Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens meddelelse om modernisering og forbedring af den sociale beskyttelse i Den Europæiske Union« (98/C 73/22)

Kommissionen besluttede den 18. marts 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspørgsmål, som udpegede Ada Maddocks til ordfører og Pierre Chevalier til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 13. november 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 350. plenarforsamling af 10. og 11. december 1997, mødet den 10. december 1997, med 76 stemmer for, 38 imod og 9 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Den internationale konkurrence

Den sociale beskyttelse og konkurrenceevnen kan gensidigt styrke hinanden. Ingen af delene bør udelukke den anden, hverken i det indre marked eller inden for Verdenshandelsorganisationen. Sammen med den makroøkonomiske politik kan de danne et sammenhængende og varigt grundlag for fremme af vækst og beskæftigelse, byggende på solidaritet, foretagsomhed og integration.

Udgifterne til sociale beskyttelsesforanstaltninger udgør 28 % af EU's samlede BNP. I USA er nettoudgifterne 27 % af BNP. Kommissionen skriver: »Når der tages hensyn til både private og offentlige udgifter, så ligger de samlede udgifter pr. husstand til social beskyttelse, sundhedspleje og pensioner på omtrent samme niveau i en række udviklede, industrialiserede lande (1).

(1) KOM (97) 102 endelig udg., punkt 1.2, andet afsnit. Undersøgelser af de offentlige og private udgifter til social beskyttelse i henholdsvis Sverige og USA, målt som procentdel af de private husholdningers samlede udgifter, viser, at de svenske husholdninger i 1990 brugte 4,4 % af deres indkomst til privat finansierede sundhedsydelser, uddannelse, pensioner og daginstitutioner og 36,8 % til skat, i alt 41,2 %. De amerikanske husstande brugte 29,2 % af deres indkomst til privat finansierede sundhedsydelser, uddannelse, pensioner og daginstitutioner og 10,4 % til skat, i alt 39,6 %. Se Gösta Esping-Andersen: »The Double Problem of Coordination in Contemporary Welfare States«, et arbejdspapir udarbejdet til konferencen om socialpolitik og økonomi i Amsterdam den 23.-25. januar 1997..« Kommissionen konstaterer desuden, at »det er vigtigt at indse, at en reform af de sociale beskyttelsesordninger ikke er begrundet med konkurrence fra tredjelande (2)

(2) Ibid. 3. afsnit. Eksporten fra lande uden for EU svarer til 8 % af EU's samlede BNP - et niveau, som har været konstant gennem de sidste tyve år. Det betyder, af 92 % af efterspørgslen dækkes af varer, der bliver produceret i Europa, mens 8 % tilgodeses af import fra lande uden for EU. Kommissionens rapport »Europe as an Economic Entity«, CSE(96) 8 fin. af 4.12.1996, s. 8.«1.2. Nuværende tendenser

EU's udgifter til sociale beskyttelsesordninger i forhold til BNP steg i 1980'erne og 1990'erne langsommere, end de havde gjort i 1970'erne. Stigninger i forhold til BNP forekom først og fremmest i perioder med økonomisk tilbageslag, hvor BNP voksede langsomt eller slet ikke. Nogle medlemsstater øgede også deres udgifter for at få deres sociale beskyttelsessystem op på samme niveau som de mere udviklede medlemsstater (). Set under ét har EU's udgifter til social beskyttelse været ret stabile, bortset fra perioder med lavkonjunktur. Kommissionen har konkluderet, at der ikke er meget, der tyder på en stigning i udgifterne til social beskyttelse (). EU's udgifter til social beskyttelse får samtidig æren for at have opretholdt den sociale samhørighed og stabiliteten i perioder med store makroøkonomiske chok, ændringer inden for industrien og omstilling af økonomien.

1.3. Kan EU's sociale beskyttelsessystem opretholdes?

1.3.1. For at bevare deres sociale beskyttelsessystemer vil mange medlemsstater i løbet af de næste 10 år under indtryk af den demografiske og økonomiske udvikling søge at ændre disse systemer, under hensyntagen til deres kultur og særlige forhold. Disse ændringer bør dog gennemføres i samarbejde inden for EU.

1.3.2. Kommissionen mener, at de egentlige grunde til, at der skal foretages reformer, er interne. To vigtige problemer understreges: »de store offentlige underskud og den manglede sociale integration (5)

(5) KOM(97) 102 endelig udg., punkt 1.2, sidste afsnit..«1.3.2.1. Man kan argumentere for, at det første problem ikke skyldes det sociale beskyttelsessystem, selvom de to problemer hænger sammen. Massearbejdsløsheden og de deraf følgende overførselsindkomster til de arbejdsløse er problemer, der først og fremmest har forbindelse med økonomisk afmatning og forholdene på arbejdsmarkedet. På samme måde kan den demografiske »tidsindstillede bombe« og frygten for, at der i en nær fremtid vil opstå en uholdbar ældrebyrde, forstået som for mange på alderspension i forhold til antallet af aktive på arbejdsmarkedet, også opfattes som et betydeligt fordelingspolitisk problem, der hænger sammen med arbejdsmarkedets evne til at absorbere arbejdskraft, snarere end med en grundliggende brist i det sociale beskyttelsessystem. Samtidig kan man også argumentere for, at en række tilpasninger af det sociale sikringssystem kan supplere og understøtte justeringer af den økonomiske politik og af arbejdsmarkedet, som man finder nødvendige. Nøglen til fremskridt på begge områder synes at ligge i de to indbyrdes forbundne begreber »fleksibilitet« og »sikkerhed«, især når man også tager højde for arbejdets ændrede karakter og vigtigheden af at koordinere den økonomiske politik og strukturpolitikkerne, som fremført i erklæringen om arbejdsløshed fra topmødet i Dublin og i Kommissionens rapport »Europe as an Economic Entity«.

1.3.2.2. Det andet problem, »manglende social integration«, har en mere grundlæggende sammenhæng med det sociale beskyttelsessystem i EU, især i forbindelse med massearbejdsløsheden og den deraf følgende sociale udstødelse, hvis anslåede økonomiske og sociale omkostninger er enorme. Der er bred enighed om, at det er nødvendigt at foretage et radikalt skift fra (passiv) forsørgelse til et (aktivt) beskæftigelsesfremmende socialt beskyttelsessystem.

1.3.3. Endnu to vigtige udfordringer bliver understreget i Kommissionens meddelelse: »tilpasning af social beskyttelse til den nye kønsbalance« og »forbedret social beskyttelse for personer, der flytter inden for Unionen«. ØSU har tilsluttet sig alle væsentlige forslag på disse områder ().

2. Særlige forslag

2.1. Social beskyttelse som en produktiv faktor

2.1.1. ØSU har hele tiden støttet det synspunkt, at social beskyttelse kan stimulere og fremme bedre økonomiske resultater, og har henledt opmærksomheden på de gavnlige effekter af at integrere og koordinere socialpolitikken og den økonomiske politik, både på EU-plan og på nationalt plan (). Kommissionen pointerer også i sin meddelelse, at »medlemsstater med et stærkt sikkerhedsnet ofte har et højere BNP pr. indbygger end medlemsstater med et svagere sikkerhedsnet« (). Den onde cirkel, som består i, at dårlige økonomiske resultater fører til sociale nedskæringer og dermed lavere forbrug og efterspørgsel, kan vendes til en positiv, integreret fremgangsmåde, der sigter på at gøre passive udgifter til aktive udgifter og således skabe arbejdsplader, serviceydelser og vækst. Delors' hvidbog påpeger, at dette kræver »en omlægning af nationale statslige løntilskudsordninger på en sådan måde, at arbejdsindkomster kan suppleres med indkomst fra social sikring gennem udvikling af integrerede skatteordninger og løntilskudsordninger såsom negativ indkomstskat« (). I denne sammenhæng kunne Kommissionen, der skal udarbejde undersøgelser om forbindelsen mellem socialpolitik og økonomisk politik, iværksætte undersøgelser for at udarbejde sammenlignelige indikatorer for beskæftigelsespotentialet i sundhedssektoren og for det sociale beskyttelsessystems præventive virkninger. Nylige undersøgelser har i denne forbindelse understreget omkostningerne ved ikke at have en udviklet, social model (). Til sidst understreger Kommissionen, at »et centralt spørgsmål er, (...) hvordan man kombinerer forpligtelser og muligheder« (). Kommissionen påpeger med rette, at »det presserende behov for at konsolidere de offentlige finanser (...) er ikke i strid med en høj grad af social beskyttelse og heller ikke med solidaritetsprincippet. Tværtimod styrker det solidariteten mellem generationerne, fordi det mindsker de kommende generationers byrde« (). ØSU har kendskab til, at Kommissionen vil fremlægge en undersøgelse af dette emne for medlemsstaterne, og ønsker at blive inddraget i debatten.

2.2. Mere beskæftigelsesvenlig social beskyttelse

2.2.1. Udviklingen på arbejdsmarkedet, som for eksempel kvindernes stigende erhvervsdeltagelse og udbredelsen af mere fleksible arbejdsformer, sammen med nye organisationsformer på arbejdspladserne og fleksible orlovsordninger gennem hele arbejdslivet, er ved at ændre arbejdets karakter, så der nu findes flere forskellige, individuelle mønstre for arbejdslivet (). Social beskyttelse kan støtte en sådan udvikling ved på forskellige måder at gøre det nemmere at gå ud og ind af arbejdsmarkedet. Flere af ØSU's udtalelser har slået til lyd for, at der skal tages højde for denne nye udvikling i forbindelse med indretningen af det sociale sikkerhedssystem (). Dublin-topmødets erklæring om beskæftigelse opfordrede også til, at man skal »udvikle nye socialsikringssystemer, der kan tilpasses de nye arbejdsmønstre og give en passende social beskyttelse til de berørte personer«.

2.2.2. De potentielle vækstområder for et sådant skift i retning af et mere beskæftigelsesvenligt socialt beskyttelsessystem findes først og fremmest i de sektorer, hvor man kan fremme samarbejdet mellem den offentlige og den private sektor. Sundhedssektoren, transportsektoren, energisektoren og miljøsektoren er eksempler på områder, hvor investeringer, der skal bygge på ikke lønbaserede støttemekanismer og supplerende sikringsordninger, kan gøre andre presserende behov (for eksempel støtte til de ældre) mere økonomisk bæredygtige og gavne væksten og jobskabelsen. Den offentlige sektors fremtrædende rolle i sådanne programmer betyder, at de tillægges stor betydning; det forekommer derfor logisk at følge forslaget fra Delors' hvidbog om at udnytte den jobskabende effekt ved disse programmer ved at lade dem blive forvaltet af »et enkelt statsligt organ« (). Arbejdsmarkedets parter, velfærdssektoren, relevante NGO'er og de lokale og regionale myndigheder kan også bidrage med at iværksætte konkrete programmer og gennem passende sikringsordninger og positive incitamenter hjælpe med at gennemføre ændringen fra et passivt til et aktivt socialt beskyttelsessystem. Mange af dem, der har modtaget ydelser i lang tid, er blevet fastlåst i deres situation og finder det stadig vanskeligere at bryde ud. Dette kan overvindes ved hjælp af en positiv kampagne, som sigter mod at forbedre den enkeltes situation, og en (ikke skadende) ændring af forholdet mellem skatter og ydelser. Sådanne positive incitamenter kunne for eksempel være et højere indkomstloft i forbindelse med retten til at modtage sociale ydelser.

2.2.3. Lignende samarbejde mellem det offentlige og det private, som dels skal bygge på arbejdserfaring, dels på løntilskud, og som skal være underlagt overenskomster, kan anvendes i forbindelse med arbejdsløse, der ønsker at kvalificere sig til at komme ind på arbejdsmarkedet, enten for første gang eller efter at have været væk en periode. Det er vigtigt at søge at skabe fleksible overgange mellem skolegang, uddannelse og beskæftigelse. Også i dette tilfælde skal arbejdsmarkedets parter være med til at forhandle om rammerne for sådanne jobtræningsprogrammer, som skal suppleres med løntilskud. Det kan sikre, at disse programmer kommer til at bygge på positive incitamenter frem for tvungen aktivering, og der skal være passende beskyttelsesforanstaltninger for at forhindre, at eksisterende job bliver fortrængt af billig arbejdskraft med løntilskud. Man skal være særlig opmærksom på at sikre, at disse programmer bygger på og bliver udarbejdet på grundlag af kriterier, der faktisk fører til beskæftigelse. ØSU har tidligere understreget, at »undervisning og uddannelse i sig selv ikke udgør en tilstrækkelig politik mod arbejdsløsheden. Der er også brug for såvel generelle som specifikke jobskabende foranstaltninger« ().

2.2.4. Disse politikker skal gennemføres:

- idet man respekterer subsidiaritetsprincippet og de enkelte medlemsstaters situation i medfør af tidligere forhandlinger og »social kultur«;

- i tæt samarbejde med de relevante aktører om at definere projekterne, sikre gennemførelsen og at evaluere resultaterne;

- idet man undgår at skabe en social klasse med kunstige, underbetalte job.

2.2.5. Beskæftigelsesvenlig social beskyttelse omfatter også forslag om at nedbringe de indirekte lønomkostninger. Delors' hvidbog foreslog, at arbejdsgiverne skal betale lavere sociale bidrag eller helt fritages, når de ansætter mindre kvalificeret, lavtlønnet arbejdskraft, idet der kompenseres for udgifterne ved at indføre miljøafgifter, forbrugsafgifter på sundhedsskadelige produkter og skatter, der gør produktive investeringer mere attraktive (). ØSU's udtalelse fra november 1996 om »fremtiden for social beskyttelse« havde et lignende syn på kompenserende foranstaltninger, men forsvarede det synspunkt, at arbejdsgiverne delvist skal fritages for afgifter på alle lønninger under et vist, fastlagt niveau (). ØSU's udtalelse af 9. juli 1997 om beskatning i EU støttede også sådanne alternative finansieringskilder (). Kommissionens meddelelse påpeger, at »adskillige medlemsstater har indført forskellige foranstaltninger til nedbringelse af de indirekte lønomkostninger, (men at) undersøgelser har vist, at de ikke har haft nogen betydelig indvirkning på det overordnede beskæftigelsesniveau, fordi subsidieret og ikke-subsidieret arbejde og dødvægtstab derved udlignes. Samtidig viser disse undersøgelser, at de positive virkninger bliver større, hvis foranstaltningerne nøje rettes mod og kædes sammen med jobskabelse« (). ØSU opfordrer Kommissionen til at videreføre arbejdet med dette emne og ønsker selv at blive inddraget i det. Det er klart, at sådanne ordninger ikke må føre til, at usikre job erstatter sikre, ligesom de ikke må underminere støttemodtagernes rettigheder. Der bør desuden tages hensyn til subsidaritetsprincippet.

2.2.5.1. Der er udbredt enighed om, at det for at fremme beskæftigelsen er nødvendigt »at vende skattestrukturens tendens til stigende byrder på arbejdskraften i forhold til andre skattegrundlag« (). Derfor er ØSU enig med den skattepolitiske gruppe, nedsat af Det Europæiske Råd i Dublin, om nødvendigheden af at anlægge et samlet syn på hele skatteområdet. Dertil kommer, at samspillet mellem skattestrukturen og de offentlige ydelser skal gøres mere neutralt for at gøre arbejdsmarkedet mere dynamisk.

2.2.6. Kommissionens meddelelse indeholder forslag, der går ind for en mere fleksibel overgang fra arbejdsliv til pensionsliv, især i form af frivillige deltids- og efterlønsordninger. ØSU har hele tiden støttet disse forslag, der skal sikres lovgivningsmæssigt og iværksættes inden for rammerne af overenskomster tilpasset de enkelte sektorer. »Princippet skulle være, at medarbejderne i sidste del af deres erhvervsaktive liv gradvis nedsætter arbejdstiden, samtidig med at de udsætter ophøret af erhvervsaktivitet (udsætter tidspunktet for endelig overgang til pension)« (). Sådanne individuelle aftaler om overenskomstsreguleret deltidsarbejde kan hjælpe med at skaffe job til unge arbejdsløse, og dermed gøre udgifterne til social sikring og arbejdsløshedsunderstøttelse mindre, men aftalerne må ikke være til skade for ældre arbejdstagere. Sådanne besparelser, kombineret med en mere gradueret og fleksibel tilbagetrækning, kan mere end opveje udgifterne til de løntilskud, der er nødvendige i forbindelse med del-efterlønsordninger. De samlede fordele og ulemper ved sådanne ordninger skal evalueres, og eksempler på god praksis i EU skal diskuteres af arbejdsmarkedets parter. Spørgsmålet om pro-rata-rettigheder for personer med deltidsarbejde og om disses retlige status skal også løses.

2.2.7. ØSU har også hele tiden argumenteret for, at det sociale beskyttelsessystem skal fremme integrationen. Dette kræver en garanteret mindsteløn, sammen med integration, stabilitet og omog opskoling. Jobskabelse og aktivering er de bedste midler til at fremme integrationen. Det kan indbefatte arbejdspladser uden for det ordinære arbejdsmarked, som kan give meget store besparelser på de offentlige udgifter, der sagtens kan opveje indkomsterstattende ydelser, tilskud eller skattefritagelser.

2.3. Tilpasning af social beskyttelse til befolkningens aldring i Europa

2.3.1. Kombinationen af faldende fødselsrate og længere levetid betyder, at andelen af ældre i forhold til arbejdsstyrken vil fordobles i løbet af de næste halvtreds år. Det vil gøre det sværere og sværere at finansiere pensionsudgifterne, hvis der ikke er tilstrækkeligt mange på arbejdsmarkedet, der kan bidrage. Fælles prognosemodeller for den langsigtede udvikling i udgifterne til social beskyttelse kan bidrage til forståelsen af de udfordringer, som den demografiske udvikling stiller hele EU over for. Den demografiske »tidsindstillede bombe« giver anledning til tvivl om, hvorvidt pensionssystemet kan opretholdes, og sætter det under pres. Det er under alle omstændigheder et meget vigtigt fordelingspolitisk problem, der har forbindelse med arbejdsmarkedets evne til at absorbere arbejdskraft, hvilket også understreges af Kommissionens demografiske rapport (). Forskellige justeringer på arbejdsmarkedet kan medvirke til at gøre nogle af problemerne mindre. For eksempel siger Kommissionens meddelelse: »Tendensen mod flere kvinder på arbejdsmarkedet vil fortsætte i de kommende år, hvilket vil være et værdifuldt bidrag til at kompensere for arbejdskraftens aldring (5)

(5) KOM(97) 102 endelig udg., punkt 1.2.3, 1. afsnit..« Mulighed for en mere fleksibel overgang til pension, hvor man frivilligt vælger, hvornår man vil trække sig tilbage, kan også som anført ovenfor bidrage til at reducere ældrebyrden. Dertil kommer, at det ville være temmelig selvmodsigende at beklage sig over mangel på arbejdskraft, når der på nuværende tidspunkt er 18 millioner arbejdsløse i EU. Nøglen til problemet er ikke befolkningens aldersmæssige sammensætning, men derimod, hvor mange der er involveret i produktionen. Problemet er mere arbejdspladser end pension. Spørgsmålene i forbindelse med pensionssystemets bæredygtighed er i sidste instans uløseligt forbundet med den økonomiske situation, hvad enten det drejer sig om det såkaldte »samtidighedssystem« (»pay-as-you-go,« forkortet PAYG) eller om fondsbaserede ordninger, hvor ydelserne afhænger af afkastet af de investerede aktiver. Dertil kommer, som Kommissionen pointerer, »at det ikke er realistisk at tro på en gennemgribende omformning af de offentlige udgifter fra samtidighedssystemet til finansierede ordninger på grund af de enorme overgangsomkostninger« ().

Opgaven med at skabe sikre rammer for de supplerende pensionsordninger skal ses i sammenhæng med hele den økonomiske politik. PAYG-systemet afhænger af, at man kan få folk til at deltage aktivt i produktionen. Ordninger, hvor ydelserne afhænger af afkastet af de investerede aktiver, bliver påvirket af inflationen og risikoen ved investeringer og kapitalanbringelser. Uanset hvordan pensionsordningerne er indrettet - offentligt, som tillægspensioner eller privat - skal de være garantier, der sikrer, at de kan eksistere sideløbende. De hermed forbundne udgifter skal under alle omstændigheder modsvares af reelle værdier i de nationale økonomier, og ordningerne skal følges op af politikker, der sikrer pengepolitisk stabilitet og regulerer kapitalinvesteringerne. Inden for sådanne økonomiske rammer har ØSU allerede givet sin tilslutning til forslagene om supplerende erhvervstilknyttede pensionsordninger.

2.3.2. ØSU har allerede støttet de ideer, som Kommissionens meddelelse har fremlagt om de ældres nye plejebehov, især at ældre skal have mulighed for at blive i eget hjem så længe som muligt, frem for at skulle i »institutionaliseret« pleje. Det er at foretrække - og det er betydeligt billigere - at iværksætte støtteforanstaltninger, som for eksempel hjemmehjælp, lægehjælp, omsorg og sociale ydelser - eventuelt i samarbejde med den frivillige sektor - frem for at være afhængig af private forsikringer, »der risikerer at føre til negativ udvælgelse og som kan skade moralen« (). ØSU har foreslået yderligere foranstaltninger, bl.a. en skat, der bygger på solidaritet mellem generationerne, og som skal finansiere strukturer og støtteordninger for at gøre de ældre mindre afhængige. Der kan også, selv i krisetider, gennemføres positive sociale beskyttelsesforanstaltninger, som dækker nye områder.

2.3.3. Forebyggelse og helbredelse er et afgørende aspekt ved det sociale beskyttelsessystem. Dette aspekt bør ikke kun behandles ud fra de ældres perspektiv, men generelt. Sundhedsudgifterne, især for de meget gamle, kan til dels reduceres gennem forebyggende foranstaltninger, vejledning og hjemmepleje. For at forbedre resultaterne på sundhedsområdet og for at sætte sundhedssektoren bedre i stand til at tage højde for de faktorer, der påvirker befolkningens sundhedstilstand, kunne medlemsstaterne føre en mere sammenhængende sundhedspolitik efter de retningslinjer, som WHO har anvist (). Man kunne også foretage en nærmere undersøgelse af omkostningseffektiviteten i forbindelse med ny teknologi og af effekten af EU's politikker. Kommissionen henleder også opmærksomheden på nødvendigheden af at være mere opmærksom på de sundhedsmæssige aspekter ved ændringer i tilrettelæggelsen af arbejdet (). ØSU's udtalelse fra november 1996 om »fremtiden for social beskyttelse« understregede, at »med vedtagelsen af Rådets henstilling af 1992 om at skabe overensstemmelse mellem målene og politikken for social beskyttelse godkendte EU's medlemsstater fortsættelsen af bestræbelserne på at sikre alle med legal bopæl i en medlemsstat adgang til de nødvendige sundhedsydelser samt opretholdelse og udvikling af et sundhedsvæsen på højt niveau. Forsøg på at begrænse sundhedsudgifterne må ikke overskygge målet om lige adgang til sundhedsydelser af høj karat for alle. Indførelse af foranstaltninger, der gør det muligt at foretage en udvælgelse på grundlag af en risikobedømmelse, ville bringe solidariteten og ydelsen af effektiv pleje i fare« ().

2.4. Tilpasning af social beskyttelse til den ændrede kønsbalance: mod individualiserede rettigheder

2.4.1. ØSU har givet sin tilslutning til forslagene om at forene arbejdsliv og familieliv og om gradvis gennemførelse af individualiserede rettigheder, når blot det ikke bringer kvindernes økonomiske sikring i fare. Kommissionen skriver: »Ideen med en grundlæggende alderdomspension suppleret med en erhvervspension kan måske være løsningen på dette meget komplekse problem«, idet den tager bedre højde for kvindernes nuværende situation på arbejdsmarkedet og for mere forskelligartede mønstre i arbejdslivet (). Men når man tænker på, hvor store forskelle der er mellem medlemsstaternes sociale sikringssystemer, bør det nøje undersøges, hvordan Kommissionens idé vil påvirke de bidrags- og indkomstrelaterede ordninger. Det ville være nyttigt, om Kommissionen ville behandle disse problemer i en meddelelse.

2.4.2. ØSU har hele tiden støttet forslag om ligestilling for så vidt angår lovbestemte og erhvervstilknyttede pensionsordninger.

2.5. Forbedring af den sociale beskyttelse for folk, der flytter inden for Unionen

2.5.1. ØSU har godkendt alle ændringerne af forordning 1408/71, som muliggør en bedre koordinering af den lovbestemte sociale beskyttelse for folk, der flytter inden for EU. ØSU er også ved at udarbejde en udtalelse om den nylig offentliggjorte grønbog om »Supplerende pensioner i det indre marked« (). ØSU har udtrykkeligt opfordret til, at man træffer lignende forholdsregler i forbindelse med de erhvervstilknyttede pensionsordninger, herunder juridisk sikring af aktiver og individuelle rettigheder, sammenlignelige værdier ved flytning for hele EU, og koordinering af de erhvervstilknyttede pensionsordninger inden for rammerne af EU, evt. på grundlag af artikel 51 i traktaten, på linje med de regler, som allerede findes for den lovbestemte sociale beskyttelse (). ØSU henleder også opmærksomheden på skattemæssige problemer for folk, der arbejder på tværs af grænserne.

3. Støtte til tilpasningsprocessen gennem en indsats på europæisk plan

3.1. ØSU har opfordret til, at pro-rata-rettigheder for personer med deltidsarbejde og koordineringen af de erhvervstilknyttede pensionsordninger reguleres inden for rammerne af EU. ØSU har også stillet krav om, at man opretter et europæisk observatorium for fattigdom og social udstødelse og indsamler oplysninger i alle EU-landene om omkostningerne ved fattigdom og social udstødelse. Det har godkendt EU's foranstaltninger for at sikre ligestilling mellem mænd og kvinder i forbindelse med lovbestemte og erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger. ØSU har i talrige udtalelser selv stillet eller godkendt forslag til foranstaltninger til fremme af væksten, konkurrenceevnen og beskæftigelsen på EU-plan, hvilket er nødvendigt for at bevare et bæredygtigt socialt sikringssystem. Den grundliggende sammenhæng mellem socialpolitikken og de økonomiske resultater i EU spiller stadig en afgørende rolle. Derfor er ØSU enig med Kommissionen i, at »reformerne af det europæiske sociale sikkerhedssystem skal ses i lyset af den europæiske beskæftigelsesstrategi (...) og retningslinjerne for den økonomiske politik, som blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Firenze« (). Derfor bifalder ØSU også, at Kommissionen vil fortsætte debatten med arbejdsmarkedets parter, inden for den sociale dialog og med de europæiske institutioner i erkendelse af, at »man kun kan modernisere og forbedre den sociale beskyttelse i Unionen med aktiv deltagelse af alle involverede aktører« (). ØSU gør sig også klart, at udvekslingen af erfaringer mellem medlemslandene udgør en vigtig merværdi på EU-plan (), og ønsker, at denne rolle som »katalysator« videreføres. I den forbindelse kan benchmarking være et værdifuldt værktøj til at identificere særligt effektive metoder for så vidt angår målene i henstillingen fra 1992 om at skabe overensstemmelse mellem målene og politikken for social beskyttelse.

3.2. ØSU har i forbindelse med sit arbejde med meddelelsen konstateret, at Kommissionen har en meget travl og stram tidsplan, og at den planlægger at gennemføre mange undersøgelser og at udarbejde flere dokumenter.

For eksempel:

- analyser: skatteforhold, arbejdsløshedsunderstøttelse, metoder til prognoser, forholdet mellem markedet og sundhedssektoren, børnepasning og ældrepleje ...,

- evalueringer: cost/benefit analyser af det sociale sikringssystem, effektiviteten af politikker og metoder til at bekæmpe arbejdsløsheden, mindstelønninger, lønomkostningerne, pension og pensionsordningerne, forebyggende sundhedsforanstaltninger, omkostningerne ved sundhedsvæsnet,

- grønbog om supplerende pensionsordninger (se punkt 2.5.1 ovenfor).

3.2.1. ØSU foreslår for sit vedkommende, at der også udarbejdes en undersøgelse med henblik på at fastlægge sammenlignelige indikatorer for beskæftigelsespotentialet i sundhedssektoren og om det sociale sikringssystems præventive kapacitet. Kommissionen har dog en meget stram tidsplan: »Topmødet i Amsterdam i slutningen af juni 1997, første del af 1997...«. Flere dokumenter vil derfor ikke kunne behandles af ØSU. Dertil kommer, at det vil være vanskeligt at konsultere de berørte organer. I betragtning af omfanget, karakteren og alvoren af de behandlede emner ønsker ØSU at udtale sig i god tid, mens teksterne bliver udarbejdet, og ikke efter deres offentliggørelse.

Bruxelles, den 10. december 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() »Social beskyttelse i Europa«, KOM(95) 457 endelig udg., kapitel 3, s. 59.

() KOM (95) 457 endelig udg., s. 12, næstsidste afsnit.

() KOM(97) 102 endelig udg., Resumé, punkt 4 og 5.

() ØSU's udtalelse om »Socialpolitik og økonomiske resultater«, EFT C 287 af 22.9.1997, punkt 2.3 og 3.

() KOM(97) 102 endelig udg., punkt 1.2, andet afsnit.

() Hvidbog om »Vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse: udfordringer og veje ind i det 21. århundrede«. Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 1994.

() German Unemployment and the European Social Model, Kommissionen.

() KOM(97) 102, punkt 2.1, andet afsnit.

() KOM(97) 102, punkt 1.2, fjerde afsnit.

() Grønbog om Partnerskab - Vejen til en ny tilrettelæggelse af arbejdet, KOM(97) 128, s. 9.

() Udtalelser om »Fremtiden for social beskyttelse - Rammer for en europæisk debat« EFT C 66 af 3.3.1997 og »Om arbejdstid« EFT C 18 af 22.1.1996.

() Delors' hvidbog, punkt 8.8. c (iii).

() ØSU's udtalelse om »Social marginalisering«, EFT C 352 af 30.12.1993, punkt 5.2.2.

() Hvidbog, punkt 9.4, 9.5.

() EFT C 66 af 3.3.1997, punkt 5.

() EFT C 296 af 29.9.1997, punkt 2.2.3.

() KOM(97) 102 endelig udg., punkt 2.2.3, 4. afsnit.

() Kommissionens meddelelse: »Beskatning i EU - rapport om udviklingen af skatte- og indkomsterstattende afgiftssystemer« KOM(96) 546 endelig udg. Forhåndenværende data om beskatningens sammensætning som procent af BNP viser, at for EU-15 var skattebyrden i 1993 fordelt som følger: 11 % på forbrug, 21,1 % på arbejdskraft, 7 % på kapital, 2,1 % på energi og 0,6 % på miljø. Strukturen i EU' skattesystemer, Eurostat 1997.

() EFT C 66 af 3.3.1997, punkt 6.4.1.7.

() Europa-Kommissionen, Demografisk rapport 1997, s. 3 og passim.

() KOM(97) 102 endelig udg., punkt 2.3.1, 7. afsnit.

() KOM(97) 102 endelig udg., punkt 2.2.3, 3. afsnit.

() WHO, Health for all in Europe: an Epidemiological Review, Copenhagen 1990.

() Grønbog om Partnerskab - Vejen til en ny tilrettelæggelse af arbejdet. KOM(97) 128, s. 9, punkt 62 og 63.

() EFT C 66 af 3.3.1997, punkt 8.5.

() KOM(97) 102 endelig udg., punkt 2.4., sidste afsnit.

() KOM(97) 283 endelig udg.

() ØSU's udtalelse om »Supplerende sociale sikringsordninger«, 26.5.1992 og 31.8.1992.

() KOM(97) 102 endelig udg., punkt 2.1, 2. afsnit.

() Ibidem, punkt 3, andet afsnit.

() Ibidem, punkt 3, første afsnit.

BILAG I til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen:

ABEJÓN RESA, ANDREWS, ANGELO, ATTLEY, Jocelyn BARROW, BASTIAN, BETELU BAZO, BØGH, BRIESCH, van den BURG, BURKHARD, Vasco CAL, CASSINA, CEBALLO HERRERO, CHAGAS, CHEVALIER, CHRISTIE, COLOMBO, DANTIN, DELAPINA, van DIJK, DRIJFHOUT-ZWEIJTZER, DRILLEAUD, ENGELEN-KEFER, ETTY, zu EULENBURG, FORGAS I CABRERA, FRERICHS, FUCHS, GAFO FERNÁNDEZ, GEUENICH, GLATZ, HAGG, HERNÁNDEZ BATALLER, JASCHICK, KALLIO, KANNISTO, KIENLE, de KNEGT, KONITZER, KONZ, KORYFIDIS, KUBENZ, LEMMETTY, LIVERANI, LYONS, LÖNNBERG, MADDOCKS, MANTZOURANIS, MARGALEF i MASIÁ, MENGOZZI, MERIANO, NILSSON, NYBERG, PELLARINI, POMPEN, QUEVEDO ROJO, RAMAEKERS, REUNA, SÁNCHEZ MIGUEL, SANTILLÁN CABEZA, SANTOS, SCHMITZ, SEPI, SEQUEIRA, SKOUBY, STOKKERS, STÖLLNBERGER, STRASSER, TSIRIMOKOS, TWIST, VOGLER, WAHROLIN, WESTERLUND, WRIGHT, ZUFIAUR NARVAIZA.

Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen:

ANDRADE, BAGLIANO, BARROS VALE, BEALE, BOUSSAT, BREDIMA SAVOPOULOU, BURANI, BYRNE, DE NORRE, DOCK, DONOVAN, FRANZ, GARDNER, GAUDER, GIESECKE, HAMRO-DROTZ, HORNUNG-DRAUS, JOHANSEN, KIELMAN, KONTIO, LEHNHOFF, LEVITT, LINSSEN, LITTLE, MALOSSE, MEGHEN, MOBBS, MORELAND, MORGAN, NOORDWAL, PIETTE, RAVOET, REGNELL, REITERER, SIMPSON, SIRKEINEN, WALKER, WHITWORTH.

Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod udtalelsen:

BENTO GONÇALVES, BOISSERÉE, BROOKES, DECAILLON, HAGEN, LERIOS, NIELSEN, RETUREAU, SOLARI.

BILAG II til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Efter afstemningen ved navneopråb om udtalelsen som helhed fremsatte medlemmerne af Arbejdsgivergruppen, som stemte imod, følgende erklæring:

»Arbejdsgivergruppen mener, at ØSU's udtalelse ikke har erkendt de grundlæggende problemer i de nuværende sociale beskyttelsessystemer, og at den undervurderer behovet for modernisering og forbedring.

Gruppen er ubetinget enig i, at et effektivt socialt beskyttelsessystem for alle borgere spiller en afgørende rolle for en velfungerende økonomi, men understreger også, at en stærk økonomi er en afgørende forudsætning for finansieringen af de sociale beskyttelsessystemer.

De nuværende problemer i mange medlemsstater kan opsummeres i følgende punkter:

1. De sociale støttesystemer er præget af mangel på overordnet planlægning og er indrettet efter forældede livsformer og beskæftigelsesmønstre.

2. Der er opstået en forsørgelseskultur, eftersom der ikke gøres nok for at hjælpe modtagere af varig hjælp til at bryde ud af deres situation.

3. Medlemsstaterne er bekymrede over de stigende omkostninger, som modvirker deres bestræbelser på at begrænse underskuddene på de offentlige budgetter.

4. Ældrebyrden (andelen af personer på over 65 i forhold til andelen af personer mellem 15 og 64) forventes være vokset til det dobbelte, når de, som nu begynder at arbejde, skal pensioneres.

Gruppen ser positivt på Kommissionens analyse. Den støtter generelt de foreslåede aktioner og håber, at de vil kunne hjælpe medlemsstaterne med at løse problemerne. Gruppen mener, at følgende aspekter bør underkastes en grundig undersøgelse:

- Støttesystemets struktur og forholdet mellem de forskellige ydelser,

- målretning af ydelserne mod de mest trængende grupper,

- hjælp til personer på varig hjælp med at kvalificere sig til arbejdsmarkedet,

- samspillet mellem sociale ydelser og beskatning for de lavtlønnede med henblik på at skabe incitamenter til at arbejde,

- styrkelse af individets ansvar,

- gradvis ændring til langsigtet finansiering af i det mindste en del af pensionsydelserne,

- styrket partnerskab mellem det offentlige og det private med henblik på finansieringen.

Endelig ser gruppen meget positivt på Kommissionens bestræbelser på at fjerne hindringerne for fri bevægelighed i forbindelse med den sociale beskyttelse.«

ANDRADE, BAGLIANO, BARROS VALE, BEALE, BOUSSAT, BREDIMA SAVOPOULOU, BURANI, BYRNE, DE NORRE, DONOVAN, FRANZ, GARDNER, GAUDER, GIESECKE, HAMRO-DROTZ, HORNUNG-DRAUS, JOHANSEN, KIELMAN, KONTIO, LEHNHOFF, LEVITT, LINSSEN, LITTLE, MALOSSE, MEGHEN, MOBBS, MORGAN, NOORDWAL, RAVOET, REGNELL, REITERER, SIRKEINEN, WALKER, WHITWORTH.