ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.3

Der er stor forskel på mejeriproduktions- og forarbejdningssektorerne i de enkelte medlemsstater. Produktions- og forarbejdningsstrukturerne varierer meget fra den ene medlemsstat til den anden. I den ene ende af spektret er der tale om en overvejende kooperativt præget organisationsform, hvor kooperativet også forarbejder mælken, mens der i spektrets anden ende er tale om en stor gruppe af enkeltproducenter og et stort antal private forarbejdningsvirksomheder. I tiden frem til 2015 vil selv de mest velorganiserede miljøproducenter være nødt til at forberede sig bedst muligt til den nye markedssituation, de vil stå over for, når kvoterne er afskaffet. Det er værd at bemærke, at eftersom de offentlige myndigheder (på EU- og nationalt plan) er ved at trække sig ud af produktionsstyringen, vil sektorens aktører stå over for helt nye vilkår og skulle bære et helt nyt ansvar. Under disse omstændigheder er producenterne nødt til at sikre sig, at de kan få en fair pris på markedet.
3.15

EØSU støtter behovet for en hurtig revision af direktiv 1999/93/EF om elektroniske signaturer med henblik på at etablere en retlig ramme for anerkendelse og interoperabilitet på europæisk plan af sikre og garanterede elektroniske signaturer og opfordrer Kommissionen til at fremhæve sagens hastende karakter over for Rådet og Europa-Parlamentet, for at få dem til at vedtage de pågældende bestemmelser på meget kort sigt. Forskellene i gennemførelsen af direktivet og pligten til at følge det i de forskellige medlemsstater har ført til alvorlige problemer, især for de små og mellemstore virksomheder, der ser elektroniske signaturer som en af de største og mest unødvendige hindringer for indførelsen af e-fakturering. For så vidt angår retsakten mener EØSU, at tiden måske er moden til at vedtage en forordning og endelig få en ensartet lovgivning, der kan indfri de forventninger, der blev skabt med loven om det indre marked.
4.8

Udvalget foreslår, at der på grundlag af det nydefinerede TEN-T-net underskrives såkaldte »programkontrakter« mellem EU og de enkelte lande, som fastlægger de gensidige forpligtelser for så vidt angår finansiering og tidsplaner for gennemførelsen. Disse programkontrakter bør ikke blot omfatte den infrastruktur, der er en del af de transeuropæiske transportnet, men også den sekundære infrastruktur, som staterne måtte forpligte sig til at anlægge for at sikre, at hovednetværkene fungerer tilfredsstillende for at yde bedre service til borgerne. EØSU mener, at civilsamfundet bør inddrages i forberedelserne af sådanne »programkontrakter« for at øge effektiviteten af den videre gennemførelse af de godkendte projekter.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 248/153

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om dæk til motorkøretøjer og påhængskøretøjer samt om montering heraf« (kodifikation)

KOM(2011) 120 endelig — 2011/0053 (COD)

2011/C 248/27

Rådet og Europa-Parlamentet besluttede henholdsvis den 1. april 2011 og den 24. marts 2011 under henvisning til artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om dæk til motorkøretøjer og påhængskøretøjer samt om montering heraf (kodifikation)

KOM(2011) 120 endelig — 2011/0053 (COD).

Da EØSU fuldt ud går ind for forslagets indhold og ikke har nogen bemærkninger, besluttede det på sin 472. plenarforsamling den 15.-16. juni 2011, mødet den 15. juni 2011, med 157 stemmer for, 1 imod og 8 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for Kommissionens forslag.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 248/154

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet« (kodifikation)

KOM(2011) 189 endelig — 2011/0080 (COD)

2011/C 248/28

Europa-Parlamentet og Rådet besluttede henholdsvis den 10. maj 2011 og den 3. maj 2011 under henvisning til artikel 192, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (Kodifikation)

KOM(2011) 189 endelig — 2011/0080 (COD).

Da EØSU fuldt ud går ind for forslagets indhold og allerede har behandlet dette emne i sin udtalelse CES 23/81 fin, vedtaget den 29. april 1981 (1), besluttede det på sin 472. plenarforsamling den 15.-16. juni 2011, mødet den 15. juni, med 154 stemmer for, 2 imod og 10 hverken for eller imod at afgive en udtalelse, som støtter Kommissionens forslag, og at henvise til den holdning, det gav udtryk for i ovennævnte dokument.

Bruxelles, den 15. juni 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EØSU's udtalelse om Forslag til Rådets direktiv om vurdering af offentlige og private projekters virkninger på miljøet, EFT C 185 af 27.7.1981, s. 8.
4.7

Udvalget er af den opfattelse, at det, at man i protokollen om forsyningspligtydelser skelner mellem økonomiske og ikke-økonomiske tjenesteydelser uden at løse problemet om, hvordan man skelner mellem de to kategorier, er bevis på, at der er behov for at få klarlagt såvel begreberne og de gældende ordninger som den rolle, de ikke-kommercielle organisationer spiller samt begrebet »rimelig fortjeneste«, for at sikre, at sådanne tjenesteydelser ikke længere afhænger af en udelukkende lovgivningsmæssig eller juridisk fremgangsmåde fra sag til sag. På grund af de dobbelte social- og konkurrencepolitiske mål er der behov for en afklaring af begrebet »rimelige fortjeneste«. Det ville derfor være mere nyttigt, hvis man på EU-niveau kunne give retlig vejledning om og fortolkning af relevante spørgsmål.
4.9

Dette er også relevant for forslagets anvendelsesområde. Seveso II-direktivet gælder for omkring 10 000 konkrete virksomheder i hele EU. Omkring halvdelen af disse hører også under det nyligt vedtagne direktiv om industrielle emissioner, der erstatter IPPC-direktivet, og som kommer til at gælde for mere end 50 000 virksomheder i alt. Såkaldte »Seveso-virksomheder« inkluderer bl.a. kemisk produktion, olieraffinering, fremstilling af forbrugerprodukter og anden forarbejdningsindustri samt visse anlæg til affaldsbehandling. Medlemsstaternes kompetente myndigheder synes at være enige om, at de eksisterende definitioner ganske godt dækker de virksomheder, hvor der overhovedet er en mulighed for at, der sker et større uheld. Alle større virksomheder er helt sikkert nævnt. Enhver ændring i niveauet for klassificering af produkterne med henblik på at opfylde GHS-kravene uden nogen ændringer i de faktiske underliggende farer vil kun medføre tilføjelser af mindre virksomheder eller på et tyndt grundlag øge antallet af virksomheder, der klassificeres som højrisikovirksomheder. Der er anledning til særlige betænkeligheder, hvad angår råmaterialer til vaskemidler, da ændringer i definitionen kan føre til, at et betydeligt antal af kolonne 2-virksomheder tilføjes. Eftersom de 5 500 kolonne 2-virksomheder ifølge Kommissionens statistikker, som tidligere nævnt, ikke tegner sig for mere end 5-10 indberettede uheld pr. år synes dette ikke at være et område af høj prioritet for yderligere lovgivningsmæssige tiltag. At der pr. kolonne 2-virksomhed indberettes et uheld hvert 500-1 000 år (pr. kolonne 3-virksomhed hvert 100-200 år) tyder faktisk på, at der er større personlige risici forbundet med at være i hjemmet eller på vej til arbejde, selvom uheldene her naturligvis sjældent hverken har store konsekvenser for andre eller tages lige så alvorligt af myndighederne og den brede offentlighed. Således synes fordelene ved at sikre, at de ansvarlige SMV'er kender og opfylder loven, og ved at foretage regelmæssige inspektioner af virksomhederne, at være forsvindende små. På et tidspunkt hvor der skæres ned på budgetter og personale, kunne dette endda øge sandsynligheden for, at der sker alvorlige uheld andre steder.
EØSU er enigt i, at strategien for Donauområdet først og fremmest bør løse følgende store udfordringer:

— Mobilitet: Donau er i sig selv en stor transeuropæisk transportnetkorridor. Den udnyttes imidlertid langt under sin fulde kapacitet. Der er derfor behov for at undersøge, hvordan man kan få løst de velkendte fysiske og organisatoriske flaskehalsproblemer i og på Donau (Beogradkonventionen) under hensyntagen til nationale beslutninger og behov vedrørende miljø- og naturbeskyttelse. Der er desuden et særligt behov for øget intermodalitet og for modernisering og udvidelse af infrastrukturen med transportknudepunkter såsom flodhavne. Efter EØSU's opfattelse er det yderst vigtigt at forbedre vilkårene for mobilitet blandt arbejdstagerne og sikre den frie udveksling af tjenesteydelser.

— Energi: Priserne i dette område er relativt høje. Opsplittede markeder fører til højere omkostninger og mindre konkurrence. Energiforsyningssikkerheden i området er lav. En forbedret effektivitet, herunder energibesparelser og flere vedvarende energikilder, er af afgørende betydning. De lande, som deltager i strategiens gennemførelse, bør være drivkraft for udviklingen af EU's naboskabspolitik og sikre energiforsyningssikkerheden.

— Miljø: Donauområdet er et vigtigt internationalt afvandingsområde og en økologisk korridor. Derfor er det nødvendigt med et regionalt og globalt tiltag vedrørende naturbevarelse, fysisk planlægning og vandbygningsarbejde. Man bør være opmærksom på de sociale krav samt tage hensyn til miljøvirkningerne af transportforbindelser, udvikling af turiststruktur eller nye energiproducerende faciliteter. Det er ligeledes nødvendigt at tage hensyn til Natura 2000-programmet. Vandsport og bæredygtig vandturisme samt opdragelse i at have respekt for vand og naturen er vigtige elementer at tage i betragtning i forbindelse med udformningen af grønne korridorer. Risiciene er store. I en tid hvor oversvømmelser, tørker og industriel forurening af både stort og lille omfang kommer i en lind strøm, bør forebyggelse, forberedelse og en egentlig beredskabskapacitet nødvendigvis baseres på intensivt samarbejde og udveksling af informationer.

— Socioøkonomiske betragtninger: Donauområdet er karakteriseret af stor kulturel og sproglig mangfoldighed, men også af store socioøkonomiske forskelle. Området omfatter nogle af de økonomisk stærkeste, men også nogle af de fattigste regioner i EU. Der savnes ofte kontakter og et effektivt samarbejde, økonomisk såvel som institutionelt. Andelen af højt kvalificerede personer i dette område er mindre end gennemsnittet i EU-27. Mobiliteten er stor, og de bedst kvalificerede forlader ofte regionen på jagt efter gunstigere socioøkonomiske vilkår.

— Sikkerhed og grov og organiseret kriminalitet: Der findes fortsat markante problemer. Menneskehandel og smugleri af varer udgør særlige problemer i en række lande. Korruptionen underminerer borgernes tillid og står i vejen for den økonomiske og sociale udvikling.
1.15

EU og medlemsstaterne bør holde deres egen sti ren, når det gælder udfordringerne vedrørende bæredygtig udvikling og overgangen til en grønnere økonomi. EØSU mener, at EU's forhandlingsposition på Rio+20-konferencen vil blive styrket, hvis vi står ved vores historiske ansvar og opstiller ambitiøse mål for en bæredygtig udvikling for os selv. Det har EU allerede gjort på nogle områder. På andre punkter skal der dog gøres mere, og i nogle tilfælde er man endnu ikke begyndt. Udvalget opfordrer på det bestemteste Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet til fuldt ud at gennemføre alle målene for reduktion af drivhusgasemissionerne inden 2020 og efterprøve, om det mål for reduktion af drivhusgasemissioner, der er sat for 2020, burde forhøjes til 25 % for at kunne nå de fremtidige mål på en omkostningseffektiv måde og bane vejen for flere globale aftaler. Desuden bør medlemsstaterne hurtigt gennemføre alle nødvendige foranstaltninger for at nå målsætningen om at øge energieffektiviteten med 20 % inden 2020. Principielt bør de politiske konsekvenser af overgangen til en grønnere økonomi for mere bæredygtig udvikling afspejles i EU's definition af den nye finansielle ramme og i udformningen af de centrale politikker, herunder politikkerne for landbrug, samhørighed, handel og udvikling samt i den videre gennemførelse af Europa 2020-strategien. Efter Rio+20-konferencen bør EU revidere sin bæredygtighedsstrategi.
Politikerne og myndighederne bør udvise vilje til at gennemføre elektronisk baserede offentlige indkøbsprocedurer. Selvom spørgsmålet diskuteres ovenfor, mener EØSU, at dette er et særligt spørgsmål.

EU har foretaget benchmarkundersøgelser af, hvorvidt medlemsstaterne er parate til at gennemføre e-forvaltning, som viser, at de fleste medlemsstater har gjort en stor indsats for at komme til at spille en førende rolle inden for e-forvaltningsydelser. Man har hovedsagelig koncentreret sig om »G2C«-tjenester dvs. statslige tjenesteydelser rettet mod borgerne (government-to-citizen), og traditionelle »G2B«-tjenester, dvs. statslige tjenesteydelser rettet mod virksomhederne (government-to-business).

5 % af de offentlige indkøb i EU tildeles via elektroniske systemer (hvilket er en »G2B«-tjeneste). Dette viser, at der et fravær af nyskabende »G2B«-aktiviteter – bortset fra i visse lande som f.eks. Portugal – på trods af at det er bevist, at indførelsen af sådanne systemer reducerer omkostningerne, øger gennemsigtigheden osv. F.eks. har en portugisisk undersøgelse sammenlignet de bedste tilbud i forbindelse med offentlige bygge- og anlægskontrakter indgået med portugisiske offentlige hospitaler i 2009, hvor de blev afgivet gennem papirbaserede systemer, og i 2010, hvor de blev afgivet elektronisk. Undersøgelsen viste, at der var blevet opnået en omkostningsreduktion i 2010 på 18 % som følge af den øgede konkurrence, der var skabt med anvendelsen af elektronisk baserede offentlige indkøbsprocedurer. I grønbogen fremhæves eksempler på besparelser, der strækker sig fra 10 % til 45 % af projekter til mange milliarder euro. Der er tale om besparelser på flere hundrede millioner, der kunne anvendes til at levere flere tjenesteydelser til samfundet (6).

EØSU tilføjer, at Kommissionen i et initiativ af så strategisk karakter også burde have fremmet elektronisk baserede offentlige indkøbsprocedurer ved inden udløbet af handlingsplanen for elektronisk baserede indkøbsprocedurer at etablere en platform for e-indkøb for alle Kommissionens generaldirektorater og agenturer.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 318/163

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om eksport og import af farlige kemikalier (omarbejdet)

KOM(2011) 245 endelig — 2011/0105 (COD)

2011/C 318/27

Europa-Parlamentet og Rådet besluttede henholdsvis den 10. maj og den 27. maj 2011 under henvisning til artikel 192, stk. 1, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om eksport og import af farlige kemikalier (omarbejdet)

KOM(2011) 245 endelig — 2011/0105 (COD).

Da EØSU går ind for forslagets indhold og allerede har behandlet dette emne i sine udtalelser CESE 493/2008 af 12. marts 2008 (1) og CESE 799/2007 af 30. maj 2007 (2), besluttede det på sin 473. plenarforsamling den 13.-14. juli 2011, mødet den 13. juli, med 137 stemmer for og 10 hverken for eller imod at afgive en udtalelse, som støtter Kommissionens forslag, og at henvise til den holdning, det gav udtryk for i ovennævnte dokumenter.

Bruxelles, den 13. juli 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EØSU's udtalelse om Forslag til forordning om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger, EUT C 2004 af 9.8.2008, s. 47.

(2) EØSU's udtalelse om Forslag til forordning om eksport og import af farlige kemikalier, EUT C 175 af 27.7.2007, s. 40.
4.11

Myndigheder og instanser med ansvar for overvågning og håndhævelse fremhæver ofte problemet med såkaldte »brevkasse-firmaer« i den grænseoverskridende handel. Det indre marked for tjenesteydelser misbruges her til at omgå eller undgå lovgivning og regler i flere lande. Det samme problem gør sig gældende i de tilfælde, hvor der i stort omfang arbejdes med selvstændige, selvom der i virkeligheden er tale om proformaselvstændighed. Udvalget anbefaler, at Kommissionen iværksætter yderligere undersøgelser af denne skadelige form for konkurrenceforvridning og analyserer denne nærmere for om nødvendigt at træffe passende foranstaltninger. Dette vil være til gavn for lovlydige virksomheder, såvel store som små.
4.12

Behovet for at få oprettet Observatoriet for Grænseoverskridende Beskatning er presserende, da der er omfattende dokumentation for, at problemet, hvis der ikke findes en løsning meget hurtigt, ikke vil blive mindre, men derimod stadig større med alvorlige økonomiske og sociale konsekvenser til følge. Udvalget anbefaler derfor, at observatoriet til en start oprettes og drives i Kommissionens regi. Det anbefaler endvidere, at Kommissionen tildeler observatoriet de specifikke beføjelser, ansvar og ressourcer, der skal til, for at det på effektiv vis kan udføre de betroede opgaver, som er specificeret her i udtalelsen. EØSU anbefaler imidlertid, at Observatoriet for Grænseoverskridende Beskatning inden for den kortest mulige tidshorisont gives status som strategisk organ og fuld status som offentligretlig juridisk person. Denne juridiske status vil garantere, at observatoriet er fuldstændig uafhængigt og kan udføre sin funktion helt upartisk. Med status som strategisk organ vil observatoriet være berettiget til at få bevilget de specifikke ressourcer, der er nødvendige, for at det kan udføre sin funktion.
5.8

EØSU støtter ligeledes de øvrige initiativer, der er under udarbejdelse, såsom færdiggørelsen af den europæiske klassificering af kvalifikationer, kompetencer og erhverv (ESCO) som en fælles platform for erhvervslivet og uddannelsesinstitutionerne samt reformen af systemerne for anerkendelse af faglige kvalifikationer. Det er i den forbindelse især vigtigt at undersøge og tilpasse Europa uddannelsesmodeller, undersøge uddannelsessystemerne, revurdere undervisningsmetoderne og investere kraftigt i at sikre et højt uddannelsesniveau for alle. Uddannelsessystemerne skal være i stand til at forberede eleverne på at håndtere de aktuelle udfordringer på arbejdsmarkedet. Det er især vigtigt at få etableret et tæt samarbejde med virksomhederne. ESCO-klassificeringen bør gøres mere letforståelig og anvendelig for først og fremmest SMV'er. Den planlagte gennemgang kan få en begrænsende virkning på den nødvendige fleksibilitet, når forskellige kvalifikationer kombineres for at varetage arbejdsopgaver, der er under konstant fornyelse eller forandring, og som de små virksomheder er tvunget til at udføre med en begrænset arbejdsstyrke.
1.9

EØSU opfordrer Kommissionen til at sikre, at der ikke sker forstyrrelser på markedet for fødevarer til idrætsudøvere, et europæisk detailmarked med en anslået værdi på 2.537 millioner euro og en årlig vækstrate på 7 %. Inden for den bredere sammenhæng, som fødevaresikkerhed og mærkning indgår i, opfordrer EØSU desuden Kommissionen til i forbindelse med fremtidig lovgivning at overveje at indføre advarsler på fødevareprodukter med ernæringsprofiler (navnlig fødevarer til idrætsudøvere samt slanke- og diætprodukter), som kan have bivirkninger, hvis det indtages over længere perioder eller i for store mængder.
2.2

Det er almindeligt accepteret, at det ikke vil være nogen let opgave at mindske CO2-udledningen, og at der ikke vil være nogen hurtige løsninger, da befolkningen bliver ved med at vokse, og manglen på energi er stor i udviklingslandene. En anden central faktor er skiftet væk fra energiproduktion baseret på fossile brændstoffer af forsyningssikkerhedshensyn. Det kan hævdes, at Københavnsaftalen og efterfølgeren, Cancúnaftalerne, giver afkald på »juridisk bindende mål« – hvorved sandsynligheden for et system med lofter og handel bliver mindre – da tidshorisonten er blevet flyttet til 2050, og betydningen af teknologisk udvikling og innovationsprocesser understreges. I Cancùnaftalen opregnes en række vigtige mål, herunder følgende tre hovedmål: — at fastlægge klare mål for nedbringelse af de menneskeskabte drivhusgasemissioner på længere sigt for at holde den gennemsnitlige globale temperaturstigning på under 2 °C; — at tilskynde alle lande til at være med til at nedbringe emissionerne i overensstemmelse med det enkelte lands forpligtelser og evner; — at sikre international gennemsigtighed i de enkelte landes tiltag, og at de globale skridt hen imod det langsigtede mål tages op til revision i tide.
4.31

Køreplanen kommer i generelle vendinger ind på behovet for at revidere reglerne om vægt og dimensioner for at optimere ressourceeffektiviteten. Et af de spørgsmål, der opstår i den anledning, er mulighederne for at anvende det europæiske modulsystem (EMS) til køretøjskombinationer på højst 25,25 meter. Dette system er allerede anerkendt i den nationale trafik i et stigende antal medlemsstater. EØSU er helt klar over den stadig pågående debat om det hensigtsmæssige i sådanne køretøjskombinationer. Udvalget beklager, at køreplanen ikke tager ordentlig fat på dette spørgsmål. Det nuværende forbud mod grænseoverskridende transport med sådanne køretøjer mellem medlemsstater, som allerede tillader køretøjerne i den nationale transport, udgør klart en lovgivningsmæssig flaskehals, som skaber en hindring for den frie bevægelighed for varer på tværs af grænser. Endvidere er forbuddet ikke foreneligt med målet om mere effektiv transport og styrket bæredygtighed gennem samordning af transportformer. EØSU opfordrer derfor Kommissionen til at tage initiativ til at ophæve forbuddet. På længere sigt må det vurderes, om anvendelsen af længere køretøjer, som anvender nye brændstoftyper etc., kunne kobles til udviklingen af de multimodale transportkorridorer, der nævnes i køreplanen som en del af det centrale TEN-T-netværk. Det samme gælder naturligvis indførelsen af længere og tungere tog i EU, der skal styrke jernbanekapaciteten i sådanne multimodale transportkorridorer. Udvalget er klar over, at forudsætningen for en positiv vurdering af enhver ændring af vægtbelastningen på vejene er, at denne ændring ikke har negative konsekvenser for den multimodale brug af transportenheder, særligt den kombinerede jernbane-/vejtransport. Alle ekstra infrastrukturomkostninger, der forårsages af længere eller tungere køretøjer eller tog, skal naturligvis vurderes præcist og fordeles på passende vis mellem de brugere, der har fordel af ændringen.
4.9

EØSU henstiller, at Kommissionen sørger for, at der fortsat er gennemsigtighed for den endelige forbruger, trods det at mobilkommunikation også involverer andre aktører.
4.5.1

Mål 4» Sikre en bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne « vedrører umiddelbart EU's fiskeripolitik. Der er stadig tale om et frontalt interessesammenstød mellem områderne erhvervsfiskeri og beskyttelse af biodiversiteten. Det kan ikke undre, at målene for fiskeriet (f.eks. aktion 13: »Forbedre forvaltningen af de fiskede bestande«) er yderst generelle og stort set ikke indeholder kvantificerbare mål for naturbeskyttelsen. EØSU støtter målet om, at fiskebestandene fra 2015 (og ikke først fra 2020) skal bevares på (eller genoprettes til) niveauer, som »kan frembringe maksimale bæredygtige fangstniveauer«, men man skal erkende, at dette er et mål, som i højere grad tager sigte på erhvervsfiskeri end på naturbeskyttelse. Imidlertid har forhandlingerne i Rådet vist, at der er betydelig modstand mod selv sådanne uforpligtende formuleringer. EØSU ser dette som et tegn på, at biodiversitetspolitikken stadig prioriteres lavere end produktionsmetoder, som man for længst har erkendt ikke er bæredygtige. EØSU vil intensivt følge med i de videre forhandlinger om en reform af fiskeripolitikken.