Nr. C 75/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 3. 88 
betingelserne i den godkendelse, der er givet et forbræn­
dingsanlæg. 
Artikel 12 
I punkt 9 i bilag I til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. 
juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private 
projekters indvirkning på miljøet tilføjes »og kommunale 
affaldsforbrændingsanlæg, hvis nominelle kapacitet er 
større end 5 tons affald pr. time«. 
Artikel 13 
Medlemsstaterne kan med henblik på at beskytte miljøet 
og folksundheden om nødvendigt indføre strengere 
bestemmelser end de i dette direktiv fastsatte. Artikel 14 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og 
administrative bestemmelser i kraft for senest den 30. 
juni 1989 at efterkomme dette direktiv. De underretter 
straks Kommissionen herom. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten 
til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det 
område, der er omfattet af dette direktiv. 
Artikel 15 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Forslag til Rådets direktiv om nedbringelse af luftforurening fra bestående kommunale affalds­
forbrændingsanlæg 
KOM(88) 71 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 9. marts 1988) 
(88/C 75106) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
130 S, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
De Europæiske Fællesskabers handlingsprogrammer på 
miljøområdet fra 1973 O, 1977 (2), 1983 (3) og 1987 (4) 
understreger, hvor vigtigt det er at forebygge og 
nedbringe luftforureningen; 
Rådet erklærer i resolutionen af 20. oktober 1987 om 
handlingsprogrammet på miljøområdet for 1987 til 1992, 
at det er vigtigt at koncentrere Fællesskabets indsats om 
gennemførelse af passende normer til at sikre effektiv 
beskyttelse af folkesundheden og af miljøet; i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om 
affald (5) er det fastsat, at affald skal bortskaffes, uden at 
menneskets sundhed bringes i fare, og uden at miljøet 
skades, og med henblik herpå er det i samme direktiv 
fastsat, at ethvert anlæg eller enhver virksomhed, der 
varetager bortskaffelse af affald, skal indhente tilladelse 
hertil hos de kompetente myndigheder med angivelse af 
de forholdsregler, der skal træffes; 
i Rådets direktiv 84/360/EØF af 28. juni 1984 om 
bekæmpelse af luftforurening fra industrianlæg (*) er det 
fastsat, at medlemsstaterne skal gennemføre en politik og 
en strategi med passende foranstaltninger for gradvis at 
tilpasse de bestående anlæg til den bedste tilgængelige 
teknologi; disse bestemmelser gælder bl.a. for bestående 
kommunale affaldsforbrændingsanlæg; 
i nævnte direktiv 84/360/EØF er det fastsat, at Rådet 
med enstemmighed og på forslag fra Kommissionen om 
nødvendigt fastsætter grænseværdier for emission baseret 
på den bedste tilgængelige teknologi, som ikke medfører 
uforholdsmæssigt store omkostninger, og på de hertil 
svarende måleteknikker og -metoder; de således fastsatte 
grænseværdier må ikke medføre et uforholdsmæssigt højt 
energiforbrug; 
(') EFT nr. C 112 af 20. 12. 1973, s. 1. 
O EFT nr. C 139 af 13. 6. 1977, s. 1. 
(3) EFT nr. C 46 af 17. 2. 1983, s. 1. 
(4) EFT nr. C 328 af 7. 12. 1987, s. 1. O EFT nr. L 194 af 25. 7. 1975, s. 39. 
(6) EFT nr. L 188 af 16. 7. 1984, s. 20. 
23. 3. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 75/9 
forbrænding af kommunalt affald medfører emission af 
stoffer, der kan forårsage luftforurening og dermed 
påvirke menneskets sundhed og miljøet; i visse tilfælde 
kan denne forurening være grænseoverskridende; 
teknikkerne til nedbringelse af forurenende emissioner 
fra kommunale affaldsforbrændingsanlæg er godt 
gennemprøvede; de bør gradvis finde anvendelse i bestå­
ende forbrændingsanlæg, under passende hensyntagen til 
anlæggenes tekniske karakteristika, til deres udnyttelses­
grad og resterende levetid, og uden at det medfører 
uforholdsmæssigt store omkostninger; med disse 
teknikker kan koncentrationerne af forurenende stoffer i 
røggassen bringes ned under bestemte grænseværdier; 
der findes i alle medlemsstaterne lovbestemmelser om 
bekæmpelse af luftforurening fra faste anlæg, og i adskil­
lige medlemsstater findes der særlige bestemmelser for 
kommunale affaldsforbrændingsanlæg; 
ved at fastsætte grænseværdier og andre normer for 
forureningsforebyggelse bidrager Fællesskabet til at 
effektivisere medlemsstaternes bekæmpelse af luftforure­
ning fra kommunale affaldsforbrændingsanlæg; 
for hurtigt at sikre en effektiv miljøbeskyttelse uden dog 
at pålægge de pågældende virksomheder for store 
udgifter bør der fastsættes passende frister for tilpasning 
af bestående forbrændingsanlæg til den bedst tilgænge­
lige teknologi, som ikke medfører uforholdsmæssigt 
store omkostninger; med henblik herpå bør der både 
tages hensyn til miljøet og til tekniske og økonomiske 
begrænsninger, herunder energiaspekterne; det er 
hensigtsmæssigt, at alle kommunale affaldsforbrændings­
anlæg til sin tid overholder samme betingelser, men at 
der i den mellemliggende periode kan tillades mindre 
strenge krav for anlæg med begrænset resterende levetid; 
kravene til bestående anlæg skal omfatte forpligtelse til 
både at overholde grænseværdier for emission af de 
vigtigste forurenende stoffer og opfylde og iagttage 
hensigtsmæssige forbrændingsbetingelser; der bør fast­
sættes passende foranstaltninger og efterprøvninger på 
forbrændingsanlæggene, og offentligheden skal infor­
meres om de opnåede resultater — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
I dette direktiv forstås ved: 
1. Luftforurening: menneskets direkte eller indirekte 
udledning i luften af stoffer eller energi, der resulterer 
i skadelige virkninger af en sådan art, at de vil kunne 
bringe menneskets sundhed i fare, skade levende 
ressourcer og økosystemer, ødelægge ejendomsvær­
dier og forringe eller forstyrre naturfaciliteter og 
andre berettigede anvendelser af miljøet. 2. Grænseværdi for emission: den koncentration og/eller 
den masse af forurenende stoffer i emissioner fra 
anlæg i et bestemt tidsrum, som ikke må overskrides. 
3. Kommunalt affald: husholdningsaffald og affald fra 
forretninger, kontorer, virksomheder og andet, der 
kan sidestilles med husholdningsaffald. 
4. Kommunalt affaldsforbrændingsanlæg: alt teknisk 
udstyr, der anvendes til behandling af kommunalt 
affald ved forbrænding, med eller uden varmegenvin­
ding, undtagen: 
— forbrændingsanlæg, der er konstrueret til andre 
brændstoffer, og som kun anvender brændstof 
udledt af kommunalt affald som ekstratilførsel; 
— anlæg til lands eller til vands, der er specielt 
indrettet til forbrænding af slam fra rensnings­
anlæg, kemisk, toksisk og farligt affald, affald fra 
hospitalers behandlingsvirksomhed eller andet 
særligt affald, selv når disse anlæg ligeledes kan 
forbrænde kommunalt affald. 
Denne definition dækker den helhed, der udgøres af 
brænderen og tilførselssystemerne for affald, brænd­
stoffer og luft, samt apparater og anordninger til 
kontrol med forbrændingsprocessen, der tjener til 
løbende registrering og overvågning af forbrændings-
betingelserne. 
5. Bestående anlæg: et kommunalt affaldsforbrændings­
anlæg, hvortil der er udstedt driftstilladelse inden den 
i artikel 12, stk. 1, i dette direktiv fastsatte dato. 
6. Nyt anlæg: et kommunalt affaldsforbrændingsanlæg, 
hvortil der er udstedt driftstilladelse efter den i artikel 
12, stk. 1, i dette direktiv fastsatte dato. 
7. Forbrændingsanlæggets nominelle kapacitet: den 
samlede forbrændingskapacitet for de ovne, der udgør 
anlægget, som fastlagt af konstruktøren på basis af: 
— mængden af forbrændt affald, dets brændværdi og 
andre karakteristika ved affaldet; 
— faktorer, der betinger anlæggets levetid, dvs. dets 
tekniske karakteristika og godkendte driftsform. 
Artikel 2 
På grundlag af politiske forholdsregler og passende 
foranstaltninger med henblik på gradvis at tilpasse de 
bestående industrianlæg til den bedst tilgængelige tekno­
logi, som krævet i henhold til artikel 13 i Rådets direktiv 
84/360/EØF, træffer medlemsstaterne de nødvendige 
foranstaltninger for, at drift af bestående kommunale 
affaldsforbrændingsanlæg 
Nr. C 75/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 3. 88 
a) senest fem år efter den i artikel 12, stk. 1, fastsatte 
dato underkastes betingelserne i artikel 3 til 8; 
b) senest ti år efter den i artikel 12, stk. 1, fastsatte dato 
underkastes samme betingelser, som dem, der er 
pålagt nye forbrændingsanlæg i henhold til Rådets 
direktiv ... af . . . om forebyggelse af luftforurening 
fra nye kommunale affaldsforbrændingsanlæg. 
Myndighederne sørger for, at de bestående anlæg i givet 
fald tilpasses hurtigst muligt under hensyntagen til deres 
resterende levetid samt de i dette direktiv fastsatte frister 
og betingelser. 
Artikel 3 
Efter den i artikel 2, punkt a), fastsatte frist gælder 
følgende grænseværdier for emission, henført til følgende 
betingelser: temperatur 273 K, tryk 101,3 kPa, 11 % 
oxygen eller 9 % C02, tør gas, for bestande kommunale 
affaldsforbrændingsanlæg: 
a) anlæg, hvis nominelle kapacitet er lig med eller større 
end 6 tons affald pr. time 
— svævestøv i alt 100 mg/Nm3; 
b) anlæg, hvis nominelle kapacitet er under 6 tons affald 
pr. time, men lig med eller større end 1 ton pr. time 
— svævestøv i alt 150 mg/Nm3 
c) anlæg, hvis nominelle kapacitet er under 1 ton affald 
pr. time 
— svævestøv i alt 600 mg/Nm3. 
Artikel 4 
1. Efter den i dette direktivs artikel 2, punkt a), fast­
satte frist skal bestående kommunale affaldsforbræn­
dingsanlæg være udstyret og drevet således, at røggas fra 
affaldsforbrændingen, efter sidste injektion af forbræn­
dingsluft, på kontrolleret og homogen vis og endog 
under de mest ugunstige forhold, bringes op på en 
temperatur på mindst 850 ° C i mindst 2 sekunder under 
tilstredeværelse af mindst 6 % oxygen. 
2. Efter den samme i stk. 1 anførte frist skal alle 
bestående kommunale affaldsforbrændingsanlæg under 
drift overholde en grænseværdi på 100 mg/Nm3 carbon-
monoxid (CO) i røggasserne. 
Denne grænse henføres til følgende betingelser: tempe­
ratur 273 K, tryk 101,3 kPa, 11 % oxygen eller 9% 
C02, tør gas. 
Artikel 5 
1. Temperatur og oxygenindhold som fastsat i artikel 
4, stk. 1, er mindsteværdier, der skal overholdes konstant 
under anlæggets drift. 2. Koncentrationen af carbonmonoxid (CO) som 
fastsat i artikel 4, stk. 2, udgør grænseværdien for et 
dagsgennemsnit, der i givet fald kun er beregnet på 
grundlag af anlæggets effektive driftstimer, herunder 
ovnenes start- og slukningsfaser. 
3. Med hensyn til samlet mængde svævestøv: når der i 
henhold til artikel 6 kræves kontinuerlig måling: 
a) må intet månedsgennemsnit af de målte koncentra-
tionsværdier overskride den tilsvarende grænseværdi; 
b) må intet dagsgennemsnit af de målte koncentrations-
værdier overskride den tilsvarende grænseværdi med 
mere end 30 %. 
Til beregning af ovennævnte gennemsnitsværdier tages 
der kun hensyn til anlæggets effektive driftsperioder, 
herunder ovnenes start- og slukningsfaser. 
4. Når der i henhold til artikel 6 kræves regelmæssige 
målinger af den samlede mængde svævestøv, må de 
koncentrationsværdier, der fremkommer ved målekam­
pagnen, og som opnås i henhold til myndighedernes 
forskrifter som nævnt i artikel 6, stk. 3, 4 og 5, ikke 
overskride grænseværdien. 
Artikel 6 
1. Efter den i artikel 2, punkt a), fastsatte frist kræves 
der for bestående forbrændingsanlæg følgende målinger: 
a) Måling af koncentrationen af visse stoffer i røggassen 
i) kontinuerlig måling og registrering af: 
— koncentrationerne af carbonmonoxid (CO) og 
oxygen, i alle bestående anlæg 
— koncentrationen af den samlede mængde 
svævestøv, i bestående anlæg, hvis nominelle 
kapacitet er lig med eller større end 1 ton 
affald pr. time 
ii) regelmæssig måling af: 
— koncentrationen af den samlede mængde 
svævestøv, i bestående anlæg, hvis nominelle 
kapacitet er mindre end 1 ton affald pr. time. 
b) Måling af parametre vedrørende drift 
i) kontinuerlig måling og registrering af gassernes 
temperatur i det område, hvor de i artikel 4, stk. 
1, krævede betingelser er til stede 
ii) efterprøvning på passende måde, mindst én gang 
efter en eventuel tilpasning af anlægget og under 
alle omstændigheder inden udløbet af den i artikel 
2, punkt a), anførte frist, af røggassens opholdstid 
ved mindstetemperaturen på 850° C, som fastsat i 
artikel 4, stk. 1, og under de for anlægget mest 
ugunstige driftsforhold. 
23. 3. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 75/11 
2. Resultaterne af de i stk. 1 krævede målinger 
henføres til følgende betingelser: Temperatur 273 K, 
tryk 101,3 kPa, 11 % oxygen eller 9 % C02, tør gas. 
3. For at myndighederne kan efterprøve, om kravene 
overholdes, registreres, bearbejdes og fremlægges alle 
måleresultater i henhold til de nærmere bestemmelser, 
som myndighederne har fastlagt. 
4. Procedurerne og metoderne for og udstyret til 
prøveudtagning og måling, der anvendes for at opfylde 
de i stk. 1 fastsatte betingelser, såvel som prøveudtag­
nings- eller målesteder, skal forudgodkendes af de rele­
vante myndigheder. 
5. Med hensyn til de regelmæssige målinger fast­
lægger myndighederne passende målekampagner, således 
at der garanteres repræsentative resultater for de pågæl­
dende stoffers normale emissionsniveau. Måleresultaterne 
skal være signifikante med henblik på efterprøvning af, 
om de overholder de gældende grænseværdier. 
6. På forslag af Kommissionen og med kvalificeret 
flertal vedtager Rådet bestemmelser for måling af emis­
sioner af polychlordibenzodioxiner (PCDD) og polych-
lordibenzofuraner (PCDF) fra bestående kommunale 
affaldsforbrændingsanlæg samt de referencemåleme­
toder, der skal anvendes til måling af disse stoffer, 
såsnart kendskabet hertil tillader det. 
Artikel 7 
Efter den i artikel 2, punkt a), fastsatte frist skal alle 
bestående kommunale affaldsforbrændingsanlæg være 
udstyret med hjælpebrændere. Disse brændere træder 
automatisk i kraft, så snart røggastemperaturen falder til 
under 850° C. Hjælpebrænderne anvendes ligeledes i 
anlæggets start- og stopfaser for permanent at sikre 
ovennævnte mindstetemperatur i disse faser, og så længe 
der er affald i forbrændingskammeret. 
Hvis disse brænderes samlede anvendelsestid overstiger 
5 % af anlæggets driftstid i syv på hinanden følgende 
dage, skal der imidlertid træffes foranstaltninger for at 
genoprette tilstrækkelige forbrændingsbetingelser. 
Artikel 8 
1. Hvis målingerne viser, at de i dette direktiv fastsatte 
grænseværdier er overskredet, underrettes den relevante 
myndighed herom hurtigst muligt. Myndigheden fast­sætter passende hasteforholdsregler, for at de nævnte 
grænser atter overholdes. Anlæg, der ikke efterkommer 
disse forholdsregler, må ikke fortsætte driften. 
2. Myndighederne fastsætter de maksimalt tilladte 
tidsrum for driftsstop i rensningsanordningerne, hvor­
under udledningernes indhold af luftforurenende stoffer, 
som disse anordninger skal reducere, overskrider de fast­
satte grænseværdier. De må under ingen omstændig­
heder overstige 16 uafbrudte driftstimer, og deres 
sammenlagte varighed i et år skal være under 200 timer. 
Udledningernes indhold af svævestøv i de i foregående 
afsnit nævnte tidsrum må under ingen omstændigheder 
overstige 600 mg/Nm3, og alle de andre betingelser, 
navnlig forbrændingsbetingelserne, skal overholdes. 
Artikel 9 
De forpligtelser, bestående anlæg pålægges i henhold til 
dette direktiv, vil blive meddelt offentligheden. Offentlig­
heden vil jævnligt og i henhold til procedurer, de rele­
vante myndigheder fastlægger, ligeledes have adgang til 
måleresultaterne vedrørende disse anlægs emissioner af 
forurenende stoffer og anlæggenes driftsbetingelser. 
Artikel 10 
Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger, 
for at myndighederne efterprøver, om bestående 
forbrændingsanlæg overholder kravene i dette direktiv. 
Artikel 11 
Medlemsstaterne kan med henblik på at beskytte miljøet 
og folkesundheden om nødvendigt indføre strengere 
bestemmelser end de i dette direktiv fastsatte. 
Artikel 12 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og 
administrative bestemmelser i kraft for senest den 30. 
juni 1989 at efterkomme dette direktiv. De underretter 
straks Kommissionen herom. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten 
til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det 
område, der er omfattet af dette direktiv. 
Artikel 13 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.