21. er modstander af en fælles EU-regel om et mindstebeløb, hvori der ikke kan gøres udlæg, og mener,
at det bør være op til skyldneren at påberåbe sig de respektive nationale regler om beløb, hvori der ikke kangøres udlæg;
22. mener, at skyldneren bør have mulighed for at appellere og afværge udlægget gennem sikkerheds-
stillelse; navnlig må sagsøgte i tilfælde af en indsigelse mod eller en påstand om annullation af udlægsken-delsen ikke blive stillet ringere med hensyn til principperne for og varigheden af proceduren;
23. er af den opfattelse, at forvaltningskonti i særlig grad skal beskyttes mod udlæg; mener, at der bør
kunne foretages udlæg i fælles konti, forudsat at der er passende garantier og beskyttelsesforanstaltningermed hensyn til rettigheder for andre end skyldneren;
24. understreger, at det i relation til forkyndelse af udlægskendelser skal sikres, at der indføres fælles
standarder (f.eks. ved anvendelse af standardformularer) inden for EU for kommunikationen mellem retterog banker;
25. mener, at kendelser om udlæg bør fremsendes på en måde, der garanterer forkyndelse for banken
den første dag efter udstedelse og fuldbyrdelse af kendelsen inden for 24 timer efter, at kontoen er iden-tificeret; mener, at der bør udgå en formel notifikation fra banken til den retshåndhævende myndighed samttil kreditor om, hvorvidt det skyldige beløb er blevet sikret; mener, at banken ligeledes formelt bør notificere
skyldneren, når kendelsen om udlæg træder i kraft; er af den opfattelse, at formelle standardmeddelelser,
tilgængelige på alle EU's officielle sprog, som overflødiggør eller reducerer behovet for oversættelse, der ertilpasset modtageren, vil være at foretrække;
26. er af den opfattelse, at regler herom i givet fald vil skulle udstedes i form af en forordning;27. opfordrer Kommissionen til, inden der fremsættes et forslag, at afklare de ubesvarede og til dels
vanskelige spørgsmål gennem indgående og omfattende undersøgelser og navnlig at foretage en konsekvens-analyse;
28. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.
P6_TA(2007)0487
Den Europæiske Ombudsmands årsberetning (2006)
Europa-Parlamentets beslutning af 25. oktober 2007 om Den Europæiske Ombudsmands årsberet-
ning 2006 (2007/2131(INI))
Europa-Parlamentet,
— der henviser til Den Europæiske Ombudsmands årsberetning 2006,
— der henviser til EF-traktatens artikel 195, 230 og 232,
— der henviser til artikel 43 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder,
— der henviser til Europa-Parlamentets afgørelse 94/262/EKSF, EF, Euratom af 9. marts 1994 vedrørende
ombudsmandens statut og de almindelige betingelser for udøvelsen af hans hverv (1),
(1) EFT L 113 af 4.5.1994, s. 15. Afgørelse ændret ved afgørelse 2002/262/EF, EKSF, Euratom (EFT L 92 af 9.4.2002,
s. 13).16.10.2008 DA C 263 E/657 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 25. oktober 2007
— der henviser til sin beslutning af 6. september 2001 om ændring af artikel 3 i Ombudsmandens
statut (1),
— der henviser til rammeaftalen om samarbejde, som blev indgået mellem Europa-Parlamentet og
Ombudsmanden den 15. marts 2006 og trådte i kraft den 1. april 2006,
— der henviser til Kommissionens meddelelse af 5. oktober 2005: »Empowerment to adopt and transmit
communications to the European Ombudsman and authorise civil servants to appear before the Euro-pean Ombudsman« (SEK(2005)1227),
— der henviser til Den Europæiske Ombudsmands skrivelse til Europa-Parlamentets formand af 11. juli
2006, der har til formål at fremme proceduren for ændring af statutten,
— der henviser til forretningsordenens artikel 195, stk. 2, andet og tredje punktum,
— der henviser til betænkning fra Udvalget for Andragender (A6-0301/2007),
A. der henviser til, at Den Europæiske Ombudsmands årsberetning 2006 formelt blev forelagt for Parla-
mentets formand den 12. marts 2007, og at ombudsmanden, Nikiforos Diamandouros, forelagde den
for Udvalget for Andragender den 2. maj 2007 i Bruxelles,
B. der henviser til, at det i artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder hedder, at »enhver har ret til
at få sin sag behandlet uvildigt, retfærdigt og inden for en rimelig frist af Unionens institutioner ogorganer«,
C. der henviser til, at det i EF-traktatens artikel 195, stk. 1, og i chartret om grundlæggende rettigheders
artikel 43 hedder, at »enhver unionsborger samt enhver fysisk eller juridisk person med bopæl ellerhjemsted i en medlemsstat har ret til at klage til Den Europæiske Ombudsmand over tilfælde af fejlog forsømmelser i forbindelse med handlinger foretaget af Unionens institutioner, organer, kontorer ogagenturer med undtagelse af Den Europæiske Unions Domstol under udøvelsen af deres domstolsfunk-tioner«,
D. der henviser til, at det i forbindelse med det stadig mere udbyggede deltagelsesdemokrati i Europa og
bedre formidling af Den Europæiske Union til dens borgere er afgørende, at borgerne fra de europæiskeinstitutioner og organer modtager hurtige og substantielle svar på deres henvendelser, klager og andra-gender, og som henviser til, at det er afgørende, at disse institutioner og organer har tilstrækkeligebudget- og personaleressourcer til at sikre, at borgerne modtager sådanne hurtige og substantielle svar,
E. der henviser til, at selv om der er gået halvanden valgperiode siden vedtagelsen af beslutningen af
6. september 2001, hvori Parlamentet godkendte Den Europæiske Ombudsmands kodeks for god for-
valtningsskik, har de andre ledende EU-institutioner endnu ikke efterkommet Parlamentets indtræn-
gende opfordring til at bringe deres praksis i overensstemmelse med bestemmelserne i denne kodeks,
F. der henviser til, at selv om antallet af klager i 2006 stabiliserede sig på det allerede høje niveau for
2004, lå over tre fjerdedele af dem uden for Ombudsmandens mandat, hovedsaglig fordi de ikke varrettet mod en fællesskabsinstitution eller et fællesskabsorgan,
G. der henviser til, at der i 95 af sagerne (svarende til 26 % af de undersøgte sager) ikke kunne konstateres
nogen form for fejl eller forsømmelser,
(1) EFT C 72 E af 21.3.2002, s, 336.C 263 E/658 DA 16.10.2008 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 25. oktober 2007
H. der henviser til, at Ombudsmandens og Udvalget for Andragenders aktiviteter fortsat skal være adskilte
og som hovedregel bør omfatte gensidig udveksling af deres respektive sager med endelig virkning forat undgå konflikter for så vidt angår deres respektive beføjelser,
I. der henviser til, at der i 2006 på den ene side kunne observeres et betragteligt fald i antallet af sager
om fejl og forsømmelser, der blev løst med mindelige løsninger, og på den anden en betydelig stigning iantallet af undersøgelser, der blev afsluttet med kritiske bemærkninger, samt en lavere grad af accept iinstitutionerne af Ombudsmandens udkast til henstillinger,
J. der henviser til, at hverken de kritiske bemærkninger i de afgørelser, der afslutter sager med uoprettelige
fejl eller forsømmelser, eller henstillinger og særlige beretninger har bindende virkning, idet Ombuds-mandens beføjelser er vendt mod at stimulere Den Europæiske Unions institutioner og organer til selv-regulering snarere end mod at afhjælpe tilfælde af fejl eller forsømmelser,
K. der henviser til, at forelæggelsen af en særlig beretning for Europa-Parlamentet fortsat er Ombudsman-
dens ultimative middel, når en institution nægter at efterleve Ombudsmandens henstilling,
L. der henviser til, at Parlamentet siden Nice-traktatens ikrafttræden har haft samme ret som medlemssta-
terne, Rådet og Kommissionen til at indbringe sager for EF-Domstolen vedrørende manglende kompe-tence, overtrædelse af et væsentligt procedurekrav, overtrædelse af EF-traktaten eller af retsregler vedrø-rende dens anvendelse eller magtmisbrug,
M. der henviser til, at Ombudsmanden i 2006 har udvist en velovervejet brug af sine beføjelser, da han
forelagde to særberetninger (
1) for Parlamentet, efter at Kommissionen og Rådet havde forkastet det
respektive forslag til henstilling,
N. der henviser til, at Ombudsmandens nye tiltag vedrørende Kommissionen, der går ud på at fremme
servicekultur som en integreret del af god forvaltningsskik og et uomgængeligt redskab til at ændre
mangelfulde handlinger eller en mangelfuld opførsel til det bedre, skal iværksættes overalt og i fuldenighed,
O. der henviser til, at Ombudsmandens kritiske kommentarer om 41 tilfælde af fejl og forsømmelser i
årsberetningen 2006 (kritiske bemærkninger, forslag til henstillinger og særlige beretninger) kan bidragetil at undgå gentagelse af fejl og forsømmelser i fremtiden, såfremt de pågældende EU-institutioner ellerEU-organer træffer og gennemfører passende foranstaltninger,
P. der henviser til, at det frivillige samarbejde, som Ombudsmanden over de seneste ti år har etableret i det
europæiske netværk af ombudsmænd, fungerer som et fleksibelt system til udveksling af oplysninger og
bedste praksis og til henvisning af klagere til ombudsmænd eller andre lignende instanser, som måttevære bedre i stand til at hjælpe dem,
Q. der henviser til, at Ombudsmandens rolle som beskytter af de europæiske borgere takket være hans
autonomi og Europa-Parlamentets demokratiske kontrol med hans aktiviteters gennemsigtighed harudviklet sig gennem de mere ti år, der er gået, siden embedet blev oprettet,
R. der henviser til, at Ombudsmanden har erklæret sig villig til at gøre brug af sine beføjelser til at foretage
undersøgelser på eget initiativ, når tredjelandsstatsborgere med bopæl uden for EU retter en klage tilham, som på andre punkter hører ind under hans ansvarsområde,
(1) Ombudsmandens særberetning til Europa-Parlamentet efter udkast til henstilling til Rådet i klage 1487/2005/GG og
ombudsmandens særberetning til Europa-Parlamentet efter udkast til henstilling til Kommissionen i klage 289/2005
(WP)GG.16.10.2008 DA C 263 E/659 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 25. oktober 2007
S. der henviser til, at Ombudsmanden og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse den
30. november 2006 undertegnede en fælles hensigtserklæring om samarbejde og retningslinjerne forudøvelsen af deres respektive beføjelser,
T. der henviser til, at princippet om alle europæiske borgeres demokratiske ligestilling uden forskels-
behandling på baggrund af nationalitet eller sprog er et af de bærende principper for den europæiskeintegration, og at der fortsat er mange klager fra borgere, foreninger eller virksomheder over, at de iforbindelse med udbuds- eller udvælgelsesprocedurer i fællesskabsregi ikke har fået de oplysninger, dehar bedt om, på deres eget sprog,
U. der henviser til, at Ombudsmanden i juli 2006 gentog sin anmodning om revision af Ombudsmandens
statut, og at en af hans anmodninger vedrørende ændring af statuttens artikel 3 allerede er blevetvedtaget af Europa-Parlamentet på grundlag af ovennævnte beslutning af 6. september 2001,
1. godkender Den Europæiske Ombudsmands årsberetning for 2006 og godkender den form, hvori den
fremlægges med et sammendrag af årets aktiviteter og med en tematisk analyse af Ombudsmandens afgø-relser og problemerne i de forskellige faser; opfordrer dog Ombudsmanden til at foretage tekniske ændrin-ger, der kan lette læsningen af de forskellige kapitler, f.eks. tabeller til anskueliggørelse af statistikkerne ogsammendrag af den analytiske del,
2. mener, at alle de europæiske institutioner og organer bør tildeles de budget- og personaleressourcer,
der er nødvendige for at sikre, at borgerne modtager hurtige og substantielle svar på deres henvendelser,klager og andragender,
3. mener, at Ombudsmanden til stadighed har udført sine beføjelser på afbalanceret og dynamisk vis,
både hvad undersøgelsen og behandlingen af klagerne samt afviklingen og afslutningen af undersøgelserneangår, og hvad angår opretholdelsen af et konstruktivt forhold til Den Europæiske Unions institutioner ogorganer og oplysning af borgerne med opfordring til at benytte sig af deres rettigheder over for disseinstitutioner og organer;
4. opfordrer Den Europæiske Ombudsmand til at fortsætte sin indsats og udvikle sine aktiviteter på
effektiv og fleksibel vis, således at han i borgernes øjne fremstår som vogter af god forvaltningsskik i Fælles-
skabets institutioner;
5. understreger, at et centralt formål med Ombudsmandens indgriben er, at forsøge på at finde en min-
delig løsning mellem klageren og institutionen og at forebygge retssager;
6. bifalder den brede fortolkning af begrebet »fejl eller forsømmelser begået af Fællesskabet«, der ikke kun
henviser til ulovlige forvaltningsakter eller brud på bindende retsregler eller -principper, men også, f.eks.,sager om langsommelig, forsømmelig eller lidet gennemsigtig forvaltning, eller hvor principperne for godforvaltningsskik er blevet overtrådt;
7. opfordrer Ombudsmanden til at fortsætte med at fremme en egentlig servicekultur som en integreret
del af en god forvaltningsskik for at sikre, at EU's offentlige forvaltning befordrer åbenhed og dialog medborgeren/brugeren, at fejl erkendes og undskyldes og at tilfredsstillende løsninger for klageren findes;
8. finder det utilstrækkeligt, at nogle af de andre institutioner eller fællesskabsorganer, først og fremmest
Kommissionen og Rådet, har vedtaget separate kodekser for god forvaltningsskik, mere præcist indførteKommissionen den 13. september 2000 én for sit personales kontakt med borgerne, og Rådet indførte énfor sit personales tjenstlige forbindelser med offentligheden den 25. juni 2001;C 263 E/660 DA 16.10.2008 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 25. oktober 2007
9. betoner, at den europæiske kodeks for god forvaltningsskik, der blev forslået af Ombudsmanden og
vedtaget af Europa-Parlamentet den 6. september 2001, vedrører personalet i alle Fællesskabets institutionerog organer, og at den i modsætning til de andre kodekser er blevet ajourført regelmæssigt og offentliggjortpå Ombudsmandens hjemmeside;
10. understreger, at Ombudsmanden forklarede Parlamentets formand om kodeksens »erga omnes«-virk-
ning i en skrivelse af 11. marts 2002, der også blev offentliggjort på Ombudsmandens hjemmeside; menerderfor, at enhver anden kodeks, der finder mere begrænset anvendelse, ikke kan træde i stedet for eller afvigefra den »europæiske« kodeks;
11. opfordrer alle institutioner til at indgå i et konstruktivt samarbejde med Ombudsmanden i alle faser
af proceduren, tilslutte sig mindelige løsninger, følge op på kritiske bemærkninger og gennemføre hansudkast til henstillinger;
12. opfordrer Ombudsmanden til hvert år at udfærdige en liste over de bedste forvaltningspraksisser og
en liste over dem, der ikke er i overensstemmelse med Ombudsmandens afgørelser, samt at forelægge enundersøgelse af udkommet af de kritiske bemærkninger;
13. opfordrer alle, der får kritiske bemærkninger, til at respektere dem og at tage hensyn til dem i deres
fremtidige aktiviteter med henblik på at undgå tilfælde af uoverensstemmelse mellem offentlige udtalelser ogforvaltningens handlinger eller undladelser;
14. minder alle fællesskabsinstitutioner og -organer om deres pligter i henhold til Europa-Parlamentets og
Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets ogKommissionens dokumenter (
1), der skal gennemføres effektivt, ikke mindst for at sikre troværdigheden af
det forslag til revision heraf, der er i øjeblikket er under overvejelse, samt deres pligter i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbin-delse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (
2);
15. opfordrer på ny Kommissionen til at anvende sine skønsbeføjelser til at åbne en overtrædelsesproced-
ure i henhold til EF-traktatens artikel 226 eller til at foreslå sanktioner i henhold til EF-traktatens artikel 228og til omhyggeligt at undgå forsinkelser eller uberettiget langsommelighed, hvilket er uforeneligt med Kom-missionens beføjelse til at føre tilsyn med gennemførelsen af fællesskabsretten;
16. mener, at Parlamentet i tilfælde, hvor en institution nægter at følge en henstilling i en særlig beret-
ning fra Ombudsmanden, selv om Parlamentet har godkendt henstillingen, med fuld ret kunne gøre brug afsine beføjelser til at anlægge sag ved Domstolen vedrørende den handling eller forsømmelse, der var gen-stand for Ombudsmandens henstilling;
17. opfordrer på det kraftigste alle fællesskabsinstitutioner og -organer samt medlemsstaternes faste
repræsentationer til at samarbejde til fordel for gennemsigtighed og respekt for reglerne om god forvalt-ningsskik, hvilket der kan ses eksempler på i denne beretning, uden at ansvaret skubbes over på magtfuldeinstitutioner eller organer som formandskabet for Rådet eller Europaskolernes Øverste Råd, der kun vanske-ligt kan kontrolleres af Ombudsmanden;
18. opfordrer De Europæiske Fællesskabers Personaleudvælgelseskontor til effektivt og fuldt ud at over-
holde reglerne og gængs praksis med hensyn til åbenhed og gennemsigtighed i udvælgelsesprocedurerne,
særligt hvad angår kandidaternes adgang til informationer, der vedrører dem, i forbindelse med rettede
prøver samt til at udrydde sproglig diskrimination og til ikke at skubbe ansvaret fra sig ved at henvise tiludvælgelseskomitéernes afgørelser;
(1) EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.
(2) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31. Ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).16.10.2008 DA C 263 E/661 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 25. oktober 2007
19. glæder sig over Den Europæiske Ombudsmands erklæring om, at han agter at beskæftige sig med
Den Europæiske Investeringsbanks (EIB) udlånsaktiviteter uden for EU ved at gøre brug af sine beføjelser tilat foretage undersøgelser på eget initiativ, og bemærker, at Ombudsmanden vil få behov for at evaluere ogsikre den interne kapacitet til at tage sig af klager på dette område;
20. opfordrer Ombudsmanden til at overveje at indgå en fælles hensigtserklæring med EIB om retnings-
linjer for samarbejdet mellem institutionerne i forbindelse med udøvelsen af Ombudsmandens beføjelser tilat undersøge klager vedrørende tilfælde af fejl eller forsømmelser i EIB's aktiviteter og mener, at EIB ville
være bedst i stand til aktivt at oplyse borgere, der berøres af projekter, der finansieres af EIB, herunder
tredjelandsstatsborgere med bopæl uden for EU, om muligheden for at klage til Ombudsmanden;
21. glæder sig over, at Ombudsmanden kan foretage undersøgelser af handlemåden hos organer, der
virker under EU's tredje søjle;
22. noterer sig, at Ombudsmanden har forelagt to særlige beretninger, hvoraf den ene allerede har vist sin
nytte, og den anden vil blive behandlet i Parlamentet; støtter i den forbindelse Ombudsmandens konklusi-
oner rettet mod Rådet om behovet for at anvende konsekvente regler for de sprogordninger, der anvendes af
Rådets formandskaber, og behovet for at præcisere formandskabets status som del af Rådet som institutionbetragtet;
23. ville påskønne en opstramning af de interne procedurer i Parlamentet for i fremtiden at kunne sikre
en hurtigere behandling af Ombudsmandens årsberetning i Parlamentets Udvalg for Andragender;
24. opfordrer Ombudsmanden til at forelægge Parlamentet de anmodninger, han finder nyttige til at
forbedre udvekslingen af oplysninger mellem de respektive tjenester, og til at styrke samarbejdet inden for
de rammer, der er fastlagt i artikel 1 i rammeaftalen om samarbejde af 15. marts 2006, særligt med hensyntil kommunikation, elektronisk information og oversættelse;
25. glæder sig over den forsat konstruktive forbindelse til Parlamentets Udvalg for Andragender, både
hvad Ombudsmandens deltagelse i udvalgets møder angår, og hvad angår den gensidige respekt for kom-petencer og beføjelser; opfordrer derfor Ombudsmanden til i god tid at forelægge Udvalget for Andragendersin holdning til de vigtigste undersøgelser, han har indledt, med henblik på at opnå nyttige synergieffekter;
26. gentager sin positive holdning, som udtrykt i 2001, til anmodningen om ændring af Ombudsman-
dens statut med hensyn til aktindsigt og høring af vidner og støtter princippet om, at de yderligere ændrin-ger, der anmodes om, tjener til afklaring af Ombudsmandens beføjelser i lyset af de stigende krav, han stillesover for under udøvelsen af sit hverv, og det forhold, at de vigtigste EU-institutioner i praksis allerede haraccepteret størstedelen af ændringerne;
27. understreger, at disse ændringer ikke bør påvirke grundlaget for og karakteren af Ombudsmandens
rolle som er at beskytte borgernes interesser i forhold til EU's offentlige forvaltning;
28. anerkender det europæiske netværk af ombudsmænds nyttige bidrag til sikring af udenretslig klage-
adgang i overensstemmelse med nærhedsprincippet;
29. tilskynder til gensidig høring mellem Ombudsmanden, Udvalget for Andragender og det europæiske
netværk af ombudsmænd for at afklare sager, der allerede er blevet behandlet som andragender;C 263 E/662 DA 16.10.2008 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 25. oktober 2007
30. glæder sig over mediernes øgede deltagelse i offentliggørelsen af Ombudsmandens arbejde og bifalder
Ombudsmandens kommunikationsstrategi iværksat gennem forskellige midler til oplysning og bevidstgø-relse af borgerne, som ved at medvirke til at etablere forskellige former for dialog, der kan bringe borgernetættere på EU's institutioner og organer, på længere sigt bør føre til øget kendskab til borgernes rettighederog EU's kompetencer samt til større forståelse for Den Europæiske Ombudsmands kompetence;
31. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, Den Europæiske Ombuds-
mand, medlemsstaternes regeringer og parlamenter og ombudsmændene eller de tilsvarende organer i med-lemsstaterne.
P6_TA(2007)0488
Iran
Europa-Parlamentets beslutning af 25. oktober 2007 om Iran
Europa-Parlamentet ,
— der henviser til sine tidligere beslutninger om Iran, navnlig beslutningerne om menneskerettigheder,
— der henviser til FN's verdenserklæring om menneskerettigheder, den internationale konvention om bor-
gerlige og politiske rettigheder og om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder og konventionenom barnets rettigheder, som Iran er kontraherende part i,
— der henviser til menneskerettighedsdialogen mellem EU og Iran,
— der henviser til erklæringen fra sin formand om steningen til døde af en mand i Iran, erklæringen fra
EU's formandskab og erklæringen fra kommissær Ferrero-Waldner om steningen til døde af Jafar Kiani,
— der henviser til erklæringerne fra formandskabet den 25. maj 2007 og den 3. august 2007 om døds-
dommen afsagt over Sian Paymard, dødsdommene afsagt over Adnan Hassanpour og Abdolvahed»Hiva« Botimar, den forestående henrettelse af Behnam Zare og dødsdommen afsagt over Ali MahinTorabi,
— der henviser til forretningsordenens artikel 115, stk. 5,
A. der henviser til, at situationen i Den Islamiske Republik Iran med hensyn til udøvelse af de borgerlige
rettigheder og politiske friheder er blevet forringet i løbet af de seneste to år, navnlig efter præsident-valget i juni 2005, til trods for at Iran har givet løfte om at fremme og beskytte menneskerettighederne
og de grundlæggende frihedsrettigheder i henhold til de forskellige internationale instrumenter på dette
område,
B. der henviser til, at antallet af henrettelser i Iran, også af mindreårige og homoseksuelle, hyppigt offent-
lige henrettelser ved hængning eller stening, er steget dramatisk, således at antallet af registrerede hen-rettelser siden begyndelsen af 2007 er vokset til mindst 244 (
1), et tal som overstiger de 177 registre-
rede henrettelser i 2006,
C. der henviser til, at FN's Generalforsamling på sin 62. samling i 2007 vil stemme om en resolution,
hvori der opfordres til at indføre et globalt moratorium for dødsstraf, som er skridt hen imod enafskaffelse af dødsstraf,
(1) Kilde: Amnesty International pr. 18. oktober 2007.16.10.2008 DA C 263 E/663 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 25. oktober 2007