m 
• „»rit: i 
il-
È-H 
'#I 
#1/ 
5 åfk 
! M« 
' "a-* 
: I fi 
! ^ 
i '$& 
i <K ? 
* "V i i 
! /il 
; iK i ak 
1 *l1| 4^ ' 
!» 
< *w& 
; "# 
! ' ? ' î't-j 
i ^Vf^ 
i "W"* 
1 • P1* \ ir KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 22.01.97 
KOM(97) 7 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
OG REGIONSUDVALGET 
SAMHØMGHED OG INFORMATIONSSAMFUNDET 
i f ir'.'. 
il i 3?«P 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
FORORD 
PROBLEMSTILLING 
BAGGRUND 
• RAMMELOVGIVNING 
• STRUKTURFONDENES ROLLE 
VEJEN FREM 
• FREMME AF SAMHØRIGHEDEN GENNEM LOVGIVNINGSPROCESSEN 
• ... FÆRDIGGØRELSE AF NETINFRASTRUKTURERNE ... 
• ... OG STIMULERING AF EFTERSPØRGSLEN 
KONKLUSIONER 
STATISTISK BILAG 
FORKLARENDE BEMÆRKNINGER 
FORORD 
Kommissionen vedtog for nylig i overensstemmelse med traktatens artikel 130 B sin 
første rapport om økonomisk og social samhørighed. Denne meddelelse er et led i 
opfølgningen af henstillingerne og analysen i rapporten om informationssamfundet. Den 
kompletterer grønbogen "Liv og arbejde i informationssamfundet: mennesket i centrum" 
(hvori der blev foretaget en analyse af en række spørgsmål i forbindelse med social 
samhørighed), ved bl.a. at fokusere på de regionale aspekter af problemet. 
I forbindelse med globaliseringsprocessen og de dermed følgende krav om større 
konkurrenceevne på verdensplan rummer det fremspirende informationssamfund et væld 
af muligheder: konkurrencemæssige fordele for virksomheder og områder, mere effektive 
organisationsformer samt nye samhandels-, uddannelses- og beskæftigelsesmuligheder. 
Et af de væsentligste formål med den gradvise liberalisering af telemarkederne er netop at 
tilbyde disse muligheder i hele Europa. 
Det er dog ikke alle europæiske regioner, borgere eller virksomheder, der er lige 
veludrustet til at udnytte disse muligheder, det være sig af geografiske, sociale eller 
økonomiske årsager, men det er indlysende, at de i et stadigt mere globaliseret samfund 
er tvunget til at konkurrere ikke blot på EU-plan, men også på verdensplan. 
Selv om åbningen af telemarkedet og harmoniseringsforanstaltningerne i princippet 
skulle omfatte hele EUs område, er der dog en væsentlig risiko i, at investeringerne i 
visse regioner vil blive forsinket. 
Udviklingen af informationssamfundet må derfor i fornødent omfang suppleres med 
politisk handling for at udjævne de eksisterende forskelle og for at sikre, at 
informationssamfundet udvikler sig i det ønskede tempo i hele EU. Dette kræver 
medvirken af og samordning mellem regioner, nationale regeringer og EU-institutionerne 
for at undgå en polarisering mellem "informationsrige" og "informationsfattige", 
efterhånden som de nye teknologier breder sig. 
I dette dokument ser man først på, hvor der er brug for handling, og derefter redegøres 
der for problemstillingen, baggrunden og vejen frem for så vidt angår strategien for 
lovgivning, investeringer og stimulering af efterspørgslen. Af hensyn til en harmonisk 
regionaludvikling er det vigtigt at tilstræbe, at fremskridtene på dette område bliver 
sammenhængende. 
PROBLEMSTILLING 
1) Informationssamfundet åbner mulighed for dybtgående økonomiske, sociale og 
institutionelle forandringer inden for alle aktivitetsfelter '. Informationssamfundet i 
sig selv har også et stort potentiale, når det gælder om at styrke den økonomiske og 
sociale samhørighed som omhandlet i traktatens artikel 130 A ved at forbedre 
regionernes konkurrenceevne. Konkurrenceevnen afhænger i stadigt højere grad af 
regionernes evne til at integrere de nye teknologier, som følger med 
informationssamfundet. 
Informations- og kommunikationsteknologier (IKT) kan give virksomheder større 
reel valgmulighed med hensyn til beliggenhed, så virksomhederne kan nyde godt af 
forskelle i driftsomkostninger og/eller afsætningsmuligheder. IKT kan gøre det 
lettere for regionerne både at bevare en stor del af den samlede værditilvækst og at 
tiltrække og udvikle nye aktiviteter med høj værditilvækst. Informationssamfundet 
kan også medvirke til at fjerne uviljen mod at etablere virksomheder uden for 
byområder og på den måde tiltrække øgede investeringer til landdistrikter, hvor de 
relative omkostninger ved virksomhedsetablering typisk er lavere end i 
byområderne, og som kan tilbyde høj livskvalitet. 
2) Informationssamfundet giver også store muligheder for at skabe nye former for 
beskæftigelse og job, der kræver højt kvalificeret personale, navnlig ved at udstyre 
små og mellemstore virksomheder, som er den største kilde til jobskabelse, vækst og 
forbedring af konkurrenceevnen, med de faciliteter, der er nødvendige, for at de kan 
forny sig og tilpasse sig til de hurtigt skiftende økonomiske forhold. 
Undersøgelser, som Kommissionen har ladet foretage , tyder på, at en liberalisering 
af telemarkederne kombineret med hurtig indførelse af IKT vil få positive virkninger 
for beskæftigelsen, som langt opvejer eventuelle tab af arbejdspladser i telesektoren. 
Problemet er blot, hvordan man skal håndtere tidsforskydningen mellem disse 
processer: dem, der først tilpasser sig, og som er på forkant med udviklingen af nye 
produkter og tjenester, vil sandsynligvis opnå store konkurrencemæssige fordele 
efter princippet "den, som kommer først til mølle, får først malet", mens det hos 
dem, der ikke hurtigt nok er i stand til at indføre sådanne teknologier, helt sikkert vil 
få negative beskæftigelsesmæssige følger . 
Socioøkonomisk set åbner informationssamfundet mulighed for nye arbejdsformer 
såsom fjernarbejde og kan gøre arbejdsmarkedet tilgængeligt for flere mennesker og 
give en mere fleksibel arbejdstid. Gennem informationssamfundet kan man også løse 
en række mobilitets- og adgangsproblemer, fx som følge af lange afstande og/eller 
dårlige transportinfrastrukturer, navnlig i landdistrikterne. Endvidere åbner det nye 
muligheder i uddannelses- og sundheds- og plejesektoren, og det giver større 
gennemsigtighed i den offentlige forvaltning. Dette var blot for at nævne nogle få 
eksempler . 
3) Alle disse processer har også vidtgående rumlige og sociale virkninger. Selv om IKT 
ikke i sig selv har eller medfører nogen specifik rumlig virkning, påvirker IKT-
indførelsen alligevel regionernes evne til at udnytte og udvikle de menneskelige 
ressourcer, infrastrukturerne mv. og er derigennem bestemmende for en regions 
udviklingspotentiale. Dette er vigtigt, navnlig for små og mellemstore virksomheder, 
4 
der er rygraden i de regionale økonomiske strukturer, frem for alt i de ugunstigt 
stillede områder. Samtidig risikerer man at skabe nye former for social udelukkelse, 
hvis ikke alle borgere får samme muligheder for adgang til informationssamfundet. 
Informations- og telekommunikationsinfrastrukturernes kvalitet er helt afgørende for 
menneskets faktiske muligheder for at deltage i informationssamfundet. Af andre 
faktorer kan nævnes, at brugerne skal have det fornødne kvalifikations- og 
uddannelsesniveau til i udstrakt grad at kunne udnytte de tjenester, som 
informationssamfundet tilbyder, at den private og den offentlige sektor skal spille en 
proaktiv rolle i bestræbelserne for at fremme informationssamfundet, at der skal 
tilvejebringes fornøden organisations- og investeringskapacitet til videreførelse af en 
effektiv informationssamfundsstrategi, at der skal tilvejebringes et passende tekniske 
grundlag for nem formidling af informationssamfundsaktiviteterne, og at 
offentligheden skal bevidstgøres om informationssamfundet. 
4) Hvis privatpersoner, institutioner og virksomheder i alle dele af EU skal kunne 
udnytte de muligheder, der ligger i informationssamfundet, er det en forudsætning, 
at ovennævnte faktorer er til stede overalt i EU. Når man ser på dataene i det 
statistiske bilag til dette dokument, fremgår det, at der fortsat er stor forskel mellem 
de rigeste og de ugunstigt stillede områder i EU med hensyn til, hvordan de er 
udstyret med basisinfrastrukturer, hvad tjenesterne koster, hvor pålidelige de er, og i 
hvor høj grad der er adgang til avancerede tjenester. 
Ser man fx på antallet af husstande med adgang til kabelnet (som siger noget om de 
fremtidige muligheder for konkurrence på abonnentlinjer og indførelse af 
bredbåndstjenester), havde omkring 97% af den belgiske befolkning og 84% af den 
nederlandske befolkning i 1993 adgang til kabel-tv, sammenlignet med 0% i Italien 
og Grækenland, 2% i Portugal og 8% i Spanien. Et andet eksempel er 
informationssamfundsydelsernes pris: i begyndelsen af 1996 kostede en 
telefoninstallation hos privatpersoner i gennemsnit 32,5% mere i 
samhørighedsregionerne end i EU's "kerneregioner". I Irland og Grækenland var 
priserne henholdsvis 65,0% og 76,0% højere. 
Ofte dækker gennemsnitstal over store forskelle i de enkelte lande. I Portugal var der 
fx 62 abonnentlinjer på 100 indbyggere i Lissabon mod 29 i gennemsnit i det øvrige 
Portugal og kun 18 på Azorerne. I Spanien var der således 45,2 abonnentlinjer pr. 
100 indbyggere i Madrid mod 36 i gennemsnit i det øvrige Spanien og kun 22 linjer 
i Extremadura. I Grækenland var der i Storathen 52 linjer pr. 100 indbyggere mod 
kun 27 i Østmakedonien. 
Der er også noget, der tyder på, at visse grupper og enkeltpersoner kan fa problemer 
med at tilpasse sig informationssamfundet, og at der må gøres noget for at 
imødekomme disses behov. 
Det afgørende spørgsmål er derfor, hvordan man kan kombinere udviklingen i 
informationssamfunds- og telekommunikationspolitikken med den rolle, 
strukturinterventionerne skal spille for hurtigt at mindske disse forskelle og fremme 
et informationssamfund i samhørighedens tegn. 
BAGGRUND 
Rammelovgivning 
5) Kommissionen har fremmet og støttet liberaliseringen af telemarkederne, idet den 
erkender, at der er behov for at fremskynde udbredelsen af telenet, at fremme 
innovation af ydelser og net og at få sænket priserne, hvilket igen skulle bane vej for 
yderligere innovation og udvikling af nye applikationer. Samtidig bygger 
Kommissionens politik på erkendelsen af, at det - også i det fremspirende, stadigt 
mere konkurrenceprægede miljø på teleområdet - er af afgørende betydning at sikre, 
at der udbydes forsyningspligtydelser, og at der om nødvendigt tilvejebringes 
finansiering gennem oprettelse af specifikke mekanismer finansieret af 
markedsaktørerne. Man har valgt denne fremgangsmåde dels for at undgå, at nye 
udbydere, der ikke er forpligtet til at levere forsyningspligtydelser og sandsynligvis 
koncentrerer deres aktiviteter om såvel virksomheder som private i og omkring 
større byer , kun snupper alle godbidderne, dels for at sikre, at alle EU's borgere har 
adgang til en række tjenester af høj kvalitet til en overkommelig pris. 
Forsyningspligtprincippet er et centralt element i den europæiske samfundsmodel og 
bidrager til solidaritet og ligebehandling. Det er også et væsentligt element i den 
økonomiske og sociale samhørighed. Forsyningspligtydelsernes betydning for 
samhørigheden blev også understreget i den første rapport om økonomisk og social 
samhørighed. 
6) Det siges ofte, at liberaliseringen og konkurrencen ikke kan undgå at nå ud i alle 
EU's kroge \ Med den nuværende hurtige teknologiske udvikling, vil vi dog hyppigt 
komme til at opleve nye investeringer, nye ydelser og skærpet konkurrence i EU's 
"kerneregioner", og hvis der ikke gøres en indsats som modvægt hertil i de øvrige 
områder, vil det påvirke udviklingen og beskæftigelsesmulighederne og medvirke til 
fortsat at opretholde en relativ kløft mellem de forskellige områdetyper. Derfor er 
det set ud fra et samhørighedssynspunkt nødvendigt at holde øje med 
rammelovgivningen og mere specifikt med forsyningspligtydelsernes omfang, så det 
sikres, at alle områder får fuld glæde af alle fordelene ved liberaliseringen i form af 
overkommelige priser, bedre serviceniveau og innovation. Rammelovgivningen bør i 
overensstemmelse med konkurrencereglerne i fornødent omfang suppleres med 
målrettet investeringsstøtte, så de positive virkninger også kan nå ud til EU's dårlige 
stillede områder, perifere områder og/eller landdistrikter. 
Strukturfondenes rolle 
7) En undersøgelse7) for nylig af interventioner gennemført af Den Europæiske Fond 
for Regionaludvikling (EFRU) og Den Europæiske Socialfond (ESF) viser, at det 
generelt kun er en overraskende lille del (ca. 2,0%) af udgifterne, der går til 
investeringer i telesektoren. Desuden anvendes størstedelen af disse investeringer 
(ca. 1,5%) til opgradering og komplettering af informations- og 
kommunikationsinfrastrukturerne, især basistelefonnettet. Kun en meget lille del (ca. 
0,3% af de samlede udgifter) af EU-støtterammerne (EUSR) er dermed afsat til 
foranstaltninger på efterspørgselssiden. En undersøgelse mål for mål viser ikke 
større forskelle. Det må konstateres, at der med fa undtagelser , og selv om 
informationssamfundet har fået større opmærksomhed i den nuværende 
programmeringsperiode, er bestræbelserne for at støtte det fremspirende 
informationssamfund og for at forberede regionerne på at udnytte dets muligheder 
fortsat begrænsede og utilstrækkelige 
Skema 1 - Samlede udgifter til EU-støtterammer (EUSR) for mål 1, 2, 3, 4 og 5b i 
telesektoren (1994-1999) 
Mio. ECU Medlemsstaterne EU I alt 
Privat Offentlig EUSR %° Beløb % 1ST 
Telekommunikation'*0 33 2 005 1 332 39^5 3 370 Û 
- basistelefoni 0 / 417 877 ~38~2 2 295 0~^8 
- avanceret telefoni 27 524 369 40,1 920 0,3 
Telematikiv) • 46 382 437 5Ô3 865 0~3 
I ALTV) 81 504 85 087 117 280 ÎÔÔfi 283 871 ÏÔÔfi 
i) EU-støtterammcrnc (El KSR) i % af det samlede beløb for den pågældende linje. 
ii) % af det samlede budget for .EUSR (283 871 mio. ECU). 
iii) Samlede bevillinger fil prioriterede felter, foranstaltninger eller enkeltaktioner vedrørende telekommunikation 
(infrastrukturer og tjenester) som anført i EUSR.. Der foretages en yderligere sondring, nemlig mellem basistelefoni 
(etablering og modernisering af basistelefoni,, herunder digitalisering og lyslederkabler i nationale og regionale net) 
og avanceret telefoni (tilvejebringelse af avancerede teleinfrastrukturer og -tjenester såsom lyslederkabler i 
abonnentkredsløbet, satellitforbindelser, ISDN-net og bredbåndsnet). 
iv) Bevillinger afsat til telematikapplikationer på en række områder såsom sundhed, uddannelse og transport. Denne linje 
omfatter også foranstaltninger vedrørende fjernarbejde, fjernundervisning og multimedieapplikationer. 
v) EUSR i alt og altså ikke summen af ovenstående poster. 
8) Arten af Kommissionens initiativer til støtte og stimulering af en mere udstrakt 
udbredelse af informationsinfrastrukturer og -applikationer i ugunstigt stillede 
områder har med tiden udviklet sig fra STAR-programmet , som lagde stor vægt på 
infrastrukturer, til' TELEMATIQUE-programmet1 \ hvis hovedformål var at fremme 
efterspørgslen efter teletjenester og at sikre en effektiv udnyttelse af 
teleinfrastrukturer såvel i den offentlige som i den private sektor. 
Skema 2 - Samlede udgifter til EU-initiativer i telesektoren 
Mio. ECU Medlemsstaterne EU I alt 
Privat Offentlig EU- % Beløb % 
initiativer 
Telekommunikation 6- • 41; 41 46,6 87 0,7 
-basistelefoni 0 ÔJ Ôj 1ÔJÔ TÂ 0,8 
- avanceret telefoni 4 24 24 46,0 52 0,4 
Telematik 66~ 112 166 48,3 34l 2,7 
I ALT 3 337 '. 3 280 5 910 100,0 12 527 100,0 
i) Samme fodnoter som i skema 1. 
Den Europæiske Socialfond (ESF)n) har gennem sine interventioner under de 
forskellige mål og EU-initiativerne EMPLOYMENT og ADAPT fokuseret meget på 
at fremme relevante uddannelsestiltag og støttestrukturer for beskæftigelse og 
7 
kvalifikationer i informationssamfundet. I 1996 blev ADAPT-initiativet styrket med 
en række nye aktioner, ADAPT-BIS (Building the Information Society), der har til 
formål at fremme en dynamisk socialpolitik, der skal lette overgangen til 
informationssamfundet. 
Strukturfondene er også et vigtigt værktøj i bestræbelserne for at fjerne risikoen for, 
at landdistrikterne sakker bagud i udviklingen, idet de både finansierer etableringen 
af IKT-infrastrukturer i afsidesliggende landdistrikter (navnlig i mål 1 -regioner) og 
hjælper landdistrikterne med at udnytte de nye beskæftigelsesmuligheder12). 
I 1994 iværksatte Kommissionen IRISI-initiativet (tværregionalt initiativ for 
informationssamfundet), som skal vise, hvordan man kan gøre offentligheden og 
beslutningstagerne, herunder den private sektor, mere bevidste om mulighederne. 
Metoden tager udgangspunkt i nærhedsprincippet begyndende nedefra. Formålet er 
at få fastslået, hvilke informationssamfundsforanstaltninger der er relevante for en 
specifik regions økonomiske struktur, for at skabe synergi mellem regionale 
ressourcer, privat kapital og strukturfondene og for at muliggøre tværregional 
13) 
vejledning og undervisning '. IRISI blev en succes, og på basis heraf er der blevet 
iværksat en ny generation af innovative foranstaltninger for informationssamfundet 
(RISI) under artikel 10 i EFRU og artikel 6 i ESF,4). 
VEJEN FREM 
9) Debatten om informationssamfundet og de mere politiske initiativer i forbindelse 
med informationssamfundet fokuserede oprindeligt på teknologiske aspekter og 
aspekter af forsyningssiden, men fokuserer nu også på de sociale aspekter og 
forskellige aspekter af efterspørgselssiden. Med de gennemgribende og systematiske 
ændringer, som informationssamfundet medfører, er det af afgørende betydning at få 
alle relevante handlingsområder integreret og at få alle interesserede aktører på 
lokalt, regionalt og nationalt plan samt på EU-plan med. 
Fremme af samhørigheden gennem lovgivningsprocessen 
10) Forsyningspligtydelserne er dynamiske og evolutionære og må derfor overvåges 
løbende, og Kommissionen skal således første gang senest pr. 1. januar 1998 
aflægge rapport om forsyningspligtydelsernes omfang, kvalitet, niveau og 
prisoverkommelighed \ Kommissionen skal desuden senest pr. 31. december 1999 
undersøge og aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen 
af direktivet om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten og om udbud af 
forsyningspligtydelser . 
Der er bred enighed om, at forsyningspligtydelser løbende skal tilpasses den 
teknologiske udvikling og ændringer i EU-borgernes behov og forventninger. 
Fremover kunne man som led i udviklingen af princippet om forsyningspligtydelser 
eller fastsættelse af krav til offentlige tjenester forestille sig, at der blev flere 
minimumstjenesteniveauer tilpasset forskellige brugergrupper såsom små og 
mellemstore virksomheder, sundhedscentre eller uddannelsesinstitutioner. Adgang 
til mere avancerede tjenester og abonnenttilslutning til digitalcentraler kan bane 
vejen for ISDN-net. 
Offentlig adgang og adgang for "lokalsamfund", herunder tilslutning af skoler, 
universiteter og andre højere læreanstalter, hospitaler, offentlige kontorer, 
biblioteker og andre offentlige organer, kan have særlig betydning i ugunstigt 
stillede områder, hvor der kan være fare for, at adgangen til avancerede teletjenester 
forsinkes, hvis man overlader det hele til markedskræfterne . I den forbindelse vil 
det med jævne mellemrum også blive vurderet, om der er behov for eventuelt at 
omdefinere princippet om forsyningspligtydelser og/eller adgang til 
forsyningspligtydelser på EU-plan. 
Hvis hele befolkningen skal kunne nyde godt af fordelene ved 
informationssamfundet, må der opnås enighed om, hvordan forsyningspligtydelserne 
skal være, og hvordan der skal betales for dem. 
For at lette overvågningen opfordrer Kommissionen derfor medlemsstaterne og 
regionerne til i 1997 og fremover fortsat at føre en bred og velstruktureret debat om 
forsyningspligtydelser og offentlig adgang med den brede offentlighed, små og 
mellemstore virksomheder, samfundsorganisationer, uddannelsesinstitutioner og 
lokalsamfund. Denne debat vil give grundlæggende og uundværlige oplysninger om, 
hvordan forsyningspligtydelser og de nationale tilsynsmyndigheders rrtandåt i de 
enkelte 'medlemsstater skal udformes fremover. På den måde sikres der fuld 
gennemsigtighed i overvågningen . 
For at stimulere efterspørgslen er det vigtigt i takt med udviklingen i 
forsyningspligtydelsernes omfang at lade offentligheden fa adgang til de nye 
tjenester. Dette spørgsmål behandles yderligere i punkt 13. 
11 ) Medlemsstaterne har hovedansvaret for, at rammelovgivningen tilpasses de nye 
konkurrencevilkår så hurtigt som muligt. Kommissionen henstiller til dem, at de 
gennemfører liberaliseringen så hurtigt som muligt. Lovgivningsreformen foregår så 
langsomt i visse medlemsstater, at den sandsynligvis kommer til at modvirke 
samhørigheden, fordi usikkerheden på lovgivningsområdet meget vel kan være med 
til at holde nye investeringer væk. Licenserne til teleselskaberne er et effektivt 
middel til fremme af samhørigheden. Under hensyntagen til proportionalitets­
princippet og behovet for åbne markeder med fri konkurrence i EU kunne dette 
middel undersøges nærmere med henblik på integrering af diverse dækningsmål 
såsom ugunstigt stillede regioner. Konkurrencepolitikken spiller en vigtig rolle, og 
Kommissionen vil fortsat sørge for, at der ikke lægges hindringer i vejen for nyligt 
liberaliserede markeder og/eller nyligt fremspirende markeder. 
„.færdiggørelse af netinfrastrukturerne... 
12) Hovedansvaret for udvikling og etablering af informationssamfundet ligger hos de 
private virksomheder, teleoperatørerne og tjenesteudbyderne. Selv i ugunstigt 
stillede områder vil investeringer i teleinfrastrukturer kunne være rentable i mange 
underområder. Digitaliseringen af mellembysnettet og lokalcentraler samt udvidelse 
af GSM, for blot at nævne et par eksempler, vil sandsynligvis give overskud lige fra 
begyndelsen i de tættest befolkede byområder. 
Der er fortsat en stor investeringskløft mellem samhørighedsregionerne og det 
øvrige EU. Desuden er det i mål 1-regioner (og mere generelt i fattige områder, 
landdistrikter og perifere områder) dyrere at oprette og drive nye linjer end i andre 
områder, og BNP pr. indbygger har tendens til at være lavere. Det anslås for 
eksempel at koste ca. 4-5 mia. ECU at digitalisere de sidste 10% af nettet i 
Grækenland, Irland, Italien, Portugal og Spanien19). Et fuldt digitaliseret net vil 
således ikke kunne oprettes uden store ekstrainvesteringer. Offentlig støtte kan være 
berettiget ud fra den betragtning, at der ellers vil kunne gå lang tid, inden 
udviklingen slår igennem i visse regioner ("time gap"). Det vil i givet fald dreje sig 
om støtte til fremme af etableringen af specifikke infrastrukturer eller tjenester 
(STAR-programmet er et godt eksempel herpå). Som fastslået i den første rapport 
om økonomisk og social samhørighed kan det i samhørighedslandene være 
nødvendigt at træffe en række ledsageforanstaltninger for at fremskynde 
etableringen af net i forbindelse med liberaliseringen. 
Kommissionen opfordrer således medlemsstaterne og regionerne til nøje at overveje 
investeringsbeslutningerne (også i indeværende EFRU-programmeringsperiode) og, 
når de træffer de pågældende beslutninger, at fastslå sammenhængen mellem 
investering og regional formåen. Kommissionen opfordrer dem endvidere til at 
koncentrere investeringerne om de projekter, der bidrager mest til samhørigheden, 
og om områder, hvor der ellers ikke ville blive investeret på normale markedsvilkår. 
Under EU-strukturpolitikkernei ..-vil Kommissionen i partnerskab med 
medlemsstaterne nøje vufderê,^hvor *ôg hvornår det er helt oplagt at yde offentlig 
støtte til teleinvesteringer i overensstemmelse med konkurrencereglerne. 
... og stimulering af efterspørgslen 
13) Betydningen af en politisk indsats for stimulering af efterspørgslen som et middel til 
at fremskynde og lette overgangen til informationssamfundet er blevet understreget 
fx af Den Rådgivende Gruppe om Konkurrenceevne og der hersker også bred 
enighed herom . 
At vurdere det faktiske behov og den faktiske efterspørgsel, som indgår i revisionen 
af forsyningspligtydelsernes omfang, er særdeles vanskeligt i informations­
samfundet, fordi tjenester kan kræve ret store opstartsressourcer, hvilket kan hindre 
mange potentielle brugere i at afprøve de nye tjenester for at finde ud af, om de er 
nyttige eller ej2 \ Det kan være en omkostningseffektiv løsning at støtte direkte 
adgang til nye informationstjenester i institutioner såsom skoler, offentlige 
biblioteker og lokale udviklingscentre . På den måde ville den brede offentlighed få 
adgang - hvilket ellers ville være udelukket - til tjenesterne, og det til en pris, der 
ligger langt, langt under, hvad det ville koste, hvis de enkelte husstande skulle have 
adgang. Man vil også kunne tilbyde omkostningseffektiv undervisning og 
vejledning, ligesom man vil kunne teste de forskellige tjenesters anvendelighed og 
popularitet. Mulighederne for at lade strukturfondene støtte sådanne ordninger vil 
blive undersøgt.. 
14) De nuværende regionale IKT-programmer indeholder ofte ikke egnede 
foranstaltninger til komplettering af udviklingen af nye avancerede infrastrukturer og 
applikationer. Der må tages initiativ til at integrere IKT-programmer med IKT-
10 
undervisning og -bevidstgørelse, regional økonomisk strukturstøtte, startkapital til 
projekter og tilvejebringelse af risikovillig kapital 
Ugunstigt stillede regioner er ofte kendetegnet ved traditionelle 
organisationsstrukturer og mangel på formidlingsinstitutioner, hvilket i mange 
tilfælde resulterer i, at de politiske beslutningstagere ikke er i stand til at opstille 
relevante mål for informationssamfundet og gennemføre effektive planer. Der bør 
tages initiativ til oprettelse af kurser i organisation og virksomhedsledelse og til 
fremme af formidlingen af sådanne kundskaber i regionen . En effektiv metode til 
fremme af efterspørgslen efter nye tjenester og applikationer er at tilskynde til 
samarbejde mellem virksomheder og mellem virksomheder og videncentre. 
Endelig hindrer den manglende erfaring med at anvende IKT visse dårligt stillede 
regioner i at deltage i informationssamfundet. For effektivt at kunne anvende 
avancerede IKT-applikationer kræves det, at man har computerkendskab, at der står 
egnede hjælpe- og vedligeholdelsestjenester til rådighed, og at man har visse 
sprogkundskaber - blot for at nævne nogle få ting. Derfor må der tages initiativ til at 
forbedre undervisningen i IKT, til at støtte fjernarbejde og til at fremme 
bevidstgørelseskampagner og uddannelses- og omskolingskurser i kommunikation 
og informationssøgning \ 
15) Informationssamfundet er et dynamisk begreb. Som IRISI-initiativerne har vist, er 
det sandsynligt, at det tager forskellig form i forskellige sammenhænge alt efter 
strukturerne i det lokale produktionssystem, de lokale institutioner og de behov, 
befolkningens giver udtrykt for. Kommissionen har derfor ikke nogen 
færdigløsninger, men den har dog en metode, som den kan foreslå, og de fornødne 
ledsageinstrumenter. Udgangspunktet er erkendelsen af, at mulighederne i 
informationssamfundet bedst kan vurderes på regionalt plan. Kun gennem enighed, 
partnerskab og dialog mellem IKT-brugerne og -udbyderne på regionalt plan kan 
informationssamfundet blive en realitet, der er tilpasset borgernes og 
virksomhedernes behov, i stedet for et teknologisk festfyrværkeri. En sådan buttom-
up approach afspejler fremgangsmåden i de regionale beskæftigelsespagter som 
iværksat gennem den europæiske tillidspagt om beskæftigelse og støtter de små og 
mellemstore virksomheders rolle som drivkraft bag regionaludvikling og 
jobskabelse. Den skal bidrage til at virkeliggøre den store rolle, 
informationssamfundet kan komme til at spille, når det gælder om at skabe forståelse 
i Europa for den kapacitet og det potentiale, som ligger gemt i regionerne, og om at 
fastslå og udnytte de forbedrede muligheder for såvel samhandelen på tværs af 
grænserne som økonomien. 
De regioner, der er med i IRISI- og RISI-initiativerne, er eksempler på denne 
fremgangsmåde. En af prioriterede opgaver er at samordne disse aktionstyper 
gennem strukturfondene i nært samarbejde med andre EU-finansieringsmekanismer, 
navnlig projekter i forbindelse med handlingsplanen for informationssamfundet . 
Kommissionen vil foretage en meget nøje vurdering af informations-
samfundsindholdet i de nye mål 2-programmer og i mål 1-programmerne, både før 
og efter revisionen i midten af 1997. En sådan analyse skal gøre det lettere for 
Kommissionen, medlemsstaterne og regionerne at fastslå, hvordan de kan støtte 
11 
informationssamfundsaktiviteterne under de igangværende programmer, og at 
fastlægge fremtidige prioriteter. 
Kommissionen har for nylig fastlagt retningslinjer for programmer i mål 2-
regionerne for programmeringsperioden 1996-1999, som bekræfter, at vægten skal 
lægges på praktiske IT-applikationer og -tjenester, der har vist sig at være effektive 
til at skabe beskæftigelse og etablere eller bevare virksomheder, især 
bevidstgørelses- og uddannelsesforanstaltninger. I samme ånd er Kommissionen ved 
at udarbejde nye retningslinjer for mål 1-regioner, hvor programmerne skal revideres 
i midten af 1997. Mål 1-, 5b- og 6-regionerne og medlemsstaterne opfordres til inden 
for de afstukne rammer at undersøge, hvordan de kan øge antallet af foranstaltninger 
vedrørende informationssamfundet. 
Ud over foranstaltninger i mål 1- og 2-regionerne agter Kommissionen at udnytte 
mulighederne i forbindelse med foranstaltninger i mål 3- og 4-regionerne til at støtte 
oprettelsen af kurser, hvor arbejdsløse og potentielt arbejdsløse undervises i 
anvendelse af informationssamfundet. Det anses for at være væsentligt for 
overgangsprocessen til informationssamfundet, at virksomhederne træffer 
forebyggende foranstaltninger, og at der gøres en indsats for at lette indførelsen af og 
tilpasningen til nye former for arbejdsorganisation kombineret med uddannelse og 
omskoling af arbejdstagere. 
16) Ved at aktører fra ugunstigt stillede regioner deltager i det fjerde rammeprogram har 
man allerede skabt et grundlag for udnyttelse og formidling af resultater, 
applikationer og bedste praksis. Udarbejdelsen af det femte rammeprogram for FTU 
(forskning og teknologisk udvikling) giver endnu en mulighed for bedre at integrere 
samhørighedsdimensionen i FTU-politikken og for at imødekomme brugernes 
behov, navnlig hvad angår informationssamfundet. I Kommissionens 
28) 
retningslinjer anføres etableringen af et brugervenligt informationssamfund som 
en af prioriteterne i det femte rammeprogram. For at øge komplementariteten med 
strukturpolitikkerne må regionerne tilskyndes til at deltage aktivt i 
gennemførelsesfasen. 
KONKLUSIONER 
17) Information anses i stadig højere grad som en meget væsentlig ressource, som hele 
verdensøkonomien afhænger af. Fremskridt inden for IKT kan begrænse den 
økonomiske betydning af afstand og give virksomheder og husstande adgang til 
vitale informationer uanset beliggenhed. Ved at kombinere traditionelt særskilte 
sektorer (fx telekommunikation, computere og medier) har IKT skabt en lang række 
muligheder for udvikling af nye aktiviteter, tjenester og arbejdspladser. 
Mulighederne for adgang til og effektiv udnyttelse af informationssamfundet er dog 
ulige fordelt på de forskellige EU-regioner. 
18) Formålet med denne meddelelse er mindske forskellene og forbedre den økonomiske 
og sociale samhørighed, og derfor har man i meddelelsen bestræbt sig for at 
fastlægge en række hovedprincipper med hensyn til lovgivning, infrastruktur­
investeringer og efterspørgselsstimulering. 
12 
Medlemsstaterne må sørge for en passende udvikling af deres 
rammelovgivning. De bør navnlig: 
=> fortsætte debatten om forsyningspligttjenesternes omfang og om begrebet 
offentlig adgang til informationssamfundet med enkeltpersoner, små og 
mellemstore virksomheder, samfundsorganisationer, undervisnings­
institutioner, regioner og lokalsamfund som en kilde til den fremtidige 
udvikling af rammelovgivningen 
==> sørge for, at liberaliseringsprocessen bliver afsluttet så hurtigt som muligt 
=s> foretage en nøje undersøgelse af licensordningerne med henblik på 
integrering af dækningsmål såsom ugunstigt stillede regioner, idet der 
tages hensyn til proportionalitetsprincippet og behovet for åbne markeder 
med fri konkurrence i hele EU. 
Det henstilles til medlemsstaterne, at de: 
==> prioriterer færdiggørelse og opdatering af telenettene, idet de fastslår 
sammenhængen mellem investering og regional formåen. På grund af de 
nuværende budgetmæssige begrænsninger bør støtten koncentreres om 
teleinfrastrukturinvesteringer, der yder så stort et bidrag som muligt til 
økonomisk og social samhørighed, og som ikke fordrejer konkurrencen i 
det nye miljø 
=> vedtager en strategisk og integreret approach til informationssamfundet i 
partnerskab med regionale og lokale myndigheder, arbejdsmarkedets 
parter, infrastruktur- og tjenesteudbydere og andre relevante aktører 
=> i fornødent omfang opretter offentlige/private partnerskaber, så den private 
sektor inddrages, og det derved sikres, at der udvælges relevante projekter, 
at de bliver gennemført på en effektiv måde, og at de bliver økonomisk 
bæredygtige på lang sigt 
=> tager en række initiativer (også under strukturfondene) inden for almen 
uddannelse, erhvervsuddannelse og arbejdsorganisation som allerede 
foreslået i Kommissionens handlingsplan "At lære i informations­
samfundet" og grønbogen "Liv og arbejde i informationssamfundet: 
mennesket i centrum". Bestræbelserne bør i stigende grad koncentreres om 
almen uddannelse og erhvervsuddannelse. 
Kommissionen agter: 
=> at tage hensyn til resultaterne af den debat, der foregår i medlemsstaterne 
(se ovenfor), ved videreudviklingen af sin politik for forsyningspligtydelser 
i forbindelse med sit lovgivningsinitiativ og navnlig med henblik på 
rapporten om direktivet om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten og om 
forsyningspligtydelser, der skal fremlægges den 31. december 1999 
13 
at forbedre samordningen mellem de foranstaltninger, den gennemfører 
vedrørende informationssamfundet, navnlig hvad angår forholdet mellem 
fjerde rammeprogram for FTU og strukturfondene. Den agter også at 
intensivere mobiliserings- og bevidstgørelsesbestræbelserne og at sikre, at 
brugernes behov fortsat bliver ordentligt varetaget i det femte 
rammeprogram for FTU 
i løbet af foråret 1997 at udarbejde en meddelelse, der redegør for en række 
foranstaltninger, der skal iværksættes som opfølgning til samrådet og 
drøftelserne om grønbogen "Liv og arbejde i informationssamfundet: 
mennesket i centrum". Meddelelsen kommer til at indeholde et forslag til, 
hvordan socialpolitikken i informationssamfundet skal udformes for at 
mennesket virkelig kommer i centrum, idet der navnlig tages hensyn til 
kravet om praktisk orienterede aktiviteter 
at yde teknisk bistand til medlemsstater og regioner med henblik på at 
fremme nye IKT, bl.a. elektronisk handel, og som led i sin 
virksomhedspolitik at øge de små og mellemstore virksomheders adgang til 
udnytte mulighederne i informationssamfundet, idet der tages hensyn til 
deres specifikke behov, samtidig med at informationsarbejdet om disse 
muligheder styrkes 
at følge og løbende støtte medlemsstaternes og regionernes foranstaltninger 
under strukturfondene, navnlig for at udvikle en integreret og strategisk 
approach til informationssamfundet for at fremme regional 
kapacitetsudvidelse på alle niveauer. Kommissionen vil også foretage en 
meget nøje vurdering af informationssamfundsindholdet i mål 1- og 
2-programmerne, fremhæve informationssamfundets betydning i de nye 
retningslinjer for mål 1-regioner og udnytte mulighederne i forbindelse 
med mål 3- og 4-regioner samt ADAPT-BIS. 
14 
STATISTISK BILAG 
GENERELLE TELEKOMMUNIKATIONS-/INFORMATIONSSAMFUNDSINDIKATORER29) 
1.1 Adgangsindikatorer 
Den første forudsætning for, at virksomheder og husstande kan deltage aktivt i 
informationssamfundet er, at de har let adgang til de underliggende net og det fornødne 
udstyr. Selv om en stor del af forskellene i EU efterhånden er udlignet, er der dog fortsat 
store geografiske forskelle, når det gælder, hvor længe en ny abonnent må vente på at få 
oprettet en telefonlinje i EU, hvilken kvalitet den pågældende linje har, og hvor mange 
tjenester den kan bære. 
NET ELLER TJENESTE 
PSTN ' v 
- Fejl pr. 100 abonnentlinjer 1994 
- Digitallinjer (%) 1994 
ISDN (primærtilslutning) 
- Geografisk dækning 1994 
- Planlagt dækning 1996 ( 
Offentlige online-tjenester 
CompuServe-knuder pr. 1 mio. indb. 1995 
Opringningsnumre pr. 1 mio. indb. 1995 Gennemsnit 
i "kerne­
staterne/ 
-regionerne 
n1 
11,3 
71,2 
85,0 
100,0 
0,54 
1,94 Gennemsnit i 
samhørig­
hedslandene/ 
-regionerne 
' , , « 
32,6 
60,6 
32,3ij) 
80,0 
0,05 
0,36 Afvigelse for 
samhørig­
hedslandene/ 
-regionerne 
(%) 
+ 188,0 
-15,0 
-62,0 
-20,0 
-91,0 
-81,0 
i) De europæiske "kemcstater/-regioner" som defineret i Ncxus-undersøgelsen omfatter alle EU-medlemsstater 
undtagen samhørighedslandene (Irland, Grækenland, Spanien og Portugal) og samhørighedsregionerne i 
11 alien. 
ii) Ved slutningen al' 1W5 hævdede den spanske teleoperator Telefonica at der var fuld dækning enten direkte 
fra en ISDN-central eller via fjernforbindelser. Tilsvarende erklærede Portugal Telecom, at der praktisk talt 
var 100% dækning (inkl. øerne i Atlanterhavet såsom Madeira). Oprettelsestiden er typisk 4 uger, idet den 
dog i mange områder er kortere, mens den kan være på op til 8 uger i afsidesliggende områder. 
I 1995 tog det fx reelt 20 arbejdsdage at blive tilsluttet nettet i delstaterne i det vestlige 
Tyskland og 8 arbejdsdage i Det Forenede Kongerige og Frankrig sammenlignet med 80 
arbejdsdage i Grækenland. 
Kvaliteten og pålideligheden af linjer på de offentlige koblede telefonnet er også meget 
svingende både fra medlemsstat til medlemsstat og fra region til region. 1 Grækenland 
opstod der 1994 fx 53,0 fejl i gennemsnit pr. 100 abonnentlinjer mod et gennemsnit på 11,3 
fejl (svarende til under en fjerdedel) i de lande, der ikke kommer ind under 
Samhørighedsfonden. 
En yderligere adgangsindikator er, i hvor høj grad der er etableret ISDlM-net næsten 85% 
af de europæiske "kemestaters/-regioners" område var i 1994 dækket af ISDN mod kun 
32,3% i samhørighedsregionerne. 
15 
En anden indikator for de forskellige nationale og regionale niveauer for adgang til 
informationssamfundet kan udledes af kommercielle online-tjenesters dominans. I 1995 var 
der 180 opringningsnumre til online-tjenester (1 pr. 320 000 indbyggere) i Det Forenede 
Kongerige, 63 i Tyskland (1 pr. 1 150 000 indbyggere), 3 i Portugal (1 pr. 3 200 000 
indbyggere) og 6 i Spanien (I pr. 6 600 000 indbyggere). 
1.2 Prisoverkommelighedsindikatorer 
Fysisk adgang til net og tjenester er en nødvendig forudsætning, men hermed er det ikke 
gjort: virksomheder og husstande skal have råd til at anvende dem. Her er der igen store 
forskelle mellem landene, når man sammenligner takststrukturerne . 
Fx kostede et telefonabonnement for privatpersoner (i % af BNP) i 1994 det dobbelte i 
samhørighedsregionerne (3 x og 2,5 x så meget i henholdsvis Portugal og Irland). 
PRIS 
PSTN (ECU) 
- Installation hos privatpersoner 
- Abonnement for privatpersoner (to 
måneder) 
Lokalsamtaler (5 min. i 
spidsbelastningsperiode) 
Mobiltelefon (1994 USD) 
- Tilslutning 
- Månedligt abonnement 
- Lokalsamtaler (3 min.) 
Faste kredsløb (ECU) 
- Tilslutning 
- Månedlig leje 50 km 
- Månedlig leje 250 km Gennemsnit i 
"kerne­
staterne/ 
-regionerne" 
107,5 
21,7 
v 
64,6 
42,7 
1,4 
502,2 
353,0 
844,0 Gennemsnit i 
samhørig­
hedslandene/ 
-regionerne 
142,4 
18,4 
83,8 
29,6 
1,73 
396,6 
429,0 
829,0 Afvigelse for 
samhørig­
hedslandene/ 
-regionerne 
(%) 
+ 32,46 
- 15,44 
+ 29,7 
-30,7 
+ 23,6 
-21,0 
+ 21,4 
- 1,8 
Den igangværende takstreguleringsproces ) har tendens til at ændre takststrukturerne, idet 
den medfører en hurtigere stigning i de faste afgifter for privatabonnenter, en absolut 
stigning i lokalsamtaletaksterne og et fald i prisen på fjernsamtaler og udlandssamtaler. 
Ifølge en OECD-undersøgelse steg den gennemsnitlige månedlige abonnementspris for 
erhvervskunder med 5,5% i faste priser, mens den gennemsnitlige månedlige 
abonnementspris for private steg med 15,5% i faste priser. Samme undersøgelse viser, at 
lokalsamtaletaksterne i perioden 1990-1994 steg med 37,3%, mens taksterne for 
fjernsamtaler og udlandssamtaler faldt med henholdsvis 24% og 25,5%. 
16 
.3 IJdnvttelsesgradsindikatorer 
At der tilbydes adgang til en overkommelig pris er ikke ensbetydende med, at befolkningen 
vil benytte sig af tjenesterne, og derfor er udnyttelsesgradsindikatorerne også et centralt 
element i ethvert forsøg på måle "samhørighedskløften" og dens følger. Antallet af 
abonnentlinjer pr. 100 indbyggere anvendes ofte for at måle udnyttelsesgraden af 
basistelefoni. 1 1995 var der i gennemsnit 54,3 abonnentlinjer pr. 100 indbyggere i 
"kerneregionerne" mod 40,2 i samhørighedsregionerne. 
Selv om taletelefoni er den vigtigste kommunikationsform for de fleste virksomheder og 
husstande, er det en forudsætning for informationssamfundets etablering, at man i stadigt 
højere grad benytter sig af andre former for elektronisk kommunikation såsom tekst, 
billeder og andre dataformer. Antallet af Internet-værter er fx en indikator for regioners og 
landes kapacitet til at deltage i informationssamfundet. I gennemsnit var der 1 Internet-vært 
pr. 200 indbyggere i "kerneregionerne" mod 1 pr. 1 300 i samhørighedsregionerne. 
UDNYTTELSESGRADSIMDIKATOR 
Teletæthed 1995 
- Abonnentlinjer pr. 100 indbyggere 
Mobiltelefoni 1995 
- Mobiltelefoner pr. 100 indbyggere 
Kabel-TV 
- % husstande med kabel-TV 1995 
- % husstande med satellit-TV 1995 
Datakommunikation 
- Pakkekoblede abonnementer pr. 100 
indbyggere 
- Videotex-abonnenter pr. 100 indbyggere 
- ISDN-abonnenter pr. 100 indbyggere 
Internet 
Internet-brugere pr. 1 000 indbyggere 
1995 Gennemsnit i 
"kerne­
staterne/ 
-regionerne" 
54,3 
9,1 
51,4 
13,8 
1,5 
32,5 
2,4 
5,3 Gennemsnit i 
samhørig­
hedslandene/ 
-regionerne 
40,2 
3,7 
8,0 
4,4 
1,3 
6,3 
0,2 
0,6 Afvigelse 
for 
samhørig­
hedslandene 
-regionerne 
(%) 
-26,0 
-59,4 
-84,4 
-68,1 
- 13,3 
-80,6 
91,7 
-88,7 
En anden indikator er teleinvesteringerne pr. indbygger: i gennemsnit investerede 
samhørighedsregionerne 40% mindre end "kerneregionerne" i telesektoren. PC'er er et 
uundværligt værktøj for adgang til informationssamfundet, og det er yderst foruroligende at se 
tallene for deres udbredelse: i 1995 var der 15,2 PC'er pr. 100 indbyggere i "kerneregionerne" 
mod 3,1 i Grækenland, 8,6 i Spanien, 6 i Portugal og 8,9 i Italien. 
17 
FORKLARENDE BEMÆRKNINGER 
"Without any doubt, new ICI s provide tremendous oppertunities for new growth and employment 
creation; for a more efficient use of inputs /..J; for higher income and more breadly higher 
welfare; for more decentralised organisations forms [.. J; for more consistent regional and urban 
development patterns; for individual enrichment as well as more democratic decision making. All 
these opportunities for higher economic productivity growth crucially depend on congruence 
between the technological, economix and social dimensions. " CEC, "Building the European 
Information Society for Us AH - First reflection of the High Level Group of Experts", p. Ill, 
Interim Report, January 1996. 
2) 
.1) 
4} Undersøgelsen "Effects on employment of the liberalisation of the telecommunication sector", 
som på Kommissionens vegne blev foretaget af BIPE Conseil, IFO og LENTIC i 1996, så på 
virkningerne af liberaliseringen inden for telesektoren, og der blev opstillet forskellige 
liberaliserings- og teknologiudbredelsessenarier. Alle scenarier i undersøgelsen tyder på, at en 
liberalisering inden for telesektoren vil medføre hurtigere udbredelse af telekommunikation og 
udløse prisfald. Et sådant prisfald vil få indirekte positive virkninger for økonomien som helhed og 
langt opveje liberaliseringens negative virkninger for beskæftigelsen hos offentlige operatører. Hvis 
man forudsætter, at liberaliseringen og den teknologiske udbredelse forløber hurtigt, vil der netto 
kunne skabes eller bevares 1,3 mio. arbejdspladser i hele Europa i perioden frem til 2005, heraf 
93 000 i telesektoren. Sidstnævnte tal skyldes, at den jobskabende virkning, som liberaliseringen vil 
give i form af arbejdspladser hos nye teletjenesteudbydere, teleudstyrsvirksomheder, 
teleudstyrsforhandlere og operatørernes direkte leverandører, langt vil opveje tabet af 
arbejdspladser hos de traditionelle teleoperatører. 
For hurtigst muligt at drage størst muligt udbytte af de nye teknologiers fordele i henseende til 
jobskabelse er det tvingende nødvendigt, at virksomheder og organisationer af alle størrelser 
omgående tilpasser deres organisationsplan og strukturer. Før denne proces kommer godt i gang, 
vil informationssamfundet med stor sandsynlighed fjerne flere arbejdspladser, end det skaber. "Net 
for mennesker og samfund - Hvordan vi får størst udbytte af informationssamfundet i Den 
Europæiske Union", Forum for informationssamfundet, Første årsberetning, Resumé, 1996. 
Grønbogen "Liv og arbejde i informationssamfundet: mennesket i centrum", Europa-
Kommissionen, juli 1996, indeholder en bred debat om disse aspekter. Den sociale samhørigheds 
plads i informationssamfundet vil blive behandlet yderligere i den kommende handlingsplan, som 
Kommissionen er ved at udarbejde som en opfølgning til grønbogen. 
"Because of their social and industrial composition, effective use varies widely across different types 
of regions. [...]. The geographical gradient of demand declines more or less smoothly outward from 
the central business districts of so-called world cities, rising here and there where there are 
concentrations of business users and falling away more rapidly in sparsely settled or particular poor 
regions. [...]. At the same time, and no less importantly, there is also a characteristic geography to 
the cost of providing telecommunications services which, in general, inverts the pattern of effective 
demand. On this side of the equation, costs are generally lower in areas which are more densely 
settled [...]. Nexus et al. "An assessment of the social and economic cohesion aspects of the 
development of the Information Society in Europe", January 1996, Vol. IV, p. 9. Kommissionen 
er helt på det rene med dette problem og har i den anledning udarbejdet en række strategi- og 
forskriftsdomumenter, der viser, hvilken plads forsyningspligtydelserne har i dens 
telekommunikationspolitik. Se fx direktiv 90/388/EØF om liberalisering af markedet for 
teletjenester (EFT nr. L 192 af 24.7.1990), som definerer forsyningspligtprincipperne og fastsætter, 
hvordan nettoudgifterne til forsyningspligtydelser skal fordeles, og KOM(96) 608 af 27. november 
1996, "kriterierne for vurdering af de nationale ordninger for kalkulation og finansiering af 
forsyningspligtydelser og retningslinjer for sådanne ordningers virkemåde". I dokument KOM(96) 
73 af 13. marts 1996, "Det almene tjenesteudbud for telekommunikation i perspektivet af et fuldt 
liberaliseret marked", defineres forsyningspligtydelser, ligesom omfanget af dem og deres 
<>) 
7) 
'») revisionsmekanismer fastsættes, idet man understreger disse ydelsers dynamiske og evolutionære 
karakter. 
Det britiske eksempel maner til en vis forsigtighed. "In the United Kingdom, which has one of the 
most liberal telecommunications regimes in the EU, the landscape of telecommunications provision 
is highly differentiated. In the City of London, firms are confronted with a host of competing 
suppliers and the most advanced services. In the contrai business districts of other major cities, and 
on business parks and other concentrations of business activities, firms have a range of potential 
suppliers and access to most advanced services. In the remaining urban areas firms have a more 
restricted choice of supplier, with direct connections only usually available from the former PTT 
and, where infrastructures have been built, from the local cable operator. In many small towns and 
rural areas customers are confronted with a de facto monopoly supplier in the former PTT. Indeed, 
in a number of areas, mainly rural, customers do not even have direct access to digital exchanges 
capable of providing services as basic rate ISDN. " Jf. dok. "Regional Development in the 
Information Society: A Review of Analysis", s. 23, CURDS 1996, som er udarbejdet til den 
europæiske ekspertgruppe på højt niveau om de sociale og samfundsmæssige aspekter af 
informationssamfundet. I den forbindelse agter Kommissionen at se på de indvundne 
liberaliseringserfaringer (fx i Det Forenede Kongerige, USA, Finland, Sverige og New Zealand). 
Europa-Kommissionens interne arbejdsdokument "Telecommunications, Postal and RTD aspects 
of structural interventions plans for 1994-1999", Brussels 1996. På grund af 
informationssamfundets tværsektorielle og omsiggribende art på den ene side og strukturfondenes 
programmeringsprocedure, medlemsstaternes forskellige procedurer for strukturering af planerne 
og de forskellige tidsplaner på den anden side bør tallene fra denne undersøgelse fortolkes og 
anvendes med forsigtighed. Udgifter i forbindelse med informationssamfundet ekstrapoleres ofte fra 
globale tal, der også er relateret til andre områder, såsom industrien og F&U. De giver dog 
alligevel et godt indtryk af, hvor højt oppe informationssamfundet kår på medlemsstaternes 
politiske dagsorden. 
Sverige og Finland for eksempel har den rette holdning til informationssamfundet. Disse to lande 
ikke blot afsætter en større del af de disponible midler til informationssamfundsrelaterede 
foranstaltninger, men koncentrerer også deres bestræbelser om at gøre vilkårene på 
efterspørgselssiden bedre, fx ved at forbedre arbejdsstyrkens informationssamfundsrelaterede 
kvalifikationer, ved at udsyre skoler med de fornødne tilslutninger og ved at udvikle relevante 
tjenester og applikationer. Man har i strategien for det svenske samlede programmeringsdokument 
(SPD) for mål 6 lige fra begyndelsen fastsat, at "informationsteknologien skal udnyttes bedst muligt 
på alle samfundsøkonomiske områder" som et af de horisontale kriterier til vurdering af kvaliteten 
af specifikke foranstaltninger. Et af de centrale karakteristika ved informationssamfundet - dets 
tværsektorielle, omsiggribende art - blev dermed anerkendt straks fra starten. Derefter blev 
"informationsteknologi skal anvendes i videre udstrækning og viden og færdigheder på dette område 
skal erhverves" opstillet som et af de generelle SPD-mål, der skulle bane vej for oprettelse af nye 
arbejdspladser, som er det centrale mål i den svenske plan. Desuden er informationssamfundet en 
hjørnesten i gennemførelsen af alle fem prioriterede SPD-felter og betragtes som et vigtigt værktøj 
inden for stort set alle delmål. 
STAR (fællesskabsprogram til udvikling af visse ugunstigt stillede regioner i Fællesskabet gennem 
bedre adgang til avancerede telekommunikationstjenester) fik i perioden 1987-1991 bevilget 780 
mio. ECU fra Den Europæiske Udviklingsfond (EFRU) med henblik på at bryde den onde cirkel, 
hvor efterspørgslen efter avancerede teletjenester er for ringe til at berettige udbud af sådanne 
tjenester på et kommercielt grundlag, og hvor den manglende bevidsthed om fordelene ved 
avancerede teletjenester får efterspørgslen til at falde yderligere i de ugunstigt stillede områder i 
syv af medlemsstaterne. Selv om STAR-programmet indeholdt foranstaltninger til stimulering af 
efterspørgslen (fx udvikling og fremme af databaser og videotex-tjenester for små og mellemstore 
virksomheder), blev 80% af budgettet anvendt til at forbedre infrastrukturerne med vægten lagt på 
netdigitalisering, offentlige datanet og mobilnet. Dette program fik de offentlige teleoperatører til at 
fremlægge investeringsplaner bl.a. for fremskyndelse af netdigitaliseringen i Grækenland med to år 
19 
10) 
11) 
12) 
I-I) 
15) 
16) og fremskyndelse af etableringen af et mobilnet i Portugal ligeledes med to år. Jf. Ewbank Preece 
Ltd, "STAR - Community level evaluation", Final report, Executive summary, CEC, 1993. 
Formålet med TELEMATIQUE-programmet, der afløste STAR-programmet i 1991, og som havde 
et budget på ca. 233 mio. ECU, var at fremskynde indførelsen og anvendelsen af avancerede 
teletjenester, navnlig datatjenester, i små og mellemstore virksomheder og i de nationale 
forvaltninger. Fremgangsmåden i TELEMATIQUE var lige fra starten anderledes end i STAR, og 
TELEMATIQUE supplerede STAR. Den valgte metode skulle stimulere efterspørgslen med 
henblik på den praktiske anvendelse i forskellige aktivitetssektorer med henblik på at fremme 
udviklingen i en eller flere regioner. Endvidere skulle programmet sætte de pågældende regioner i 
stand til at udnytte de tjenester, for hvilke der nu var fri konkurrence efter EU-bestemmelserne. 
TELEMATIQUE-programmet affødte således en ny prioritering for EU-foranstaltninger, nemlig 
fremme af applikationer og dermed relaterede telematiktjenester. 
De interventioner, som ESF gennemfører under de forskellige mål, og som skal støtte udviklingen 
af menneskelige ressourcer i direkte tilknytning til informationssamfundet, er løseligt blevet anslået 
til cà. 4 mio. ECU for programmeringsperioden 1994-1999. 
Kommissionen medfinansierer allerede visse foranstaltninger, fx etablering af telehuse i 
landdistrikterne under mål 1, 5b og 6, og lokale telematikprojekter under EU-initiativet LEADER 
II. Under et mål 5b-program i Finland har Sydvestfinland og den finske skærgård et projekt 
vedrørende etablering af et net med henblik på at fremme fjernarbejde og uddannelse i telematik. 
Naturligvis er der en lang række andre foranstaltninger i forbindelse med informationssamfundet. 
WOLF-pilotprojekterne har fx til formål at fremme anvendelsen af elektronisk handel hos små og 
mellemstore virksomheder i ugunstigt stillede områder. Der er syv regioner, som samarbejder med 
Kommissionen med henblik på at fastslå, hvilke sociale, økonomiske og tekniske faktorer der har 
indvirkning på etableringen af teletjenester i ugunstigt stillede områder. WOLF, der har et budget 
på 530 000 ECU, finansieres under artikel 10 i EFRU. Af andre eksempler kan nævnes IMPLACE-
initiativet, der tilskynder små og mellemstore virksomheder i ugunstigt stillede regioner til at 
anvende avanceret IKT, og MARSOURCE-initiativet, der skal fremme anvendelsen af elektroniske 
handelssystemer for fiskerivarer og derved bidrage til at fjerne ulemperne for afsidesliggende 
områder. 
Det innovative aspekt af IRISI-metoden ligger i de institutionelle mekanismer, der er anvendt til 
udvikling af strategien, dvs. et partnerskab mellem regionale og lokale institutioner og 
erhvervssammenslutninger samt repræsentanter for uddannelsesinstitutioner, fagforeninger, 
handelskamre, andelsbevægelser og foreningsverdenen. De seks deltagende regioner - Sachsen (D), 
North-West (GB), Nord-Pas-de-Calais (F), Piemonte (I), Valencia (E) og Midtmakedonien (GR) -
skulle skitsere en strategi for informationssamfundet ved at analysere udgangssituationen og vurdere 
mulighederne for at opbygge et informationssamfund gennem en samordnet indsats med deltagelse 
af alle relevante regionale aktører. 
RISI 1 har et budget på 6 mio. ECU og vedrører 23 regioner i EU. Dette betyder, at globalt set 
næsten 25% af alle støtteberettigede regioner under strukturfondene for øjeblikket er med til at 
opbygge denne strategi og omsætte den i en handlingsplan. Desuden planlægger Kommissionen at 
iværksætte 10 flerregionale pilotapplikationer, under artikel 10 i EFRU og artikel 6 i ESF, med et 
budget på 15 mio. ECU, for at vise, hvordan informationssamfundet bedst kan etableres på 
regionalt plan (RISI 2). 
Jf. KOM(96) 73 af 13. marts 1996, "Det almene tjenesteudbud for telekommunikation i 
perspektivet af et fuldt liberaliseret marked". 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om "ONP-vilkår for taletelefonitjenesten og 
om udbud af forsyningspligtydelser på teleområdet under konkurrenceforhold" (erstatter 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/62/EF). 
20 
19) 
20) 
23) ' Jf. afsnittet "Offentlig adgang til tjenester i informationssamfundet" (kapitel IV, s. 20) i dok. 
KOM(96) 73 af 13. marts 1996, "Det almene tjenesteudbud for telekommunikation i perspektivet af 
et fuldt liberaliseret marked". 
I8) "Den måde, hvorpå vi udvikler informationssamfundet - den mest fundamentale omvæltning i vor tid 
- må afspejle de tanker og værdier, som Den Europæiske Union bygger på. Disse tanker og værdier 
bør være gennemsigtige for at fortjene og opnå de europæiske borgeres brede støtte", "Liv og 
arbejde i informationssamfundet: mennesket i centrum", grønbog, resumé, juli 1996. Desuden 
må enhver udvikling i forsyningspligtydelser være forenelig med den generelle fremgangsmåde i 
forbindelse med forsyningspligtydelser i Europa, jf. navnlig dok. KOM(96) 443 endelig udg. af 11. 
september 1996, "Forsyningspligtydelser i Europa". 
Jf. Nexus et al., del II, s. 20-21. 
Jf. den første rapport fra Den Rådgivende Gruppe om Konkurrenceevne, juli 1995, s. 17. 
Jf. bl.a. den nyligt offentliggjorte første rapport om økonomiske og social samhørighed (Europa-
Kommissionen, november 1996), kapitel 4, s. 78-81. 
Utilstrækkelig indkomst- og forbrugskapacitet kan faktisk danne store barrierer. Det amerikanske 
handelsministeriums 1995-undersøgelse "Falling through the net: a survey of the have nots of rural 
and urban America" viser, at der er en klar sammenhæng mellem, hvor højt husstandes 
indkomstniveau er, og ,om husstandene har en computer: 4,5 - 8,1% af husstandene i den laveste 
indkomstgruppe (under 10000 USD) har en computer, mens 59,6 - 64,4% af husstandene i den 
øverste indkomstgruppe (75 000 USD eller'mére) er udstyret med en computer. Der findes ikke 
tilsvarende data for EU. 
Jf. dok. KOM(96) 73 af 13. marts 1996. Dette synspunkt støttes bl.a. af Forum for 
Informationssamfundet, der angiver "ved at der etableres lokale adgangsfaciliteter på offentlige 
biblioteker, skoler og andre mødesteder i lokalsamfundet" som en måde, hvorpå man kan minimere 
farerne for, at der opstår et to-lagssamfund. Det er desuden værd her at nævne ekspertgruppen på 
højt niveau, som i sin foreløbige rapport understreger behovet for at analysere begrebet 
"forsyningspligtydelser", således at der i forbindelse med forsyningspligtydelser bliver et 
basisniveau for adgang til nye tjenester, idet omfanget dog begrænses til uddannelses-, kultur-, 
sundheds-, social eller erhvervsinstitutioncr i lokalsamfund. Tilsvarende anføres det i den første 
rapport om økonomisk og social samhørighed, at udvidet adgang til informationssamfundet, fx for 
skoler, hospitaler og biblioteker, er en mulighed, som de politiske beslutningstagere må overveje. 
Der er også behov for at fremme indførelsen af IKT i den offentlige forvaltning (fx IDA-
programmet, som er et flerårigt EU-program vedrørende dataudveksling mellem forvaltningerne), 
som kan have en katalysatorvirkning for regionen,og være startskuddet til en lang række initiativer i 
den private sektor. 
Jf. grønbogen "Liv og arbejde i informationssamfundet: mennesket i centrum", Europa-
Kommissionen, juli 1996. 
Jf. Kommissionens handlingsplan "Om at lære i informationssamfundet", KOM(96) 471, 
september 1996. 
Medfinansiering har for eksempel allerede fundet sted for så vidt angår undervisning i 
telematikapplikationer, etablering af telehuse i landdistrikter under mål 1, 5b og 6, og 
telematikprojekter under EU-initiativet LEADER II. 
2H) Jf. KOM(96) 332 endelig udg. af 10. juli 1996, "Forske for fremtiden - europæisk forskning i 
borgernes tjeneste", og KOM(96) 595 endelig udg. af 20. november 1996, "Mod femte 
rammeprogram: nye punkter til debatten om retningslinjerne". 
21 25) 
26) 
27) 
1,1 Visse data er taget fra undersøgelsen "An assessment of the social and economic cohesion aspects 
of the development of the Information Society in Europe", som Nexus et al. har foretaget for 
Kommissionen, og som blev afsluttet i december 1995. Selv om man i dette bilag har bestræbt sig 
for at give mere ajourførte data, må der udvises en vis forsigtighed, fordi udviklingen i telesektoren 
går meget hurtigt. Læseren må være opmærksom på, at udviklingen af informationssamfundet i de 
ugunstigt stillede regioner langt fra er et lineært, statistisk forudsigeligt fænomen. Således voksede 
antallet af mobilabonnenter i Spanien i 1996 fra 230 000 til over 1 000 000, ISDN-dækningen i 
samhørighedslandene har udviklet sig fra nul til næsten fuld dækning i løbet af de sidste tre år, og i 
slutningen af 1996 var der i Spanien over 500 000 Internet-brugere, mens internettet nærmest var 
anekdotisk for blot få år siden. Desuden er det sandsynligt, at der med den nuværende udvikling 
inden for digital satellittransmission vil kunne tilbydes et alternativ til kabel-TV, således at de 
ugunstigt stillede regioner kan indhente det forsømte på dette område. 
.10) 
31) 
32) 
33) ISDN er et akronym, der beskriver, at der er adgang til en lang række eksisterende og nye 
teletjenester via digitalnet. ISDN nedbryder grænserne mellem tale-, data-, tekst- og videotjenester, 
idet det integrerer dem i ét telenet. TSDN er en stor fordel for brugerne hvad angår udbud af 
tjenester og brugervenlighed. 
Begrebet "takststruktur" er udtryk for forholdet mellem faste afgifter (oprettelse og abonnement) og 
samtaleafgifter i kundens samlede regning. 
Formålet med den såkaldte takstreguleringsproces er at finde en balance mellem, hvad det koster at 
levere en tjeneste, og hvad kunden skal betale for den. 
Y. Kato and S. Paltridge, "Telecom tariffs and the move to markets", The OECD Observer, No. 
191, December 1994/January 1995. 
22 
SSN 0254-1459 
KOM(97) 7 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 13 05 15 
Katalognummer : CB-CO-C)7-014-I)A-C 
ISBN 92-78-15063-0 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg