Bruxelles, den 6.4.2005

KOM(2005) 122 endelig

2005/0037 (COD)

2005/0038 (CNS)

2005/0039 (CNS)

2005/0040 (COD)

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET

om et rammeprogram om grundlæggende rettigheder og retfærdighed for perioden 2007-2013

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE

om et særprogram om bekæmpelse af vold (Daphne), forebyggelse af narkotikamisbrug og information af offentligheden for perioden 2007-2013 som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om et særprogram om grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab for perioden 2007-2013 som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om et særprogram om strafferet for perioden 2007-2013 som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE

om et særprogram om civilret for perioden 2007-2013 som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed

(forelagt af Kommissionen) {SEK(2005) 434}

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET

om et rammeprogram om grundlæggende rettigheder og retfærdighed for perioden 2007-2013

Denne meddelelse om et rammeprogram om grundlæggende rettigheder og retfærdighed er en del af en sammenhængende pakke med forslag, der skal sikre området med frihed, sikkerhed og retfærdighed den nødvendige støtte inden for rammerne af de finansielle overslag for 2007. De tre hovedmål - frihed, sikkerhed og retfærdighed - skal udvikles sideløbende og i samme udstrækning som led i en afbalanceret strategi baseret på principperne om demokrati og respekt for de grundlæggende rettigheder og friheder og retsstatsprincippet. For hvert af disse mål indføres der et rammeprogram, som sikrer den nødvendige sammenhæng mellem initiativerne på hvert politikområde og en klar forbindelse mellem de politiske mål og de disponible midler. Endvidere medfører denne struktur en betydelig forenkling og rationalisering af den eksisterende finansielle støtte på området frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvilket sikrer en større fleksibilitet ved fastsættelsen af prioriteringer og en større gennemsigtighed.

1. INDLEDNING

Den europæiske integration er væsentligst sket på det økonomiske område med oprettelsen af et indre marked og en fælles valuta. Oprettelsen af et integreret økonomisk område uden grænser blev således som foreskrevet i Amsterdam-traktaten suppleret af oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Dette område skal nu udbygges og styrkes yderligere.

I meddelelsen "Fremtiden skaber vi i fællesskab - Politikudfordringer og budgetmidler i det udvidede EU 2007-2013" fastslog Kommissionen[1]: " Frihed, sikkerhed og retfærdighed er centrale værdier, som udgør nøgleelementerne i den europæiske samfundsmodel.(…) Udviklingen af denne dimension af Den Europæiske Union er derfor en ny udfordring for integrationen. Et ægte område med frihed, sikkerhed og retfærdighed er en nødvendig byggesten for EU og er en central del af det politiske projekt for et udvidet EU" [2] .

De forskellige aspekter af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed sikrer en balance mellem beskyttelse af de grundlæggende personlige rettigheder og udøvelsen af det grundlæggende ansvar, der er tillagt EU[3].

Borgerne i EU tillægger udviklingen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed stor betydning. Derfor vedtog Det Europæiske Råd i november 2004 Haag-programmet som en opfølgning på det program, Det Europæiske Råd i Tammerfors vedtog i 1999. Haag-programmet, der bygger på resultaterne af Tammerfors-programmet, indeholder en ny dagsorden, der skal give EU mulighed for yderligere at udvikle de allerede opnåede resultater og klare nye udfordringer. Det understreger også, at oprettelsen af et borgernes Europa kræver, at de grundlæggende rettigheder ikke blot overholdes men fremmes aktivt.

Ved at indarbejde chartret om grundlæggende rettigheder i forfatningstraktaten anerkendes EU's værdier og mål. Endvidere vil tiltrædelsen af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder styrke det europæiske engagement vedrørende beskyttelse af menneskerettigheder ved at indføre en ekstern retlig kontrol med Den Europæiske Unions overholdelse af de grundlæggende rettigheder[4]. Øget beskyttelse og fremme af de grundlæggende rettigheder betyder også, at der i højere grad skal sættes ind over for racisme, fremmedhad og antisemitisk adfærd gennem en øget støtte til en tværreligiøs og multikulturel dialog for at skabe gensidig forståelse.

En sådan udvikling kræver en betydelig styrkelse af de grundlæggende værdier, som er kernen i det europæiske projekt. EU vil være retligt forpligtet til ikke blot at respektere disse rettigheder og værdier, men også til at sikre, at de faktisk fremmes på alle de politikområder (både interne og eksterne), hvor Den Europæiske Union har kompetence. Endvidere vil overvågningen skulle øges hurtigt for at sikre, at medlemsstaterne bruger samme tilgang på deres kompetenceområder, navnlig i lyset af et voksende og stadig mere forskelligartet EU, hvilket giver nye udfordringer. Fremme af unionsborgerskabet bør udvikle en følelse af at høre til i en union, hvor man er fælles om grundlæggende rettigheder og værdier, samtidig med at de europæiske folks forskelligartede kulturer og traditioner bevares og udvikles.

Bekæmpelse af vold er klart et led i beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder som fastsat i chartret om grundlæggende rettigheder, navnlig retten til respekt for den fysiske integritet. Forbindelserne mellem vold og en række grundlæggende rettigheder (frihed, sikkerhed, sundhed, beskæftigelse osv.) er så stærke, at udøvelsen af disse rettigheder, der vedrører personers fysiske integritet, generelt bør støttes. Det samme gælder bekæmpelse af narkotikamisbrug og narkotikahandel, hvor man siden 1990 på europæisk niveau har fulgt en samlet, tværfaglig og integreret strategi, men uden en klart identificerbar økonomisk støtte. Denne strategi er baseret på fem hovedelementer: nedbringelse af efterspørgslen, nedbringelse af udbuddet og bekæmpelse af ulovlig handel, internationalt samarbejde og samordning på nationalt og europæisk niveau, og information, forskning og evaluering.

Oprettelsen af et borgernes Europa indebærer også, at der oprettes et europæisk retligt område baseret på princippet om gensidig anerkendelse og tillidsskabelse: landegrænserne bør ikke længere være en hindring for bilæggelse af sager på det civil- og handelsretlige område eller sagsanlæg og fuldbyrdelse af afgørelser. Princippet om fri bevægelighed giver personer og virksomheder mulighed for at forfølge deres civile og handelsmæssige interesser i andre medlemsstater, men det kræver også foranstaltninger på det strafferetlige område for at sikre, at der ikke findes sikre tilflugtssteder for kriminalitet og kriminelle. Hverken privatpersoner eller erhvervsliv skal være nødt til at afholde sig fra eller opgive at udøve deres rettigheder, fordi de retlige og administrative systemer i medlemsstaterne er uforenelige eller indviklede.

Det vil kræve en stabil finansiel ramme for at nå disse fælles mål. Udarbejdelsen af de næste finansielle overslag for 2007-2013 er en vigtig lejlighed til at tage højde for ovennævnte udvikling og på den måde forme det politiske projekt for et udvidet EU.

2. DEN FORESLÅEDE FORANSTALTNING – RAMMEPROGRAM OM GRUNDLÆGGENDE RETTIGHEDER OG RETFÆRDIGHED

2.1. Programmets mål og struktur

For at klare ovennævnte udfordringer foreslås det at udarbejde et rammeprogram om grundlæggende rettigheder og retfærdighed med fire specifikke mål:

1. Fremme udviklingen af et europæisk samfund baseret på unionsborgerskabet, der overholder de grundlæggende rettigheder som fastsat i chartret om grundlæggende rettigheder. Bekæmpe antisemitisme, racisme og fremmedhad og styrke civilsamfundet med hensyn til grundlæggende rettigheder.

2. Bidrage til oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed ved at bekæmpe vold, oplyse om og forhindre narkotikamisbrug.

3. Fremme det retlige samarbejde for at bidrage til oprettelsen af et egentligt europæisk retligt område i civil- og handelsretlige anliggender.

4. Fremme det retlige samarbejde for at bidrage til oprettelsen af et egentligt europæisk område i strafferetlige anliggender.

Disse mål har forskellige retsgrundlag i traktaterne. Rammeprogrammet vil derfor blive opdelt i fire selvstændige lovgivningsinstrumenter. Der vil ikke desto mindre blive sikret politisk sammenhæng, da hvert særprogram vil svare til målene for ét politikområde, der sammen med de tre andre vil gøre det muligt at udvikle et unionsborgerskab og skabe et egentligt retligt område. Endvidere vil en samling af disse komplementære politikområder i ét og samme rammeprogram ikke kun styrke den overordnede sammenhæng, men også i højere grad kunne opfylde borgernes behov. Det vil give mulighed for mere fleksible løsninger af nye uventede problemer.

Hvad angår grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab, er det ultimative mål at skabe en egentlig kultur for grundlæggende rettigheder hos alle EU-borgere. Det er derfor af største betydning at oplyse om grundlæggende rettigheder, både gennem generelle oplysningskampagner og som svar på individuelle anmodninger. Det skal sammenholdes med behovet for at øge aktiviteterne, herunder de lovgivningsmæssige, fremme udøvelsen af visse rettigheder, f.eks. retten til respekt for den fysiske integritet og de rettigheder, der er knyttet til unionsborgerskabet, og give støtte til og fremme foranstaltninger for at hjælpe medlemsstaterne med at opfylde deres forpligtelser på deres kompetenceområder.

Bekæmpelse af vold i alle former (seksuel, psykisk og fysisk) i det offentlige eller private rum vil omfatte støtte til ofre og risikogrupper (børn, unge og kvinder); bistand og opmuntring til ikke-statslige organisationer og andre organisationer, der er aktive på dette område; udbredelse af resultaterne af de to Daphne-programmer, herunder en tilpasning, overførsel og inddragelse af andre støttemodtagere eller andre geografiske områder og identifikation af foranstaltninger, der bidrager til positiv behandling af personer, der er truet af vold.

Hvad angår bekæmpelse af narkotikamisbrug, vil de største udfordringer være information og yderligere forskning, der kan føre til uddannelse, forebyggelse og programmer om reduktion af skadevirkninger. Både en nedbringelse af efterspørgslen efter narkotika og en nedbringelse af udbuddet af narkotika vil være vigtige aspekter. Det er et område, hvor det er nødvendigt at træffe foranstaltninger for at stoppe narkotikahandel og narkotikarelateret kriminalitet, navnlig når der er tale om de nye syntetiske narkotika eller deres kemiske prækursorer, og bekæmpe hvidvaskning.

Det retlige samarbejde indebærer en øget indsats for at overvåge medlemsstaternes anvendelse af de eksisterende retsregler på det civil- og strafferetlige område og samordne de nationale lovgivninger. Programmet vil støtte forskellige foranstaltninger bl.a. for at gøre retsvæsenet mere tilgængeligt og effektivt, sikre en mere udbredt gensidig anerkendelse, herunder anerkendelse af afgørelser og dokumenter, der ikke er udstedt af de retlige myndigheder, styrke mekanismerne til tilvejebringelse af oplysninger til offentligheden og fremme uddannelse og udveksling af retsvæsenets aktører vedrørende følgerne af samarbejdsinstrumenter på dette område. Det vil opmuntre til gennemførelse af lovgivningsmæssige foranstaltninger om fælles samarbejdsværktøjer og ensartede standarder for visse procedurer, som f.eks. regler om indsamling af bevismateriale. Endvidere vil regler om beskyttelse af personer, der er involveret i straffesager – enten som anklagede, vidner eller ofre – også blive fremmet.

Der skabes en overordnet sammenhæng mellem de fire mål takket være fælles regler for gennemførelse og forvaltning efter den samme strategiske kalender og koordinerede evaluerings- og undersøgelsesprocesser (se punkt 3.2). Programmet vil således betyde en rationalisering og en forenkling og øget gennemsigtighed og effektivitet for Fællesskabets midler. En aktiv deltagelse fra interesserede parters side og større lydhørhed over for anmodninger fra civilsamfundet vil også blive en fælles prioritering for de fire politikområder.

2.2. Europæisk merværdi

Programmet vil give merværdi til eksisterende nationale foranstaltninger på dette område, fordi det vil fungere som katalysator, idet EU-finansieret samarbejde vil skabe øget opmærksomhed om de emner og værdier, medlemsstaterne har til fælles, og derved gøre det lettere at finde fælles strategier, herunder lovgivning på området. Det vil ske ved at gennemføre de politiske målsætninger, der er opnået enighed om på EU-plan, og fremme anvendelsen heraf i nationale politikker, støtte implementering af EU-lovgivning i den nationale lovgivning og sikre en ensartet anvendelse i hele EU, fremme samarbejdet og samordningen mellem medlemsstaterne og samarbejde med civilsamfundets organisationer på europæisk niveau.

Der vil blive anvendt fælles evalueringskriterier for alle særprogrammerne for at evaluere den europæiske merværdi i forhold til ovennævnte ønskede virkninger. Eksempler på disse kriterier er:

- Udelukkende at støtte aktiviteter, der er nødvendige på EU-niveau for at fremme EU's mål, EU-lovgivningen og EU's gennemførelsesmekanismer

- At støtte aktiviteter, der supplerer aktiviteter på nationalt niveau

- At styrke nationale udvekslinger på EU-niveau og dermed skabe synergi og stordriftsfordele

- Aktivt at involvere repræsentanter for medlemsstaterne og andre relevante aktører i gennemførelsen af programmet for dermed at skabe størst mulig komplementaritet med eksisterende aktiviteter.

2.3. Komplementaritet med andre instrumenter og politiske foranstaltninger

Dette program vil supplere arbejdet i Agenturet for Grundlæggende Rettigheder baseret på det eksisterende Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad i Wien, der blev oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 1035/97 af 2. juni 1997[5]. Kommissionen iværksatte ved en meddelelse[6] en omfattende offentlig høring om det kommende agenturs arbejdsområde og dets opgaver. Høringen tog sigte på civilsamfundet, f.eks. ikke-statslige organisationer, der arbejder med beskyttelse af menneskerettigheder, nationale institutioner til fremme og beskyttelse af menneskerettigheder, medlemsstaterne, EU-institutioner, Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad og Europarådet. Der vil blive taget højde for resultaterne af denne høring, når agenturets opgaver skal defineres præcist. Dets hovedformål vil imidlertid blive indsamling og analyse af data med henblik på at definere EU's politik for grundlæggende rettigheder.

Hvad angår retligt samarbejde på det civilretlige område, vil foranstaltningerne under programmet blive samordnet med foranstaltningerne under det europæiske retlige netværk på det civil- og handelsretlige område, der blev oprettet ved Rådets beslutning 2001/470/EF af 28. maj 2001[7], for at forbedre, forenkle og fremskynde det retlige samarbejde mellem medlemsstaterne på det civil- og handelsretlige område. I særprogrammet om strafferet vil der navnlig være fokus på Eurojust, der blev oprettet ved Rådets afgørelse 2002/187/RIA af 28. februar 2002[8]. Eurojust er et EU-organ, som er oprettet for at styrke de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, der har ansvaret for undersøgelse og retsforfølgning af alvorlig grænseoverskridende kriminalitet, herunder terrorisme, ved at fremme og forbedre samarbejdet mellem disse myndigheder. Eurojust lægger vægt på at sikre et fuldstændigt samarbejde mellem de kompetente nationale myndigheder og er derfor et vigtigt supplement til rammeprogrammet om grundlæggende rettigheder og retfærdighed.

Hvad angår målsætningen i dette program om tilvejebringelse af oplysninger og forebyggelse af narkotikamisbrug, vil det være nødvendigt med et øget samarbejde med tredjelande og en tættere koordinering med Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug. Dette center, der er beliggende i Lissabon, blev oprettet ved Rådets forordning (EØF) nr. 302/93 af 8. februar 1993[9] som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 3294/94 af 22. december 1994[10]. Centrets opgave er at indsamle og formidle objektive, troværdige og sammenlignelige oplysninger om narkotika og narkotikamisbrug i Europa. I den henseende arbejder det i partnerskab med tredjelande og internationale organisationer, der beskæftiger sig med dette område, herunder FN's program for international narkotikakontrol (UNDCP), Verdenssundhedsorganisationen (WHO), Europarådets Pompidou-gruppe, Verdenstoldorganisationen (WCO), Den internationale Kriminalpolitiorganisation (Interpol) og den europæiske politienhed (Europol).

3. RATIONALISERING OG FORENKLING

3.1. Overgang i forhold til eksisterende instrumenter

En evaluering af de foranstaltninger, som Den Europæiske Union har støttet igennem årene på disse områder, viser klart et behov for at fortsætte, da foranstaltningerne takler specifikke og reelle problemer og bidrager til at løse dem på en positiv måde og samtidig supplerer nationale foranstaltninger på de samme områder. Evalueringen viser imidlertid også flere svagheder, der skal rettes op på, således at foranstaltninger på EU-niveau kan give endnu bedre resultater. Den nuværende situation med en række mindre budgetposter eller ad hoc-finansieringer af begrænset varighed og ingen overordnet sammenhæng forhindrer EU's aktiviteter i at blive tilstrækkelig effektive til at nå målene og sikre den bedste udnyttelse af de menneskelige og finansielle ressourcer. En separat gennemførelse af disse programmer betyder, at de ikke skaber reel synergi og endda kan skabe unødvendige overlapninger. Endelig er det for at opnå de bedst mulige resultater nødvendigt at revurdere de opstillede mål, støtteformerne og omfanget af de enkelte programmer.

Det foreslåede program er baseret på erfaringerne fra eksisterende foranstaltninger på disse områder. Det vil i høj grad udvikle de to eksisterende forberedende foranstaltninger om beskyttelse og fremme af grundlæggende rettigheder og om støtte til civilsamfundet i de ti nye medlemsstater, der vil blive udvidet til at omfatte alle medlemsstater. Endelig vil der være særligt fokus på grundlæggende rettigheder som følge af unionsborgerskabet for at fremme demokratisk deltagelse.

Ud over målet om at fremme det retlige samarbejde vil programmet indeholde foranstaltninger, der støtter samarbejdet på det civil- og strafferetlige område, for at sikre en bedre samordning af de to retsområder med henblik på forfatningstraktatens ikrafttrædelse, der betyder en ophævelse af søjlestrukturen. Civilretligt samarbejde er hidtil blevet støttet via et separat program, og samarbejde på det strafferetlige område var en del af AGIS-programmet. Dette forslag tager sigte på at give et bedre svar på de politiske forventninger om en styrkelse af retfærdigheden som nævnt i Haag-programmet og på anmodninger fra retlige myndigheder, aktører i retsvæsenet og civilsamfundet generelt. Uddannelsen af aktører i retsvæsenet vil blive styrket, og programmet vil også være så fleksibelt, at nye foranstaltninger vil blive mulige, herunder et edb-baseret system til udveksling af oplysninger om strafferegistre.

Hvad angår bekæmpelse af vold, vil programmet bygge på det eksisterende Daphne II-program med tilpasninger for bedre at kunne reagere på anmodninger fra civilsamfundet, bl.a. ved at anvende nye typer foranstaltninger. Foranstaltninger vedrørende bekæmpelse af narkotikamisbrug og information skal konsolidere igangværende foranstaltninger under forskellige programmer, hvorved gennemsigtigheden for borgerne og alle de implicerede aktører øges. Det vil støtte overvågningen og evalueringen af foranstaltninger vedrørende gennemførelse af specifikke foranstaltninger i henhold til EU's handlingsplaner og søge i højere grad at involvere civilsamfundet.

3.2. Fælles forvaltningsordninger

Et af hovedmålene med rammeprogrammet om grundlæggende rettigheder og retfærdighed er at forenkle og rationalisere instrumenter både på det retlige og det forvaltningsmæssige plan, at strømline budgetstrukturen, styrke programmernes samhørighed og konsekvens og undgå overlapning. Programmet er et vigtigt fremskridt, både hvad angår forenkling og fleksibilitet. Antallet af budgetposter og retlige instrumenter er faktisk blevet reduceret. En sådan koncentration af EU-midler giver en større finansiel gennemsigtighed og mulighed for bedre at vurdere merværdien af EU-foranstaltninger. Det øger resultaterne ved at styrke sammenhængen mellem målene for de forskellige særprogrammer og ved at styrke samarbejde og partnerskab med alle involverede aktører.

Den foreslåede forenkling og rationalisering vil være til gavn for slutbrugerne, da den øger instrumenternes synlighed, klarhed og sammenhæng. Potentielle støttemodtagere vil finde det lettere at søge om støtte på de forskellige områder takket være en mere standardiseret tilgang og mere harmoniserede gennemførelsesbestemmelser.

Programmet vil blive forvaltet direkte af Kommissionen. Andre gennemførelsesmekanismer (eksternalisering og delt forvaltning) er blevet grundigt undersøgt, men de blev ikke anset for at være omkostningseffektive på dette trin på grund af de forholdsvis små beløb, der er tale om. Hvis det for at nå målene i rammeprogrammet viser sig at være nødvendigt, kan det overvejes at indføre andre forvaltningsformer og/eller andre strukturer.

De menneskelige ressourcer, der kræves for at forvalte programmet, er nødvendigvis forholdsvis store. Den harmonisering af procedurerne, der sker som følge af indarbejdelsen af særprogrammerne i én struktur, vil imidlertid ud fra det synspunkt betyde en rationalisering på grund af stordriftsfordele. For eksempel vil en rationalisering af overvågnings- og evalueringsprocedurerne give bedre resultater og fremme udbredelsen af god praksis. Et fælles udvalg for de fire særprogrammer vil også i høj grad lette den daglige forvaltning af rammeprogrammet.

Når forfatningstraktaten er trådt i kraft, vil yderligere rationaliseringer være mulige. Rammeprogrammet er udarbejdet i overensstemmelse med bestemmelserne i de nuværende traktater, men der er i programmet indarbejdet en smidig overgang til den nye struktur ifølge forfatningstraktaten, således at det er muligt med en yderligere harmonisering af særprogrammerne om civilret og strafferet.

4. FINANSIELLE MIDLER

De samlede beløb, der er afsat til rammeprogrammet om grundlæggende rettigheder og retfærdighed for perioden 2007-2013, er på 543 mio. EUR (løbende priser). I dette budget er der afsat 93,8 mio. EUR til programmet om grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab, 106,5 mio. EUR til programmet om civilret, 196,2 mio. EUR til programmet om strafferet og 135,4 mio. EUR til programmet om bekæmpelse af vold (Daphne), forebyggelse af narkotikamisbrug og information af offentligheden. 11,1 million EUR er tilføjet med henblik på administrative udgifter inden for referencebeløbet.

I samme periode er der endvidere afsat 164,9 mio. EUR til agenturet for grundlæggende rettigheder, 110,6 mio. EUR til Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug og 133,4 mio. EUR til Eurojust.

Disse beløb er fastsat på grundlag af de behov, der er identificeret og beskrevet ovenfor. Der er taget højde for relevant erfaring fra eksisterende foranstaltninger og programmer om grundlæggende rettigheder og retfærdighed.

5. KONKLUSION

De nye finansielle overslag giver ikke blot mulighed for et bedre match mellem mål og midler, men også for en forenkling og rationalisering af instrumenterne for at sikre en optimal anvendelse af EU-midlerne.

Programmet om grundlæggende rettigheder og retfærdighed samler særprogrammer, der er tæt indbyrdes forbundne. Samordnede foranstaltninger inden for rammerne af disse særprogrammer vil gøre det muligt mere effektivt at nå det ultimative mål, som er oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

BILAG

om et rammeprogram om grundlæggende rettigheder og retfærdighed for perioden 2007-2013

Komplementaritet med agenturer og andre instrumenter på området frihed, sikkerhed og retfærdighed

Der er inden for rammerne af de finansielle overslag planlagt adskillige supplerende instrumenter, der skal bidrage til at nå de politiske mål for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed:

- Rammeprogrammer vil erstatte de mange budgetposter, Kommissionen på nuværende tidspunkt forvalter på dette område.

- Fællesskabsfinansiering af agenturer og fællesskabsorganer eller EU-organer.

- Udvikling og forvaltning af dermed forbundne store informationssystemer.

Følgende agenturer eller organer, der arbejder på ovennævnte rammeprograms område, vil blive omfattet af de nye finansielle overslag:

- Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug , der blev oprettet ved Rådets forordning (EØF) nr. 302/93 af 8. februar 1993 om oprettelse af et europæisk overvågningscenter for narkotika og narkotikamisbrug (EFT L 36 af 12.2.1993, s. 1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1651/2003 (EFT L 245 af 29.9.2003, s. 30), hvor Kommissionen har fremlagt et udkast til ændring (forslag til Rådets forordning fremlagt af Kommissionen den 19. december 2003 om Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (KOM(2003) 808).

- Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad , der skal omdannes til et fuldt udbygget Agentur for Grundlæggende Rettigheder (Kommissionens forslag forventes fremlagt i maj 2005), og som på nuværende tidspunkt er oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 1035/97 af 2. juni 1997 om oprettelse af et europæisk overvågningscenter for racisme og fremmedhad (EFT L 151 af 10.6.1997, s. 1).

- Eurojust oprettet ved Rådets afgørelse 2002/187/RIA af 28. februar 2002 om oprettelse af Eurojust for at styrke bekæmpelsen af grov kriminalitet (EFT L 63 af 6.3.2002, s. 1), senest ændret ved afgørelse 2003/659/RIA (EUT 245 af 29.9.2003, s. 44).

På grundlag af ovenstående oplysninger indgår budgetmidlerne til ovennævnte fællesskabsagenturer ikke i rammeprogrammerne.

De skal imidlertid indgå som en del af udgifterne til JLS's politikker under udgiftsområde 3 i Fællesskabets kommende finansielle rammer.

BEGRUNDELSE

1. Baggrund

Udarbejdelsen af de finansielle overslag for 2007-2013 har fra begyndelsen været styret af en politikbaseret tilgang for at sikre overensstemmelse mellem de politiske mål og de dertil afsatte midler. I den forbindelse betragtes indførelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed som et af de punkter, EU prioriterer højest i de kommende år, og det skal støttes af en væsentlig forøgelse af de finansielle midler. I meddelelsen " Fremtiden skaber vi i fællesskab - Politikudfordringer og budgetmidler i det udvidede EU 2007-2013" [11] og "Finansielle overslag 2007 – 2013" [12] understregede Kommissionen også betydningen af at anvende revisionen af de retlige instrumenter i forbindelse med de næste finansielle overslag til virkelig at gå i retning af en større forenkling. Ved at strukturere forslagene omkring tre generelle og politisk styrede programmer (solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme, grundlæggende rettigheder og retfærdighed og sikkerhed og beskyttelse af frihedsrettigheder) afstikker Kommissionen klare rammer for Fællesskabets indsats i forbindelse med de tre mål: frihed, sikkerhed og retfærdighed.

2. Begrundelse for foranstaltningen

2.1. Analyse af problemet

Bekæmpelse af vold er klart et led i beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder som fastsat i chartret, navnlig retten til respekt for den fysiske integritet. Forbindelserne mellem vold og en række grundlæggende rettigheder (frihed, sikkerhed, sundhed, beskæftigelse osv.) er så stærke, at gennemførelsen af disse rettigheder, der vedrører personers fysiske integritet, generelt bør støttes. Særlige former for vold – som f.eks. racistisk begrundet vold og vold begrundet i køn eller seksuel orientering – kræver særlige initiativer, hvor informationsudveksling og udvikling af bedste praksis på europæisk niveau vil være nyttig. Der skal findes en mere global og målrettet løsning af voldsproblemerne, når der inden for rammerne af de nye finansielle overslag skal iværksættes initiativer baseret på de allerede eksisterende.

Oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed skal også takle narkotikamisbrug og narkotikahandel, der er et af de største problemer i de europæiske samfund. Siden 1990 er der blevet fremlagt en overordnet, tværfaglig og integreret strategi på europæisk niveau, men uden klart identificerede finansielle midler. Denne strategi er baseret på fem hovedelementer: (i) nedbringelse af efterspørgslen, (ii) nedbringelse af udbuddet og bekæmpelse af ulovlig handel, (iii) internationalt samarbejde, (iv) samordning på nationalt og europæisk niveau, og (v) information, forskning og evaluering.

2.2. Vejen frem

De største udfordringer for EU på narkotikaområdet i forbindelse med de nye finansielle overslag er følgende:

- information og forskning, herunder en fortsættelse af arbejdet i Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug

- nedbringelse af efterspørgslen efter narkotika, da den medfører en vækst i narkotikaforbruget: uddannelse, forebyggelse og programmer til risikonedbringelse

- nedbringelse af udbuddet af narkotika for at stoppe narkotikahandel og narkotikarelateret kriminalitet, navnlig når der er tale om de nye syntetiske narkotika eller deres kemiske prækursorer, samt bekæmpelse af hvidvaskning

- øget samarbejde med tredjelande vedrørende nedbringelse af narkotikaudbuddet og narkotikaefterspørgslen

- yderligere lovgivning, hvad angår nye former for narkotika, f.eks. for at bringe nye former for narkotika ind under de eksisterende kontrolordninger.

2.3. Formålet med programmet og dertil knyttede indikatorer

- Definition af generelle, specifikke og operationelle målsætninger

Bidrage til oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed ved at bekæmpe vold, oplyse om og forhindre brug af narkotika. | Beskytte borgerne mod vold og opnå et højt niveau for sundhedsbeskyttelse, velfærd og social samhørighed. | Forebygge og bekæmpe alle former for vold på det offentlige og private område mod børn, unge og kvinder. Støtte til ofre og risikogrupper. Bistå og opmuntre ikke-statslige organisationer og andre organisationer, der er aktive på dette område. Udbrede resultaterne af de to Daphne-programmer, herunder en tilpasning, overførsel og inddragelse af andre støttemodtagere eller andre geografiske områder. Identificere og fremme foranstaltninger, der bidrager til positiv behandling af personer, der er truet af vold. |

Forebygge og nedbringe narkotikamisbrug, afhængighed og narkotikarelaterede skader. | Involvere civilsamfundet i gennemførelsen og udviklingen af Den Europæiske Unions narkotikastrategi og handlingsplaner. Overvåge, gennemføre og evaluere gennemførelsen af særlige foranstaltninger inden for rammerne af handlingsplanerne for narkotika 2005-2008 og 2009-2012. |

Fremme tværnationale oplysningskampagner på ovennævnte områder. | Oprette tværfaglige netværk. Sikre udvidelse af videnbasen, udveksling af oplysninger og identifikation og udbredelse af god praksis, herunder uddannelse, studiebesøg og personaleudveksling. Udvikle og gennemføre oplysningskampagner rettet mod specifikke målgrupper for at nå frem til nultolerance over for vold og opfordre til at hjælpe ofre og anmelde vold. Gøre offentligheden opmærksom på sundhedsmæssige og sociale problemer, der skyldes narkotikamisbrug, og opfordre til en åben dialog for at få en bedre forståelse af narkotikaproblematikken. |

Alle målsætningerne er i overensstemmelse med det overordnede mål for det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed, der støtter udviklingen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

- Komplementaritet/overensstemmelse med andre instrumenter

Ved udarbejdelsen af programmet blev der lagt særlig vægt på at sikre overensstemmelse med andre programmer, der finansierer aktiviteter på de samme politikområder, og at sikre komplementaritet og synergi med disse.

Dette program suppleres af andre særprogrammer under det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed, navnlig særprogrammet om grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab, der søger at fremme EU's grundlæggende rettigheder og værdier, samtidig med at de europæiske folks forskelligartede kulturer og traditioner bevares og udvikles.

Der vil også blive søgt komplementaritet med Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug, der har til opgave at indsamle og formidle objektive, pålidelige og sammenlignelige oplysninger om narkotikaproblematikken og narkotikamisbrug i EU. I den henseende arbejder centret i partnerskab med lande uden for EU og internationale organisationer, der arbejder med disse emner.

De generelle programmer om sikkerhed og beskyttelse af frihedsrettigheder og om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme vil få særlig opmærksomhed, da de supplerer dette program, og der vil klart kunne opnås synergi med de to programmer, navnlig hvad angår bekæmpelse af kriminalitet, uanset om det drejer sig om vold, f.eks. racistisk begrundet vold og vold begrundet i køn eller seksuel orientering eller narkotikarelateret kriminalitet.

Andre programmer vil også kunne supplere dette program, f.eks. Safer Internet Plus, folkesundhedsprogrammet, programmet om beskyttelse mod personskader, det 7. rammeprogram for forskning og udvikling og programmet ungdom.

3. EVALUERING

3.1. Erfaringer fra midtvejs-/endelige evalueringer

Daphne-programmet er blevet evalueret to gange af Kommissionen. Der blev fremlagt en midtvejsrapport i 2002[13] og en endelig rapport i 2004[14].

Både midtvejsrapporten og den endelige rapport om Daphne-programmet (2000-2003) viser, at organisationer drager nytte af at deltage i europæiske partnerskaber, da samarbejde giver en mere effektiv planlægning og en bedre ressourceudnyttelse. Den endelige rapport viste, at der stadig var mulighed for forbedringer, f.eks. oprettelse af en helpdesk og større vægt på informationsformidling, og Daphne II-programmet blev tilpasset resultaterne i denne rapport. Da disse ændringer af programmets struktur er forholdsvis nye, er det ikke nødvendigt at foretage mærkbare ændringer.

Kommissionen har udarbejdet en midtvejsevaluering[15] og en slutevaluering[16] af Handlingsplanen for bekæmpelse af narkotikamisbrug (2002-2004). Den nye handlingsplan (2005-2008) tager navnlig sigte på de områder, hvor evalueringen viste, at der var behov for yderligere fremskridt.

Ifølge disse evalueringer skal der foretages nogle forbedringer for at opfylde målene. Det blev navnlig understreget, at civilsamfundet bør involveres mere i forberedelsen og udarbejdelsen af EU's politikker på dette område. Det er også nødvendigt med en bedre koordinering af de nationale foranstaltninger, herunder på den internationale scene. Netværkssamarbejde og udveksling af bedste praksis skal fremmes og udvikles yderligere.

3.2. Forhåndsevaluering

Kommissionens arbejdspapir med forhåndsevalueringen af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed viser det relevante i den politik, der er valgt til at nå de opstillede mål.

4. Retsgrundlag og begrundelse for politikinstrument

4.1. Retsgrundlag

Retsgrundlaget for dette særprogram under det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed er artikel 152 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

EF-traktatens artikel 152, der vedrører folkesundhed, foreskriver klart, at der skal sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter. Det tilføjes, at Fællesskabet skal supplere medlemsstaternes indsats for at begrænse narkotikarelaterede helbredsskader, herunder oplysning og forebyggelse.

At sikre et højt sundhedsniveau ved at beskytte mod vold og udvikle oplysnings- og forebyggelsesindsatsen på narkotikaområdet er hovedmålene med dette program. Det foreslåede retsgrundlag er derfor passende.

4.2. Foranstaltninger ifølge programmet

Der er planlagt forskellige foranstaltninger, som f.eks.:

- Specifikke foranstaltninger iværksat af Kommissionen, bl.a. analyser og forskning, opinionsundersøgelser og andre undersøgelser, udarbejdelse af indikatorer og fælles metoder, indsamling, udvikling og formidling af data og statistik, seminarer, konferencer og ekspertmøder, offentlige kampagner og begivenheder, opbygning og vedligeholdelse af netsteder, udarbejdelse og formidling af informationsmateriale, støtte til og forvaltning af netværk af nationale eksperter, analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter.

- Foranstaltninger vedrørende finansiel støtte til specifikke projekter af fællesskabsinteresse på de betingelser, der er fastsat i de årlige arbejdsprogrammer.

- Foranstaltninger vedrørende finansiel støtte til aktiviteter udført af ngo'er eller andre organisationer på de betingelser, der er fastsat i de årlige arbejdsprogrammer.

- Et driftstilskud til European Federation for Missing and Sexually Exploited Children, hvis mål er af almindelig europæisk interesse, hvad angår børns rettigheder og beskyttelse af børn.

4.3. Subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet

Dette forslag overholder subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet i EF-traktatens artikel 5 og den dertil hørende protokol. Hvad angår subsidiaritetsprincippet, griber dette program ikke ind på områder, som er omfattet af nationale programmer iværksat af de nationale myndigheder i medlemsstaterne, men fokuserer på områder, hvor der kan skabes en europæisk merværdi. I den henseende er langt de fleste af de aktiviteter, der støttes af programmet, komplementære i forhold til nationale tiltag og et forsøg på i så høj grad som muligt at udnytte synergien fra foranstaltninger på internationalt og regionalt niveau.

Hvad angår proportionalitet, er det nye forslag til program udarbejdet med henblik på at skabe en så høj grad af forenkling som mulig, både hvad angår foranstaltningernes form - definitionen af foranstaltninger i retsakten er så generel som mulig - og hvad angår de administrative og finansielle krav, der gælder for gennemførelsen. Kommissionen har forsøgt at finde den rette balance mellem fleksibilitet og brugervenlighed på den ene side, og klarhed med hensyn til formål og de nødvendige finansielle og proceduremæssige sikkerhedsforanstaltninger på den anden side.

Ifølge retningslinjerne i protokollen om anvendelsen af begge principper er det klart, at de problemer, der forsøges løst i dette program, har grænseoverskridende aspekter, og at handling på fællesskabsniveau derfor vil give bedre resultater end handling på medlemsstatsniveau.

4.4. Forenkling og rationalisering

Den foreslåede tilgang vil bidrage til den centrale målsætning om forenkling af instrumenterne, både hvad angår de retlige og de forvaltningsmæssige aspekter, og til en rationalisering af budgetstrukturen. Den vil også øge overensstemmelsen mellem instrumenterne og sikre, at der ikke forekommer overlapning mellem instrumenterne. Selv om der vil være behov for yderligere menneskelige ressourcer for at klare fremtidige udvidelser, vil der ske en bedre allokering af de menneskelige ressourcer ved at lade mindre budgetposter (som kræver uforholdsmæssig mange ressourcer) bortfalde og samle eksisterende programmer i et enkelt, sammenhængende og strømlinet program. Det vil medføre større overensstemmelse mellem udgifterne og de administrative omkostninger til forvaltning af programmet.

Den foreslåede rationalisering vil også være til gavn for slutbrugerne, da den øger instrumenternes synlighed, klarhed og sammenhæng. Potentielle støttemodtagere vil finde det lettere at søge om støtte takket være den standardiserede tilgang og de harmoniserede gennemførelsesbestemmelser.

Kommissionen kan beslutte at overdrage en del af budgetgennemførelsen til de fællesskabsretlige agenturer, jf. artikel 54, stk. 2, i finansforordningen. Agenturerne udpeges af Kommissionen i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 55 og 56 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 og artikel 37 i Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002. Kommissionen skal sikre overensstemmelse med principperne om økonomi og effektivitet. Inden der foretages en sådan overdragelse, skal Kommissionen ved en forudgående vurdering sikre, at oprettelsen af agenturer er i overensstemmelse med princippet om en sund økonomisk forvaltning.

Det foreslåede nye instrument følger den linje, Kommissionen har fastsat for de politiske og finansielle udfordringer fra 2007 og frem. Det er hensigten at supplere, forenkle og rationalisere de eksisterende instrumenter og sikre den nødvendige fleksibilitet med henblik på de nye mål og i forhold til de nye retlige rammer, der vil blive indført, når forfatningstraktaten træder i kraft.

5. Budgetmæssige virkninger

Omkostningerne til det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed for perioden 2007-2013 andrager 543 mio. EUR. Der afsættes 138,2 mio. EUR til dette særprogram.

2005/0037 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE

om et særprogram om bekæmpelse af vold (Daphne), forebyggelse af narkotikamisbrug og information af offentligheden for perioden 2007-2013 som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 152,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[17],

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[18],

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget[19],

efter proceduren i traktatens artikel 251[20], og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab fastslår, at der skal sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter. Det hedder i traktatens artikel 3, stk. 1, litra p), at Fællesskabets virke skal indebære bidrag til opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau.

(2) Fællesskabets foranstaltninger bør supplere de nationale politikker vedrørende forbedring af folkesundheden, imødegå forhold, der kan indebære risiko for menneskers sundhed og begrænse narkotikarelaterede helbredsskader.

(3) Fysisk, seksuel og psykologisk vold mod børn, unge og kvinder, herunder trusler om sådanne handlinger, tvang eller vilkårlig frihedsberøvelse både offentligt og privat, er en krænkelse af retten til liv, sikkerhed, frihed, værdighed og fysisk og mental integritet og en alvorlig trussel mod ofrenes fysiske og mentale sundhed. Virkningerne af en sådan vold er så udbredte i hele Fællesskabet, at de udgør en væsentlig trussel mod sundheden og en hindring for retten til et sikkert, frit og retfærdigt unionsborgerskab.

(4) Ifølge Verdenssundhedsorganisationens definition er sundhed en tilstand af fuldstændig fysisk, mentalt og socialt velvære og ikke blot en tilstand af fravær af sygdom eller svagelighed. Ifølge en resolution vedtaget af Verdenssundhedsforsamlingen i 1996 er vold et af de største verdensomspændende folkesundhedsproblemer. I organisationens rapport om vold og sundhed af 3. oktober 2002 anbefales det at fremme den primære forebyggelse, styrke foranstaltningerne til fordel for ofre for vold og øge samarbejdet og informationsudvekslingen om forebyggelse af vold.

(5) Disse principper anerkendes i talrige konventioner, erklæringer og protokoller fra de vigtigste internationale institutioner, som f.eks. De Forenede Nationer, Den Internationale Arbejdsorganisation, den internationale kvindekonference og verdenskongressen mod kommerciel seksuel udnyttelse af børn.

(6) Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder[21] bekræfter bl.a. retten til et liv i værdighed, lighed og solidaritet. Det indeholder en række specifikke bestemmelser om beskyttelse og fremme af fysisk og mental integritet, ligestilling af mænd og kvinder, børns rettigheder og ikke-diskrimination samt om forhindring af umenneskelig eller nedværdigende behandling, slaveri og tvangsarbejde samt børnearbejde. Det fastslår, at der skal sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter.

(7) Kommissionen er af Europa-Parlamentet blevet opfordret til at udarbejde og gennemføre handlingsprogrammer for at bekæmpe vold, bl.a. i Europa-Parlamentets beslutning af 19. maj 2000 om meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om fremtidige initiativer i kampen mod handel med kvinder[22] og af 20. september 2001 om skamfering af kvinders kønsorganer[23].

(8) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 293/2000/EF af 24. januar 2000 om vedtagelse af et EF-handlingsprogram (Daphne-programmet) (2000-2003) om forebyggende foranstaltninger til bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder[24] har bidraget til at gøre opmærksom på disse problemer i Den Europæiske Union og til at øge og konsolidere samarbejdet mellem de organisationer i medlemsstaterne, der arbejder med at bekæmpe vold.

(9) Det handlingsprogram, der blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 803/2004/EF af 21. april 2004 om EF-handlingsprogrammet (2004-2008) om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder og om beskyttelse af ofre og risikogrupper (Daphne II-programmet)[25], udviklede yderligere de resultater, der allerede var opnået med Daphne-programmet; ifølge artikel 8, stk. 2, skal Kommissionen tage de nødvendige skridt til at sikre, at de årlige bevillinger er i overensstemmelse med de nye finansielle overslag.

(10) Det er ønskeligt at sikre kontinuitet for de projekter, der finansieres af Daphne og Daphne II-programmerne.

(11) Eftersom et betydeligt antal europæiske borgere ifølge forskningen dør eller risikerer at dø som følge af narkotikamisbrug, er narkotikarelaterede sundhedsrisici et stort problem for folkesundheden.

(12) Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om resultaterne af slutevalueringen af EU's narkotikastrategi og handlingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug (2000-2004)[26] understregede behovet for regelmæssigt at høre civilsamfundet om fastlæggelsen af EU's narkotikapolitik.

(13) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om vedtagelse af et program for Fællesskabets indsats for folkesundheden (2003-2008) nævner narkotikamisbrug som en af de vigtige livsstilsrelaterede determinanter og formulerer strategier og foranstaltninger til bekæmpelse heraf.

(14) I henstillingen af 18. juni 2003 om forebyggelse og reduktion af helbredsskader forbundet med narkotikamisbrug[27] anbefalede Rådet, at medlemsstaterne satte forebyggelse og reduktion af de risici, der er forbundet med narkotikamisbrug, som et mål for folkesundheden og udviklede og gennemførte en helhedsstrategi i den henseende.

(15) I december 2004 godkendte Det Europæiske Råd Den Europæiske Unions narkotikastrategi 2005-2012, der dækker alle Den Europæiske Unions narkotikarelaterede aktiviteter og opstiller hovedmålene. Disse mål omfatter opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau, velfærd og social samhørighed gennem forebyggelse og nedbringelse af narkotikamisbrug, afhængighed og narkotikarelaterede skader for sundheden og samfundet.

(16) Kommissionen vedtog handlingsplanen for bekæmpelse af narkotikamisbrug 2005-2008[28] som et vigtigt instrument for at omsætte Den Europæiske Unions narkotikastrategi 2005-2012 til konkret handling. Handlingsplanens endelige mål er mærkbart at mindske narkotikamisbruget i befolkningen og reducere de sociale og sundhedsmæssige skader, som anvendelsen af og handelen med ulovlige stoffer medfører.

(17) Det er vigtigt og nødvendigt at erkende voldens og narkotikaenes alvorlige umiddelbare og mere langsigtede virkninger for enkeltpersoner, familier og samfund, navnlig hvad angår sundhed, psykisk og social udvikling og de pågældende personers lige muligheder, samt de høje sociale og økonomiske omkostninger for samfundet som helhed.

(18) Den Europæiske Union kan skabe merværdi for de foranstaltninger, som medlemsstaterne skal iværksætte vedrørende oplysning og forebyggelse på narkotikaområdet, ved at supplere disse og skabe synergier.

(19) Hvad angår forebyggelse af vold, herunder misbrug og seksuel udnyttelse af børn, unge og kvinder, og beskyttelse af ofre og risikogrupper, kan Den Europæiske Union sikre merværdi for foranstaltninger, der hovedsagelig skal iværksættes af medlemsstaterne, på følgende måder: formidling og udveksling af oplysninger, erfaringer og god praksis; fremme af en innovativ tilgang; fælles fastsættelse af prioriteringer; om nødvendigt udvikling af netværkssamarbejde; udvælgelse af projekter på fællesskabsniveau og motivering og mobilisering af alle berørte parter. Disse foranstaltninger bør ligeledes tage sigte på børn og kvinder, der er kommet til en medlemsstat som led i menneskehandel.

(20) På europæisk niveau samler European Federation for Missing and Sexually Exploited Children forskellige ikke-statslige organisationer, der tager sig af problemet med forsvundne børn og seksuel udnyttelse af børn. Sammenslutningen oplyser om og bekæmper fænomenet med forsvundne og seksuelt misbrugte børn ved at fremme kommunikationen mellem europæiske organisationer for at sikre en mere effektiv tilgang, fremme oprettelsen af et europæisk analysecenter, der skal samle og analysere data om dette fænomen og fremme og gennemføre aktiviteter, der forbedrer situationen for mindreårige, forsvundne og/eller seksuelt misbrugte, og ændre lovgivningen, mentaliteten og adfærden i EU.

(21) Formålet med den foreslåede foranstaltning, nemlig forebyggelse og bekæmpelse af alle former for vold mod børn, unge og kvinder og oplysning og forebyggelse på narkotikaområdet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, da der er behov for informationsudveksling på EU-niveau og for en udbredelse af god praksis på fællesskabsniveau. Det kan bedre gennemføres på fællesskabsplan. På grund af behovet for en koordineret og tværfaglig tilgang og den påtænkte handlings omfang eller virkninger, kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne afgørelse ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(22) Der bør desuden træffes passende foranstaltninger for at forebygge uregelmæssigheder og svig, og der bør tages skridt til at geninddrive midler, som er tabt, forkert udbetalt eller anvendt forkert.

(23) I denne afgørelse fastlægges der for programmets samlede varighed en finansieringsramme, der udgør det primære referencegrundlag for budgetmyndigheden som omhandlet i punkt 33 i den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren[29].

(24) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget[30], herefter kaldet "finansforordningen", og Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002[31], som beskytter Fællesskabets finansielle interesser, finder anvendelse under hensyntagen til principperne om enkelthed og konsekvens i valget af budgetinstrumenter, en begrænsning af de tilfælde, hvor Kommissionen fortsat skal være direkte ansvarlig for programmernes gennemførelse og forvaltning, og den krævede proportionalitet mellem ressourcerne og den administrative byrde, der er forbundet med anvendelsen heraf.

(25) Ifølge finansforordningen skal der foreligge en basisretsakt til dækning af driftstilskud.

(26) I overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen[32] skal gennemførelsesforanstaltningerne til denne afgørelse vedtages efter rådgivningsproceduren som foreskrevet i artikel 3 i nævnte afgørelse. Det er hensigtsmæssigt, da programmet ikke har mærkbare virkninger for fællesskabsbudgettet.

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Oprettelse af programmet

1. Ved denne afgørelse oprettes et program om bekæmpelse af vold (Daphne), forebyggelse af narkotikamisbrug og information af offentligheden, herefter kaldet "programmet", som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed for at bidrage til at styrke området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

2. Programmet dækker perioden fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013.

Artikel 2

Generelle mål

1. Programmet har følgende generelle mål:

a) At bidrage til oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed ved at bekæmpe vold og oplyse om og forebygge narkotikamisbrug.

b) At beskytte borgerne mod vold og opnå et højt niveau for sundhedsbeskyttelse, velfærd og social samhørighed.

c) At forebygge og nedbringe narkotikamisbrug, afhængighed og narkotikarelaterede skader.

2. Uden at det berører Det Europæiske Fællesskabs mål og beføjelser, skal programmets generelle mål bidrage til at udvikle fællesskabspolitikker og mere specifikt politikken vedrørende folkesundhed, ligestilling, beskyttelse af børns rettigheder og bekæmpelse af menneskehandel og seksuel udnyttelse.

Artikel 3

Specifikke mål

Programmet har følgende specifikke mål:

5. Forebyggelse og bekæmpelse af alle former for vold på det offentlige og private område mod børn, unge og kvinder gennem forebyggende foranstaltninger og støtte til ofre og risikogrupper på følgende måder:

6. Bistand og opmuntring til ikke-statslige organisationer og andre organisationer, der arbejder med beskyttelse mod og forebyggelse af vold samt bistand til ofre

7. Udvikling og gennemførelse af oplysningskampagner for særlige målgrupper, udarbejdelse af materiale som supplement til det allerede eksisterende, tilpasning og brug af eksisterende materiale i andre geografiske områder eller for andre målgrupper

8. Udbredelse af resultaterne af de to Daphne-programmer, herunder en tilpasning, overførsel og inddragelse af andre støttemodtagere eller andre geografiske områder

9. Identifikation og fremme af foranstaltninger, der bidrager til positiv behandling af personer, der er truet af vold, dvs. aktiviteter som bidrager til en strategi, der tilskynder til respekt for disse personer og fremmer deres trivsel og selvudfoldelse.

10. Fremme af tværnationale foranstaltninger med henblik på at:

11. oprette tværfaglige netværk

12. sikre udvidelse af videnbasen, udveksling af oplysninger og identifikation og udbredelse af god praksis, herunder uddannelse, studiebesøg og personaleudveksling

13. gøre opmærksom på vold i bestemte målgrupper, f.eks. bestemte erhverv, for at få bedre kendskab til fænomenet, nå frem til nultolerance over for vold og opfordre til at hjælpe ofre og anmelde vold til de kompetente myndigheder

14. studere fænomener i relation til vold, undersøge og bekæmpe hovedårsagerne til vold på alle niveauer i samfundet

15. gøre opmærksom på sundhedsmæssige og sociale problemer, der skyldes narkotikamisbrug, og opfordre til en åben dialog for at få en bedre forståelse af narkotikaproblematikken.

16. Involvere civilsamfundet i gennemførelsen og udviklingen af Den Europæiske Unions narkotikastrategi og handlingsplaner.

17. Overvåge, gennemføre og evaluere gennemførelsen af særlige foranstaltninger inden for rammerne af handlingsplanerne for narkotika 2005-2008 og 2009-2012.

Artikel 4

Foranstaltninger

For at opfylde de generelle og specifikke mål, der er opstillet i artikel 2 og 3, vil programmet støtte følgende foranstaltninger:

18. Specifikke foranstaltninger iværksat af Kommissionen, bl.a. analyser og forskning, opinionsundersøgelser og andre undersøgelser, udarbejdelse af indikatorer og fælles metoder, indsamling, udvikling og formidling af data og statistik, seminarer, konferencer og ekspertmøder, offentlige kampagner og begivenheder, opbygning og vedligeholdelse af netsteder, udarbejdelse og formidling af informationsmateriale, støtte til og forvaltning af netværk af nationale eksperter, analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter; eller

19. Specifikke tværnationale projekter af interesse for Fællesskabet, der fremlægges af mindst tre medlemsstater, på de betingelser, der er fastsat i de årlige arbejdsprogrammer; eller

20. Støtte til aktiviteter udført af ngo'er eller andre organisationer, der forfølger mål af almindelig europæisk interesse i relation til programmets generelle mål, på de betingelser, der er fastsat i de årlige arbejdsprogrammer.

21. Et driftstilskud til medfinansiering af udgifter i forbindelse med det faste arbejdsprogram for European Federation for Missing and Sexually Exploited Children, der forfølger et mål af almindelig europæisk interesse med hensyn til børns rettigheder og beskyttelse af børn.

Artikel 5

Deltagelse

Følgende lande, herefter kaldet "deltagende lande", kan deltage i programmets foranstaltninger:

22. De EFTA-lande, der indgår i EØS-aftalen, i overensstemmelse med bestemmelserne i denne aftale.

23. Kandidatlande, der har indgået en associeringsaftale med EU, og de lande på det vestlige Balkan, der deltager i stabiliserings- og associeringsprocessen i overensstemmelse med betingelserne i associeringsaftalerne eller tillægsprotokollerne om deltagelse i Fællesskabets programmer, der er indgået med eller vil blive indgået med disse lande.

24. Projekterne er åbne for kandidatlande, der ikke deltager i dette program, hvis det kan bidrage til at forberede tiltrædelsen, eller for tredjelande, der ikke deltager i dette program, hvis det ligger inden for projektmålene.

Artikel 6

Målgrupper

1. Programmet henvender sig til alle grupper, der direkte eller indirekte arbejder med vold- og narkotikaproblemer.

2. Hvad angår bekæmpelse af vold, er de væsentligste målgrupper ofre for vold og risikogrupper. Andre målgrupper er bl.a. lærere og undervisningspersonale, politi og socialarbejdere, lokale og nationale myndigheder, medicinsk- og paramedicinsk personale, retsvæsenet, ngo'er, fagforeninger og religiøse samfund. Der bør også planlægges behandlingsprogrammer for både ofre og gerningsmænd for at forebygge vold.

3. Hvad angår narkotika, skal unge, udsatte grupper og socialt udsatte boligområder betragtes som risikogrupper og dermed som målgrupper. Andre målgrupper er bl.a. lærere og undervisningspersonale, politi og socialarbejdere, lokale og nationale myndigheder, medicinsk- og paramedicinsk personale, retsvæsenet, ngo'er, fagforeninger og religiøse samfund.

Artikel 7

Adgang til programmet

Programmet er åbent for offentlige og private organisationer (de kompetente lokale myndigheder, universiteter og forskningscentre), som arbejder med at forebygge og bekæmpe vold mod børn, unge og kvinder, eller med at beskytte mod en sådan vold, støtte ofre eller gennemføre målrettede foranstaltninger om bekæmpelse af vold, eller som tilskynder til en afstandtagen fra vold eller arbejder for at fremme en holdnings- og adfærdsændring over for udsatte grupper og ofre for vold. Programmet er også åbent for offentlige og private organisationer (lokale myndigheder på det kompetente niveau, universiteter og forskningscentre), der informerer om og forebygger narkotikamisbrug.

Artikel 8

Støtteformer

1. Fællesskabets finansiering kan antage følgende retlige former:

- tilskud

- offentlige indkøbskontrakter.

2. Tilskud fra Fællesskabet ydes efter indkaldelse af forslag, undtagen i hastende og behørigt begrundede undtagelsestilfælde, eller hvis støttemodtageren er af en sådan beskaffenhed, at der ikke er andre muligheder for en given foranstaltning, og de ydes i form af driftstilskud og tilskud til foranstaltninger. Den maksimale medfinansieringssats vil blive specificeret i de årlige arbejdsprogrammer.

3. Derudover forventes der udgifter til ledsageforanstaltninger i form af offentlige indkøbskontrakter, hvor indkøb af varer og tjenesteydelser dækkes med fællesskabsmidler. Dermed dækkes bl.a. udgifter til information og kommunikation samt forberedelse, gennemførelse, overvågning, kontrol og evaluering af projekter, politikker, programmer og lovgivning.

Artikel 9

Gennemførelsesforanstaltninger

1. Kommissionen skal iværksætte fællesskabsbistanden i overensstemmelse med Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

2. Med henblik på gennemførelsen af programmet skal Kommissionen inden for rammerne af de generelle mål ifølge artikel 2 vedtage et årligt arbejdsprogram, der indeholder de specifikke mål, tematiske prioriteringer, en beskrivelse af ledsageforanstaltninger, jf. artikel 8, og om nødvendigt en liste over andre foranstaltninger.

3. Det årlige arbejdsprogram vedtages i overensstemmelse med proceduren i artikel 10, stk. 2.

4. Evaluerings- og tildelingsprocedurerne for tilskud til foranstaltninger skal bl.a. tage hensyn til følgende kriterier:

a) overensstemmelse med det årlige arbejdsprogram, de generelle mål som fastsat i artikel 2 og foranstaltninger på de forskellige områder som fastsat i artikel 3 og 4

b) den foreslåede foranstaltnings kvalitet, hvad angår udformning, tilrettelæggelse, præsentation og forventede resultater

c) størrelsen af den søgte fællesskabsfinansiering og dens relevans i forhold til de forventede resultater

d) virkningen af de forventede resultater af de generelle mål som fastsat i artikel 2 og af de foranstaltninger, der træffes på de forskellige områder som fastsat i artikel 3 og 4.

5. Ansøgninger om driftstilskud, jf. artikel 4, stk. 3 og 4, skal vurderes på baggrund af:

- overensstemmelse med programmets mål

- kvaliteten af de planlagte aktiviteter

- aktiviteternes forventede multiplikatoreffekt over for borgerne

- aktiviteternes geografiske rækkevidde

- inddragelse af borgerne i de pågældende organers strukturer

- costbenefitforholdet i den foreslåede foranstaltning.

6. Ifølge artikel 113, stk. 2, i finansforordningen skal princippet om en gradvis nedtrapning ikke gælde for driftstilskud til European Federation for Missing and Sexually Exploited Children, der forfølger et mål af almindelig europæisk interesse med hensyn til børns rettigheder og beskyttelse.

Artikel 10

Udvalg

1. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand (herefter kaldet "udvalget").

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dog dennes artikel 8.

3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 11

Komplementaritet

1. Der søges opnået synergi og komplementaritet med andre fællesskabsinstrumenter, herunder med de generelle programmer om sikkerhed og beskyttelse af frihedsrettigheder og om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme, det 7. rammeprogram for forskning og udvikling og programmerne om sundhedsbeskyttelse og Safer Internet Plus. Der vil aktivt blive søgt komplementaritet med det europæiske overvågningscenter for narkotika og narkotikamisbrug. Der vil blive udarbejdet statistiske oplysninger om vold og narkotika i samarbejde med medlemsstaterne, om nødvendigt ved hjælp af Fællesskabets Statistiske Program.

2. Dette program kan dele midler med andre fællesskabsinstrumenter, herunder med de generelle programmer om sikkerhed og beskyttelse af frihedsrettigheder og om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme og det 7. rammeprogram for forskning og udvikling for at gennemføre foranstaltninger, der opfylder målene i alle programmerne.

3. Foranstaltninger, der finansieres inden for rammerne af denne afgørelse, må ikke modtage bistand til samme formål fra andre af Fællesskabets finansielle instrumenter. Støttemodtagere, der omfattes af denne afgørelse, skal oplyse Kommissionen om støtte, der modtages fra fællesskabsbudgettet og fra andre kilder, og om igangværende finansieringsansøgninger.

Artikel 12

Budgetmidler

1. Budgettet til gennemførelse af dette instrument er på 138,2 mio. EUR for den periode, der er fastsat i artikel 1.

2. Budgetmidlerne til de foranstaltninger, der er omhandlet i dette program, skal opføres i form af årlige bevillinger i Den Europæiske Unions almindelige budget. Budgetmyndigheden fastlægger de disponible bevillinger for hvert regnskabsår inden for rammerne af de finansielle overslag.

Artikel 13

Overvågning

1. For alle foranstaltninger, der finansieres af programmet, skal støttemodtageren indgive tekniske og finansielle rapporter om arbejdets forløb. Der skal endvidere fremlægges en endelig rapport senest tre måneder efter foranstaltningens afslutning. Kommissionen fastsætter rapporternes form og indhold.

2. Uden at det berører den kontrol, Revisionsretten foretager sammen med de kompetente nationale revisionsorganer efter traktatens artikel 248, og den kontrol, der gennemføres i henhold til traktatens artikel 279, litra c), kan tjenestemænd og andre ansatte i Kommissionen foretage kontrol på stedet, bl.a. ved stikprøver af de foranstaltninger, som finansieres af programmet.

3. Kontrakter og aftaler, der følger af denne afgørelse, skal bl.a. foreskrive, at Kommissionen (eller en befuldmægtiget repræsentant) sikrer overvågning og finanskontrol, om nødvendigt på stedet, og at Revisionsretten foretager revisioner.

4. I fem år efter den sidste udbetaling til en foranstaltning skal støttemodtageren holde al dokumentation vedrørende udgifterne til foranstaltningen til disposition for Kommissionen.

5. På grundlag af rapporter og stikprøver som omhandlet i stk. 1 og 2 tilpasser Kommissionen om nødvendigt omfanget af eller tildelingskriterierne for den oprindeligt godkendte finansielle støtte samt tidsplanen for udbetalingerne.

6. Kommissionen træffer alle andre nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de finansierede foranstaltninger gennemføres korrekt og i overensstemmelse med bestemmelserne i denne afgørelse og finansforordningen.

Artikel 14

[Beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser

1. Kommissionen sikrer i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne afgørelse, at Fællesskabets økonomiske interesser beskyttes gennem forholdsregler mod svig, korruption og andre ulovligheder, gennem effektiv kontrol og gennem inddrivelse af uretmæssigt eller ulovligt udbetalte beløb og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, gennem sanktioner, der skal være effektive, stå i forhold til overtrædelsens omfang og have en afskrækkende virkning, i overensstemmelse med Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2988/95 og Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999.

2. Hvad angår fællesskabsforanstaltninger, der finansieres i henhold til dette program, finder forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 og forordning (EF, Euratom) nr. 2185/96 anvendelse på alle overtrædelser af bestemmelser i fællesskabsretten, herunder misligholdelse af kontraktlige forpligtelser, der er fastsat på grundlag af programmet, som kan tilskrives en økonomisk beslutningstagers handling eller undladelse, og som skader eller kunne skade De Europæiske Fællesskabers budget eller budgetter, der forvaltes af Fællesskaberne, ved afholdelse af en uretmæssig udgift.

3. Kommissionen begrænser eller udskyder udbetaling af finansiel støtte til en foranstaltning eller kræver den tilbagebetalt, hvis der konstateres uregelmæssigheder, herunder manglende overholdelse af bestemmelserne i denne afgørelse eller i den individuelle beslutning, kontrakt eller aftale om ydelse af den pågældende finansielle støtte, eller hvis det viser sig, at der uden Kommissionens godkendelse er foretaget en væsentlig ændring, der er i modstrid med selve foranstaltningen eller med gennemførelsesbetingelserne.

4. Hvis fristerne ikke overholdes, eller hvis gennemførelsen af en foranstaltning kun kan give ret til en del af den tildelte finansielle støtte, anmoder Kommissionen modtageren om at indgive sine bemærkninger inden for en nærmere bestemt frist. Hvis modtageren ikke giver en rimelig begrundelse, kan Kommissionen fjerne resten af støtten og kræve allerede udbetalte beløb tilbagebetalt.

5. Ethvert uretmæssigt udbetalt beløb skal tilbagebetales til Kommissionen. Beløb, der ikke betales tilbage i rette tid, pålægges morarenter i henhold til betingelserne i finansforordningen.

Artikel 15

Evaluering

1. Programmet vil blive løbende overvåget for at følge gennemførelsen af de planlagte foranstaltninger.

2. Kommissionen skal sikre en regelmæssig, uafhængig ekstern evaluering af programmet.

3. Kommissionen skal forelægge Europa-Parlamentet og Rådet:

a) en midtvejsrapport om de opnåede resultater og om de kvalitative og kvantitative aspekter af gennemførelsen af programmet senest den 31. marts 2011;

b) en meddelelse om videreførelsen af programmet senest den 30. august 2012;

c) en efterfølgende evalueringsrapport senest den 31. december 2014.

Artikel 16

Overgangsforanstaltninger

Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 803/2004/EF af 21. april 2004 om EF-handlingsprogrammet (2004-2008) om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder og om beskyttelse af ofre og risikogrupper (Daphne II-programmet) ophæves.

Foranstaltninger, der er påbegyndt før den 31. december 2006 i henhold til denne afgørelse, forvaltes fortsat i henhold til denne, indtil aktiviteterne er afsluttet. Udvalget, der er nedsat i medfør af artikel 7, skal afløses af det udvalg, der nedsættes ifølge artikel 10 i denne afgørelse.

Artikel 17

Ikrafttrædelse

Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende . Den gælder fra den 1. januar 2007.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne

Formand Formand

BEGRUNDELSE

1. Baggrund

Udarbejdelsen af de finansielle overslag for 2007-2013 har fra begyndelsen været styret af en politikbaseret tilgang for at sikre overensstemmelse mellem de politiske mål og de dertil afsatte midler. I den forbindelse betragtes indførelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed som et af de punkter, EU prioriterer højest i de kommende år, og det skal støttes af en væsentlig forøgelse af de finansielle midler. I meddelelsen " Fremtiden skaber vi i fællesskab - Politikudfordringer og budgetmidler i det udvidede EU 2007-2013" [33] og "Finansielle overslag 2007 – 2013" [34] understregede Kommissionen også betydningen af at anvende revisionen af de retlige instrumenter i forbindelse med de næste finansielle overslag til virkelig at gå i retning af en større forenkling. Ved at strukturere forslagene omkring tre generelle og politisk styrede programmer (solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme, grundlæggende rettigheder og retfærdighed og sikkerhed og beskyttelse af frihedsrettigheder) afstikker Kommissionen klare rammer for Fællesskabets indsats i forbindelse med de tre mål: frihed, sikkerhed og retfærdighed.

2. Begrundelse for foranstaltningen

2.1. Analyse af problemet

Fremme af unionsborgerskabet bør udvikle en følelse af at høre til i en union, hvor man er fælles om grundlæggende rettigheder og værdier, samtidig med at de europæiske folks forskelligartede kulturer og traditioner bevares og udvikles. Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab indfører unionsborgerskabet og fastslår EU-borgernes rettigheder og forpligtelser; og traktaten om Den Europæiske Union samt charteret om grundlæggende rettigheder er udgangspunktet for EU's politik om grundlæggende rettigheder.

Den største udfordring for EU på dette politikområde i den periode, de kommende finansielle overslag dækker, kan defineres som følger:

1. Indarbejdelsen af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder i forfatningstraktaten, indledningen af proceduren vedrørende EU's tiltrædelse af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention og overvågningsmekanismerne ifølge artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union, der allerede blev indført i Nice-traktaten, betyder alt sammen en mærkbar styrkelse og konkretisering af de grundlæggende værdier, der er kernen i det europæiske projekt.

2. Efter indarbejdelsen af chartret om grundlæggende rettigheder i forfatningstraktaten vil EU være retligt forpligtet til ikke blot at overholde rettighederne, men også til at sikre, at de faktisk fremmes på alle politikområder (både internt og eksternt), hvor EU har kompetence, dog under overholdelse af subsidiaritetsprincippet.

3. Opfølgningsaktiviteterne for at sikre, at medlemsstaterne bruger samme tilgang på deres kompetenceområder, vil stige drastisk, navnlig fordi EU udvides og bliver stadig mere forskelligartet, hvilket giver nye udfordringer.

4. Ngo'er og andre aktører i civilsamfundet spiller en afgørende rolle for at fremme og beskytte de grundlæggende rettigheder i Den Europæiske Union og for at hjælpe folk med at få kendskab til deres rettigheder og udøve dem fuldt ud. Det er derfor vigtigt at sikre, at sådanne organisationer er aktive og engagerede i alle medlemsstaterne. Det er derfor vigtigt at støtte civilsamfundet og fremme netværkssamarbejde.

5. Fremme af den tværreligiøse og multikulturelle dialog, der må betragtes som et vigtigt middel til bekæmpelse af diskrimination, og fremme af grundlæggende rettigheder, gensidig forståelse og fred.

2.2. Vejen frem

Målet med dette særprogram under det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed er at sikre en mærkbar udvikling af de to eksisterende forberedende foranstaltninger (fremme af grundlæggende rettigheder og støtte til civilsamfundet) og opstille nye mål, som f.eks. bekæmpelse af racisme, fremmedhad og antisemitisme ved at fremme en tværreligiøs og multikulturel dialog på EU-niveau.

Støtten til civilsamfundet med hensyn til grundlæggende rettigheder vil blive udvidet til at omfatte alle medlemsstater, mens denne forberedende foranstaltning kun omfatter de ti nye medlemsstater.

Der vil være særlig fokus på rettigheder, der følger af unionsborgerskabet, som i chartret anerkendes som grundlæggende rettigheder, navnlig for at fremme demokratisk deltagelse.

Der er planlagt en betydelig stigning i finansieringsrammen, da disse spørgsmål har fået større betydning, og for at være imødekommende over for civilsamfundets aktører.

2.3. Formålet med programmet og dertil knyttede indikatorer

- Definition af generelle, specifikke og operationelle målsætninger

Fremme udviklingen af et europæisk samfund baseret på unionsborgerskabet, der overholder de grundlæggende rettigheder som fastsat i chartret om grundlæggende rettigheder. | Fremme chartret om grundlæggende rettigheder og informere borgerne om deres rettigheder som unionsborgere og opfordre dem til at deltage aktivt i det demokratiske liv i EU. | Støtte oplysningskampagner. |

Regelmæssigt vurdere situationen for grundlæggende rettigheder i Den Europæiske Union og i medlemsstaterne med chartret om grundlæggende rettigheder som ledetråd og om nødvendigt indsamle udtalelser om særlige spørgsmål vedrørende grundlæggende rettigheder. | Udarbejde regelmæssige rapporter eller udtalelser om situationen for de grundlæggende rettigheder i EU. |

Forklare følgerne af indarbejdelsen af chartret om grundlæggende rettigheder i forfatningstraktaten og af Den Europæiske Unions tiltrædelse af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention. | Støtte oplysningskampagner på disse områder. |

Bekæmpe antisemitisme, racisme og fremmedhad og styrke civilsamfundet med hensyn til grundlæggende rettigheder. | Støtte ngo'er og andre organer i civilsamfundet for at styrke deres mulighed for at deltage aktivt i fremme af grundlæggende rettigheder. Bekæmpe antisemitisme, racisme og fremmedhad ved at skabe en større forståelse og tolerance i hele Den Europæiske Union. Styrke freden og de grundlæggende rettigheder, bl.a. gennem en tværreligiøs og multikulturel dialog på EU-niveau. | Føre en åben og regelmæssig dialog med civilsamfundet om grundlæggende rettigheder. Støtte oplysningskampagner. Skabe finansiel støtte til aktiviteter udført af ngo'er eller andre organisationer, der har almindelig europæisk interesse. Gennemføre undersøgelser og analyser på disse områder. |

Alle målsætningerne er i overensstemmelse med det overordnede mål for det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed, der støtter udviklingen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

- Komplementaritet/overensstemmelse med andre instrumenter

For at undgå overlapninger og sikre synergi vil dette program aktivt søge komplementaritet med det kommende agentur for grundlæggende rettigheder, der skal afløse Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad.

Dette program suppleres af andre særprogrammer under det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed, herunder særprogrammet om bekæmpelse af vold (Daphne) og forebyggelse af narkotikamisbrug og information af offentligheden, der tager sigte på at bekæmpe vold, hvilket klart er et led i beskyttelsen af grundlæggende rettigheder som fastsat i chartret, navnlig retten til fysisk integritet, og at takle narkotikamisbrug og narkotikahandel.

De generelle programmer om sikkerhed og beskyttelse af frihedsrettigheder og om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme vil få særlig opmærksomhed, da de supplerer dette program, og der vil klart kunne opnås synergi. Der vil blive lagt særlig vægt på dialogen med migranter for at fremme tolerance og gensidig forståelse for derved at hjælpe med at integrere tredjelandsstatsborgere.

Der er også blevet taget højde for andre programmer, navnlig programmet for beskæftigelse og social solidaritet (PROGRESS) og programmet for aktivt medborgerskab, for at undgå overlapninger og sikre overensstemmelse og komplementaritet, navnlig hvad angår foranstaltninger, der støttes af dette program, som kunne få positive følger for bekæmpelsen af diskrimination og fremme af den interkulturelle dialog.

Der vil blive tilstræbt komplementaritet ved gennemførelsen af programmerne for om nødvendigt at koordinere de foranstaltninger, der iværksættes under hvert program.

3. EVALUERING

3.1. Erfaringer fra midtvejs-/endelige evalueringer

To eksisterende forberedende foranstaltninger tager sigte på at fremme de grundlæggende rettigheder og støtte civilsamfundet.

Den første forberedende foranstaltning vedrørende grundlæggende rettigheder finansierer på nuværende tidspunkt to forskellige projekter: en årsrapport om situationen for de grundlæggende rettigheder i Den Europæiske Union og i medlemsstaterne udarbejdet af et netværk af uafhængige eksperter, og projekter, der tager sigte på at informere borgere i Den Europæiske Union om chartret om grundlæggende rettigheder og at bevidstgøre borgerne om grundlæggende rettigheder i relation til EU-lovgivningen.

Den anden forberedende foranstaltning tager sigte på at støtte civilsamfundet i de medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004.

Selv om de forberedende foranstaltninger har været i gang i for kort tid til, at der kan foretages en egentlig evaluering, bekræfter civilsamfundets entusiastiske deltagelse, at der er behov for et struktureret program for at sikre, at disse aktiviteter fortsætter i en større sammenhæng.

Endvidere bekræfter de regelmæssige kontakter med civilsamfundet, at en åben og regelmæssig dialog med ngo'er vedrørende grundlæggende rettigheder bør udbygges yderligere, ligesom de har vist et behov for flere oplysningskampagner om grundlæggende rettigheder og et behov for at fremme netværkssamarbejde mellem ngo'er fra forskellige medlemsstater.

3.2. Forhåndsevaluering

Kommissionens arbejdspapir med forhåndsevalueringen af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed viser det relevante i den politik, der er valgt til at nå de opstillede mål.

4. Retsgrundlag og begrundelse for politikinstrument

4.1. Retsgrundlag

Retsgrundlaget for dette særprogram under det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed er artikel 308 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

Denne artikel foreskriver, at en handling fra Fællesskabets side er mulig, selv om traktaten ikke indeholder en specifik hjemmel dertil, hvis handlingen er påkrævet for at virkeliggøre et af Fællesskabets mål.

Målene i dette program har ikke et specifikt retsgrundlag i traktaten, da de vedrører fremme af de grundlæggende rettigheder ifølge chartret generelt og ikke blot fremme af de få specifikke grundlæggende rettigheder, for hvilke der findes et specifikt retsgrundlag. De vil ikke desto mindre bidrage til at definere og implementere EU-kompetencer og EU-politikker ved at gøre alle unionsborgere opmærksom på deres grundlæggende rettigheder ifølge fællesskabsretten.

Det foreslåede retsgrundlag er hensigtsmæssigt, da programmet tager sigte på at virkeliggøre fællesskabsmål.

4.2. Foranstaltninger ifølge programmet

Der er planlagt forskellige foranstaltninger, som f.eks.:

- Specifikke foranstaltninger iværksat af Kommissionen, bl.a. analyser og forskning, opinionsundersøgelser og andre undersøgelser, udarbejdelse af indikatorer og fælles metoder, indsamling, udvikling og formidling af data og statistik, seminarer, konferencer og ekspertmøder, offentlige kampagner og begivenheder, opbygning og vedligeholdelse af netsteder, udarbejdelse og formidling af informationsmateriale, støtte til og styring af netværk af nationale eksperter, analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter.

- Foranstaltninger vedrørende finansiel støtte til særlige projekter af fællesskabsinteresse på de betingelser, der er fastsat i de årlige arbejdsprogrammer.

- Foranstaltninger vedrørende finansiel støtte til aktiviteter udført af ngo'er eller andre organisationer på de betingelser, der er fastsat i de årlige arbejdsprogrammer.

- Et driftstilskud til Sammenslutningen af Statsråd og Forvaltningsdomstole i Den Europæiske Union, der forfølger mål af almindelig europæisk interesse ved at fremme udveksling af synspunkter og erfaringer om retspraksis, medlemmernes organisation og funktionsmåde ved udøvelsen af deres retlige og/eller rådgivende opgaver, navnlig i relation til fællesskabsretten.

4.3. Subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet

Dette forslag overholder subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet i EF-traktatens artikel 5 og den dertil hørende protokol. Hvad angår subsidiaritetsprincippet, griber dette program ikke ind på områder, som er omfattet af nationale programmer udviklet af de nationale myndigheder i medlemsstaterne, men fokuserer på områder, hvor der kan skabes en europæisk merværdi. I den henseende skal langt de fleste af de aktiviteter, der støttes af programmet, betragtes som komplementære i forhold til nationale tiltag og som et forsøg på i så høj grad som muligt at udnytte synergien fra foranstaltninger på internationalt og regionalt niveau.

Hvad angår proportionalitet, er det nye forslag til program udarbejdet med henblik på at skabe en så høj grad af forenkling som mulig, både hvad angår foranstaltningernes form - definitionen af foranstaltninger i retsakten er så generel som mulig - og hvad angår de administrative og finansielle krav, der gælder for gennemførelsen. Kommissionen har forsøgt at finde den rette balance mellem fleksibilitet og brugervenlighed på den ene side, og klarhed med hensyn til formål og de nødvendige finansielle og proceduremæssige sikkerhedsforanstaltninger på den anden side.

Ifølge retningslinjerne i protokollen om anvendelsen af begge principper er det klart, at de problemer, der forsøges løst i dette program, har grænseoverskridende aspekter, og at handling på fællesskabsniveau derfor vil give bedre resultater end handling på medlemsstatsniveau.

4.4. Forenkling og rationalisering

Den foreslåede tilgang vil bidrage til den centrale målsætning om forenkling af instrumenterne, både hvad angår de retlige og de forvaltningsmæssige aspekter, og til en rationalisering af budgetstrukturen. Den vil også øge overensstemmelsen mellem instrumenterne og sikre, at der ikke forekommer overlapning mellem instrumenterne. Selv om der vil være behov for yderligere menneskelige ressourcer for at klare fremtidige udvidelser, vil der ske en bedre allokering af de menneskelige ressourcer ved at lade mindre budgetposter (som kræver uforholdsmæssig mange ressourcer) bortfalde og samle eksisterende programmer i et enkelt, sammenhængende og strømlinet program. Det vil give en større overensstemmelse mellem udgifterne og de administrative omkostninger til forvaltning af programmet.

Den foreslåede rationalisering vil også være til gavn for slutbrugerne, da den øger instrumenternes synlighed, klarhed og sammenhæng. Potentielle støttemodtagere vil finde det lettere at søge om støtte takket være den standardiserede tilgang og de harmoniserede gennemførelsesbestemmelser.

Kommissionen kan beslutte at overdrage en del af budgetgennemførelsen til de fællesskabsretlige agenturer, jf. artikel 54, stk. 2, i finansforordningen. Agenturerne udpeges af Kommissionen i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 55 og 56 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 og artikel 37 i Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002. Kommissionen skal sikre overensstemmelse med principperne om økonomi og effektivitet. Inden der foretages en sådan overdragelse, skal Kommissionen ved en forudgående vurdering sikre, at oprettelsen af agenturer er i overensstemmelse med princippet om en sund økonomisk forvaltning.

Det foreslåede nye instrument følger den linje, Kommissionen har fastsat for de politiske og finansielle udfordringer fra 2007 og frem. Det er hensigten at supplere, forenkle og rationalisere de eksisterende instrumenter og sikre den nødvendige fleksibilitet med henblik på de nye mål og i forhold til de nye retlige rammer, der vil blive indført, når forfatningstraktaten træder i kraft.

5. Budgetmæssige virkninger

Omkostningerne til det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed for perioden 2007-2013 andrager 543 mio. EUR. Der afsættes 96,5 mio. EUR til dette særprogram.

2005/0038 (CNS)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om et særprogram om grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab for perioden 2007-2013 som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 308,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[35],

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet[36],

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[37],

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget[38], og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I artikel 6, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union fastslås det, at Unionen bygger på principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet, der alle er principper, som medlemsstaterne har til fælles.

(2) I artikel 6, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union hedder det, at Unionen respekterer de grundlæggende rettigheder, således som de garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, og således som de følger af medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige traditioner, som generelle principper for fællesskabsretten.

(3) Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, der blev proklameret den 7. december 2000, indeholder de grundlæggende værdier, Den Europæiske Union bygger på[39].

(4) Som nævnt i Haag-programmet, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Bruxelles den 4. og 5. november 2004, vil integreringen af chartret i forfatningstraktaten og tiltrædelsen af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder gøre EU og dens institutioner juridisk forpligtet til at sikre, at de grundlæggende rettigheder ikke blot overholdes, men også fremmes aktivt inden for alle aktivitetsområder.

(5) I meddelelsen til Rådet og Europa-Parlamentet om artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union[40] understreges betydningen af den rolle, civilsamfundet spiller, både hvad angår beskyttelse og fremme af de grundlæggende rettigheder; Kommissionen bør derfor indføre en løbende dialog med civilsamfundet.

(6) Kommissionen understreger betydningen af oplysning og kommunikation om de rettigheder, der følger af unionsborgerskabet, for at give borgerne et bedre kendskab til deres rettigheder og nem adgang til pålidelige oplysninger om disse rettigheder.

(7) I november 2004 erkendte Det Europæiske Råd betydningen af kommunikation for at bringe alle borgere tæt på det europæiske projekt ved at opfordre til aktivt medborgerskab.

(8) Sammenslutningen af Statsråd og Forvaltningsdomstole i Den Europæiske Union fremmer udveksling af synspunkter og erfaringer om retspraksis, medlemmernes organisation og funktionsmåde ved udøvelsen af deres retlige og/eller rådgivende opgaver, navnlig i relation til fællesskabsretten og forfølger derfor et mål af almindelig europæisk interesse.

(9) Traktaten indeholder ingen anden hjemmel til vedtagelse af denne afgørelse end artikel 308.

(10) Der bør desuden træffes passende foranstaltninger for at forebygge uregelmæssigheder og svig, og der bør tages skridt til at geninddrive midler, som er tabt, forkert udbetalt eller anvendt forkert.

(11) I denne afgørelse fastlægges der for programmets samlede varighed en finansieringsramme, der udgør det primære referencegrundlag for budgetmyndigheden som omhandlet i punkt 33 i den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren[41].

(12) Programmets mål, navnlig hvad angår fremme af chartret om grundlæggende rettigheder og af rettighederne som følge af unionsborgerskabet, støtte til civilsamfundets organisationer, bekæmpelse af racisme, fremmedhad og antisemitisme og den tværreligiøse og multikulturelle dialog, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af programmets omfang eller virkninger bedre gennemføres på fællesskabsplan. Fællesskabet kan vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, er denne afgørelse ikke mere vidtgående end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(13) Rådets forordning (EF, Euratom), nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget[42], herefter kaldet "finansforordningen", og Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002[43], som beskytter Fællesskabets finansielle interesser, finder anvendelse under hensyntagen til principperne om enkelthed og konsekvens i valget af budgetinstrumenter, en begrænsning af de tilfælde, hvor Kommissionen fortsat skal være direkte ansvarlig for programmernes gennemførelse og forvaltning, og den krævede proportionalitet mellem ressourcerne og den administrative byrde, der er forbundet med anvendelsen heraf.

(14) Ifølge finansforordningen skal der foreligge en basisretsakt til dækning af driftstilskud.

(15) I overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen[44] skal gennemførelsesforanstaltningerne til denne afgørelse vedtages efter rådgivningsproceduren som foreskrevet i artikel 3 i nævnte afgørelse. Det er hensigtsmæssigt, da programmet ikke har mærkbare virkninger for fællesskabsbudgettet -

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Oprettelse af programmet

1. Ved denne afgørelse oprettes et program om grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab, herefter kaldet "programmet", som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed for at bidrage til at styrke området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

2. Programmet dækker perioden fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013.

Artikel 2

Generelle mål

1. Programmet har følgende generelle mål:

a) Fremme udviklingen af et europæisk samfund baseret på overholdelse af de grundlæggende rettigheder som fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, herunder rettigheder som følge af unionsborgerskabet, der skal være den grundlæggende status for medlemsstaternes statsborgere.

b) Styrke civilsamfundet og opmuntre til en åben, gennemsigtig og regelmæssig dialog om grundlæggende rettigheder.

c) Bekæmpe racisme, fremmedhad og antisemitisme.

2. Programmets generelle mål supplerer målene for agenturet for grundlæggende rettigheder, der baseres på Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad.

3. Uden at det berører Det Europæiske Fællesskabs mål og beføjelser, bidrager programmets generelle mål til at udvikle fællesskabspolitikker, der overholder de grundlæggende rettigheder.

Artikel 3

Specifikke mål

Programmet har følgende specifikke mål:

25. Fremme chartret om grundlæggende rettigheder og informere borgerne om deres rettigheder, herunder rettigheder som følge af unionsborgerskabet, for at opfordre unionsborgerne til at deltage aktivt i det demokratiske liv i EU.

26. Regelmæssigt vurdere situationen for de grundlæggende rettigheder i Den Europæiske Union og i medlemsstaterne med chartret om grundlæggende rettigheder som ledetråd og om nødvendigt indsamle udtalelser om særlige spørgsmål vedrørende grundlæggende rettigheder.

27. Forklare følgerne af indarbejdelsen af chartret om grundlæggende rettigheder i forfatningstraktaten og af Den Europæiske Unions tiltrædelse af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.

28. Støtte ngo'er og andre organer i civilsamfundet for at styrke deres mulighed for at deltage aktivt i fremme af de grundlæggende rettigheder, retsstatsprincippet og demokrati.

29. Styrke freden og de grundlæggende rettigheder, bl.a. gennem en tværreligiøs og multikulturel dialog på EU-niveau.

Artikel 4

Foranstaltninger

For at opfylde de generelle og specifikke mål, der er opstillet i artikel 2 og 3, vil programmet støtte følgende foranstaltninger:

30. Specifikke foranstaltninger iværksat af Kommissionen, f.eks. analyser og forskning, opinionsundersøgelser og andre undersøgelser, udarbejdelse af indikatorer og fælles metoder, indsamling, udvikling og formidling af data og statistik, seminarer, konferencer og ekspertmøder, offentlige kampagner og begivenheder; opbygning og vedligeholdelse af netsteder, udarbejdelse og formidling af informationsmateriale, støtte til og styring af netværk af nationale eksperter, analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter; eller

31. Specifikke tværnationale projekter af interesse for Fællesskabet, der fremlægges af mindst tre medlemsstater, på de betingelser der er fastsat i de årlige arbejdsprogrammer; eller

32. Støtte til aktiviteter udført af ngo'er eller andre organisationer, der forfølger mål af almindelig europæisk interesse i forhold til programmets generelle mål, på de betingelser der er fastsat i de årlige arbejdsprogrammer.

33. Et driftstilskud til medfinansiering af omkostninger i forbindelse med det faste aktivitetsprogram for Sammenslutningen af Statsråd og Forvaltningsdomstole i Den Europæiske Union, der forfølger mål af almindelig europæisk interesse ved at fremme udveksling af synspunkter og erfaringer om retspraksis, medlemmernes organisation og funktionsmåde ved udøvelsen af deres retlige og/eller rådgivende opgaver, navnlig i relation til fællesskabsretten.

Artikel 5

Deltagelse

Følgende lande, herefter kaldet "deltagende lande", kan deltage i programmets foranstaltninger:

34. Kandidatlande, der har indgået en associeringsaftale med EU, og de lande på det vestlige Balkan, der deltager i stabiliserings- og associeringsprocessen i overensstemmelse med betingelserne i associeringsaftalerne eller tillægsprotokollerne om deltagelse i Fællesskabets programmer, der er indgået med eller vil blive indgået med disse lande.

35. Projekterne er åbne for kandidatlande, der ikke deltager i dette program, hvis det kan bidrage til at forberede tiltrædelsen, eller for tredjelande, der ikke deltager i dette program, hvis det ligger inden for projektmålene.

Artikel 6

Målgrupper

Programmet henvender sig til EU-borgere, tredjelandsstatsborgere med lovlig bopæl i EU og organisationer i civilsamfundet, herunder grupper der arbejder med at fremme dette programs mål.

Artikel 7

Adgang til programmet

Programmet er åbent for institutioner og offentlige og private organisationer, universiteter, forskningsinstitutter, ikke-statslige organisationer, nationale, regionale og lokale myndigheder, internationale organisationer og andre almennyttige organisationer, der er etableret i Den Europæiske Union.

Programmet skal give mulighed for at gennemføre aktiviteter sammen med internationale organisationer, der har kompetence inden for grundlæggende rettigheder, som f.eks. Europarådet, på grundlag af fælles bidrag og i overensstemmelse med de forskellige regler i de pågældende institutioner eller organisationer med henblik på at nå målene i dette program.

Artikel 8

Støtteformer

1. Fællesskabets finansiering kan antage følgende retlige former:

- tilskud

- offentlige indkøbskontrakter.

2. Tilskud fra Fællesskabet ydes efter indkaldelse af forslag, undtagen i hastende og behørigt begrundede undtagelsestilfælde, eller hvis støttemodtageren er af en sådan beskaffenhed, at der ikke er andre muligheder for en given foranstaltning, og de ydes i form af driftstilskud og tilskud til foranstaltninger. Den maksimale medfinansieringssats vil blive specificeret i de årlige arbejdsprogrammer.

3. Derudover forventes der udgifter til ledsageforanstaltninger i form af offentlige indkøbskontrakter, hvor indkøb af varer og tjenesteydelser dækkes med fællesskabsmidler. Dermed dækkes bl.a. udgifter til information og kommunikation samt forberedelse, gennemførelse, overvågning, kontrol og evaluering af projekter, politikker, programmer og lovgivning.

Artikel 9

Gennemførelsesforanstaltninger

1. Kommissionen skal iværksætte fællesskabsbistanden i overensstemmelse med finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

2. Med henblik på gennemførelsen af programmet skal Kommissionen inden for rammerne af de generelle mål ifølge artikel 2 vedtage et årligt arbejdsprogram, der indeholder de specifikke mål, tematiske prioriteringer, en beskrivelse af ledsageforanstaltninger, jf. artikel 8, og om nødvendigt en liste over andre foranstaltninger.

3. Det årlige arbejdsprogram vedtages i overensstemmelse med proceduren i artikel 10, stk. 2.

4. Evaluerings- og tildelingsprocedurerne for tilskud til foranstaltninger skal bl.a. tage hensyn til følgende kriterier:

a) overensstemmelse med det årlige arbejdsprogram, de generelle mål som fastsat i artikel 2 og foranstaltninger på de forskellige områder som fastsat i artikel 3 og 4

b) den foreslåede foranstaltnings kvalitet, hvad angår udformning, tilrettelæggelse, præ