31. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 356/35 
Initiativudtalelse om Kommissionens forslag til gennemførelse af Fællesakten på landbrugs­
området 
(87/C 356/09) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 29. juni 1987 i henhold til artikel 20, 
stk. 4, i forretningsordenen at udarbejde en initiativudtalelse om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for landbrug og fiskeri, som udpegede 
Paul Flum til ordfører. Sektionen vedtog efter ordførerens mundtlige beretning sin udtalelse 
den 5. november 1987. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 250. plenarforsamling den 18. og 19. 
november 1987 med 91 stemmer for, 26 stemmer imod og 11 stemmer hverken for eller imod, 
følgende initiativudtalelse: 
1. Indledende bemærkninger 
1.1. Landbruget er af vital betydning for EF og udgør 
i økonomisk, social og strategisk henseende en funda­
mental sektor. En landbrugskrise er således også en 
krise for EF, som alle kræfter i samfundet må være med 
til at løse. 
1.2. Ca. 9% af alle erhvervsaktive i EF er beskæftiget 
i landbruget som bedriftsindehavere, familiemedlemmer 
og landbrugsmedhjælpere (i 1960 lå tallet for De Ti på 
18,4%). Landbrugets nettoværditilvækst i markedspri­
ser udgjorde i 1985 knap 71 milliarder ECU (EUR 10); 
landbruget anvendte rå- og hjælpestoffer i markedspri­
ser for ca. 55 milliarder ECU (EUR 10 —1985). Medreg­
nes de arbejdspladser, der findes i landbrugets for­
synings- og forarbejdningsindustrier, er mindst hver 
sjette arbejdsplads tæt knyttet til landbruget. 
1.3. »Landbrugsregioner« — dvs. regioner, hvor an­
tallet af beskæftigede i landbruget ligger mere end 50 % 
over EF-gennemsnittet — omfatter ca. en tredjedel af 
alle regioner i EF; 23 % af alle erhvervsaktive og hele 
58 % af dem, der er beskæftiget i landbruget, er bosid­
dende hér. Nogle EF-lande, navnlig Middelhavslandene 
og Irland, har et meget stort antal af sådanne landbrugs-
regioner. 
1.4. ØSU har allerede i forbindelse med sine drøftelser 
om Kommissionens dokument »Perspektiver for den 
fælles landbrugspolitik« udførligt beskæftiget sig med 
den fælles landbrugspolitiks historiske udvikling samt 
med dens successer og problemer. ØSU henviser til disse 
basisdokumenter; de grundlæggende bemærkninger, 
der blev fremsat deri for 2 år siden, gælder stadig. ØSU 
gør imidlertid også opmærksom på, at landbrugets 
særlige situation udelukker en radikal ændring af land­
brugspolitikken fra den ene dag til den anden. Også 
EF's institutioner og organer har i de første årtier af 
Fællesskabets eksistens undladt at advare kraftigt nok 
mod landbrugspolitikkens for ensidige markeds- og 
prispolitiske orientering som middel til at sikre landbo­
befolkningens indkomster, og mod de hermed forbund­
ne ulemper i form af en voksende overskudsproduktion. ØSU har allerede tidligere understreget, at en politik, 
der tager sigte på at afstikke en ny kurs og åbne nye 
fremtidsperspektiver for landbruget, så afgjort også kan 
nødvendiggøre, at der i en afgrænset periode afsættes 
flere midler for at skabe grundlag for en sanering og 
en langsigtet stabilitet inden for landbrugssektoren. 
1.5. Landbrugsministerrådets beslutning af 13. juli 
1987 om finansieringen af garantiudgifterne, når EF's 
midler er brugt op, og de seneste forslag fra USA om 
en fuldstændig afvikling af landbrugssubsidierne verden 
over viser imidlertid, at de budget- og handelspolitiske 
rammevilkår for den fælles landbrugspolitik er blevet 
yderligere skærpet. Den succes, man hidtil har haft med 
at nedbringe overskudsproduktionen, har endnu ikke 
været tilstrækkelig til at skabe balance mellem EF's 
indtægter og udgifter. EF anvender stadig store beløb 
til eksportrestitutioner, oplagring og destruktion eller 
denaturering af landbrugsprodukter. Disse betydelige 
beløb er ikke blevet brugt til gavn for samtlige land­
mænd, men til at øge indkomsterne for visse landbrugs­
producenter og enkeltpersoner i afsætningsleddet. Her­
under navnlig indehaverne af de lagerbygninger, der 
anvendes til oplagring af overskuddene. Derudover er 
udviklingen på arbejdsmarkedet, som er så vigtig for 
strukturtilpasningen i landbruget, stadig yderst ugun­
stig. Faldet i ledigheden fra maj 1986 til maj 1987 
var blot på 20 000, hvorefter ledighedstallet lå på 15,6 
millioner. Disse arbejdsmarkedsproblemer vanskeliggør 
omstillings- og tilpasningsprocessen i landbruget og 
hæmmer i særdeleshed strukturomlægningerne i de 
ugunstigt stillede regioner. 
1.6. ØSU mærker sig med interesse Kommissionens 
meddelelse til Rådet — »Gennemførelsen af Den Euro­
pæiske Fælles Akt: Fællesskabets Nye Grænser«, 
KOM (87) 100, fordi det deri ser begyndelsen til en 
langsigtet, effektivlandbrugsreform. ØSU udtaler sig 
nedenfor om fundamentale spørgsmål i forbindelse med 
den nødvendige landbrugsreform i EF. 
Nr. C 356/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 87 
2. Den fælles landbrugspolitiks mål og principper 
2.1. I EF's opbygningsfase var befolkningens for­
syningssikkerhed et af de særligt prioriterede landbrugs­
politiske mål. Man var endnu ikke klar over omfanget 
og konsekvenserne af den senere overskudsproduktion, 
der skyldtes tekniske fremskridt og strukturændringer. 
Trods de nuværende overskud inden for landbruget og 
de dermed forbundne omkostninger må de mål og 
principper for den fælles landbrugspolitik, der blev 
opstillet i begyndelsen af 60'erne, fortsat gælde. Det er 
stadig den fælles landbrugspolitiks særlige mål at »for­
øge landbrugets produktivitet« og herigennem sikre 
en »forhøjelse af de individuelle indkomster for de i 
landbruget beskæftigede personer«. En højere produkti­
vitet bør nu i højere grad nås ved at afstemme udbuddet 
bedre efter efterspørgselen og i den forbindelse navnlig 
satse på kvalitetsprodukter, bedre arbejdsvilkår og 
overholdelse af visse miljøkrav. En højere produktivitet 
kan dog ikke længere nås gennem en øget produktion, 
men ved at anvende produktionsfaktorerne mere effek­
tivt. Man må bl.a. fremstille produkter af en bedre 
kvalitet, forbedre arbejdsvilkårene samt gøre dyrk­
nings- og opdrætningsmetoderne mere miljøvenlige. For 
at skabe balance mellem udbud og efterspørgsel må 
produktionen af en række landbrugsprodukter begræn­
ses under hensyntagen til beskæftigelsessituationen og 
de dermed forbundne sociale omkostninger. Det oven­
nævnte mål om at sikre alle, der er beskæftiget i land­
bruget, en passende indkomst, er ikke blevet nået gen­
nem den fælles landbrugspolitik, omend udgifterne er 
steget betydeligt, jf. oplysningerne om landbrugssekto­
rens værditilvækst. 
2.2. Blandt de mål, der er nævnt i artikel 39 i EØF-
traktaten, er »stabilisering af markederne« det område, 
hvor der er sket de ringeste fremskridt. I forbindelse 
med reformen af den fælles landbrugspolitik må dette 
mål derfor for en tid gives en særlig prioritet. Lagerbe­
holdningerne må hurtigst muligt bringes ned på et for­
brugerpolitisk og samfundsmæssigt acceptabelt for­
syningsniveau. Samtidig må der drages omsorg for, at 
der ikke opstår nye uacceptabelt store overskud. 
På mellemlang sigt har andre mål en lignende betydning 
for reformen af den fælles landbrugspolitik. Reformen 
og ledsageforanstaltningerne må bidrage til at opfylde 
disse mål, og i denne forbindelse er sikre indkomst-, 
social sikring, strukturforbedringer i ugunstigt stillede 
regioner og miljøbeskyttelse af særlig betydning for 
landbobefolkningen og landdistrikterne. Reformen må 
endvidere sikre passende forbrugerpriser og en varig 
forsyningssikkerhed. 
2.3. Kommissionen ønsker ligeledes, at enhedsmarke­
det, fællesskabspræferencen og den finansielle solidari­
tet fortsat skal være de bærende principper i den fælles 
landbrugspolitik. ØSU ser med tilfredshed, at Kommis­
sionen således tydeligt vedkender sig den fælles land­
brugspolitiks historie og fremtid. 2.4. En stabilisering af EF som helhed og af landdi­
strikterne og landbruget samt hensynet til den regionale 
ligevægt kræver nu mere end nogensinde før, at der 
også sættes skub i den europæiske integration på alle 
andre politiske område, f.eks. gennem en monetær 
union samt en langt mere vidtgående harmonisering af 
udenrigspolitikken og den økonomiske politik samt 
miljø-, struktur-, social- og transportpolitikken. Dette 
ville bidrage væsentligt til at fjerne konkurrencefor­
vridninger. 
2.5. ØSU gør opmærksom på, at EF i henhold til 
artikel 25 Den Europæiske Fælles Akt er forpligtet til 
at gøre «kravene med hensyn til miljøbeskyttelse« til en 
»vigtig bestanddel af Fællesskabets politik på andre 
områder«, dvs. også af landbrugspolitikken. På den 
anden side må også den fælles landbrugspolitik have 
som et yderst vigtigt mål at skabe den økonomiske og 
sociale samhørighed, der er fastsat som mål i Fællesak­
ten. Ud over de velkendte målkonflikter, der fra begyn­
delsen lå i artikel 39, opstår der hermed nye krav til 
udformningen af den fælles landbrugspolitik, som der 
må tages hensyn til. 
2.6. Også reformen af den fælles landbrugspolitik må 
være med til at skabe det budgetmæssige spillerum, 
som gennemførelsen af Den Europæiske Fælles Akt 
kræver. 
3. Økonomiske og politiske rammevilkår 
3.1. ØSU er i alt væsentligt enig i Kommissionens 
analyse af de økonomiske og politiske rammevilkår for 
landbrugets udvikling. Siden oprettelsen af EF har det 
generelle økonomiske klima og situationen på land­
brugsmarkederne faktisk ændret sig radikalt. 
3.2. Den økonomiske vækst er taget af; arbejdsløshe­
den er et af EF's centrale problemer. Usædvanlige pro­
duktionsstigninger kombineret med en stagnerende eller 
sågar faldende efterspørgsel efter landbrugsprodukter 
har ført til alvorlige uligevægtsproblemer på landbrugs­
markederne. Andre industrialiserede lande, men efter­
hånden også mange lande i den tredje verden, står over 
for lignende vanskeligheder. 
3.3. Verdensmarkederne er mættede, hvilket betyder, 
at landbrugets overskudsproduktion kun kan afsættes 
med betydelige eksportrestitutioner. Omkostningerne 
herved bidrager på afgørende vis til EF's vedvarende 
budgetkrise, der er blevet yderligere skærpet som følge 
af kraftige valutakursudsving og den fortsat svage US-
dollar. Overskudsproduktionen truer i særdeleshed ud­
viklingsmulighederne i landene i Den Tredje Verden, 
der til opbygningen af deres økonomi er afhængige af 
landbruget. De eksportrestitutioner, der ydes af de store 
økonomiske blokke (USA og EF), holder verdensmar­
kedspriserne nede på et så lavt niveau, at det sågar 
går ud over udviklingslandenes landbrugsproduktion til 
hjemmemarkedet. 
3.4. Samtidig med EF's budget- og landbrugsmarkeds-
problemer er den sociale situation for de fleste af de 
mennesker, der er beskæftiget i landbruget, blevet for-
31. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 356/37 
værret. Således er indkomsterne faldet for såvel mange 
driftsledere og deres familie som for de ansatte i land­
bruget. 
3.5. Prispolitikken kan ikke være det eneste instru­
ment for markeds-, indkomst- og socialpolitikken, og 
slet ikke så længe markederne er tynget af overskud. 
3.6. Det her anførte rammevilkår nødvendiggør, at 
landbrugspolitikken tilpasses nye forhold. Der må op­
stilles reformmål, forudsætninger og -instrumenter for 
den fælles landbrugspolitik, som kan være med til at 
give de mennesker, der er beskæftiget i landbruget, og 
dem, der er beskæftiget i forsynings- og forarbejdnings­
industrierne, et pålideligt planlægningsgrundlag. 
4. Forudsætninger for en reform 
4.1. ØSU bifalder, at Kommissionen har i sinde at 
tage hensyn til landbrugssektorens særlige karakteristi­
ka i forbindelse med reformen af den fælles landbrugs­
politik. Tilpasningsprocessen skal således finde sted 
inden for rammerne af den fælles landbrugspolitiks mål 
og principper. 
4.2. De forvridninger, den fælles landbrugspolitik 
forårsager, har forværret skævhederne i den fælles land­
brugspolitik. Skævhederne kommer såvel til udtryk mel­
lem de forskellige varer og bedrifter som mellem de 
enkelte regioner. Disse skævheder bør søges fjernet 
gennem reformen af den fælles landbrugspolitik. 
4.3. Som inden for andre sektorer må tilpasningspro­
cessen gennemføres på en socialt acceptabel måde, dvs. 
de berørte befolkningsgrupper må gives valgmulighed­
er, som på den ene side ikke står i vejen for en nedbrin­
gelse af kapaciteten, men som på den anden side forhin­
drer, at der opstår uacceptabelt hårde vilkår. 
4.4. Afvikling af produktionsoverskuddene og 
underbeskæftigelsen i landbruget frigør arbejskraft, 
navnlig i ugunstigt stillede landbrugsregioner. En afvan­
dring af denne arbejdskraft ville svække strukturerne i 
disse regioner varigt, og derfor må der skabes nye 
arbejdspladser lokalt. En særlig prioritet bør f.eks. gives 
til arbejdspladser inden for skovbrug i de dertil knyttede 
industrier, træforarbejdning, natur- og miljøbeskyttelse 
samt servicesektoren. 
4.5. EF's landbrugsreform må tage højde for, at 
hovedparten af landbrugsbedrifterne er familiebrug. 
Desuden må der tages hensyn til den sociale situation 
for landbrugsmedhjælpere og arbejdstagere i de tilknyt­
tede industrier og i det første forarbejdningsled. 
4.6. I mange regioner i EF har landbruget en særlig 
betydning, der ligger ud over selve produktionen af 
landbrugsprodukter, og som der i forbindelse med til­
pasningen af den fælles landbrugspolitik må tages større 
hensyn inden for andre områder af EF's politik. 4.7. Skatteydernes og forbrugernes interesser må 
også tilgodeses i forbindelse med reformen af den fælles 
landbrugspolitik; f.eks. må salget af levnedsmidler ikke 
hæmmes, og forbrugerne yderligere belastes, gennem 
indførelsen af nye afgifter. 
4.8. Endelig er det af afgørende betydning, at den 
vanskelige proces med at nyorientere den fælles land­
brugspolitik på internationalt plan ledsages af passende 
traktater og aftaler inden for rammerne af GATT, at 
den tredje verdens interesser effektivt tilgodeses, og 
at samtlige EF-medlemslande deltager helhjertet i den 
nødvendige reform af den fælles landbrugspolitik, og 
navnlig i afviklingen af overskuddene. 
5. Instrumenter i forbindelse med reformen af den 
fælles landbrugspolitik 
5.1. I sin »grønbog« og som konklusion på høringer­
ne om dette dokument har Kommissionen formuleret 
en strategi, der består af følgende elementer: 
— en stram prispolitik, 
— en mere fleksibel anvendelse af garantiordningerne, 
— en nyorientering af interventionsmekanismerne, 
— en forøgelse af producenternes medansvar, 
— indførelse og skærpet anvendelse af kvoter, 
— ledsagende støtteforanstaltninger i form af ind­
komstoverførsler. 
5.2. ØSU beklager, at der endnu ikke er blevet foreta­
get en analyse af de mulige konsekvenser af denne 
strategi for de enkelte grupper af mennesker, der arbej­
der i landbruget, og for EF's regioner, selv om det 
udtrykkeligt er blevet krævet fra forskellige sider og 
især fra ØSU. En sådan analyse er især nødvendig, fordi 
det hun herigennem er muligt: 
— at foretage en passende regulering af anvendelsen 
af de forskellige instrumenter under iagttagelse af 
de ovennævnte forudsætninger for reformen, og 
— at vedtage de ledsagende ikke-landbrugspolitiske 
foranstaltninger samtidig. 
ØSU ser derfor med bekymring på landbrugspolitiske 
afgørelser, som i mindre grad tager sigte på at finde 
relevante løsninger, der tager højde for de ovennævnte 
forudsætninger for en reform, men snarere udelukkende 
er dikteret af budgetpolitiske begrænsninger. Efter 
ØSU's opfattelse er det fuldt ud muligt at tage hensyn 
til begge aspekter (budgettet og relevante løsninger) 
samtidig. Dette er politisk set så meget desto mere 
nødvendigt, som man kun på denne måde kan sikre sig 
den nødvendige opbakning hos alle berørte parte. 
Nr. C 356/3$ De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 87 
5.3. ØSU har allerede ved tidligere lejligheder givet 
udtryk for, at strukturpolitikken må styrkes i forhold 
til markeds- og prispolitikken. Prispolitikken må lægges 
om. Prispolitikken må udsende de rigtige signaler til 
producenterne på de tidspunkter, hvor der er uligevægt 
på landbrugsmarkederne. Som Kommissionen med 
rette fastslår, må den bidrage til at skabe yderligere 
afsætningsmarkeder og navnlig åbne op for anvendel­
sesmuligheder, der i dag er udelukket på grund af for 
store omkostninger. 
5.3.1. Der må føres en prispolitik, som ikke (yderlige­
re) fremmer overskudsproduktionen, og som nedbrin­
ger eksisterende overskud; dette kan med fordel gøres 
ved at afstemme interventionsopkøbene efter mængden 
og kvaliteten af de pågældende produkter. Den må — 
under særlig hensyntagen til artikel 39, stk. 2, litra a) 
— ledsages af indkomst-, markeds-, social- og struktur­
politiske foranstaltninger. Strukturelle overskud må, 
indtil de er bragt ned på et passende forsyningsniveau 
imødegås med en stram prispolitik. Gennem prispolitik­
ken må man øve indflydelse på produktionsmønsteret 
og gøre produktionen mere markedsorienteret. Desuden 
vil en sådan politik være med til at løse de stadig 
større stridigheder, der gør sig gældende i handelen 
med landbrugsvarer på verdensmarkederne. Endelig vil 
denne politik kunne åbne bedre muligheder for øget 
anvendelse af landbrugsprodukter uden for levnedsmid­
delområdet. 
5.3.2. EF bør afholde sig fra alt, som kan fremme 
produktion og afsætning af imitationsprodukter og 
bringe udbygningen og sikringen af afsætningsmu­
lighederne inden for levnedsmiddel- og råstofsektoren 
i fare. 
5.3.3. Desuden bør Rådet overveje at lade EF beskyt­
te sig bedre mod import af visse produkter og råstoffer. 
5.4. Det ville ikke være acceptabelt at søge at fjerne 
de nuværende overskud og skævheder på landbrugs­
markederne blot ved at ændre prispolitikken, idet de 
fleste landbrugsbedrifters eksistens dermed ville komme 
i fare. Resultatet ville blive et indkomstfald for produ­
centerne, som af struktur- og socialpolitiske grunde 
ikke er acceptabelt. Prispolitikken må bl.a: ledsages af 
markedsregulerende foranstaltninger, som tager sigte 
på at afvikle overskuddene og nedsætte forbrugerpriser­
ne. Det vil naturligvis blive nødvendigt at yde direkte 
indkomststøtte efter socialpolitiske kriterier for at give 
landbrugerne kompensation for det uundgåelige ind­
komsttab. 
5.4.1. Interventionsinstrumentet har mistet sin op­
rindelige funktion som sikkerhedsnet for sæsonbestem­
te svingninger i udbuddet og har skabt et yderligere, 
kunstigt afsætningsmarked. Interventionspriserne må 
afstemmes mere differentieret efter orienteringspriser-
ne, således at priserne får en mængderegulerende funk­
tion samt tilskynder til en udbudsspredning og en forbedring af kvaliteten. Så længe det bedre kan betale 
sig at lade produktionen indgå i et lagerkredsløb, hvor 
den ender med at blive afsat til under fremstillingsprisen 
(og vælte omkostningerne derved over på skatteyderne, 
dvs. forbrugerne), har de producenter og handlende, 
der er interesserede i nye produkter og afsætningsmu­
ligheder, ingen fair chance. Derfor er ØSU principielt 
tilfreds med, at Kommissionen har til hensigt at anvende 
interventionsmekanismerne mere fleksibelt. Det advarer 
dog mod til stadighed at foretage korrektioner inden 
for et regnskabsår, som ændrer på de data, der ligger 
til grund for markedsaktørernes planlægning. Det er 
ligeledes modstander af konkurrenceforvridende ind­
greb i produktionen og afsætningen af nye eller indus­
trielt anvendelige produkter. 
Kommissionen bør undersøge om, og i hvilket omfang 
en nedbringelse af de mængder, der kan gå til interven­
tion, gennem mængde og sortbegrænsninger efter pro­
dukt og region kan bidrage til en effektiv afvikling af 
overskudsproduktionen og samtidig tilgodese særlige 
regionale vilkår samt sociale og strukturpolitiske behov. 
5.4.2. Der må udformes en langsigtet markedspolitik 
for hvert enkelt landbrugsprodukt. De foranstaltninger, 
der er blevet iværksat inden for mælke- og oksekødssek­
toren, er et bevis herfor. I særdeleshed vil ØSU gerne 
opmuntre Kommissionen til fortsat at lægge vægt på 
at få produceret kvalitetsprodukter. I den forbindelse 
bør dog kriterierne for den såkaldte »indre kvalitet« 
finde øget anvendelse. 
5.4.3. Kornoverskuddene har i den senere tid udvik­
let sig til at blive et centralt problem for EF. ØSU 
foreslår, at man forpligter producenterne til i en vis 
periode at nedbringe agerdyrkningsproduktionen (kor­
nenheder). Kommissionen må afgøre, hvor lang perio­
den bør være, samt opstille alternative metoder for 
gennemførelsen, der tager højde for de specifikke vilkår 
i de enkelte lande. F.eks. kunne produktionen begrænses 
gennem en mindre intensiv dyrkning (ved forbud mod 
eller beskatning eller rationering af udbytteøgende pro­
duktionsmidler), hvorved man samtidig ville imødegå 
den trussel mod miljøet, som gødnings- og pesticidfor­
ureningen af grundvandet udgør. Der kunne også fore­
tages en omlægning af dyrkningen eller en braklægning. 
Små bedrifter bør ikke være omfattet af denne forplig­
telse, såfremt indehaveren har landbrug som hoveder­
hverv. Desuden bør de landmænd og arbejdstagere, der 
berøres af en produktionsnedgang, i en vis periode ydes 
en passende indkomststøtte, der er degressivt afpasset 
efter bedriftens størrelse, og hvis omfang skal afhænge 
af jordens bonitet, de gængse regionale forpagtningsaf­
gifter samt af de sociale kriterier. Ikke mindst må det 
altid sikres, at sådanne foranstaltninger er miljøvenlige. 
Lignende foranstaltninger bør om nødvendigt træffes 
31. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 356/39 
for andre landbrugsprodukter; navnlig er det nødven­
digt med yderligere foranstaltninger til nedbringelse af 
overskuddene fra den animalske forædlingsproduktion. 
Man kunne bl.a. søge at gøre antallet af kvæg afhængigt 
af landbrugsbedrifternes størrelse. 
5.5. Miljøforureningen, som især forårsages af for­
skellige industrier, af de private husholdninger og af 
trafikken, men også af de moderne landbrugsmetoder, 
ødelægger samfundets livsgrundlag. Landbruget hører 
samtidig til en af de erhvervssektorer, der er kraftigt 
ramt af miljøskader. Miljøforureningen skal i første 
omfang forebygges samt i større omfang straffes økono­
misk efter princippet »forureneren betaler«. Økologiske 
forbedringer i landbruget bør honoreres særskilt — 
hertil er nye kriterier nødvendige. 
5.6. ØSU følger meget opmærksomt den tekniske, 
og navnlig den bioteknologiske udvikling; tekniske 
fremskridt og den deraf følgende økonomiske vækst må 
ikke længere tilstræbes for enhver pris. Før ny teknologi 
indføres, må der foretages en konsekvensberegning, og 
både de sociale og miljømæssige aspekter må tilgodeses. 
Netop inden for landbruget aftegner der sig tendenser, 
som må holdes i ave gennem samfundets styringsmeka­
nismer. 
5.7. Mange af de problemer, som den fælles land­
brugspolitik især slås med, kan slet ikke, eller kun i 
utilfredsstillende grad, løses inden for rammerne af den 
interne landbrugspolitik; ØSU har gentagne gange gjort 
opmærksom på dette. Nedskæringer i produktionen 
samt i den subsidierede eksport af EF-landbrugsproduk-
ter vil kun tjene et nyttigt formål, hvis der samtidig 
inden for GATT indgås aftaler om at begrænse impor­
ten af landbrugsprodukter, og navnlig af foderstofer­
statningsprodukter. Før EF gennemfører de foran­
staltninger, som kunne rette op på denne situation, bør 
alle de øvrige økonomiske stormagter have lejlighed til 
at træffe lignende dispositioner, bl.a. i forbindelse med 
GATT-forhandlingerne. 
5.7.1. Væsentlige brud på princippet om EF-præfe-
rencen kan føres tilbage til den første fase i den fælles 
landbrugspolitik. I dag, hvor situationen er en anden, 
er bitterheden over konsekvenserne af disse brud forstå­
elig, men samtidig er der et klart behov for at søge 
kontraktmæssige løsninger, hvor der er indgået forplig­
telser over for tredjemand. 
5.7.2. De store overskudslagre i en række vigtige 
landbrugseksportlande, de kraftige prisudsving for 
landbrugsprodukter på de internationale råstofbørser 
og valutakurssvingningerne udgør en trussel for ver-
denslandbrugsmarkedernes funktionsmåde, som nød­
vendiggør en stor indsats fra EF og dets handelspartne­
res side. ØSU bifalder, at Kommissionen har til hensigt 
at afpasse sine forhandlingsstrategier — bl.a. i GATT 
— efter kravene om økonomisk effektivitet, solidaritet og fysisk planlægning of at imødegå protektionistiske 
tiltag. Produktionsnedskæringer i EF må imidlertid ikke 
undergraves gennem import fra tredjelande. 
5.7.3. Den situation, der gør sig gældende for EF-
præferencen, har sit sidestykke i forbindelse med de 
agromonetære problemer, der skyldes EF-landenes va­
lutapolitik og mangelen på en økonomisk og monetær 
union. ØSU erkender de vanskeligheder, som Kommis­
sionen og Rådet står over for i forbindelse med løsning­
en af den dobbelte opgave, der består i: 
— dels at tilpasse landbrugets særlige ordninger til det 
generelle monetære systeme, og 
— dels at forhindre, at afskaffelsen af de monetære 
udligningsbeløb sætter gang i inflationen og skaber 
uacceptabelt hårde vilkår, samt at tendensen til 
overskudsproduktion øges som følge af monetære 
faktorer. 
Problemerne er så komplicerede, at man næppe kan 
imødegå konsekvenserne af den monetære politik på 
landbrugsområdet alene eller hovedsageligt med land­
brugspolitiske instrumenter. 
Samtidig erkender ØSU, at de grønne kurser må afskaf­
fes, så enhedsmarkedet — som foreslået i Det europæi­
ske Fælles Akt — kan blive en realitet. 
5.8. En politik, der tager sigte på at sanere landbrugs­
markederne, kræver ofre fra de befolkningsgrupper, 
der er beskæftiget i landbruget. Sådanne ofre er kun 
acceptable, hvis de betingelser, der er anført i punkt 4, 
er opfyldt. ØSU ser derfor med tilfredshed på Kommis­
sionens erklæring om, at dens forslag må tage højde 
for de forskellige situationer, der gør sig gældende inden 
for landbruget i De Tolv. Der må tages hensyn til den 
regionale situation, bedrifternes størrelse og de socio-
strukturelle og naturgivne faktorer. 
5.8.1. Hvis disse strukturelle forskelle ignoreres, vil 
den allerede tydelige tendens til at renationalisere den 
fælles landbrugspolitik uvægerligt tage til; dette må i 
EF's interesse under ingen omstændigheder ske. De 
foranstaltninger, der ledsager reformen af den fælles 
landbrugspolitik, får således stor betydning. 
5.8.2. Kommissionen har allerede udformet mar­
kedspolitiske foranstaltninger -— mælkeproducentaf­
gift, støtte til mindre kornproducenter, hensyntagen til 
regionalpolitiske aspekter ved anvendelsen af produk­
tionskvoter — som markerer begyndelsen til en mere 
differentieret og socialt set mere afbalanceret land­
brugspolitik. Jo mindre prispolitikken kan tage hensyn 
til de krav, indkomst- og socialpolitikken stiller, desto 
mere må sidstnævnte styrkes, enten i form af selvstændi­
ge politikker eller ved hjælp af støtteforanstaltninger. 
Eksempelvis: 
Nr. C 356/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 87 
— er der øget behov for at foretage indkomstoverførs­
ler til indehavere af små landbrugsbedrifter i ugun­
stigt stillede landbrugsregioner eller til landbrugere 
og deres arbejdstagere i områder, hvor landbruget 
bør bevares af økologiske grunde. Størrelsen af så­
danne overførsler skal tilpasses indkomstniveauet 
for den øvrige befolkning i disse regioner, 
— må der tages skridt til at harmonisere den sociale 
sikring i EF-landene, 
— bør landmænd, som må opgive deres bedrifter af 
strukturelle grunde, ydes hjælp på lige fod med 
andre arbejdsløse inden for andre erhvervsgrene. 
ØSU er enig med Kommissionen i, at en differentiering 
af landbrugspolitikken må holdes inden for visse græn­
ser for ikke at krænke princippet om »enhedsmarke­
det«. Det bifalder derfor forelæggelsen af Kommissio­
nens dokument udg., hvori foreslås: 
— et supplerende instrument til indkomststøtte, 
— en rammeordning for national støtte, 
— en førtidspensioneringsordning for beskæftigede i 
landbruget. ØSU har udarbejdet en udtalelse herom. 
Der henvises til dette dokument og til tidligere be­
mærkninger. 
5.8.3. ØSU understreger, at det allerede tidligere har 
fremsat krav om: 
— støtte til bjergområder og ugunstigt stillede om­
råder, 
— konstruktive, frivillige foranstaltninger til forbed­
ring af miljøet; ØSU opfordrer på ny til at øge 
indsatsen inden for landbrugsforskning og -rådgiv­
ning, der først og fremmest bør koncentrere sig om 
at fremme produktionen og afsætningen af industri­
råstoffer og miljøvenlige produkter med alternative 
anvendelsesmuligheder. Stor betydning har ligeledes 
grund- og videreuddannelsen af de personer, der er 
beskæftiget i landbruget, navnlig i forbindelse med 
indførelsen af nye, samfundsmæssigt acceptable og 
miljøvenlige teknologier. 
5.8.4. ØSU udtrykker tilfredshed med, at Kommis­
sionen har til hensigt at tage særligt hensyn til behovet 
for at skabe arbejdspladser uden for landbruget, navnlig 
i landdistrikter, og at øge indsatsen på dette område i 
forbindelse med regionalpolitikken. Bekæmpelsen af 
massearbejdsløsheden i EF er et af de mest effektive 
Bruxelles, den 19. november 1987. midler til at lette strukturtilpasningsprocessen inden for 
landbruget. Det er efter ØSU's mening nødvendigt med 
en bedre koordinering af EF-politikkerne, kombineret 
med nationale jobskabelsesinitiativer. EF bør især frem­
me arbejdspladser, der bidrager til at beskytte det natur­
lige miljø. 
5.8.5. ØSU henviser endnu engang til de indledende 
og generelle bemærkninger, det fremsatte under land-
brugsprisrunden 1987/1988. 
5.9. Rationel budgetlægning er netop vigtig i en pe­
riode, hvor landbrugspolitikken er ved at blive tilpasset. 
5.10. Den svindel med subsidier, som budgetkontrol­
udvalget gang på gang konstaterer på grundlag af Revi­
sionsrettens undersøgelser, må bekæmpes mere energisk 
end hidtil af økonomiske, juridiske og ikke mindst EF-
politiske grunde. Sådanne fejlallokeringer af EF-midler 
undergraver den tillid til de europæiske institutioner, 
der er så hårdt brug for lige nu. 
6. Afsluttende bemærkninger 
Landbruget og landbrugspolitikken går en vanskeligere 
tid i møde og vanskelighederne kan kun overvindes, 
hvis der etableres et konstruktivt samarbejde, og hvis 
der udvises forståelse for de bekymringer, der rører sig 
blandt de berørte parter, nemlig de mennesker, der er 
beskæftiget i landbruget, samt befolkningen i landdis­
trikterne. EF kan kun løse landbrugskrisen, hvis det 
sammen med sine samhandelspartnere gennemfører for­
anstaltninger til begrænsning af produktionen af varer, 
som der for tiden er strukturbetingede overskud af. Til 
disse foranstaltninger må uden tvivl høre en forsigtig 
prispolitik. Landbrugsprispolitikkens virkninger er 
imidlertid længe om at slå igennem, og der er behov 
for øjeblikkelig kontrol med overskudsproduktionen, 
uden at det må gå ud over landbrugernes indkomster. 
Det betyder, at der skal lægges mere vægt produktions­
kontrol. 
Der må derfor efter ØSU's mening gøres alt for at sikre, 
at den metode, der vælges for at løse problemerne, også 
finder tilslutning hos borgerne i EF. 
Svaret på dette spørgsmål vil give et godt fingerpeg om, 
hvorvidt Europa i 1992 kan opnå en social dimension 
med nye perspektiver samt politisk tilslutning til den 
europæiske grundtanke, eller om der kun vil være et 
Europa med frie markeder. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
31. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 356/41 
BILAG 
(Forretningsordenens art. 43, stk. 4) 
Punkt 4.6, affattes således: 
»Skatteyderne og forbrugerne må erkende, at den fælles landbrugspolitik har tilgodeset deres interesser; det 
er nemlig forarbejdnings- og distributionsomkostningerne, der tegner sig for over 70% af fødevarernes 
slutpris.« 
Resultatet af afstemningen 
34 stemte for, 60 stemte imod, 8 stemte hverken for eller imod 
Der indsættes et nyt punkt 5.2.a. 
»De justeringsforanstaltninger« i forbindelse med den fælles landbrugspolitik, som skal skabe ligevægt mellem 
udbud og efterspørgsel, er nødvendige, men ikke tilstrækkelige. Det er ikke ved blot at holde sig til loven om 
udbud og efterspørgsel, at man gennemfører den bedste reform af den fælles landbrugspolitik. 
Den fælles landbrugspolitik bør fortsat spille en retningsgivende rolle for udviklingen i EF. 
Indførelsen af en planlægning og en fremadrettet forvaltning af produktionen må være hovedværktøjet i 
reformen. 
Fællesskabet må være i stand til at bestemme, hvad det vil producere, hvor og på hvilken måde det skal 
produceres. 
Disse beslutninger vil bestemme, på hvilkerrmåde, de forskellige instrumenter i den fælles landbrugspolitik 
skal sættes ind: priser, interventioner, produktkvalitetspolitik, udenrigshandelspolitik, strukturstøtte, ind­
komsttilskud osv. 
Ensartede foranstaltninger, der anvendes på samme måde overalt, må bringes til ophør, og i stedet bør der 
gås over til støtte til programmer, som etableres i en regional dimension og indpasses i en konsekvent, 
europæisk økonomisk- og socialpolitisk ramme. Disse programmer bør rette sig efter den form, man ønsker 
at give landbruget med hensyn til produktioner, socialt* miljømæssigt og med hensyn til arealforvaltningen i 
landbruget. 
Samtlige opregnede instrumenter vil kunne skabe en »retningsmæssig garanti«, som vil hjælpe til gennemførel­
sen af sådanne programmer og give landbefolkningerne støtte og dermed bidrage til regionaludviklingen.« 
Resultatet af afstemningen 
34 stemte for, 66 stemte imod, 9 stemte hverken for eller imod. 
Punkt 5.7.1, følgende tilføjes: 
»ØSU kan støtte Kommissionens forslag om at gesnkabe balancen i landbrugsstøtten, således at der ydes 
større beskyttelse mod importen af kornsubstitutter, olieholdige frø og proteiner.« 
Resultatet af afstemningen 
29 stemte for, 71 stemte imod, 8 stemte hverken for eller imod.