Nr. C 269/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 10. 91 
Udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets forordning om principperne for tilrettelæggel­
se af veterinærkontrollen af dyr, der føres ind i Fællesskabet fra tredjelande (*) 
(91/C 269/12) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 15. april 1991 under henvisning til 
EØF-Traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede 
Hans-Jiirgen Wick til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 14. juni 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på den 288. plenarforsamling, mødet den 3. juli 
1991, enstemmigt følgende udtalelse. 
ØSU hilser forslaget velkomment. Det lukker et hul, 
der ellers ville bestå i den fremtidige veterinærkontrol 
i forbindelse med det indre markeds gennemførelse, 
nemlig indførsel af levende dyr fra tredjelande. Det 
bidrager til at beskytte menneskers og dyrs sundhed, 
det modvirker unødige hindringer for varebevægelser, 
og det behandler alle på markedet efter de samme 
principper. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Rådet har allerede tidligere udstedt en række 
regler for den fremtidige veterinærkontrol, nemlig reg­
ler for samhandelen i Fællesskabet med animalske pro­
dukter og for de hygiejnebetingelser, der må opfyldes 
for at beskytte forbrugerne (direktiv 89/662/EØF); 
yderligere regler for samhandelen i Fællesskabet med 
de foranstaltninger, der er nødvendige for at forhindre, 
at smitsomme dyresygdomme spredes via dyr og an­
imalske produkter (direktiv 90/425/EØF), og endelig 
regler om veterinærkontrol af animalske tredjelande­
produkter, der føres ind i Fællesskabet (direktiv 
90/675/EØF). 
1.2. I alle disse tilfælde er der tale om direktiver, 
men denne gang foreslår Kommissionen en forordning. 
Efter ØSU's mening kan både direktiver — forudsat 
der gives en realistisk frist til at omsætte dem — og 
forordninger anvendes til at sikre ensartet anvendelse 
af EF-regler. 
ØSU finder det værd at overveje, om ikke artikel 100 
bør benyttes som retsgrundlag ved siden af artikel 43, 
da der er tale om menneskers og dyrs sundhed. 
1.3. ØSU har taget stilling til disse direktiver, senest 
til direktivet om veterinærkontrollen for tredjelands­produkter, der føres ind i Fællesskabet (EFT nr. C 60 af 
8. marts 1991, side 37). Da disse direktiver på væsentlige 
punkter rummer faglige og proceduremæssige parallel­
ler til det foreliggende forslag, henvises her specielt til 
det sidstnævnte. 
1.4. ØSU foreslog i sin tid, at man for at undgå visse 
praktiske problemer burde vedtage særskilte regler for 
henholdsvis levende dyr og produkter. Den ser nu med 
tilfredshed, at forslaget er blevet fulgt. 
1.5. ØSU konstaterer, at der ikke er føjet nogen 
finansieringsoversigt til forslaget. Efter ØSU's opfattel­
se må man imidlertid regne med, at de planlagte kon­
trolforanstaltninger ved EF's ydergrænser vil påføre 
først og fremmest medlemsstaterne, men også Kommis­
sionen, nye udgifter både til personale og materiel. 
Rådet har i sin resolution (90/C 288/01) (2) af 15. okto­
ber 1990 krævet, at både EF's og medlemsstaternes 
veterinærtjenester får bedre faciliteter og mere persona­
le, så det kan sikres, at EF-lovgivningen anvendes ensar­
tet og overholdes, og at kontrollen ved EF's ydergrænser 
iværksættes. 
ØSU finder, at det både for at beskytte dyrene — 
dette hensyn vejer særlig tungt — og for at undgå 
handelshæmmende gener må sikres, at ekspeditionen af 
sendingerne både ved indførsel og transit kan forløbe 
kvikt; personalebemandingen bør svare til kontrolmu­
lighederne. Det fremhævede ØSU også i sin udtalelse 
om direktiv 90/675/EØF. I øvrigt henvises til de særlige 
henstillinger under pkt. 3.1. 
1.6. De allerede vedtagne direktiver om veterinær­
kontrol (se pkt. 1.1) er formelt og materielt anderledes 
(!) EFTnr. C 89 af 6. 4. 1991, s. 5. (2) EFT nr. C 288 af 16. 11. 1990. 
14. 10. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 269/37 
end det foreliggende forslag. Men da der navnlig i 
direktiv 90/675/EØF om indførsel af produkter fra tre­
djelande er vidtgående paralleller, anbefales det, at man 
både redaktionelt og indholdsmæssigt så vidt muligt 
tilpasser forslaget efter dette direktiv for at undgå 
uoverensstemmelser og afvigende fortolkninger. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel 2, stk. 2 
Definitionerne bør formuleres som i direktiv 90/675/ 
EØF. I den tyske version bør man i stedet for »Tierbe-
schau« anvende det rigtigere udtryk »Tieruntersu-
chung«. Der bør tilføjes definitioner af begreberne »im­
portør«, »sending«, »grænsekontrolsted« og »kompe­
tent myndighed«. 
2.2. Artikel 3, stk. 1 og 2; Artikel 4, stk. 1 
Ved indførsel af dyr fra tredjelande må man være særlig 
opmærksom på at undgå spredning af dyresygdomme. 
Det er uforsvarligt at lade veterinærkontrollen foretage 
i form af stikprøver; såvel dokumentkontrollen som 
identitetskontrollen og den fysiske kontrol skal foreta­
ges systematisk, dvs. ved alle sendinger. 
For at sikre ensartet og pålidelig kontrol ville det være 
en fordel, om al kontrol kom til at foregå på grænsekon­
trolstedet. Men af hensyn til omkostningerne og af 
praktiske grunde er det også forsvarligt, at dokument­
kontrollen foretages ved indgangsstedet, og at sendin­
gerne derefter under toldtilsyn transporteres til grænse­
kontrolstedet, hvor så den øvrige kontrol gennemføres. 
2.3. I forbindelse med indførsel af produkter fra 
tredjelande gælder den bestemmelse, at medlemsstater­
ne forpligter importørerne til at give det grænsekontrol­
sted, hvor produkterne præsenteres, meddelelse om dis­
ses mængde og art samt om forventet ankomsttid­
spunkt. Efter ØSU's opfattelse er sådanne bestemmelser 
mindst lige så vigtige i forbindelse med indførsel af 
levende dyr fra tredjelande. 
2.4. Artikel 5, stk. 2 
Det er udmærket, at der er mulighed for at afvige 
fra princippet om, at grænsekontrolstedet skal være 
beliggende i umiddelbar nærhed af indførselsstedet. 
Dog bør betingelserne for en sådan afvigelse fastlægges 
i direktivet selv og ikke via veterinærkomiteproceduren. 2.5. Artikel 5, stk. 5 
Af de årsager, der er nævnt i pkt. 1.6, anbefales det, at 
godkendelsen af grænsekontrolstederne kommer til at 
forløbe efter regler, der svarer til de i direktiv 90/ 
675/EØF, artikel 9, stk. 3, anførte (Myndighederne i 
medlemsstaterne undersøger sammen med Kommissio­
nen, om minimumskravene er opfyldt; medlemsstaterne 
forelægger Kommissionen en fortegnelse over grænse­
kontrolstederne) . 
2.6. Artikel 6, stk. 1 og 2 
Hvor det af hensyn til kontrollen er nødvendigt, at dyr 
observeres i isolation, bør det foregå på godkendte 
karantænestationer, eller — i forbindelse med ikke-
graverende sygdomme — på en egnet gård nær grænsen. 
2.7. Der bør i forslaget tilføjes regler, der bestemmer, 
i hvilke tilfælde og under hvilke forudsætninger indfør­
sel — herunder også transit — skal forbydes (de kan 
f.eks. indføjes efter artikel 6). 
2.8. Artikel 8 
Reglerne for transit bør præciseres. For at sikre en 
seriøs veterinærkontrol af dyr, der passerer EF i transit, 
må det i hvert fald kræves, at der er foretaget kontrol 
som omhandlet i artikel 3 og 4 med et for den kompeten­
te myndighed tilfredstillende resultat. 
2.9. Artikel 10 
De planlagte foranstaltninger i tilfælde, hvor der kon­
stateres en smitsom dyresygdom, støttes. Men i det 
mindste i forbindelse med tilbagesendelse må i hvert 
fald de øvrige grænsekontrolsteder i den pågældende 
medlemsstat underrettes, for at eventuelle ure­
gelmæssigheder kan forebygges. 
ØSU mener, at der bør være pligt til at give Kommissio­
nen meddelelse om eventuelle uregelmæssigheder, der 
konstateres i forbindelse med kontrollen. Udtrykket »i 
givet fald« i artikel 10, stk. 3, bør derfor udgå. 
2.10. De allerede vedtagne direktiver (se pkt. 1.1) 
indeholder med rette bestemmelser både for det harmo­
niserede og det ikke-harmoniserede område. I det fore­
liggende forslag mangler der bestemmelser for det ikke-
harmoniserede område. For at undgå, at der må arbej­
des med to forskellige kontrolsystemer ved ydergræn­
serne, bør forslagets bestemmelser — mutatis mutandis 
— også gælde for det ikke-harmoniserede område. 
Nr. C 269/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 10. 91 
2.11. Artikel 12, stk. 1 
ØSU foreslår at præcisere de foreslåede beskyttelsesfor­
anstaltninger ved at tilføje det fremhævede: 
»Hvis der ... gør det berettiget, eller hvis det senere 
viser sig, at dyr, der er ført ind på EF's territorium, 
er årsag til de førnævnte sygdomme og farer, kan 
Kommissionen...« 
2.12. Artikel 15, stk. 1 
I første sætning bør kompetencefordelingen fastlægges 
ved hjælp af følgende formulering: I det omfang, der er 
nødvendigt for at sikre »ensartet anvendelse af bestem­
melserne«, kan veterinærsagkyndige fra Kommissionen 
i samarbejde med de kompetente myndigheder i med­
lemsstaterne kontrollere, at... 
2.13. Artikel 18 
I tilknytning til reglerne om informationsudveksling og 
underretning af de kompetente myndigheder vedtog 
Rådet den 15. oktober 1990 (Resolution 90/C 288/01), 
at der snarest skal oprettes et edb-system, som forbinder 
grænseovergangsstederne indbyrdes; systemet skal de­
suden knyttes sammen med det edb-system, der i hen­
hold til direktiv 90/425/EØF, artikel 30, stk. 1, skal 
oprettes til at forbinde veterinærmyndighederne med 
hinanden. 
Heri ligger et krav om indførelse af et ensartet under -
retningssystem i forbindelse med alle kontrolforanstalt­
ninger; dette krav kan ØSU tilslutte sig. 
Bryssel, den 3. juli 1991. 2.14. Artikel 20 og 21 
ØSU har af flere grunde forståelse for den foreslåede 
procedure, der også er blevet anvendt i andre foran­
staltninger på veterinærområdet. ØSU ser gerne, at der 
regelmæssigt udarbejdes rapporter, hvori der redegøres 
for de regler, der er fastlagt via komiteproceduren, og 
for de særlige overtrædelser, man er stødt på. 
2.15. Artikel 24, stk. 2, og artikel 25 
ØSU konstaterer til sin undren, at der også denne gang 
foreslås alt for korte frister. Den finder det nødvendigt, 
at der tages et realistisk hensyn til den procedure, der 
skal afvikles. 
3. Særlige henstillinger 
3.1. I forbindelse med indførsel af levende dyr må 
man også være opmærksom på dyrebeskyttelsesaspek-
tet. I direktivet om beskyttelse af dyr under internatio­
nal transport (77/489/EØF) er det bestemt, at også hvor 
der er tale om indførsel fra tredjelande eller om transit, 
skal international transport af levende dyr foregå som 
foreskrevet i direktivet. ØSU finder det nødvendigt, at 
der i direktivforslaget på et dertil egnet sted indføjes en 
forpligtelse til at sørge herfor. 
3.2. Det foreliggende forslag indeholder ingen be­
stemmelser om gebyrer for veterinærkontrollen. I de 
tidligere vedtagne forslag (se pkt. 1.1) var der sådanne 
bestemmelser. ØSU henviser i den forbindelse til sin 
udtalelse om indførsel af produkter fra tredjelande. Der 
blev det påpeget, at omkostningerne ved kontrollen 
må harmoniseres. ØSU understreger igen, at det er 
nødvendigt med ensartede gebyrer for at undgå konkur­
renceforvridning. 
Fran^ois STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg