Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Reaktioner på hvidbogen "Undervise og lære - På vej mod det kognitive samfund"« (98/C 95/16)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 3. juni 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspørgsmål, som udpegede Christoforos Koryfidis til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 18. december 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 351. plenarforsamling af 28. og 29. januar 1998, mødet den 28. januar 1998, med 53 stemmer for, 1 imod og 1 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. I den meddelelse, som denne udtalelse handler om, forsøger Kommissionen at sammenfatte de vigtigste politiske budskaber fra den seneste tids debat om hvidbogen »Undervise og lære - På vej mod det kognitive samfund«.

1.2. Kommissionen sammenfatter debatten, hvori deltog Fællesskabets institutioner, medlemslandene, eksperter, arbejdsmarkedets parter, arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationerne, universiteter og andre uddannelsesinstitutioner samt ikke-statslige organisationer (NGO'er), i følgende hovedpunkter:

- De europæiske borgere må gøres bevidst om, at de skal forny deres viden og erhvervskompetence gennem hele livet;

- Borgerne skal forny deres viden og erhvervskompetence af hensyn til deres beskæftigelsesmuligheder, den sociale integration og udøvelsen af borgerrettigheder;

- Videnssamfundet skal styrke Europas fremtidige konkurrenceevne, selvforståelse og bevidsthed om egne værdier;

- Grundlaget og forudsætningerne for at bringe uddannelse og efteruddannelse i »fokus i en pragmatisk samfundsvision« skal etableres, hvilket er hvidbogens store politiske bidrag til nutidens og fremtidens Europa.

2. Generelle bemærkninger

2.1. I sin udtalelse om hvidbogen »Undervise og lære - På vej mod det kognitive samfund« skriver ØSU bl.a. følgende:

- Det anser hvidbogen »for et oplæg af meget stor værdi for debatten om problemerne i dagens og fremtidens Europa«.

- Det synes endvidere, »at hvidbogen giver en god beskrivelse af udviklingstendenserne i økonomien og samfundet i Europa, samt af de krav, der må være opfyldt, for at overgangen fra det nuværende samfund til det kognitive samfund kan foregå gnidningsløst«.

- Og det gør opmærksom på, at »målsætningen om etableringen af det kognitive samfund ikke opfyldes gennem isolerede tiltag, strategier og bestræbelser i de enkelte medlemsstater. Omvendt kan de heller ikke opfyldes gennem drøftelser, bestræbelser og beslutninger på topniveau. Det kan kun ske gennem en samlet, bevidst og systematisk indsats i samfundet som helhed. Indsatsen må koordineres af en fælles og accepteret instans, gennem fælles og accepterede procedurer for bilæggelse af tvister, ligesom delmålsætningerne må være fælles, gennemsigtige og alment accepterede. En sådan samordning af indsatsen med henblik på etableringen af det kognitive samfund må være en opgave for EU og dens institutioner, dvs. især Kommissionen«.

2.2. ØSU udtrykker tilfredshed med,

- at Kommissionen - i modsætning til hvad den plejer - har udgivet en meddelelse om reaktionen på hvidbogen og forslagene til foranstaltninger i denne, hvilket er al ære værd,

- at resultaterne af debatten bekræfter de generelle bemærkninger såvel som mange af de særlige bemærkninger og synspunkter, som det fremsatte i udtalelsen om hvidbogen.

2.3. Det insisterer dog på,

- at der er gået for kort tid, siden hvidbogen blev udgivet, til at man kan uddrage nogle endegyldige konklusioner,

- at det fortsat er nødvendigt, at kredse, der allerede er bevidste om disse spørgsmål, medvirker til at udstrække debatten til en større og større del af samfundet - stadig med Kommissionen som ansvarlig og gennem konkrete foranstaltninger.

2.4. Efter ØSU's mening er klimaet allerede egnet og vilkårene gunstige i medlemsstaterne. De samfundsgrupper og enkeltpersoner, der har deltaget i debatten, opfatter allerede hvidbogen som et referencepunkt og en kilde til inspiration, hvad angår argumenter og ønsker til fremtidens uddannelse og efteruddannelse, og som et pejlepunkt ved overgangsfasen til informationssamfundet. Dette forhold bør Kommissionen straks vide at drage fuld fordel af.

2.5. ØSU er enig i, hvad Kommissionen skriver i sin meddelelse om, at debatten har bekræftet de store tematiske linjer og målsætninger. Det er enig i vurderingen af de økonomiske aspekter og konsekvenser af forholdet mellem grunduddannelse, efteruddannelse og beskæftigelse, og i, at det i forbindelse med udformningen af uddannelses- og efteruddannelsesprogrammer er nødvendigt med en samlet vurdering af uddannelsens og efteruddannelsens uddannelsesmæssige, følelsesmæssige, moralske, åndelige og kulturelle aspekter.

2.6. ØSU peger på ny på de farer, der ligger i overgangsfasen frem mod en ny verden med ubegrænset adgang til viden, lynhurtig overførsel af data og helt anderledes kommunikationsvilkår og -midler.

2.6.1. Fremkomsten og udviklingen på nationalt såvel som på overnationalt niveau af nye, betydningsfulde skillelinjer, fx mellem dem, der sidder inde med viden, og dem, der ikke gør, kan meget vel blive resultatet, hvis man ikke i den nuværende situation intensiverer bestræbelserne på, at alle EU-borgere så vidt muligt skal have del i overgangsprocedurerne.

2.6.2. Dette er også grunden til, at ØSU insisterer sådan på behovet for her og nu at føre en politik, der forhindrer marginalisering af store dele af befolkningen, navnlig højrisikogrupper, som af den ene eller anden grund ikke har adgang til moderne teknologi og dermed til ny viden.

2.6.3. En sådan politik består i: reel og almen udbredelse af begrebet »livslang efteruddannelse«, garanteret adgang for alle EU-borgere til anvendelse og udnyttelse af de nye informations- og kommunikationsteknologier og mere generelt etablering af betingelserne for, at borgerne skridt for skridt kan tilegne sig videnssamfundet.

2.6.4. Efter ØSU's vurdering er det en forudsætning for, at denne politik kan krones med held, at der samarbejdes mellem centrale og decentrale instanser (EU, medlemsstaterne og det lokale styre), mellem privatpersoner og samfundet og mellem den offentlige og den private sektor.

2.6.5. ØSU mener endvidere, at Kommissionen sammen med de andre EU-institutioner skal påtage sig rollen som primus motor i forbindelse med igangsættelsen og gennemførelsen af den proces, der skal føre til grundlæggelsen af »den europæiske vidensunion«.

2.7. Hvad angår de nødvendige ressourcer til udvikling af programmer for overgangen til videnssamfundet understreger ØSU, at

2.7.1. det anser den politiske vilje til at finansiere og udvikle programmer for overgangen til videnssamfundet for at være det vigtigste politiske valg, som Den Europæiske Union, medlemsstaterne og de regionale myndigheder for øjeblikket står over for at træffe;

2.7.2. det for at virkeliggøre denne politik er nødvendigt, at alle samfundsorganisationer i EU opfordres til at udfylde netop deres betydningsfulde mission. Den offentlige og den private sektor, arbejdsmarkedets parter, arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer, virksomheder og eksperter, lærere og personer, der beskæftiger sig med disse spørgsmål i ikke-statslige organisationer, kan alle bidrage i ord og gerning i overgangsfasen.

3. Særlige bemærkninger

Med hensyn til de forsøg, som blev foreslået i hvidbogen, og med udgangspunkt i Kommissionens meddelelse gør ØSU opmærksom på følgende:

3.1. Første mål: Anerkendelse af kompetence og princippet om »det personlige kompetencebevis«

3.1.1. Det første generelle mål i hvidbogen lød »Tilskynde til tilegnelse af ny viden«. Følgende foranstaltninger blev foreslået til støtte for dette mål:

- Anerkendelse af kvalifikationer.

- Bevægelighed.

- Multimediesoftware i undervisningen.

3.1.2. Hvad angår det første generelle mål gør ØSU i sin udtalelse om hvidbogen bl.a. opmærksom på:

- at det er enigt med Kommissionen i, at fremkomsten af det kognitive samfund betyder, at der skal tilskyndes til erhvervelse af ny viden,

- at den europæiske uddannelsesdimension som supplement til de nationale uddannelsessystemer åbner nye horisonter, idet ØSU fuldt ud støtter Kommissionens opfordring til medlemsstaterne om at oprette såkaldte »videnressourcecentre«, nye måder at anerkende kompetence på, fremme mobilitet og indføre ny kommunikationsteknologi til undervisningsbrug.

Hvad angår de foranstaltninger, som Kommissionen foreslår på EU-niveau, skriver ØSU følgende i sin udtalelse om hvidbogen:

- det er principielt enigt i, at der bl.a. er behov for en anden (enkel og moderne) tilgang til spørgsmålet om anerkendelse af kvalifikationer, og for at indføre en specifik EU-procedure. Det peger dog på, at man skal være omhyggelig med at give reel og egentlig garanti for de gyldige kundskaber og færdigheder, og understreger, at arbejdsmarkedets parter kan spille en central rolle i den forbindelse;

- de hidtidige erfaringer fra ERASMUS-programmet har vist den store nytte af studerendes mobilitet. ØSU foreslår enten større bevillinger eller en bedre udnyttelse af de eksisterende for at give flere studerende mulighed for at tage del i de pågældende programmer. ØSU foreslår desuden, at der udformes et særligt mobilitetsprogram for uddannelsessøgende inden for erhvervs- og lærlingeuddannelserne;

- hvad angår »Multimediesoftware til undervisningsbrug« er det efter ØSU's mening på tide, at Fællesskabet overvinder de hindringer, der muligvis eksisterer, og træffer afgørelser om erhvervelse af europæiske multimedier til undervisningsbrug og efteruddannelse af lærere i ny teknologi, så de bliver i stand til at anvende dem og undervise andre i deres brug.

3.1.3. I meddelelsen om reaktionen på hvidbogen »Undervise og lære - På vej mod det kognitive samfund« begrænses det første generelle mål til anerkendelse af færdigheder og indførelse af princippet om »det personlige kompetencebevis«. Selv inden for denne begrænsede aktionsramme for hvidbogens første generelle mål har debatten dog vist, at der eksisterer forbehold og modsætningsforhold hvad angår anerkendelsen af færdigheder, der ligger uden for uddannelsessystemet, især gennem en automatisk gyldighedsprocedure med anvendelse af informationsteknologi og multimedier. ØSU noterer sig dog med tilfredshed, at Kommissionen gennemfører forsøg med anerkendelse af grundlæggende færdigheder inden for fx. matematik, fysik og sprog, af tekniske og erhvervsmæssige færdigheder inden for fx bankvæsen, jura og formidling samt af nøglefærdigheder og tværfaglige færdigheder.

3.1.4. ØSU, der i princippet er enig med Kommissionen, når det gælder anerkendelse af færdigheder, ønsker dog at pege på den måde, hvorpå man fremmer idéen. ØSU anser det for positivt, at Kommissionen i sin meddelelse skriver, at »formålet med anerkendelse af kompetence er ikke, at den skal træde i stedet for det traditionelle eksamensbevis, og heller ikke at den skal devaluere skolesystemets kvalifikationsbeviser. Og hensigten er slet ikke at skabe et nyt europæisk bureaukratisk system.« ØSU foreslår, at man fortsætter dialogen med henblik på at rydde alle de misforståelser, som er opstået, af vejen og stræbe efter at nå til enighed især om et system for anerkendelse af færdigheder, der kan accepteres af alle ansvarlige instanser på området. Samtidig foreslår det, at dialogen åbnes for bredere kredse i samfundet, således at procedurens indhold og form opnår samfundets accept. En sådan accept er en forudsætning for at tage brodden af enhver modstand fra forskellige sekundære interessegrupper, og således for, at man - skridt for skridt - finder frem til løsninger, der kan godtages af alle.

3.2. Andet mål: Tættere forbindelse mellem skole og virksomhed og udvikling af lærlingeuddannelse

3.2.1. Hvidbogens andet generelle mål er »tættere forbindelse mellem skole og virksomhed«. Dette mål udspringer af et stadig stærkere krav om at knytte skolen til virksomhederne, idet disse komplementerer hinanden med henholdsvis viden og beskæftigelse.

Som betingelser for en tættere forbindelse mellem skole og virksomheder nævner hvidbogen:

- at uddannelsessystemet skal åbnes i forhold til arbejdslivet;

- virksomhedernes engagement i uddannelserne, ikke blot for egne lønmodtagere, men også for unge og voksne;

- udvikling af samarbejdet mellem undervisningsinstitutioner og virksomheder.

Den tættere forbindelse skal ifølge hvidbogen etableres via aktioner inden for:

- lærlingeuddannelsen;

- efteruddannelsen.

3.2.2. I sin udtalelse om hvidbogen pegede ØSU på den betydning, som forbindelsen mellem skole og arbejdsliv har for overgangen til videnssamfundet. Det understreges, at denne forbindelse skal være til fordel for begge parter (skole og virksomhed), og navnlig opfordres de små og mellemstore virksomheder til at få øjnene op for, »hvad uddannelse af høj kvalitet betyder for deres produkters konkurrenceevne, omsætning og kvalitet«, og for, »at ... de generelt bliver nødt til at investere i uddannelse«.

3.2.3. I Kommissionens meddelelse (den, som denne udtalelse handler om) anføres blandt de første konklusioner fra debatten om hvidbogen:

- at idéen om en tættere forbindelse mellem skole og erhvervsliv opnår generel tilslutning. Det drejer sig dog ikke om »mekanisk at tilpasse de forskellige uddannelsesretninger til erhvervslivets krav«;

- at der har været positive tilkendegivelser over for idéen om en europæisk ramme for lærlingeuddannelsen for dermed at skabe en reference for europæisk målestok og fremme mobiliteten og lærlingeuddannelsernes kvalitet;

- at det desuden gælder om at styrke og definere forudsætningerne for, at det pædagogiske partnerskab, som er grundlaget for lærlingeuddannelsen, kan krones med held.

Med hensyn til gennemførelsen af mål 2 nævner Kommissionen i sin meddelelse:

- udvikling af relevante tværnationale programmer, navnlig rettet mod de unge (unge lønmodtagere, unge under lærlingeuddannelse og elever);

- støtte til udvikling af lærlingeuddannelse og uddannelse med praktik/teori på de videregående uddannelser;

- støtte til udstationering af 500 lærere i virksomheder for at styrke båndene mellem den almene undervisning og erhvervslivet.

3.2.4. Blandt ØSU's specifikke bemærkninger vedrørende forbedringer af den faglige efteruddannelse, fremme og modernisering af lærlingeuddannelsen og uddannelse med praktik/teori i udtalelsen om hvidbogen »Undervise og lære: på vej mod det kognitive samfund« står, at det er nødvendigt med en holdningsændring såvel hos arbejdsmarkedets parter som i skolen, hvis man vil skabe tættere forbindelse mellem skole og virksomhed. Derfor støtter ØSU Kommissionens forslag og tiltag, som netop sigter mod at ændre den nuværende holdning og præmiere en adfærd, som kreativt og dialektisk befordrer en tættere forbindelse.

Med hensyn til den faglige efteruddannelses og lærlingeuddannelsens EU-dimension er ØSU enig i, at man ved hjælp af denne lettere kan gennemføre gensidig anerkendelse af kompetence samt fremme mobilitet og alt i alt bidrage til en forbedring af lærlingeuddannelsen - så længe EU-foranstaltninger supplerer og ikke træder i stedet for de nationale systemer, og EU-programmerne virkelig opfylder eksisterende behov. ØSU gør opmærksom på, at der i praksis indtil videre ikke er sket ret meget hvad angår udviklingen af lærlingeuddannelsen på EU-niveau, og at de bevillinger, der er afsat til formålet, er for små.

Endelig peger ØSU på, at formålet med at forbedre den faglige efteruddannelse og udvikle lærlingeuddannelsen og uddannelse med praktik/teori på EU-niveau er at styrke Europas muligheder for at reagere på udviklingen og forbedre konkurrenceevnen samt at give europæerne bedre mulighed for at leve op til det fremtidige informationssamfunds krav. Dette mål har efter ØSU's mening stor betydning og værdi for Europas fremtidsudsigter generelt, og det anmoder derfor Kommissionen om at intensivere sine bestræbelser på at løsrive såvel målsætninger som strategien til opfyldelse af disse målsætninger fra enhver form for dogmatisk stillingtagen. Det er på den baggrund positivt, at Kommissionen i sin meddelelse præciserer, »at der ikke findes en model for lærlingeuddannelsen, som bør betragtes som den eneste uddannelsesretning mod erhvervsuddannelse«.

3.3. Tredje mål: Bekæmpelse af udstødelse gennem undervisning og uddannelse

3.3.1. Hvidbogens tredje mål lyder: »Bekæmpelse af udstødelse gennem undervisning og uddannelse«. Kommissionens begrundelse for at vælge dette mål er, at mange befolkningsgrupper udstødes af arbejdsmarkedet med marginalisering til følge. EU's og medlemsstaternes aktioner til bekæmpelse af disse fænomener er ifølge Kommissionen mange og betydningsfulde. Kommissionen foreslår at supplere disse foranstaltninger med:

- en skole, der giver unge en ny chance (), og

- en frivillig europæisk tjeneste.

3.3.2. ØSU skriver i sin udtalelse om hvidbogens tredje mål:

- Det er enigt i, at det er nødvendigt at give unge, som er blevet udelukket fra skolesystemet - eller ser ud til at være det - en ny chance for at blive integreret i samfundet, og det anser Kommissionens forslag om at gøre »skolen, der giver de unge en ny chance« til en institution, for »en både ønskværdig og acceptabel løsning«.

- Det påpeger behovet for et smidigt uddannelsessystem, der kan give »en ny chance« også til voksne med et lavt uddannelsesniveau for at forbygge risikoen for, at disse marginaliseres alene af den grund.

- Det anser kun skolen, der giver en ny chance, for et alternativ, idet det gør opmærksom på, at det er vigtigt at styrke grundskolen.

- Det henviser til udtalelsen om en frivillig europæisk volontørtjeneste for unge ().

3.3.3. I meddelelsen om reaktionerne på hvidbogen skriver Kommissionen først, at udstødelse bør bekæmpes med alle midler, og præciserer derefter pilotprojektet med skolen, der giver unge en ny chance. Det præciseres ligeledes, at formålet med dette pilotprojekt ikke er at »betvivle, at den almene skole er i stand til at modtage alle børn«, endsige behovet for »at forbedre kvaliteten af grundundervisningen og grunduddannelserne for at undgå situationer, hvor elever tabes eller lider nederlag«. Formålet er at genintegrere unge, der har store problemer efter at have afsluttet den obligatoriske skoleuddannelse, socialt og økonomisk, hvilket kræver partnerskaber på lokalt niveau af alle de aktører, der beskæftiger sig med de unges problemer, såvel som af offentlige og private virksomheder.

Kommissionen mener, at projektets succes ligger i oprettelsen og anvendelsen af et omfattende net til udveksling af relevante erfaringer mellem medlemsstaterne.

3.3.4. Hvad angår det tredje generelle mål: bekæmpelse af udstødelse gennem undervisning og uddannelse gør ØSU opmærksom på følgende:

- ØSU anser det for betydningsfuldt, at Kommissionen præciserer, hvad den forstår ved »skolen, der giver unge en ny chance«, hvem denne henvender sig til, hvordan den skal gøre dette, og hvordan forholdet mellem denne og det almindelige uddannelsessystem skal være. ØSU forudser dog problemer i den del af programmet, som implicerer et samarbejde mellem disse skoler og arbejdsmarkedets parter. ØSU beder derfor Kommissionen sørge for, at arbejdsmarkedets parter inddrages i og får medansvar for ordningen gennem klare og alment accepterede procedurer.

- ØSU er ikke tilfreds med det tempo, hvormed Kommissionen lancerer programmet, selv om den har haft held med at få det godkendt af alle deltagere i programmet.

- Selv om ØSU er tilhænger af, at der oprettes skoler, som giver de unge en ny chance, mener det ikke, at man kan tale om bekæmpelse af social udstødelse ved hjælp af uddannelse og efteruddannelse med tiltag af denne størrelsesorden (målt efter antallet af skoler og de med programmet forbundne omkostninger). Egentlig bekæmpelse forudsætter modernisering og en samlet forbedring af uddannelsessystemerne, så disse forebygger og forhindrer marginalisering af enkeltpersoner og samfundsgrupper. Kommissionen bør udnytte sin fremtrædende stilling til at insistere på dette forhold.

- Sidst men ikke mindst er ØSU overrasket over, at den europæiske frivillige tjeneste for unge slet ikke er nævnt i Kommissionens meddelelse.

3.4. Fjerde mål: Beherskelse af tre fællesskabssprog og udvikling af et europæisk kvalitetsmærke

3.4.1. Det fjerde generelle mål i hvidbogen er »beherskelse af tre fællesskabssprog«.

I henhold til dette mål bør EU-borgerne kunne flere fællesskabssprog for at få gavn af de beskæftigelsesmuligheder og personlige muligheder, som et indre marked uden grænser giver. Til dette formål foreslås det, at der undervises i to fællesskabssprog ud over modersmålet. Undervisningen i første fremmedsprog bør begynde allerede i førskolealderen, idet den systematiske undervisning dog først bør begynde i folkeskolen. Indlæringen af det andet fremmedsprog bør begynde efter syvende klasse, således at alle EU-borgere i løbet af deres skoletid vil lære to fællesskabssprog ud over deres eget modersmål.

I hvidbogen foreslås følgende støtteaktioner på europæisk plan:

- indførelse af et europæisk kvalitetsmærke,

- støtte til udveksling af undervisningsmateriale til sprogundervisning af forskellige grupper,

- tilskyndelse til tidlig undervisning i fællesskabssprog og navnlig til udveksling af pædagogisk materiale og erfaringer.

3.4.2. ØSU påpeger i sin udtalelse om hvidbogen, at europæernes kommunikations- og sprogproblemer må løses. Det gør dog samtidig opmærksom på, at den sproglige mangfoldighed i Europa er af uvurderlig kulturel værdi.

På denne baggrund bifalder ØSU målsætningen om, at alle europæere skal kunne kommunikere på to fællesskabssprog ud over deres eget - selv om det finder målsætningen ambitiøs, idet det samtidig knytter forsvaret af den sproglige mangfoldighed i Europa sammen med fremme af den idé, at undervisningen i visse fag efter syvende klasse skal foregå på første fremmedsprog.

3.4.3. I Kommissionens meddelelse om reaktionerne på hvidbogen påpeges det på den ene side, hvor vigtigt det er, at alle EU-borgere kan kommunikere på to fællesskabssprog ud over deres eget for at fremme en europæisk bevidsthed og lette adgangen til beskæftigelse. På den anden side henvises til de forbehold, som er fremkommet under debatten: vil hele indsatsen være skadelig for den nødvendige gode indlæring og anvendelse af modersmålet. Man har ligeledes udtrykt tvivl om, hvorvidt det europæiske kvalitetsmærke ikke i sidste ende snarere vil bidrage til at cementere eksisterende uligheder på dette område end til at afskaffe dem.

Denne skepsis har fået Kommissionen til at foreslå, at kvalitetsmærket kun skal tildeles nyskabende initiativer inden for fremmedsprogsundervisning - et forslag, som Rådet allerede vedtog på mødet den 6. maj 1996.

Herudover påvistes under debatten en række problemer for lærere, elever (unge såvel som voksne) og undervisningsmidler til sprogundervisning (navnlig ny informationsteknologi). Disse problemer tager Kommissionen op, eller rettere sagt, agter Kommissionen at tage op på grund af deres betydning og omfang.

3.4.4. Med hensyn til resultaterne af Kommissionens indsamling af meningstilkendegivelser og dens aktioner til støtte for det fjerde mål: beherskelse af tre fællesskabssprog og udvikling af et europæisk kvalitetsmærke mener ØSU (ud over hvad det allerede har anført i sin udtalelsen om hvidbogen):

- at korrekt mundtlig og skriftlig tilegnelse af ens eget modersmål principielt må være det vigtigste mål. Beherskelse af modersmålet er bl.a. ensbetydende med evne til at formulere og videreføre kulturelle værdier, hvilket vil sige komplekse intellektuelle funktioner (og ikke bare menneskelige funktioner). Et godt kendskab til modersmålet er med andre ord en forudsætning for ægte kommunikation mellem mennesker og for forståelse af de regler, som er grundlaget for ethvert system. Derfor bør Kommissionen i lyset af de krav, som det kommende videnssamfund vil stille, undersøge og påvise, hvor en stor del af europæerne har problemer med hensyn til modersmålsundervisningen. Kommissionen bør afdække årsagerne hertil og foreslå løsninger på problemet. Det giver sig selv, at et godt greb om modersmålet også gør det lettere at lære at kommunikere på andre sprog,

- at hvidbogens mål om at sætte alle europæiske borgere i stand til at kommunikere på to fællesskabssprog ud over deres modersmål, nok er et vigtigt, men også et meget ambitiøst mål. Denne indvending skal ikke forstås som en kritik af målsætningen som sådan. Den betyder blot, at det vil kræve en stor arbejdsindsats og koordinerede bestræbelser at indfri den,

- at en af disse bestræbelser må bestå i at udforske problemet, dvs. at finde ud af, hvori problemet ligger og at påvise dets bestanddele. Definitionen af begreber som fx »beherskelse af et sprog« og statistik, fx vedrørende antallet af europæere, der kan et andet eller et tredje fællesskabssprog, hører med til de delproblemer, som Kommissionen bør forske i og udbrede kendskabet til,

- at en anden af disse bestræbelser vedrører integrationen af fremmedsprogsundervisning i de nationale uddannelsessystemer. En sådan integration kan ligeledes fremmes gennem bilaterale aftaler mellem medlemsstater, hvis befolkninger taler forskellige sprog. Gennem aftaler af denne art kan man medvirke til at bevare Europas mange sprog og flerkulturelle karakter, idet man samtidig fremmer borgernes beskæftigelsesmuligheder og deres følelse af at være europæiske statsborgere.

3.5. Femte mål: Lige behandling af fysiske investeringer og investeringer i erhvervsuddannelse

3.5.1. Ordlyden af hvidbogens femte generelle mål fremgår af ovenstående overskrift. Hensigten med målsætningen er, at uddannelse og efteruddannelse skal betragtes som en investering i stedet for en løbende udgift. En sådan synsvinkel er en forudsætning for, at uddannelse og efteruddannelse ikke i så høj grad underlægges konjunkturudviklingen og svingninger i aktivitetsniveauet. På denne baggrund og i erkendelse af, at investering i kompetence er en central faktor for konkurrenceevnen og erhvervsegnetheden, foreslår Kommissionen:

- at konsolidere de midler, som alle beslutningstagere er blevet enige om at yde til almen uddannelse og erhvervsuddannelse - hvilket forudsætter, at de måles - at udvikle ordninger til direkte og indirekte tilskyndelse til øgede investeringer i menneskelige ressourcer og at forbedre ordninger til bogføring og udgiftskontrol;

- en løsning på logistik- og beskatningsproblemer i forbindelse med udgifter til erhvervsuddannelse.

3.5.2. ØSU skriver i sin udtalelse om hvidbogen bl.a. om det femte generelle mål:

- at det anser det for en central pligt for såvel medlemsstater som EU at opmuntre borgerne (både de unge og de voksne, og uanset om disse er arbejdstagere eller ej) til fortsat investering i viden og færdigheder,

- at det endvidere anser det for en vigtig pligt for virksomhederne af hensyn til deres egen fremtid og deres produkters konkurrenceevne at beskæftige sig med hele spørgsmålet om investeringer i forskning, viden og færdigheder,

- at det er enigt med Kommissionen i, at midlerne til uddannelse og efteruddannelse skal konsolideres, samt at EU, dvs. især Europa-Kommissionen, har en vigtig rolle at spille i forbindelse med opfyldelsen af det femte generelle mål.

3.5.3. I meddelelsen om reaktionen på hvidbogen anfører Kommissionen som de første resultater af debatten om det femte generelle mål:

- at målsætningen er blevet positivt modtaget, for så vidt som alle indser nødvendigheden af at føre en ny politik vedrørende investering i viden og kompetence,

- at udgifterne mellem de forskellige aktører må fordeles på en anden måde, og at der skal etableres et nyt forhold mellem kapital og arbejde,

- at det er nødvendigt med en ændring af indfaldsvinkel, fremgangsmåde og endog mentalitet i virksomheder og hos beslutningstagere i forbindelse med offentlige og private investeringer med henblik på lige behandling af immaterielle investeringer, der får stadig større betydning i den moderne økonomi.

Om denne tilgang til mål fem skriver Kommissionen:

- at der er taget et vigtigt skridt med alle medlemsstaternes enighed om at deltage i udgivelsen af den første publikation, der ved en sammenligning fremlægger forskellige finansieringsspørgsmål i forbindelse med forskellige undervisningsniveauer,

- at der herudover skal fastlægges en regnskabs- og skattemæssig behandling, så medlemsstaterne kan fremme investeringerne i uddannelse,

- at der skal foretages en cost-benefit analyse af erhvervsuddannelse.

3.5.4. ØSU betegnede i sin udtalelse om hvidbogen det femte generelle mål: lige behandling af fysiske investeringer og investeringer i erhvervsuddannelse som det, der måske er længst væk og sværest at realisere, fordi det forudsætter en ændring af århundredgamle holdninger, som ikke er befordrende for en rundhåndet politik for investeringer i uddannelse og efteruddannelse.

Efter at dette er sagt, ønsker ØSU dog at udtrykke sin tilfredshed med resultatet af debatterne om dette emne. ØSU anser det for en god udvikling for uddannelses- og efteruddannelsesperspektiverne, dels at målet har vundet almindelig accept, og dels at meningstilkendegivelserne har været positive hvad angår:

- en anden fordeling af udgifterne mellem de forskellige aktører,

- etablering af et nyt forhold mellem kapital og arbejde,

- behov for en ændring af indfaldsvinkel, fremgangsmåde og endog mentalitet med henblik på lige behandling af immaterielle investeringer.

ØSU synes også, at Kommissionens metoder til at fremme opfyldelsen af dette mål er gode.

Medlemsstaternes accept af Kommissionens forslag om en sammenlignende undersøgelse vedrørende finansieringen af de forskellige uddannelsesniveauer er et skridt fremad og vil tilføre uddannelserne ny dynamik. Det samme gælder såvel undersøgelsen af den regnskabs- og skattemæssige behandling, der anvendes i medlemslandene til at fremme investeringer i efteruddannelse, som cost-benefit-undersøgelsen af erhvervsuddannelse.

Efter ØSU's mening kan en sådan udvikling danne basis for en politik for investeringer i uddannelse og efteruddannelse - dvs. en politik, der ikke kæder udgifterne til uddannelse og efteruddannelse sammen med politisk-økonomiske konjunkturer, en politik, hvor investeringer i uddannelse og efteruddannelse betragtes som lige så vigtige som investeringer i produktion, og sidst men ikke mindst en politik, som forbedrer Europas og europæernes konkurrenceevne, samtidig med at den gør europæerne bevidste om deres historie, værdier og fremtidsudsigter.

Bruxelles, den 28. januar 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Efter ØSU's mening vil det være bedre at tale om »uddannelse, der giver en ny chance«.

() EFT C 204 af 15.7.1996.