BEGRUNDELSE



1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Det Europæiske Råd understregede i sine konklusioner af 18. december 2014, at "der er et akut behov for at gøre fremskridt med indsatsen for at bekæmpe skatteundgåelse og aggressiv skatteplanlægning, såvel på globalt plan som på EU-plan". Kommissionen har siden december 2014 været hurtig til at tage de første skridt til en samlet EU-indsats. I mellemtiden har OECD afsluttet sit arbejde med at fastlægge globale regler og standarder med henblik herpå.

Dette direktiv om ændring af Rådets direktiv 2011/16/EU er en del af Kommissionens pakke til bekæmpelse af skatteundgåelse og foreslås som led i den politiske dagsorden om at bekæmpe skatteundgåelse og aggressiv skatteplanlægning. Det er også en reaktion på anmodningerne fra Europa-Parlamentet, og er i overensstemmelse med de initiativer, der blev bebudet i Kommissionens handlingsplan for et mere fair selskabsskattesystem (COM(2015) 302) med henblik på at bekæmpe skatteundgåelse.

Virksomhederne har sædvanligvis anset skatteplanlægning for at være legitim ud fra den betragtning, at de benytter lovlige arrangementer til at nedbringe deres skattetilsvar. Skatteplanlægning er imidlertid blevet mere vidtrækkende i de senere år og breder sig over flere jurisdiktioner, og skattepligtig fortjeneste flyttes til stater med gunstige skatteordninger. Denne "aggressive" form for skatteplanlægning kan antage mange forskellige former og kan f.eks. bestå i at udnytte de tekniske aspekter i et skattesystem eller divergenser mellem to eller flere skattesystemer til at betale mindre skat eller til helt at undgå at betale skat. Konsekvenserne heraf kan være dobbelte fradrag (f.eks. at den samme udgift fradrages i både kildestaten og i bopælsstaten) og dobbelt ikkebeskatning (f.eks. at indkomst ikke beskattes i hverken kildestaten eller i den stat, hvor modtageren har sin bopæl).

I modsætning til små og mellemstore virksomheder og de individuelle skatteborgere befinder multinationale koncerner sig i en situation, hvor de er i stand til at udnytte smuthuller i de nationale og internationale skatteregler og flytte fortjenesten fra et land til et andet med henblik på at nedbringe deres skattetilsvar.

De senere års globale økonomiske og finansielle krise har rettet offentlighedens opmærksomhed mod nødvendigheden af at sikre, at alle bidragydere betaler deres fair del af skatten. Dette bør give øgede skatteindtægter, som kan hjælpe med at nedbringe underskuddet i den offentlige sektor til fordel for alle.

I den forbindelse har skattemyndighederne brug for omfattende og relevante oplysninger om de multinationale koncerners struktur, deres interne afregningspolitik og deres interne transaktioner med nærtstående parter. Med dette direktiv indføres der et krav om gennemsigtighed for multinationale koncerner med henblik på at bekæmpe skatteundgåelse og aggressiv skatteplanlægning. De multinationale koncerner pålægges pligt til hvert år at indberette bestemte oplysninger for hver af de skattejurisdiktioner, som de er aktive inden for, bl.a. om den samlede omsætning, overskud før selskabsskat, betalt og beregnet selskabsskat, antal ansatte, vedtaget kapital, tilbageholdt overskud og materielle aktiver. Disse oplysninger vil sætte skattemyndighederne i stand til at reagere på skadelig skattepraksis ved at ændre lovgivningen eller foretage målrettede risikovurderinger og skatterevisioner. Den øgede gennemsigtighed bør også tilskynde de multinationale koncerner til at betale deres fair del af skatten i det land, hvor de genererer deres overskud.

De nye krav om gennemsigtighed bør sikre, at virksomhederne pålægges så lille en administrativ byrde som muligt. Multinationale koncerner i EU bør i princippet ikke have pligt til at indberette oplysningerne til alle de EU-medlemsstater, som de opererer i, men alene til skattemyndighederne i den stat, hvor de er hjemmehørende. Direktivet pålægger medlemsstaterne pligt til, så snart de har modtaget land for land-rapporten, at dele oplysningerne med de medlemsstater, som selskaberne i den multinationale koncern ifølge de indberettede oplysninger enten er skattemæssigt hjemmehørende i eller er skattepligtige i for så vidt angår den forretning, de driver gennem et fast driftssted.

For at sikre en rimelig balance mellem indberetningsbyrden og fordelene for skatteforvaltningerne har kun multinationale koncerner med en samlet konsolideret omsætning på 750 000 000 EUR eller derover pligt til at indgive en land for land-rapport. Ifølge Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) vil omkring 85-90 % af de multinationale koncerner være undtaget fra kravet, men ikke desto mindre vil der blive indgivet land for land-rapporter af multinationale koncerner, der kontrollerer mere end ca. 90 % af den samlede omsætning.

Det er i dag vigtigere end nogensinde, at skattemyndighederne i medlemsstaterne samarbejder om at bekæmpe skatteundgåelse og aggressiv skatteplanlægning. EU-lovgivningen indeholder bestemmelser om administrativt samarbejde mellem medlemsstaternes skattemyndigheder og en række værktøjer, som skal hjælpe dem med at samarbejde om at inddrive deres skyldige indtægter, herunder udveksling af oplysninger. EU skal dog fortsat arbejde på at styrke samarbejdet for at sikre et velfungerende indre marked, idet der tages højde for grundlæggende rettigheder som fastsat i EU's charter om grundlæggende rettigheder.

Rådets direktiv 77/799/EØF var den første reaktion på medlemsstaternes behov for styrket gensidig bistand inden for beskatning. Det blev ophævet ved Rådets direktiv 2011/16/EU, som havde til formål at øge effektiviteten af det foregående direktiv. I de seneste år er direktivet blevet ændret ved direktiv 2014/107/EU og direktiv (EU) 2015/2376 med henblik på at give myndighederne flere instrumenter til at bekæmpe skattesvig og skatteunddragelse samt aggressiv skatteplanlægning inden for regnskabsføring, skatteafgørelser og forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger.

Nærværende forslag har til formål at sikre, at direktiv 2011/16/EU fortsat danner rammen for et omfattende og effektivt administrativt samarbejde mellem skatteforvaltningerne ved at fastsætte bestemmelser om obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger vedrørende land for land-rapportering.

Dette direktiv er i tråd med den internationale udvikling. Den 5. oktober 2015 fremlagde OECD sine endelige rapporter om handlingsplanen vedrørende udhuling af skattegrundlaget og flytning af fortjeneste ("Action Plan on Base Erosion and Profit Shifting" – BEPS), som er et større initiativ for at ændre de nuværende internationale skatteregler. Den 15.-16. november 2015 tilsluttede G20-lederne sig OECD-pakken. Det videre arbejde med aktion 13 i OECD's BEPS-handlingsplan har ført til vedtagelsen af en række standarder for indberetning af oplysninger om multinationale koncerners interne afregningspriser, herunder den overordnede dokumentation, den landespecifikke dokumentation og land for land-rapporten. Direktivet bidrager til implementeringen af land for land-rapportering i Unionen.

De fleste medlemsstater har i kraft af deres OECD-medlemskab forpligtet sig til at implementere resultaterne i de endelige rapporter om de 15 BEPS-aktioner. For at sikre et velfungerende indre marked er det derfor altafgørende, at medlemsstaterne gennemfører de politiske tilsagn under BEPS i deres nationale systemer på en konsekvent og tilstrækkelig koordineret måde. Det bør være vejen frem for at sikre maksimalt udbytte af de positive virkninger for det indre marked som helhed. En ensidig gennemførelse af BEPS-resultaterne i hvert enkelt land risikerer at føre til divergerende nationale politikker og skabe nye barrierer i det indre marked, som vil forblive fragmenteret i 28 dele og være hæmmet af uoverensstemmelser og andre forvridninger.

Dette initiativ sigter mod at opnå en vis ensretning i implementeringen af BEPS-aktion 13 i hele EU. Direktivet søger også at fremme en fair konkurrence mellem de forskellige økonomiske operatører og i sidste instans at beskytte EU-medlemsstaternes skattegrundlag.

Forslaget er blevet specifikt udformet således, at den automatiske udveksling af oplysninger vedrørende land for land-rapporteringen kan bygge på eksisterende regler i direktiv 2011/16/EU for de praktiske ordninger for udveksling af oplysninger, bl.a. brugen af standardformularer.

Kommissionens forpligtelse til at fremsætte et sådant forslag om automatisk udveksling af oplysninger vedrørende land for land-rapportering er afspejlet i Kommissionens arbejdsprogram for 2016.