Fjerde årsberetning i henhold til punkt 8 i de operative bestemmelser i EU-adfærdskodeksen for våbeneksport

(2002/C 319/01)

INDLEDNING

EU-adfærdskodeksen for våbeneksport blev vedtaget den 8. juni 1998 og fastsatte høje minimumsstandarder for forvaltning og tilbageholdenhed i alle EU-medlemsstater for så vidt angår overførsel af konventionelle våben. Kodeksen opstiller otte kriterier for eksport af konventionelle våben og fastlægger en procedure for meddelelse om afslag, hvorved medlemsstaterne forpligtes til at høre hinanden angående eventuelle "undercuts".

I overensstemmelse med punkt 8 i kodeksens operative bestemmelser foretages der en årlig gennemgang af adfærdskodeksen med hensyn til gennemførelsen, og de forbedringer, der eventuelt skal foretages, indkredses. Dette dokument udgør den fjerde årsberetning og dækker udviklingen i kodeksens fjerde år.

Medlemsstaternes afgørelser om praksis i forbindelse med adfærdskodeksen og deres anvendelse af den optages i de efterfølgende årsberetninger. Med hver beretning stiger antallet af afgørelser. Af hensyn til gennemskueligheden er det derfor blevet besluttet at offentliggøre et kompendium over aftalt praksis, hvor samtlige afgørelser opføres systematisk. Sammen med selve kodeksen giver kompendiet et samlet overblik over kodeksen og den måde, medlemsstaterne anvender den på. Kompendiet er vedlagt denne beretning og vil blive ajourført med hver af de efterfølgende beretninger.

I. STATUS OVER KODEKSENS FJERDE ÅR

EU-adfærdskodeksen for våbeneksport har i løbet af det fjerde år, hvor den har været i anvendelse, konsolideret sin stilling som det mest omfattende internationale kontrolregime, og den indebærer en høj grad af intern og ekstern gennemsigtighed, dialog, respekt for meddelelser om afslag, samt dynamik.

De prioriterede mål, der var blevet fastlagt i de tidligere beretninger, er blevet nået. Der er dog mange spørgsmål, som ikke er endeligt afgjort, og som er genstand for en fortsat dialog for så vidt angår ansvaret for våbenoverførsler og fremme af dette ansvar.

Under vedtagelsen af tredje årsberetning var det den almindelige opfattelse, at de grundlæggende elementer i en fælles tilgang til kontrol med EU-medlemsstaternes eksport af konventionelle våben var på plads, men at der stadig var meget, der skulle gøres. Der skulle også tages fat på visse områder, der ikke hidtil havde været behandlet.

Europa-Parlamentets Udvalg om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik gav udtryk for samme opfattelse i begrundelsen vedrørende Rådets tredje årsberetning om adfærdskodeksen (Dok. A5-0286/2002); i begrundelsen erkendtes det, at årsberetningen viste, at adfærdskodeksen i høj grad har sin egen indbyggede dynamik, og det noteredes, at der gøres fremskridt på områder, som Parlamentet anser for vigtige, men der konkluderedes dog med ordene "meget er gjort, men endnu mere skal gøres".

I særdeleshed har den betydelige stigning i antallet af meddelelser om afslag og konsultationer resulteret i en stor mængde information, der vidner om en øget tillid til dette instrument. Kodeksens unikke meddelelses- og konsultationsprocedurer og den løbende udveksling af synspunkter mellem medlemsstaterne om aspekter af de nationale eksportpolitikker, herunder politikker for eksporten til bestemte lande eller regioner, bidrager på afgørende måde til gennemsigtighed, dialog og konvergens mellem medlemsstaterne med hensyn til eksport af konventionelle våben.

Der foregår en dialog ikke kun mellem medlemsstaterne, men også via trojkamøder under EU's politiske dialog med kandidatlandene og ikke-medlemsstater og via EU-medlemsstaternes deltagelse i andre internationale og multilaterale fora.

Dialogen med de tredjelande, der har tilsluttet sig kodeksens principper, navnlig de associerede central- og østeuropæiske lande samt Cypern, Malta og Tyrkiet, er blevet uddybet i løbet af det fjerde år i kraft af nye initiativer, der skal forbedre gennemførelsen af kodeksen i disse lande både på det lovgivningsmæssige plan og med hensyn til de berørte aktørers konkrete gennemførelse af kodeksen. Der afholdes nu med jævne mellemrum ad hoc-ekspertmøder mellem medlemsstaterne og de associerede lande.

Republikken Kroatien tilsluttede sig den 9. maj 2002 kodeksen, idet den erklærede, at den accepterer kodeksens principper.

I juni 2002 havde formandskabet og Kommissionen et møde med USA om eksportkontrolbistand bl.a. på våbeneksportområdet; en række EU-medlemsstater deltog i mødet.

Medlemsstaterne har været opmærksomme på det øgede behov for at forhindre, at våben falder i hænderne på terrorister, og er gået ind for, at der optages en terrorismeklausul i de grundlæggende elementer i Wassenaar-arrangementet, som samtlige EU-medlemsstater er medlemmer af. Klausulen blev vedtaget på Wassenaar-plenarmødet i december 2001. EU-medlemsstaterne har bidraget til det efterfølgende arbejde med spørgsmålet under arrangementet.

De næste to afsnit i beretningen omhandler arbejdet med specifikke spørgsmål, som medlemsstaterne har taget op i kodeksens fjerde år. De afgørelser, der omhandles i disse afsnit, er også angivet i vedlagte kompendium over aftalt praksis (jf. bilag I).

II. STATUS OVER GENNEMFØRELSEN AF DE AKTIONER, DER VAR PRIORITERET I DEN TREDJE ÅRSBERETNING

Harmonisering af de nationale beretninger

Rapporteringsprocedurerne i medlemsstaterne er indbyrdes forskellige og giver ikke nødvendigvis sammenlignelige statistiske oplysninger. Der er derfor gjort en betydelig indsats for at tilvejebringe et aftalt, ensartet grundlag for medlemsstaternes rapportering, som giver større gennemsigtighed og sammenlignelighed mellem oplysningerne fra de enkelte medlemsstater. Da det kan tage meget lang tid at ændre de nationale rapporteringsprocedurer, er det vigtigt at fastsætte et ensartet sæt rapporteringskrav, som alle medlemsstaterne kan opfylde. Der skal stadig gøres en indsats for at nå dette mål, men der er gjort betydelige fremskridt, idet både det felt, rapporteringen dækker, og oplysningernes sammenlignelighed er blevet større.

Medlemsstaterne er nået til enighed om, at den offentlige beretning skal indeholde eventuelt foreliggende oplysninger, fordelt efter modtagerland, om antallet af og beløbet for de udstedte tilladelser samt de faktiske eksporttal. Den skal også oplyse om det samlede antal afslag, den enkelte medlemsstat har givet, det samlede antal afslag fra samtlige medlemsstater for hvert modtagerland og de kriterier, der er blevet anført som begrundelse for afslag, samt angive det antal gange, disse kriterier er blevet benyttet (jf. bilag II).

Kontrol med eksporten af ikke-militært udstyr, der bruges til sikkerheds- og politimæssige formål

COARM har i årets løb fulgt dette spørgsmål op. Kommissionen har meddelt, at den vil forelægge et forslag til rådsforordning på området og har fremlagt sine foreløbige tanker om strukturen af og indholdet i et sådant forslag, der helt skal forbyde udstyr, der udelukkende anvendes til tortur, og indføre streng kontrol med udstyr, der kan anvendes til intern undertrykkelse. Gruppen vil fortsat følge spørgsmålet op.

Mæglervirksomhed i forbindelse med forsvarsmateriel

Inden for COARM har medlemsstaterne indsamlet og drøftet relevante oplysninger om bestemmelser om kontrol med mæglervirksomhed i deres respektive nationale lovgivning. Flere medlemsstater har allerede indført kontrol med mæglervirksomhed, og andre er ved at gøre det. Medlemsstaterne har drøftet, hvordan det politiske tilsagn om at kontrollere mæglervirksomhed i forbindelse med forsvarsmateriel både blandt medlemsstaterne og i en bredere sammenhæng kan styrkes. Det spanske formandskab har forelagt et udkast til fælles holdning om kontrol med mæglervirksomhed i forbindelse med forsvarsmateriel; udkastet er nu ved at blive behandlet.

Slutbrugerattester

Medlemsstaterne er nået til enighed om en række fælles elementer, der skal figurere i en attest for endeligt bestemmelsessted, når en sådan kræves af en medlemsstat, i forbindelse med eksport af udstyr, der er omfattet af den fælles liste over militært udstyr. De har endvidere peget på flere andre elementer, der muligvis også vil være påkrævet i henhold til deres nationale lovgivning.

En slutbrugerattest skal mindst indeholde følgende oplysninger:

- oplysninger om eksportøren, i det mindste navn, adresse og firmanavn

- oplysninger om slutbrugeren, i det mindste, navn, adresse og firmanavn. I tilfælde af eksport til et firma, der videresælger udstyret på det lokale marked, vil firmaet blive betragtet som slutbruger

- endeligt bestemmelsesland

- en beskrivelse af det eksporterede udstyr (type, karakteristika) eller henvisning til den kontrakt, der er indgået med myndighederne i det endelige bestemmelsesland

- det eksporterede udstyrs mængde og/eller værdi

- slutbrugerens underskrift, navn og stilling

- dato for udstedelse af slutbrugerattesten

- slutbrugsklausul og/eller ikke-genudførselsklausul.

Endvidere kan medlemsstaterne i overensstemmelse med deres nationale lovgivning bl.a. kræve:

- en klausul med forbud mod genudførsel af det udstyr, der er omfattet af slutbrugerattesten. En sådan klausul kunne bl.a.

- omfatte et utvetydigt forbud mod genudførsel

- omfatte bestemmelse om, at genudførsel kræver skriftligt samtykke fra det oprindelige eksportlands myndigheder

- tillade genudførsel uden forudgående samtykke fra eksportlandets myndigheder til bestemte lande, der er angivet i slutbrugerattesten

- angivelse af udstyrets endelige anvendelsesformål

- hvor det er relevant, et tilsagn om, at det eksporterede udstyr ikke vil blive anvendt til andre formål end det angivne

- hvor det er relevant, et tilsagn om, at udstyret ikke vil blive anvendt til udvikling, fremstilling eller brug af kemiske, biologiske eller nukleare våben eller til missiler til fremføring af sådanne våben

- komplette oplysninger om en eventuel mellemmand

- hvis slutbrugerattesten kommer fra bestemmelseslandets regering, skal eksportlandets myndigheder legalisere attesten for at kontrollere underskriftens ægthed og underskriverens beføjelse til at indgå forpligtelser på sin regerings vegne (2002).

Fremstilling af militært udstyr i henhold til tilladelse

Medlemsstaterne er blevet enige om, at der ved behandlingen af ansøgninger om eksporttilladelser for teknologi eller udstyr, der er underlagt kontrol, og som skal benyttes ved fremstilling i den tredje verden af udstyr på den fælles liste over militært udstyr, skal tages hensyn til den potentielle anvendelse af det færdige produkt i fremstillingslandet samt til risikoen for, at produktet vil kunne anvendes til ulovlige formål eller eksporteres til en uønsket slutbruger.

Fremme af kodeksens principper og kriterier blandt ikke-medlemsstater og internationale organisationer

Adfærdskodeksen har været et hovedemne for alle konsultationer under den politiske dialog med ikke-medlemsstater. Der føres konsultationer med USA om, hvordan EU's og USA's erklæring fra december 2000 om staternes ansvar og gennemsigtighed på våbeneksportområdet kan følges op.

Inddragelse af de associerede lande i meddelelser om afslag

Medlemsstaterne er nået til enighed om at videregive oplysninger om afslag til de associerede lande på et samlet grundlag og at opfordre disse lande til ligeledes at give medlemsstaterne meddelelse om deres afslag. Oplysningerne vil blive videregivet af formandskabet og skal indeholde følgende nærmere enkeltheder: Bestemmelsesland, kort beskrivelse af udstyret og en vurdering af det på grundlag af listen over militært udstyr, klassifikation af slutbrugeren som offentlig myndighed eller privat organ og grundene til afslaget (EU-adfærdskodeksens kriterier).

III. ANDRE SPØRGSMÅL, DER ER BEHANDLET I GRUPPEN VEDRØRENDE EKSPORT AF KONVENTIONELLE VÅBEN I FORBINDELSE MED GENNEMFØRELSEN AF ADFÆRDSKODEKSEN

Medlemsstaterne har fortsat arbejdet med at forbedre praksis i forbindelse med adfærdskodeksen på følgende punkter:

Fælles EU-liste over militært udstyr

COARM har besluttet, at formandskaberne med jævne mellemrum skal indkalde til særlige møder (tekniske eksperter) for at træffe afgørelse om en eventuel ajourføring af den fælles EU-liste for at tage hensyn til ændringer af Wassenaar-listen og samordne medlemsstaternes holdninger samt nå til enighed om eventuelle fælles forslag om ændringer af denne liste.

Transit

Hvis medlemsstaterne kræver tilladelse til transit eller omladning af udstyr på den fælles EU-liste, bør de, når de tager stilling til ansøgninger om sådanne tilladelser, tage behørigt hensyn til kriterierne i EU-adfærdskodeksen for våbeneksport.

IV. RETNINGSLINJER FOR SPØRGSMÅL, DER SKAL LÆGGES VÆGT PÅ I DEN NÆRMESTE FREMTID

I de første tre årsberetninger blev der udstukket en række retningslinjer for de spørgsmål, om hvilke der i den nærmeste fremtid skulle indledes overvejelser eller træffes afgørelser, hvilket gav både medlemsstaterne og deres partnere i og uden for EU mulighed for at kontrollere og måle de fremskridt, der skete med hensyn til gennemførelsen af kodeksen. Medlemsstaterne har fulgt denne praksis og fastlagt følgende retningslinjer:

1) fortsætte bestræbelserne på at forbedre harmoniseringen af de nationale beretninger for at øge deres gennemsigtighed og udarbejde klarere samlede oversigter

2) presse på for at få en ordning til kontrol med eksporten af ikke-militært udstyr, der bruges til sikkerheds- og politimæssige formål, endeligt vedtaget

3) fortsætte drøftelserne om mæglervirksomhed i forbindelse med forsvarsmateriel på grundlag af allerede vedtagne retningslinjer for at få vedtaget en fælles holdning til spørgsmålet; fremme regulering af mæglervirksomhed i forbindelse med forsvarsmateriel inden for andre relevante fora

4) fortsætte arbejdet med standardisering af de oplysninger, som attester for det endelige bestemmelsessted skal indeholde

5) fortsætte arbejdet med spørgsmål vedrørende fremstilling i henhold til tilladelse i ikke-medlemsstater

6) fastslå, hvordan den enkelte medlemsstats myndigheder helst skal kontrollere elektronisk overførsel af software og teknologi, der er knyttet til udstyr på den fælles liste

7) fortsætte indsatsen for at fremme kodeksens principper og kriterier blandt tredjelande og internationale organisationer

8) arbejde på at inddrage kandidatlandene yderligere i gennemførelsen af adfærdskodeksen og yde praktisk bistand med henblik herpå, bl.a. ved at gøre dem bekendt med oplysninger om afslag

9) overveje praktiske foranstaltninger til at forbedre anvendelsen af afslags- og konsultationsordningen i medlemsstaternes beslutningsproces under hensyntagen til disses erfaringer samt forbedre håndteringen af det stigende antal afslag, medlemsstaterne giver hinanden meddelelse om.

BILAG I

KOMPENDIUM OVER PRAKSIS, SOM MEDLEMSSTATERNE HAR AFTALT INDEN FOR RAMMERNE AF ADFÆRDSKODEKSEN

I. INDLEDNING

Siden vedtagelsen af adfærdskodeksen i 1998 har EU-medlemsstaterne aftalt en praksis på en række områder i forbindelse med kodeksen og dens operative bestemmelser med henblik på at afklare og præcisere og undertiden udvide anvendelsesområdet for kodeksens principper og operative bestemmelser.

I medlemsstaternes årsberetninger om deres anvendelse af adfærdskodeksen er der gjort rede for den aftalte praksis. Dette kompendium, der giver en systematisk fremstilling af den aftalte praksis, vil blive ajourført og offentliggjort en gang om året som bilag til årsberetningen. Sammen med selve kodeksen giver kompendiet et klart og samlet overblik over adfærdskodeksen og medlemsstaternes anvendelse af den.

Kompendiet består af to dele. Den første handler om generel praksis med hensyn til anvendelsen af kodeksen, den anden del vedrører praksis med hensyn til bestemte operative bestemmelser i kodeksen. Det år, et bestemt afsnit er offentliggjort i årsberetningerne, er angivet i parentes. Kompendiet omfatter ikke spørgsmål, der er under drøftelse, eller som der skal lægges særlig vægt på i de kommende drøftelser.

II. GENEREL PRAKSIS MED HENSYN TIL ANVENDELSEN AF ADFÆRDSKODEKSEN

1. Militærudstyr, der anvendes ved humanitære operationer

COARM har drøftet spørgsmålet om, hvorvidt det er ønskeligt at tillade eksport af udstyr, der er underlagt kontrol, når denne eksport har et humanitært formål, også selv om der normalt på grundlag af adfærdskodeksen ville blive meddelt afslag. I visse regioner kan bestemte typer udstyr, der er underlagt kontrol, efter en konflikt bidrage væsentligt til at sikre civilbefolkningens sikkerhed og til at lette den økonomiske genopbygning. Medlemsstaterne har konkluderet, at denne type eksport ikke er uforenelig med EU's adfærdskodeks. En sådan eksport må som enhver anden behandles fra sag til sag, idet der tages fuldt hensyn til de kriterier, der fremgår af kodeksen. Medlemsstaterne vil kræve passende garantier for at undgå misbrug af det pågældende udstyr og vil eventuelt kunne træffe forholdsregler med henblik på repatriering af udstyret (2001).

2. Kontrol med mæglervirksomhed i forbindelse med forsvarsmateriel

Som led i gennemførelsen af adfærdskodeksen er spørgsmålet om mæglervirksomhed i forbindelse med forsvarsmateriel blevet rejst og drøftet flere gange i COARM. Medlemsstaterne har i overensstemmelse med hensigtserklæringerne i den anden årsberetning fortsat og uddybet drøftelserne om reglerne for, hvordan mægleres virksomhed på forsvarsmaterielområdet skal kontrolleres. I den forbindelse er de blevet enige om en række retningslinjer for kontrol med mæglervirksomhed, der kan danne grundlag for medlemsstaternes lovgivning.

Det skal forhindres, at personer og enheder hjemmehørende i EU udøver virksomhed i forbindelse med overførsel af våben og omgår en embargo, der er vedtaget på nationalt plan eller i EU, FN eller OSCE, eller kriterierne for eksport i EU's adfærdskodeks for våbeneksport; desuden er det ønskeligt at indføre de nødvendige instrumenter for udveksling af oplysninger om såvel lovlige som ulovlige mæglingsaktiviteter, hvilket vil styrke samarbejdet i EU med henblik på at forebygge og bekæmpe ulovlig våbenhandel. Medlemsstaterne er derfor enige om, at der skal føres kontrol med mæglere på forsvarsmaterielområdet, der er hjemmehørende eller etableret på EU's område, og/eller mæglingsaktiviteter, der foregår på medlemsstaternes område. Denne kontrol bør omfatte aktiviteter udøvet af personer og enheder, der i deres egenskab af repræsentanter, agenter eller mæglere forhandler eller organiserer transaktioner, der omfatter overførsel af våben og militært udstyr mellem forskellige lande. Disse foranstaltninger udgør ligeledes en klar ramme for udøvelsen af lovlige mæglingsaktiviteter.

For at undgå de svagheder, der følger af forskellene i national praksis, og for at lette arbejdet for de medlemsstater, der ønsker at udforme eller udvikle nationale regler, er der foretaget en vurdering af visse forslag vedrørende kontrollen med mæglere på forsvarsmaterielområdet. Konklusionerne på dette punkt følger nedenfor.

For så vidt angår transaktioner, hvori der indgår aktiviteter med køb og salg (mægleren på forsvarsmaterielområdet bliver den lovlige ejer af våben eller militært udstyr) eller formidling (mægleren erhverver ikke selv materiellet), bør der udstedes en licens eller skriftlig tilladelse af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor mæglingsaktiviteterne foregår, eller hvor mæglerne er hjemmehørende eller lovligt etableret. Ansøgninger om licens eller tilladelse skal behandles fra sag til sag ud fra kriterierne i EU's adfærdskodeks for våbeneksport.

Desuden bør medlemsstaterne seriøst overveje at oprette registre, hvor mæglerne opføres, eller at gøre det obligatorisk for mæglerne at indhente skriftlig tilladelse fra de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor de er hjemmehørende eller etableret. Når en ansøgning om tilladelse til at udøve mæglervirksomhed skal behandles, bør der tages hensyn til eventuel tidligere deltagelse i ulovlige aktiviteter. En sådan ordning med registre eller tilladelser skal ikke fortolkes som en officiel godkendelse af mæglingsaktiviteterne, hvilket i øvrigt klart fremgår af, at ordningen med individuelle eller samlede tilladelser til transaktioner opretholdes.

Den lovhjemlede kontrol på dette vigtige område bør ledsages af effektive sanktioner. Medlemsstaterne vil kunne udveksle oplysninger om lovgivning, registrerede mæglere og mæglere, der tidligere har deltaget i ulovlige aktiviteter, og de vil kunne fortsætte drøftelserne om dette spørgsmål i Gruppen vedrørende Eksport af Konventionelle Våben, således at der bl.a. kan sikres en nærmere definition af eventuelle evalueringskriterier for ansøgninger om registrering som mægler eller om tilladelse til at udøve mæglervirksomhed (2001).

Inden for COARM har medlemsstaterne indsamlet og drøftet relevante oplysninger om bestemmelser om kontrol med mæglervirksomheder i deres respektive nationale lovgivning. Flere medlemsstater har allerede indført kontrol med mæglervirksomhed og andre er ved at gøre det. Medlemsstaterne har drøftet, hvordan det politiske tilsagn om at kontrollere mæglervirksomhed i forbindelse med forsvarsmateriel både blandt medlemsstaterne og i en bredere sammenhæng kan styrkes. Det spanske formandskab har forelagt et udkast til fælles holdning om kontrol med mæglervirksomhed i forbindelse med forsvarsmateriel; udkastet er nu ved at blive behandlet (2002).

3. Immaterielle teknologioverførsler

COARM har erkendt, at der er behov for at lade myndighederne føre en effektiv kontrol med elektroniske overførsler af software og teknologier, der er knyttet til udstyr på den fælles liste, hvilket allerede er tilfældet i nogle medlemsstater. Gruppen blev enig om at fortsætte behandlingen af dette spørgsmål under hensyn til det arbejde, der er blevet gjort vedrørende produkter med dobbelt anvendelse (2001).

4. Transit

Hvis medlemsstaterne kræver tilladelse til transit eller omladning af udstyr på den fælles EU-liste, bør de, når de tager stilling til ansøgninger om sådanne tilladelser, tage behørigt hensyn til kriterierne i EU-adfærdskodeksen for våbeneksport (2002).

5. Fremstilling af militært udstyr i henhold til tilladelse

EU er bekymret over følgerne af de ukontrollerede strømme og den destabiliserende ophobning af våben og andet militært udstyr og den kraftige udbredelse af teknologi og andre hjælpemidler til fremstilling af dette udstyr og har derfor vedtaget foranstaltninger til at konsolidere og styrke kontrollen med våbeneksport og for at fremme det internationale samarbejde på området samt som et bidrag til konfliktforebyggelse. I den forbindelse erkender EU, at der påhviler de våbeneksporterende stater et særlig ansvar. Under henvisning til EU-adfærdskodeksen for våbeneksport af 8. juni af 1998 er medlemsstaterne enige om, at der ved behandlingen af ansøgninger om eksporttilladelser for teknologi eller udstyr, der er underlagt kontrol, og som skal benyttes ved fremstilling i den tredje verden af udstyr på den fælles liste over militært udstyr, skal tages hensyn til den potentielle anvendelse af det færdige produkt i fremstillingslandet samt til risikoen for, at produktet vil kunne anvendes til ulovlige formål eller eksporteres til en uønsket slutbruger (2002).

III. PRAKSIS MED HENSYN TIL ADFÆRDSKODEKSENS OPERATIVE BESTEMMELSER

Punkt 3 i de operative bestemmelser

Medlemsstaterne udsender gennem diplomatiske kanaler nærmere oplysninger om tilladelser, der er nægtet i overensstemmelse med adfærdskodeksen for militært udstyr tillige med en forklaring på, hvorfor tilladelsen er blevet nægtet. De oplysninger, der skal meddeles, følger i form af et udkast til formular opført i bilag A. Inden en eller flere medlemsstater udsteder en tilladelse, som er blevet nægtet af en anden medlemsstat for en i det væsentlige identisk transaktion inden for de seneste tre år, skal den først høre den eller de medlemsstater, som nægtede tilladelsen. Hvis medlemsstaten efter konsultationer alligevel beslutter at udstede en tilladelse, skal den underrette den eller de medlemsstater, der oprindeligt nægtede at give tilladelse, og give en udførlig begrundelse for sin beslutning. Beslutningen om at overdrage eller nægte at overdrage militært udstyr vil fortsat ligge hos den enkelte medlemsstat. En tilladelse er nægtet, når medlemsstaten har afslået at tillade det egentlige salg eller den egentlige fysiske eksport af det pågældende militære udstyr, hvis der ellers ville have fundet et salg sted, eller hvis den relevante kontrakt ellers ville være blevet indgået. Et anmeldelsespligtigt afslag kan i overensstemmelse med nationale procedurer også omfatte en nægtelse af tilladelse til at indlede forhandlinger eller et negativt svar på at foretage en formel indledende undersøgelse angående en konkret ordre.

1. Meddelelser om afslag og konsultationer

Der indføres et serienummer, der angiver oprindelseslandet, og afslagets nummer med henblik på meddelelser om afslag (ledsaget af EF-akronymet for den pågældende medlemsstat og angivelse af året).

Afslag, der stadig kan appelleres efter nationale procedurer, vil blive meddelt i henhold til adfærdskodeksen med en angivelse heraf.

Beslutninger om at ophæve gældende tilladelser behandles på samme måde som afslag på ansøgninger om tilladelser.

Meddelelser om afslag, der er udsendt efter de internationale eksportkontrolregimer, vil også blive udsendt som meddelelser om afslag i henhold til adfærdskodeksen, hvis de er relevante for kodeksens anvendelsesområde.

Der fastsættes en periode på to til fire uger fra datoen for modtagelsen af anmodningen om konsultationer til den konsultationsprocedure, der er fastsat i punkt 3 i kodeksens operative bestemmelser, medmindre parterne aftaler en anden periode.

Når en våbenembargo hæves, udløber afslag, der udelukkende er baseret på embargoen, medmindre det land, der har givet afslaget, inden en måned forlænger det på grundlag af andre kriterier i kodeksen.

Meddelelser om afslag skal indeholde følgende oplysninger:

- modtagerland

- detaljeret beskrivelse af det pågældende udstyr (med angivelse af dets nummer på den fælles liste)

- køber (med specifikation af, om køberen er en regeringsinstitution, politi, hær, flåde, luftvåben, halvmilitære styrker, eller om køberen er en privatperson, fysisk eller juridisk, og hvis afslaget bygger på kriterium nr. 7, den fysiske eller juridiske persons navn)

- beskrivelse af den endelige anvendelse

- begrundelse for afslaget (der bør anføres ikke blot nummer (eller numre) på kriterierne, men også de elementer, vurderingen bygger på)

- dato for afslaget (eller oplysning om datoen for dets ikrafttræden, hvis det endnu ikke er trådt i kraft).

Et afslag på tilladelse til en transaktion, der betragtes som i det væsentlige identisk med en transaktion, der allerede er blevet afslået af en anden medlemsstat, skal ligeledes meddeles.

Den stat, der har indledt konsultationen, skal systematisk underrette den meddelende stat om sin endelige beslutning, hvad enten denne går ud på at udstede eller meddele afslag på en tilladelse.

Afslag, der er meddelt for mere end tre år siden, bliver ikke forældet, men der kan udveksles oplysninger derom, selv om kravet om konsultation bortfalder efter tre års forløb (2000).

2. Dialog om "undercuts"

De tilfælde, hvor konsultationerne i forbindelse med afslag på tilladelse munder ud i en positiv afgørelse, kunne med fordel anvendes til at støtte dialogen om fortolkningen af kriterierne i kodeksen og således fremme konvergensen i forbindelse med eksport af konventionelle våben.

Disse tilfælde kan være forårsaget af udviklingen i situationen i det pågældende modtagerland og/eller afsløre forskellige fortolkninger af kriterierne. På denne baggrund accepterer de medlemsstater, der beslutter at foretage "undercut", i det omfang det er foreneligt med nationale hensyn, fortroligt at meddele oplysningerne om "undercut" ikke blot til den stat, der har meddelt afslaget (som fastsat i bestemmelserne), men også til samtlige medlemsstater inden for rammerne af drøftelserne i COARM (2001).

3. Begrebet "i det væsentlige identiske transaktioner"

Drøftelser i COARM har ført til følgende fælles indstilling:

Det er ved dagligt at anvende afslagsmekanismen i kodeksen, at man vil få den erfaring, der skal gøre det muligt at afklare, hvad der skal forstås ved "en i det væsentlige identisk transaktion".

Denne fremgangsmåde vil blive lettet gennem vedtagelsen af en samlet model for evaluering af transaktionerne og i første omgang af en bred fortolkning af begrebet "i det væsentlige identisk". Den efterfølgende konsultation vil give mulighed for at opnå den nødvendige erfaring for gradvis at fastlægge en mere præcis definition af begrebet.

For yderligere at fremskynde processen skal den medlemsstat, der har indledt konsultationen, i forbindelse med arbejdet i COARM udveksle oplysninger med de øvrige EU-medlemsstater om de tilfælde, hvor konsultationerne har vist, at to transaktioner ikke var i det væsentlige identiske, dog kun i det omfang denne udveksling af oplysninger er i overensstemmelse med nationale hensyn og foregår fortroligt. Efter logikken i konsultationsmekanismen betragtes disse tilfælde ikke som "undercuts" (2000).

Punkt 4 i de operative bestemmelser

Den Europæiske Unions medlemsstater holder sådanne afslag og konsultationer fortrolige og anvender dem ikke til kommercielle formål.

1. Fortrolighed i konsultationerne

Medlemsstaterne har behandlet reglerne for konsultationsprocedurerne og især problemerne med, at drøftelserne nødvendigvis er fortrolige, hvilket dog ikke skulle stride imod det mål om gennemsigtighed, der ligger til grund for kodeksen (2000).

Punkt 5 i de operative bestemmelser

EU-medlemsstaterne arbejder for snarlig vedtagelse af en fælles liste over militært udstyr omfattet af adfærdskodeksen, der skal udarbejdes på grundlag af tilsvarende nationale og internationale lister. Indtil den fælles liste er vedtaget, vil anvendelsen af kodeksen blive baseret på nationale kontrollister, suppleret, hvor dette er relevant, med elementer fra internationale lister.

1. Den fælles liste

Den fælles liste over militært udstyr blev vedtaget af Rådet den 13. juni 2000 og offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende den 8. juli 2000. Rådet har således i overensstemmelse med princippet om bred gennemsigtighed, der ligger til grund for kodeksens iværksættelse, besluttet at offentliggøre denne liste.

Fremover vil medlemsstaterne bruge den fælles listes referencer ved meddelelse af afslag (med tilbagevirkende kraft for allerede meddelte afslag), hvilket giver mulighed for klarhed og forenkling i kommunikationen mellem landene på dette område.

Afslag vedrørende udstyr, der er underlagt medlemsstaternes nationale kontrol, men som ikke er med på ovennævnte liste, vil fortsat blive meddelt til alle medlemsstater. Medlemsstater, der ikke kontrollerer dette udstyr, underretter andre.

Den fælles liste over militært udstyr har status af et politisk tilsagn inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Alle medlemsstaterne har således givet politisk tilsagn om at sikre, at deres nationale lovgivning giver dem mulighed for at kontrollere eksporten af alt udstyr på listen. Den fælles liste over militært udstyr skal fungere som reference for medlemsstaternes nationale lister over militært udstyr, uden at den dog direkte erstatter dem.

Da det er meningen, at listen skal videreudvikles, vil medlemsstaterne fortsat regelmæssigt ajourføre den i COARM.

Medlemsstaterne har desuden oplyst, at de vil støtte enhver bestræbelse på, at udstyr på den fælles liste, der ikke står på Wassenaar-militærlisten, forselås undersøgt inden for rammerne af Wassenaar-arrangementet (2000).

COARM besluttede, at formandskaberne med jævne mellemrum skal indkalde til særlige møder (tekniske eksperter) med henblik på at tage stilling til, om EU's fælles liste skal ajourføres for at tage hensyn til ændringer af WA-listen og koordinere medlemsstaternes holdninger samt blive enige om eventuelle fælles forslag til ændringer af WA-listen (2002).

2. Kontrol med eksporten af ikke-militært udstyr, der bruges til sikkerheds- og politimæssige formål

COARM er begyndt at udarbejde en fælles liste over ikke-militært udstyr, der bruges til sikkerheds- og politimæssige formål, og hvis eksport bør kontrolleres i medfør af kodeksens kriterium nr. 2 "Respekten for menneskerettighederne i det endelige bestemmelsesland." Kommissionen har bebudet et forslag til fællesskabsordning for kontrol med eksport af ikke-militært udstyr, der kan anvendes til intern undertrykkelse (2001).

Kommissionen har meddelt, at den vil forelægge et forslag til rådsforordning på området, og har fremlagt sine første tanker om strukturen af og indholdet i et sådant forslag, der helt skal forbyde udstyr, der anvendes udelukkende til tortur, og indføre streng kontrol med udstyr, der kan anvendes til intern undertrykkelse (2002).

Punkt 7 i de operative bestemmelser

For at gøre denne kodeks så effektiv som muligt arbejder Den Europæiske Unions medlemsstater inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik for at styrke deres samarbejde og fremme konvergensen med hensyn til eksport af konventionelle våben.

1. Appelprocedurer

COARM drøftede de mulige appelprocedurer i forbindelse med eksport af militært udstyr (2001).

2. Slutbrugerattester

Medlemsstaterne er nået til enighed om en række fælles elementer, der skal figurere i en attest for endeligt bestemmelsessted, når en sådan kræves af en medlemsstat, i forbindelse med eksport af udstyr, der er omfattet af den fælles liste over militært udstyr. De har endvidere peget på flere andre elementer, der muligvis også vil være påkrævet i henhold til deres nationale lovgivning.

En slutbrugerattest skal mindst indeholde følgende oplysninger:

- oplysninger om eksportøren, i det mindste navn, adresse og firmanavn

- oplysninger om slutbrugeren, i det mindste navn, adresse og firmanavn. I tilfælde af eksport til et firma, der videresælger udstyret på det lokale marked, vil firmaet blive betragtet som slutbruger

- endeligt bestemmelsesland

- en beskrivelse af det eksporterede udstyr (type, karakteristika) eller henvisning til den kontrakt, der er indgået med myndighederne i det endelige bestemmelsesland

- det eksporterede udstyrs mængde og/eller værdi

- slutbrugerens underskrift, navn og stilling

- dato for udstedelse af slutbrugerattesten

- slutbrugsklausul og/eller ikke-genudførselsklausul.

Endvidere kan medlemsstaterne i overensstemmelse med deres nationale lovgivning bl.a. kræve:

- en klausul med forbud mod genudførsel af udstyr, der er omfattet af slutbrugerattesten. En sådan klausul kunne bl.a.

- omfatte et udtrykkeligt forbud mod genudførsel

- omfatte bestemmelse om, at genudførsel kræver skriftligt samtykke fra det oprindelige eksportlands myndigheder

- tillade genudførsel uden forudgående samtykke fra eksportlandets myndigheder til bestemte lande, der er angivet i slutbrugerattesten

- angivelse af udstyrets endelige anvendelsesformål

- hvor det er relevant, et tilsagn om, at det eksporterede udstyr ikke vil blive anvendt til andre formål end det angivne

- hvor det er relevant, et tilsagn om, at udstyret ikke vil blive anvendt til udvikling, fremstilling eller brug af kemiske, biologiske eller nukleare våben eller til missiler til fremføring af sådanne våben

- komplette oplysninger om en eventuel mellemmand

- hvis slutbrugerattesten kommer fra bestemmelseslandets regering, skal eksportlandets myndigheder legalisere attesten for at kontrollere underskriftens ægthed og underskriverens beføjelse til at indgå forpligtelser på sin regerings vegne (2002).

3. Medlemsstaternes koordinering

Koordinationen inden for EU var eksemplarisk i forbindelse med FN's konference om ulovlig handel med hånd- og mandbårne våben, der fandt sted den 9.-20. juli 2001 i New York, idet EU var den eneste gruppe af stater, der forelagde en samlet handlingsplan.

EU gjorde sig endvidere meget synlig under møderne i de forberedende udvalg i forbindelse med konferencen, idet man ikke veg tilbage for at tale med én stemme, nemlig formandskabets, for klart at bekræfte EU's ambitioner på dette område.

Punkt 8 i de operative bestemmelser

Hver af Den Europæiske Unions medlemsstater sender de andre EU-partnere en fortrolig årsberetning om sin eksport af forsvarsmateriel og om anvendelsen af adfærdskodeksen. Disse beretninger drøftes på et årligt møde inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. På dette møde vurderer man også, hvordan kodeksen virker, indkredser de forbedringer, der eventuelt skal foretages, og fremsender en samlet beretning, som bygger på bidrag fra medlemsstaterne til Rådet til godkendelse.

1. Harmonisering af de nationale beretninger

Medlemsstaterne er nået til enighed om, at den offentlige beretning skal indeholde eventuelt foreliggende oplysninger, fordelt efter modtagerland, om antallet af og beløbet for de udstedte tilladelser samt de faktiske eksporttal. Den skal også oplyse om det samlede antal afslag, den enkelte medlemsstat har givet, det samlede antal afslag fra samtlige medlemsstater for hvert modtagerland og de kriterier, der er blevet anført som begrundelse for afslag, samt angive det antal gange, disse kriterier er blevet benyttet (2002).

Punkt 9 i de operative bestemmelser

Den Europæiske Unions medlemsstater vurderer i givet fald inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik situationen i de lande, der modtager eller ønsker at modtage våbeneksport fra Den Europæiske Unions medlemsstater, ud fra adfærdskodeksens principper og kriterier.

1. Konsultationer i COARM

Delegationerne kan tage en hvilken som helst sag vedrørende våbeneksport op til drøftelse i COARM, såfremt dette anses for at være hensigtsmæssigt i forbindelse med overvejelser vedrørende tildeling af våbentilladelse på nationalt plan (1999).

Medlemsstaterne udveksler fortsat oplysninger om, hvordan embargoer, der er dekreteret af FN, EU eller OSCE skal fortolkes på nationalt plan.

Medlemsstaterne fører også samråd om de nationale politikker for kontrol med eksport af våben til visse lande eller regioner, som ikke er omfattet af embargo, men er genstand for særlig overvågning (intern eller ekstern konflikt, menneskerettighedssituation osv.) (2000).

2. Udbygningen af udvekslingen af oplysninger om de nationale politikker for kontrol med eksport af våben til visse lande eller regioner, der skal betragtes med særlig årvågenhed

En betydelig samling af afslag, der er meddelt i medfør af kodeksen, udgør det materielle grundlag for disse drøftelser. Disse er desuden udbygget med en udveksling af synspunkter og oplysninger mellem alle medlemsstaterne, der afholdes regelmæssigt og systematisk i COARM, og som vedrører specifikke lande og regioner (2001).

Punkt 11 i de operative bestemmelser

EU-medlemsstaterne gør alt for at tilskynde andre våbeneksporterende stater til at tiltræde principperne i denne adfærdskodeks.

1. Tredjelande

Ikke-EU-lande, der har erklæret, at de tilslutter sig kodeksens principper og kriterier, og som nu deltager i omstruktureringen af den europæiske forsvarsindustri, skal orienteres om fortolkningen af kodeksens principper og kriterier. Dette indebærer ikke adgang til oplysninger, der stilles til rådighed under de procedurer, der er fastsat i kodeksens operative bestemmelser.

Den Europæiske Union og medlemsstaterne tilskynder fortsat andre våbeneksporterende stater til at tiltræde kodeksens principper (2001).

Adfærdskodeksen har været et hovedemne for alle konsultationer under den politiske dialog med ikke-medlemsstater. Der føres konsultationer med USA om, hvordan EU's og USA's erklæring fra december 2000 om staternes ansvar og gennemsigtighed på våbeneksportområdet kan følges op (2002).

2. Inddragelse af de associerede lande i meddelelser om afslag

Medlemsstaterne er nået til enighed om at videregive oplysninger om afslag til de associerede lande på et samlet grundlag og at opfordre disse lande til ligeledes at give medlemsstaterne meddelelse om deres afslag. Oplysningerne vil blive videregivet af formandskabet og skal indeholde følgende nærmere enkeltheder: Bestemmelsesland, kort beskrivelse af udstyret og en vurdering af det på grundlag af listen over militært udstyr, klassifikation af slutbrugeren som offentlig myndighed eller privat organ og grundene til afslaget (EU-adfærdskodeksens kriterier) (2002).

BILAG II

OPLYSNINGER OM MEDLEMSSTATERNES EKSPORT AF KONVENTIONELLE VÅBEN OG GENNEMFØRELSE AF ADFÆRDSKODEKSEN I TIDSRUMMET 1. JANUAR TIL 31. DECEMBER 2001

De statistiske oplysninger udarbejdes forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat og følger ikke en ensartet standard. Således har medlemsstaterne ikke alle været i stand til at fremlægge oplysningerne i skemaerne på grund af de gældende procedurer for kontrol med våbeneksport eller lovgivningen om databeskyttelse.

Vedlagte tabeller indeholder følgende oplysninger:

TABEL A

- Oplysninger opstillet for hver enkelt medlemsstat(1) a) = oplysninger (hvis de foreligger) om antal udstedte tilladelser, b) = oplysninger (hvis de foreligger), c) = oplysninger (hvis de foreligger) om euro-værdien af våbeneksporten (de samlede tal pr. region står med fed skrift).

- Samlet eksport pr. medlemsstat og samlet EU-eksport for hvert bestemmelsesland(2) a) = oplysninger (hvis de foreligger) om antal udstedte tilladelser, b) = oplysninger (hvis de foreligger) om euro-værdien af de udstedte tilladelser, c) = oplysninger (hvis de foreligger) om euro-værdien af våbeneksporten, d) = antallet af afslag på ansøgninger om tilladelse, e) = numrene på de kriterier, som afslagene bygger på (det antal gange, hvert kriterium har været fremført, angives approksimativt i parentes); uoverensstemmelser mellem de samlede tal pr. region og det samlede tal pr. medlemsstat forklares i fodnote 4 og 8, der muligvis også gælder for flere andre medlemsstater.

TABEL B

Det samlede antal konsultationer, som hver medlemsstat har indledt, og det samlede antal gange, den selv er blevet konsulteret.

TABEL C

Internetadresser vedrørende nationale beretninger om våbeneksport.

TABEL A((Foreligger kun på engelsk.))

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

TABEL B

Det samlede antal konsultationer, som hver medlemsstat har indledt, og det samlede antal gange, den selv er blevet konsulteret

>TABELPOSITION>

TABEL C

>TABELPOSITION>

(1) For at gøre tabellen lettere at læse er nulværdier/eller angivelsen "foreligger ikke" udeladt.

(2) For at gøre tabellen lettere at læse er nulværdier/eller angivelsen "foreligger ikke" udeladt.