Meddelelse i henhold til artikel 19, stk. 3, i Rådets forordning nr. 17(1)

Sag COMP/29.373 - Visa International

(2001/C 226/10)

(EØS-relevant tekst)

1. INDLEDNING

1. Den 31. januar 1977 anmeldte Ibanco Ltd, siden 1979 kendt under navnet Visa International, en række vedtægter og forskrifter, der gælder for Visa-sammenslutningen og dens medlemmer, til Kommissionen med begæring om negativattest efter traktatens artikel 81, stk. 1, eller, alternativt, undtagelse efter EF-traktatens artikel 81, stk. 3.

2. Efter oprindeligt at have fremsendt en administrativ skrivelse genåbnede Kommissionen Visa-sagen i 1992 som følge af en klage, og den administrative skrivelse blev trukket tilbage. Den genoptagne undersøgelse tog også hensyn til en klage indgivet den 23. maj 1997 af EuroCommerce, der er en interesseorganisation for detailhandelen, engroshandelen og den internationale handel i Fællesskabet, vedrørende forskellige aspekter af bl.a. Visa Internationals betalingskortsystem og navnlig systemets multilaterale formidlingsgebyrer ("multilateral interchange fees").

2. PARTERNE

3. Visa International Service Association ("Visa") er et privat, gevinstorienteret selskab, der ejes af omkring 20000 finansielle medlemsinstitutter fra hele verden. I 1999 androg Visas omsætning 1455 mio. USD på verdensplan, heraf [...](2) mio. USD i Visas EU-region. Visa, der er registreret i USA, driver Visa-kortsystemets netværk. Til det formål administrerer det varemærker, fastlægger reglerne for systemet og stiller autorisations- og clearingtjenester til rådighed via et verdensomspændende data- og telekommunikationsnet kaldet VisaNet. Visa selv udsteder ikke Visa-kort til kortindehaverne og indgår ikke tilslutningsaftaler med forretningsdrivende betalingsmodtagere, men det gør til gengæld de finansielle medlemsinstitutter, der har modtaget licens fra Visa til dette formål.

4. Visa har opdelt det geografiske område, inden for hvilket det opererer, i seks regioner. I Visas EU-region, der foruden EU også omfatter Schweiz, Island, Liechtenstein, Norge, Tyrkiet, Israel, Cypern og Malta, er der over 5000 Visa-medlemsinstitutter. Beslutningsmyndigheden er uddelegeret til Visas bestyrelse for EU-regionen ("EU-bestyrelsen"), der vælges hvert andet år blandt Visas finansielle medlemsinstitutter i EU-regionen. EU-bestyrelsen har ansvaret for alle interne anliggender i EU-regionen, f.eks. vedtagelse af regionale forskrifter og fastsættelse af de faste standardformidlingsgebyrer for EU-regionen.

5. Visa opererer med forskellige medlemskabsklasser, men samtlige klasser er stort set åbne for alle institutter, der er opbygget i overensstemmelse med forretningsbanklovgivningen i deres eget land, og som har tilladelse til at modtage anfordringsindskud. Visa accepterer dog ikke ansøgninger om medlemskab, hvis bestyrelsen betragter ansøgeren som konkurrent til selskabet.

3. AFTALERNE

3.1. Generelt

6. Anmeldelsen fra Visa angår de vedtægter og forskrifter, der gælder for Visa-sammenslutningen og dens medlemmer (dvs. Certificate of Incorporation, International By-Laws og Regional Board Delegations), samt de internationale bestemmelser vedrørende Visas betalingskort (dvs. General International Operating Regulations, European Union Regional Operating Regulations, Dispute Resolution Rules og Card and Marks Specifications). Alle de anmeldte regler og forskrifter omtales herefter som "Visa-reglerne"(3).

3.2. Formidlingsgebyret

7. Ifølge Visa-reglerne skal den bank, der indgår tilslutningsaftaler, betale den kortudstedende bank et formidlingsgebyr for hver transaktion med et Visa-kort, hvis der er tale om forskellige banker. I EU-regionen fastsættes dette standardgebyr af EU-bestyrelsen, der ifølge Visa normalt består af et nogenlunde ligeligt antal repræsentanter for de banker, der indgår tilslutningsaftaler, og de kortudstedende banker. Det multilaterale formidlingsgebyr beregnes normalt altid som en procentsats af nettoværdien af salget. Dets nøjagtige størrelse varierer efter typen af Visa-kort, der benyttes. Visa har altid betragtet de multilaterale formidlingsgebyrers nøjagtige størrelse som en forretningshemmelighed og tillader ikke, at medlemsbankerne giver oplysninger herom til deres kunder, f.eks. de forretningsdrivende betalingsmodtagere, som de banker, der indgår tilslutningsaftaler, normalt vælter gebyrerne over på.

8. De multilaterale formidlingsgebyrer, der fastsættes af EU-bestyrelsen, opkræves automatisk for alle Visa-korttransaktioner i EU, dvs. transaktioner, hvor et Visa-kort udstedt i én medlemsstat benyttes hos en forretningsdrivende i en anden medlemsstat. Ifølge Visa tegnede disse transaktioner i Fællesskabet sig i 1999 for ca. 10 % af alle Visa-korttransaktioner i forretninger. Har Visa-medlemmerne ikke indgået multilaterale eller bilaterale aftaler om indenlandske formidlingsgebyrer, finder det standardgebyr, som EU-bestyrelsen fastsætter, også anvendelse på sådanne indenlandske transaktioner. Ifølge Visa er det i øjeblikket tilfældet i Grækenland, Irland, Italien, Nederlande og Sverige. Indenlandske formidlingsgebyrer fastsat af nationale Visa-medlemmer er ikke omfattet af anmeldelsen fra Visa International.

3.3. Visas begrundelse for formidlingsgebyrerne

9. Visa betragter ikke det multilaterale formidlingsgebyr som kortudstederens pris for at yde de banker, der indgår tilslutningsaftaler, og de forretningsdrivende bestemte tjenester. For Visa er det multilaterale formidlingsgebyr snarere en overførsel mellem virksomheder, der samarbejder med henblik på i fællesskab at yde en service inden for et netværk kendetegnet ved mange hensyn udadtil og en fælles efterspørgsel. Det multilaterale formidlingsgebyr er ifølge Visa nødvendigt for finansielt at udligne skævheden mellem de omkostninger, der er forbundet med kortudstedelsen og indgåelsen af tilslutningsaftaler med forretningsdrivende, og de indtægter, der modtages fra kortindehaverne og de forretningsdrivende. Ifølge Visa er indtægterne fra kortindehaverne i det nuværende Visa-system langt lavere end de omkostninger, som de kortudstedende banker må afholde. Modsat er de indtægter, som de banker, der indgår tilslutningsaftaler, modtager fra de forretningsdrivende væsentligt højere end de samme bankers omkostninger i forbindelse med betalingssystemet som helhed. Formidlingsgebyret tjener på denne baggrund til at korrigere disse skævheder med henblik på at forøge efterspørgslen efter og brugen af denne betalingsservice. Uden et passende formidlingsgebyr ville systemet, ifølge Visa, ikke kunne fungere optimalt, og Visa-systemets særlige styrke, nemlig det store antal kortindehavere og forretningsdrivende, der er tilsluttet systemet, ville blive undermineret.

4. ÆNDRINGER FORESLÅET AF VISA

10. For at imødekomme Kommissionen har Visa fremsat et formelt forslag til ændring af sit multilaterale formidlingsgebyr i EU. Forslaget blev godkendt af Visas EU-bestyrelse den 27. juni 2001.

11. Visas forslag omfatter følgende elementer:

a) nedsættelse af det interregionale multilaterale formidlingsgebyr

b) indførelse af objektive referencer til vurdering af Visas interregionale multilaterale formidlingsgebyrer, som de banker, der indgår tilslutningsaftaler, betaler til de kortudstedende banker, og

c) gennemsigtighed.

12. Forslaget gælder for transaktioner på salgssteder ved hjælp af forbrugerkort. Firmakort er ikke omfattet af forslaget, da de, ifølge Visa, er et forholdsvis nyt produkt med specifikke kendetegn. Desuden forlyder det, at firmakort kun tegner sig for en lille del af alle Visa-korttransaktioner.

4.1. Nedsættelse af gebyret

13. Visa foreslår en generel nedsættelse af det interregionale multilaterale formidlingsgebyr i forbindelse med forbrugerkortprodukter i Visas EU-region ved, at der indføres en fast sats for det multilaterale formidlingsgebyr pr. transaktion med kort med direkte debitering, og ved, at det multilaterale formidlingsgebyr, der beregnes som en procent af værdien af hver transaktion med visse kreditkort og kort med forskudt debitering, gradvis nedsættes.

14. Visa foreslår at indføre et fast interregionalt multilateralt formidlingsgebyr på 0,28 EUR for transaktioner med kort med direkte debitering, så snart det er teknisk muligt, sandsynligvis fra april 2002. Dette gebyr vil blive fastholdt i fem år, dog med mulighed for en justering i tilfælde af en væsentlig ændring i inflationen. Ifølge Visa betyder dette en nedsættelse på over 50 % for en gennemsnitstransaktion med direkte debet-kort.

15. De multilaterale formidlingsgebyrer i forbindelse med interregionale transaktioner med visse typer kreditkort og kort med forskudt debitering vil, ifølge forslaget, blive nedsat over en periode på fem år. Sammen med nedsættelsen af visse multilaterale formidlingsgebyrer, som allerede er blevet besluttet, vil disse nye nedsættelser resultere i et multilateralt formidlingsgebyr på 0,7 % (som vægtet gennemsnit) i 2007, beregnet på grundlag af Visas skøn over mængden af transaktioner foretaget med de forskellige typer kort på dette tidspunkt. Visa skønner, at disse ændringer (gældende for både kort med direkte debet og kreditkort) vil mindske de kortudstedende bankers indtægter fra multilaterale formidlingsgebyrer med mere end 20 % over en femårsperiode, sammenlignet med indtægterne uden de pågældende ændringer.

4.2. Objektivitet

16. Visa foreslår, at tre kategorier af omkostninger i forbindelse med Visas betalingstjenester benyttes som objektive referencer til vurdering af de interregionale multilaterale formidlingsgebyrer, der i øjeblikket betales af de banker, der indgår tilslutningsaftaler, til de kortudstedende banker i forbindelse med Visa-korttransaktioner på salgssteder. Disse tre omkostningskategorier er: omkostningerne ved behandlingen af transaktionerne, omkostningerne ved den gratis finansiering for kortindehavere (den såkaldte "float") samt omkostningerne ved betalingsgarantien. En undersøgelse vil afgøre, hvilke omkostningselementer der indgår i hver af disse kategorier, og om kun en procentdel af nogle omkostningselementer skal medregnes ved beregningen af de pågældende referencer.

17. Ifølge forslaget fra Visa vil de multilaterale formidlingsgebyrers faktiske niveau ikke overskride summen af disse tre omkostningskategorier, undtagen under unormale omstædnigheder, f.eks. for at modvirke adfærd, der kan bremse tekniske fremskridt. Kommissionen ville i det tilfælde blive rådspurgt forinden. Under dette niveau vil Visa selv kunne fastsætte det mutlilaterale formidlingsgebyr til et niveau, som det betragter som kommercielt korrekt.

4.3. Gennemsigtighed

4.3.1. Omkostningsundersøgelser

18. Visa vil kort tid efter afslutningen af omkostningsberegningerne på grundlag af de tre omkostningskategorier, der er nævnt i punkt 16, forelægge Kommissionen resultatet deraf. Tallene vil blive fordelt på henholdsvis kreditkort/kort med forskudt debitering og kort med direkte debitering.

19. Omkostningsundersøgelserne vil blive gennemført af Visa og kontrolleret af et uafhængigt revisionsfirma. De anvendte oplysninger vil blive indhentet fra et repræsentativt udvalg af Visa-medlemsbanker i EU-regionen inden for EØS.

4.3.2. Gennemsigtigheden af det multilaterale formidlingsgebyr for de forretningsdrivende

20. Visas forslag omfatter også en ændring af Visa-reglerne, således at medlemsbankerne efter anmodning fra de forretningsdrivende kan oplyse dem om størrelsen af Visas interregionale multilaterale formidlingsgebyrer i EU og om de tre omkostningskategoriers relative procentvise andel. De forretningsdrivende skal gøres opmærksomme på muligheden for at indhente disse oplysninger hos deres bank.

5. KOMMISSIONENS HENSIGT

21. På baggrund af ovenstående agter Kommissionen at godkende bestemmelserne om det multilaterale formidlingsgebyr i de anmeldte Visa-regler. Den opfordrer forinden interesserede tredjeparter til senest en måned efter offentliggørelsen af denne meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende at fremsætte deres bemærkninger til sagen. Bemærkningerne indsendes med post eller telefax og med angivelse af sag COMP/29.373 - Visa International til: Europa-Kommissionen Generaldirektoratet for Konkurrence

Direktorat D, Kontor D1 (Finansielle tjenesteydelser)

Rue de la Loi/Wetstraat 200 B - 1049 Bruxelles/Brussel Fax (32-2) 296 98 07.

(1) EFT 13 af 21.2.1962, s. 204/62. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 1216/1999 (EFT L 148 af 15.6.1999, s. 5).

(2) Dele af denne er redigeret således, at fortrolige oplysninger ikke viderebringes.

(3) Med hensyn til nogle specifikke dele af Visa-reglerne offentliggjorde Kommissionen den 14. oktober 2000 en meddelelse i henhold til artikel 19, stk. 3, i forordning nr. 17 (EFT C 293 af 14.10.2000, s. 18), hvori den opfordrede interesserede tredjeparter til at fremsætte deres bemærkninger til Kommissionens planer om at godkende disse regler. Det drejede sig navnlig om forbuddet mod forskelsbehandling og reglerne om grænseoverskridende tjenester.