Nr. C 41/46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 2. 91 
Udtalelse om forslag til Rådets beslutning om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling inden for industri- og materialeteknologi (1990-1994) (*) 
(91/C 41/16) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 6. juni 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 130 Q, stk. 2, at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for energi, kernekraft og forskning, 
som udpegede Javier Velasco Mancebo til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
7. november 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 281. plenarforsamling, den 20. november 
1990, enstemmigt følgende udtalelse: 
1. Indledning 
1.1. Det foreslåede program henhører under den 2. 
aktionslinje »Industri- og materialeteknologi« i ramme­
programmet for Fællesskabets indsats inden for forsk­
ning og teknologisk udvikling (1990-1994) (2), hvis mål 
er »at bidrage til en revitalisering af Europas frem­
stillingsindustri ved at styrke dens videnskabelige og 
teknologiske grundlag gennem forsknings- og ud­
viklingsarbejde«. 
1.2. For at nå dette mål vil Fællesskabet med sine 
foranstaltninger fremme: 
— den tekniske grundforskning, 
— anvendelsesindustriens integrering af ny teknologi, 
— erhvervelse af den nødvendige videnskabelige og 
tekniske viden for udarbejdelsen af standarder og 
kodekser, der gør det lettere at overføre denne tek­
nologi, 
— harmonisering af målings- og prøvningsmetoder. 
1.3. Det bør i denne forbindelse bemærkes, at Fælles­
skabets forskningsindsats på området måling og prøv­
ning vil være henlagt til et andet særprogram, og det 
må sikres, at dette program, som ØSU også er blevet 
hørt om, koordineres nøje med det foreliggende pro­
gram. 
1.4. Det anslås, at der til gennemførelsen af dette 
program, som hovedsagelig vil omfatte forskningsaktio-
ner med omkostningsdeling, vil være behov for 748 
millioner ECU over EF-budgettet. Af dette beløb afsæt­
tes 78 millioner ECU til aktiviteter, hvormed Det Fælles 
Forskningscenter (FFC) bidrager til programmet. 
(!) EFT nr. C 174 af 16. 7. 1990, s. 28. 
(2) Rådets afgørelse 90/221/Euratom-EØF — (EFT nr. L 117 af 
8. 5. 1990, s. 28). 1.5. Fra det resterende beløb på 670 millioner ECU 
skal trækkes 6,7 millioner ECU til gennemførelsen af 
den centrale handlingsplan for formidling og udnyttelse 
af resultaterne fra særprogrammerne og de supplerende 
forskningsprogrammer, i overensstemmelse med artikel 
4 i afgørelsen om rammeprogrammet 1990-1994. 
1.6. De resterende 663,3 millioner ECU fordeles såle­
des mellem de forskellige forskningsområder, der er 
omfattet af programmet (i %): 
Område 1: materialer og råstoffer: 
— råstoffer og genbrug: 12%, 
— materialer: 50-60 %. 
Område 2: design og fremstilling: 30-40 %. 
1.7. Dette nye program iværksættes sideløbende med 
programmerne BRITE/EURAM(3) og »Råstoffer og 
genbrug» (4), som i øjeblikket er under gennemførelse, 
og må koordineres nøje med disse. 
2. Rammeprogrammet og særprogrammet for F&TU 
inden for industri- og materialeteknologi 
2.1. Den gradvise udbygning af det indre marked 
øger mulighederne for at effektivisere hele det indu­
strielle produktionssystem, men samtidig udvikler der 
sig territoriale skævheder på baggrund af landenes indu­
strielle og teknologiske specialisering, hvorved 
skævhederne på mellemlang og lang sigt forøges. 
(3) Særprogram for forskning og teknologisk udvikling inden for 
industrielle produktionsteknologier og anvendelse af avance­
rede materialer (1989-1992) (EFT nr. L 98 af 11. 4. 1989, 
s. 18). 
(4) Særprogram for forskning og teknologisk udvikling på områ­
det råstoffer og genbrug (1990-1992) (EFT nr. L 359 af 8. 12. 
1989, s. 16). 
18. 2. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 41/47 
2.2. Går man mere i dybden, ser man, at der er lande 
med erhvervssektorer, som kun har et ringe forskning 
og udvikling (F&U)-behov, men som ikke kan få dette 
dækket, fordi de er for opsplittede. Andre introducerer 
ny teknologi af egen kraft og med incitamenter fra det 
offentlige eller EF. Endelig er der sektorer med stordrift, 
som vil være selvforsynende med F&U, forudsat de når 
op på en »kritisk masse«. I dette tilfælde vil formålet 
med et eksternt samarbejde være at opnå denne stør­
relse. 
2.3. Ethvert F&TU-program inden for området in­
dustri- og materialeteknologi bør derfor tage hensyn til 
disse forhold med henblik på: 
a) at den tværgående karakter, der tilstræbes i pro­
grammets aktiviteter, ikke fører til skævheder. Der 
skal her mindes om, at flertallet af deltagerne i 
det første program for »Europæisk forskning« i 
avancerede materialer (EURAM 1) (1986-1989) (*), 
som rådede over et budget på 30 millioner ECU, 
kom fra Frankrig og Storbritannien. 37 % af delta­
gerne kom fra de store industrier, 34 % fra universi­
teterne og kun 7% fra de små og mellemstore 
virksomheder (SMV). Forskningen var overvejende 
koncentreret om grundforskning, og projekterne 
havde mellem- eller langsigtede mål, hvilket forkla­
rer overvægten af deltagere fra universiteter og store 
industrier. EURAM havde i praksis ikke opmærk­
somheden vendt mod materialepyramidens nedre 
lag; 
b) at der ud fra virkelighedens erhvervsgeografi foreta­
ges en nøje prioritering, så at man på én gang 
opfylder målsætningerne om konkurrenceevne og 
samhørighed; 
c) at det i EF's interventioner tages hensyn til den 
konkrete virksomhedsstruktur i den sektor, som kan 
nyde godt af aktionen. 
2.4. Herudover ønsker ØSU at understrege, at det 
foreslåede program ligeledes bør vurderes ud fra de 
generelle målsætninger for Fællesskabets FTU-strategi, 
som navnlig fremhæves i »betragtningerne« i Rådets 
afgørelse om rammeprogrammet (1990-1994), nemlig: 
a) at styrke det videnskabelige og teknologiske grund­
lag for den europæiske industri og at fremme ud­
viklingen af dens internationale konkurrenceevne; 
(*) EFT nr. L 159 af 14. 6. 1986, s. 36. b) at bidrage til at styrke den økonomiske og sociale 
samhørighed i EF. 
2.5. Det tilføjes endvidere i »betragtningerne«, at 
små og mellemstore virksomheder kan bidrage betyde­
ligt til innovationsprocessen, hvorved de bidrager til at 
forbedre industriens konkurrenceevne på et bredere 
grundlag. ØSU mener, at dette aspekt i det foreliggende 
program er knyttet snævert sammen med målet om en 
styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed. 
2.6. ØSU konstaterer således, at styrkelsen af samhø­
righeden i mange tilfælde kræver en videreudvikling af 
de traditionelle SMV. Dertil kommer, at moderniserin­
gen i disse sektorer vil øge konkurrenceevnen for pro­
dukter, der i øjeblikket importeres fra tredjelande, sam­
tidig med at støttetiltag vil forøge effektiviteten i de 
sektorer, som på grund af deres tilbagestående ud­
vikling fremkalder inflatoriske spændinger i systemet. 
2.6.1. Kort sagt vil samhørigheden — i form af tek­
nologisk støtte til SMV, enten gennem en bedre formid­
ling af resultater eller gennem oprettelse af organisatio­
ner, der varetager deres forskning — betyde øget stabili­
tet og effektivitet. 
2.7. Ifølge bilag II i Rådets afgørelse om rammepro­
grammet, hvor målsætningerne og de planlagte forsk-
ningsaktioners videnskabelige og tekniske indhold be­
skrives, skal det foreliggende program opfylde tre væ­
sentlige, specifikke krav: 
a) det skal reducere den tid, der går » fra idé til pro­
dukt « og forbedre fremstillingsprocesserne; 
b) der skal tages hensyn til markedets fremtidige krav 
samt stilles strengere krav til miljø og arbejdsvilkår; 
c) det arbejde, der udføres som led i programmet, skal 
være systematisk, dvs. at forskning i nye materialer 
skal være nøje knyttet sammen med forskning i 
design- og fremstillingsmetoder og med standard­
forberedende forskning. 
2.8. Det er ØSU's opfattelse, at disse tre krav imøde­
kommer behovene hos to virksomhedstyper og derfor 
dækker to forskellige, men nødvendige aspekter af kon­
kurrenceevnen: 
a) Forøget produktivitet i fremstillingsprocessen, som 
bør komme både de store og de små og mellemstore 
virksomheder til gode; 
b) fremstilling af nye produkter, som kræver højtekno­
logi; dette vil forøge konkurrenceevnen i det øverste 
segment af markedet og give alle virksomhederne 
nye muligheder. 
Nr. C 41/48 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 2. 91 
Udviklingen af disse nye produkter kræver en specifik 
indfaldsvinkel i de avancerede små og mellemstore virk­
somheder. 
3. Generelle bemærkninger 
3.1. ØSU bifalder i det store og hele Kommissionens 
forslag, men opfordrer indtrængende denne og Rådet 
til at tage hensyn til nedenstående bemærkninger, som 
tager sigte på at styrke programmets gennemslagskraft 
og sikre dets fulde overensstemmelse med målsætnin­
gerne for Fællesskabets F&TU-politik. 
3.2. ØSU henleder endvidere opmærksomheden på 
sine tidligere udtalelser om programmerne »Råstoffer 
og genbrug (1990-1992)« (ordfører: Johannes M. Ja-
schick) (*) samt»Industrielle produktionsteknologier og 
anvendelser af avancerede materialer (BRITE/EURAM) 
(1989-1992)« (ordfører: de Normann) (2), hvori der 
fremsættes bemærkninger, som ligeledes har gyldighed 
for det foreliggende program; det er beklageligt, at der 
ikke er blevet taget hensyn til disse ved udarbejdelsen 
af nærværende program. 
3.3. ØSU understreger endvidere, at det er vigtigt, 
hvilke kriterier der anvendes ved udvælgelsen af de 
forskningsprojekter, der vil få tildelt EF-støtte; i denne 
sammenhæng er det nødvendigt, at der tages fuldt hen­
syn til kriterierne konkurrenceevne og samhørighed, 
som ikke blot skal være forenelige, men også fuldt 
komplementære. Det er derfor nødvendigt at prioritere 
ud fra forud fastlagte kriterier og lægge særlig vægt på 
strategier, der støtter stærkt opsplittede sektorer med 
små og mellemstore virksomheder og sektorer med 
grupper af små, mellemstore og store virksomheder, 
hvor de mindre virksomheders inddragelse må sikres. 
3.4. Selv om kriteriet tværfaglighed er fundamentalt 
ved udvælgelsen af projekter, må man ikke glemme, at 
virkeligheden ofte sætter grænser for, hvad virksomhe­
derne kan magte. Det er en kendsgerning, at forskning 
på mellemlang og lang sigt samt de felter, der har med 
avanceret teknologi at gøre, er bedre egnede til den 
store målestok end til den lille; og omvendt kan en 
konventionel idé, som moderniseres og anvendes i tradi­
tionelle sektorer, i mange tilfælde slet ikke gøre gavn i 
store virksomheder. Det bør sikres, at udbyttet bliver 
lige stort for alle. 
3.5. ØSU mener ligeledes, at man må trække på 
erfaringerne fra evalueringer af tidligere programmer. 
f1) EFT nr. C 159 af 26. 6. 1989, s. 31. 
(2) EFT nr. C 56 af 6. 3. 1989, s. 14. I EURAM 1-programmet drejede de fleste af projekter­
ne sig om meget avancerede materialer; mindre end 1 % 
af programmet omhandlede forbedring af traditionelle 
materialer. 
3.6. Det skal bemærkes, at der i forbindelse med 
disse evalueringer var blevet fremsat henstillinger for 
de fremtidige programmer, hvoraf ØSU ønsker at frem­
hæve følgende: 
— Bestræbelserne på at identificere de stærke sektorer 
(som bør støttes) og de svage (som bør støttes endnu 
mere) skal intensiveres. Det foreslås at afsætte en 
lille del af budgettet til uafhængige studier af dette 
emne. 
— Der bør skabes bedre balance mellem arbejdsopga­
ver på lang og kort sigt og mellem nye eller renove­
rede materialer og de nye teknikker, der skal anven­
des på eksisterende materialer. 
3.7. ØSU bifalder strategien med de integrerede pro­
jekter. Der bør imidlertid drages omsorg for, at grupper 
af små og mellemstore virksomheder kan deltage aktivt 
i disse projekter side om side med store virksomheder. 
Desuden må det sikres, at udvælgelsen af sådanne pro­
jekter, hvis gennemførelse jo lægger beslag på omfatten­
de ressourcer, specielt finansielle, ikke reducerer støtten 
til andre forskningsfelter i programmet, som ØSU på 
baggrund af programmets målsætninger skønner vigti­
gere. 
3.8. ØSU advarer endelig om risikoen for, at der 
kunne opstå mistanke om en » politisering « af program­
met eller om projektudvælgelseskriterier med » national 
slagside«, dersom kun en minoritet af industrisektorer 
og lande får del i disse integrerede projekter. Det er der 
i øvrigt ingen grund til at mistænke Kommissionen for. 
3.9. ØSU finder, at Kommissionens forslag ikke på 
nogen måde giver mulighed for at vurdere følgerne af 
de under programmet planlagte forskningsaktioner og 
dermed afgøre, om programmet er hensigtsmæssigt for­
muleret med sigte på fuld realisering af de opstillede 
målsætninger. 
3.10. ØSU minder om, at det adskillige gange har 
anmodet om, at der tages hensyn til de økonomiske og 
sociale aspekter på alle trin i forskningsprogrammerne 
(lige fra formulering over udvælgelsen af forskningspro­
jekter og frem til planlægningen af resultaternes anven­
delse), samt at begrebet »evaluering af sociale følger« 
bør indgå som et integrerende led i F8cU-programmerne 
18. 2. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 41/49 
og nærmere bestemt indebære en vurdering af program­
mernes følger for: 
— industriens konkurrenceevne, 
— beskæftigelsen, 
— arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, 
— arbejdsforholdene, 
— miljøet og livskvaliteten. 
3.11. ØSU henviser i denne forbindelse til sin udtalel­
se om programmet BRITE/EURAM, som er omtalt 
ovenfor. En sådan evaluering, der nærmer sig en under­
søgelse af den strategiske udnyttelse, ville således kunne 
understøtte den vedtagne politik i den retning, som 
tilsigtes i målsætningerne for de pågældende program­
mer. Der kunne ligeledes skabes indholdsmæssig syner­
gi mellem evalueringen og de mellemliggende aktivi­
teter. 
3.12. Spørgsmålet om livskvalitet, eller sagt på en 
anden måde, den sociale dimension, dukker op i forskel­
lige dele af forslaget: 
— når det drejer sig om genbrug af materialer, 
— når det understreges, at miljøaspekterne ved pro­
dukter og processer spiller en væsentlig rolle, og at 
arbejdsmiljøet indgår som et strategisk element, 
— når resultaterne af den standardforberedende forsk­
ning betragtes ud fra deres sundheds- og miljømæs­
sige virkninger, 
— når der udtrykkes ønske om at anvende produkter 
og metoder, som kan accepteres ud fra et miljø- og 
samfundsmæssigt synspunkt. 
3.13. ØSU finder det prisværdigt, at disse aspekter 
direkte omtales i Kommissionens forslag, men har dog 
nogle indvendinger: 
a) hensigtserklæringer har kun ringe værdi, hvis de 
ikke følges op af konkrete gennemførelsesbestem­
melser, og sådanne er intetsteds at finde i forslaget. 
Det defineres ikke på noget tidspunkt, hvad der 
f.eks. menes med »acceptabel ud fra et socialt og 
miljømæssigt synspunkt«, og der gives således intet 
kriterium, som kan anvendes ved evalueringen af et 
konkret projekt. 
b) den sociale dimension kommer heller ikke til syne 
ved den foreslåede fordeling af budgetmidler. Der 
bevilges kun få midler til genbrug, og der er ikke 
afsat penge til undersøgelse af de sociale følger. 
3.14. Hvad angår anvendelsen af forskningsprojek­
ternes resultater, har ØSU for flere år siden udtrykt 
ønske om, at hvert enkelt F&TU-program forsynes med en plan, som beskriver, hvorledes forskningsresultater­
ne kan anvendes, når de foreligger. 
3.15. ØSU mener, at det er muligt at foretage en 
sådan forudgående analyse, eftersom »man med den 
mikroøkonomiske teori om erhvervslivet i dag er i stand 
til at afgøre, hvilken markedsstruktur der begunstiger 
innovation mest, til at spore de nye teknologiers 
sprednings- og assimileringsveje, at identificere de øko­
nomiske følger af proces- og produktinnovationer, at 
lægge en optimal politik for anvendelse af midler til F& 
U og at analysere nogle af resultaterne af den strategiske 
konkurrence mellem virksomheder på det teknologiske 
felt»(1). 
4. Særlige bemærkninger 
4.1. Programmets finansiering 
4.1.1. ØSU bifalder størrelsen af de EF-bevillinger, 
Kommissionen har foreslået til programmets gennemfø­
relse, men tager forbehold over for bevillingernes forde­
ling på de forskellige forskningsområder, da ØSU 
mener, at den ikke afspejler den prioritering af aktivite­
ter, som ligger i programmets målsætninger, og heller 
ikke de bemærkninger, som er fremsat i det foregående. 
4.1.2. Som i tilfældet med programmet »Råstoffer 
og genbrug« (1990-1992) konstaterer ØSU, at kun en 
ringe del af midlerne er afsat til genbrug, selv om det 
er det område, der bedst egner sig til EF-finansiering, 
da denne type forskningsprojekter opfylder de udvæl­
gelseskriterier, der er fastlagt i programmet, samt imø­
dekommer ønsket om både at beskytte miljøet og spare 
på råstofferne. 
4.1.3. Det er ØSU's opfattelse, at der lægges for stor 
vægt på materialeområdet på bekostning af design- og 
fremstillingsområdet, og at denne prioritering kan 
skabe visse problemer. Den er navnlig i modstrid med 
det nødvendige i at opmuntre de små og mellemstore 
virksomheder i deres F&U-indsats. 
— For det første er evnen til at designe og fremstille 
produkter, der både er meget konkurrencedygtige 
og miljømæssigt og socialt acceptable, mange små 
og mellemstore virksomheders svage punkt. Derfor 
bør denne gren af forskningen tildeles prioritet. 
— For det andet risikerer man — ved at privilegere 
forskningsområder, som ikke så meget sigter på at 
bevare eller udvide markedsandele, men snarere på 
at erobre en andel af det øvre markedssegment 
(*) Julio Segura »Industrializacio y cambio téchnico «. Revista de 
Economia, n° 3. 
Nr. C 41/50 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 2. 91 
gennem nye eller forbedrede produkter, som forud­
sætter en avanceret teknologi, der kun kan opnås 
ved en høj kritisk masse, som de mindre virksom­
heder normalt ikke råder over — at de store virk­
somheder bliver de eneste, der kan iværksætte forsk­
ningsprojekter på materialeområdet. 
4.1.4. ØSU mener derfor, at der bør foretages en 
mere afbalanceret bevillingsfordeling mellem de tre om­
råder: råstoffer, genbrug og materialer. 
4.1.5. ØSU mener endvidere, at der i forbindelse med 
projekter, hvor det er påkrævet, bør afsættes et beløb 
til vurdering af projektets økonomiske og sociale konse­
kvenser. 
4.2. Formidling og udnyttelse af resultaterne 
4.2.1. Som ØSU allerede selv har understreget det, 
står der i Rådets afgørelse om et rammeprogram for 
F&U (1990-1994), at» formidling og udnyttelse af resul­
taterne af indsatsen inden for forskning og teknologisk 
udvikling er et uundværligt led i innovationsprocessen, 
navnlig for små og mellemstore virksomheder« (15. 
betragtning). 
4.2.2. I denne forbindelse finder ØSU det yderst be­
klageligt, at det endnu ikke har fået oplysninger om, 
hvorledes disse aktiviteter skal gennemføres i praksis. 
Vil det ske som led i det foreliggende program eller 
gennem den centrale handlingsplan for formidling og 
udnyttelse af resultaterne fra særprogrammerne og de 
supplerende forskningsprogrammer, i overensstemmel­
se med artikel 4, stk. 2, i Rådets afgørelse om ramme­
program for 1990-1994? 
4.2.3. ØSU konstaterer endvidere, at der i det forelig­
gende program ikke er afsat nogen midler til disse 
aktiviteter, selv om de udtrykkeligt er beskrevet i Kom-
Bryssel, den 20. november 1990. missionens forslag i forbindelse med ledsageforan­
staltningerne. ØSU ønsker derfor, at en passende pro­
centdel af budgettet øremærkes til dette formål. 
4.3. Fornyet vurdering af programmet og af evaluerin­
gen af de opnåede resultater 
4.3.1. I henhold til beslutningsforslagets artikel 5 
skal der dels ske en fornyet vurdering af programmet i 
1992, dels foretages en evaluering af de opnåede resulta­
ter ved programmets udløb. 
4.3.2. ØSU sætter spørgsmålstegn ved nytten af at 
tage programmet op til fornyet vurdering allerede i 
1992, da det tidligst kan iværksættes fra 1. januar 
1991, og da der desuden kræves en vis tid at udvælge 
forskningsprojekterne og indgå de dermed forbundne 
kontrakter. På denne baggrund mener ØSU, at 
» midtvejsvurderingen « bør finde sted i det tredje år af 
programmets løbetid, hvis den skal have nogen nytte. 
ØSU må også — endnu engang — konstatere, at Det 
økonomiske og sociale Udvalg ikke udtrykkeligt er 
nævnt blandt modtagerne af de rapporter, der udarbej­
des i forbindelse med midtvejsvurderingen af program­
met og evalueringen af de opnåede resultater. Kommis­
sionen har aldrig givet en blot nogenlunde rimelig for­
klaring på denne fortsatte praksis, som forekommer at 
være yderst tvivlsom på baggrund af bestemmelserne i 
EØF-traktatens artikel 130 Q. 
Det synes derfor nødvendigt at påpege, at Det økonomi­
ske og sociale Udvalg i henhold til ovennævnte artikel 
skal høres om ethvert forslag til ændring, forlængelse 
eller fornyelse af forskningsprogrammer. De pågælden­
de rapporter udgør såvel for ØSU som for Rådet og 
Europa-Parlamentet et vigtigt element for vurderingen 
af Kommissionens forslag. ØSU anmoder derfor både 
Kommissionen og Rådet om at ændre artikel 5 i forsla­
get til Rådets beslutning. 
Fran?ois STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg