PÅ VEJ MOD ET UDVIDET EU - Strategidokument og Europa-Kommissionens rapport om de enkelte ansøgerlandes fremskridt i retning mod tiltrædelse {SEC (2002) 1400 - 1412}

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. Den samlede baggrund

1.1. Europa på tærsklen til udvidelse

1.2. Den offentlige mening og udvidelsesprocessen

1.3. Administrative forberedelser af udvidelsen

1.4. Københavnskriterierne

1.5. Styrkelse af den administrative og retlige kapacitet

1.6. Tiltrædelsesforhandlingerne

1.6.1. Status

1.6.2. Forpligtelser

1.6.3. Overgangsordninger

2. Kandidatlandenes fremskridt med hensyn til at opfylde kriterierne for medlemskab

2.1. Politiske kriterier

2.1.1. Samlet udvikling

2.1.2. Konklusioner

2.2. Økonomiske kriterier

2.2.1. Samlet udvikling

2.2.2. Konklusioner

Andre forpligtelser ved medlemskab (herunder administrativ kapacitet)

2.2.3. Generel udvikling

2.2.4. Konklusioner

Generelle konklusioner og henstillinger

3. Fuldførelse af processen

Afslutning af forhandlingerne

3.1.1. De finansielle rammer

3.1.2. Behandling af ny EU-ret og genoptagelse af kapitler

3.1.3. Kapitlet om "andre anliggender"

Færdiggørelse af tiltrædelsestraktaten

Deltagelse i Unionens arbejde inden tiltrædelsen

Overvågning og beskyttelsesklausul

Efter udvidelsen

3.1.4. Opbygning af institutioner

3.1.5. ØMU og euroen

3.1.6. Schengen

3.1.7. Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde

4. En revideret tiltrædelsesstrategi for Bulgarien og Rumænien

Fremskridt hidtil

Vejledende dato

Køreplaner for tiltrædelsen

Førtiltrædelsesbistand

5. En ny impuls til udvidelsesprocessen med Tyrkiet

Styrkelse af førtiltrædelsesstrategien

Ekstra finansiel bistand

6. Konklusioner og henstillinger

Bilag 1: Konklusionerne af de periodiske rapporter

Bulgarien

Cypern

Tjekkiet

Estland

Ungarn

Letland

Litauen

Malta

Polen

Rumænien

Slovakiet

Slovenien

Tyrkiet

Bilag 2: Kapitlet "andre spørgsmål"

Bilag 3: Menneskerettighedskonventioner

Bilag 4: Projekter for parvist samarbejde

Bilag 5: "Peer Reviews"

Bilag 6: Status i forhandlingerne

Bilag 7: Statistiske nøgletal

1. DEN SAMLEDE BAGGRUND

1.1. Europa på tærsklen til udvidelse

Den næste udvidelse af Unionen vil yderligere styrke det europæiske kontinents enhed og bidrage til at skabe et område med varig fred og velstand.

I 1993 gav Det Europæiske Råd i København de central- og østeuropæiske lande udsigt til medlemskab af Den Europæiske Union. EU iværksatte derefter en ambitiøs førtiltrædelsesstrategi, der har ligget til grund for og støttet kandidatlandenes forberedelse af medlemskab frem til i dag.

Ved at arbejde for at opfylde EU's tiltrædelseskrav og vedtage EU's regelrammer har kandidatlandene været i stand til at fremskynde indenlandske reformer, samtidig med at de har forberedt sig til EU-medlemskabet. Europas borgere er kommet hinanden nærmere, således som det viste sig i solidariteten mellem de nuværende og fremtidige EU-medlemmer under de alvorlige oversvømmelser, der ramte Central- og Østeuropa i sommer.

De historiske og politiske argumenter for udvidelsen er overbevisende. Den vil også medføre betydelige økonomiske fordele.

Både de nuværende EU-medlemsstater og de fremtidige medlemmer har fordel af politisk stabilitet. Der er opstået stabile demokratier i Central- og Østeuropa. Dette heldige udfald skyldes hovedsagelig befolkningen i de pågældende lande. Den politiske stabilitet i de central- og østeuropæiske kandidatlande er rodfæstet i fælles europæiske værdier, nemlig demokrati, retsstatsprincippet, respekten for menneskerettighederne og beskyttelse af mindretal. Årsager til konflikt, såsom mindretalsspørgsmål og grænsestridigheder, er fjernet. Stabile politiske rammer er en forudsætning for varig fred og sameksistens mellem naboer og også for en velfungerende økonomi.

Dette åbner mulighed for, at kandidatlandene kan forbedre deres levestandard og deres muligheder i den globale konkurrence. Mellem halvdelen og to tredjedele af kandidatlandenes handel foregår allerede nu med EU. Den hurtige vækst i handelen har medvirket til at udvikle nye markeder og tilvejebringe investeringer. Fuld integration med tiltrædelsen vil sammen med vedtagelsen af fælles regler og standarder på verdens største enhedsmarked yderligere forbedre mulighederne for at opnå en socialt og miljømæssigt bæredygtig vækst.

Den udvidede Union vil med politisk og økonomisk stabilitet stå bedre rustet til at imødegå globale udfordringer. En udvidet Union vil give EU's eksterne forbindelser mere vægt, især med hensyn til udviklingen af en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Et forbedret samarbejde mellem nuværende og fremtidige medlemsstater vil bidrage til at bekæmpe international kriminalitet og terrorisme.

Det udvidede EU skal se ud over sine egne grænser og udvikle en ny naboskabspolitik til fordel for alle. Der gøres nu overvejelser om politikken for et "bredere Europa". De har til sigte at give den udvidede Union en mere sammenhængende politik over for dens nabolande. Kommissionen er i øjeblikket ved at undersøge mulighederne for at forbedre Unionens politik over for dens nye naboer, ikke blot for at bilægge eventuelle bekymringer efter udvidelsen, men også for at sikre, at udvidelsen medfører muligheder, såsom en forventet forøgelse af handelen og den økonomiske vækst på begge sider. En sådan ny nærhedspolitik vil understrege, at et udvidet EU vil sikre åbenhed og fremme fælles interesser og aktiviteter med dens naboer i det vestlige Balkanområde, Østeuropa og Middelhavsområdet.

De fremtidige medlemsstater yder værdifulde bidrag til drøftelserne om Europas fremtid inden for rammerne af Det Europæiske Konvent, der forbereder vejen for den næste institutionelle reform. Konventionens arbejde er af afgørende betydning for Europas fremtid. Kandidatlandenes fulde deltagelse har klart vist de øgede fordele ved en udvidet Union.

Kommissionens vurdering af kandidatlandene i dette års periodiske rapporter sender tre vigtige budskaber:

* Unionens førtiltrædelsesstrategi har været vellykket. Omstillingsprocessen i kandidatlandene er gået væsentligt hurtigere på grund af udsigten til medlemskab.

* Tiltrædelsesforhandlingerne, der har været baseret på principperne om egne resultater, differentiering og indhentning, kan afsluttes med de fleste kandidatlande inden udgangen af 2002. Forberedelserne til udvidelsen vil fortsætte.

* Udvidelsen er en omfattende proces, der ikke vil være afsluttet med de første tiltrædelser. Den Europæiske Union giver fortsat sin fulde støtte til de nuværende kandidatlande, der ikke vil være i stand til at deltage i den næste udvidelsesrunde.

Kandidatlandene har gjort en betydelig indsats i forbindelse med udvidelsesprocessen. Der er truffet vigtige politiske og økonomiske beslutninger i forventning om udvidelsen. For at opnå de fulde fordele af integration for både fremtidige og nuværende medlemsstater må den planlagte tidshorisont for udvidelsen overholdes uden at skade tiltrædelsesprocessens kvalitet.

Kommissionen håber som det bedste resultat for alle parter at se et genforenet Cypern tiltræde Den Europæiske Union på grundlag af en samlet løsning. . Som det fremgår af konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Sevilla, er Unionen rede til at tage hensyn til vilkårene i en politisk løsning i tiltrædelsesordningerne i overensstemmelse med de principper, som Den Europæiske Union bygger på. Kommissionen hilser det velkommen, at der fortsat vil være tale om et betydeligt FN-engagement. Alle berørte parter bør nu gøre en målrettet indsats for at nå frem til en sådan løsning inden afslutningen af tiltrædelsesforhandlingerne. Idet den tager hensyn til erklæringerne fra FN's Sikkerhedsråd, opfordrer Kommissionen navnlig Tyrkiet til fuldt ud at støtte bestræbelserne for at nå frem til en samlet løsning i år. I så fald kan Cyperns tiltrædelsesbetingelser ændres, så der tages hensyn til den samlede løsning og til dens konsekvenser for anvendelsen af regelværket på hele øen.

Kommissionen er fortsat aktivt i kontakt med alle de berørte parter for at styrke indsatsen for at nå frem til en løsning. Den har foreslået, at Unionen stiller betydelige ressourcer til rådighed for at hjælpe den nordlige del af øen med at indhente den sydlige del og for at støtte en løsning. Kommissionen bemærker, at hvis der ikke findes en løsning, vil de beslutninger, der skal træffes i december af Det Europæiske Råd i København, blive baseret på konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Helsinki.

På dets møder i Göteborg, Laeken og Sevilla bekræftede Det Europæiske Råd igen, at hvis det nuværende tempo i forhandlingerne og reformerne fastholdes, er Den Europæiske Union fast besluttet på at afslutte forhandlingerne med Cypern, Malta, Ungarn, Polen, Den Slovakiske Republik, Litauen, Letland, Estland, Den Tjekkiske Republik og Slovenien inden udgangen af 2002, hvis disse lande er klar. Målet er fortsat, at disse lande skal kunne deltage som fuldgyldige medlemmer i valget til Europa-Parlamentet i 2004. Det Europæiske Råd i Sevilla tilføjede, at Kommissionen bør udarbejde relevante henstillinger på grundlag af dens periodiske rapporter, så Det Europæiske Råd kan afgøre, hvilke kandidatlande forhandlingerne kan afsluttes med inden udgangen af 2002.

Det Europæiske Råd i Sevilla opfordrede også Bulgarien og Rumænien til at fortsætte deres bestræbelser og bekræftede på ny Unionens tilsagn om fuldt ud at støtte deres tiltrædelsesforberedelser.

Det tilføjede, at der i København bør vedtages en ajourført køreplan og en revideret og udbygget førtiltrædelsesstrategi for de kandidatlande, der stadig forhandles med. Det kan desuden overvejes at forhøje den finansielle førtiltrædelsesbistand. Hvis det nuværende tempo fastholdes, kan der endvidere fastsættes en mere præcis tidsplan for disse landes tiltrædelsesproces inden årets udgang.

Denne meddelelse undersøger de ovennævnte anmodninger fra Det Europæiske Råd.

1.2. Den offentlige mening og udvidelsesprocessen

Som i medlemsstaterne bør det også i kandidatlandene være de nationale regeringer, der spiller den vigtigste rolle med hensyn til at forklare udvidelsen for borgerne. Kommissionen støtter disse bestræbelser og har udarbejdet en kommunikationsstrategi til dette formål. Det klare budskab, som bør formidles af alle aktører med et ansvar for, at processen lykkes, er, at udvidelsen kun har vindere, og at genforeningen af Europa vil udstrække området med fred, velstand og sikkerhed til hele kontinentet.

Udvidelsen støttes generelt stærkt i kandidatlandene. I medlemsstaterne er det vigtigt at skabe øget opmærksomhed og viden om de lande, der snart vil tilslutte sig Unionen, og gøre rede for resultaterne af udvidelsesprocessen. Der skal gøres mere for at forklare fordelene ved et udvidet EU, både med hensyn til øget politisk stabilitet og udsigten til vedvarende økonomisk vækst, og for at gøre rede for de enorme fremskridt med hensyn til økonomiske og politiske reformer, der er sket i regionen siden 1989. Dette vil bidrage til at fjerne tvivl om, hvorvidt kandidatlandene er klar til at tilslutte sig Unionen.

1.3. Administrative forberedelser af udvidelsen

En vellykket og problemfri overgang til et udvidet EU kræver også forberedelser på administrativt plan i de nuværende EU-institutioner. Sådanne forberedelser har stået på i nogen tid, således at alle nødvendige foranstaltninger kan være på plads på tidspunktet for tiltrædelsen. Dette igangværende arbejde omfatter bl.a. vurderinger af personalebehovet og de dermed forbundne forberedelser af nyansættelser, tilvejebringelse af oversættelse og tolkning i yderligere sprog samt forberedelse af bygninger, skoler osv. Institutionerne har arbejdet sammen om at sikre sådanne forberedelser for alle institutioner. Kommissionen beskrev de fremskridt, som er gjort med de opgaver, der venter, i sin plan for de administrative forberedelser til udvidelsen [1], der er baseret på den arbejdshypotese, at ti lande med ni nye sprog vil tiltræde Unionen den 1. januar 2004. Denne plan vil blive ajourført, når det er blevet besluttet, hvilke lande der vil tiltræde, og hvornår.

[1] SEK(2002) 1015 af 25.9.2002.

I sin meddelelse om Kommissionens aktiviteter og menneskelige ressourcer i Den Europæiske Union efter udvidelsen [2] undersøgte Kommissionen navnlig sit behov for yderligere menneskelige ressourcer udtrykt i fuldtidsstillinger, der bør besættes i tiden mellem 2004 og 2008. Det er desuden klart, at der på visse områder, f.eks. landbrug, strukturpolitikker og sprogtjenesterne, vil være et stort behov for nye stillinger som følge af udvidelsen, ikke blot efter tiltrædelsen, men også umiddelbart før denne. Kommissionen foretog derfor en grundig vurdering af sit yderligere personalebehov, der førte til en anmodning om 500 midlertidige stillinger til dækning af prioriterede behov allerede i 2003; disse stillinger skal hovedsagelig besættes af personer fra kandidatlandene.

[2] KOM(2002) 311 af 5.6.2002.

1.4. Københavnskriterierne

I juni 1993 etablerede Det Europæiske Råd i København fundamentet for den nuværende udvidelsesproces ved at erklære, at "de associerede lande i Central- og Østeuropa, som måtte ønske det, kan blive medlemmer af Unionen", og ved at definere betingelserne for medlemskab, de såkaldte Københavnskriterier. I henhold til Københavnskriterierne skal kandidatlandene opfylde følgende betingelser for medlemskab:

* de skal have "stabile institutioner, der kan garantere demokratiet, retsstaten, menneskerettighederne og respekten for og beskyttelsen af mindretal": de politiske kriterier.

Siden Amsterdamtraktaten trådte i kraft i maj 1999, har disse betingelser været nedfældet som forfatningsmæssige principper i traktaten om Den Europæiske Union, og de er blevet fremhævet i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, der blev fremlagt på Det Europæiske Råds møde i Nice i december 2000.

* de skal have "en fungerende markedsøkonomi og være i stand til at modstå konkurrencepresset og markedskræfterne i Unionen": de økonomiske kriterier.

Disse kriterier er i overensstemmelse med de principper for økonomiske politikker, som er nedfældet i EF-traktaten ved Maastricht-traktaten, der trådte i kraft den 1. november 1993.

* de skal "være i stand til at påtage sig forpligtelserne ved medlemskab og bl.a. tilslutte sig målene for politisk, økonomisk og monetær union". Dette kriterium henviser til gennemførelsen af Unionens lovgivning, den såkaldte EU-ret. Det benævnes derfor i det følgende "EU-retskriteriet". Efterfølgende Europæiske Råd, og særlig Det Europæiske Råd i Madrid i 1995, har fremhævet vigtigheden af, at EU-retten ikke blot inkorporeres i den nationale lovgivning, men at der også sikres en effektiv gennemførelse heraf ved hjælp af passende administrative og retlige strukturer.

Siden Kommissionen i 1997 afgav udtalelser om de central- og østeuropæiske landes ansøgninger om medlemskab, har den årligt i periodiske rapporter - der nu også omfatter Cypern, Malta og Tyrkiet - vurderet de fremskridt, som kandidatlandene har gjort med hensyn til at opfylde Københavnskriterierne. Kommissionen har i forbindelse med Agenda 2000 [3] udviklet en metode herfor.

[3] Agenda 2000: Et udvidet og styrket EU, KOM(97) 2000 endelig. Se navnlig Del 2: Udfordringen forbundet med udvidelsen: I. Vurdering på basis af tiltrædelseskriterierne.

Efter denne metode foretages der i periodiske rapporter en vurdering af fremskridtene med hensyn til lovgivning og foranstaltninger, der rent faktisk er vedtaget eller gennemført. Denne fremgangsmåde sikrer lige behandling af alle kandidatlande og muliggør en objektiv bedømmelse af situationen i hvert enkelt land. Fremskridt med hensyn til opfyldelse af hvert kriterium vurderes på grundlag af en detaljeret standardcheckliste, som gør det muligt at tage hensyn til de samme aspekter for hvert land, og som sikrer gennemsigtighed. Rapporterne trækker på og krydscheckes med talrige kilder, f.eks. oplysninger fra kandidatlandene selv, rapporter fra Europa-Parlamentet, medlemsstaternes bedømmelser og internationale organisationers og ikke-statslige organisationers arbejde. Dette års rapporter indeholder også nogle fremadrettede elementer.

Med henblik på at vurdere den udstrækning, hvori kandidatlandene opfylder de politiske kriterier, giver Kommissionen ikke blot en beskrivelse af deres forskellige institutioner (parlamentet, den udøvende magt og retsvæsenet), men undersøger også, hvordan de forskellige rettigheder og friheder udøves i praksis. For så vidt angår menneskerettighederne analyserer Kommissionen den måde, hvorpå kandidatlandene overholder og gennemfører bestemmelserne i de vigtigste menneskerettighedskonventioner, herunder særlig den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. For så vidt angår respekten for mindretals rettigheder og beskyttelsen af mindretal retter Kommissionen en særlig opmærksomhed mod gennemførelsen af de forskellige principper, der er fastlagt i Europarådets rammekonvention om beskyttelse af nationale mindretal. Foranstaltninger, der træffes af lande med henblik på bekæmpelse af korruption, undersøges også.

De økonomiske kriterier består af to elementer: en fungerende markedsøkonomi og evnen til at modstå konkurrencepresset og markedskræfterne i Unionen. Disse to elementer vurderes ved en række underkriterier, der er fastlagt i Agenda 2000. En fungerende markedsøkonomi forudsætter, at priser og handel liberaliseres, og at der findes et velfungerende retssystem, som også indbefatter ejendomsrettigheder. Makroøkonomisk stabilitet og enighed om den økonomiske politik styrker en markedsøkonomis præstationer. En veludviklet finanssektor og fraværet af enhver væsentlig hindring for markedsadgang og -afgang forbedrer økonomiens effektivitet. Evnen til at modstå konkurrencepresset og markedskræfterne i Unionen kræver markedsøkonomi og stabile makroøkonomiske rammer. Den kræver også en tilstrækkelig stor menneskelig og fysisk kapital, herunder infrastruktur. Den afhænger af den udstrækning, hvormed regeringens politik og lovgivningen påvirker konkurrenceevnen, af graden af et lands handelsintegration med Unionen og af andelen af små firmaer.

Evnen til at påtage sig forpligtelserne ved medlemskab kræver vedtagelse, gennemførelse og håndhævelse af EU-retten. I sine rapporter analyserer Kommissionen for hvert af EU-rettens 29 kapitler, i hvilken grad der er truffet de lovgivningsmæssige foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre EU-retten i det pågældende kapitel, og hvad der stadig mangler at blive gjort. Kommissionen vurderer desuden, i hvilket omfang hvert kandidatland har etableret de administrative strukturer, som er nødvendige for at gennemføre EU-retten.

Dette års periodiske rapporter har et bredere perspektiv end i tidligere år. Udover bedømmelsen af de enkelte kandidatlandes fremskridt vurderes det også, i hvilken grad kandidatlandene vil opfylde Københavnskriterierne ved tiltrædelsen, idet der tages hensyn til den påtænkte tidsplan for udvidelsen, som er fastlagt af Det Europæiske Råd.

Dette kræver en grundig undersøgelse af de fremskridt, som hvert land har gjort i de forløbne år [4], af deres tidligere resultater med at gennemføre de tilsagn, der er afgivet under forhandlingerne, og af, om landene i tilstrækkelig grad opfylder Københavnskriterierne. Disse sidstnævnte aspekter er særlige vigtige, når evnen til at påtage sig forpligtelserne ved medlemskab skal vurderes. Det er en nødvendig betingelse for at konkludere, at et givet kandidatland vil være i stand til at anvende EU-retten ved tiltrædelsen, at det pågældende land allerede nu har vedtaget en kritisk masse af denne ret inden for de forskellige kapitler, og at det i tidligere år har haft gode resultater. Der er også taget hensyn til Kommissionens oplysninger om de relevante igangværende forberedelser, særlig i forbindelse med overvågningsprocessen.

[4] Siden udtalelserne fra 1997 for de centraleuropæiske kandidatlande, siden den periodiske rapport fra 1998 for Cypern og Tyrkiet og siden ajourføringen af udtalelsen om Malta fra 1999.

De periodiske rapporter identificerer de kandidatlande, som vil opfylde Københavnskriterierne inden for den frist, der er planlagt for tiltrædelsen. De udgør grundlaget for Kommissionens henstillinger om afslutning af forhandlingerne med de pågældende lande inden udgangen af 2002. For alle landene identificerer rapporterne de områder, hvor der er behov for yderligere bestræbelser, eller hvor der fortsat skal gennemføres reformer.

1.5. Styrkelse af den administrative og retlige kapacitet

Kommissionen tillægger det den største betydning at sikre, at kandidatlandene styrker deres administrative og retlige kapacitet yderligere. Dette er et afgørende krav for at skabe gensidig tillid mellem medlemsstaterne og er absolut nødvendigt for medlemskab. I sine udtalelser fra 1997 og de efterfølgende periodiske rapporter har Kommissionen nøje overvåget de fremskridt, som de enkelte lande har gjort på dette område. Store dele af Fællesskabets førtiltrædelsesbistand er siden begyndelsen af 1990erne gået til at hjælpe kandidatlandene i deres bestræbelser for at opbygge og styrke deres administrative og retlige strukturer.

Som bebudet i Kommissionens 2001-dokument om udvidelsesstrategien, En vellykket udvidelse, har den i første kvartal 2002 sammen med hvert forhandlende land udarbejdet en handlingsplan for at styrke disse landes administrative og retlige kapacitet. På grundlag af tiltrædelsespartnerskabsprioriteterne fra 2002 identificerer handlingsplanerne de konkrete foranstaltninger, som stadig skal gennemføres for hvert land, for at det på tiltrædelsestidspunktet kan have en tilstrækkelig administrativ kapacitet.

Handlingsplanerne identificer den målrettede bistand, som er nødvendig for at støtte landene i deres bestræbelser. Til dette formål har Kommissionen afsat en yderligere finansiel bistand på op til 250 mio. EUR i 2002, der skal ledsage disse bestræbelser, hvorved Kommissionens samlede støtte til at styrke den administrative og retlige kapacitet i de lande, med hvilke der føres forhandlinger, når op på omkring 1 mia. EUR i 2002.

Handlingsplanerne noterer endvidere de relevante tilsagn, der er afgivet under forhandlingerne, og alle yderligere overvågningsaktioner, særlig 'peer reviews', der kan være fornødne på visse områder for at vurdere de enkelte landes forberedelser. Alle 12 forhandlende lande har i forskellig grad været genstand for 'peer reviews'. I alt er der gennemført 205 'peer reviews' i 17 sektorer gennem Kontoret for Informationskontoret om Faglig Bistand (TAIEX), og 800 eksperter har været inddraget (nærmere oplysninger i bilag 5). Nogle 'peer reviews' i sektoren for finanskontrol har fundet sted gennem programmet for forbedring af regeringsførelse og management (SIGMA), mens Kommissionens tjenestegrene selv har gennemført overvågningsaktioner på andre områder. Der blev i Rådets regi foretaget en særlig 'peer review' vedrørende nuklear sikkerhed i første halvdel af 2002, som førte til en statusrapport i juni 2002.

Udvekslingen af oplysninger mellem eksperter fra ækvivalente organer i kandidatlandene og medlemsstaterne er et centralt element i disse 'peer reviews'. Rapporterne fra de 'peer reviews', der er stillet til rådighed for kandidatlandene og medlemsstaterne, har bidraget til Kommissionens analyse i de periodiske rapporter. Kandidatlandene vil gøre brug af resultaterne af 'peer reviews' til at identificere yderligere nødvendige tiltag. De bør også bidrage til udvikling af kollegiale støtteaktiviteter for kandidatlandene med henblik på udveksling af den bedst mulige praksis i perioden op til tiltrædelsen og derefter.

Handlingsplanerne har givet ny kraft til kandidatlandenes bestræbelser for at styrke deres administrative og retlige kapacitet. De gennemføres stort set planmæssigt. Det er vigtigt, at kandidatlandene fortsat gør en vedvarende indsats for at gennemføre handlingsplanerne.

1.6. Tiltrædelsesforhandlingerne

1.6.1. Status

Tiltrædelsesforhandlingerne er langt fremme. Der har været forhandlet med seks lande siden 1998 (Cypern, Den Tjekkiske Republik, Estland, Ungarn, Polen og Slovenien), og der blev indledt forhandlinger med yderligere seks lande i begyndelsen af 2000 (Bulgarien, Letland, Litauen, Malta, Rumænien og Slovakiet). På Det Europæiske Råds møde i Nice i 2000 blev der truffet beslutning om en køreplan for tiltrædelsesforhandlingerne, der satte en frist for Unionen til at fastlægge sin stilling til de forhandlingskapitler, der ikke var afsluttet. Køreplanen har været meget nyttig med hensyn til at fremskynde forhandlingerne, idet den har hjulpet alle parter med at følge en realistisk plan. Unionen har fastlagt fælles holdninger i overensstemmelse med køreplanen, hvilket har ført til foreløbig lukning af et betydeligt antal kapitler. Der er gjort status over forhandlingerne i bilag 6.

1.6.2. Forpligtelser

Den foreløbige lukning af et kapitel afhænger blandt andet af, om Unionen accepterer troværdigheden af de forpligtelser, som kandidatlandene har påtaget sig. Dette er generelt baseret på, at centrale dele af EU-retten allerede er blevet gennemført. Kandidatlandene skal sikre, at de opfylder alle forpligtelser planmæssigt. Kommissionen overvåger nøje gennemførelsen af disse forpligtelser, især gennem tilsynsrapporter og handlingsplanerne for administrativ og retlig kapacitet. Hidtil er de forpligtelser, der er afgivet tilsagn om i forbindelse med forhandlingerne, stort set blevet gennemført planmæssigt; i de få tilfælde, hvor der opstod problemer eller forsinkelser, blev der fundet løsninger, og det var ikke nødvendigt for Kommissionen at anbefale, at noget kapitel blev genåbnet.

Vurderingen i dette års periodiske rapporter bekræfter, at kandidatlandene i de fleste tilfælde generelt opfylder de forpligtelser, de har påtaget sig under forhandlingerne. Hvor forpligtelserne vedrører foranstaltninger, der skal være gennemført på tidspunktet for tiltrædelsen, er Kommissionens vurdering baseret på den relevante forberedelsesproces. Rapporterne angiver visse tilfælde, hvor kandidatlandene har problemer med hensyn til at opfylde deres forpligtelser. Dette vedrører navnligt landbrug, miljø og fiskeri. I sådanne tilfælde bør kandidatlandene træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at forpligtelserne opfyldes fuldt ud.

1.6.3. Overgangsordninger

Tiltrædelsesforhandlingerne er baseret på princippet om, at kandidatlandene reelt skal anvende EU-retten ved tiltrædelsen, men der er under forhandlingerne aftalt en række velbegrundede overgangsforanstaltninger i henhold til principperne for sådanne foranstaltninger. Ifølge disse principper skal alle overgangsforanstaltninger være af begrænset varighed og omfang og være ledsaget af en plan med klart definerede stadier for anvendelsen af EU-retten. Overgangsforanstaltninger må desuden ikke indebære ændringer af Unionens regler eller politikker, forstyrre deres rette funktion eller føre til væsentlig konkurrenceforvridning. Der er aftalt overgangsforanstaltninger efter anmodning fra såvel kandidatlandene (indtil videre 190 godkendte anmodninger) som Unionen (indtil videre 28 godkendte anmodninger). Anvendelsesområdet for disse foranstaltninger er forskelligt efter sektorer og lande.

Der er efter anmodning fra kandidatlandene f.eks. blevet aftalt overgangsforanstaltninger på områder, hvor en effektiv anvendelse af EU-retten kræver betydeligt forudgående finansielle investeringer. Eksempler herpå er opførelse af kommunale rensningsanlæg for spildevand eller opbygning af nødlagre af olie. I sådanne tilfælde er der aftalt investeringsplaner og detaljerede strategier for en gradvis overholdelse af EU-retten. Der er også sket en midlertidig begrænsning af den frie bevægelighed for kapital fra nuværende til nye medlemsstater med henblik på køb af jord og sekundære boliger.

Efter anmodning fra Unionen er der opnået enighed om nogle få veldefinerede og begrænsede overgangsordninger for at afhjælpe regionale eller sektorspecifikke forstyrrelser som følge af en fuldstændig anvendelse af EU-retten i den udvidede Union. Arbejdstageres frie bevægelighed fra nye til nuværende medlemsstater er midlertidigt blevet begrænset, beskyttelsen af industrielle ejendomsrettigheder for lægemidler og EF-varemærker er blevet forbedret, og adgangen til de nationale vejtransportmarkeder (cabotage) mellem nuværende og visse nye medlemsstater er midlertidigt blevet begrænset.

2. KANDIDATLANDENES FREMSKRIDT MED HENSYN TIL AT OPFYLDE KRITERIERNE FOR MEDLEMSKAB

2.1. Politiske kriterier

2.1.1. Samlet udvikling

I sine udtalelser fra 1997 og de efterfølgende periodiske rapporter har Kommissionen vurderet kandidatlandenes fremskridt med hensyn til opfyldelse af de politiske Københavnskriterier. Siden 1999 har Kommissionen fundet, at alle de kandidatlande, som der forhandles med, opfylder disse betingelser. I de seneste fem år har de samlede fremskridt med hensyn til at befæste og uddybe demokratiet og respekten for retsstatsprincippet, menneskerettighederne og mindretals rettigheder været betydelige.

I det seneste år blev det bekræftet, at det demokratiske regeringssystem i kandidatlandene fungerer. Der blev afholdt frie og retfærdige nationale eller lokale valg i flere lande.

Arbejdet for at konsolidere og modernisere den offentlige forvaltning fortsatte. Der er nu indført retlige rammer for den offentlige tjeneste i alle kandidatlandene, og uddannelse af embedsmænd er nu normen. Flere lande har gjort fremskridt med hensyn til at indføre adfærdskodekser, klare skillelinjer mellem politiske og administrative ansvarsområder og vedtage lovgivning om adgang til offentlige oplysninger.

De fleste lande har gjort fremskridt med hensyn til at reformere og styrke retsvæsenet som et afgørende element i forbindelse med at sikre respekten for retsstatsprincippet og en effektiv håndhævelse af EU-retten. De fleste lande tog afgørende skridt med hensyn til at vedtage grundlæggende lovgivning, styrke menneskelige ressourcer og forbedre arbejdsbetingelserne. I flere lande blev der gjort fremskridt med hensyn til at udvikle og styrke mekanismer til at sikre, at domstolsafgørelser håndhæves behørigt, og med hensyn til at forbedre borgernes adgang til retsvæsenet. I de fleste lande blev der gjort yderligere fremskridt med hensyn til at behandle problemet med ophobning af sager i retsvæsenet. Bestræbelserne for yderligere at befæste reformerne på dette område bør fortsætte.

Der er gjort fremskridt med hensyn til bekæmpelse af korruption, svig og økonomisk kriminalitet, men dette område giver stadig grund til bekymring. De fleste lande har nu strategier for bekæmpelse af korruption, og korruptionsbekæmpende organer er blevet yderligere styrket. Der er gjort yderligere fremskridt med hensyn til lovgivning, herunder på områder såsom offentlige indkøb og finansiering af politiske partier, og der er gjort en betydelig indsats for at øge opmærksomheden herom. Der er tegn på, at offentligheden i en række lande er blevet mere opmærksom på de farer, som korruption medfører for økonomien og samfundet som helhed. Det er også for dette område relevant at opmuntre udviklingen med hensyn til den offentlige forvaltnings gennemsigtighed, ansvarlighed og effektivitet. Indsatsen må opretholdes.

I en række lande blev der taget yderligere skridt til at styrke de lovgivningsmæssige og retlige rammer for sikring af ligestilling mellem kønnene. I nogle lande blev der også taget vigtige skridt til at hjælpe ofre for vold i hjemmet. Der er behov for en yderligere indsats for at fremme den økonomiske og sociale lighed mellem kvinder og mænd.

I alle lande med betydelige sigøjnerbefolkninger er der gjort fremskridt med hensyn til at gennemføre nationale handlingsplaner for at forbedre den vanskelige situation, som medlemmerne af disse samfund befinder sig i. Det er nødvendigt med en videre indsats for at sikre, at de forskellige handlingsplaner fortsat gennemføres på vedholdende vis og i nært samarbejde med repræsentanter for sigøjnerne. Vedtagelse og behørig gennemførelse af en omfattende antidiskriminationslovgivning i overensstemmelse med EU-retten på området vil være et vigtigt skridt fremad, hvor en sådan lovgivning stadig mangler.

Der kan iagttages en yderligere positiv udvikling med hensyn til beskyttelsen af mindretal. I Estland og Letland blev der gjort yderligere fremskridt med integrationen af personer uden statsborgerskab. I flere lande blev de retlige og institutionelle rammer for beskyttelse af mindretal styrket yderligere. I Bulgarien, Slovakiet og Rumænien fortsatte medlemmer af mindretal med at spille en vigtig rolle i det nationale politiske liv.

I tidligere år har Kommissionen fremhævet problemerne i børneforsorgsinstitutionerne i Rumænien. De lovgivningsmæssige, administrative og finansielle foranstaltninger, der er truffet af de rumænske myndigheder, er begyndt at give resultater. Antallet af børn på forsorgsinstitutioner er faldet, og deres levevilkår er forbedret. Indsatsen skal opretholdes.

2.1.2. Konklusioner

Alle de lande, med hvilke der i øjeblikket føres forhandlinger, opfylder fortsat de politiske Københavnskriterier. Dette er blevet bekræftet over det forløbne år.

Tyrkiets fremskridt og situationen med hensyn til de politiske kriterier fremgår af afsnit 5.

Konklusionerne på hver periodisk rapport fremgår af bilag 1. De menneskerettighedskonventioner, som kandidatlandene har ratificeret, er anført i bilag 3.

2.2. Økonomiske kriterier

2.2.1. Samlet udvikling

I år giver de periodiske rapporter en bredere vurdering af kandidatlandenes fremskridt hen imod opfyldelse af de økonomiske Københavnskriterier end i tidligere år. De ser på de fremskridt, der er gjort siden de seneste periodiske rapporter, og gør status over resultaterne med hensyn til opfyldelse af disse kriterier i perioden siden 1997, hvor Kommissionen afgav udtalelser om de fleste kandidatlande. Nedenfor gives et resumé over den vigtigste udvikling, og i bilag 7 fremlægges udvalgte økonomiske indikatorer for de enkelte lande.

I perioden 1997-2001 havde de fleste kandidatlande en gennemsnitlig økonomisk vækst, der lå væsentligt over EU-gennemsnittet på 2,6 %. Den globale afmatning, der begyndte sidst i 2000, påvirkede også EU og dermed kandidatlandene. Som følge heraf faldt væksten i en række kandidatlande i 2001, men den samlede økonomiske udvikling har været forholdsvis stabil i første halvdel af 2002. For de ti overgangsøkonomier udgjorde BNP per capita målt i købekraftsstandarder i gennemsnit 39,3 % af EU-gennemsnittet i 2001, hvilket var en stigning fra 38,5 % i 2000. De fleste kandidatlande havde en vis grad af indhentning i løbet af femårsperioden.

Kandidatlandene er vedblevet med at tilpasse deres produktionsstrukturer. Landbrugssektorens andel af BNP faldt i periodens løb, mens servicesektorens andel steg yderligere, omend endnu ikke til niveauet i EU.

Inflationen har været faldende i de fleste kandidatlande i løbet af perioden. Denne udvikling mod lavere inflation fortsatte i 2001, hvor de fleste lande havde etcifrede inflationsrater. I løbet af de seneste fem år har de fleste lande oprettet uafhængige centralbanker, og mange af disse har vedtaget inflationsstrategier rettet mod prisstabilitet.

For alle kandidatlandene har perioden generelt været kendetegnet ved faldende beskæftigelse, hovedsagelig som følge af den igangværende omstrukturering af indenlandske industrier og delvis af visse strukturelle problemer på arbejdsmarkederne. Arbejdsløsheden er stadig høj i mange lande. I 2002 var en række lande tilsyneladende ved at komme ud af en periode med tab af arbejdspladser og har nu voksende beskæftigelse.

Alle kandidatlandene meldte om generelle underskud på statsfinanserne i perioden. I 2001 steg de 10 central- og østeuropæiske landes gennemsnitlige underskud fra 3,2 % til 3,8 % som følge af den økonomiske afmatning, en mindre stram skattepolitik, omstillingsrelaterede engangsudgifter og bedre målinger.

I periodens løb har underskuddet på handelsbalancen og betalingsbalancens løbende poster været forholdsvis højt i de fleste lande, men dog på et overkommeligt niveau. De fleste lande har været i stand til at tiltrække tilstrækkelige direkte investeringer fra udlandet til at finansiere disse underskud. Generelt mindskedes underskuddet på handelsbalancen og betalingsbalancens løbende poster noget i 2001.

Der er gjort imponerende fremskridt med hensyn til privatisering af økonomien siden 1997, således at der nu er nået et niveau svarende til situationen i EU, men der er behov for en indsats for at afslutte omstruktureringen af en række sektorer.

Den finansielle formidling er blevet styrket. Næsten alle lande har nu en mere effektiv og stabil banksektor. Overgangsøkonomiernes indenlandske bankudlån til den private sektor befinder sig stadig på et lavt gennemsnitsniveau, nemlig 27 % af BNP i 2001.

Betingelserne for markedsadgang og -afgang er nu tilstrækkeligt effektive og retligt sikre. Ejendomsrettighederne er veletablerede, og der er gjort væsentlige fremskridt med hensyn til konkurslovgivning og -procedurer. I de fleste lande skal gennemførelsen af de retlige rammer dog forbedres yderligere.

Den Europæiske Union er den vigtigste handelspartner og udenlandske investor for alle kandidatlandene. Kandidatlandene har opnået en høj grad af økonomisk integration med EU.

2.2.2. Konklusioner

Hvert lands fremskridt er blevet vurderet på grundlag af underkriterierne i de økonomiske Københavnskriterier - en fungerende markedsøkonomi og evnen til at klare konkurrencepresset og markedskræfterne i Unionen.

Hvis de to underkriterier betragtes samlet, kan det gentages, at Cypern og Malta er fungerende markedsøkonomier, som burde kunne klare konkurrencepresset og markedskræfterne i Unionen.

Den Tjekkiske Republik, Estland, Ungarn, Letland, Litauen, Polen, Slovakiet og Slovenien er som tidligere konkluderet ligeledes fungerende markedsøkonomier. Ifølge dette års vurderinger har disse lande gjort yderligere og tilstrækkelige fremskridt med hensyn til makroøkonomisk stabilisering og økonomiske reformer, og en videreførelse af deres nuværende reformbestræbelser bør gøre det muligt for dem at klare konkurrencepresset og markedskræfterne i Unionen.

Under hensyntagen til de forpligtelser, som disse ti lande forventes at have opfyldt ved tiltrædelsen, finder Kommissionen derfor, at de vil have opfyldt de økonomiske Københavnskriterier inden for den tidshorisont, der påtænkes for tiltrædelsen. Konklusionerne på de periodiske rapporter identificerer de vigtigste områder, hvor der stadig bør ske forbedringer med hensyn til en fungerende markedsøkonomi eller konkurrencedygtigheden i Unionen. Denne oversigt, der ikke er udtømmende, angiver de områder, hvor en indsats skal prioriteres.

Det er tidligere fundet, at Bulgarien var tæt på at være en fungerende markedsøkonomi, men i dette års periodiske rapport konkluderes det for første gang, at landet er en fungerende markedsøkonomi. Forudsat at Bulgarien fortsætter med at gennemføre sit reformprogram for at fjerne de resterende problemer, skulle landet være i stand til at klare konkurrencepresset og markedskræfterne i Unionen på mellemlang sigt.

Rumænien er blevet ved med at gøre fremskridt i retning mod en fungerende markedsøkonomi, og udsigterne til at nå dette mål er forbedret. En vedvarende og fuldstændig gennemførelse af planlagte foranstaltninger burde sammen med afslutningen af reformerne gøre det muligt for Rumænien at kunne klare konkurrencepresset og markedskræfterne i Unionen på mellemlang sigt.

Tyrkiet har gjort fremskridt med markedsøkonomiens funktion, hvilket skulle sætte landet bedre i stand til at klare konkurrencepresset og markedskræfterne i Unionen, men det lider stadig under følgerne af to stærkt destabiliserende finansielle kriser.

Konklusionerne på hver periodisk rapport fremgår af bilag 1.

2.3. Andre forpligtelser ved medlemskab (herunder administrativ kapacitet)

2.3.1. Generel udvikling

Vurderingen i dette års periodiske rapporter af udviklingen i forhold til Københavnskriterierne er bredere anlagt end i tidligere år. Foruden vurderingen af fremskridtene i hvert af kandidatlandene siden sidste år ses der i dette års rappporter nærmere på, hvad hvert land har opnået siden udtalelserne fra 1997 (siden den periodiske rapport for 1998 for Cyperns og Tyrkiets vedkommende og siden ajourføringen i 1999 af udtalelsen vedrørende Malta), deres resultater i forbindelse med indfrielsen af forpligtelserne under forhandlingerne, og i hvilket omfang de har tilpasset sig og gennemført den gældende EU-ret. Da den gældende EU-ret har undergået en væsentlig udvikling i de sidste 3 til 5 år, er det også blevet vurderet, hvilke fremskridt der er gjort med hensyn til nye bestemmelser, som Unionen har vedtaget. Desuden er der taget hensyn til oplysninger, som Kommissionen havde til rådighed, om igangværende forberedelser og detaljerede gennemførelsesplaner.

Rapporterne viser, at kandidatlandene alt i alt generelt har opnået en udtalt tilpasning på mange områder som resultat af det betydelige fremskridt med overtagelsen af den gældende EU-ret i de forløbne år. Der er også sket en støt udvikling med opbygningen af de administrative og retlige strukturer til gennemførelsen og håndhævelsen af den gældende EU-ret, og de fleste lande er langt fremme med opbygningen af en passende administrativ kapacitet på mange områder. Desuden er de tilsagn, der blev afgivet under forhandlingerne, i almindelighed blevet indfriet.

Den gældende EU-ret gennemføres allerede i en række sektorer. I andre sektorer skal tilpasningen til den gældende EU-ret stadig bringes til ende i udsigten til tiltrædelse, og det gælder også den nødvendige administrative kapacitet. Hvis landene fortsætter med deres bestræbelse på linje med de tilsagn eller krav, der blev aftalt under forhandlingerne, skulle de være i stand til at påtage sig forpligtelserne ved medlemskab i disse sektorer inden for den planlagte tidsramme for udvidelsen.

For det indre markeds vedkommende f.eks. er der gjort betydelige fremskridt, og de fleste lande er nu nået frem til et passende niveau med hensyn til tilpasning til og gennemførelse af den gældende EU-ret. Det gælder særlig standardisering og certificering, hvor rammelovgivningen og den grundlæggende infrastruktur er på plads i de fleste lande. Overtagelsen af den gældende EU-ret om finansielle tjenesteydelser, særlig banklovgivning, er i almindelighed langt fremme. Liberaliseringen af kapitalbevægelserne i overensstemmelse med den gældende EU-ret er næsten komplet i de fleste lande.

Der skal endnu sættes ind på at styrke den administrative kapacitet inden for f.eks. markedstilsyn og fødevaresikkerhed. Inden for offentlige indkøb skal lovgivningsovertagelsen fuldføres og håndhævelsesstrukturerne styrkes. Der skal gøres en indsats på området gensidig anerkendelse af erhvervskvalifikationer, hvor lovgivningstilpasningen inden for sundhedsplejeerhvervene endnu skal fuldføres, og hvor læseplaner og uddannelse i nogle tilfælde skal tilpasses Fællesskabets krav. Der skal også sættes ind på en ordentlig gennemførelse af direktiverne om hvidvaskning af penge og lovgivningen om finansielle tjenesteydelser, særlig hvad angår tilsynsmyndighedernes uafhængighed. Overtagelsen af lovgivningen om intellektuel og industriel ejendomsret skrider frem i et tilfredsstillende tempo, men håndhævelsen af lovgivningen kan endnu forbedres.

På konkurrenceområdet er antitrust-lovgivningen allerede i vid udstrækning på linje med den gældende EU-ret i de fleste lande, men der må stadig sættes ind på at sikre en effektiv anvendelse og håndhævelse af konkurrencereglerne. Med hensyn til statsstøtte skal uforenelige eksisterende støtteordninger i en række lande, der ofte tager form af skattefordele, bringes på linje med den gældende EU-ret, og landenes resultater med håndhævelse skal forbedres. En række lande skal desuden forbedre kontrollen med statsstøtte i visse følsomme sektorer såsom skibsbygning og stål, særlig hvor der bør gennemføres omstruktureringsplaner.

Inden for forbrugerpolitik, hvor lovgivningstilpasningen generelt er langt fremme, skal kandidatlandene fortsætte med at fuldføre overtagelsen og gennemføre lovgivningen. En effektiv gennemførelse af den gældende EU-ret giver en garanti for, at produkterne på det udvidede indre marked er sikre, og at forbrugernes rettigheder beskyttes.

På miljøområdet skal kandidatlandene foruden at fuldføre overtagelsen af den gældende EU-ret også fokusere på at styrke den administrative kapacitet i almindelighed med henblik på anvendelse af EU-retten, særlig inden for affaldsforvaltning og industriforurening. På flere områder skal der skaffes de nødvendige finansielle midler.

På transportområdet skrider lovgivningstilpasningen frem i de fleste kandidatlande med udestående lovgivnings gennemførelse. Nogle kandidatlande vil imidlertid skulle fuldføre tilpasningen og foretage reformer i jernbanesektoren. Andre bør gøre store fremskridt på søtransportområdet. Den administrative kapacitet bør styrkes på alle områder, for at den gældende EU-ret kan håndhæves strengt, særlig inden for vejtransport (herunder den gældende EU-ret på det sociale område). Flere lande skal desuden gøre en større indsats for at efterkomme den gældende EU-ret inden for sikkerhed til søs. Det udvidede transeuropæiske transportnet kræver betydelige investeringer i det kommende tiår.

Inden for energi vil nogle lande endnu skulle endeligt indføre de yderligere krav, der følger af den nødvendige lovgivning for det indre energimarked. Dette er også vigtigt i udsigten til nye regler. De fleste bør styrke deres administrative kapacitet. Henstillingerne i Rådets rapport om nuklear sikkerhed i forbindelse med udvidelsen tages til efterretning. Nogle lande især skal fortsætte med at styrke deres myndigheder for nuklear sikkerhed. To kandidatlande har givet faste tilsagn om at ville nedlukke visse kernekraftværker. Disse tilsagn skal medtages i tiltrædelsestraktaten.

På telekommunikationsområdet er der stadig behov for en indsats til komplet implementering af Den Europæiske Unions regler på dette område, at styrke den administrative kapacitet og de forskriftsudstedende myndigheders uafhængighed i de fleste lande. De økonomiske virkninger af en fuldstændig indfrielse af forpligtelserne til alment tjenesteudbud skal vurderes.

På området socialpolitik og beskæftigelse er tilpasningen ret langt fremme, men de fleste lande skal endnu styrke den administrative kapacitet, særlig inden for folkesundhed og sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Social inddragelse bør desuden fremmes i lyset af Unionens fælles mål, og kandidatlandene skal fortsætte med at omsætte Unionens mål i deres nationale beskæftigelsespolitikker. Kandidatlandene skal styrke deres indsats inden for social inddragelse og beskæftigelse for at forberede sig på deres fremtidige deltagelse i det åbne samarbejde på EU-plan og på Den Europæiske Socialfonds fremtidige aktioner. Betydningen af investering i bæredygtige sundhedssystemer skal også fremhæves.

I fiskerisektoren er hovedprioriteten at styrke den nationale administrations evne til at anvende EU-lovgivningen, særlig med berøring til markedsordninger og fiskerflåderegister. Håndhævelsen af Fællesskabets regler inden for fiskeri, såsom fangstbegrænsinger og tekniske forskrifter vil også kræve en betydelig forøgelse af ressourcerne i visse kandidatlande.

Inden for retlige og indre anliggender har de fleste lande gjort gode fremskridt på alle felter af den gældende EU-ret. Hvert af landene har især på basis af deres Schengen-handlingsplan kunnet strukturere de nødvendige nøgleaktioner og sætte gang i gennemførelsen heraf. Den administrative og retlige kapacitet skal styrkes mærkbart, særlig hvad angår forvaltning af grænserne, bekæmpelse af bedrageri, korruption, hvidvaskning af penge og organiseret kriminalitet.

På beskatningsområdet er lovtilpasningen generelt tilfredsstillende i de fleste lande men skal endnu fuldføres, særlig med hensyn til moms og punktafgifter. Den administrative kapacitet skal styrkes yderligere, og der skal sættes ind på at indføre datamatiserede skatteinformationssystemer og gøre dem operative.

Inden for de eksterne forbindelser er kandidatlandene langt fremme med tilpasningen til den gældende EU-ret. Der skal dog hurtigt tages et afgørende skridt til at bringe de bilaterale traktater om investeringer i overensstemmelse med traktatforpligtelserne. Sker dette ikke, vil konflikter mellem bilaterale investeringstraktater og traktatforpligtelserne skulle løses ved tiltrædelsestratkaten.

For en begrænset række sektorers vedkommende indkredses der i dette års rapporter for de enkelte lande områder af den gældende EU-ret, hvor der kræves en særlig indsats, idet det i nogle tilfælde fremhæves, hvilke foranstaltninger der straks skal træffes. Der kræves en særlig indsats fra flere kandidatlandes vedkommende, navnlig i nedenfor nævnte sektorer.

På toldområdet er tilpasningen til den gældende EU-ret ganske vist meget langt fremme, men nogle lande skal endnu fuldføre den. Der skal nu især fokuseres på at styrke den administrative kapacitet til at anvende den gældende EU-ret i denne sektor og på udvikling af informationsteknologi. Der skal afhængigt af landene især sættes ind på at sikre eller fremskynde en komplet sammenkobling af de nationale systemer med Fællesskabets toldinformationsteknologisystemer. Også toldvæsenets evne til at bekæmpe toldsvig skal styrkes i flere lande. Alle lande skal tillige tage de nødvendige skridt til at forberede sig på anvendelsen af foranstaltninger og bestemmelser, som først vil blive introduceret ved tiltrædelsen, herunder i nogle tilfælde vedrørende frizoner.

Inden for landbruget skal de fleste lande rette deres indsats mod at færdiggøre tilpasningen af deres lovgivning til bestemmelserne for den fælles landbrugspolitik og yderligere styrke deres administrative kapacitet til at gennemføre og håndhæve dem. Meget få lande er særlig langt fremme, hvor det gælder det integrerede system for forvaltning og kontrol (IACS), herunder markidentifikationssystemet, som er nødvendigt til at forvalte og kontrollere direkte betalinger. Mange kandidatlande skal gøre en ekstra indsats for at opbygge et operativt IACS inden tiltrædelsen, og for nogle kandidatlandes vedkommende kræves der en hastende og virkelig indsats med hensyn til centrale beslutninger og dermed forbunden finansiering, hvis IACS skal være operativt inden tiltrædelsen. Hvis de fornødne forvaltnings- og kontrolstrukturer ikke er helt operative eller ikke fungerer korrekt ved tiltrædelsen, vil kandidatlandene ikke være i stand til til fulde at udnytte støtteordningerne i den fælles landbrugspolitik eller skal tilbagebetale allerede modtagen støtte til EF. Flere lande skal fuldføre forberedelserne til de udbetalende organer, og andre skal endnu færdiggøre landbrugsjordreformprocessen.

Den administrative kapacitet skal også styrkes på det veterinære område og inden for fødevaresikkerhed, med særlig fokus på at sikre, at anlæg moderniseres, således at de opfylder EF-standarderne. Sker dette ikke, vil kandidatlandene ikke kunne drage den fulde fordel af mulighederne på det indre marked på dette område.

Inden for regionalpolitik har kandidatlandene generelt lagt lovgivningsrammerne for gennemførelsen af den gældende EU-ret, men de skal endnu klart definere deres endelige gennemførelsesstrukturer og styrke deres administrative kapacitet. Landene skal særlig fokusere på at færdiggøre deres programmeringsdokumenter. De skal styrke den tværministerielle koordination og partnerskaber samt deres ordninger og procedurer for en effektiv overvågning, finansforvaltning og kontrol med struktur- og samhørighedsfondene på alle nivauer. Kommissionen peger også på, at EF-finansiering ikke kan godkendes, før alle betingelser til at sikre en forsvarlig forvaltning af midlerne er opfyldt.

Med hensyn til finanskontrol er lovgivningen allerede langt fremme i de fleste lande, men de skal koncentrere deres indsats om at implementere passende offentlige systemer for intern finanskontrol og ekstern revision. Alle betingelser til at sikre en forsvarlig forvaltning af disse midler skal være opfyldt, før Fællesskabet kan stille finansiering til rådighed. Landene skal inden andet halvår 2003 sikre en passende forvaltning af førtiltrædelsesmidlerne og de fremtidige strukturfonde og styrke deres administrative strukturer for at beskytte Fællesskabets finansielle interesser.

Fremskridtene i de forløbne år har ført til en situation, hvor de fleste kandidatlande allerede implementerer betydelige dele af den gældende EU-ret. I de fleste lande er den nødvendige lovgivning og de fornødne gennemførelsesstrukturer allerede i vid udstrækning på plads. Der er vedtaget detaljerede planer, særlig under forhandlingerne og i handlingsplaner, for de resterende lakuner, der er indkredset, og de er under gennemførelse.

2.3.2. Konklusioner

Cypern, Den Tjekkiske Republik, Estland, Ungarn, Letland, Litauen, Malta, Polen, Slovakiet og Slovenien er nået meget langt med tilpasningen til den gældende EU-ret og har gjort store fremskridt med at skabe en passende administrativ og retlig kapacitet. Kommissionen mener i betragtning af disse landes fremskridt, deres track record med hensyn til indfrielsen af de tilsagn, der er afgivet under forhandlingerne, og deres igangværende forberedelsesarbejde, at de vil kunne påtage sig forpligtelserne ved medlemskab inden for den planlagte tidsramme.

De skal fortsætte deres indsats med lovgivningstilpasning og opbygning af den administrative kapacitet som planlagt. De periodiske rapporter viser, at de endnu skal sætte stærkt ind på en begrænset række specifikke områder inden for visse kapitler. Kandidatlandene er blevet informeret herom. Kommissionen forventer af dem, at de træffer de nødvendige foranstaltninger til at løse de indkredsede problemer. Der vil blive ført et nært tilsyn hermed.

Bulgarien, Rumænien og Tyrkiet opfylder ikke helt kriterierne. Disse lande skal sætte ekstra ind på de områder, der er omhandlet i de periodiske rapporter.

Konklusionerne fra hver af de periodiske rapporter findes i bilag I.

2.4. Generelle konklusioner og henstillinger

Det fremgår af dette års periodiske rapporter, at alle kandidatlandene har gjort et betydeligt yderligere fremskridt med implementeringen af Københavnskriterierne.

Cypern, Den Tjekkiske Republik, Estland, Ungarn, Letland, Litauen, Malta, Polen, Slovakiet og Slovenien opfylder de politiske kriterier. Kommissionen mener i betragtning af disse landes fremskridt, deres track record med hensyn til indfrielsen af deres tilsagn og deres igangværende og planlagte forberedelsesarbejde, at de vil have opfyldt de økonomiske betingelser og betingelserne vedrørende den gældende EU-ret og være klar til medlemskab fra begyndelsen af 2004.

Kommissionen anbefaler derfor, at tiltrædelsesforhandlingerne med disse lande bringes til afslutning ved dette års udgang. De vil i det følgende blive omtalt som de tiltrædende lande.

I de periodiske rapporter peges der på en række områder, hvor der skal ske yderligere forbedringer i forbindelse med de politiske og de økonomiske kriterier og i forbindelse med overtagelsen, gennemførelsen og håndhævelsen af den gældende EU-ret. Der bør med beslutsomhed tilstræbes sådanne forbedringer.

Bulgarien og Rumænien opfylder de politiske kriterier men i varierende grad ikke helt de økonomiske kriterier og kriterierne vedrørende den gældende EU-ret. Tyrkiet opfylder ikke helt nogen af kriterierne. De politiske kriterier for Tyrkiets vedkommende vudredes nedenfor.

3. FULDFØRELSE AF PROCESSEN

3.1. Afslutning af forhandlingerne

For alle ti tiltrædende lande er forhandlingerne om begge kapitler "landbrug" og "finans- og budgetanliggender" endnu ikke midlertidigt lukket, selvom de fleste anliggender i disse kapitler, som ikke har berøring til de finansielle rammer, som Unionen vil foreslå, er blevet behandlet. Selvom kapitlerne "regionalpolitik" og "institutioner" er blevet midlertidigt lukket, er desuden specifikke spørgsmål vedrørende henholdsvis budgettildelingerne og institutionelle anliggender (overgangsregler i 2004, antallet af parlamentsmedlemmer og tærsklen for kvalificeret flertal) blevet forbeholdt den sidste forhandlingsfase. Hvad angår kapitlet "andre anliggender", er der en række spørgsmål, som endnu skal tages under behandling. Tillige kræves der yderligere forhandlinger om otte andre kapitler, nemlig "konkurrence" for fem lande, "transport" for Den Tjekkiske Republik og "beskatning" og "toldunion" for Malta.

I det følgende redegør Kommissionen for, hvordan nogle essentielle punkter med hensyn til afslutning af forhandlingerne ifølge den skal angribes.

3.1.1. De finansielle rammer

I sin informationsnote af 30. januar 2002 foreslog Kommissionen fælles finansielle rammer for tiltrædelsesforhandlingerne. De bygger på de overordnede finansielle rammer fra Berlin og en antagelse om, at ti nye medlemsstater ville blive optaget i Den Europæiske Union. Kommissionens forslag gælder stadig. Kommissionen mener især,

* at målet på landbrugsområdet med gradvis indførelse af direkte betalinger til landbrugerne i de nye medlemsstater fra og med 2004 bør bibeholdes

* at strukturforanstaltningerne bør baseres på en andel af en tredjedel af samhørigshedsfonden og baseres på det samlede beløb, der blev foreslået i januar 2002. Når dette samlede beløb er vedtaget, vil de individuelle beløb pr. land og pr. politik blive fastsat som procentdelen af den samlede tildeling, der er fastsat efter den metode, der gælder for de nuværende medlemsstater for perioden 2000-2006

* at der for interne politikker skal afsættes yderligere midler til en overgangsfacilitet til institutionsopbygning og nedlukningsarbejdet på Ignalina-kernekraftværket i Litauen samt Bohunice-kernekraftværket i Slovakiet for at de beløb, der er tildelt som førtiltrædelsesstøtte, kan få den rette gennemslagskraft

* at der bør overvejes en midlertidig budgetkompensation i form af et engangsbeløb til hver ny medlemsstat, som kommer i en nettobudgetsituation, der er ringere end situationen i året forud for tiltrædelsen som modtager af førtiltrædelsesstøtte.

* Kommissionen peger igen på, at det er nødvendigt at øremærke yderligere midler til den nordlige del af Cypern for at bakke en eventuel politisk løsning op.

3.1.2. Behandling af ny EU-ret og genoptagelse af kapitler

De tiltrædende lande vil til fulde skulle anvende Den Europæiske Unions ret, som den gælder på tiltrædelsestidspunktet, undtagen på de områder, hvor der er indrømmet overgangsordninger.

Kommissionen har tilsendt forhandlingslandene al EU-ret, der er vedtaget og offentliggjort ved udgangen af første halvår 2002. Forhandlingslandene er blevet opfordret til at tage stilling hertil, også til et eventuelt behov for overgangsordninger, og til at meddele, om der er behov for tekniske tilpasninger. Der er hidtil under forhandlingerne taget hensyn til kandidatlandenes holdning til al ny EU-ret, som de har fået meddelt. I nogle tilfælde kan det som for nylig i forbindelse med kapitlet "miljø" blive nødvendigt at genoptage et kapitel som følge af kandidatlandenes holdning til ny EU-ret.

Det vil på linje med praksis ved tidligere tiltrædelser ikke være muligt at gå ud over et vist tidspunkt i behandlingen af ny EU-ret under forhandlingerne. Kommissionen har foreslået at sætte en grænse for forhandlingerne vedrørende al EU-ret, der er vedtaget og offentliggjort indtil den 1. november 2002. For ny EU-ret, der vedtages mellem den 1. juli og den 1. november 2002, f.eks. inden for telekommunikation, anmodes forhandlingslandene om at redegøre for deres holdning og eventuelle tekniske tilpasninger inden medio november. Det giver tid til at tage stilling til eventuelle yderligere anmodninger om overgangsordninger, som kan bevirke, at kapitler genoptages under forhandlingerne i anden halvdel af november.

Tiltrædelsestraktaten skal som under tidligere udvidelser indeholde bestemmelser, som åbner mulighed for, at beslutninger om de nødvendige tilpasninger og midlertidige ordninger med berøring til EU-ret, der vedtages mellem den 1. november 2002 og undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten, kan træffes på et senere tidspunkt på behørigt dokumenteret anmodning fra de fremtidige medlemsstater [5]. Sådanne bestemmelser kan blive nødvendige på områder, hvor vigtige dele af EU-retten er under vedtagelse, f.eks. transport, energi og retlige og indre anliggender.

[5] Se f.eks. artikel 30, 151 og 169 i akten vedrørende vilkårene for Finlands, Sveriges og Østrigs tiltrædelse.

3.1.3. Kapitlet om "andre anliggender"

Kapitlet "andre anliggender" vil ikke blive behandlet som de andre forhandlingskapitler. Det er i hovedsagen en forhandlingskasse, hvori man kan placere anliggender, som egentlig ikke er kontroversielle, men som ikke hører hjemme i de andre forhandlingskapitler. Kapitlet "andre anliggender", som skal behandles i begyndelsen af november, kommer efter al sandsynlighed til at omfatte følgende:

* reglerne for forvaltning og gradvis afvikling af førtiltrædelsesstøtten

* udformning af den planlagte overgangsfacilitet til visse aktioner vedrørende institutionsopbygning

* retsgrundlaget for forvaltningen af midlerne til nedlukning af Ignalina-kernekraftværket i Litauen og Bohunice i Slovakiet

* en række erklæringer, protokoller og ekstra elementer, der skal indgå i traktaten, f.eks. vedrørende tilsagnene om lukning af ovennævnte kernekraftværker

* et retsgrundlag for ovennævnte facilitet for den nordlige del af Cypern.

Nærmere enkeltheder findes i bilag 2.

3.2. Færdiggørelse af tiltrædelsestraktaten

Det Europæiske Råd i Sevilla udtalte, at arbejdet med redaktionen af tiltrædelsestraktaten skulle fortsætte, således at den kunne færdiggøres så snart som muligt efter afslutningen af tiltrædelsesforhandlingerne. Det forekom rimeligt at forvente, at tiltrædelsestraktaten kunne undertegnes i foråret 2003.

Resultaterne af tiltrædelsesforhandlingerne i form af overgangsordninger og tekniske tilpasninger af den gældende EU-ret i tilslutning til udvidelsen vil blive nedfældet i et enkelt retsinstrument og dertil knyttede akter: tiltrædelsestraktaten. Arbejdet med udarbejdelsen af denne traktat indledtes formelt i marts 2002 og er allerede langt fremme. De fleste forhandlede foranstaltninger og nødvendige tilpasninger er allerede indarbejdet i udkastet til traktat. Med udgangspunkt i konklusionerne af Det Europæiske Råds møde i Laken udarbejdes traktaten på basis af antagelsen om en udvidelse med ti nye medlemsstater og efter en struktur, der er meget lig den, der blev fulgt ved den foregående udvidelse. På grund af de nødvendige tekniske tilpasninger vil traktaten sandsynligvis komme til at optage omkring 1 000 sider i EF-Tidende.

Når forhandlingerne er afsluttet, vil traktaten skulle færdiggøres med indarbejdelse af forhandlingernes slutresultat. I betragtning af, hvor langt udarbejdelsesprocessen er fremme, kan man med rimelighed forvente, at tiltrædelsestraktaten vil ligge færdig senest seks uger efter afslutningen af forhandlingerne.

Når traktatens tekst en gang er vedtaget af alle parterne i forhandlingerne, skal Kommissionen vedtage sin udtalelse om de pågældende landes tiltrædelsesansøgninger. Europa-Parlamentet skal derefter anmodes om at afgive samstemmende udtalelse i overensstemmelse med EU-traktatens artikel 49 efter en afgørelse fra Rådets side om optagelse af nye medlemsstater. Forudsat at Kommissionen kan afgive sin udtalelse i februar 2003 og at der afsættes tilstrækkelig tid til beslutningsprocessen i Europa-Parlamentet og Rådet, kan tiltrædelsestraktaten forventes at blive undertegnet i foråret 2003 som planlagt af Det Europæiske Råd i Sevilla. Derefter undertegnes traktaten, der skal foreligge på alle nuværende og fremtidige EF-sprog, af alle parter.

Efter undertegnelsen vil traktaten blive forelagt til ratifikation af de nuværende og fremtidige medlemsstater efter deres respektive forfatningsmæssige bestemmelser. Tiltrædelsestraktaten skal som i tidligere tid indeholde en dato for de nye medlemsstaters tiltrædelse, forudsat at de nødvendige ratifikationsinstrumenter er deponeret og med mulighed for justering af de relevante bestemmelser, hvis et tiltrædende land ikke ratificerer.

3.3. Deltagelse i Unionens arbejde inden tiltrædelsen

Kandidatlandene deltager allerede i en række EF-udvalg og -agenturer [6]. For at styrke den gradvise integration af de tiltrædende stater i Fællesskabets strukturer bør disse stater efter undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten gives mulighed for at deltage endnu mere, hvor det retligt er muligt, som observatører i alle udvalg, der nedsættes efter komitologiproceduren og alle andre udvalg. Kommissionen mener desuden, at de tiltrædende stater også skal være i stand til at deltage i det mindste som observatører i alle EF-agenturers relevante strukturer. De generelle principper og nærmere enkeltheder vedrørende en sådan deltagelse vil blive fastlagt senere. For at lette finansieringen af omkostningerne ved deltagelsen kan hver af de tiltrædende stater, hvis de ønsker det, afsætte et passende beløb af midlerne til deres nationale førtiltrædelsesprogrammer hertil.

[6] Se Kommissionens meddelelse af 20.12.1999 om kandidatlandenes deltagelse i EF-programmer, -agenturer og -udvalg, KOM(1999) 710 endelig.

Europa-Parlamentet planlægger ligeledes at lade observatører fra kandidatlandene deltage i Parlamentets arbejde.

Der vil også skulle fastlægges retningslinjer for inddragelse af de tiltrædende lande i processen med vedtagelse af ny EU-ret i perioden mellem undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten og datoen for tiltrædelsen. Dette er traditionelt sket ved en brevveksling om informations- og konsultationsproceduren for de tiltrædende lande forud for Rådets beslutninger. Rådet agter som ved tidligere tiltrædelser at træffe passende beslutninger om at lade de tiltrædende lande deltage i beslutningsforløbet.

3.4. Overvågning og beskyttelsesklausul

Kommissionen har omhyggeligt overvåget, hvorledes kandidatlandene indfrier de tilsagn, de har afgivet under tiltrædelsesforhandlingerne. Det er af største betydning, at de fremtidige medlemsstaters tilsagn implementeres som planlagt. For at kunne vurdere situationen med nøjagtighed vil Kommissionen fortsætte med sit tilsyn indtil undertegnelsen af traktaten og rapportere til Rådet herom efter den gældende procedure.

I de periodiske rapporter redegøres der for, på hvilke områder der endnu er behov for en indsats. Kommissionen vil fortsætte med sin overvågning også mellem undertegnelsen af traktaten og tiltrædelsen. Denne løbende overvågning, som også gælder gennemførelsen af handlingsplanerne, skal forløbe gennem etablerede kanaler som f.eks. associeringsaftalernes instanser.

Kommissionen vil på basis af gældende praksis pege på forsinkelser i eller problemer med økonomisk reform eller indfrielse af tilsagn, navnlig med en hurtig varsling på politisk plan.

Der vil fortsat blive tale om specifikke tiltag med berøring til f.eks. grupper på højt niveau vedrørende fødevaresikkerhed eller indførelse af udvidet decentralisering samt 'peer reviews', tekniske møder, workshops, seminarer og spørgeskemaer på specielle områder indtil tiltrædelsen.

Hvad angår økonomiske anliggender fortsætter kandidatlandene med at forberede sig på ØMU's multilaterale tilsyn og økonomipolitiske koordination. De deltager i budgettilsynsproceduren forud for tiltrædelsen (PFSP), som har tre komponenter - budgetnotifikation, økonomisk førtiltrædelsesprogram og multilateral dialog. PFSP blev påbegyndt i foråret 2001 og vil fortsætte indtil tiltrædelsen.

Al relevant information om disse aktiviteter vil blive samlet i tilsynsrapporter, som forelægges Rådet med regelmæssige mellemrum seks måneder forud for tiltrædelsen, og Kommissionen vil udarbejde en alsidig tilsynsrapport om fremskridtene med de nødvendige reformer og hvert af de tiltrædende landes forpligtelser vedrørende den gældende EU-ret. Den alsidige tilsynsrapport vil for de ti tiltrædende landes vedkommende blive en forløber for årsberetningen om kontrollen med gennemførelsen af EU-retten, som Kommissionen udsender med regelmæssige mellemrum for alle medlemsstaterne [7]. Senest i juli 2003 vil Kommissionen vurdere, hvorledes de nødvendige forpligtelser for programmering af strukturfondene er blevet indfriet.

[7] Se nittende beretning om kontrollen med gennemførelsen af EU-retten (2001) af 28.6.2002, KOM (2002) 324 endelig.

Efter tiltrædelsen vil Kommissionen som traktaternes vogter fortsætte med at kontrollere, hvorledes de nye medlemsstater gennemfører den gældende EU-ret efter samme metode som for de eksisterende medlemsstater. Her bliver der navnlig tale om benchmarking, peer pressure, årlig indberetning om gennemførelsen af EU-lovgivning og iværksættelse af overtrædelsesprocedurer med inddragelse af EF-Domstolen om nødvendigt. Hvad særlig angår nuklear sikkerhed fastslog Det Europæiske Råd i Laken, at der skulle føres tilsyn med sikkerheden på kernekraftværkerne i Den Europæiske Union.

Tiltrædelsestraktaten skal som i forbindelse med den foregående udvidelse indeholde en generel økonomisk beskyttelsesklausul. Denne klausul drøftes allerede i Rådets traktatredaktionsgruppe på basis af en tekst, der tager udgangspunkt i artikel 152 i akten vedrørende Finlands, Sveriges og Østrigs tiltrædelse. Da de tiltrædende lande ikke er part i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, mener Kommissionen, at beskyttelsesklausulen skal gælde i to år og ikke et år som ved den foregående udvidelse.

Denne generelle økonomiske beskyttelsesklausul kan bringes i anvendelse "i tilfælde af alvorlige vanskeligheder, der vedvarende vil kunne ramme en økonomisk sektor, eller af vanskeligheder, der alvorligt vil kunne forringe den økonomiske situation i en bestemt egn". Beskyttelsesklausulen vil også sætte Kommissionen i stand til at vurdere, om det er nødvendigt med beskyttelsesforanstaltninger. Både de nye og nuværende medlemsstater vil kunne gøre brug af beskyttelsesklausulen. I udkastet til tekst specificeres det som i forbindelse med den foregående udvidelse, at beskyttelsesforanstaltningerne ikke må medføre grænsekontrol.

Beskyttelsesklausulen vedrører ikke situationer, som på den ene side skyldes manglende evne til at indfri tiltrædelsesforpligtelserne og som på den anden side har alvorlige ikke-økonomiske følger for f.eks. beskyttelse af menneskers, dyrs og planters sundhed og liv, beskyttelse af intellektuel ejendomsret eller generelle betragtninger vedrørende den offentlige orden som defineret i EF-traktatens artikel 30. I disse tilfælde finder enten artikel 30 i EF-traktaten anvendelse eller specifikke beskyttelsesklausuler, som er indført i specifik sektorlovgivning i medfør af artikel 95, stk. 10, i EF-traktaten.

På flere områder indeholder EU-lovgivningen imidlertid enten ingen beskyttelsesklausul, eller beskyttelsesklausulen dækker ikke de specifikke situationer, der opstår som følge af udvidelsen. Kommissionen mener derfor, at tiltrædelsestraktaten som en forsigtighedsforanstaltning bør omfatte en specifik beskyttelsesordning med berøring til det indre marked.

Ordningen kunne baseres på følgende elementer:

* Den skal bringes i anvendelse af Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ.

* Kommissionen skal bemyndiges til at træffe beslutning om de nødvendige foranstaltninger. Foranstaltningerne skal stå i forhold til problemet og være tidsbegrænsede.

* De må kun bringes i anvendelse i forbindelse med en forstyrrelse af det indre marked eller en umiddelbar risiko herfor og skal kunne bringes i anvendelse i forbindelse med fødevaresikkerhedsproblemer.

* Ordningen udløses, når Kommissionen fastslår, at de nye medlemsstater ikke har indfriet deres forpligtelser i forbindelse med tiltrædelsesforhandlingerne.

* Sålænge foranstaltningerne er i kraft, skal den pågældende nye medlemsstat løbende informere Kommissionen om, hvilke skridt den tager til at rette op på situationen. Foranstaltningerne skal ophæves, så snart Kommissionen har fastslået, at dette er sket.

* Beskyttelsesklausulen skal være tidsbegrænset. Den skal kun kunne bringes i anvendelse i 2 år.

I den alsidige tilsynsrapport indkredses de områder, hvor der kan overvejes beskyttelsesforanstaltninger, hvis der ikke træffes afhjælpende foranstaltninger. Dette vil også åbne mulighed for en tidlig advarsel før medlemsskab. Beskyttelsesklausulerne i associeringsaftalerne forbliver desuden i kraft indtil tiltrædelsen.

I denne forbindelse fortjener situationen omkring retlige og indre anliggender særlig omtale. I modsætning til situationen på tidspunktet for den foregående udvidelse foreligger der nu en omfattende EU-ret på området, som er i konstant udvikling i takt med processen for implementering af Amsterdam-traktaten og konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Tampere. Der er tale om vanskelige og politisk følsomme emner, særlig hvad angår fri bevægelighed for personer og konsekvenserne af ophævelsen af de indre grænser. Som forklaret i punkt 3.5.3 nedenfor realiseres de Schengen-baserede mål i to faser, hvilket betyder, at der ikke er behov for en særskilt beskyttelsesordning. Der findes imidlertid andre ikke-Schengen-relevante komponenter på området frihed, sikkerhed og retsvæsen (f.eks. vedrørende retssamarbejdet, særlig med hensyn til gensidig anerkendelse), hvor overvågningsprocessen kan vise et behov for en egen beskyttelsesklausul i tilfælde af overtrædelser eller trussel herom på dette område, f.eks. midlertidig suspension af bestemmelserne om gensidig anerkendelse.

3.5. Efter udvidelsen

3.5.1. Opbygning af institutioner

Processen med opbygning af den administrative og retlige kapacitet skal fortsætte efter udvidelsen. En række overgangsordninger, som er aftalt under forhandlingerne, viser også, at kandidatlandene på visse områder skal fortsætte deres bestræbelser, indtil de er i stand til helt at anvende den gældende EU-ret. Det er grunden til at Kommissionen har foreslået, at der i de første tre år efter udvidelsen skal være en særlig overgangsfacilitet til rådighed for institutionsopbygning (se bilag 2).

Kommissionen foreslår på specifikt identificerede områder fortsat at anvende EU-finansierede instrumenter, som har bevist deres nytte, såsom parvist samarbejde under forskellige former. Mobilisering af eksperter fra andre medlemsstater gennem afprøvede ordninger som f.eks. TAIEX vil desuden kunne fortsættes med henblik på at levere 'peer'-bistand. Kommissionen foreslår endvidere at finansiere kortvarige udstationeringer af tjenestemænd fra de nye medlemsstater i administrationerne i EU 15. Overgangsfaciliteten til institutionsopbygning vil tillige kunne anvendes til at samfinansiere investeringer i den gældende EU-ret, særlig på områder som grænsekontrol, toldadministrationer, statistikker, fødevaresikkerhed og integrerede landbrugsforvaltnings- og kontrolsystemer.

3.5.2. ØMU og euroen

Nye medlemsstater kan i overensstemmelse med EU-traktaten ikke straks ved tiltrædelsen overtage euroen. Men som det gælder for alle medlemsstater er økonomisk politik et fælles anliggende, som kræver policy-koordination og multilateralt tilsyn. De vigtigste instrumenter i koordinationen er de brede økonomiskpolitiske retningslinjer, stabilitets- og vækstpagten og en række processer, der beskæftiger sig med specifikke politikområder. Valutakurspolitikken bliver et anliggende af fælles interesse. Deltagelse i valutakursmekanisme II forventes nogen tid efter tiltrædelsen.

Optagelse i euro-området er de nye medlemsstaters endelige mål. De vil til den tid blive integreret i den fælles stabilitetsorienterede monetære politik og dens fælles valutakurspolitik og blive undergivet den økonomiskpolitiske koordination og tilsynsprocedurerne i deres helhed. Indtil da tilpligter traktaten medlemsstaterne at tilstræbe en høj grad af bæredygtig konvergens, som er en forudsætning for overtagelsen af euroen, men den giver ingen specifik tidsplan herfor. Opfyldelsen af målet afhænger af hvert lands økonomiske kendetegn og dets resultater med politikkerne for opnåelse af bæredygtig konvergens.

3.5.3. Schengen

Unionen har gjort det klart, at fuldstændig anvendelse af Schengen-bestemmelserne kræver en proces i to etaper. I første etape vil de tiltrædende lande på datoen for tiltrædelsen skulle have et højt udviklet grænsekontrolsystem, omend der kan overvejes særordninger med andre medlemsstater, såsom fælles infrastruktur og materiel eller fælles patruljer. Kontrollen ved de indre grænser vil først blive ophævet efter nogen tid efter tiltrædelsen, og der vil blive truffet en særskilt beslutning herom for hver ny medlemsstat efter fuldstændig implementering af Schengen-bestemmelserne.

3.5.4. Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde

De tiltrædende lande skal ansøge om at blive optaget i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) i overensstemmelse med artikel 128 i EØS-aftalen. For at sikre, at det udvidede EØS fungerer gnidningsløst bør kandidatlandenes tiltrædelse af EØS få virkning samtidig med tiltrædelsen af EU. EØS-aftalen skal tilpasses til udvidelsen efter procedurerne i artikel 128. Processen for fastlæggelse af betingelserne for medlemskab af EØS bør indledes straks efter afslutningen af forhandlingerne om tiltrædelse af EU for at EU- og EØS-medlemskabet så vidt muligt kan få virkning samtidig.

4. EN REVIDERET TILTRÆDELSESSTRATEGI FOR BULGARIEN OG RUMÆNIEN

Det Europæiske Råd i Sevilla opfordrede Bulgarien og Rumænien til at fortsætte deres bestræbelser og bekræftede på ny sit tilsagn om fuldt ud at støtte deres tiltrædelsesforberedelser. En ajourført køreplan og en revideret og udbygget førtiltrædelsesstrategi for de kandidatlande, der stadig forhandles med, bør vedtages i København. Det kunne desuden overvejes at forhøje den finansielle førtiltrædelsesbistand. Hvis det nuværende tempo fastholdes, vil der endvidere inden årets udgang kunne fastsættes en mere præcis tidsplan for disse landes tiltrædelsesproces.

De kriterier, som Det Europæiske Råd fastlagde i København og Madrid, såvel som de principper, der har været ledende for tiltrædelsesprocessen siden begyndelsen, er stadig gyldige. Alle kandidatlandene deltager på lige fod, og alle forventes at slutte sig til Den Europæiske Union på basis af samme kriterier afhængigt af deres fremskridt hver især. Som bekræftet af Det Europæiske Råd i Laken i 2001 er tiltrædelsesprocessen nu uafvendelig.

Da tiltrædelsesforhandlingerne med alle tolv forhandlingslande er en altomfattende proces, skal det i tiltrædelsestraktaten erkendes, at der ikke vil blive stillet spørgsmålstegn ved de resultater, der er opnået i forhandlingerne med de lande, som ikke kommer med i første udvidelsesrunde.

4.1. Fremskridt hidtil

Det fremgår af dette års periodiske rapporter, at Bulgarien og Rumænien har gjort yderligere fremskridt med hensyn til at opfylde Københavnskriterierne. For at kunne siges at være fuldt forberedte på tiltrædelse skal de gøre en yderligere indsats for at opfylde de økonomiske kriterier og for at overtage, gennemføre og håndhæve den gældende EU-ret. De skal også fortsætte med reformen af den offentlige forvaltning og retsvæsenet.

Bulgarien og Rumænien har gjort betydelige fremskridt under forhandlingerne. Alle forhandlingskapitler er nu under behandling med Bulgarien og næsten alle med Rumænien. Med Bulgarien blev de resterende kapitler åbnet i første halvår 2002, og med Rumænien burde det blive muligt at åbne de sidste fire kapitler inden årets udgang, således at Det Europæiske Råds mål fra Laken om, at alle kapitler skal være åbnet i 2002, dermed opfyldes.

4.2. Vejledende dato

Bulgarien og Rumænien har sat 2007 som deres vejledende dato for tiltrædelse. En række forhandlingskapitler er blevet midlertidigt lukket på basis af denne vejledende dato for tiltrædelse. 22 kapitler er midlertidigt lukket med Bulgarien og 13 med Rumænien.

De tidsfrister, der er sat for indfrielsen af forhandlingstilsagnene, tager hensyn hertil. Som tidligere afspejler fremskridt i retning af afslutning af tiltrædelsesforhandlingerne fremskridt med overtagelse, gennemførelse og håndhævelse af de nødvendige foranstaltninger i hvert land.

Kommissionen vil støtte de to lande med at realisere dette mål, der fortsat vil bygge på princippet om differentiering og egen fortjeneste.

4.3. Køreplaner for tiltrædelsen

Som bebudet i udvidelsesstrategidokumentet fra 2001 vil Kommissionen på basis af analysen i de periodiske rapporter fra 2002 stille forslag til detaljerede køreplaner for Bulgarien og Rumænien inden Det Europæiske Råd i København. Køreplanerne kommer til at gælde for tiden indtil tiltrædelsen og vil blive udarbejdet i nært samarbejde med hvert land.

Køreplanerne skal baseres på de tilsagn, der afgives under forhandlingerne og kravene til opfyldelse af Københavnskriterierne. Det vil deri blive beskrevet, hvilke skridt hvert land skal tage for at berede sig på medlemskab, idet vægten særlig vil blive lagt på administrativ og retslig kapacitet og økonomisk reform. Køreplanerne vil sætte klare kriterier, på basis af hvilke tilsagnene under forhandlingerne og fremskridtene med den økonomiske reform kan overvåges. Det vil blive overvåget, hvorledes køreplanerne gennemføres, navnlig i Europaaftalernes instanser og i de periodiske rapporter.

4.4. Førtiltrædelsesbistand

Kommissionen vil foreslå at revidere tiltrædelsespartnerskaberne med Bulgarien og Rumænien næste år i lyset af konstateringerne i de periodiske rapporter og køreplanerne. Tiltrædelsespartnerskaberne skal fortsat danne grundlag for programmeringen af førtiltrædelsesbistanden, men prioriteterne for bistanden vil også blive udledt af køreplanerne, de periodiske rapporter og de reviderede nationale udviklingsplaner. Phare-bistanden skal fortsat fokuseres på styrkelse af den offentlige forvaltning og retsvæsenet, institutionsopbygning, investering i forbindelse med overtagelsen af den gældende EU-ret samt økonomisk og social samhørighed og grænseoverskridende samarbejde. Arbejdet med udvidelse af decentrale implementeringssystemer skal fremskyndes. SAPARD er allerede fuldt ud decentraliseret, men instrumentet skal fortsat hjælpe til at forberede kandidatlandene med hensyn til landbrugsstrukturer og udvikling af landdistrikter samt styrkelse af den dermed forbundne institutionelle kapacitet. ISPA skal fortsat bevilge finansiel støtte til infrastrukturinvesteringer inden for miljø og transport.

Kommissionen skønner, at den finansielle bistand til Bulgarien og Rumænien bør øges betydeligt fra datoen for den første tiltrædelsesrunde i takt med fremskridtene med implementeringen af køreplanerne og landenes absorptionskapacitet.

5. EN NY IMPULS TIL UDVIDELSESPROCESSEN MED TYRKIET

Det Europæiske Råd i Sevilla i juni 2002 konkluderede, at der i København ville kunne træffes nye afgørelser vedrørende næste etape af Tyrkiets kandidatur under hensyn til udviklingen i situationen op til mødet i København og på grundlag af Kommissionens periodiske rapport samt i overensstemmelse med Helsinki- og Laken-konklusionerne.

I den periodiske rapport fra 2002 gives der en detaljeret analyse af Tyrkiets fremskridt med førtiltrædelsesstrategien i de forløbne tolv måneder. Tyrkiets fremskridt vurderes efter samme kriterier og samme metode som for alle kadidatlandene. Som det er tilfældet for alle kadidatlandene ses der i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i København og Madrid nærmere på både lovgivningsændringer og Tyrkiets administrative kapacitet til at gennemføre og håndhæve den gældende EU-ret korrekt.

Rapporten viser, at Tyrkiet har gjort fremskridt på de tre større områder i tiltrædelsespartnerskabet, nemlig de økonomiske og politiske kriterier og kriterierne vedrørende den gældende EU-ret, som blev fastlagt af Det Europæiske Råd i København i 1993.

Tyrkiet er nået langt med hensyn til at opfylde de politiske kriterier. Ved en forfatningsreform og en række lovgivningspakker har Tyrkiet taget fat på flere af nøgleprioriteterne i tiltrædelsespartnerskabet. Parlamentets lovændringer i august 2002 er særlig tilfredsstillende, da de viser vilje til vidtrækkende reformer. Dødsstraffen er afskaffet, undtagen i krigstilstand, og der er taget vigtige skridt til at tillade radio- og tv-udsendelser og undervisning på andre sprog end tyrkisk. Ophævelsen af undtagelsestilstanden i to af de fire provinser, hvor den var gældende, og tilsagnet om at hæve den i år i de to provinser, hvor den endnu gælder, burde åbne vejen for større beskyttelse af menneskerettighederne.

Kommissionen hilser denne udvikling velkommen og anerkender, hvilket gennembrud det er i den tyrkiske politiske kontekst. Reformerne blev desuden vedtaget under særlig vanskelige omstændigheder. Reformerne er lovende for fremtiden, da de beviser det tyrkiske politiske systems vilje og evne til at gøre fremskridt selv på områder, der hidtil har været betragtet som yderst følsomme.

Tyrkiet opfylder dog stadig ikke helt de politiske kriterier. For det første er reformerne behæftet med en række væsentlige begrænsninger, som der redegøres for i den periodiske rapport, og som har berøring til fuld udøvelse af grundlæggende rettigheder og friheder. For det andet kræver mange af reformerne, at der vedtages forordninger eller andre administrative foranstaltninger, som for at få de rette virkninger skal gennemføres i praksis af de udøvende og retslige instanser på forskellige planer i hele landet. For det tredje er en række vigtige anliggender med berøring til de politiske kriterier endnu ikke angrebet på passende måde. Heriblandt kan nævnes bekæmpelse af tortur og mishandling, visse spørgsmål om civil kontrol med militæret og fængsling af personer på grund af ikke-voldelige meningsytringer i overensstemmelse med den europæiske menneskerettighedsdomstols afgørelser.

Tyrkiet opfordres til på baggrund af det betydelige fremskridt i de senere år og under henvisning til de resterende områder, hvor der kræves en yderligere indsats, at fortsætte med reformprocessen for at styrke demokratiet og beskyttelsen af menneskerettighederne i lovgivning som i praksis. Dette skulle sætte Tyrkiet i stand til at tackle de resterende hindringer for fuldstændig efterlevelse af de politiske kriterier.

Kommissionen minder om, at bestræbelserne for at løse det cypriotiske problem indgår i den udvidede politiske dialog mellem Den Europæiske Union og Tyrkiet. Under henvisning til erklæringer fra De Forenede Nationers Sikkerhedsråd efter rapporter fra FN-generalsekretærens særlige rådgiver for Cypern Alvaro de Soto opfordrer Kommissionen indtrængende alle berørte parter og særlig under de aktuelle omstændigheder Tyrkiet til at yde sin fulde støtte til De Forenede Nationers bestræbelser for at nå til en alsidig løsning på Cypern-problemet i indeværende år.

Hvad angår de økonomiske kriterier har Tyrkiet gjort fremskridt med markedsøkonomiens funktion, hvilket skulle sætte landet bedre i stand til at modstå konkurrencepresset, men det lider stadig under følgerne af det økonomiske tilbageslag og finansielle kriser.

Tyrkiet har gjort fremskridt i forbindelse med kriterierne vedrørende den gældende EU-ret med lovgivningstilpasning på områder inden for toldunionen og en række andre sektorer, såsom bankvæsen, telekommunikation, energi og landbrug. Den finansielle sektor er blevet omstruktureret, og den administrative kapacitet på dette felt er blevet strømlinet. På de fleste andre områder er der fortsat store forskelle mellem den gældende EU-ret og den tyrkiske lovgivning.

På de udestående spørgsmål, nemlig retningslinjerne for Tyrkiets deltagelse i beslutningsprocessen i forbindelse med EU-ledede operationer med brug af NATO-aktiver, vil der skulle findes en løsning så hurtigt som muligt.

5.1. Styrkelse af førtiltrædelsesstrategien

Det Europæiske Råd i Helsinki udstak førtiltrædelsesstrategien for Tyrkiet i 1999. Det Europæiske Råd i Laken gav sin tilslutning til en ny fase i denne strategi sidste år. Siden da er der sket væsentlige fremskridt med gennemførelsen.

På denne baggrund anbefaler Kommissionen, at Den Europæiske Union udvider sin støtte til Tyrkiets førtiltrædelsesforberedelser med henblik på næste etape i landets kandidatur. Der redegøres nedenfor i nærmere enkeltheder, hvordan dette mål kan realiseres.

- Tiltrædelsespartnerskabet har vist sig at være et værdifuldt instrument i førtiltrædelsesstrategien. Det bør ajourføres og revideres, således at det fokuserer mere præcist på områder, hvor der stadig er brug for en prioriteret indsats.

- Den udvidede politiske dialog mellem EU og Tyrkiet omfatter politiske reformer, menneskerettigheder, Cypern-spørgsmålet og fredelig bilæggelse af grænsetvister, og den vil blive fortsat med beslutsomhed. Der er behov for indgående diskussioner om de forskellige initiativer, som Tyrkiet har taget til at opfylde de politiske kriterier fra København. Der vil blive søgt nye veje til at sikre en bedre forståelse for de reformer og andre spørgsmål, som kræver opmærksomhed.

- Den udvidede økonomiske dialog mellem EU og Tyrkiet omfatter spørgsmål om makroøkonomiske resultater og stabilitet og økonomiske reformer, og den vil blive fortsat med beslutsomhed. De forskellige foranstaltninger, som Tyrkiet har truffet til at genskabe økonomisk stabilitet og til at opfylde de økonomiske kriterier fra København, skal drøftes i enkeltheder.

- Lovgivningsgennemgangen, som fokuserer på præcise sektoranliggender, er vel undervejs og vil blive yderligere fremmet, suppleret med TAIEX-støtte. Denne proces vejleder Tyrkiet i kravene om overtagelse af den gældende EU-ret, også vedrørende administrativ kapacitet og håndhævelse.

- Der gøres en yderligere indsats for at underbygge og udvide grundlaget for toldunionen med tjenesteydelser og offentlige indkøb og fjerne hindringerne for den frie bevægelighed for varer. Det vil få indflydelse på den bredere indsats, som Tyrkiet skal gøre i sin egenskab af kandidatland.

- Uddybningen af handelsforbindelserne med Tyrkiet, både bilateralt og i relation til tredjelande, skal fortsætte. F.eks. kan præferenceadgangen for landbrugsprodukter i handelen mellem EU og Tyrkiet udvides på et gensidigt grundlag; sammen hermed skal der indledes et udvidet samarbejde om dyre- og plantesundhedsmæssige anliggender. Ved forhandling af handelsaftaler med tredjelande vil EU gøre en større indsats for at sikre, at disse aftaler lignende ordninger med Tyrkiet. Dialogen mellem EU og Tyrkiet om handelsanliggender bør udvides, og anvendelsen af handelsbeskyttelsesinstrumenter skal holdes under opsyn.

- For at stimulere investeringsstrømmene bør der tilstræbes en yderligere liberalisering af de udenlandske direkte investeringer mellem EU og Tyrkiet.

- Samarbejdet med Tyrkiet bør styrkes på området retlige og indre anliggender, også hvad angår ulovlig indvandring og overtagelse og gennemførelse af Schengen-bestemmelserne, samt fri bevægelighed for personer og sikkerhed til søs.

- Tyrkiet vil deltage i flere EF-programmer og -agenturer.

- Det nye finansforvaltningssystem er begyndt at bære frugt. De betydelige uindfriede forpligtelser i EU-finansieringsmidlerne til Tyrkiet er nu efterhånden afviklet. Programmerne for finansiel bistand følger nu til fulde en tilgang, der fokuserer på fremtidig tiltrædelse. Fra 2003 vil de tyrkiske myndigheder få overdraget et større ansvar for gennemførelsen af disse programmer.

Kommissionen vil tage de nødvendige initiativer til, at denne udvidede førtiltrædelsesstrategi kommer på plads. Kommissionen vil fremkomme med et revideret tiltrædelsespartnerskab, hvor der tages hensyn til de fremskridt, der er gjort, og de områder, hvor der stadig skal sættes ind. Fremskridtene vil blive drøftet i passende fora, såsom Associeringsudvalget EF/Tyrkiet og det blandede udvalg for toldunionen.

Det er derfor nødvendigt at øge den finansielle bistand til Tyrkiet under hensyn til Tyrkiets specifikke behov og evne til at optage sådanne midler.

5.2. Ekstra finansiel bistand

For at bidrage til at fremskynde gennemførelsen af Tyrkiets førtiltrædelsesstrategi vil der blive bevilget øget finansiel bistand fra 2004. Hensigten hermed er at sætte Tyrkiet i stand til at styrke den offentlige forvaltning, at støtte overtagelsen af den gældende EU-ret og at lette Tyrkiets integration i den europæiske økonomi.

Førtiltrædelsesbistanden skal fokusere på at hjælpe Tyrkiet med at opfylde Københavnskriterierne og særlig styrke den offentlige forvaltning på alle planer, institutionsopbygning og investering i forbindelse med overtagelsen af den gældende EU-ret. Der vil også blive afsat bistand til at forbedre den tyrkiske økonomi og dens evne til at klare konkurrencepresset på det indre marked. Det grænseoverskridende samarbejde med eksisterende EU-medlemsstater og andre kandidatlande vil også blive fremmet. Prioriteterne for bistanden vil blive udledt af tiltrædelsespartnerskabet og de periodiske rapporter.

For at lette overdragelsen af det komplette ansvar for gennemførelsen vil Tyrkiet skulle træffe yderligere foranstaltninger til at sikre en forsvarlig finanskontrol.

Sammen med kapacitetsopbygningen af Tyrkiets offentlige forvaltning vil der blive afsat ressourcer til investering i forskriftsinfrastruktur, investering i forbindelse med den gældende EU-ret og økonomisk og social samhørighed. Tyrkiet vil blive anmodet om at udarbejde en national udviklingsplan som grundlag for forpligtelserne for ressourcer til at tackle anliggender med berøring til økonomisk og social samhørighed.

Kommissionen vil i begyndelsen af næste år fremkomme med et revideret tiltrædelsespartnerskab for Tyrkiet med udgangspunkt i de prioriteter, der fremstår i indeværende års periodiske rapport. I denne forbindelse vil Kommissionen stille forslag til budgetmyndigheden om gavebistand til Tyrkiet inden for udgiftsområde 7 i de finansielle overslag 2000-2006 med en støt forøgelse fra 2004 til 2006. Størrelsen af de årlige tildelinger skal afhænge af resultaterne med hensyn til opfyldelse af Københavnskriterierne og forvaltningen i praksis af førtiltrædelsesbistanden. Det kan forventes, at den samlede bistand mindst fordobles i 2006 under hensyn til Tyrkiets behov og absorptionskapacitet.

6. KONKLUSIONER OG HENSTILLINGER

Europa-Kommissionens konklusioner og henstillinger er i lyset af ovenstående som følger:

(1) Det fremgår af dette års periodiske rapporter, at alle kandidatlandene har gjort et betydeligt fremskridt i det forløbne år med implementeringen af tiltrædelseskriterierne.

(2) Cypern, Den Tjekkiske Republik, Estland, Ungarn, Letland, Litauen, Malta, Polen, Slovakiet og Slovenien opfylder de politiske kriterier. Kommissionen mener i betragtning af disse landes fremskridt, deres track record med hensyn til indfrielsen af deres tilsagn og deres igangværende og planlagte forberedelsesarbejde, at de vil have opfyldt de økonomiske betingelser og betingelserne i henhold til den gældende EU-ret og være klar til medlemskab fra begyndelsen af 2004. Kommissionen anbefaler derfor at afslutte tiltrædelsesforhandlingerne med disse lande ved udgangen af indeværende år med henblik på undertegnelse af tiltrædelsestraktaten i foråret 2003.

(3) Kommissionen håber, at et forenet Cypern kan tiltræde Den Europæiske Union på basis af en alsidig løsning, hvilket vil være det bedste for alle berørte parter. Som anført i konklusionerne af Det Europæiske Råds møde i Sevilla er EU rede til at tage hensyn til betingelserne for en politisk løsning i tiltrædelsesordningerne på linje med de principper, som ligger til grund for Den Europæiske Union. Kommissionen ser med tilfredshed på, at FN fortsat vil engagere sig i væsentligt omfang, og tilskynder alle berørte parter, særlig Tyrkiet, til at yde deres fulde støtte til, at der kan nås en alsidig løsning endnu i år. Vilkårene for Cyperns tiltrædelse vil kunne tilpasses i forhold til en alsidig løsning ligesom implikationerne heraf for anvendelse af den gældende EU-ret på hele øen. Kommissionen har foreslået, at der stilles betydelige ressourcer til rådighed til at støtte den nordlige del af øen til at indhente det forsømte og understøtte en løsning. Findes der ikke nogen løsning, vil Det Europæiske Råd i København i december basere sig på konklusionerne af Det Europæiske Råd i Helsinki.

(4) De tiltrædende lande skal anvende den gældende EU-ret fra tiltrædelsestidspunktet, undtagen i tilfælde, hvor der er aftalt overgangsordninger. De forpligtelser, som de tiltrædende lande har påtaget sig under forhandlingerne, skal være fuldstændig opfyldt ved tiltrædelsen. I de periodiske rapporter peges der på en række områder, hvor der skal ske yderligere forbedringer i forbindelse med de politiske og de økonomiske kriterier og i forbindelse med overtagelsen, gennemførelsen og håndhævelsen af den gældende EU-ret. Der bør med beslutsomhed tilstræbes sådanne forbedringer. For at kunne analysere fremskridt og lette medlemskab af Den Europæiske Union vil Kommissionen foretage en løbende overvågning og rapportere til Rådet derom. Kommissionen vil seks måneder inden den planlagte tiltrædelsesdato forelægge Rådet og Europa-Parlamentet en alsidig tilsynsrapport. Kommissionen mener, at der bør indsættes en særlig beskyttelsesklausul i tiltrædelsestraktaten. Denne klausul skal sætte Kommissionen i stand til i en begrænset periode at tage passende foranstaltninger på det indre marked.

(5) Forhandlingerne kan først afsluttes, når der er fundet en løsning på de resterende åbne forhandlingsspørgsmål. Hvad angår Unionens finansielle tilbud, skal en sådan løsning baseres på de finansielle rammer, som Kommissionen fremlagde den 30. januar 2002 og principperne deri.

(6) Bulgarien og Rumænien har sat 2007 som deres vejledende dato for tiltrædelse. Kommissionen vil støtte de to lande med at realisere dette mål, der fortsat vil bygge på princippet om differentiering og egen fortjeneste. Kommissionen vil på basis af analysen i de periodiske rapporter fra 2002 stille forslag til detaljerede køreplaner for Bulgarien og Rumænien inden Det Europæiske Råds møde i København. For at forberede Bulgarien og Rumænien på medlemskab af Den Europæiske Union vil der i højere grad blive fokuseret på retslig og administrativ reform. Desuden bør førtiltrædelsesbistanden til Bulgarien og Rumænien øges betydeligt fra datoen for den første tiltrædelsesrunde i takt med fremskridtene med implementeringen af køreplanerne. Da tiltrædelsesforhandlingerne med alle tolv forhandlingslande er en altomfattende proces, skal det i tiltrædelsestraktaten erkendes, at der ikke vil blive stillet spørgsmålstegn ved de resultater, der er opnået i forhandlingerne med de lande, som ikke kommer med i første udvidelsesrunde.

(7) Tyrkiet har med sin forfatningsreform og en række lovgivningspakker gjort mærktbart fremskridt i retning af opfyldelse af de politiske kriterier fra København såvel som de økonomiske kriterier og tilpasningen til den gældende EU-ret. Der kræves dog stadig en betydelig yderligere indsats. På denne baggrund anbefaler Kommissionen med henblik på næste stadium i landets kandidatur, at EU øger sin bistand til Tyrkiets førtiltrædelsesforberedelser og bevilger betydelige ekstra ressourcer til dette formål. Kommissionen vil stille forslag til et revideret tiltrædelsespartnerskab og intensivere processen med lovgivningsgennemgang. Den anbefaler nye bestræbelser for at udvide toldunionen og forbedre dens funktionsmåde med sigte på at uddybe handelsforbindelserne mellem EU og Tyrkiet og øge investeringsstrømmene. Tyrkiet opfordres til at fortsætte sin reformproces og dermed forberede sig på EU-medlemskab.

BILAG 1: KONKLUSIONERNE AF DE PERIODISKE RAPPORTER

Bulgarien

Kommissionen konkluderede i sin 1997-udtalelse, at Bulgarien opfyldte de polit