Udtalelse om »Europa på vej mod informationssamfundet - en handlingsplan« - Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet og til Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget (95/C 110/11)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 29. juli 1994 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om den ovennævnte meddelelse.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Roger Ramaekers til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. februar 1995.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 323. plenarforsamling af 22.-23. februar 1995, mødet den 23. februar 1995, med et flertal af stemmer for, 2 imod og 2 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. ØSU finder det prisværdigt, at Kommissionen ønsker at fremlægge en handlingsplan, der kan lette Europas vej mod informationssamfundet. Nærværende udtalelse fra ØSU skal betragtes som indledende, da området er i stærk udvikling, og arbejdet derfor bør videreføres. ØSU lægger vægt på, at man i forbindelse med informationssamfundets udvikling også opstiller krav vedrørende jobskabelse, miljøbeskyttelse, netadgang og andre sociale og samfundsmæssige aspekter. På det punkt er der langt igen.

1.2. ØSU tager til efterretning, at Kommissionen opfordrer den private sektor til at opfylde sin rolle som igangsætter og iværksætte konkrete tiltag, så informationssamfundet hurtigst muligt kan blive en realitet. Til gengæld skal EU tage sin del af ansvaret ved at skabe et hensigtsmæssigt lovfundament.

1.3. I denne forbindelse er det af stor betydning, at EU-lovgivningen gennemføres på samme måde og med samme virkning overalt i Fællesskabet. Den offentlige sektor spiller her en vigtig rolle og må derfor fra starten af involveres i udviklingen af informationssamfundet.

1.4. I meddelelsen fremlægger Kommissionen en handlingsplan, der dækker fire områder:

- lovfundamentet,

- net, basistjenester, applikationer og indhold,

- sociale, samfundsmæssige og kulturelle aspekter,

- informationsvirksomhed.

1.5. ØSU erkender, at netop disse fire områder er væsentlige og skal undersøges nærmere med henblik på at tage informationssamfundets udfordring op. ØSU mener dog, at man heller ikke må forsømme de tekniske og industrielle aspekter, der er nødvendige for, at Fællesskabet kan mestre denne teknologiske og samfundsmæssige revolution.

2. Grundlaget for udtalelsen

2.1.

Bangemann-rapporten

2.1.1. Kommissionens arbejdsprogram vedrørende informationssamfundet er så omfattende, at ØSU umuligt kan analysere hvert enkelt aspekt i alle detaljer her og nu. Det må derfor først og fremmest udvælge visse spørgsmål, der på nuværende tidspunkt synes særligt vigtige.

2.1.2. Anbefalingerne til Det Europæiske Råd i rapporten »Europa og det globale informationssamfund« viser, at der er et presserende behov for foranstaltninger.

2.1.3. I rapporten slås der til lyd for klare spilleregler og nøje overholdelse af konkurrencereglerne.

2.1.4. Som et centralt punkt i rapporten foreslås det, at monopolerne afskaffes, og at infrastrukturerne liberaliseres, idet forpligtelsen til at stille universelle tjenester til rådighed fordeles på alle operatører, der tilbyder offentligheden deres tjenester.

Dette forudsætter, at der skabes et nyt, stabilt og klart lovfundament, som sikrer fri konkurrence og gør det muligt for den private sektor at finansiere etableringen af informationssamfundet. (Etableringen af de transeuropæiske net forventes at koste 150 milliarder ECU over 10 år, som udelukkende skal finansieres af den private sektor, medens EU påtænker at støtte processen med 5 milliarder ECU i perioden frem til 1999.)

2.1.5. Ifølge Bangemann-rapporten vil informationssamfundets realisering imidlertid stille os over for en række udfordringer:

- på det tekniske område:

standardisering: satellitter, radiofrekvenser, kabler, begrænsede net,

nettenes sammenkobling og interoperabilitet;

- på det teknologiske område:

udvikling af et system til bredbåndskommunikation og et integreret bredbåndsnet i forbindelse med Euro-ISDN (tjenesteintegrerede digitalnet til overførsel af lyd og skrift, især billeder og data),

mobilkommunikation;

- på det lovgivningsmæssige område:

takster,

mediekoncentration,

konkurrence,

konvergens mellem telekommunikation og radio-/tv-transmission,

sikring af privatlivets fred,

retsbeskyttelse og datasikkerhed,

intellektuelle ejendomsrettigheder,

udgivelsesvirksomhed.

2.1.6. Et vellykket informationssamfund forudsætter imidlertid, at der skabes en kritisk masse. Rapporten anbefaler derfor et samarbejde mellem konkurrenter og ønsker, at de kommende og eksisterende tjenester fremmes. Ude i de enkelte medlemsstater skal oplysningskampagnen først og fremmest koncentreres om muligheder og faremomenter for små og mellemstore virksomheder. Hvad borgerne angår, er det glædeligt, at Kommissionen agter at rette opmærksomheden mod den yngre generation. Imidlertid er det ØSU's opfattelse, at netop denne gruppe allerede ved, hvad det drejer sig om. Derfor bør kampagnen snarere være rettet mod befolkningen som helhed, hvilket kun vil være muligt, hvis de forskellige organisationer inddrages fuldt ud i udviklingen og evalueringen af de iværksatte politikker samt i fastlæggelsen af, hvilke faktiske behov der skal dækkes.

2.1.7. Ifølge rapporten vil en øget konkurrence alene ikke kunne skabe den kritiske masse, hvorfor det foreslås, at der skabes en »god cirkel« af udbud og efterspørgsel, der understøttes af pilotapplikationer med henblik på at tilpasse udbuddet til brugernes behov. I rapporten opereres der med ti prioriterede applikationer fordelt på to hovedgrupper:

- applikationer til privat brug i hjemmet (teleindkøb, telebank, underholdning og fritid),

- applikationer til brug for virksomheder og samfundsmæssige tjenester.

Der er tale om følgende ti applikationer: fjernarbejde, fjernundervisning, net mellem universiteter og forskningscentre, telematiktjenester for små og mellemstore virksomheder, vejtrafikstyring, luftfartskontrol, net i sundhedssektoren, elektronisk tilbudsgivning, transeuropæiske net mellem offentlige administrationer (IDA), informationsnet i byer.

2.2.

Handlingsplanen

2.2.1. Informationssamfundet vil adskille sig grundlæggende fra det nuværende samfund med hensyn til nettenes anvendelse og tjenesteudbuddet. Takket være de nye teknologiers applikationer vil det være muligt at foretage en hvilken som helst transmission af audiovisuelle tjenester, data og telefoni med en hvilken som helst bærer: kabel, radiobølger, satellit.

Disse nye muligheder stiller os over for talrige udfordringer, som vi end ikke har fantasi til at forestille os.

2.2.2. Konvergensen mellem radiokommunikationssektoren, radiospredningssektoren og udgivelsessektoren er en af informationssamfundets store udfordringer. Den tekniske mulighed for at overføre alle slags tjenester på alle bærere gør det muligt at omgås regler, der ikke måtte være tilstrækkeligt afbalancerede, og bevirker allerede nu, at de eksisterende regler er forældede.

2.3.

Generelle bemærkninger

2.3.1. ØSU bifalder derfor, at Kommissionen agter at etablere et klart og stabilt lovfundament, men mener, at overgangen til informationssamfundet også kræver andre politiske foranstaltninger, navnlig inden for områder som teknologipolitik, beskæftigelsespolitik og socialpolitik.

2.3.2. Det må dog beklages, at den forelagte handlingsplan ikke giver samme præcise tilgang til alle fire områder.

2.3.3. Handlingsplanens tre bilag (bilag 1: foranstaltninger under vedtagelse; bilag 2: nye foranstaltninger under overvejelse; bilag 3: partnerskabsmuligheder) er udtryk for forskellige gradueringer af de fastlagte prioriteter.

2.3.4. ØSU finder det særligt beklageligt, at de sociale, samfundsmæssige og kulturelle aspekter kun tilgodeses inden for rammerne af de planlagte foranstaltninger og ikke allerede indgår i de foranstaltninger, der er under vedtagelse, især inden for så vigtige områder som sundhedsvæsen, grunduddannelse, miljø, erhvervsuddannelse, handicappede og filmindustrien.

3. Bemærkninger til de enkelte områder

3.1.

Lovfundamentet

3.1.1.

Generelt

3.1.1.1. ØSU bifalder Kommissionens forslag om at skabe et bredt lovfundament, som skal sikre fortsat ydelse af offentlig service og overholde principperne om universelle tjenester, ligelig adgang og kontinuitet med henblik på at undgå en tvedeling af samfundet. Det noteres, at der senere vil »blive udarbejdet flere meddelelser vedrørende forskellige områder, som beskrives i det følgende«.

3.1.1.2. ØSU erkender, at det er nødvendigt at foreslå omgående tiltag, men de bør dække et så bredt spektrum som muligt, uden at man af den grund underkender de vitale emner, der kræver særlig opmærksomhed. I det øjemed ville det være nyttigt at kortlægge brugernes behov, så tjenesteleverandørerne kan tilpasse deres udbud derefter. Disse spørgsmål uddybes senere i udtalelsen.

3.1.1.3. Standardisering, sikring af privatlivets fred og intellektuelle ejendomsrettigheder er vigtige aspekter af debatten om informationssamfundet. EU's målsætning må dog snarere være at lægge kursen end at udvikle projekter direkte, og i den forbindelse skal der tages hensyn til efterspørgslen på markedet og de teknologiske og økonomiske realiteter.

3.1.1.4. I den forbindelse skal det understreges, at det er vanskeligt for ØSU at behandle de foreslåede områder uden at råde over formålstjenlige og nødvendige oplysninger. ØSU henviser imidlertid til sine tidligere udtalelser om de forskellige områder og bemærker, at ØSU er/bliver hørt om visse områder, f.eks. »Opfølgning af høringen i forbindelse med grønbogen 'Pluralisme og koncentration i medierne i det indre marked - vurdering af behovet for et EF-initiativ'» (KOM(94) 353 endelig udg.).

3.1.1.5. ØSU vil altså først kunne afgive detaljerede udtalelser, efterhånden som de bebudede meddelelser offentliggøres.

3.1.1.6. ØSU kan imidlertid ikke tilslutte sig Kommissionens prioritering af de forskellige lovgivningsområder.

3.1.2.

Grønbogen om infrastrukturliberalisering (KOM(94) 440 endelig udg.)

3.1.2.1. Med henblik på at skabe et lovfundament, der fremmer et konkurrencebaseret miljø, således som det anbefales i Bangemann-rapporten, foreslår Kommissionen, at der skabes konsensus om princippet om fuldstændig liberalisering af infrastrukturer i telekommunikationssektoren. Med det mål for øje har Kommissionen fremlagt en grønbog om infrastrukturliberalisering, som danner grundlag for en bred høring. Denne grønbog er opdelt i to dele, og anden del blev først fremlagt i begyndelsen af 1995.

3.1.2.2. I første del præsenteres en række grundlæggende principper og en tidsplan.

Det generelle princip: »Når en teletjeneste allerede er liberaliseret, bør der være mulighed for frit at vælge den underliggende infrastruktur, som anvendes til fremføring af tjenesten ()«.

I grønbogen hedder det: «... det bedste miljø ... er et åbent, konkurrencebaseret marked ... Hvis man liberaliserer markedet ..., kan det udløse indtægter, som er uundværlige som grundlag for de omfattende private investeringer, der er nødvendige ... Dermed slipper regeringerne for en alvorlig politisk og økonomisk hæmsko og får dermed mulighed for nye indtægter, som kan investeres i sundheds-, uddannelses- og kultursektoren«.

3.1.2.3. I grønbogen foreslås det derfor, at man omgående afskaffer restriktionerne for anvendelse af selv- eller tredjepartsejet infrastruktur til følgende formål:

- fremføring af satellitkommunikationstjenester,

- tilrådighedsstillelse af alle typer jordbaserede teletjenester, som allerede er liberaliserede (herunder også anvendelse af kabel-tv-infrastruktur til dette formål),

- tilrådighedsstillelse af forbindelser, herunder mikrobølgeforbindelser, inden for mobilnet med henblik på fremføring af mobilkommunikation.

3.1.2.4. Grønbogens anden del omhandler:

- kriterier for udstedelse af tilladelser,

- universel tjeneste og det almene tjenesteudbud generelt,

- sammenkoblingsregler,

- gældende restriktioner for teleorganisationer,

- adgangssikring,

- den sociale dimension og beskæftigelsesområdet,

- konvergens mellem telekommunikation og radio-/tv-transmission og udgivelsesvirksomhed.

3.1.2.5. Ifølge den tidsplan, der foreslås i grønbogen (første del, side 41), skal de alternative infrastrukturer liberaliseres allerede fra 1995, selv om de planlagte høringer endnu ikke har fundet sted. Det virker paradoksalt, at man først fastsætter en tidsplan og derefter tager de grundlæggende spørgsmål op. I perioden indtil 1. januar 1998 bør der sættes kraftigt ind på at løse de mere principielle spørgsmål, så man ved den faktiske iværksættelse af markedsliberaliseringen i 1998 kan holde fingeren på pulsen og imødegå eventuelle negative samfundsmæssige konsekvenser.

Denne fremgangsmåde kan ikke blåstemples af ØSU, uden at der fremlægges en analyse af foranstaltningens socio-økonomiske konsekvenser og redegøres for de mekanismer, der skal sikre og udvikle den universelle tjeneste, når denne er blevet fordelt, så man kan undgå en opsplitning af samfundet. Vilkårene for adgang til den universelle tjeneste er altafgørende og skal uden undtagelse sikres overalt i EU. Det skal også understreges, at markedet for universelle tjenester kan vise sig at være meget stort og få gavnlige følgevirkninger for telekommunikationsindustrien og -sektoren i al almindelighed. ØSU konstaterer, at Ministerrådet på mødet den 17. november 1994 ikke kunne gå ind for, at de alternative infrastrukturer skulle liberaliseres før den 1. januar 1998. På den baggrund er det beklageligt, at Kommissionen den 21. december 1994 vedtog et udkast til direktiv om liberalisering af infrastrukturer til kabeldistribution pr. 1. januar 1996. Kommissionens initiativ til at anvende traktatens artikel 90 under disse omstændigheder er et farligt præcedenstilfælde, som kan true den demokratiske beslutningsproces på europæisk plan. Dette initiativ griber ind i spillereglerne på tidsplanet, og dermed også i industristrategien.

3.1.2.6. I tilknytning til grønbogens behandling af spørgsmål vedrørende infrastrukturernes liberalisering erindrer ØSU om, at det i sin udtalelse om udkastet til Kommissionens direktiv om ændring af direktiverne 88/301/EØF og 90/388/EØF med hensyn til satellitkommunikation () (SEK(93) 1891 endelig udg.) bekræftede, at det bør »være et overordnet mål at definere universaltjenesten og fastlægge dens omfang, udformning og finansiering, før der foretages en fuldstændig liberalisering inden for taletelefoni«, således som ØSU havde anført det i sin udtalelse om situationen i teletjenestesektoren () (KOM(93) 159 endelig udg.).

3.1.2.7. ØSU må konstatere, at der i første del af grønbogen nok foreslås en generel liberalisering i 1995 af tjenesteydelserne med undtagelse af taletelefoni, men at det alligevel er hensigten at liberalisere taletelefonitjenester (herunder alternativ infrastruktur) til virksomhedsnet og lukkede brugergrupper.

3.1.2.8. Efter ØSU's mening kan man ikke med rimelighed anvende den foreslåede tidsplan for infrastrukturliberaliseringen uden at have fastlagt begrebet universel tjeneste, begrundelsen herfor, konsekvenserne, sikringsmekanismerne, udviklingen og finansieringen.

3.1.2.9. ØSU tilslutter sig de foranstaltninger, Kommissionen agter at træffe med henblik på at fastlægge et klart og stabilt lovfundament, men må insistere på, at der ikke tages skridt til at åbne konkurrencen, før lovrammen er vedtaget, især hvad angår konkurrence, mediekoncentration, sikring af privatlivets fred, intellektuelle ejendomsrettigheder, databeskyttelse og finansieringen af en universel tjeneste, som på forhånd er nøje afgrænset og omfatter en så bred vifte som muligt af avancerede telekommunikationstjenester. ØSU påpeger, at begrebet universel tjeneste er af grundlæggende betydning. Det er denne tjeneste, der er afgørende for de europæiske borgeres muligheder for at få adgang til de nye informations- og kommunikationstjenester. Hvor rigt informations- og kommunikationsudbuddet bliver, vil afhænge af afgrænsningen af den universelle tjeneste, som vil være afgørende for, om social udstødelse kan undgås.

3.1.3.

Konvergens mellem telekommunikation og radio-/tv-transmission og udgivelsesvirksomhed

3.1.3.1. ØSU er sig bevidst, at de nye teknologier vil medføre store omvæltninger, navnlig på det audiovisuelle område, og bifalder, at Kommissionen agter at revidere direktivet fra 1989 om »Fjernsyn uden grænser«.

Det er dog nødvendigt at anskue visse audiovisuelle produkter ud fra deres kulturelle værdi, idet der samtidig tages højde for konvergensen mellem telekommunikation, radio-/tv-transmission og udgivelsesvirksomhed.

3.1.3.2. ØSU understreger, at det er nødvendigt at bevare og definere de universelle tjenester inden for rammerne af et åbent, konvergent marked.

3.1.3.3. Det er bestemt ikke givet, at fjernsyn, herunder specielt PC-integrerende interaktivt fjernsyn, vil blive borgernes primære indfaldsvej til informationssamfundet, og dette spørgsmål må undersøges nærmere.

3.1.3.4. Det er derfor nødvendigt at sikre sig en lovgivningsramme, som gør det muligt at regulere de nye, foreslåede tjenester og samtidig afgrænse de forskellige basistjenester af almen interesse.

3.1.3.5. Det drejer sig især om at tilvejebringe mekanismer, der gør det muligt at tilgodese etiske principper som f.eks.:

- beskyttelse af børn og unge,

- individets værdighed,

- privatlivet,

- pluralismen.

3.1.3.6. På det audiovisuelle område er det vigtigt at regulere spørgsmålet om medieejerskab. ØSU bringer i erindring, at det i sin udtalelse CES 1000/94 af 14. september 1994 fremsatte en række bemærkninger og svar til de spørgsmål, der blev stillet i grønbogen om strategiske muligheder for at styrke programindustrien i forlængelse af Den Europæiske Unions audiovisuelle politik (KOM(94) 96 endelig udg.).

ØSU udtalte følgende: »Da Kommissionen i sin grønbog kun har for øje at sikre et velfungerende indre marked og påberåber sig, at 'den generelle tendens inden for servicesektoren går ... i retning mod en liberalisering og en deregulering set i et globalt perspektiv', undlader den bevidst at redegøre for mulige samfundspolitiske konsekvenser af en utøjlet konkurrence på det audiovisuelle område.«

»En ubegrænset konkurrence ville uden tvivl føre til, at enkelte, oftest ikke-europæiske mediekoncerner ville beherske markedet, hvormed den kulturelle identitet ville være truet.«

»På både nationalt og europæisk plan kan mangfoldigheden i de forskellige former for tjenester fremmes ved at sikre den nødvendige begrænsning af koncentrationsprocessen og ved at træffe konkrete, fremmende foranstaltninger.«

3.1.3.7. ØSU peger endvidere på, at det i samme udtalelse advarede mod den form for ydelse af støtte til skabelse, produktion, distribution og drift, Kommissionen foreslog i sin grønbog: «Det ville være både farligt og forhastet at konkludere, at fremme af virksomhedernes samlede aktiviteter ville sætte gang i en samlet vækst. ... at bredsåning i forbindelse med fremmende foranstaltninger ikke er tilnærmelsesvist så effektiv som målrettet podning ved finansiering af enkeltprojekter.«

3.1.3.8. I forbindelse med revisionen af lovfundamentet ønsker ØSU, at Kommissionen er særlig opmærksom på de nye tjenester og på de allerede eksisterende tjenester, som må forventes at udvikle sig stærkt med de nye teknologier. Med dette for øje er det særdeles vigtigt at undersøge, hvilke regler der bør anvendes, især på telekøb, så forbrugernes rettigheder kan beskyttes, og konkurrencekravene tilgodeses.

3.1.3.9. Spørgsmålene vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder, sikring af privatlivets fred, databeskyttelse, retsbeskyttelse og sikkerhed fortjener udelt opmærksomhed, og ØSU ønsker at blive hørt, så snart arbejdet hermed er tilstrækkeligt fremskredent.

3.2.

Net, basistjenester, applikationer og indhold

3.2.1. Kommissionen fremhæver den ledende rolle, den private sektor kommer til at spille i realiseringen af informationssamfundet, og understreger videre, at applikationer inden for tværeuropæiske net og på det audiovisuelle område kommer til at spille en væsentlig rolle for informationssamfundets udvikling og gennemførelse.

3.2.1.1. Efter ØSU's mening må man være agtpågivende og påse, at andre aktører end den private sektor kommer til at spille en rolle i udviklingen af informationssamfundet. Det er klart påkrævet, at den offentlige sektor kan bidrage til den kulturelle og uddannelsesmæssige udvikling. Det ville ikke være hensigtsmæssigt at overlade udviklingen af disse områder til den private sektor alene.

3.2.2.

Nettene

3.2.2.1.

Euro-ISDN

3.2.2.1.1. ØSU henviser til sin udtalelse om det tjenesteintegrerede digitalnet (ISDN) () og skal på ny understrege:

- at Kommissionen også bør præcisere nærmere, hvad henholdsvis standarder og licenser dækker over,

- at begrebet basistjenester bør beskrives nærmere,

- at medlemsstaterne bør nå frem til en aftale om en præcis definition af udtrykkene enhedsnet, basistjenester og multimedieterminal.

3.2.2.1.2. Disse spørgsmål præciseres imidlertid ikke i handlingsplanen. Kommissionen oplyser, at den »vil tage initiativ til et 'europæisk forum for basistjenester', hvis formål skal være at øge samarbejdet om fælles tjenester og funktionsspecifikationer og om, hvornår de skal indføres«.

3.2.2.1.3. ØSU erindrer om, at det allerede i nævnte udtalelse var »foruroliget over den forsinkede indførelse af harmoniserede ISDN-tjenester«.

3.2.2.2.

Mobilkommunikation

ØSU tager til efterretning, at Kommissionen vil forelægge en rapport om resultaterne af høringsrunden i forbindelse med grønbogen, hvori det foreslås, at mobilkommunikationssektoren liberaliseres yderligere. I afventning af Kommissionens rapport henviser ØSU til sin udtalelse CES 1007/94 af 14.-15. september 1994.

3.2.2.2.1. Det skal i den forbindelse fremhæves, at ØSU hilste grønbogen velkommen og lykønskede Kommissionen med dens klare forslag til den videre udvikling af sektoren. ØSU fandt det dog nødvendigt, at Kommissionen så nærmere på følgende spørgsmål:

- licensprocedurer,

- tjenesteydelser,

- sammenkobling,

- infrastruktur,

- radiofrekvenser,

- nummerering,

- fair konkurrence,

- databeskyttelse,

- sundhed, fysisk sikkerhed og miljø,

- økonomiske og sociale spørgsmål.

3.2.2.3.

Satellitkommunikation

ØSU afventer resultaterne af udformningen af de faser, Kommissionen nævner i sin handlingsplan, og fremlæggelsen af den samlede oversigt. ØSU henviser til sine udtalelser om udkastet til Kommissionens direktiv om ændring af direktiverne 88/301/EØF og 90/388/EØF med hensyn til satellitkommunikation () og om Kommissionens forslag om satellitlicenser ().

3.2.3.

Basistjenester, applikationer og indhold

3.2.3.1. I forbindelse med den påkrævede definition af begrebet »universel tjeneste« vil det efter ØSU's mening være nødvendigt at sikre en sammenhæng mellem begreberne »basistjeneste« og »universel tjeneste«. Det betyder, at sidstnævnte skal være dynamisk og følge den teknologiske udvikling.

3.2.3.2. Den gennemgribende ændring af hele samfundet, der omtales i Bangemann-rapporten, stiller krav om, at man kortlægger alle de applikationsområder, der foreslås i rapporten, og deres fremtidige udvikling.

3.2.3.3. Den politik, Kommissionen går ind for i handlingsplanen, og de forskelle, der er i de enkelte områders udviklingstrin, rejser en række spørgsmål vedrørende informationssamfundets snarlige indtræden.

3.2.3.4. De forsinkelser og vanskeligheder, der præger udviklingen af Euro-ISDN og IDA-programmet (), vækker bekymring med hensyn til de applikationsformer, der må ventes i fremtiden.

3.2.3.5. Det Europæiske Råd på Korfu erklærede sig indforstået med de applikationsområder, Bangemann-gruppen foreslog: fjernarbejde, fjernundervisning, net mellem universiteter og forskningscentre, telematiktjenester for SMV, vejtrafikstyring, luftfartskontrol, netværk i sundhedssektoren, transeuropæiske net mellem offentlige administrationer, elektronisk tilbudsgivning og informationsnet i byer.

På den baggrund foreslår Kommissionen, at forskningsprojekter og forsøgsapplikationer flyttes væk fra laboratorierne og ud i den virkelige verden med henblik på at skabe nye markeder og jobmuligheder.

3.2.3.6. ØSU konstaterer, at fjernarbejde, fjernundervisning, forskningsnet og netværk i sundhedssektoren vil blive drøftet med henblik på at identificere behovene og evaluere omkostningerne, før der foretages »forsøg i marken«.

På områder som telematiktjenester for små og mellemstore virksomheder, transporttelematik, transeuropæiske net mellem offentlige administrationer (IDA) og elektronisk tilbudsgivning skulle man allerede være langt fremme.

ØSU henleder opmærksomheden på de risici, der er forbundet med en sådan fremgangsmåde, idet det først og fremmest er tjenesteleverandørerne, der skal tilbyde brugerne en vifte af tjenester efter at have identificeret behovene. Man må således foretage undersøgelser blandt brugerne, så man undgår at skabe kunstige behov, der ikke svarer til brugernes ønsker.

ØSU peger på den usikre markedssituation, problemet med identificering af de reelle behov og nødvendigheden af at udvikle net, som kan opfylde behovene. Dette indebærer, at der må udvikles tjenester, som svarer til offentlighedens interesser, på grundlag af en dialog med producenterne, tjenesteleverandørerne og brugerne.

3.2.3.7. ØSU støtter Kommissionens initiativer, men frygter, at udviklingen af de førstnævnte områder næppe vil skride særligt hurtigt frem i betragtning af de forsinkelser, der er i udviklingen af Euro-ISDN.

3.2.3.8. ØSU sætter derfor spørgsmålstegn ved, om visse af de foreslåede foranstaltninger nu også haster så meget, og gør Kommissionen opmærksom på, at det er farligt at fremskynde nogle processer, når andre udvikler sig meget langsomt.

3.2.3.9. De erfaringer, der er gjort med applikationer, som må formodes at udvikle sig hurtigt, relaterer til konvergensen mellem det audiovisuelle område, telekommunikation og udgivelsesvirksomhed.

De tjenester, hvor der er udsigt til en hurtig udvikling, er nok især telekøb og »pay per view« (hvor det tilbydes »seeren« at betale for sine programmer efter taxameterprincippet. Han betaler altså for at se de udsendelser, han selv vælger i et programkatalog). ØSU henstiller, at Kommissionen undersøger dette emne nøje. Denne type tjenester havde ganske vist en vis succes, da de blev lanceret i USA, men nu kæmper de med voldsomme problemer.

3.2.3.10. ØSU henleder Kommissionens opmærksomhed på, at politikken for åbning af infrastrukturer nødvendigvis skal baseres på den faktiske udvikling og de faktiske behov, uden at basistjenesterne og den universelle tjeneste dermed bringes i fare.

3.2.3.11. ØSU erkender, at det er nødvendigt at skabe en kritisk masse, som gør det muligt at realisere informationssamfundet, men mener, at dette mål ikke må opfyldes på bekostning af de af de på Korfu vedtagne områder, der er af almen interesse. Det gælder om at finde frem til mekanismer, som kan hindre, at den private sektors finansiering kun rettes mod rent kommercielle applikationer, der er umiddelbart rentable.

3.3.

Sociale, samfundsmæssige og kulturelle forhold

3.3.1. Informationssamfundets opståen indebærer visse risici, som omtales i Bangemann-rapporten og erkendes af Kommissionen, f.eks. risikoen for et tvedelt samfund.

3.3.2. Kommissionen foreslår, at der træffes foranstaltninger, der kan modvirke uønskede virkninger af de forandringer, informationssamfundet medfører, og sikre afgørende sociale principper såsom den universelle tjeneste.

3.3.3. ØSU insisterer på dette grundlæggende aspekt og understreger på ny, at det er nødvendigt at definere begrebet universel tjeneste og indføre mekanismer til beskyttelse og udvikling heraf i hele Fællesskabet.

3.3.4. Kommissionen agter at nedsætte en ekspertgruppe på højt niveau, som skal rådgive om prioriteringen af problemerne.

Følgende emner kommer i første række:

- beskæftigelse og arbejdsmiljø,

- samfundsmæssige forhold,

- kulturelle forhold,

- sproglige forhold.

3.3.5. ØSU finder det glædeligt, at Kommissionen vil undersøge informationssamfundets sociale virkninger. Det er dog beklageligt, at dette arbejde ikke har fået samme høje prioritet som andre aspekter, f.eks. infrastrukturernes liberalisering. ØSU opfordrer Kommissionen til at være mere opmærksom på behandlingen af de sociale og beskæftigelsesmæssige problemer og til at prioritere dem højt, idet der gennemføres målrettede undersøgelser. Resultaterne af disse undersøgelser skal inddrages i den sociale dialog om struktureringen af overgangen til informationssamfundet.

3.4.

Beskæftigelse og arbejdsmiljø

3.4.1. ØSU tillader sig at henvise til sin udtalelse CES 1007/94 af 14.-15. september 1994 om grønbogen om mobilkommunikation, hvori det understregede, at det ville være meget velkomment, »om Rådet og Kommissionen ville tage initiativer, som ikke blot havde til formål at harmonisere og liberalisere tjenesteydelser, men også at undersøge de økonomiske virkninger og konsekvenser af disse beslutninger... Det er nødvendigt med en indgående undersøgelse af de økonomiske og sociale konsekvenser for hele telekommunikationssektoren, inden disse initiativer konkretiseres«.

3.4.2. ØSU afventer den rapport, Kommissionen agter at udarbejde i den nærmeste fremtid om beskæftigelsen og de videre sociale følger af udviklingen af »den fleksible virksomhed«. Det er imidlertid meget vigtigt at undersøge beskæftigelseseffekten i samfundet som helhed og ikke blot i de virksomheder, der vil gøre brug af »fjernarbejde«. Det drejer sig om at vurdere liberaliseringens beskæftigelsesvirkninger generelt, ikke blot med hensyn til skabelse af nye arbejdspladser, men også tab af eksisterende arbejdspladser i virksomhederne. Man skal også tage højde for den indvirkning, de nye teknologier vil få på andre sektorer end telekommunikation, f.eks. distributionssektoren, og de konsekvenser, telekøb vil få for beskæftigelsen i denne sektor.

3.5.

Samfundsmæssige forhold

3.5.1. Kommissionen fremhæver de vidtgående ændringer, der må ventes i dagligdagen og fritiden, forbedringen af kvaliteten af uddannelses- og sundhedsvæsenet og udviklingen af nye former for by- og landområder. Den nye teknologis hastige fremmarch kan imidlertid også føre udstødelse og isolation med sig.

3.5.2. ØSU bemærker, at Kommissionen lægger vægten på dagligdagen og fritiden. Denne indfaldsvinkel bestyrker de analyser, der skønner, at informationssamfundet vil indtræde i flere etaper. Den første etape skulle være skabelsen af en kritisk masse for efterspørgsel efter individuelle tjenester. Først når denne kritiske masse er nået, vil der være mulighed for mere ambitiøse projekter af almen interesse (telematiske tjenester i sundhedssektoren, trafikstyring ...).

3.5.3. ØSU er foruroliget over denne indfaldsvinkel og frygter, at der opstår et samfund i flere tempi. Kommissionen bemærker følgende: »den nye teknologis hastige fremmarch kan dog også føre udstødelse og isolation med sig«. Denne risiko er kun reelt til stede, hvis der lægges vægt på indførelse af individuelle tjenester og fritidsaspektet. En fremskyndet indførelse af nye teknologier inden for tjenester af almen interesse skulle vel næppe kunne medføre udstødelse.

På den baggrund er det tvingende nødvendigt at give begrebet universel tjeneste og dets udvikling højeste prioritet.

3.6.

Kulturelle forhold

3.6.1. Kommende forslag fra Kommissionen vil gå ud på at gøre den audiovisuelle politik til et afgørende element i en »indholdsstrategi« i forbindelse med informationssamfundets realisering.

Europæiske kulturgoder skal fremmes under hensyntagen til godernes kulturelle egenart.

3.6.2. I det øjemed pointerer ØSU, at det er nødvendigt at tilvejebringe et lovfundament, som tager højde for konvergensen mellem radio-/tv-transmission og telekommunikation. Det vil være særligt vigtigt at fastsætte regler, der tilgodeser databehandlingens etiske aspekter.

3.6.3. Muligheden for at overføre informationer med en hvilken som helst bærer og mangedoblingen af informationskilder til brugerne stiller krav om, at man udvikler og fastlægger mekanismer til anvendelse af etiske regler med henblik på at undgå risici for manipulation eller misinformation. Det er nødvendigt at fremme den øgede ytringsfrihed, som de nye teknologier skulle skabe, samtidig med at der lægges vægt på de forskellige aktørers ansvar.

3.6.4. Informationssamfundet byder på nye muligheder for at lette udbredelsen af Europas kulturelle værdier, som bør gå hånd i hånd med et program, der letter adgangen til de kulturelle goder og definerer basistjenesterne på det audiovisuelle område.

3.6.5. Dette indebærer bl.a., at der må tilbydes tjenester inden for uddannelse og undervisning, men også at der må sikres en samlet vifte af tjenester til alle brugere. Hvis man anlægger en udviklingsorienteret indfaldsvinkel til den universelle tjeneste, kunne denne udvides til at omfatte basistjenester på det audiovisuelle område.

3.6.6. ØSU henviser til sin udtalelse CES 1000/94 af 14. september 1994 om grønbogen om den audiovisuelle politik, hvor det beklagede at måtte »konstatere, at det har talt for døve øren, når det gennem de senere år har fremlagt sine mange overvejelser om og forslag til udvikling af fremtidsperspektiverne for en demokratisk, europæisk mediekultur.«

Lige som ØSU stadig nærer bekymringer med hensyn til mediekoncentrationen, frygter det, at politikken for støtte til den audiovisuelle produktion vil begrænse sig til at støtte producenterne i forhold til deres succes og distributørerne i forhold til deres garantier.

3.7.

Sproglige forhold

3.7.1. Kommissionen vil udsende en meddelelse med henblik på at afklare, hvordan sprogspørgsmålene i Europa kan tages op, og hvordan den nye sprogindustri kan stimuleres.

3.7.2. ØSU afventer Kommissionens meddelelse, men pointerer, at spørgsmålet må undersøges til bunds. ØSU understreger, at det muligvis ville være hensigtsmæssigt at fremme spredningen af informationer på europæisk niveau i hele Fællesskabets område.

3.8.

Informationsvirksomhed

3.8.1. ØSU støtter det informationsformidlingsprogram, Kommissionen foreslår.

Det ønsker dog, at programmet gennemføres på et klart og gennemsigtigt grundlag af hensyn til brugerne, at det informerer om de risici og muligheder, der er knyttet til informationssamfundet, og at det fremhæver, hvor vigtige de nye informations- og kommunikationstjenester er, når det drejer sig om at få de økonomiske, sociale og økologiske problemer under kontrol.

3.8.2. Dette forudsætter et klart og stabilt lovfundament, anerkendte standarder og tjenester af almen interesse.

ØSU mener, at der her er tale om én af hjørnestenene i informationssamfundet, som skal realiseres i samråd med alle offentlige og private tjenesteudbydere. Det er altafgørende, at de organisationer m.v., der har til formål at uddanne og informere offentligheden, inddrages, så samfundet som helhed kan få indsigt i de nye muligheder.

Kun med et bredt samråd og et samarbejde mellem alle økonomiske og sociale aktører vil det være muligt at styre informationssamfundet uden om risikoen for social tvedeling.

4. Konklusioner vedrørende de vigtigste aspekter

4.1. På baggrund af konvergensen mellem de audiovisuelle telesektorer, telekommunikation og udgivelsesvirksomhed bør spørgsmålet om mediekoncentration lovreguleres, før der tages skridt til yderligere liberalisering.

4.2. Det foreslåede program for liberalisering af tjenester og infrastrukturer skal gøres afhængigt af visse forudsætninger, der skal bygge på:

- tilvejebringelse af et klart og stabilt lovfundament, især vedrørende:

- mediekoncentration og -ejerskab,

- definition og sikring af den universelle tjeneste,

- sikring af privatlivets fred,

- intellektuelle ejendomsrettigheder,

- retsbeskyttelse og sikkerhed,

- audiovisuelt:

etik,

information,

kultur,

- standardisering, interoperabilitet,

- takster (udligning, krydssubsidier),

- harmonisering og udvikling af Euro-ISDN, et integreret bredbåndsnet og IDA for ikke at bremse udviklingen af applikationer, herunder ikke mindst applikationer af almen interesse.

4.3. ØSU mener, at de analyser af mulige sociale og økonomiske risici og udfordringer i forbindelse med informationssamfundets etablering, som Kommissionen anser for påkrævede, omgående må iværksættes, ligesom man straks må fastlægge foranstaltninger for at undgå og begrænse disse risici. ØSU kræver således følgende:

- omgående nedsættelse af en ekspertgruppe under inddragelse af alle økonomiske og sociale aktører,

- gennemførelse af undersøgelser med henblik på at vurdere investeringsbehovet og beskæftigelseseffekten i forbindelse med etablering og drift af informationsmotorveje og nye tjenester,

- gennemførelse af undersøgelser vedrørende de struktur- og beskæftigelsesvirkninger, der er forbundet med driften af nye informations- og kommunikationstjenester, idet der tages særlig hensyn til nye anvendelsesmuligheder i pengeinstitutter, handels- og postordrefirmaer, rejsebureauer og transportvirksomheder samt virksomheder i mediesektoren,

- udvikling og afprøvning af udformnings- og beskyttelsesregler i forbindelse med de regionale pilotprojekter.

4.4. Undersøgelsesresultaterne og projekterfaringerne skal gøres tilgængelige for offentligheden og udnyttes til udformning af yderligere foranstaltninger, som kan fremme overgangen til informationssamfundet. Før der træffes endelig beslutning om sådanne foranstaltninger, skal resultaterne og erfaringerne forelægges alle økonomiske og sociale aktører samt EU's institutioner til udtalelse.

4.5. Samtidig med at man kortlægger de sociale konsekvenser af de nye teknologier, bør man også gennemføre behovsanalyser for at sikre, at informationssamfundet opfylder faktiske behov i det europæiske samfund og ikke begrænses til et udbud af tjenester, der er umiddelbart økonomisk rentable.

4.6. Der bør fastlægges en præcis tidsplan for drøftelsen af disse spørgsmål forud for de datoer, der foreslås for liberalisering af alle tjenester, og datoerne bør ændres under hensyntagen til behovet for undersøgelser af de sociale konsekvenser.

4.7. Da de igangværende ændringer er forbundet med stor usikkerhed, må man give medlemsstaterne og de private virksomheder den fornødne tid til at overveje situationen og eventuelt acceptere, at der oprettes et demokratisk styringsorgan på fællesskabsniveau. ØSU understreger, at det ud fra en demokratisk betragtning kunne spille en rolle i forhold til dette organ.

4.8. ØSU pointerer, at medlemsstaterne skal sørge for, at Rådets fælles beslutninger, f.eks. i form af direktiver eller forordninger, gennemføres rettidigt på nationalt plan og derefter håndhæves effektivt.

4.9. Det er afgørende for en tidssvarende udvikling på det økonomiske og sociale område i Europa, at vejen til informationssamfundet udformes hensigtsmæssigt. Informationssamfundet er medbestemmende for sikringen og styrkelsen af de europæiske virksomheders innovationsevne, for den fremtidige produktion og beskæftigelse samt den videre udvikling af arbejds- og levevilkårene. Efter ØSU's opfattelse må følgende påses:

1) Tilpasningen af virksomhedsstrukturer og kvalifikationskrav skal fremmes gennem foranstaltninger inden for rammerne af industri-, forsknings-, teknologi- og uddannelsespolitikken. Foranstaltninger under det igangværende 4. rammeprogram og strukturfondenes støtteprogrammer (navnlig under mål nr. 4) skal direkte tage sigte på at løse problemerne.

2) Ved etablering og drift af nye kommunikations- og informationsnet (informationsmotorveje) må man ikke nøjes med at anlægge en teknisk og økonomisk synsvinkel. Man skal også:

- sikre borgerne en grundlæggende informationsforsyning og ikke-diskriminerende adgang til de nye systemer og tjenester,

- sikre tilstrækkeligt alsidige informationer,

- sikre en særlig beskyttelse af kulturelle og demokratiske værdier,

- sikre beskyttelsen af personoplysninger og databeskyttelsen og udelukke misbrug af økonomiske magtpositioner til politiske formål.

Det ville derfor være hensigtsmæssigt at fastlægge »færdselsregler« for informationsmotorveje. Det forudsætter, at man sikrer en informations- og kommunikationsteknisk basistjeneste, som åbner adgangsmuligheder for alle borgere.

3) Man må lette vejen frem mod fremtidens informationssamfund ved at skabe et nyt efterspørgselspotentiale, idet man udvikler og driver nye informations- og kommunikationstekniske systemer og tjenester, som modsvarer samfundsmæssige interesser og bidrager til opfyldelse af målsætninger inden for arbejdsmarkeds-, beskæftigelses-, social- og miljøpolitikken.

4) Udbygningen af kommunikations- og informationsinfrastrukturen inden for rammerne af lokale pilotprojekter giver mulighed for at sætte kimene til en ansvarsbevidst økonomisk og samfundsmæssig udvikling, og denne mulighed må udnyttes. Med henblik på at udarbejde og afprøve de påkrævede, socialt bæredygtige færdselsregler for nye net og tjenester og at fremme erhvervs- og videreuddannelse i anvendelse af nye informations- og kommunikationstekniske apparaturer, systemer og tjenester er det nødvendigt, at alle økonomiske og sociale aktører inddrages i udformningen af vejen til informationssamfundet inden for rammerne af en social dialog.

5) Der skal tages højde for informationsområdets internationalisering. ØSU pointerer derfor, at det er nødvendigt at tilvejebringe klare og stabile regler, som muliggør en informationsudveksling på verdensplan, samtidig med at man tilgodeser kravene om loyal konkurrence samt beskyttelse af privatlivets fred, af datasystemer og af intellektuelle ejendomsrettigheder.

4.10. ØSU henstiller på det kraftigste, at man målrettet og hurtigt iværksætter de undersøgelser og høringer, der anbefales i denne udtalelse, idet der tages behørigt hensyn til ovenstående prioriteter, så Unionen på passende vis og rettidigt kan engagere sig i udviklingen af informationssamfundet, som allerede er indledt.

Bruxelles, den 23. februar 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() O.a.: I den franske udgave indledes princippet med »Når først den påkrævede lovsikring er tilvejebragt, og en teletjeneste ...«.

() EFT nr. C 127 af 7. 5. 1994.

() EFT nr. C 34 af 2. 2. 1994.

() EFT nr. C 52 af 19. 2. 1994.

() EFT nr. C 127 af 7. 5. 1994.

() EFT nr. C 295 af 22. 10. 1994.

() IDA = tværeuropæiske telematiknet mellem offentlige administrationer.