En køreplan for at nå frem til en mere ensartet ekstern repræsentation for euroområdet i internationale fora

1. Indledning

For at kunne fuldføre ØMU'en må større ansvarlighed og integration i EU og euroområdet følges op af en styrkelse af institutionerne. Et af de områder, hvor traktaten eksplicit omhandler konkrete skridt i retning af dette mål, og hvor det derfor kan gøres allerede i dag, er den eksterne repræsentation for euroområdet.

Euroområdet er en stor åben økonomi med et internationalt politikansvar.

Euroområdets økonomiske og finansielle vægt og det forhold, at der er en fælles penge- og valutakurspolitik, har gjort, at euroområdets politiske beslutninger og økonomiske udvikling har fået større og større betydning for verdensøkonomien. Euroen er en velfungerende og stabil valuta. Den deles af 19 EU-medlemsstater og mere end 330 millioner borgere. Den har givet sine medlemmer prisstabilitet og beskyttet dem mod ekstern ustabilitet. Trods den seneste krise er den fortsat den næstvigtigste valuta i verden med en andel på næsten en fjerdedel af de globale valutareserver og med næsten tres lande og territorier rundt om i verden, der enten direkte eller indirekte har bundet deres valuta til den.

Euroområdets politiske betydning er blevet meget større inden for de senere år. Med det europæiske semester og vedtagelsen af den såkaldte sixpack-og twopack-lovgivning samt traktaten om stabilitet, samordning og styring i Den Økonomiske og Monetære Union er der sket en integration, styrkelse og udvidelse af overvågningen på EU-plan af medlemsstaternes politikker på væsentlige områder af makroøkonomisk og budgetmæssig betydning. Den Europæiske Stabilitetsmekanisme blev indført som en permanent kriseløsningsmekanisme for landene i euroområdet. Unionen har også indført Bankunionen med centraliseret tilsyn og afvikling for banker i euroområdet, og den er åben for alle andre medlemsstater.

Denne udvikling er ikke slået igennem i den eksterne repræsentation for Unionen, når den udøver sine specifikke beføjelser hvad angår euroområdet (herefter benævnt " ekstern repræsentation for euroområdet"). Det indebærer, at euroområdets stemme har en begrænset effekt i de internationale finansielle institutioner. De fremskridt, der er gjort med hensyn til at fremme den interne integration i euroområdet, må projiceres over på det eksterne plan, blandt andet ved en mere samlet ekstern økonomisk repræsentation. Den eksterne repræsentation må gøres mere sammenhængende, således at euroområdet vil kunne spille en mere aktiv rolle i internationale finansielle institutioner og effektivt vil kunne forme sin fremtidige rolle i den globale finansielle arkitektur. Dette koncept blev allerede fremhævet som en af nøgleprioriteterne i Kommissionens plan for en udbygget og egentlig Økonomisk og Monetær Union.

I de fem formænds rapport fra juni 2015 om den kommende Økonomiske og Monetære Union blev det yderligere understreget, at en styrket international stemme er en integrerende del af de igangværende bestræbelser på at forbedre den økonomiske styring i euroområdet. Og eftersom ØMU'en bevæger sig i retning af økonomisk, finansiel og finanspolitisk union, bør dens eksterne repræsentation også være mere og mere samlet.

Europa-Parlamentet har også krævet en samlet ekstern repræsentation for euroområdet.

Der er gjort betydelige fremskridt med hensyn til at styrke Unionens og euroområdets eksterne repræsentation i mange internationale økonomiske og finansielle fora, men der må gøres endnu mere for at nå frem til en egentlig samlet ekstern repræsentation.

I denne meddelelse gives der derfor en køreplan, som skal føre til en mere samlet ekstern repræsentation for ØMU'en, og som der vil kunne opnås konsensus om i Rådet og Europa-Parlamentet. Denne proces skal forløbe gradvis.

Den eksterne repræsentation for euroområdet er stadigvæk særdeles fragmenteret i Den Internationale Valutafond (IMF), som gennem sine låneinstrumenter og sin overvågning er en institutionel nøgleaktør inden for global økonomisk styring. Kommissionen fremsætter derfor parallelt hermed et lovgivningsforslag om foranstaltninger til etablering af en samlet repræsentation for euroområdet i IMF. Det skal dog ikke være til hinder for, at der fremover kan ske en udvikling, som vil nødvendiggøre en yderligere styrkelse af euroområdets repræsentation også i andre internationale fora.

2. nuværende euroområderepræsentation i internationale fora

Til trods for at der er store interesser for euroområdet på spil, er den eksterne repræsentation for euroområdet i IMF for øjeblikket stærkt fragmenteret og ikke særligt effektiv.

IMF er gennem sine låneinstrumenter og sin overvågning et væsentligt element for den globale og finansielle styring. IMF har sammen med Kommissionen og ECB spillet en nøglerolle i udformningen af programmer, der skal redde medlemsstater, som er ramt af statslige gældskriser. Desuden betyder den styrkede styringsramme for økonomisk politiksamordning og kraftig konvergens af finansiel sektorregulering og -tilsyn i forbindelse med Bankunionen, at IMF fremover vil blive nødt til at gå langt videre end til et nationalt perspektiv i sin vurdering af tilsyn og krisestyring i euroområdet. Ved at have en effektiv repræsentation for euroområdet vil det være muligt at give et fælles budskab fra euroområdet i IMF om emner som økonomisk politik og finanspolitik, makroøkonomisk overvågning, valutakurspolitikker og finansiel stabilitet. Det vil også være en fordel for tredjelande, hvis der er en mere sammenhængende repræsentation, navnlig med et stærkere og mere konsekvent bidrag fra euroområdet til global økonomisk og finansiel stabilitet.

På baggrund heraf fokuseres der i denne meddelelse og det tilhørende lovgivningsforslag på IMF som det første skridt i styrkelsen af den eksterne repræsentation for euroområdet.

Målet med at sikre en passende repræsentation for Unionen generelt og euroområdet i særdeleshed går helt klart videre end repræsentationen i IMF og er også relevant i en række andre internationale fora, hvoraf nogle bliver nævnt nedenfor.

Med en passende repræsentation i G7 og G20 får Unionen og euroområdet mulighed for at give input til den globale politiske dagsorden og for at fremme europæiske løsninger på globale udfordringer i nøgleområder som makroøkonomisk politiksamordning, reform af finansiel regulering og gennemsigtighed på skatteområdet. På lederniveau i G7 er Unionen og euroområdet repræsenteret ved formanden for Det Europæiske Råd og formanden for Kommissionen. På finansministerniveau og på centralbankchefniveau i G7 er euroområdet repræsenteret ved Eurogruppens formand, Kommissionen og Den Europæiske Centralbank (ECB). På stats- og regeringschefniveau i G20 er Unionen og euroområdet repræsenteret ved formanden for Det Europæiske Råd og formanden for Kommissionen. Kommissionen og ECB forelægger euroområdets holdninger, når G20 drøfter anliggender vedrørende euroområdets beføjelser på møder for finansministre og centralbankchefer.

Rådet for Finansiel Stabilitet (FSB) samordner det internationale arbejde med finansiel regulering og er politisk ansvarligt over for G20. Kommissionen og ECB repræsenterer som medlemmer Unionens jurisdiktion. Kommissionen er også medlem af FSB's Afviklingsstyringsgruppe. Med repræsentationen i FSB er der mulighed for at give input til udviklingen og gennemførelsen af effektive regulerings- og tilsynspolitikker og for at tage fat om sårbarheder, der påvirker finansielle systemer, med henblik på global finansiel stabilitet.