I artikel 78 i EØS-aftalen er det fastsat, at de kontraherende parter skal styrke og udvide samarbejdet inden for rammerne af EU's aktiviteter med hensyn til forskning og teknologisk udvikling.

Da Liechtenstein og Island ikke har udtrykt interesse for at deltage i denne forberedende foranstaltning, vedrører udkastet til Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse derfor kun Norge.

Formålet med den påtænkte retsakt er at gøre det muligt for EØS-EFTA-staterne fortsat at deltage i Unionens forberedende foranstaltning vedrørende forsvarsforskning (herefter "forberedende foranstaltning") i regnskabsåret 2021.

Det Blandede EØS-Udvalg forventes at vedtage Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse ("den påtænkte retsakt") om ændring af protokol 31 til EØS-aftalen om samarbejde på særlige områder ud over de fire friheder.

Det Blandede EØS-Udvalg er ansvarligt for forvaltningen af EØS-aftalen. Det udgør et forum for udveksling af synspunkter i tilknytning til EØS-aftalens funktion. Det træffer afgørelser ved konsensus. I overensstemmelse med Lissabontraktaten er det EU-Udenrigstjenesten, der har ansvaret for at koordinere EØS-anliggender på EU's vegne.

I overensstemmelse med EU's budgetpolitik kan deltagelse i en EU-aktivitet kun finde sted, efter at det tilsvarende økonomiske bidrag er betalt. Betalingen kan imidlertid finde sted, så snart dette udkast til Rådets afgørelse er vedtaget, og EU's efterfølgende anmodning om indbetaling via Europa-Kommissionen er forelagt EØS-EFTA-staterne.

For at dække perioden mellem den 1. januar 2021 og modtagelsen af den respektive betaling finder udkastet til Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse også anvendelse med tilbagevirkende kraft fra den 1. januar 2021. Anvendelsen med tilbagevirkende kraft påvirker ikke berørte personers rettigheder og forpligtelser og følger princippet om berettigede forventninger.

Den afgørelse fra Det Blandede EØS-udvalg, der er knyttet som bilag til nærværende afgørelse, ledsages af en ensidig erklæring fra EØS-EFTA-staterne om, at afgørelsen udvider de kontraherende parters samarbejde, så EØS-EFTA-staterne fortsat kan deltage i Unionens forberedende foranstaltning vedrørende forsvarsforskning. EØS-EFTA-staterne finder, at forsvarsanliggender falder uden for EØS-aftalens anvendelsesområde, og at EØS-aftalens anvendelsesområde med vedtagelsen af denne afgørelse derfor ikke udvides til at omfatte forsvarsanliggender ud over EØS-EFTA-staternes deltagelse i nævnte forberedende foranstaltning. EØS-EFTA-staterne understreger også, at Island og Liechtenstein ikke deltager i eller bidrager finansielt til denne forberedende foranstaltning.

4.Retsgrundlag

4.1.Proceduremæssigt retsgrundlag

4.1.1.Principper

I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) vedtager Rådet afgørelser om "fastlæggelse af, hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen".

Begrebet "retsakter, der har retsvirkninger" omfatter retsakter, der har retsvirkninger i medfør af de folkeretlige regler, der gælder for det pågældende organ. Det omfatter også instrumenter, der ikke har bindende virkning i henhold til folkeretten, men som "vil kunne få afgørende indflydelse på indholdet af de regler, der vedtages af EU-lovgiver".

4.1.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde

Det Blandede EØS-Udvalg er et organ, der er nedsat ved en aftale, nemlig EØS-aftalen. Den retsakt, som Det Blandede EØS-Udvalg skal vedtage, er en retsakt, der har retsvirkninger. Den påtænkte retsakt får bindende virkning i henhold til folkeretten, jf. EØS-aftalens artikel 103 og 104.

Den påtænkte retsakt supplerer eller ændrer ikke den institutionelle ramme for aftalen. Det proceduremæssige retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 218, stk. 9, i TEUF sammenholdt med artikel 1, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2894/94 om visse gennemførelsesbestemmelser til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

4.2.Materielt retsgrundlag

4.2.1.Principper

Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af den påtænkte retsakt, hvortil der skal indtages en holdning på Unionens vegne. Hvis den påtænkte retsakt har et dobbelt formål eller består af to elementer, og det ene af disse formål eller elementer kan bestemmes som det primære, mens det andet kun er sekundært, skal den afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF, have et enkelt materielt retsgrundlag, nemlig det, der kræves af det primære eller fremherskende formål eller element.

Hvis den påtænkte retsakt samtidigt har flere formål eller elementer, der er uadskilleligt forbundne, uden at det ene er sekundært i forhold til det andet, skal det materielle retsgrundlag for en afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF, undtagelsesvis omfatte de dertil svarende forskellige retsgrundlag.

4.2.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde

Den påtænkte retsakt har en række formål og består af en række elementer inden for finansiering af forberedende foranstaltninger vedrørende forsvarsforskning. Det materielle retsgrundlag skal svare til retsgrundlaget for denne forberedende foranstaltning, som er artikel 58, stk. 2, litra b), i forordning (EU, Euratom) 2018/1046 ("finansforordningen").

4.3.Konklusion

Retsgrundlaget for den foreslåede afgørelse bør være artikel 58, stk. 2, litra b), i forordning (EU, Euratom) 2018/1046 sammenholdt med artikel 218, stk. 9, i TEUF og artikel 1, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2894/94 om visse gennemførelsesbestemmelser til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

5.Virkninger for budgettet