Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Styrkelse af det transatlantiske samarbejde og den transatlantiske dialog"

(2001/C 221/20)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 30. november 2000 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Eksterne Forbindelser, som udpegede Ernst Erik Ehnmark til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 17. maj 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 382. plenarforsamling den 30.-31. maj 2001, mødet den 30. maj 2001, følgende udtalelse med 119 stemmer for og 2 hverken for eller imod.

Resumé af udtalelsen

a) ØSU støtter i høj grad det transatlantiske samarbejde og anbefaler, at det styrkes og udvides.

b) ØSU er bange for, at EU's og USA's holdninger til bilaterale og globale anliggender bliver stadig mere forskellige.

c) ØSU understreger, at et udvidet partnerskab og samarbejde skal baseres på gensidig forståelse og respekt for hinandens visioner, værdier, interesser og samfundsmodeller.

d) ØSU anbefaler, at det organiserede civilsamfund aktivt og energisk inddrages i partnerskabet. Dette er især vigtigt i det omfang, at der hyppigere forekommer modstridende og forskellige holdninger. Det organiserede civilsamfund kan yde et vigtigt bidrag til såvel forberedelsen som opfølgningen af aktiviteter i det transatlantiske samarbejde. En udvidet mellemfolkelig profil er især vigtig, når antallet af stridspunkter øges.

e) ØSU støtter udviklingen hen imod et mere tematisk samarbejde i betragtning af, at kriser skal gribes an fra en speciel vinkel.

f) ØSU foreslår fire prioriteter: globalisering og det multilaterale handelssystem, miljø og klimaforandring, fødevaresikkerhed og forbrugerbeskyttelse, social samhørighed og bæredygtige sociale systemer, der tager hensyn til den demografiske udvikling.

g) ØSU går stærkt ind for, at de eksisterende dialoger skal videreføres og styrkes. Det bør også overvejes at oprette taskforcer til forberedelse af tematiske drøftelser i forbindelse med topmøder mellem EU og USA. ØSU er rede til at yde bistand ved nedsættelsen af sådanne organer.

h) ØSU agter at spille en aktiv rolle i det transatlantiske samarbejde. Som den EU-institution, der repræsenterer det organiserede civilsamfund, kan ØSU give samarbejdet en merværdi.

i) I forbindelse med at ØSU i højere grad inddrages, foreslår ØSU, at der oprettes et årligt eller to-årligt forum til drøftelse af aktuelle anliggender af relevans og interesse for begge parter. ØSU er villig til at tilrettelægge det første transatlantiske forum i foråret 2002.

j) ØSU opfordrer til, at man på det forestående topmøde mellem EU og USA i Gøteborg tager føringen ved at udarbejde en global strategi for bæredygtig udvikling.

k) De kommende WTO-forhandlinger i Qatar vil vise, om EU og USA er i stand til at finde et fælles ståsted og forlige meningsforskelle. ØSU opfordrer det kommende topmøde i Göteborg mellem EU og USA til at tage afgørende skridt i den retning.

1. Indledning

1.1. I løbet af 1990'erne efter afslutningen på den kolde krig er det transatlantiske samarbejde mellem USA og EU blevet udvidet og har ændret karakter. Den nye karakter og begge parters følelse af fordele herved har gjort det muligt også at inddrage grupper af det organiserede civilsamfund i dialoger og samarbejdsinitiativer. Den nye transatlantiske dagsorden, der blev vedtaget i 1995, var et betydeligt skridt, da samarbejdet mellem EU og USA hermed blev udvidet til at omfatte hele rækken af politiske og økonomiske spørgsmål.

1.2. Den nye transatlantiske dagsorden var ligeledes vigtig i lyset af de tidligere diskussioner om muligheden for at oprette et frihandelsområde, der både omfatter EU og USA. Disse drøftelser mislykkedes, og spørgsmålet er ikke aktuelt i dag, men de var anledningen til at søge nye dimensioner og nye former for samarbejde.

1.3. Den nye transatlantiske dagsorden var begyndelsen til en ny balance mellem EU og USA. I foråret 2001 var det blevet indlysende, at EU spillede en mere og mere betydningsfuld rolle på internationalt plan og som international aktør. På samme tid har betydelige begivenheder i Amerika, især aftalen indgået i Quebec om at skabe et frihandelsområde for alle amerikanske stater, bortset fra Cuba, medvirket til at ændre scenen og betingelserne for yderligere udvikling af den nye transatlantiske dagsorden, og i det hele taget for hele det transatlantiske samarbejde.

1.4. Den nye transatlantiske dagsorden har virkelig øget samarbejdsordningernes problemløsningskapacitet uden at tilsidesætte det faktum, at der hele tiden opstår risici for konflikter og/eller divergerende holdninger, især i handelsspørgsmål. Man har dog med nogle få undtagelser generelt kunne tackle disse problemer, før de blev virkelig vanskelige.

1.5. Man kan forvente, at denne kapacitet også vil forblive tilstrækkelig i de kommende år. Som det er tilfældet ved alle former for samarbejde, der strækker sig over mange årtier, vil niveauet for gensidig forståelse og samstemmighed ændres i løbet af årene.

1.6. Det er muligt, at vi lige nu er vidne til begyndelsen af en periode, hvor der i højere og højere grad vil være meningsforskelle mellem USA og EU angående centrale bilaterale og globale anliggender. Hvis det er tilfældet, vil det blive endnu vigtigere, at dialogen mellem civilsamfundene på begge sider af Atlanten fungerer på tilfredsstillende vis, og at problemløsningsmekanismerne er passende.

1.7. Europa-Kommissionen har i en meddelelse om det fremtidige transatlantiske samarbejde(1) givet udtryk for, at forbindelserne mellem Europa og USA er det vigtigste strategiske samarbejde i verden, trods de vanskeligheder, der undertiden opstår.

1.8. ØSU støtter i høj grad dette udsagn. Samtidig vil ØSU igen give udtryk for den holdning, at et stigende antal meningsforskelligheder kan lægge nyt pres på samarbejdet.

1.9. ØSU har ikke fundet det relevant at undersøge alle de forskellige områder, hvor der helt sikkert vil forekomme meningsforskelligheder. Der er dog et område, hvor ØSU gerne vil give udtryk for sin holdning.

1.10. ØSU beklager, at der er store vanskeligheder med gennemførelsen af Kyoto-protokollen om de globale klimaspørgsmål efter meddelelsen om, at USA ikke længere støtter protokollen.

1.11. I denne udtalelse om det fremtidige transatlantiske samarbejde koncentrerer ØSU sine overvejelser om, hvordan samarbejdet og dialogerne kan styrkes i de kommende år. Når der er forskellige holdninger på politisk niveau, er det endnu vigtigere at styrke samarbejdet og dialogerne, idet man skal undgå misforståelser mellem de to sider og mere end nogensinde inddrage civilsamfundet.

1.12. I initiativudtalelsen behandler ØSU erfaringerne med det hidtidige transatlantiske samarbejde og foreslår en række foranstaltninger, der går ud på at styrke visse mekanismer og dialoger. Nu hvor USA har fået ny administration, er tiden inde til at undersøge erfaringerne på begge sider og til at fastsætte prioriteter for det fremtidige samarbejde.

1.13. Samtidig finder ØSU det relevant at overveje sin egen rolle inden for det transatlantiske samarbejde og de transatlantiske dialoger ud fra den tidligere nævnte betragtning om, at det organiserede civilsamfund på begge sider skal intensivere deres kontakter.

1.14. ØSU mener at kunne yde et konkret bidrag til samarbejdet og kontakterne ved at styrke dets egen dialog med alle parter i det amerikanske samfund. Med dette sigte fremsættes nogle specifikke forslag.

1.15. ØSU yder med denne udtalelse ligeledes et bidrag til topmødet mellem EU og USA, der vil blive afholdt i tilknytning til EU-topmødet i Gøteborg i juni 2001.

1.16. Den store udfordring for partnerskabet mellem EU og USA er at koncentrere sig om langsigtede fælles værdier og interesser - ikke kortsigtede problemer - for derefter at finde relevante spørgsmål og samarbejdsformer.

2. Det transatlantiske samarbejdes udvikling i 1990'erne

2.1. I starten af 1990'erne prægedes drøftelserne om det transatlantiske samarbejde af Sovjetunionens sammenbrud og afslutningen på den kolde krig. Man så nye muligheder for samarbejde om bilaterale og globale anliggender og tog nye initiativer med henblik på at strukturere samarbejdet.

2.2. Drøftelserne om et muligt transatlantisk frihandelsområde var et udtryk for, at man i 1990'erne følte, at mulighederne var uendelige. Til sidst var de dog ikke så uendelige, og man gik væk fra ideen om et transatlantisk frihandelsområde.

2.3. I midten af 1990'erne blev der oprettet en ny struktur for det transatlantiske samarbejde, nemlig det transatlantiske partnerskab og den transatlantiske dagsorden.

2.4. I 1995 nåede man til enighed om den nye transatlantiske dagsorden og tog hermed et betydningsfuldt skridt mod fastsættelsen af indholdet i samarbejdet og dialogerne. Den nye transatlantiske dagsorden fastsatte fire væsentlige målsætninger:

- Fremme fred, stabilitet, demokrati og udvikling overalt i verden.

- Tage de globale udfordringer op, herunder bekæmpelse af terrorisme og aktioner for miljøet.

- Bidrage til at stimulere verdenshandelen og skabe tættere økonomiske forbindelser.

- Bygge broer over Atlanten.

2.5. I forbindelse med sidstnævnte mål blev der iværksat en række kontaktinitiativer. De fire specifikke dialoger om virksomheder, arbejdskraft, forbrugere og miljø går tilbage til 1995.

2.6. Den nye transatlantiske dagsordens struktur indebærer to årlige topmøder, en gennemarbejdet tjenestemandsstruktur og en række uformelle kontakter med henblik på at afdække problemer og muligheder i partnerskabet. Det organiserede civilsamfund har kun været meget lidt inddraget i arbejdet med den nye transatlantiske dagsorden.

2.7. I 1998 iværksattes også det transatlantiske økonomiske partnerskab (TEP) med det formål på ny at fremme samarbejdet mellem EU og USA om handel og investeringer inden for rammerne af den nye transatlantiske dagsorden.

3. Erfaringerne med det transatlantiske samarbejde i 1990'erne

3.1. Europa-Kommissionen har sammenfattet en del af de hidtidige samarbejdserfaringer i følgende sætning: "Selv om der af og til opstår problemer mellem EU og USA i politiske anliggender på grund af forskelle i deres institutionelle strukturer og administrative praksis, er det stadig sådan, at samarbejdet mellem Europa og USA er det vigtigste strategiske samarbejde i verden".

3.2. Kommissionen har udover dette generelle udsagn foretaget en relevant analyse og har i denne anledning afdækket seks væsentlige grunde til de forekomne problemer:

- De begrænsninger, der pålægges USA's udøvende myndigheder af lovgivningsprocessen i kongressen, som især dikteres af indenrigspolitiske hensyn

- De institutionelle begrænsninger, som traktaterne pålægger EU, og de strukturelle restriktioner i EU's beslutningsproces

- Forskellene i beredvillighed til at bruge økonomiske ressourcer på at fremme globale miljøstandarder

- De forskellige grader af forbrugertolerance over for spørgsmål som gensplejsede organismer

- Centralregeringens manglende forfatningsmæssige belæg for at lægge forpligtelser på forvaltningsorganer og enkeltstater i forbindelse med deres samarbejde med EU

- De vanskeligheder, som umiddelbar og fuld gennemførelse af WTO-reglerne rejser for begge parter.

Kommissionen tilføjer, at en politisk ledelse på højt plan og et engagement fra begge sider skulle kunne medvirke til at klare disse vanskeligheder.

3.3. ØSU bifalder den klare formulering i Kommissionens analyse og erklærer sig enig i indholdet. En drøftelse af det fremtidige samarbejde skal bygge på en vis grad af åbenhed og oprigtighed under behandlingen af hidtidige og fremtidige problemer og vanskeligheder. Kommissionens meddelelse er inspirerende læsning for alle berørte parter i det transatlantiske samarbejde.

3.4. ØSU's bemærkninger til det fremtidige transatlantiske samarbejde støtter Kommissionens konklusioner. Kombinationen af forfatningsmæssige og institutionelle faktorer samt faktorer relateret til offentlighedens holdning har ofte skabt store hindringer for nye initiativer. På den anden side skal det understreges, at den nye transatlantiske dagsorden har bidraget væsentligt til udvidelsen af kontakter og dialoger og har medvirket til at bringe nye spørgsmål frem i lyset.

3.5. Samtidig er der opstået handelsstridigheder og andre problemer, der ikke har noget at gøre med den nye transatlantiske dagsordens mekanismer. Det faktum, at det har krævet store anstrengelser at løse mange af disse problemer, viser, at mekanismerne ikke har været tilstrækkelige. Man har konstateret, at handelsstridighederne kun vedrører 1-1,5 % af den samlede bilaterale handel. Fra amerikansk side har man også noteret, at nogle uafgjorte sager, såsom gensplejsede afgrøder, hurtigt kunne udvikle sig til en stridighed af stort omfang.

3.6. ØSU bemærker dog også, at repræsentanterne for de organisationer, der deltager aktivt i dialoger og seminarer mellem EU og USA, i de sidste par år har hævdet, at tiden er inde til at iværksætte nye initiativer med henblik på at styrke partnerskabet.

3.7. Repræsentanter for erhvervslivet, forbrugerne og miljøbevægelser har i forskellig grad peget på samme behov. Repræsentanter for USA's fagbevægelse har fremsat det synspunkt, at deres bilaterale kontakter er godt indarbejdet inden for de eksisterende europæiske og globale fagforbund.

3.8. ØSU har især i forbindelse med dets kontakter med det organiserede civilsamfund i EU og USA noteret sig følgende kommentarer og observationer:

USA's engagement i det transatlantiske samarbejde er blevet opfattet som svagere end før. Dette vil helt sikkert føre til en ændret atmosfære inden for den nye transatlantiske dagsorden. Samtidig har man under mange drøftelser understreget den prioritet, som USA tillægger forbindelserne med andre dele af det amerikanske kontinent.

Der blev opnået bred enighed om behovet for at styrke den nye transatlantiske dagsorden og dialogerne samt for at skabe nye samarbejdsmekanismer. Spørgsmålene kan dog ikke vælges ud fra, om det er sandsynligt, at de kan danne grundlag for konsensus. Det ville snarere være tilrådeligt at udvælge de spørgsmål, som der er meget divergerende opfattelse af og løsninger til, men hvorom en dialog kan være inspirerende for begge parter.

Man har i høj grad støttet en aktiv og ihærdig deltagelse fra det organiserede civilsamfundets side. Man har man dog konstateret, at de indenlandske kontakter mellem ikke-statslige organisationer og det organiserede civilsamfund var mindre udbredt i USA end i EU.

Dialogerne, der er oprettet inden for rammerne af den nye transatlantiske dagsorden kan ikke føres uden stærkt statsligt engagement. Dette gælder især erhvervsdialogen, men ligeledes andre dialoger. Spørgsmålet om finansiel støtte til dialogerne blev taget op, specielt i tilknytning til miljødialogen.

Den usædvanligt store produktivitetsstigning i USA's industri i det sidste årti er ofte blevet nævnt i forbindelse med de store investeringer i IKT og i udvikling af menneskelige ressourcer. Disse spørgsmål blev nævnt som et muligt område for yderligere bilateral analyse og sammenligning.

Relationerne på arbejdsmarkedet i USA blev stadig mere problematiske i forhold til erhvervslivet og den nye administration. I denne forbindelse var det indlysende, at EU kunne tilvejebringe inspirerende information og synspunkter.

4. Centrale emner og spørgsmål for det transatlantiske partnerskab

4.1. Det virker relevant at koncentrere opmærksomheden om centrale spørgsmål for det transatlantiske partnerskab i de næste fire år eller mere, før man drøfter målene for de udvidede dialoger og kontakter.

4.2. De fire dialoger, der blev oprettet i 1995 - virksomheder, arbejdskraft, forbrugere og miljø - har ikke alle været vellykkede. Det er tydeligt, at erhvervsdialogen har fungeret meget tilfredsstillende og har ført til konklusioner, der har medvirket til at løse problemer inden for den bilaterale handel og industri. Det samme kan siges om forbrugerdialogen, der har givet inspiration til lovgivningen på begge sider af Atlanten. Dialogen om arbejdsmarkedsspørgsmål har i vid udstrækning fundet sted inden for rammerne af bilaterale fagforeningskontakter. I miljødialogen har man kun delvist opnået målene. Selv om det startede godt, har man senere været nødsaget til at indstille arbejdet p.g.a. manglende ressourcer fra amerikansk side. I forbindelse med nogle dialoger har balancen mellem emner og mødemekanismer været vanskelig. Som en af repræsentanterne for erhvervslivet har beskrevet situationen, har det nogle gange været vigtigere at afholde og tilrettelægge møder end at undersøge, om der var relevante emner at diskutere.

4.3. I denne henseende er det særlig vigtigt, at de forskellige spørgsmål - bortset fra aktuelle kriserelaterede spørgsmål - man vælger at arbejde med i forbindelse med den nye transatlantiske dagsorden er både relevante på langt sigt og for det gensidige arbejde. Europa-Kommissionen har ud fra sine egne analyser fastsat otte områder med mere strategiske dimensioner og har foreslået, at den nye transatlantiske dagsorden skulle være mere koncentreret om en eller to af disse områder af gangen.

4.4. De otte områder, som Kommissionen har fastlagt, er følgende:

a) Nye sikkerhedsmæssige udfordringer

b) Globalisering og det multilaterale system

c) Bekæmpelse af kriminalitet, især organiseret kriminalitet

d) Energi - forberedelse for fremtiden

e) Spørgsmål angående forbrugerbeskyttelse, især fødevaresikkerhed

f) Makroøkonomiske anliggender

g) Bekæmpelse af fattigdom i udviklingslandene

h) Informationssamfundet og dets indvirkning på produktion, arbejdsliv osv.

Rådet (almindelige anliggender) har tilføjet et niende område, nemlig miljøet og klimaforandring.

4.5. Kommissionen foreslår, at disse områder inddeles i prioriteringsområder, således at man i forbindelse med arbejdet med den nye transatlantiske dagsorden kan koncentrere sig om et begrænset antal områder hvert år og ikke gå over til nye områder, før man har opnået nogle resultater.

4.6. ØSU er enig i, at arbejdet med den nye transatlantiske dagsorden skal være mere målrettet, således at potentialet for at opnå resultater øges. Sagen er dog, at enhver form for resultater helt sikkert er afhængig af en gensidig vilje til og ambition om at arbejde for at opnå resultater - om det så er i form af aftaler eller iværksættelse af nye projekter, programmer eller initiativer på nationalt plan.

4.7. ØSU er ligeledes enig i, at de foreslåede otte områder er relevante. De er meget omfattende og afspejler spørgsmål af høj prioritet for én eller begge parter. ØSU har ikke indsigelser mod nogle af områderne på listen.

4.8. ØSU vil dog set ud fra civilsamfundets side især understrege nedenstående områder i betragtning af at disse meget specifikt afspejler brede borgergruppers overvejelser og interesser på begge sider af Atlanten.

- Globalisering og det multilaterale handelssystem: Dette område skulle omfatte opbygningen af en støtte fra EU's og USA's side til omformning af det multilaterale handelssystem, fremme af en bæredygtig, global og økonomisk vækst og udvikling, herunder overholdelse af ILO's grundlæggende arbejdsnormer, fælles indsats til fremme, gennemførelse og styrkelse af OECD-retningslinjerne for multinationale virksomheder(2) og forberedelse af den næste WTO-forhandlingsrunde.

- Miljø og klimaforandring: Dette område kunne både omfatte forberedelser til Rio+ 10-konferencen og udarbejdelsen af nye strategier til bekæmpelse af klimaforandring.

- Fødevaresikkerhed og spørgsmål angående forbrugerbeskyttelse: På dette område skal man især imødegå forbrugernes store frygt, idet disse mener, at sikre fødevarer er en mangelvare.

- Social samhørighed og bæredygtige sociale systemer i lyset af de demografiske tendenser: Dette område vil imødekomme store grupper af civilsamfundets interesser, og man vil i denne forbindelse tage spørgsmål op, der haster mere og mere.

ØSU har også taget andre områder i betragtning i lyset af det organiserede civilsamfunds synspunkter. De fleste af dem kan omfattes af Kommissionens liste eller af de fire ovennævnte områder. Blandt disse områder kan nævnes indvandring og digital sikkerhed. Hvad angår udvælgelsen af områder for fremtidigt transatlantisk samarbejde vil ØSU dog specielt henlede opmærksomheden på området bæredygtig udvikling, der specifikt kommenteres i kapitel 8, samt på spørgsmål om arbejdslivets udvikling i den nye IKT-økonomi.

4.9. Generelt slår ØSU altså i høj grad til lyd for, at man inkluderer områder, der er af stor relevans for det organiserede civilsamfund.

4.10. Kommissionen foreslår et rullende program for topmøderne mellem EU og USA, der baseres på udvalgte emner og spørgsmål, og som sikrer en top-down-metode med fokus på opnåelse af resultater.

4.11. ØSU tvivler på, at iværksættelsen af en top-down-metode i alle tilfælde vil være det mest hensigtsmæssige, hvis der skal opnås resultater, der går videre end til det næste topmøde.

4.12. ØSU vil i høj grad anbefale, at udviklingen af det transatlantiske partnerskab baseres på en parallel anvendelse af bottom-up- og top-down-procedurer. Bottom-up-proceduren vil bevirke, at civilsamfundet i højere grad inddrages. Dette aspekt skal ikke undervurderes. Samtidig er top-down-metoden selvfølgelig nødvendig under drøftelserne i forbindelse med topmøderne.

4.13. Kommissionen foreslår, at resultaterne af topmøderne kan præsenteres på forskellige måder. Lederne kunne instruere tjenestemænd om inden for en specifik tidsfrist at udtænke mulige løsninger på et problem, forslag til samarbejde eller at fremlægge EU's og USA's stillingtagen forud for internationale forhandlinger.

4.14. Derudover vil ØSU foreslå, at et andet muligt udfald af topmødet mellem EU og USA kunne være en beslutning om at inddrage store grupper af civilsamfundet under forberedelsen eller udarbejdelsen af standpunkter og til overvågning og opfølgning af nye initiativer.

4.15. Der er altid en fare for, at arbejdet i forbindelse med topmøder ligger for fjernt fra de almindelige borgeres liv og synsfelt.

4.16. ØSU vil gerne fremsætte nogle yderligere kommentarer, især angående de fire dialoger, der blev iværksat i 1995.

4.17. Dialogen om erhvervs- og industrispørgsmål har været den mest succesfulde af de iværksatte dialoger. ØSU støtter det synspunkt, at dialogen skal fortsætte, hvilket flere deltagere i dialogen ligeledes har givet udtryk for.

4.18. Hvad angår fagforeninger, forekommer der flere kontakter og drøftelser uden for dialogen end inden for denne. Dog ville fagbevægelsen måske finde det interessant at deltage i nye initiativer.

4.19. Dialogen om forbrugerspørgsmål har været meget aktiv og helt igennem succesfuld. Det er mere eller mindre nødvendigt, at arbejdet i forbindelse hermed fortsættes. Denne dialog skal naturligvis være tæt tilknyttet nye områder såsom forbrugerbeskyttelse og det multilaterale handelssystem.

4.20. Dialogen om miljøspørgsmål, som er indstillet på grund af manglende finansielle ressourcer fra USA's side, bør igangsættes igen. Denne dialog er særdeles vigtig, især på grund af EU's og USA's forskellige prioriteter på miljøområdet. Dialogen spiller en vigtig og bydende nødvendig rolle, idet den medvirker til at samstemme USA's og EU's holdninger. Det kan ikke være noget problem at finde centrale spørgsmål at behandle. Det lader til, at de forskellige synspunkter blandt deltagere på hver side af Atlanten har været noget af et problem. I hvert fald anbefaler ØSU, at miljødialogen indledningsvis integreres i en ny satsning på bæredygtig udvikling, nemlig i form af en taskforce.

5. Styrkelse af det transatlantisk partnerskabs strukturer og former

5.1. ØSU fremhæver igen, at det transatlantiske partnerskab ikke udelukkende skal have en top-down-struktur. Det skal tilføjes en bottom-up-dimension.

5.2. I overensstemmelse med denne holdning vil ØSU fremsætte nogle bemærkninger til det transatlantiske partnerskabs struktur og form i de næste fire år.

5.3. De emner, der er valgt til topmødet (med eller uden høring af det organiserede civilsamfund) kunne forberedes parallelt ad officielle kanaler og med inddragelse af civilsamfundet. I nogle tilfælde kunne dette foregå inden for rammerne af én af dialogerne. I andre tilfælde kunne det være passende at oprette en taskforce med specifikt mandat og specifik tidsfrist. En sådan taskforce kunne få mandat til at medvirke til forberedelsen af et emne for et topmøde mellem EU og USA. Taskforcen bør ses som en mulighed for at samle forskellige interessenter fra begge sider om et fælles område. Spørgsmålet om bæredygtig udvikling kunne være et godt eksempel.

5.4. Det bør nævnes, at taskforcer - ligesom dialogerne i de sidste par år - bør have mulighed for at tilrettelægge debatter, seminarer og høringer.

5.5. Hvad angår muligheden for en dialog mellem dialogerne er det blevet tydeligt, at der ikke for øjeblikket er nogen egentlig interesse for sådanne initiativer.

5.6. Kommissionen bemærker i sin meddelelse, at Europa-Parlamentet i fremtiden bør inddrages mere i det transatlantiske partnerskab. ØSU bifalder i høj grad dette forslag.

5.7. ØSU understreger, at det organiserede civilsamfund i fremtiden også bør inddrages mere aktivt i det transatlantiske partnerskab. Især med henblik på at øge offentlighedens kendskab til spørgsmål og emner, der drøftes på topmøder mellem EU og USA, er det nødvendigt aktivt at inddrage det organiserede civilsamfund.

5.8. ØSU's rolle i det transatlantiske partnerskab tages op i kapitel 7.

5.9. De økonomiske ressourcer for de forskellige former for transatlantisk partnerskab og samarbejde skal drøftes yderligere. Det er bekymrende, at den vigtige dialog om miljøet er indstillet på grund af manglende midler.

5.10. ØSU foreslår, at der skal fastsættes årlige budgetrammer for det transatlantiske samarbejde og de transatlantiske dialoger i fremtiden og for andre former for forberedelse og opfølgning. Gruppen af seniordiplomater i strukturen for den nye transatlantiske dagsorden kunne få et specielt ansvar for tildeling af ressourcer.

5.11. Endelig foreslår ØSU også, at det overvejes at indlede dialoger svarende til dem, der gennemføres i den nye transatlantiske dagsorden mellem EU og Japan.

6. Handelsspørgsmål

6.1. Kontroversielle handelsspørgsmål har voldt vanskeligheder for det transatlantiske partnerskab i de sidste fem til ti år. I betragtning af, at EU og USA er de to største økonomier i verden, som har en dominerende position inden for verdenshandlen, er det ikke overraskende, at der regelmæssigt dukker kontroversielle handelsspørgsmål op til overfladen.

6.2. Det er dog alligevel overraskende, at visse handelsspørgsmål har overlevet så mange forsøg på at løse dem. Et sådant er bananproblemet, der dog for nyligt er blevet løst på tilfredsstillende vis.

6.3. Hertil skal tilføjes spørgsmål, hvor der er meget store kløfter, såsom spørgsmålet om gensplejsede afgrøder.

6.4. Da ØSU repræsenterer en bred vifte af civilsamfundet, spiller ØSU dog en naturlig rolle i forbindelse med bedømmelsen af mekanismerne til løsning af handelskonflikter. ØSU vil udvikle dette synspunkt i en kommende udtalelse i lyset af WTO-forhandlingerne.

6.5. Det er indlysende, at der skal iværksættes nye foranstaltninger for at etablere hurtigere og mere effektive mekanismer til løsning af handelskonflikter. I sidste ende er det et spørgsmål om politisk lederskab. Problemet er, at handelskonflikter meget hurtigt når til at punkt, hvor de skader store samarbejdsområder, hvilket er uacceptabelt.

Det er ØSU's holdning, at den afgørende faktor i sidste ende er, at begge parter er rede til at efterkomme og gennemføre WTO's beslutninger, når og hvis stridighederne mellem EU og USA når op på dette niveau. Det er en afgørende faktor, der også har konsekvenser for andre lande. Det ville være skæbnesvangert, hvis de største økonomier i verden undergravede WTO. Samtidig skal man gøre alt, hvad man kan for at løse stridigheder, inden de når op på WTO-niveau.

6.6. Indledningen af en ny WTO-forhandlingsrunde er et vigtigt emne af stor fælles interesse. ØSU mener, at det er meget væsentligt, at EU og USA kan skabe en fælles platform i lyset af den nye WTO-forhandlingsrunde - en platform, der bærer et tydeligt budskab om støtte til frihandel og til grundlæggende arbejdstagerrettigheder i handelssektoren.

6.7. EU har besluttet at afskaffe tolden på alle produkter fra de 49 fattigste lande i verden, bortset fra told på våben. Dette er en principiel beslutning uden hensyntagen til, at reglerne om overgangsperiode stadig er gældende for nogle produkter.

6.8. ØSU giver sin fulde støtte til denne beslutning og håber, at USA vil være villig til at træffe en lignende beslutning.

6.9. For de fattige lande er afskaffelsen af tolden på deres produkter et meget værdifuldt skridt på vejen mod økonomisk vækst.

De største økonomier i verden bør på dette område påtage sig et fælles ansvar.

7. ØSU's rolle

7.1. I nærværende udtalelse argumenterer ØSU for i højere grad at inddrage det organiserede civilsamfund i forberedelsen af og opfølgningen på nye emner og spørgsmål inden for det transatlantiske partnerskab.

7.2. Dette fører til spørgsmålet om ØSU's rolle.

7.3. ØSU er den eneste institution i EU, der repræsenterer det organiserede civilsamfund i bred betydning. ØSU udvikler denne rolle i tæt kontakt og samarbejde med de andre EU-institutioner, især Parlamentet og Kommissionen.

7.4. Ifølge ØSU er det logisk, at ØSU på denne baggrund ligeledes bør have en rolle inden for det transatlantiske partnerskab og den transatlantiske dagsorden.

7.5. Én af opgaverne kunne bestå i at tilrettelægge et årligt eller halvårligt forum om relevante spørgsmål i forbindelse med det transatlantiske partnerskab. Et sådant forum kunne være et redskab til forberedelse af et forestående topmøde samt en støtte under opfølgningen på tidligere topmøder.

7.6. Forummet skulle samle repræsentanter for det organiserede civilsamfund på begge sider af Atlanten. ØSU vil overveje dette initiativ yderligere med henblik på at fremsætte et konkret forslag sidst på året. Dette skulle gøre det muligt at tilrettelægge et første transatlantisk forum i foråret 2002.

7.7. ØSU er rede til at bistå ved oprettelsen af taskforcer.

7.8. Den aktive inddragelse af ØSU vil også have et andet og ikke uvæsentligt resultat. Gennem denne inddragelse vil ØSU være i stand til at bistå ved identificeringen af fremtidige stridsspørgsmål. I overensstemmelse med tidligere bemærkninger i udtalelsen bliver det mere nødvendigt at styrke problemløsningsmekanismerne, og dette vil indbefatte identificering af eventuelle fremtidige konflikter på et tidligt stadium.

8. Skabelse af fremtiden for vores generation og for den næste

8.1. Et af de store emner for de politiske drøftelser i EU i dette forår, er skabelsen af fremtiden for vores generation og for den næste. Med bæredygtig udvikling for øje har den politiske debat været koncentreret om økonomiske, sociale og miljømæssige dimensioner. En første politisk beslutning planlægges vedtaget på EU-topmødet i juni i år.

8.2. At bygge fremtiden i vores globaliserede arbejds- og tankeverden kan ikke realiseres af én gruppe af lande. Dette vil i sidste ende kræve en global indsats af alle grupper af lande.

8.3. Bare ti år efter afslutningen på den kolde krig og i en periode, hvor offentligheden bliver mere og mere klar over den uholdbare udvikling inden for klima, fødevarer og transport, bare for at nævne nogle få eksempler, er det tid til at træffe nye foranstaltninger for at skabe en politik for bæredygtig udvikling med globale dimensioner.

8.4. Det er kun en begyndelse, men en begyndelse med en langsigtet horisont.

8.5. ØSU opfordrer til, at det forestående topmøde mellem EU og USA skal tage føringen ved at udforme en global strategi for en politik for bæredygtig udvikling.

Bruxelles, den 30. maj 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) KOM(2001) 154 endelig af 20.3.2001.

(2) OECD-retningslinjerne for multinationale virksomheder er henstillinger, som 30 OECD-regeringer sammen med Argentina, Brasilien og Chile har fremsat til multinationale virksomheder, der udøver aktiviteter i eller fra disse lande. Det er ikke-bindende principper og standarder for ansvarlig erhvervspraksis. Retningslinjerne er omfattende og dækker ti områder: koncepter og principper, generelle politikker, åbenhed, beskæftigelse og arbejdsmarkedsforhold, miljø, bekæmpelse af bestikkelse, forbrugerinteresser, videnskab og teknologi samt konkurrence og beskatning. For at retningslinjerne kan være effektive skal de gennemføres og styrkes på behørig vis. Den transatlantiske dialog bør tilskynde hertil. Regeringerne har nu mulighed for at øge kendskabet til retningslinjerne samt at sørge for, at de respekteres af virksomheder verden over. Dette vil dog kræve et samarbejde mellem EU og USA på den ene side og det organiserede civilsamfund på den anden.