Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 88/609/EØF om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg« () (1999/C 101/13)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 23. oktober 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 130 S at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede J. Ignacio Gafo Fernández til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 8. januar 1999.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 360. plenarforsamling af 27.-28. januar 1999, mødet den 27. januar 1999, følgende udtalelse med 92 stemmer for, 25 imod og 20 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. Det foreliggende forslag indebærer en vidtrækkende revision af direktiv 88/609/EØF, hvis bestemmelser for de flestes vedkommende stadig er i kraft.

1.2. Revisionen er først og fremmest begrundet i følgende fem forhold:

- Direktivet fra 1988 kræver i sig selv en revision nu ti år efter dets ikrafttræden.

- Udviklingen i EU's energisituation, som er kendetegnet ved stadig større anvendelse af naturgas til energiproduktion samt en fortsat faldende kulproduktion i EU.

- Udviklingen på miljøbeskyttelsesområdet såsom vedtagelsen af direktiv 96/61/EF om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (IPPC) () og direktiv 96/62/EF om luftkvalitet () samt det stigende behov for bekæmpelse af forsuring () og jordnær ozon, der har direkte indvirkning på anvendelsesområdet for dette direktiv.

- EU's udvidelse med tre nye medlemsstater samt de internationale forpligtelser vedrørende grænseoverskridende forurening.

- De tekniske fremskridt, som kan give flere økonomisk attraktive muligheder for nedbringelse af SO2, NOx- og støvemissionerne.

1.3. Direktivforslaget indeholder flere ændringer af direktiv 88/609/EØF:

- anvendelsesområdet udvides, således at det kommer til at omfatte visse former for affald, der ikke er giftigt eller farligt (f.eks. biomasse), der herefter defineres som brændstof samt gasturbiner, der indgår i elproduktionssystemer,

- der satses på kombineret kraftvarmeproduktion, hvis den er teknisk og økonomisk gennemførlig, jf. Rådets nylige henstilling,

- de kompetente nationale myndigheders mulighed for midlertidigt at dispensere fra kravene, hvis et anlæg rammes af uheld, indskrænkes,

- emissionsgrænseværdierne fastsættes som daglige gennemsnitsværdier for nye anlæg, der sættes i drift fra den 1. januar 2000.

1.4. Det er dog i bilagene, at de mest vidtrækkende ændringer foretages:

- De nye emissionsgrænseværdier svarer til en generel reduktion af SO2- og NOx-emissionerne fra nye anlæg på omkring 50 % i forhold til de anlæg, der er blevet godkendt siden 1. juli 1987.

- Der indføjes nye emissionsgrænseværdier for gasturbiner.

- Procentsatsen for afsvovling forhøjes betydeligt for nye anlæg.

- Overvågningen af såvel eksisterende anlæg med en kapacitet på over 300 MW som nye anlæg med en kapacitet på over 100 MW styrkes, idet der i de fleste tilfælde kræves kontinuerlig måling.

- Den undtagelse, der var fastsat i den foregående version af direktivet, for anlæg med en kapacitet på 400 MW og derover, som ikke er i drift i mere end 2 200 timer om året, gælder ikke for anlæg, for hvilke der meddeles tilladelse den 1. januar 2000 eller senere.

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU bifalder, at Kommissionen nu fremlægger forslag om en revision af direktivet om store fyringsanlæg, hvilket ØSU opfordrede til i sin udtalelse om forslaget om svovlindholdet i flydende brændstoffer ().

2.2. ØSU glæder sig ligeledes over, at der i betragtningerne henvises til sammenkædningen mellem dette forslag og andre tiltag på EU-plan, herunder især direktiv 96/61/EF (IPPC), direktiverne om det indre marked for elektricitet og naturgas samt strategien for nyttiggørelse af affald, såsom udnyttelse af biomasse og kombineret kraft-varmeproduktion.

2.3. ØSU udtrykker også tilfredshed med, at der i betragtningerne henvises til de sundhedsfarer, som luftforureningen indebærer, og at det i forbindelse med kombineret kraft-varmeproduktion-påpeges, at denne produktionsform kan bidrage til at opfylde EU's mål om stabilisering af CO2-emissionerne.

2.4. Ikke desto mindre giver netop disse punkter anledning til de første kritiske kommentarer til nogle af forslagene i direktivet:

2.4.1. I direktivet om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening fastsættes det, at der skal anvendes et særligt kriterium for analysen af hvert enkelt anlæg i overensstemmelse med princippet om udvælgelse af den bedste, tilgængelige teknologi (BAT-kriteriet). Dette betyder, at kravene i et vist omfang »skræddersyes« til de enkelte anlæg og deres omgivende miljø. Nogle af forslagene, som vurderes nedenfor, er imidlertid meget strenge, hvilket i visse tilfælde kan give sig udslag i en for firkantet og ufleksibel anvendelse, som går videre end anbefalingerne i det nævnte direktiv.

2.5. ØSU bifalder, at forslaget overholder de mål, der blev opstillet i direktivet fra 1988 både for de daværende anlæg og for anlæg, der godkendes og sættes i drift i perioden mellem det oprindelige direktivs og det reviderede direktivs ikrafttræden. ØSU påpeger dog, at langt de fleste anlæg har måttet reducere deres emissioner betydeligt i den nævnte periode, fordi der på nationalt eller lokalt plan er indført strengere krav, som følger direktivet om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, der snart træder i kraft, samt forpligtelserne i UNECE-konventionen af 1979 om grænseoverskridende luftforurening over store afstande.

2.6. ØSU bakker op bag Kommissionens forslag om at træffe foranstaltninger for kombineret kraft-varmeproduktion, hvor det er teknisk og økonomisk gennemførligt.

2.7. ØSU kan heller ikke tilslutte sig den nye formulering af artikel 8 (rensningsudstyr, der ikke fungerer korrekt eller svigter). Denne formulering indebærer en klar indblanding i et spørgsmål, som ifølge subsidiaritetsprincippet helt og holdent skal varetages af de kompetente myndigheder i de enkelte medlemsstater - så meget mere som der i praksis ikke længere vil være mulighed for under force majeure-omstændigheder undtagelsesvis at anvende brændstof med et højere svovlindhold i en meget kort periode.

2.8. ØSU's kritiske holdning til det foreliggende forslag skyldes først og fremmest de nye emissionsgrænser for de forskellige brændstofkategorier i bilag III-VII og dermed også i artikel 9, stk. 3. ØSU ved, at disse grænseværdier er blevet mødt med skarp kritik fra samtlige energiproduktionssektorer, som mener, at de er mere vidtgående end de fastsatte mål og umulige at opnå med den disponible, rentable teknologi. Følgende argumenter kan fremføres:

2.8.1. Så skrappe krav går i mange tilfælde langt videre end dem, som i dag ville gælde for de enkelte anlæg i medfør af direktivet om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening. Som sagt tager dette direktiv hensyn til de specifikke vilkår, som de enkelte anlæg er underlagt i funktion af det omgivende miljø, idet der skal fastsættes en særskilt regulering af hvert enkelt nyt anlæg, før der gives driftstilladelse.

2.8.2. De nye grænseværdier, der opstilles i bilag III-VII betyder generelt en reduktion på henholdsvis 50 % for SO2-emissionerne og 30-50 % for NOx og svævestøv i forhold til de værdier, der blev fastsat for blot ti år siden, skønt den rentable teknologi efter ØSU's opfattelse ikke er fulgt med i samme takt.

2.8.3. De minimumsværdier for afsvovling, der fastsættes i bilag VIII for anlæg, som benytter fast brændsel, forekommer overdrevne, især for anlæg med en kapacitet på 50-100 MW.

2.9. Det foreslåede direktiv definerer biomasse som brændsel - også når det stammer fra affald (sålænge det er ubehandlet). ØSU støtter denne indfaldsvinkel, som kan medvirke til at øge genanvendelsen af affald. I tråd hermed anmoder ØSU Kommissionen om at undersøge muligheden for sidenhen at udvide definitionen af »brændsel« til andre veldefinerede, rene materialer, der bevisligt er uskadelige, og som i dag betragtes som affald.

2.10. Den økonomiske vurdering, som er anført i begrundelsen, burde efter ØSU's mening baseres på en grundigere analyse, da den er blevet kraftigt kritiseret af mange af de organisationer, som er blevet hørt. De mener, at forslaget vil skade det europæiske erhvervslivs konkurrenceevne.

2.11. ØSU har endvidere visse forbehold over for udtrykket »nye anlæg«, der anvendes hyppigt i det foreliggende forslag. ØSU ville foretrække, at nye anlæg under definitionerne i artikel 2 udtrykkeligt defineres som anlæg, for hvilke der er meddelt tilladelse i perioden fra den 1. juli 1987 til det reviderede direktivs ikrafttræden (for at undgå væsentlige ændringer af det gældende direktiv). Anlæg, for hvilke der meddeles tilladelse den 1. januar 2000 eller senere, bør defineres som anlæg af anden generation. Dette ville lette forståelsen af direktivet - og især bilagene - i den foreliggende reviderede form.

2.12. ØSU anmoder Kommissionen om snarest at undersøge denne revisions følger for de ultraperifere områder, hvor særlige geografiske og atmosfæriske forhold gør sig gældende. Det bør overvejes, om disse områder kan undtages fra nogle af de foreslåede bestemmelser.

2.13. ØSU stiller også et stort spørgsmålstegn ved, om det reviderede direktiv i praksis kan anvendes i de lande, der søger om optagelse i EU. Som ØSU for nylig har påpeget, er der behov for en rimelig overgangsperiode, inden ansøgerlandene kan opfylde direktivet fuldt ud.

2.14. Endelig havde ØSU i betragtning af dette forslags økonomiske og strategiske betydning, gerne set en kodificeret udgave af det oprindelige direktiv.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Der bør indføjes en ny betragtning 11a med følgende ordlyd: »De særlige vilkår i Fællesskabets ultraperifere regioner taler for, at der gennemføres særlige undersøgelser af nærværende direktivs indvirkning og anvendelighed på disse regioner; det må eventuelt overvejes, om der kan opnås en tilsvarende effekt på luftkvaliteten ved hjælp af andre foranstaltninger«.

3.2. I artikel 2 bør der indføjes en ny definition med følgende ordlyd: »Anlæg af anden generation«: anlæg, for hvilke der er meddelt tilladelse den 1. januar 2000 eller senere.

Bruxelles, den 27. januar 1999.

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 300 af 29.9.1998, s. 6.

() EFT L 257 af 10.10.1996.

() EFT L 296 af 21.11.1996.

() Jf. Kommissionens meddelelse om en EF-strategi til bekæmpelse af forsuring (KOM(1997) 88 endelig udg. af 12.3.1997).

() EFT C 355 af 21.11.1997.