DA Den Europæiske Unions Tidende C 57/24

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 50, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer

2013/C 57/10

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 51 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (1).

ENHEDSDOKUMENT

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer (2)

»LIETUVIŠKAS VARŠKĖS SŪRIS«

EF nr.: LT-PGI-0005-0853-28.01.2011

BGB ( X ) BOB ( )

1. Betegnelse:

»Lietuviškas varškės sūris«

2. Medlemsstat eller tredjeland:

Litauen

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren:

3.1. Produkttype:

Kategori 1.3 Oste

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1:

»Lietuviškas varškės sūris« er en umoden friskost med en trekantet prismeform og runde hjørner, og den brede ende bærer mærker efter knuderne på osteposen. Den spises frisk, røget, bagt eller tørret. Osten fremstilles på gammeldags vis, hvor mælken koaguleres ved udelukkende at tilsætte mælkesyrebakterier som starterkultur uden at anvende enzymer. Den får sin karakteristiske form ved at ostemassen føres manuelt i den traditionelle trekantede ostepose, som lukkes med en knude i den brede ende og derefter presses. Osten kan tilsættes salt og/eller krydderurter. Ostens størrelse afhænger af dens anvendelsesformål og kan variere fra et par hundrede gram til over 5 kg. Osten fremstilles uden tilsætnings-, smags- eller farvestoffer.

Kendetegn

Farve: De friske og tørrede oste er hvidgule. De bagte oste er gulligt-brune og kan være dækket af krydderier og/eller krydderurter, mens snitfladen er hvidgul. Det yderste lag på de røgede oste er mørkegult til brunt, mens ostenes snitflade er hvidgul.

Konsistens: Den friske ost er blød og homogen, forholdsvis kompakt og kan smuldre, når den skæres ud. Den bagte ost er homogen, kompakt og en anelse elastisk, mens den røgede ost er homogen, kompakt og nemt smuldrer. Den tørrede ost er homogen, hård, svær at skære og smuldrer, når den skæres ud. Hvis osten er tilsat krydderier, kan disse være fordelt ujævnt.

Aroma og smag: Typisk mælkesyresmag med antydninger af de anvendte krydderiers smag og aroma (kommen, salt osv.). De røgede oste har også en tydelig røget smag og aroma.

Fysiske og kemiske kendetegn

— Afhængig af dens sammensætning kan »Lietuviškas varškės sūris« have et fedtindhold på 7-25 vægtprocent eller være fedtfattig (op til 0,5 vægtprocent fedt).

— Tørstofindholdet afhænger af ostens fedtindhold og videre forarbejdning. Det skal være mindst 31 % i de friske, bagte og røgede oste og mindst 67 % i de tørrede oste.

— pH skal være mindst 4,3.

3.3. Råvarer (kun for forarbejdede produkter):

— komælk

— mesofil mælkebakterie

— salt

— krydderurter, der traditionelt dyrkes i Litauen (kommen, hvidløg, mynte osv.)

De råvarer, der anvendes til fremstilling af »Lietuviškas varškės sūris«, kan også have oprindelse uden for det geografiske område.

3.4. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse):

Der findes ingen særlige kvalitetskrav eller -begrænsninger, hvad angår oprindelsen.

3.5. Specifikke etaper i produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område:

Trin i fremstillingen af »Lietuviškas varškės sūris«:

— standardisering, pasteurisering, nedkøling og gæring af mælken

— udskillelse af vallen

— selvpresning af ostemassen

— formgivning og presning af osten: ostemassen føres manuelt i små, trekantede poser, der er lavet af et tyndt, vævet stof (osteklæde). Poserne bindes med en knude i den brede ende og presses i en presser eller skruetvinge, indtil osten når det ønskede væskeindhold.

— forarbejdning af osten: den formede ost nedkøles til en temperatur på 6-12 °C og tages ud af osteposen. Herefter røges, bages eller tørres osten afhængigt af, hvilket produkt man ønsker. Hvis der laves bagt ost med krydderier, gnides osten med en blanding af krydderier og salt, hvorefter den hviler i 12 timer i et lokale med en temperatur på 10-20 °C, inden den bages.

3.6. Særlige regler vedrørende udskæring, rivning eller emballering osv.:

»Lietuviškas varškės sūris« emballeres i fremstillingsvirksomheden, da den let smuldrer (særligt den friske ost) og er svær at skære, og det derfor ville ødelægge ostens udseende og kvalitet, hvis den skulle transporteres et andet sted hen. Derudover har den en kort holdbarhed og risikerer bakteriologisk kontaminering.

3.7. Særlige mærkningsregler:

Producenterne af »Lietuviškas varškės sūris« kan i overensstemmelse med den offentliggjorte varespecifikation anvende betegnelsen »Lietuviškas varškės sūris« i forbindelse med mærkning, markedsføring og salg.

Følgende skal fremgå af mærkningen:

— navn på den enkelte producent

— fedtindhold angivet i procent af ostens vægt eller betegnelsen »liesas« (fedtfattig)

— ordene »beskyttet geografisk betegnelse« og/eller EU-symbolet.

4. Præcis afgrænsning af det geografiske område:

Betegnelsens geografiske område omfatter hele Litauen. »Lietuviškas varškės sūris« blev fremstillet og fremstilles stadig på traditionel vis i hele det angivne område. Hvad angår de omkringliggende regioner, fremstilles osten kun i de litauiske områder i Hviderusland. Fremkomsten af dette særlige produkt, som længe er blevet fremstillet i Litauen og er kendt i hele landet, kan tilskrives Litauens geografiske placering og levestil.

5. Tilknytning til det geografiske område:

5.1. Det geografiske områdes egenart:

Litauen er et lille land med et areal på kun 65 300km2, hvilket svarer til regionerne i visse medlemsstater. Da der er en lang tradition for at spise denne ost i hele Litauen, kendes den som »Lietuviškas varškės sūris«.

Subsistenslandbrug var længe den dominerende livsstil i Litauen (industrialiseringen kom sent til landet), hvilket betyder, at fødegrundlaget hos den landlige befolkning længe bestod af korn og mælkeprodukter.

Der blev allerede fremstillet friskost i Litauen i Middelalderen, og der findes skriftlige kilder tilbage fra det 16. århundrede, hvor der henvises til friskost i herregårdenes fortegnelser. Når man lavede mad i en brødovn, satte man, når ovnen var kølet lidt af, en gryde surmælk ind, indtil de svampede gule proteiner begyndte at stige op til overfladen. Derefter blev gryden tømt i en trekantet pose (ostepose), som blev hængt til tørre. Den drænede ostemasse blev derefter presset i særlige pressere eller lagt på en hård overflade (et bord, en bænk eller anden vandret overflade), dækket med en plade og en sten oven på. Når vejret var fugtigt om efteråret og foråret blev ostenes overflade ofte dækket af et bakterielag eller mug, så derfor konserverede man dem ved at bage dem let i en ovn ved middel varme eller ved at røge dem. Friskoste, der var tiltænkt en længere opbevaring, blev tørret.

5.2. Produktets egenart:

Takket være ostens kendetegn og den enkle fremstillingsproces, der hverken kræver osteløbe eller modning, men blot at mælken gæres, og at ostemassen presses, hvorefter den formes til oste, som saltes eller tørres, røges eller bages, gjorde »Lietuviškas varškės sūris« det muligt for folk på landet at samle forråd til vinteren, når køerne ikke længere gav mælk.

Det er denne traditionelle, arbejdskrævende fremstillingsmetode, som er forholdsvis uændret i dag, der giver »Lietuviškas varškės sūris« de særlige kendetegn. De basale råvarer, der anvendes, er pasteuriseret komælk og mesofile mælkebakterier, hvilket giver osten den mælkesyreagtige smag. Ostemassen fyldes manuelt i de traditionelle tynde, vævede, trekantede osteposer, som lukkes med en knude i den brede ende, hvilket giver osten den særlige form, dvs. en trekantet prisme med runde hjørner, hvor overfladen stadig har mærker efter stoffet og rynker i den ende, hvor posen er lukket med en knude. Osteposens form skyldes også, at den friske »Lietuviškas varškės sūris« nemt smuldrer, og at det derfor er lettere at tage osten ud af en trekantet pose, end en pose i enhver anden form. »Lietuviškas varškės sūris« er en væsentlig del af Litauens kulinariske og nationale kulturarv og image.

5.3. Årsagssammenhængen mellem det geografiske område og produktets kvalitet eller egenskaber (BOB) eller produktets særlige egenskaber, omdømme eller andre kendetegn (BGB):

Sammenhængen mellem »Lietuviškas varškės sūris« og det geografiske område skyldes produktets omdømme, hvilket fremgår af skriftlige kilder, kogebøger og produktets popularitet i det daglige liv, ved festlige lejligheder og til at repræsentere Litauen.

I 1690 skrev Theodor Lepner, en protestantisk præst i Litauen, i sin bog Der Preusche Littauer (Den preussiske litauer) om litauisk(e) mad og drikke følgende beskrivelse af »Lietuviškas varškės sūris«: »De laver deres ost på følgende måde: de pakker den velsaltede ostemasse i et klæde, så vallen drænes fra, hvorefter de hænger poserne til tørre i kornkammeret. De spiser derefter osten ved at skære den ud i flere stykker og præsenterer den for deres gæster. Den smager dem lige så godt, som var det den bedste nederlandske ost.« Nogle 300 år senere skrev Vilius Puronas følgende beskrivelse i sin bog Nuo mamutų iki cepelinų (Fra mammutter til kartoffel-dumplings) (1999): »»Lietuviškas varškės sūris« blev fremstillet og spist over hele Litauen (ikke kun i ét etnografisk område), mens vores naboers munde løb i vand, og de bad os om opskriften. Vores »Lietuviškas varškės sūris« — med kommen, frisk eller tørret — har i nutidens forretninger ikke ændret sig synderligt siden dengang.«

Den første kogebog på litauisk, Lietuvos gaspadinė arba pamokinimai kaip prigulinčiai suvartoti dievo dovanas (Den litauiske husmor, lektioner i hvordan man bedst indtager Guds gaver), udgivet i Tilžė (Tilsit) i 1893 og Šeimininkėms vadovėlis (Husmoderens håndbog), udgivet i Sejny i 1911, indeholder opskrifter med »Lietuviškas varškės sūris«. »Lietuviškas varškės sūris« blev også beskrevet i faglitteraturen inden for mejeribranchen, f.eks. i Svarbesniais pieno produktų gamybos klausimais nurodymų ir instrukcijų rinkinys (Angivelser og vejledninger om de væsentligste spørgsmål inden for fremstilling af mejeriprodukter), udgivet i 1947 af Pienocentras (Hovedforbundet for Mejerisammenslutninger) og i bogen Pieno produktų pardavimas ir vartojimas (Salg og forbrug af mejeriprodukter) udgivet i Vilnius i 1958. Denne type ost, kendt som »Litauisk ost«, begyndte at blive fremstillet industrielt i slutningen af det 19. århundrede. Osteproduktionen på mejerierne er i dag mekaniseret, men ostemassen fyldes stadig manuelt i osteposerne, som lukkes manuelt med en knude, nøjagtig som det er gjort i flere århundreder. Selv i dag bruger man stadig gammeldags pressere, når man laver ost derhjemme.

I Litauen er »Lietuviškas varškės sūris« stadig en væsentlig del af ritualet ved flere sammenkomster, f.eks. dåb, bryllupper og andre familiefester, og den er en perfekt gaveidé. Den er også uundværlig i dagligdagen. I Litauen spiser man typisk frisk ost alene, med syltetøj eller honning, eller i sandwicher, mens bagt eller røget »Lietuviškas varškės sūris« ofte spises med øl eller gira (en gæret brøddrik), og den tørrede ost medbringes på en tur eller en længere rejse. Der serveres typisk store »Lietuviškas varškės sūris« ved festlige lejligheder. Der blev lavet en ost på 99 kg på mejeriet i Ukmergė i anledning af sangfestivalen i 2007. Den største røgede »Lietuviškas varškės sūris« på 12 kg blev lavet i anledning af Sankt Hans i 2009 i området Biržai. Den blev fremstillet af 105 liter mælk og røget i en særlig ovn i to hele dage. Ved bryllupper tager brudepigen en stor, lækker, frisk »Lietuviškas varškės sūris« med som bordpynt, og som symbol på brudeparrets fortrolighed og sandfærdighed giver bruden musikerne en tørret »Lietuviškas varškės sūris« på andendagen efter brylluppet, når parret vækkes med en serenade.

Siden 2006 er der blevet holdt et undervisningsprogram, »Sūrio kelias« (osteruten), på museet på Rokiškis gods. Hvert år lærer ca. 6 000 besøgende om de gamle metoder til fremstilling af »Lietuviškas varškės sūris«, hvor de kan se de etnografiske redskaber, der blev anvendt, og smage diverse oste. »Lietuviškas varškės sūris« var særligt populær blandt de besøgende til den grønne uge 2009, en international udstilling i Berlin.

Osteproducenternes erfaringer, viden og færdigheder, som er udviklet gennem århundreder, har gjort det muligt at tilpasse fremstillingsprocessen til moderne forhold og samtidig bevare produktets særlige form og sikre dets kvalitet.

Henvisning til varespecifikationen:

(artikel 5, stk. 7, i forordning (EF) nr. 510/2006 (3))

http://www.zum.lt/index.php?-1085950496

(1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.

(2) EUT L 93 af 31.3.2006, s. 12. Erstattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21. november 2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer.

(3) Se fodnote 2.