
medlemsstater, har de opnåede fremskridt ikke været tilstrækkelige til at nå det oprindelige 
mål, at mindske andelen af unge, der forlader skolen for tidlig t, til mindre end 10 % senest i 
2010. Otte lande har nået dette benchmark, og nogle er tæt på målet, og en yderligere 
mindskelse af andelen af unge, der forlader skolen for tidligt, er realisti sk. Men især i en tid 
med en økonomisk og finansiel krise er det nødv endigt med en stærkere  og bedre koordineret 
indsats for at nå dette mål. 
I strategien Europa 2020, som blev vedtaget af Det Europæiske Råd i juni 2010, er det 
politiske pres øget stadig mere fo r at mindske skolefrafaldet i he le EU. Her er der fastlagt en 
mindskelse af skolefrafaldet til mindre end 10 % senest i 2020 som et af de fem hovedmål. 
Den nye strategi fremhæver tre prioriterede  områder, der gensidigt styrker hinanden: 
"intelligent vækst" på grundl ag af viden og innovation, "bæredygtig vækst", som fremmer en 
mere grøn økonomi, og "inklusiv vækst", som fremmer en høj beskæftigelse og social 
samhørighed. Hvis mange unge forlader skolen  for tidligt, udgør dette en flaskehals for 
intelligent og inklusiv vækst.2 
Skolefrafald giver store individuelle, soci ale og økonomiske omkostninger. Konsekvenserne 
af skolefrafald påvirker mennesker gennem he le deres liv og mindsker deres chance for at 
deltage i det sociale, kulturelle og økonomi ske samfundsliv. Skolefrafald øger deres 
individuelle risiko for arbejdsløshed, fattigdom og social udstødelse. Hvis mange unge forlader skolen for tidlig t i europæiske samfund får de t langsigtede virkninger for 
arbejdsmarkederne, for udbuddet af kvalificer ede ansatte og således for den økonomiske 
vækst. Sådanne virkninger vil sandsynligvis b live forstærket i mange EU-stater som følge af 
den økonomiske og finansielle krise. 
Skolefrafald er et komplekst fænomen, og pro cesserne, der fører til skolefrafald, skyldes 
forskellige faktorer. Årsagerne til, at unge forlader uddannelse ssystemet for tidligt, er yderst 
individuelle. Ikke desto mindre er de t muligt at angive nogle kendetegn for 
skolefrafaldsprocessen, som går igen:  
                                                
 
1 Eurostat, arbejdskraftundersøgelse 2010. Flere oplysninger på 
http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/porta l/europe_2020_indicators/headline_indicatorshttp://ep
p.eurostat.ec.europa.eu/tgm/table.do?tab=table &init=1&plugin=1&language=en&pcode=t2020_40. 
Dataene bygger på arbejdskraftundersøgelsen. Elever, der forlader skolen for tidligt, er personer mellem 
18 og 24 år, der opfylder følgende to betingelser: for det første er det højeste uddannelsesniveau, de har 
opnået, ISCED 0, 1, 2 eller 3c kort, for det andet oplyste personerne i besvarelserne, at de ikke havde deltaget i nogen uddannelse i de sidste fire uger forud for undersøgelsen. 
2 Kommissionens meddelelse "Europa 2020: En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst", 
KOM(2010) 2020; konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde den 17. juni 2010. 
 
DA 3   DA • Skolefrafald hænger stærkt samm en med, at man er socialt dårl igt stillet og har en dårlig 
uddannelsesmæssig baggrund. Børn fra socialt då rligt stillede miljøer synes oftere at 
mangle tilstrækkelig støtte fra deres familier, udsættes for forskelsbehandling i uddannelsessystemet og har begrænset adgang til ikke-formel og uformelle læringsmuligheder uden for det obligatoriske skolesystem. 
• Uddannelsesproblemer starter ofte allerede i førskoleund ervisningen med de første 
erfaringer med skolenederlag og en vokse nde fremmedgjorthed over for skolen. 
Uddannelsessystemerne giver ofte ikke en tilstrækkelig målrettet støtte til elever med 
risiko, for at de kan løse problemer  og forblive i uddannelsessystemet.  
• Kun få medlemsstater gennemfører en kons ekvent, sammenhængende strategi for at 
mindske skolefrafald. Mangelen på eviden sbaserede, konsekvente og sammenhængende 
tiltag til mindskelse af skolefrafald i de fles te medlemsstater har bidraget markant til den 
hidtidigt relative langsomme forbedring med hensyn til andelen af unge, der forlader 
skolen for tidligt. 
Effektive politikker til mindskelse af skolefrafald skal være evidensbaserede, 
sammenhængende og konsekvente, hvilket for udsætter et skift fra gennemførelse af 
enkeltforanstaltninger til indf ørelse af sammenhængende stra tegier til mindskelse af 
skolefrafald. Strategierne bør omhandle alle udda nnelsesniveauer, gå på tværs af sektorer og 
inddrage aktører fra områder, såsom ungdomspolit ik, socialpolitik, besk æftigelsespolitik og 
sundhedssektoren. Herudover bør politikker til mindskelse af skolefrafald fokusere på 
forebyggelse, indgreb og kompensation. 
• Forebyggelse
 søger at undgå, at der opstår forhol d, hvor de processer, der fører til 
skolefrafald, kan opstå. 
• Indgreb  behandler vanskeligheder på et tidligt tids punkt og søger at hindre, at de fører til, 
at man forlader skolen for tidligt. 
• Kompensation  giver de personer, som har forladt uddannelsessystemet, muligheder for at 
komme ind i uddannelsessystemet igen. 
2. ANALYSE AF SUBSIDIARITET  
Uddannelsespolitik er et område, hvor EU på  grundlag af subsidiaritetsprincippet har 
myndighed til at støtte som fastlagt i traktate n om Den Europæiske Unions funktionsmåde 
(Lissabontraktaten). Ifølge trak taten (artikel 165) "bidrager Un ionen til udviklingen af et højt 
uddannelsesniveau ved at fremme samarbejde t mellem medlemsstaterne og om nødvendigt at 
støtte og supplere disses indsats". 
Herudover er det i artikel 9 fastlagt, at Unionen "tager hensyn til de krav, der er knyttet til 
fremme af et højt beskæftigelsesniveau, sikring af  passende social beskyttelse, bekæmpelse af 
social udstødelse samt et højt niveau for uddannelse, erhvervsuddannelse og beskyttelse af 
menneskers sundhed". 
Et initiativ om skolefrafald omhandler en fo rbedring af kval iteten i den almene uddannelse og 
erhvervsuddannelsen og af resu ltaterne, medvirker til at mindske uligevægt mellem udbud og 
efterspørgsel af kvalifikatione r og støtter beskæftigelsesevnen og social samhørighed. Der 
 
DA 4   DA fokuseres på lettelse af og til skyndelse til samarbejde mellem medlemsstaterne, og målet er at 
støtte deres initiativer. Initiativet respekterer subsidiaritetsprincippet ve d at give støtte og ved 
at fremme udvekslingen mellem medlemsst aterne, men samtidig respekterer man 
medlemsstaternes ansvar for indholdet i undervisningen og organisationen af deres 
uddannelsessystemer. 
3. INITIATIVETS MÅL  
Initiativets overordnede mål er at bidrage ti l udvikling af kvalitetsudda nnelser ved at tilskynde 
til samarbejde mellem medlemsstaterne og ved at støtte deres indsats. De t specifikke mål er at 
mindske skolefrafaldet i Europa, og at denne mi ndskelse sker hurtigere. En mindskelse af den 
gennemsnitlige andel af unge, der forlader skolen for tidligt, i EU til mindre end 10 % ville mindske antallet af unge, der forlader skolen for tidligt, i Europa me d ca. 2 mio. Dette vil 
medvirke til at give flere unge kvalifikationer, øge deres evne til at finde beskæftigelse og 
mindske deres risiko for fattigdom og social udstødelse. 
De operationelle mål sigter på at hjælpe me dlemsstaterne med at udvi kle effektive politikker 
til mindskelse af skolefrafald. Initiativet sk al hjælpe dem med at  udpege de vigtigste 
elementer i en national politikramme, indføre en  evidensbaseret fremgangsmåde for at løse 
problemet med skolefrafald og ge nnemføre sammenhængende og konsekvente 
foranstaltninger til mindskelse af skolefrafald i alle politikker, der er målrettet mod børn og 
unge. Det er hensigten at udvide medlemsstater nes samarbejde og udvekslingen af erfaringer 
og god praksis. Samarbejdet bør ogs å omfatte repræsentanter og in teresserede parter fra andre 
relevante politikområder, såsom socialpoliti k, beskæftigelsespolitik og ungdomspolitik. En 
samlet fremgangsmåde til mindskelse af skolef rafald bør fremme samarbejdet på tværs af 
sektorer på alle niveauer, tage hensyn til kombina tionen af faktorer, der fører til skolefrafald, 
og styrke alle aktørers engage ment for proaktivt at mindske antallet af unge, der forlader 
skolen for tidligt. En bedre, mere målrette t anvendelse af EU-støtten skal supplere 
medlemsstaternes indsats for at mindske antalle t af unge, der forlader skolen for tidligt. 
4. 
POLITIKOPTIONER  
Option A (reference-scenario): I øjeblikket udgør en mindskelse af skolefrafaldet en del af 
rammen for ET2020. Den åbne koordinationsmet ode letter samarbejdet og udveksling af god 
praksis mellem medlemsstaterne. De eksisteren de støttemuligheder, først og fremmest Den 
Europæiske Socialfond (ESF), programmet for li vslang læring eller rammeprogrammerne for 
forskning og innovation, giver mulighed for at starte målrettede aktioner, komparative 
undersøgelser, forskning samt udvikling af nye fremgangsmåder.  
Option B: En politikramme giver medlemsstaterne et redskab, som hjælper dem til at udvikle 
nationale politikker til mindskels e af skolefrafald på grundlag af en samlet fremgangsmåde. 
Her understreges behovet for en forbedring af det evidensbaserede grundl ag for udvikling af 
politikker til mindskelse af skolefrafal d, og der plæderes for en bedre kontrol, 
sammenhængende politikker til mindskelse af skolefrafald og et bedre samarbejde mellem 
alle politikområder, der direkte eller indirekte berører unge, især unge med risiko for at falde 
fra. De foreslåede foranstaltninger vedrør ende forebyggelse, indgreb og kompensation i 
forbindelse med skolefrafald bygger på afprøv ede og evaluerede pol itikforanstaltninger i 
medlemsstaterne og kan tilpasses den konkrete situation i andre medlemsstater. Medlemsstater, som endnu ikke har en politik ti l mindskelse af skolefrafald, kan bruge dette 
 
DA 5   DA til udvikling af en national politikramme. Andre medlemsstater kan bruge politikrammen til at 
evaluere og revidere deres eksi sterende politikker. Rammen kan også tjene som dagsorden for 
det fremtidige samarbejde mellem medlemsstater , styre den fremtidige udvikling af politikker 
på EU-niveau og fungere som vejledning for en effektiv anvendelse af EU-midler. 
Det skal bemærkes, at option B ikke er en selvstændig option; det er nødvendigt med et 
instrument for at gennemføre denne option. Optionerne B.1 og B.2 be skriver forskellige 
fremgangsmåder til fremme og gennemførelse af en politikramme med anvendelse af 
forskellige juridiske instrume nter. Mens indholdet af politi krammen forbliver uændret, vil 
anvendelsen af forskellige instru menter til gennemførelse heraf fø re til forskellige resultater 
og virkninger. 
Option B1 (meddelelse eller henstilling fra Kommissionen):  Kommissionen vedtager en 
meddelelse eller en henstilli ng, som beskriver politikrammen for effektive politikker til 
mindskelse af skolefrafald. Den kan anvendes af  medlemsstaterne til udvikling af politikker 
og giver et overblik over forsknings resultater og erfaringer i Europa. 
Option B2 (henstilling fra Rådet): Rådet vedtager en hens tilling, som beskriver 
politikrammen. Denne henstilling udgør grundlag et for et yderligere samarbejde mellem 
medlemsstaterne. Henstillingen støtter også en udvidet proces på tværs af sektorer under den 
åbne koordinationsmetode. 
Option C (finansieringsprogram): For at kunne starte målrettede initiativer kunne der gives 
EU-finansiering til specifikke foranstaltninger til mindskelse på  EU-niveau af antallet af unge, 
der forlader skolen for tidligt, især til komp arativ forskning og pilotprojekter, som inddrager 
flere medlemsstater og giver en europæisk mervær di. Denne option er blev et fravalgt, da der 
er risiko for overlapning med eksisterende støt teordninger, såsom Den Europæiske Socialfond 
og programmet for livslang læring. Optionen vi lle ikke svare helt til de specifikke og 
operationelle mål i dette initiativ: yderligere støtte fører ikke nødvendigvis til udvikling af 
mere målrettede, evidensbaserede, konsekvente og sammenhængende strategier til mindskelse 
af skolefrafald. Den indebærer snarere en ri siko for en fortsættelse af projektbaserede 
fremgangsmåder til mindskelse af skolefrafald. Man mener derfor, at der ikke kan gives en 
begrundelse for en supplere nde finansieringsordning. 
5. EVALUERING AF VIRKNINGERNE  
Det vil have markante økonomiske og sociale vi rkninger, hvis andelen af unge, der forlader 
skolen for tidligt, mindskes. Disse virkninger kan sammenfattes således: 
• Højere kvalifikationsniveauer  og bedre beskæftigelsesevne blandt unge, forbedret 
velbefindende, sundhed og levevilkår for unge.  
• Mindsket risiko for fattigdom og social udstødelse og begrænset afhængighed af 
socialhjælp; bedre so cial samhørighed i de europæiske samfund. 
• Mindre uligevægt mellem udbud og efterspørgsel af kvalif ikationer, udbud af bedre 
kvalificerede ansatte og således en støtte til den økonomiske vækst.  
 
DA 6   DA Der er kun begrænsede miljømæssige virkninger og ingen virkninger med hensyn til 
administrative byrder eller for tredjeland e. Der er heller ingen virkninger for 
menneskerettighederne.  
De sociale og økonomiske virkninger  svarer til de generelle mål i initiativet. De forskellige 
politikoptioner forventes at bidrage på forskel lig måde til gennemførelsen heraf, afhængigt af 
hvor hurtigt og vellykket mindskelsen af skolefra faldet i Europa forv entes at blive. Med 
hensyn til option A og B1 viste evalueringen af virkningerne, at en mindskelse af andelen af unge, der forlader skolen for tidligt, vil forl øbe for langsomt og være for lille til at kunne 
modvirke de vanskelige økonomiske, skattemæssige  og sociale forhold i medlemsstaterne 
som følge af den økonomiske krise.  
Analysen af referencescenariet (option A) viste, at den aktuel le åbne koordinationsmetode kan 
støtte udviklingen af politikker på grundlag af  udveksling af erfaringer og god praksis, men 
den mangler et stærkt supplerende input, såso m en politikramme eller retningslinjer for 
politikker til mindskelse af skolef rafaldet. Erfaringerne har vist , at uden en sådan ramme eller 
en fælles dagsorden ville ikke alle medlemsst ater være i stand til fuldt ud at udnytte de 
erfaringer, man har gjort i forbindelse med peer-læring. Nye og vellykkede fremgangsmåder, 
som tidligere er blevet fremhævet i den åbne koordinationsmetode, kun ne ikke problemfrit 
integreres i de eksisterende nationale politikker. En meddelelse eller henstilling fra 
Kommissionen, som planlagt i option B1, ville gi ve et sådant ekstra input, men ikke desto 
mindre kan et dokument fra Kommissionen ikke  tiltrække tilstrækkelig stor politisk 
opmærksomhed i medlemsstaterne. En så dan afspejler udelukkende Kommissionens 
engagement og mening og giver ikke medlemssta terne mulighed for at engagere sig i den 
foreslåede politikramme. En meddelelse eller henstilling fra Kommissi onen kan derfor måske 
ikke i tilstrækkelig grad fremme evid ensbaserede, sammenhængende og konsekvente 
politikker eller styrke effektiviteten i forans taltninger til mindskelse af skolefrafald. 
I forbindelse med samarbejdet på tværs af se ktorer blev det bemærket, at de aktuelle 
gennemførelsesordninger for den strategisk e ramme for ET2020 i øjeblikket fortsat er 
begrænset til uddannelsesområdet. En meddele lse eller henstilling fra Kommissionen ville 
heller ikke direkte påvirke den eksisterende åbne koordinationsmetodes dækningsområde eller 
udvide samarbejdet på tværs af sektorer på europæisk niveau, fordi den ville forpligte 
Kommissionen, men ikke medlemsstaterne. En begrænsning af udvekslingen af erfaringer og 
god praksis til uddannelsespol itikker risikerer at i ndsnævre en senere udv ikling af politikker. 
En videreførelse af den aktuelle åbne koor dinationsmetode og dens arbejdsmetoder passer 
ikke til den øgede opmærksomhed omkring benchm arket for skolefrafald i strategien Europa 
2020. Der er en risiko for, at  hverken option A og B1 i tils trækkelig grad vil styrke 
effektiviteten i foranstaltningerne til mindskelse af skolefrafald. 
I konsekvensanalysen konkluderede man, at en he nstilling fra Rådet, som foreslået i option 
B2, ville styrke udviklingen af evidensbaserede, sammenhængende og konsekvente politikker til mindskelse af skolefrafald i medlemsstaterne. Den ville føre til en hurtigere mindskelse af andelen af unge, der forlader skolen for tidligt, og man ville hurtigere nå de ønskede økonomiske og sociale virkninger. 
Henstillingen ville omfatte en politikramme til mindskelse af skolefrafald på grundlag af de 
eksisterende erfaringer i medlemsstaterne og komparativ forskning. Den ville samle konkrete 
foranstaltninger til afhjælpning af skolefrafald  i en strategisk ramme og tage mangler op i 
aktuelle politikker vedrørende skolefrafald. Ve d at fastlægge denne politikramme med formel 
 
DA 7   DA opbakning fra Rådet vil henstillingen støtte medl emsstaterne i deres udvi kling af politikker og 
burde også medvirke til at fremme gennemførelsen af evidensbaserede og målrettede foranstaltninger vedrørende skolefrafald. Processen med drøftelser, vedtagelse og 
gennemførelse af henstillingen i Rådet ville give medlemsstaterne et instrument til at revidere 
deres fremgangsmåder i politikken og tage stil ling til de fremtidige politiske behov inden for 
dette område. 
En udvidet samarbejdsproces på tværs af se ktorer under den åbne koordinationsmetode kunne 
starte på grundlag af en hens tilling fra Rådet til medlemsstat erne som helhed, ikke kun med 
hensyn til uddannelse. Dette vil fremme udvik ling af politikker på EU-niveau og give 
medlemsstaterne feedback for at gøre udformn ingen af politikker vedr ørende skolefrafald 
mere effektive. Henstillingen ville fastsætte en klar dagsorden og definere et nyt mål for det 
fremtidige samarbejde. 
Option B2 giver det stærkest e engagement fra medlemsstat ernes side ved udvikling af 
politikrammen. Drøftelser i uddannelsesudvalget  og Rådet vil give relevant input ved 
etableringen af en politikramme, som gælder for medlemsstaterne, og som har potentialet til at blive anvendt inden for uddannelsespolitikker. De n heraf følgende henstilling fra Rådet burde 
derfor i højere grad indebære et  større engagement, forståelse og politiske forpligtelser end de 
øvrige scenarier, som ku n forpligter Kommissionen. 
6. S
AMMENLIGNING AF OPTIONER  
Option B2, en henstilling fra Rådet, imødekommer bedst initiativets mål. 
• Den støtter medlemsstaterne ved udvikling af konsekvente og sammenhængende politikker 
til mindskelse af skolefrafald.  
• Den giver supplerende tematisk input, giver ny kraft til den åbne koordinationsmetode og 
inddrager medlemsstaterne stærkt i udviklingen af politikrammen.  
• Man kan ligeledes gå ud fra, at den sikrer det højeste niveau for medlemsstaternes 
engagement, har potentiale til at påvirke udv ikling af politikker stær kt i medlemsstaterne 
og medvirker stærkest til at mindske andelen af  unge, der forlader skolen for tidligt, i 
Europa. 
Sammenlignet med de øvrige optioner repræsente rer den det kraftigst mulige lovinstrument. 
Dette synes berettiget i betrag tning af, hvor vigtigt målet er, og hvor presserende det er at 
mindske antallet af unge, der forlader skolen for tidligt. 
Option A, referencescenariet, giver kun et ringe  supplerende input og kan ikke forventes at 
føre til en stærkere mindskelse af skolefrafaldet. Den mest tydelige forskel mellem option B og C er det højere niveau for me dlemsstaternes engagement i opti on C, således at det bliver 
mere sandsynligt, at de vil anvende denne option. 
Med hensyn til en analyse af omkostningseffektiviteten
 skal det bemærkes, at anvendelse af 
evidensbaserede, sammenhængende og konsekvent e politikker ikke nødvendigvist giver større 
omkostninger. Det afhænger af den konkrete polit ikfremgangsmåde i en medlemsstat og de 
aktuelle midler til indsamling af data og anal yser. En forbedring af udbuddet af relevante data 
og informationer om antallet af unge, der forlad er skolen for tidligt , giver ikke nødvendigvis 
 
DA 8   DA store ekstraomkostninger. Herudover giver de t mulighed for politikker og foranstaltninger, 
der er mere målrettede. I den udstrækning option B2 medfører st ørre politisk engagement, bør 
den føre til flere politikaktioner i medlemsst aterne. Anvendelse af evidensbaserede, 
sammenhængende og konsekvente politikker give r sandsynligvis bedre resultater og mindsker 
omkostningerne ved skolefrafaldet hurtig ere og mere effektivt. Dette kan opveje 
ekstraomkostninger. Derfor og især i en tid med budgetnedskæringer kan option B2 være den 
option, der skal foretrækkes for at investere de begrænsede ressourcer mest effektivt. 
7. KONTROL OG EVALUERING  
En mindskelse af antallet af unge , der forlader skolen for tidlig t, vil være et centralt emne i 
rapportprocessen i Europa 2020. EU-målene i Europa 2020 bakkes op af nationale mål; politikker til gennemførelse af disse mål indgår i de nationale reformprogrammer. 
Rapporterne fra medlemsstaterne om gennemfør elsen af deres nationale reformprogrammer 
bør give detaljerede oplysninger om, hvilk e fremskridt der gøres for at mindske 
skolefrafaldet, og beskrive de vigtigste forans taltninger, som medlemsstaterne har planlagt. 
Sammen med rapporter i forbindelse med de n strategiske ramme for samarbejde på 
uddannelsesområdet (ET 2020) og de årlige midtve jsrapporter for ET 2020, som udarbejdes af 
Kommissionen, samt andre kilder, såsom Eurostat , bør der foreligge tilstrækkeligt med data 
og oplysninger, så man kan kontrollere udvikl ingen i medlemsstaterne og på europæisk 
niveau. 
Med hensyn til den foreslåede henstilling vil der i lovteksten være fastlagt en 
gennemførelsesrapport udført af Kommissionen; tidspunktet for rapporten vil ligge på linje 
med rapporter om Europa 2020. Denne rapport vil analysere udviklingen i medlemsstaterne, 
men vil herudover analysere poli tikrammens effektivitet, og de tte vil om nødvendigt føre til 
en revision af rammen. 
Med hensyn til den løbende kontrol, udpegning og udveksling af god praksis om mindskelse 
af skolefrafald er det meningen, at vedtagelsen af henstillingen følges op med nedsættelsen af 
en ny ekspertgruppe fra medlemsstaterne , som koordineres af  Kommissionen, og som 
inddrager specialister inden for uddannelses politik, socialpolitik, sundhedspolitik og 
beskæftigelsespolitik.