Udtalelse om Kommissionens forslag til Raadets direktiv om aendring og ajourfoering af direktiv 64/432/EOEF om veterinaerpolitimaessige problemer ved handel inden for Faellesskabet med kvaeg og svin (1) (94/C 133/10)

Raadet besluttede den 1. februar 1994 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennaevnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede Georges Proumens til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. februar 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 313. plenarforsamling af 23. og 24. februar 1994, moedet den 23. februar 1994, enstemmigt foelgende udtalelse.

OESU godkender Kommissionens forslag om at aendre direktiv 64/432/EOEF, saa de henved fyrre aendringer, som er foretaget i direktivet siden dets udsendelse, samles i ét enkelt dokument.

Endvidere godkendes de forbedringer og forenklinger, som foelger af denne kodificering; dog henvises der til bemaerkningerne og henstillingerne i det foelgende.

1. Generelle bemaerkninger

1.1. OESU noterer sig, at visse kontrolforanstaltninger, bestemmelser om opholdsperioder og visse proever udgaar.

Eksistensen af det store europaeiske marked og de indhoestede erfaringer, bl.a. med de proever, som nu udgaar, viser, at disse bestemmelser kan udgaa, enten fordi de er blevet foraeldede i koelvandet paa graensernes ophaevelse eller fordi de paagaeldende proever ikke laengere er noedvendige, fordi dyresundheden er god i Den Europaeiske Union.

1.2. Generelt boer Kommissionen opfordre medlemsstaternes kompetente myndigheder til at soerge for, at de resterende kontrolforanstaltninger bliver saa effektive som muligt, bl.a. i kraft af et dygtigt personale og et tilstraekkeligt antal inspektoerer og dyrlaeger.

1.3. Om bilagene noterer OESU, dog med forbehold af kommentarerne i det foelgende, at eventuelle aendringer vil blive foretaget af Den Staaende Veterinaerkomité.

Denne fremgangsmaade, som hovedsagelig gaelder tekniske og -veterinaervidenskabelige bestemmelser, har den fordel, at spoergsmaalene behandles af fagfolk, og at tilpasninger og aendringer kan foretages meget hurtigt. Hvis disse bestemmelser var nedfaeldet i selve direktivet, ville de skulle aendres efter den klassiske procedure for raadsdirektiver, hvilket er meget mere langsommeligt.

1.4. Den frygt, som OESU maatte naere over for en rent administrativ procedure, er ubegrundet, hvilket beror paa, at Veterinaerkomitéens medlemmer er fagfolk, og at denne procedure, som ikke er nogen ny foreteelse, ikke hidtil har foranlediget de kompetente administrationer til at tilegne sig utilboerlige befoejelser.

2. Saerlige bemaerkninger

2.1. I artikel 2, litra (a), boer definitionen paa bedrift angives in extenso med en henvisning til artikel 2 i direktiv 90/425/EOEF, som definitionen er identisk med. Dette vil goere det foreliggende forslag lettere at laese.

2.2. I samme artikel 2, litra (b), kan man komme i karambolage med de faktiske forhold, f.eks. hvis dyr, som foeres til et marked, ikke saelges, men vender tilbage til bedriften.

2.3. OESU mener, at udtrykket »le cas échéant« i artikel 3, stk. 1, er tvetydigt, i hvert fald i den franske udgave.

2.4. Bestemmelserne i artikel 4, stk. 1, er rent teoretiske, fordi der ikke foreligger kontrolmuligheder. En loesning bestaaende i et koeretoej, som plomberes ved afgang, er nok mulig, men ubrugelig ved langturstransport, hvor der stilles krav om foder, vand, hviletid osv.

2.5. Spoergsmaalet om udfyldelsen af det certifikat, som omtales i artikel 5, stk. 1, nemlig om det skal vaere paa bestemmelseslandets officielle eller et af dets officielle sprog, kan maaske nok volde visse problemer, men det forhold, at der foreligger en standardiseret certifikatmodel samt kvalifikationerne hos dem, der skal udfylde certifikatet, skulle kunne forebygge vanskeligheder. Enhver anden loesning ville have medfoert de samme ulemper.

2.6. De oevrige bestemmelser i artikel 5, som handler om de forskellige certifikater, der skal udstedes under transportens forskellige etaper, er meget indviklede, men kan naeppe undgaas, hvis man ikke vil give stoedet til lemfaeldige strukturer, der ville stride mod de forholdsregler, som skal traeffes.

3. Bemaerkninger til bilagene

3.1. Bilag A

3.1.1. Kapitel I - Punkt 1: en kvaegbedrift er tuberkulosefri, hvis sygdomsbehandlingsindsatsen er vel gennemfoert.

De ekstra krav, som stilles i I.1, kan give bedriften status som officielt tuberkulosefri, mens kravene i I.2 giver bedriften mulighed for at bevare denne status.

3.1.2. Kapitel I - Punkt 1, litra (a), er overfloedigt paa baggrund af kravene i 1(b) og (c). Dog kan et dyr, hvis infektionsmodstandsdygtighed svaekkes alvorligt, udvikle en klinisk tuberkulose ledsaget af tydelige symptomer, selv om reaktionen paa tuberkulinproeven er negativ.

3.1.3. Kapitel I - Punkt 1, litra (c), er delvis selvmodsigende. Status som »officielt tuberkulosefri« bortfalder, hvis et dyr har reageret positivt paa en intradermal tuberkulinproeve; dette kan forekomme, dersom proeven er udfoert inden for 30 dage efter dyrets indsaetning paa bedriften (alternativ til en tuberkulinproeve senest 30 dage foer dyrets indsaetning paa bedriften, jf. stk. 1(c)).

Burde man ikke noejes med det foerste alternativ, altsaa tuberkulinproeve hos modtageren, som vil have stoerre tillid til det, der udfoeres hos ham selv, og som vil kunne lade handelen ophaeve og faa saelgeren til at tage dyret tilbage; naturligvis vil saelgeren i begge alternativer goere alt for at levere et tuberkulosefrit dyr, for derved at undgaa problemer med en tilbagetagelse eller en nedslagtning paa stedet, dersom dyret har reageret positivt paa proeven.

Der er her kun tale om en hypotese; den alternative loesning er ligeledes rimelig.

3.1.4. Kapitel I - Punkt 2(b), er skrappere end 1(b). Det er kun naturligt, at en bedrift, der har gjort en indsats for at udrydde sygdommen, opnaar de samme fordele som tilsvarende officielt tuberkulosefri bedrifter, naar kvaegbestanden skal skiftes ud, forbedres eller goeres stoerre.

Kapitel I - Punkt 2(c): rutinetuberkulinproevernes hyppighed er proportionel med procentdelen af smitteramte bedrifter, hvor proeverne foretages langt hyppigere efter infektionens udryddelse.

3.1.5. Kapitel I - Punkt 3(b) omhandler betingelserne for at ophaeve en suspension af en bedrifts status som officielt tuberkulosefri efter indsigelse mod en positiv eller en usikker reaktion paa en tuberkulinproeve eller tuberkuloselaesioner konstateret efter dyrets nedslagtning paa et slagteri eller andetsteds.

3.1.6. Kapitel I - Punkt 4(a): en medlemsstat eller en del af en medlemsstat kan erklaeres for officielt tuberkulosefri, hvis mindst 99,9 % af bedrifterne har vaeret erklaeret for officielt tuberkulosefri i 10 aar og mindst 99,99 % i 6 paa hinanden foelgende aar.

3.1.7. Kapitel I - Punkt 4(c) indebaerer, at alt kvaeg skal slagtes paa slagteri og underkastes en koedundersoegelse af en embedsdyrlaege.

3.1.8. Kapitel I - Punkt 4(d): terminologisk usikkerhed. Mens man undersoeger en mistanke om tuberkulose, mister oprindelses- og transitbesaetningerne (hvilket udtryk ikke defineres nogen steder; i 1(b) tales der om sammensaetning) deres status som officielt tuberkulosefri, selv om denne status i henhold til 3(b) kun suspenderes i alvorligere tilfaelde, nemlig: positiv reaktion paa en tuberkulinproeve eller konstatering af tuberkulose ved en koedundersoegelse.

Tilsyneladende suspenderes den tuberkulosefri status i begge tilfaelde.

Punkt 5(b) og (c) indeholder en tilsvarende sammenblanding af ophaevelse og suspension af den tuberkulosefri status.

Punkt 6: skrivefejl paa fransk.

3.1.9. Kapitel II - Punkt 4: der skelnes mellem brucellosefri og officielt brucellosefri; med sidstnaevnte betegnelse attesteres det, at der ikke er foretaget vaccination.

Ifoelge Punkt 2(c) kan kvaeg fra en brucellosefri bedrift dog indsaettes paa en officielt brucellosefri bedrift (hvorved sidstnaevnte bedrifts status nedsaettes til brucellosefri i en periode paa to aar), dersom kvaeget har udvist en agglutinationstiter paa under 30 IE/ml. Ved et hoejere tal kan der ikke skelnes mellem vaccineret kvaeg og smittet kvaeg, da kvaeget i begge tilfaelde reagerer negativt paa en komplementbindingstest.

Af hensyn til harmonisering af resultaterne af de forskellige testmetoder i de nationale lovgivninger accepteres en vifte af laboratorieundersoegelser, som resulterer i negative reaktioner.

3.1.10. Kapitel II - Punkt 2(b) rejser atter spoergsmaalet om kontrol (under transporten) med ikke-kontakt med kvaeg med lavere sundhedsstatus.

Plombering af koeretoejet ved afgangen er en udmaerket idé, men plomberingen boer gentages under transporten, saa man kan overholde direktivet om beskyttelse af dyr, hvori der er nedfaeldet en maksimal transporttid uden foder, vand og hvile; man skal overholde artikel 5 i det foreliggende direktivforslag, hvori der henvises til det bilag A, som gennemgaas her (godkendte samlingssteder og markeder).

Alt dette vil i hoej grad besvaerliggoere transporten.

Under alle omstaendigheder vil det blive svaert at paavise fragtfoererens eventuelle ansvar paa det sundhedsmaessige plan.

3.1.11. Kapitel II - Punkt 3(b) fastlaegger klart, at en bedrifts status som officielt brucellosefri suspenderes, hvis det eller de mistaenkte dyr fjernes eller isoleres.

Der angives dog ingen frist (tredje afsnit) for genindfoerelse af bedriftens status, dersom laboratorieanalyserne viser sig at vaere negative.

3.1.12. Kapitel II - Punkt 4 tolererer vaccination paa brucellosefri bedrifter, dog med noeje begraensninger angaaende foelgerne af serumtest og angaaende

3.1.13. Punkt 5: kvaeg, der indsaettes paa bedriften.

3.1.14. Punkt 6 ophaever en bedrifts status som brucellosefri, hvis det indsatte kvaeg viser sig at vaere smittet.

Det praeciseres ikke, hvor laenge kvaeget skal isoleres, foer diagnosen stilles ved laboratorieundersoegelse eller epidemiologisk undersoegelse (vedroerende oprindelsesbedriften).

3.1.15. Kapitel II - Punkt 9: Kommissionen skal foreslaa, om en medlemsstat skal suspendere eller ophaeve en bedrifts status som officielt brucellosefri.

Hvem godkender og gennemfoerer dette forslag, eller hvem forkaster det ?

Det goer den kompetente nationale myndighed i en aand af gensidig tillid. Dette kan foere til tvivlstilfaelde, dersom forslaget forkastes. Under alle omstaendigheder traeffer Den Staaende Veterinaerkomité den endelige afgoerelse (direktivforslagets artikel 12 og 13).

Man kan naeppe naegte at udfoere de efterfoelgende rutineproever, som Kommissionen maatte anmode om, da der jo her er tale om handel inden for EF.

3.2. Bilag B

3.2.1. Punkt 26: en dyrlaege, der benytter officielt kontrolleret tuberkulin, har interesse i, at holdbarhedsdatoen er angivet paa beholderen og dermed medtages paa den foerste liste her i punkt 26.

3.2.2. Punkt 32(d) strammer fortolkningen af en intradermal tuberkulinproeve: »en fortykkelse i hudfolden paa mere end 2 mm«, idet 2 mm anses for usikkert og noedvendiggoer en ny tuberkulinproeve 42 dage senere (punkt 32 a).

3.3. Bilag D

3.3.1. Punkt F (i): efter »20 % af kreaturerne paa over 2 aar« foreslaas det at indsaette »udvalgt vilkaarligt« for at undgaa enhver form for tvetydighed angaaende de resterende 80 %, som ellers ikke ser ud til at skulle underkastes kontrol.

3.3.2. Punkt F (ii): »hvis der ikke er blevet registreret nogen tilfaelde« kan fortolkes som vaerende 0 %. Ville det ikke vaere bedre at aendre formuleringen til »hvis der hoejst er registreret 1 tilfaelde ud af 10 000, dvs. 0,01 %«.

3.4. Bilag E (II)

3.4.1. Denne oversigt over smitsomme sygdomme er lettere at aendre, fordi den figurerer i bilaget.

Maaske burde man af hensyn til en naermere praecisering af den sundhedsmaessige status i direktivforslagets artikel 10 foretage foelgende tilfoejelse: efter »de sygdomme, der er anfoert i bilag E (II)« til foejes »og som ikke er underkastet bestemmelser om en bedrifts, en regions eller en medlemsstats (officielt) sygdomsfri status«.

Bryssel, den 23. februar 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det oekonomiske og sociale Udvalg

(1) EFT nr. C 33 af 2. 2. 1994, s. 1.