EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 1.6.2011 
SEK(2011) 672 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
Forslag til 
 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING 
om europæisk standardisering og om æn dring af Rådets direktiv 89/686/EØF og 
93/15/EØF og direktiv 94/9/EF, 94/25/EF, 95/16/EF, 97/23/EF, 98/34/EF, 2004/22/EF, 
2007/23/EF, 2009/105/EC og 2009/23/EF 
{KOM(2011) 315 endelig} 
{SEK(2011) 671 endelig}  
 
DA 1   DA Ansvarsfraskrivelse:  Dette resumé forpligter kun de tjenestegrene i Kommissionen, der har 
været involveret i udarbejdelsen, og foregriber på ingen måde en eventuel senere afgørelse 
truffet af Kommissionen. 
1. I DENTIFIKATION AF PROBLEMET  
Dette dokument vedrører kun det europæiske  standardiseringssystem, hvor de tre 
uafhængige europæiske standardiserings organer CEN, CENELEC og ETSI (herefter 
benævnt "ESO'er") spiller en central rolle, og standarderne for interoperabilitet inden 
for ikt. 
Standarder og standardisering er meget effe ktive politikværktøjer for EU. Den blotte 
eksistens af standarder er, navnlig i tilfæl de af grænseoverskridende transaktioner, 
handelsfremmende på grund af deres posi tive omkostningsbegrænsende virkninger 
og reduceringen af informationsasymmetr ier mellem udbuds- og efterspørgselssiden. 
En række økonometriske undersøgelser har konstateret en klar  sammenhæng på et 
makroøkonomisk plan mellem en økonomis standardisering og dens produktivitetsvækst, handel og generelle økonom iske vækst. Unders øgelser viser, at 
de eksisterende standarder bidrager til BNP i størrelsesordenen 1 procentpoint pr. år. 
Selv om standarder og standardisering har meget bredere fordele for den europæiske 
økonomi, bruges de som politikinstrumenter til bl.a. at sikre, at det indre marked 
fungerer, at netværk og systemer er interoperable, især inden for ikt, at der er et højt 
niveau af forbruger- og miljøbeskyttelse,  og at der skabes mere innovation og social 
integration. 
De offentlige høringer af interesseparter og en rapport fra Europa-Parlamentet om 
fremtiden for europæisk standardisering
1 har imidlertid vist, at der er visse 
problemer, der bør behandles. 
Europæiske standarder spiller en meget vigt ig rolle for, hvordan det indre marked for 
industriprodukter fungerer.  Europæiske standarder erstat ter nationale standarder, der 
ofte er i strid med hinanden, hvilket kan sk abe hindringer for adgangen til et nationalt 
marked. Europæiske standarder kan i forbindelse med denne konsekvensanalyse deles op i to kategorier:  
• Europæiske standarder udarbejd et på anmodning fra Kommissionen
 på grundlag 
af et såkaldt "mandat", hvorefter ESO'er ne opfordres til at udarbejde tekniske 
specifikationer af normativ karakter, so m opfylder de krav, der er fastsat i 
mandatet. Disse standarder kan inddeles i to underkategorier: 
– Harmoniserede standarder sikrer, at  produkterne opfylder de væsentlige 
krav som fastsat i EU-lovgivningen. Overensstemmelse med en 
"harmoniseret" europæisk standard ga ranterer, at produkter opfylder det 
krævede sikkerhedsniveau. Brugen af harmoniserede standarder er dog 
stadig frivillig, og en fabrikant kan anvende enhver anden teknisk løsning, som påviser, at den pågældendes produkt opfylder de 
væsentlige krav. Andelen af harmoniserede europæiske standarder er 
                                                
 
1 A7-0276/2010. 
 
DA 2   DA steget de sidste to årtier, fr a 3,55 % til 20 % i 2009. Dette viser 
standardernes stigende betydning som instrumenter til at ledsage EU-
lovgivningen2. 
– Andre europæiske standarder til st øtte for europæiske politikker. 
• De resterende europæiske standarder  vedtages uden for EU-lovgivningen på 
initiativ fra virksomheder, nationale standardiseringsorganer eller andre 
interesseparter, eller på anmodning fra Kommissionen.  
1.1. Problem 1: Processen for vedtagels e af europæiske standarder, som 
Kommissionen anmoder om, er ikke hurtig nok 
I en verden og et samfund, der ændrer sig hu rtigt, især inden for sektorer, der er 
kendetegnet ved meget korte produktlevetid er og produktudviklingscyklusser, skal 
standarderne holde trit med den hurtige te knologiske udvikling. Vi sse interesseparter 
fastholder, at hele processen med at etable re europæiske standard er er for langsom, 
selv om klager over langsom standard isering kan være mindre relevante for 
teknologier med lange udviklings- og de ployeringstider. I øjeblikket er 
udviklingstiden for CEN- og CENELEC-p rodukter mellem 21,5 og 36 måneder, 
mens den typiske tidsramme for ETSI-pr odukter er 12 til 24 måneder. Men hele 
udviklingsprocessen kan være meget længere  for standarder, de r er udviklet på 
anmodning fra Kommissionen. Fo r disse standarder er de r fire hovedfaser, nemlig 
forberedelse af mandatet og positiv udtal else fra det udvalg, der er nedsat ved 
direktiv 98/34/EF, ESO'ernes accept af ma ndatet samt påbegyndelsen af arbejdet, 
udviklingen af selve standarden og offe ntliggørelsen af referencen på den 
harmoniserede standard i EUT og indsigelsesproceduren. 
1.2. Problem 2: Underrepræsentation af små og mellemstore virksomheder og 
samfundets interessepart er i den europæiske standardiseringsproces 
Flere undersøgelser viste, at SMV'erne stød er på en række problemer med hensyn til 
standarder og standardiseri ng. Et af de vigtigste problemer er ifølge mange 
interesseparter, at SMV'erne generelt er underrepræsenteret i 
standardiseringsarbejdet, især  på europæisk plan. Desuden vedrører standarder ofte 
borgernes sikkerhed og velvære, netværks effektivitet, miljøet og andre områder for offentlig politik. Selv om standarder spiller en vigtig rolle i samfundet, er relevante 
interesseparters holdning ikke i tilstrækkelig grad integreret i standardiseringsprocessen i EU. For at tage fat på problemet med utilstrækkelig repræsentation af SMV'er og samfundets in teresseparter i standardiseringsarbejdet 
betales der finansielle bidr ag til organisationer, de r repræsenterer SMV'er og 
samfundets interesseparter. Kriterierne  for at kunne modtage disse bidrag, 
betingelserne for deres anvendelse og t ypen af finansielle bidrag er meget 
forskellige. Nogle organisationer modtager tilskud til aktioner, mens andre modtager 
driftstilskud.  
                                                
 
2 Detaljerede tal findes i bilag 3, mens bilag 4 indeholder en oversigt over EU-lovgivningen, hvor 
europæiske standarder anvendes som et middel til at formode, at der er overensstemmelse med de 
væsentlige krav. 
 
DA 3   DA 1.3. Problem 3: Det er på nuværende ti dspunkt ikke muligt at henvise til 
"standarder fra fora og konsortier" i forbindelse med offentlige indkøb af ikt.  
Inden for ikt er der mange af de standarder, der sikrer interoperabi litet, der ikke er 
udarbejdet af ESO'erne, men af globale fo ra og konsortier. Dette gælder især for 
standarder vedrørende Inte rnet og World Wide Web. Prim ært som følge af mangel på 
specialiseret ekspertise dække r de traditionelle standard iseringsorganisationer ikke 
ikt-området, og derfor foregår en stor del af det globale ikt-st andardiseringsarbejde 
uden for det formelle europæiske og inte rnationale standard iseringssystem.  
Henvisninger til standarder i forbindelse med offentlige indkøb kan være et vigtigt 
middel til at fremme innovation, samtidig me d at de offentlige myndigheder får det 
nødvendige redskab til at varetage deres opga ver især på lead markets som f.eks. e-
sundhed. Offentlige indkøb skal være i overensstemmelse med direktiv 2004/18/EF, som skelner mellem formelle standarder og andre tekniske specifikationer, for hvilke 
der desuden skal forelægges en beskrivelse af funktionelle krav. Når offentlige myndigheder henviser til teknisk e standarder i de tekniske  specifikationer, bør de 
også præcisere, hvorvidt tilbudsgiverne har mulighed for at godtgøre, at deres tilbud opfylder specifikationerne, også selv om det ikke er i overensstemmelse med den 
angivne tekniske standard. Når der skal indkøbes ikt-tjenesteydelser og -produkter, 
kan andre krav imidlertid være vigtig ere. De offentlige myndigheder skal kunne 
definere deres ikt-strategier og -strukturer , herunder interoperabi litet på tværs af 
grænser, og vil indkøbe ikt-systemer/ik t-tjenesteydelser og ikt-produkter eller 
komponenter heraf, som opfylder deres krav.  
2. M
ÅL 
2.1. Generelle politiske mål 
Dette initiativ tager sigte på at øge andelen af standarder og europæisk 
standardisering på et bedre fungerende  indre marked og stimulere vækst og 
innovation og fremme af de europæiske  virksomheders konkurrenceevne, især 
SMV'erne.  
2.2. Specifikke målsætninger 
• Reducere den tid, som standardiserings processen for standarder, der er 
udviklet på anmodning fra Kommissionen, tager. 
• Sikre, at SMV'er og samfundets interess eparter er behørigt  repræsenteret i 
standardiseringsprocessen, især i forb indelse med standarder udviklet på 
anmodning fra Kommissionen. 
• Udvide anvendelsen af ikt-standarder og dermed styrke interoperabiliteten 
gennem et mere integreret europæis k marked for offentlige indkøb af ikt-
produkter og -tjenesteydelser, især i fo rbindelse med etablering af et "indre e-
marked".  
• Fjerne tvetydigheder i de ek sisterende retlige rammer. 
 
DA 4   DA 3. K ONSEKVENSANALYSE  
3.1. Problem 1: Den europæiske standard fastlæggelsesproces er ikke hurtig nok 
3.1.1. Løsningsmodel 1.0: Grundscenariet 
Situationen som beskrevet ovenfor. Dette s cenarie tjener som referencescenarie ved 
vurderingen af de andre løsningsmodeller. 
3.1.2. Løsningsmodel 1.A: Fastsætte frister for levering af europæiske standarder.  
Fordelen ved denne løsning er, at europæ iske standarder vil foreligge efter en 
forholdsvis kort frist. Det antages, at ESO' erne vil acceptere kortere frister, og at de 
kan overbevise tekniske eksperte r, der vil være vi llige til at bruge mere tid på at 
udvikle en standard. De positive økonomiske fordele ved, at en standard foreligger 
tidligere, anslås at udgøre en  vækstrate på omkring 1 pr ocentpoint pr. år for det 
produkt eller den tjenesteydelse, de r er omfattet af standarden.  
Ud over den omstændighed, at denne løsning kun omfatter de harmoniserede 
standarder og de europæiske standarder , som Kommissionen har anmodet om, vil en 
frist, som forpligter ESO'erne til at øge tempoet i den formelle standardfastlæggelsesproces, kunne have nega tiv indvirkning på standardens kvalitet. 
Der kan kun vindes tid ved at reducere kons ensus og tilsvarende forkorte (eller 
undgå) en af de mellemliggende høringsfaser.  
Fristerne for alle europæis ke standarder og produktion af mindst det samme antal 
standarder på mindre tid vil kunne medfør e øgede omkostninger (hyppigere møder 
for eksempel) på årsbasis. Der ville være årlige ekstraomkostninger pr. standard på 
ca. 150 000 til 200 000 EUR, hvis standarderne  skulle være færdigbehandlet inden 
for 2 år. Stigningen i tempoet vil kun være mulig, hvis industrien og andre 
interesseparter er enige om at dele de ekstra omkostninger, eller hvis Kommissionen 
dækker dem. Medmindre der træffes særlige foranstaltninger, vil frister for alle 
europæiske standarder derfor nødvendigvis få  en negativ indvirkni ng på inddragelsen 
af SMV'erne og samfundets interesseparter.  
3.1.3. Løsningsmodel 1.B: Oprette et europæisk agentur for st andarder, som kan forvalte 
standardfastlæggelsesprocessen.  
Fordelen ved denne løsningsmodel er, at ag enturet skal overvåges  af EU's lovgivende 
myndigheder, og at det vil bl ive vanskeligere at afvise mandater til udarbejdelse af 
europæiske standarder. Oprettelsen af et nyt europæisk standardiseringsagentur ville 
betyde, at anmodninger om harmoniserede st andarder ville bliv e håndteret som en 
prioritet. Omfanget af overlapning af admini strative ressourcer og udgiftsniveauet vil 
være lavere, og al tilgængelig ekspertise vil blive samlet på et sted. Desuden vil 
SMV'ers deltagelse i standardiseringsprocessen kunne forbedres. 
Denne løsningsmodel er imidlertid for bundet med betydelige ulemper. Den kræver 
frem for alt tæt samarbejde med de natio nale standardiseringsorganer for at kunne 
være anvendelig. Et europæisk standardis eringsagentur ville ikke kunne fungere 
uden deres hjælp. Desuden ville et agentur ikke kunne levere den ekspertise, der er nødvendig for at udføre et teknisk udvalg s opgaver. Derfor vil enighed mellem 
eksperterne stadig være påkrævet, uanset om arbejdet udføres under ledelse af en 
 
DA 5   DA ESO eller et agentur. Denne løsningsmode l vil helt sikkert medføre betydelige 
ekstraudgifter for EU-budgettet. Kommissione n bidrager i øjeblikket med 21,2 mio. 
EUR, dvs. ca. 47 % af den samlede indkom st for de tre ESO'er (44 000 000 EUR). 
Resten af ESO'erne finansieres hovedsagel ig af medlemmernes gebyrer og bidrag. 
Det skal erindres, at anta llet af standarder med manda t fra Kommissionen udgør en 
forholdsvis lille andel af det samled e antal produkter udstedt af ESO'er.  
3.1.4. Løsningsmodel 1.C: Gennemsigtige og fore nklede procedurer for harmoniserede 
standarder og andre europæiske standarder,  som Kommissionen har anmodet om.  
En mere organiseret regelm æssig årlig eller flerårig planlægningsproces ville øge 
arbejdsbyrden for Kommissionen, men ville have en generel positiv virkning. Den vil gøre det muligt for ESO'erne at fore gribe kommende anmodninger og afkorte 
godkendelsesprocessen, så harmoniserede stan darder er hurtiger e tilgængelige på 
markedet til brug for virksomhederne. De nne valgmulighed ville have en positiv 
indvirkning på det indre marked og konku rrenceevnen i virksomhederne (herunder 
små og mellemstore virksomheder) ved at forkorte perioden for udstedelse af 
mandater med ca. 6 måneder (ved at fjerne  den særskilte høring af udvalget), mens 
der kunne skæres yderligere seks måneder af  den afsluttende proces gennem større 
effektivitet, når der ingive s klager. Ingen negative vi rkninger eller supplerende 
omkostninger kan identificeres. Selv om denne valgmulighed samlet set har en 
positiv indvirkning uden negative konsekvenser, vil den største ulempe være, at den kun ville gælde harmoniserede standarder  og standarder, der er udviklet på 
anmodning af Kommissionen, så den ville ikke have indflydelse på tempoet i 
forbindelse med andet europæisk standardiseringsarbejde. 
3.2. Problem 2: Inddragelse af SMV'erne og samfundets interesseparter i den 
europæiske standardiseringsproces 
3.2.1. Løsningsmodel 2.0: Grundscenariet (dvs. finansielle bidrag til SMV'erne og 
repræsentation af samfundets interesseparter) 
Situationen som beskrevet ovenfor. Dette s cenarie tjener som referencescenarie ved 
vurderingen af de andre løsningsmodeller. 
3.2.2. Løsningsmodel 2.A: Lette SMV'ers og samfundets interesseparters direkte 
repræsentation inden for de europæiske standardiseringsorganisationer  
Længerevarende direkte deltagelse af tekni sk kompetent personale fra individuelle 
SMV'er og samfundets interesseparter i forbindelse med tekniske udvalgs møder og 
drøftelser gør det muligt for dette personale at opbygge et omdømme inden for standardiseringsorganerne. Derudover kan pe rsonalet arbejde dire kte på at påvirke 
processen. Deltagelse i standardiseringsproces sen kræver en stærk teknisk forståelse 
af foreslåede standarder og deres sammenhæng. Dertil kommer, at deltagerne på forhånd må være forberedt på at forpligte sig på de betydelige investeringer i tid og 
energi, der er nødvendige for at følge de løbende interne drøftelser om emnet for den fremtidige standard. Den generelt acceptere de retningslinje er, at meningsfuld 
deltagelse i et teknisk udvalg eller en arbejdsgruppe kræver mindst 20 % af en 
persons tid. 
 
DA 6   DA 3.2.3. Løsningsmodel 2.B: Stemmeret til organisa tioner, der repræsenterer SMV'er og 
samfundets interesseparter i ESO'erne  
Tildeling af stemmeret til et meget begræn set antal repræsentative organisationer i 
forbindelse med teknisk arbejde i CEN v il have en meget positiv indvirkning på 
inddragelsen af SMV'er og samfundets in teresseparter. Andre delegationer med 
stemmeret vil dermed sku lle tage hensyn til synspunkt er tilkendegivet af SMV-
repræsentanter og samfundets interesse parter. Ingen nega tive virkninger kan 
identificeres. Tildeling af stemmeret til andre organisationer end nationale standardiseringsorganer bør imidlertid fo rhandles og aftales med medlemmerne af 
ESO'erne, og dermed er gennemførlighede n af denne løsningsmodel usikker. 
Endvidere kan det indebære betaling af et  højere medlemskontingent, hvilket vil øge 
omkostningerne ved denne løsningsmodel for organisationer, der repræsenterer 
SMV'er og samfundets interesseparter.  
3.2.4. Løsningsmodel 2.C: Styrke organisationer, der repræsenterer SMV'er og samfundets 
interesseparter inden for ESO'erne ved at  give mulighed for et driftstilskud 
Det positive aspekt ved denne løsningsmode l er, at den skaber mulighed for løbende 
støtte til organisationer, der repræsenterer SMV'er og samfundets interesseparter, så 
de kan konsolidere deres rolle i standardis eringsprocessen. Det andet positive aspekt 
er, at muligheden for et driftstilskud indeho lder et stærkt incitament til ESO'er til 
fortsat at overveje disse organi sationer som fast e partnere i 
standardiseringsprocessen, så ledes at udtalelse r fra disse organisationer tilgodeses 
behørigt i det tekniske arbejde med europæ iske standarder. De nne valgmulighed vil 
imidlertid kræve en undtagelse fra principp et om degressivitet i den basisretsakt, i 
henhold til hvilken der tildeles støtte. Denne løsning kræver desuden, at de 
budgetmæssige beløb, der i øjeblikket er  spredt over flere budgetposter, som 
minimum vil kunne opretholdes af budgetm yndigheden. Ingen ne gative virkninger 
kan identificeres. 
3.3. Problem 3: Det er på nuværende ti dspunkt ikke muligt at henvise til 
"standarder fra fora og konsortier" i forbindelse med offentlige indkøb af ikt. 
3.3.1. Løsningsmodel 3.0: Grundscenariet 
Situationen som beskrevet ovenfor. Dette s cenarie tjener som referencescenarie ved 
vurderingen af de andre løsningsmodeller. 
3.3.2. Løsningsmodel 3.A: Genoptage gennemførels en af mekanismerne i Rådets beslutning 
87/95/EØF vedrørende offentlige indkøb og politikkerne i forbindelse hermed 
 
Fordelen ved denne model er, at der ikke  kræves lovgivningsændringer, og at de 
hertil svarende administrative omkos tninger for EU-lovgivningsmyndigheden og 
medlemsstaterne kan undgås. Men at omdanne  standarder fra fora og konsortier til 
europæiske standarder fører til ekstra af gifter, ansvar og omkostninger for ESO'erne. 
En betydelig del af disse udgifter ville skulle dækkes af Kommissionen. Desuden vil 
ESO'erne være ansvarlige for regelmæssig revision og opdatering af standarden. De 
omstændigheder, der er omhandlet i artikel 5, stk. 3, svarer des uden ikke længere til 
den teknologiske virkelighed på markedet . Denne mulighed vil derfor kunne kræve 
en meget bred fortolkning af bestemmels erne i beslutning 87/ 95/EØF. På grund af 
 
DA 7   DA mangelen på retssikkerhed vil konsekvenser for det indre marked, SMV'er, offentlige 
myndigheder, forbrugere og innovation være minimal. Der vil imidlertid ikke være nogen budgetmæssige virkninger.  
3.3.3. Løsningsmodel 3.B: Mulighed for at henvis e til "standarder fra fora og konsortier"  
Den vigtigste fordel ved denne model er , at muligheden for i forbindelse med 
offentlige indkøb at henvise til standarder fra fora og konsortier på et solidt retsgrundlag forventes at modvirke tendens en til markedsfragm entering og have en 
positiv indvirkning på det indre marked, navnlig for virksomheder, der leverer varer eller tjenesteydelser, som opfylder disse standarder fra fora og konsortier. Denne 
valgmulighed vil få positive indirekte vir kninger for offentlige myndigheder, SMV'er 
og forbrugere på grund af spredningen af højteknologisk forbrugerelektronik med 
netværksvirkninger.  
Disse positive virkninger kan imidlertid være forbundet med tilsvarende risici. En 
vigtig risiko er, at standarder fra fora  og konsortier kan i ndeholde privatejede 
teknologier, hvorved et faktisk monopol på en teknologi vil resu ltere i et faktisk 
monopol på markedet for tjenesteydelser og varer baseret på denne teknologi. Dette 
ville begunstige den eneste leverandør af denne teknologi. Dermed ville det være 
nødvendigt, at standarder fra fora og kons ortier som minimum skulle overholde 
rimelige og ikkediskriminerende vilkår  (FRAND) for politikker vedrørende 
intellektuelle ejendomsrettigheder, som det er tilfældet med ESO' erne, eller operere 
på et gratis grundlag. Dette  er blandt de fastlagte kriterier eller attributter
3, på 
grundlag af hvilke de bør udvælges og vur deres af Kommissionen med bistand fra 
interesseparter gennem en rådgi vende "platform" bestående af  en meget bred vifte af 
interesserenter og berørte pa rter og uden adgang til lønnet ekstern ekspertbistand.  
3.3.4. Løsningsmodel 3.C: Yde udvalgte private fora og konsortier status som anerkendte 
organer i henhold til direktiv 98/34/EF.  
Virkningerne af denne løsningsmodel afhænge r af en række eksterne faktorer, såsom 
viljen hos de udvalgte fora og konsortier til at blive anerkendt og lade sig underkaste kontrol med hensyn til WTO-kriterier vedrøren de standardisering.  Fora og konsortier 
kan være tilbageholdende med at ansøge om  anerkendelse som følge af de ekstra 
udgifter til akkreditering, periodisk fornyels e heraf (f.eks. udgifter til intern revision), 
og de omkostninger, der er forbundet med overholdelse af proceduremæssige krav, 
samt overvejelser vedrørende deres "uafhæ ngighed". I tilfælde af anerkendelse skal 
fora og konsortier være i overensstemmelse med visse proceduremæssige aspekter af 
den formelle standardisering, som kan sinke  den fremtidige udvikling af standarder. 
Anerkendelse af private fora og konsor tier vil medføre bemærkelsesværdige 
problemer, hvad angår styring og koordine ring. Private fora og konsortier har 
sædvanligvis betragtelige medlemsgebyrer, hvilket kan hæmme SMV'ers deltagelse i 
standardiseringsprocessen og udgøre en disk riminerende faktor. SMV'erne vil få 
større udfordringer i forbindelse med aktiv deltagelse i konsortier, men færre 
problemer i forbindelse med passiv overv ågning af disses aktiviteter. Større 
virksomheder er derfor me re tilbøjelige til at høste gevinster ved deres aktive 
                                                
 
3 En liste over mulige attributter findes i punkt 2.1 i Kommissionens "Hvidbog om modernisering af ikt-
standardiseringen i EU – vejen frem ", KOM (2009) 324 af 3.7.2009. 
 
DA 8   DA standardiseringsforpligtelser. Under alle omstændigheder ville denne løsning kræve 
en omhyggelig kontrol af de proceduremæssige  garantier fra de pågældende fora og 
konsortier som led i udvælgelsesprocessen.  
Denne løsningsmodel ville indebære ekstra udgifter for fora og konsortier, navnlig til 
påvisning af opfyldelsen af WTO-kr iterier og især i forbindelse med 
proceduremæssige krav samt overvejel ser vedrørende deres "uafhængighed". I 
tilfælde af anerkendelse skal fora og konsortier opfylde de proceduremæssige 
aspekter af den formelle standardisering og  vil skulle opfylde et anerkendt organs 
opgaver. Ingen af disse aspekt er føjer værdi til standard ens indhold og kvalitet. Det 
vil også kræve yderligere midler fra EU's budget, da det vil være rimeligt for organisationer, som opfylder alle  kriterier, at være berettiget  til et finansielt bidrag 
fra EU. 
4. S
AMMENLIGNING AF LØSNINGSMODELLER  
Løsningsmodellerne for de tre problemområ der sammenlignes ud fra kriterierne for 
virkningsgrad (i hvilket omfang de opfylder de specifikke mål?), effektivitet (med 
hvilke omkostninger de gør det) og samm enhæng med EU's øvrige politikker. På 
dette grundlag foreslås følgende løsningsmodeller anvendt: 
• En kombination af løsningsmodel 1.A (fastsæ tte frister for leveri ng af europæiske 
standarder) og 1.C (gennems igtige og forenklede procedurer for harmoniserede 
standarder og andre europæ iske standarder, som Kommissionen har anmodet om). 
• Løsningsmodel 2.C: Styrke organisati oner, der repræsenterer SMV'er og 
samfundets interesseparter inden for ES O'erne ved at give mulighed for et 
driftstilskud. 
• Løsningsmodel 3.B: Mulighed for at he nvise til "standarder fra fora og 
konsortier".