Regionsudvalgets udtalelse om "EU Economy: 2000 Review"

(2001/C 253/09)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til dokumentet "EU Economy: 2000 Review" (ECFIN/674/00/EN),

under henvisning til præsidiets beslutning af 13. juni 2000 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 5, at afgive udtalelse herom og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 6 "Beskæftigelse, Økonomisk Politik, Det Indre Marked, Industri, SMV",

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 469/2000 rev.), som blev vedtaget enstemmigt af Underudvalg 6 den 19. april 2001 med Kaija-Maija Perkkiö (FIN, ELDR) som ordfører -

på den 38. plenarforsamling den 4.-5. april 2001 (mødet den 5. april) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

REGIONSUDVALGETS SYNSPUNKTER OG HENSTILLINGER

1. Udgangspunkterne for den økonomiske politik

1.1. Regionsudvalget finder det vigtigt, at man er opmærksom på de lokale og regionale myndigheders interesser, når der tages stilling til EU's økonomiske situation år 2000, og at de lokale og regionale myndigheders synspunkter får reel indflydelse på retningslinjerne for EU's økonomiske politik på såvel kort som lang sigt.

1.2. Regionsudvalget på sin side støtter den økonomiske politik til fremme af en stabil vækst samt de foreslåede retningslinjer, men henleder opmærksomheden på de lokale og nationale forskelle. Samtidig lægger Regionsudvalget særlig vægt på en harmonisk udvikling af hele EU, hvor der også tages hensyn til målsætningen om et mere socialt Europa. Regionsudvalget konstaterer, at Europa har en lang række aktiver, som bør udnyttes med henblik på at nå de fælles målsætninger, idet medlemsstaterne og regionerne skal opleve dem som deres egne.

1.3. EU's økonomi menes at stå over for fire centrale udfordringer, nemlig tilbagevenden til fuld beskæftigelse, overgang til en videnbaseret økonomi, virkningen af befolkningens hurtige aldring og forbedring af den sociale samhørighed. Disse fire udfordringer kan tackles samtidig, forudsat at koordinationen forbedres. Samtidig skal der dog tages større hensyn til strukturelle forskelle mellem landenes økonomier, forskelle i udviklingsniveau og regionale forskelle i de enkelte lande samt konjunktursituationen.

2. Beskæftigelse

2.1. Regionsudvalget mener, det er muligt at vende tilbage til fuld beskæftigelse ved konsekvent at følge en politik, der sikrer en aktiv modernisering og en strukturel omstilling af de europæiske økonomier. Niveauet for fuld beskæftigelse bør fastlægges som et anbefalet mål for hvert enkelt land under hensyntagen til historie, erhvervsfrekvens og strukturarbejdsløshed. Ledighedsgraden siger ikke alt om, hvor godt arbejdsmarkedet fungerer. Høj strukturarbejdsløshed og mangel på arbejdskraft kan godt forekomme samtidig (hvilket f.eks. er tilfældet i det højteknologiske område omkring Uleåborg i Finland). Det er således yderst vigtigt, at de benyttede indikatorer også omfatter det regionale niveau.

2.2. Det er endvidere vigtigt at se på sammenhængen mellem aldring og arbejdsløshed. Befolkningens aldring gør, at flere forlader arbejdsmarkedet, hvilket resulterer i et faldende arbejdsudbud. Dette gælder navnlig inden for traditionel produktion og serviceydelser. I tilknytning til den ny økonomi skabes der en del nye arbejdspladser, som forudsætter særlige færdigheder og kunnen. Mange lande og regioner befinder sig således i den underlige situation, at de både har mange ledige og et begrænset udbud af kvalificeret arbejdskraft. Det skal også sikres, at arbejdstagerne får mulighed for at tilegne sig nye færdigheder i arbejdslivet, og at der fremover er tilstrækkelig arbejdskraft på pleje- og sundhedsområdet.

2.3. I EU-sammenhæng har man ofte fremført det synspunkt, at et dækkende socialt sikkerhedsnet svækker den økonomiske dynamik og incitamentet til at arbejde. På den anden side er der lande i Europa med et dækkende sikkerhedsnet og høj beskatning, som samtidig har kraftig økonomisk vækst. Hvad angår tilskyndelse til risikotagning og fremme af en iværksætterånd i Europa er der ligeledes behov for en målrettet indsats i form af social sikring mod grundlæggende arbejdsløshedsrisici. En sådan indsats må suppleres med en aktiverende socialpolitik, der sigter mod genindslusning på arbejdsmarkedet så hurtigt som muligt. Man må undgå faren for voksende fattigdom, samtidig med at man fremmer arbejdskraftens bevægelighed og øger de arbejdsløses vilje til at acceptere forskellige typer arbejde. Dette er navnlig vigtigt, når det kan konstateres, at der blandt de personer, der er havnet i en strukturarbejdsløshedsspiral, kun i begrænset omfang kan hentes arbejdskraft til de videnbaserede områder.

2.4. Regionsudvalget konstaterer med tilfredshed, at det lokale og regionale niveau tillægges stor betydning i den europæiske beskæftigelsesstrategi. Et regionalt og lokalt partnerskab i forening med en effektiv anvendelse af strukturfondene skaber gode forudsætninger for øget beskæftigelse. Denne udvikling må styrkes, og der må skabes et større engagement i alle medlemsstater.

3. Videnbaseret økonomi

3.1. Overgangen til en videnbaseret økonomi foregår meget hurtigt. Regionsudvalget understreger, at den kan fremhjælpes yderligere ved hjælp af offentlige foranstaltninger under hensyntagen til kravene om øget konkurrence og større effektivitet. En stor del af de fornødne foranstaltninger på bl.a. undervisningsområdet er i sidste ende en opgave, der henhører under de lokale og regionale myndigheder. Man bør på et realistisk grundlag undersøge, hvordan den nødvendige indsats kan finansieres.

3.2. Med klart definerede indikatorer følger man nøje med i de økonomiske aktiviteter, ikke mindst i euroområdet. Indikatorerne giver et relativt godt billede, når der er tale om kortere perioder, mens deres brugbarhed kan diskuteres, når der er tale om et længere perspektiv. Vil man sikre varig vækst, bør man overveje også at tage andre aspekter i betragtning, f.eks. den ny økonomis relative andel af den samlede økonomi, økonomiens åbenhed samt pensionsopsparingen.

3.3. Den nye elektroniske økonomi rummer muligheder for en betydelig udjævning af de nationale og regionale forskelle. Regionsudvalget finder denne udjævning vigtig og mener, at medlemsstaterne og EU med alle midler bør fremhjælpe overgangen til den ny økonomi og den vækst, den fører med sig. Dette er mere konkret kommet til udtryk i det e-Europe-initiativ, som Kommissionen har iværksat, og hvis fortsatte udvikling Regionsudvalget fuldt ud støtter. Den videnbaserede økonomi skaber også fra regionernes synsvinkel nye muligheder, i og med at afstande mister deres betydning, samtidig med at den traditionelle produktion forsvinder til fordel for nye arbejdspladser, hvor viden og bearbejdelse af viden er det centrale. Ikke desto mindre må der efter Regionsudvalgets opfattelse gøres en energisk indsats for at styrke konkurrenceevnen i de etablerede industri-, handels- og håndværkssektorer. Netop serviceydelser til virksomheder kræver en solid økonomisk basis på disse områder.

4. Befolkningens aldring

4.1. Konsekvenserne af befolkningens aldring vil blive ganske betydelige. Selvom scenarierne varierer fra land til land, mener Regionsudvalget således, at det vil være en god idé at koordinere de forskellige strategier på dette område, ikke mindst af hensyn til det fremtidige behov for arbejdskraft og spørgsmålet om, i hvilket omfang Europa fremover vil få brug for arbejdskraft udefra for at opretholde velfærden. Et fælles vurderingsgrundlag vil gøre det lettere at forudsige udviklingen i de enkelte lande.

4.2. Allerede nu bør man gennem sikring af det nødvendige finansieringsgrundlag forberede sig på den service og de indkomstoverførsler, som befolkningens aldring vil kræve. Et eventuelt overskud på de offentlige budgetter som følge af den økonomiske vækst bør således dels bruges til at nedbringe den offentlige gæld og opfylde målsætningen om en skattesænkning, dels til at finde svarene på morgendagens udfordringer og f.eks. støtte nye typer supplerende pensionsordninger baseret på fonde.

4.3. Befolkningens aldring vil også stille stadig større krav til ældrepleje og sundhedsservice, og efterspørgslen på dette område vil uvægerligt stige. Der vil være forskel på, hvordan man griber disse spørgsmål an inden for de forskellige nationale systemer. En behagelig alderdom med en rimelig økonomisk tryghed og et rimeligt serviceniveau er et element i et mere socialt Europa. For at få en bæredygtig økonomi kræves således, at man undersøger forskellige finansieringsløsninger og deres indvirkning på samfundsøkonomien som helhed og ikke blot på de offentlige budgetter.

4.4. Regionsudvalget foreslår, at fakta om pensionssystemerne og det svigtende pensionsfinansieringsgrundlag skal tages i betragtning i forbindelse med afvejningen af den økonomiske politiks bæredygtighed og en eventuel opstilling af nye kriterier.

4.5. For så vidt angår regionernes livskraft på længere sigt er balancen mellem produktion inden for den ny økonomi og befolkningens aldring vigtig. Strukturfondsaktiviteter og -målsætninger bør også tage sigte på en bæredygtig udvikling og en bæredygtig økonomi.

4.6. I mange lande står de lokale myndigheder for en væsentlig del af ældreservicen. Den stigende efterspørgsel efter service vil få betydelige konsekvenser for disse myndigheders økonomi og aktiviteter. Udbuddet af de kommunale serviceydelser bør derfor i god tid udbygges, så det bliver tilstrækkelig alsidigt. Samtidig må tjenesternes kvalitet og geografiske dækning sikres. Ved fastlæggelsen af skattepolitikken, dvs. fordelingen af skattebyrden, må der tages hensyn til befolkningens stigende efterspørgsel efter kommunale serviceydelser.

4.7. I tyndtbefolkede regioner kan der i praksis ikke skabes konkurrence om levering af velfærdsydelser, og der vil også i fremtiden være behov for støttet offentlig virksomhed, hvis man skal kunne tilbyde borgerne grundlæggende tjenesteydelser. Regionsudvalget understreger, at perifere regioner også fremover vil kræve omfattende EU-støtte.

5. Social samhørighed

5.1. Navnlig i forbindelse med forbedringen af den sociale samhørighed spiller de lokale og regionale aktører en vigtig rolle. Af historiske årsager er der forskel på, i hvilket omfang man i de forskellige lande har taget de europæiske værdier og den europæiske idé som sådan til sig. Da de økonomiske udsigter for øjeblikket er gunstige, bør man sætte kraftigt ind på dette område. Man skal også være opmærksom på, at fremskridtene sker med forskellig hastighed, alt efter hvilket område der er tale om: Koordinering og harmonisering af den økonomiske politik går relativt hurtigt, mens skabelsen af det sociale Europa er en langsom proces, hvor der også fremover må tages hensyn til systemernes forskellighed.

5.2. Behovet for en yderligere beskæring af de offentlige finanser og muligheden og behovet for at ændre f.eks. de sociale rettigheder skal vurderes separat for hvert enkelt land og region, så målsætningerne om et mere socialt Europa stadig kan gennemføres, og fattigdommen ikke vokser.

5.3. De strukturudviklingsindikatorer, man enedes om på topmødet i Lissabon, og som bidrager til at give et samlet billede af den udvikling, der er sket, er på denne baggrund et vigtigt skridt i den rigtige retning. Også det tilsvarende arbejde i tilknytning til den sociale samhørighed er vigtigt. Udarbejdelsen af indikatorer for den sociale udvikling er blevet videreført, og ibrugtagningen af disse indikatorer må opfattes som helt central.

6. Beskatning

6.1. I den debat, der foregår på EU-niveau, har man ikke taget tilstrækkeligt hensyn til forskellen mellem skattefinansierede og forsikringsfinansierede systemer og de resulterende økonomiske multiplikatoreffekter. Disse forskelle indebærer f.eks., at lavere skat har forskellige konsekvenser i de enkelte medlemsstater. Lande med en høj effektiv beskatning kan udmærket have en god økonomisk konkurrenceevne og lav ledighed. Indikatorer vedrørende indkomstskattetrykket bør kombineres med andre indikatorer, der omfatter hele skattesystemet og den økonomiske dynamik, så der skabes et billede af aktivitetsforudsætningerne og erhvervslivets konkurrenceevne. Det bør også sikres, at arbejdsgiverne behandles ens på arbejdsmarkedet. Der skal her tages hensyn til, at øget beskæftigelse i den private sektor øger produktiviteten og effektiviteten i den samlede økonomi.

6.2. Man bør videreføre og gå mere i dybden med analysearbejdet vedrørende den offentlige støttes struktur, allokering og indvirkning på den økonomiske dynamik. Et Europa med større social samhørighed indebærer også fælles ansvar og solidaritet for så vidt angår indkomstindførsler og finansiering af tjenester, så fattigdommen ikke vokser. Man bør således se nøjere på beskatningsgrad, skattestruktur og de konsekvenser, som allokeringen af den offentlige støtte har for den økonomiske dynamik og beskæftigelsen i de forskellige medlemsstater under særlig hensyntagen til de forskelle, der er landene imellem for så vidt angår opgavefordeling og de offentlige finansers struktur. Der bør ikke mindst tages hensyn til de institutionelle forskelle inden for den økonomiske politik og forskelle i forbindelse med økonomisk udvikling.

6.3. I mange lande foregår der strukturændringer, i og med at befolkningen søger mod vækstområder. Konsekvensen er, at de interne udviklingsforskelle i landene vokser. Befolkningskoncentrationen skaber i mange lande behov for nye typer foranstaltninger vedrørende styring af udviklingen. EU's strukturfonde bidrager væsentligt til at holde situationen i ave, men der er også brug for en større national indsats.

6.4. Den skattestrategi, som EU har opridset med henblik på at forebygge skadelig konkurrence på skatteområdet, vedrører ikke kun kapitalbevægelser, men også indirekte beskatning og virksomheds- og selskabsbeskatning. Hidtil har den direkte beskatning og navnlig harmoniseringen af indkomstskatten ikke i større omfang været i søgelyset. Gennemførelse af en meget omfattende skatteharmonisering er vanskelig, medmindre medlemsstaterne ser en fordel i det. I de nordiske lande har man valgt en model med skattefinansieret sikring under fælles ansvar, hvor personer med høj indkomst bærer en del af ansvaret for de svagerestillede. Ifølge spørgeundersøgelser foretrækker borgerne et relativt højt skattetryk og offentligt finansierede serviceydelser frem for lavere skatter med heraf følgende lavere serviceniveau. I andre lande får en beskatning, der ofte opfattes som overdreven, borgerne til at søge over i den grå økonomi eller opgive at tage erhvervsarbejde. I disse lande er skattenedsættelser og strukturelle reformer af de sociale sikringssystemer ønskelige, hvis der skal skabes vækst og øget beskæftigelse.

7. Den åbne koordinationsmetode

7.1. Ifølge principperne for den åbne koordinationsmetode fastsættes der på EU-niveau retningslinjer, som derefter gennemføres nationalt og regionalt under hensyntagen til nationale og regionale forskelle. Denne metode må anses for rigtig, men det må sikres, at den ikke fører til unødig styring ovenfra. For at videreudvikle metoden og styrke processen kan man, hvor det er relevant, også opstille kvalitative og kvantitative indikatorer, der er skræddersyet til de forskellige medlemsstaters og sektorers behov. Det grundlæggende princip om subsidiaritet i forholdet mellem EU, medlemsstaterne og regionerne må i denne forbindelse have højeste prioritet. Den lokale beslutningskompetence skal respekteres og sættes i højsædet, når kompetencefordelingen mellem EU og de forskellige myndighedsniveauer i medlemsstaterne fastlægges.

7.2. Når den åbne koordinationsmetode breder sig til det sociale område, er det vigtigt at tage hensyn til landenes forskellige udgangspunkter og historie. Europas regioner har meget at lære af hinanden, men når det f.eks. drejer sig om at opfylde den aldrende befolknings behov, er der ingen grund til at tilstræbe gennemførelse af én og samme model i hele EU. Derimod kan man i forskellige regioner fremme strategier, der har vist deres styrke i forbindelse med den ny økonomis udfordringer og den langsigtede økonomiske bæredygtighed.

7.3. Under anvendelsen af den åbne koordinationsmetode bør man bruge en så decentraliseret tilgang som muligt, hvor EU, medlemsstaterne, de regionale og lokale myndigheder samt arbejdsmarkedsparterne og civilsamfundet aktivt og i en ånd af partnerskab deltager, alt efter hvilke emner der behandles. I denne proces bør også det regionale og lokale niveau spille en vigtig rolle.

7.4. I en situation med nye metoder og yderligere koordination er det også vigtigt at understrege, at målet ikke er at afmontere det solidariske velfærdssamfund, men at tilpasse det efter de nye omstændigheder. Den økonomiske ydeevne og konkurrencedygtighed må forbedres, uden at solidariteten og den sociale samhørighed sættes over styr.

8. Det offentliges deltagelse i konkurrencen

8.1. I EU-sammenhæng har man plæderet for øget konkurrence og udbedring af strukturerne på sundhedsområdet, idet man har understreget forbrugeraspektet. Situationen på sundhedsområdet er for så vidt angår økonomi og effektivitetsvurderinger yderst heterogen. I mange lande, bl.a. de nordiske, er man begyndt at udvikle forskellige kriterier for kvalitet og benchmarking, hvorved man også inden for den offentligt finansierede sundhedsservice fremmer konkurrencen og hensynet til forbrugerne. Denne udvikling bør styrkes, ligesom man bør klarlægge de forskellige sundheds- og plejesystemers funktionsmåde og effektivitet ud fra såvel et forbrugermæssigt som et offentligt og overordnet samfundsøkonomisk synspunkt.

Bruxelles, den 5. april 2001.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget