30.3.2004 DA C 80/61 Den Europæiske Unions Tidende
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets
og Rådets direktiv om ændring af direktivet om en ordning for handel med kvoter for
drivhusgasemissioner i Fællesskabet, for så vidt angår Kyoto-protokollens projektmekanismer«
(KOM(2003) 403 endelig — 2003/0173 (COD))
(2004/C 80/18)
Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 1. september 2003 under henvisning til EF-traktatens
artikel 175, stk. 1, at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det
ovennævnte emne.
Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og
Miljø, som udpegede An Le Nouail Marlière til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 13. november2003.
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 404. plenarforsamling af 10. og
11. december 2003, mødet den 11. december, enstemmigt følgende udtalelse.
1. Indledning
1.1. De Forenede Nationers rammekonvention om klima-
ændringer (UNFCCC), der blev undertegnet af 154 lande på
topmødet om miljø og udvikling i Rio i juni 1992, trådte i
kraft den 21. marts 1994 og er udtryk for en samordnetindsats for at gribe ind over for den globale opvarmning som
følge af menneskeskabte (antropogene) klimaændringer. Den
overordnede målsætning er at opnå »en stabilisering af drivhus-gaskoncentrationerne i atmosfæren på et niveau, der vil
forhindre en farlig menneskeskabt påvirkning af klimasyste-
met. Et sådant niveau skal opnås inden for en tidsramme, derer tilstrækkelig til at tillade økosystemerne at tilpasse signaturligt til klimaforandringer, til at sikre, at fødevareproduk-
tionen ikke trues, og til at muliggøre en bæredygtig økonomisk
udvikling (
1)«.
1.2. Kyoto-protokollen (KP) under UNFCCC blev vedtaget i
december 1997 på partskonferencens tredje møderække i
Kyoto i Japan. 119 lande, der står for 44,2 % af emissionerneaf kuldioxid (CO
2), herunder EU og dets medlemsstater samt
størstedelen af de tiltrædende lande, har allerede ratificeret den.
1.3. For at Kyoto-protokollen kan træde i kraft, skal den
ratificeres af mere end 55 lande, der stod for mere end 55 % afindustrilandenes CO
2-emissioner i 1990. USA trak sig ud af
protokollen i 2001, selv om dets emissioner accelerer og
svarer til 25 % af de samlede globale emissioner. Til trods foralle bestræbelser på at nå dette mål inden topmødet i
Johannesburg i august 2002 er protokollen endnu ikke trådt i
kraft.
1.4. EU har forpligtet sig til at reducere emissionerne af
drivhusgasser med 8 % i forhold til 1990-niveauet for perioden
2008-2012. De samlede emissioner af drivhusgasser i EU
forventes imidlertid at falde med 4,7 % fra 1990 til 2010under forudsætning af, at de nuværende foranstaltninger
vedtages og gennemføres. EU vil herved være 3,3 % fra at
opfylde målsætningen om en reduktion på 8 %. Hvis EU skal
(1) Artikel 2 i UNFCCC.opfylde sin Kyoto-målsætning, vil der være behov for enyderligere indsats og supplerende politikker. I 1998 blev defemten medlemsstater enige om at fordele den kollektiveforpligtelse vedrørende 8 %-reduktionen mellem sig og fastsæt-
te et mål for hver enkelt stat i en »byrdefordelingsaftale«. EU
ratificerede Kyoto-protokollen på Rådets møde den 4. marts2002 i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2002/358/
EF (
2). Medlemsstaterne afsluttede ratificeringen den 31. maj
2002.
1.5. For at opmuntre og lette medlemsstaterne i opfyldelsen
af deres forpligtelser med hensyn til reduktion af emissionerneblev der skabt såkaldte fleksible mekanismer med henblik
på at fremme opnåelsen af mindskede emissioner på en
omkostningseffektiv måde. Disse fleksible mekanismer er:handel med emissionstilladelser, fælles gennemførelse og me-
kanismen for bæredygtig udvikling (fremme af bæredygtig
udvikling og samarbejde mellem de udviklede lande ogudviklingslandene).
1.6. De tre fleksible mekanismer kan først gennemføres på
internationalt niveau, når Kyoto-protokollen er trådt i kraft.
EU har imidlertid besluttet at indføre sin egen interne ordning
for handel med kvoter for drivhusgasemissioner fra ja-nuar 2005 (
3).
(2) Rådets beslutning af 25. april 2002 om godkendelse på Det
Europæiske Fællesskabs vegne af Kyoto-protokollen til De For-enede Nationers rammekonvention om klimaændringer og denfælles opfyldelse af forpligtelserne i forbindelse hermed (2002/358/EF), EUT L 130 af 15.5.2002. Europa-Parlamentets betænk-ning A5-0025/2002 om Rådets forslag vedrørende godkendelsepå Det Europæiske Fællesskabs vegne af Kyoto-protokollen til DeForenede Nationers rammekonvention om klimaændringer ogden fælles opfyldelse af forpligtelserne i forbindelse hermed.
(
3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. okto-
ber 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgas-emissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/
61/EF, EUT L 275 af 25.10.2003, s. 32-46.
C 80/62 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
1.7. Dette forslag supplerer dette direktiv, »for så vidt angår
Kyoto-protokollens projektmekanismer«, dvs. de to andre
fleksible mekanismer — foruden emissionshandelsordningen
— der skal nedbringe omkostningerne og den makroøkonomi-ske virkning af protokollens gennemførelse.
1.8. Kyoto-protokollen giver de udviklede lande mulighed
for at anvende emissionstilgodehavender fra Kyoto-protokol-
lens projektbaserede mekanismer, dvs. fælles gennemførelse
(Joint Implementation (JI) for projekter, der gennemføres iudviklede lande) og mekanismen for bæredygtig udvikling
(Clean Development Mechanism (CDM) for projekter, der
gennemføres i udviklingslande), således at de delvis kan nåderes mål om en nedbringelse af drivhusgasemissionerne. For
at kunne tjene emissionstilgodehavender skal de emissionsre-
duktioner, som opnås gennem projektet, ligge ud over, hvadder ville være opnået, hvis den foreslåede projektaktivitet ikke
var blevet udført (miljømæssig additionalitet). JI- og CDM-
projekter bør først og fremmest gennemføres i den privatesektor. CDM tjener to formål, idet denne mekanisme både skalbidrage til opfyldelsen af det endelige mål for UNFCCC og
hjælpe udviklingslandene med at opnå en bæredygtig udvik-
ling. CDM overvåges af en bestyrelse, som blev nedsat på den7. partskonference.
1.9. Allerede nu, før Kyoto-protokollen træder i kraft, kan
projektbaserede aktiviteter komme i betragtning med henblikpå CDM-tilgodehavender. Disse tilgodehavender vil have en
værdi, eftersom regeringerne kan købe dem for at opfylde
deres Kyoto-mål, og virksomhederne kan anvende dem til atopfylde deres nationale forpligtelse til at reducere emissioner
til lavere omkostninger. Dette gør CDM til et økonomisk
incitament til grønnere udenlandske direkte investeringer.Under hensyntagen til kravet om miljømæssig additionalitetsom fastsat i Kyoto-protokollen forventes CDM som sådan at
være et velegnet middel til overførsel af rene og moderne
teknologier til udviklingslandene, samtidig med at der opstårreelle udviklingsfordele.
1.10. Kommissionens forslag tager højde for den forpligtel-
se, som parterne i Kyoto-protokollen har indgået til at realisereen betydelig del af deres Kyoto-mål gennem emissionsreduktio-
ner i EU, således at brugen af de fleksible Kyoto-mekanismer
supplerer den nationale indsats som fastsat i »byrdefordelings-aftalen« med forpligtelser for hver enkelt EU-medlemsstat og
tiltrædende stat. Ifølge forslaget skal der derfor foretages en
revision af ordningen, når de JI- og CDM-projekttilgodehaven-der, der inddrages i ordningen, når op på 6 % af den samledemængde kvoter, der er udstedt for perioden 2008-2012. Hvis
og når denne revision foretages, vil man overveje at fastsætte
en grænse for mængden af tilgodehavender, som kan konverte-res til kvoter i resten af handelsperioden.2. Generelle bemærkninger
2.1. EØSU gentager sin uforbeholdne støtte til ratificeringen
og gennemførelsen af Kyoto-protokollen. EØSU minder om,
at det støttede forslaget til direktiv om ordningen for handelmed kvoter for emissioner af drivhusgasser, eftersom dette
direktiv i overensstemmelse med Kyoto-protokollen vil kunne
bidrage til at opfylde de nationale forpligtigelser om at reduceredrivhusgasserne til de lavest mulige omkostninger og med den
ringeste indvirkning på økonomien og beskæftigelsen i Den
Europæiske Union, samtidig med at der åbnes mulighed fordirekte handel med emissioner mellem medlemsstaterne (
1).
EØSU understreger også »vigtigheden af, at EU ajourfører sin
egen overvågningsmekanisme for emissioner af drivhusgasser
i Fællesskabet og gennemfører Kyoto-protokollen, således atden kan arbejde aktivt for tiltrædelse og ratificering af Kyoto-
protokollen som led i det pan-europæiske miljøsamarbejde (
2)«.
2.2. EØSU er bekymret over, at der generelt sker for
små fremskridt i gennemførelsen af De Forenede Nationers
rammekonvention om klimaændringer, og navnlig Kyoto-
protokollen. Der er i virkeligheden behov for drastisk handlen,eftersom det i betragtning af den globale varmeakkumulering
vil tage flere årtier at bremse denne opvarmning.
2.3. Kyoto-protokollen er endnu ikke trådt i kraft, hvilket
medfører, at landene vedtager hver deres gennemførelsesord-
ninger. Disse omfatter forskellige metoder til overvågning,
rapportering og verifikation samt handel. Trods den forsinkederatificering har landene dog påtaget sig forpligtelser. EU’s
medlemslande følger et fælles system, der svarer til Kyoto-
protokollen.
2.4. EØSU støtter Kommissionens initiativ og opfordrer (de
vigtigste) aktører på den internationale skueplads til at ratificere
Kyoto-protokollen.
2.5. EØSU mener, at det bør være muligt at konvertere
tilgodehavender til emissionskvoter i perioden 2005-2007.
Det vil være et positivt signal, ligesom det vil fremmeudviklingen af fremtidige projekter med betydelige miljømæs-
sige, sociale og økonomiske fordele.
(1) EØSU’s udtalelse 680/2002 af 29. maj 2002 om »Europa-
Parlamentets og Rådets forslag til direktiv om en ordning forhandel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og omændring af Rådets direktiv 96/61/EF«, KOM(2001) 581 endelig —2001/0245 (COD), EFT C 221 af 17.9.2002, s. 27-30.
(
2) EØSU’s udtalelse 931/2003 af 16. juli 2003 om »Europa-
Parlamentets og Rådets forslag til beslutning om en overvågnings-mekanisme for emissioner af drivhusgasser i Fællesskabet og omgennemførelse af Kyoto-protokollen« KOM(2003) 51 endelig
2003/0029 (COD), EUT 234 af 30.9.2003, s. 51.
30.3.2004 DA C 80/63 Den Europæiske Unions Tidende
2.6. EØSU mener, at Kommissionen bedre end hidtil bør
forklare betegnelserne JI og CDM for de berørte parter
(herunder navnlig de sektorer, som skal gennemføre mekanis-
merne og projekterne) og informere dem klart om de eksiste-rende muligheder og begrænsninger; udvalget anser medlems-staternes hidtidige aktiviteter på området for utilstrækkelige.
Betragtningerne og definitionerne foruden den omfattende
brug af forkortelser og akronymer er med til at gøre tekstenuklar (hvad drejer det sig om, hvem berøres, i hvilke lande?).
2.7. Kommissionen bør standardisere terminologien, her-
under »mise en oeuvre conjointe«/»application conjointe« og
»MOC«/»MC« i de franske versioner (
1).
2.8. EØSU støtter anvendelsen af emissionstilgodehavender
genereret fra projektmekanismerne »fælles gennemførelse«
(JI), der gennemføres i udviklede lande eller lande medovergangsøkonomi, og »mekanismen for bæredygtig udvik-
ling« (CDM), der gennemføres i udviklingslande. Der er her tale
om velegnede instrumenter, når det drejer sig om at fremmeen teknologisk udvikling, som reducerer emissioner af kul-dioxid og er til fordel for både udviklingslandene og de
udviklede lande.
2.9. Hvad angår sammenhængen i Fællesskabets politikker,
noterer EØSU sig Kommissionens forslag om en handlingsplan
for klimaændringer, der indgår som led i udviklingssamarbej-
det, og bidraget fra det femte rammeprogram for forskning (
2).
2.10. EØSU frygter imidlertid, at Kyoto-mekanismerne kun
fører til en reduktion af CO 2-emissionerne på kort sigt, hvilket
ikke er foreneligt med en bæredygtig udvikling på lang sigt.
2.10.1. Det er i den forbindelse vigtigt at undersøge energi-
effektiviteten, kombinationen af ressourcer og spredningen af
energiforsyningen.
2.10.2. Det vil være økonomisk attraktivt, hvis man med
henblik på at nedbringe CO 2-emissionerne i stigende grad går
over til at anvende naturgas (CH 4) i el-produktionen. Naturgas
er ligesom olie en potentiel kilde til produktion af brændsler itransportsektoren. Det står dog klart i henhold til de foreliggen-
de oplysninger, at de kendte naturgasreserver er mere begræn-
sede end andre potentielle kilder, der anvendes i el-produktio-nen som f.eks. kul, kernekraft eller vedvarende energikilder.
(1) KOM(2003) 85, KOM(2003) 403, MEMO/03/154.
(2) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet
om »Klimaændring og udviklingssamarbejde«, KOM(2003) 85endelig, Bilag I: Handlingsplan og Bilag VI: Klimaændringsrelevan-te projekter finansieret som led i det femte rammeprogram for
forskning.2.10.3. Når olie og naturgas ikke længere er til rådighed,
kan man anvende brint. Brintproduktion (f.eks. ved hjælp af
elektrolyse) kræver imidlertid en mængde af primærenergi, der
er dobbelt så stor, som den energi, man opnår ved anvendelsenaf brint. Dette vil kun være med til at gøre energiproblemet —og klimaproblemet — endnu mere alvorligt, end det er i dag.
2.10.4. Der bør ved anvendelse af naturgas foretages en
grundig undersøgelse af ulemperne i forbindelse med drift,
transport og anvendelse, eftersom naturgas har en klimaeffekt,der er 30 gange større end CO
2.
3. Særlige bemærkninger
Art. 11 a, pkt. 2
3.1. EØSU er bevidst om, at JI- og CDM-projekttilgodeha-
vender, der inddrages i ordningen med handel med emissions-
kvoter, begrænses af Kyoto-protokollen, eftersom JI og CDM
ikke kan erstatte den nationale indsats, men kun supplere den.EØSU opfordrer imidlertid Kommissionen til at tage højde forfølgende forhold:
— den vanskelige og langsomme gennemførelse af Kyoto-
protokollen (1997) og Marrakech-aftalerne (2001) (7.
partskonference), der udspringer af De Forenede Natio-
ners rammekonvention om klimaændringer, der blevvedtaget i Rio i 1992;
— manglen på projekter i øjeblikket og den langsommelige
godkendelse af projekterne;
— de fleksible instrumenter, som skal virke som et incita-
ment til at sætte skub i den teknologiske udvikling og fairteknologioverførsler;
— Kyoto-protokollens begrænsede bidrag til reduktion af
drivhusgasemissioner (3 % af den indsats, der er nødven-
dig for at bremse den globale opvarmning);
— gyldighedsperioden for disse direktiver, der er foreslået
uafhængigt af forhandlingerne om senere forpligtelsespe-
rioder i Kyoto-protokollen, der er planlagt til 2005;
— sammenhængen med det europæiske klimaprogram og
det sjette miljøhandlingsprogram, der skal fremme emis-sionsreduktioner;
C 80/64 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
— læsbarheden og det budskab, som sendes til potentielle
aktører (offentlige og private), samt nødvendigheden af et
klart og positivt budskab, der skal fremme tredjelandes
ratificering af Kyoto-protokollen;
— hensyntagen til den enkelte medlemsstats forpligtelser i
Kyoto-protokollen;
— indgåelsen af en »byrdefordelingsaftale« mellem EU’s
medlemsstater, der inddrager de tiltrædende lande.
Art. 11 a, pkt. 3
3.2. Uden at sætte spørgsmålstegn ved Kyoto-protokollen
understreger EØSU, at den forsinkede gennemførelse af Kyoto-
protokollen og de forhandlinger, som indledes i 2005 om
forpligtelsesperioden efter 2012, ikke må føre til, at arealan-vendelse, ændringer i arealanvendelse og skovbrug systematisk
udelukkes fra projektmekanismernes anvendelsesområde. Fæl-
lesskabet bør være parat til at gennemføre aftalen om, hvordantilgodehavender, som er indtjent gennem arealanvendelse,ændringer i arealanvendelse og skovbrug, bør behandles, på
den 9. partskonference (Milano december 2003).
3.3. Det midlertidige aspekt, som blev diskuteret i Kyoto-
protokollen, rejser stadig spørgsmålet om national suverænitet,arealanvendelse og bæredygtig forvaltning, der er tilpasset
Bruxelles, den 11. december 2003.
Roger BRIESCH
Formand for
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalglokale forhold — så meget desto mere, som der ikke findes en
verdensomspændende konvention om skove.
Art. 11 a, pkt. 5
3.4. Selv om der skulle være overensstemmelse med Kyoto-
protokollens artikel 6 og 12, som ikke skaber klarhed omkring
dette spørgsmål, foreslår EØSU, at Kommissionen foretager
følgende ændring: »overførsel af miljøsikker og miljøvenligteknologi og knowhow, der er tilpasset udviklingslande og
lande med overgangsøkonomier« samt definerer »miljøsikker
og miljøvenlig know-how«.
Art. 21 — afsnit 3 erstattes med følgende (forslagets pkt. 7 b)
3.5. Ud over »den udveksling af oplysninger, som Kommis-
sionen foranstalter mellem medlemsstaternes kompetentemyndigheder om forhold i forbindelse med tildeling, konverte-
ring af emissionsreduktionsenheder (ERU) og godkendte emis-
sionsreduktioner (CER) til anvendelse i fællesskabsordningen,registrenes funktionsmåde, overvågning, rapportering, verifi-
kation og overholdelse«, vil det være hensigtsmæssigt at
informere ikke-statslige organisationer, der »anses for at haveen interesse«, arbejdsmarkedets parter og offentligheden i
overensstemmelse med Århus-konventionen (1998) om of-
fentlig deltagelse i beslutningsprocessen og adgang til dom-stolsprøvelse i miljøspørgsmål samt aflægge regelmæssig rap-port til Europa-Parlamentet, Regionsudvalget og EØSU.