DA Den Europæiske Unions Tidende C 100/121

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets forordning (EF) nr. om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, Forslag til Rådets forordning (EF) nr. om ændringer af den fælles landbrugspolitik ved ændring af forordning (EF) nr. 320/2006, (EF) nr. 1234/2007, (EF) nr. 3/2008 og (EF) nr. […]/2008 og Forslag til Rådets forordning (EF) nr. om ændring af forordning (EF) nr. 1698/2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)

KOM(2008) 306 endelig — 2008/0103+0104+0105 (CNS)

2009/C 100/21

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 18. juni 2008 under henvisning til EF-traktatens artikel 36 og 37 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Forslag til Rådets forordning (EF) nr. om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere,

Forslag til Rådets forordning (EF) nr. om ændringer af den fælles landbrugspolitik ved ændring af forordning (EF) nr. 320/2006, (EF) nr. 1234/2007, (EF) nr. 3/2008 og (EF) nr. […]/2008 og

Forslag til Rådets forordning (EF) nr. om ændring af forordning (EF) nr. 1698/2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede Frank VAN OORSCHOT til ordfører og Seppo KALLIO og Hans-Joachim WILMS til medordførere. Sektionen vedtog sin udtalelse den 8. oktober 2008.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 448. plenarforsamling den 21.-23. oktober 2008, mødet den 23. oktober, følgende udtalelse med 117 stemmer for, 28 imod og 18 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1. Den 20. maj 2008 fremlagde Kommissionen en række forslag med henblik på en strømlining af den fælles landbrugspolitik. Forslagene skal sikre, at landbrugspolitikken kan fungere bedst muligt i et udvidet EU og under ændrede internationale betingelser. Forslagspakken betegnes »sundhedseftersyn«.

1.2. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) mener, at diskussionen om sundhedseftersynet i højere grad bør afspejle mangfoldigheden i de opgaver, som den fælles landbrugspolitik skal varetage (bl.a. »den europæiske landbrugsmodel« og forsyningssikkerheden som et helt centralt spørgsmål). Udvalget understreger derfor behovet for en hensigtsmæssig fælles europæisk landbrugspolitik på kort og længere sigt, hvis finansiering skal hvile på et tilstrækkeligt grundlag. Dette vil formodentlig kræve bevillinger af mindst samme størrelse som hidtil. For at undgå en permanent diskussion af finansieringen af den fælles landbrugspolitik bør behovet for denne politik og formålet med de enkelte foranstaltninger forklares bedre for borgerne.

1.3. EØSU minder om sin tidligere udtalelse om fremtiden for den fælles landbrugspolitik, hvori udvalget bemærker, at landmændene i øjeblikket gennemgår en hård omstillingsperiode. EØSU mener derfor, at sundhedseftersynets hovedformål bør være at lette og forenkle reformens gennemførelse og at reagere på markedets og samfundets nye krav under hensyntagen til landbrugets multifunktionelle rolle.

1.4. Udvalget mener, at der fortsat vil være behov for at yde landmændene økonomisk kompensation for at levere de mange ydelser, der ikke honoreres på markedsvilkår. Endvidere har udvalget den opfattelse, at det i stigende grad vil blive vanskeligt at retfærdiggøre betalinger, hvis størrelse er baseret på historiske produktionsmængder. Medlemsstaterne bør have tilladelse til at justere deres betalinger i retning af en mere ensartet sats, og herom bør der føres en bred debat i forbindelse med den fælles landbrugspolitik efter 2013. Medlemsstaterne bør dog kunne fastlægge en rimelig overgangsperiode for at undgå at bringe landbrugsbedrifterne i vanskeligheder. Krydsoverensstemmelseskravene bør forenkles, og dobbeltarbejde på kontrolområdet undgås.

1.5. EØSU støtter yderligere afkobling af de direkte betalinger for at give landmændene »frihed til at drive landbrug«. Forudsat at konkurrenceforvridning undgås, bør det af hensyn til beskyttelsen af sårbare sektorer eller områder imidlertid ikke være et krav, at medlemsstaterne afkobler produktionen. Udvalget støtter målsætningen med »artikel 68«, men mener ikke, at bestemmelsen er en universalløsning. I visse tilfælde er der behov for større fleksibilitet. Medlemsstaterne bør grundigt overveje konsekvenserne af en omfordeling af støtten, inden foranstaltningen gennemføres.

1.6. EØSU mener, at der i første omgang bør overvejes andre muligheder for en tilpasning af den gældende interventionsordning end licitation. Udvalget anmoder om, at der udfærdiges nye redskaber til skabelse af et bæredygtigt sikkerhedsnet. Endvidere foreslår udvalget, at jordudtagningsordningen fastholdes, idet dog den procentdel, der skal fastfryses, afpasses efter markedsperspektiverne.

1.7. EØSU opfordrer til, at der gennemføres en mere detaljeret vurdering af den mulige fremtidige udvikling på markedet for mejeriprodukter og konsekvenserne heraf, inden der træffes en endegyldig beslutning om at lade mælkekvoteordningen udløbe i 2015. EØSU opfordrer Kommissionen til at give en langt mere detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, man vil træffe med henblik på at opretholde mælkeproduktionen i sårbare regioner og gøre rede for foranstaltningernes økonomiske og finansieringsmæssige konsekvenser. EØSU kan ikke give sin opbakning til den planlagte kvoteforhøjelse, før en sådan strategi foreligger. EØSU ser gerne, at der oprettes et europæisk mælkeproduktionsnetværk for at tilpasse udbuddet til efterspørgslen og fastholde en aflønning til producenten og stabilisere tilstedeværelsen af mælkeproducenter i hele EU. Med et europæisk produktionsnetværk skulle det blive muligt at skabe en fornyet balance mellem industrien, producenterne, distributørerne samt forbrugerne.

1.8. EØSU bifalder, at Kommissionen har udpeget klimaforandringer, vedvarende energikilder, vandforvaltning og biodiversitet som nye udfordringer for det europæiske landbrug. Det kræver klart tvivl yderligere finansiel støtte under anden søjle til finansiering af de hermed forbundne foranstaltninger. Disse nye udfordringer kan kun finansieres ved en graduering, eftersom den resterende støtte er blevet tildelt andre budgetområder frem til 2013, og det ikke er realistisk at tro, at der kan findes nye finansieringskilder.

2. Indledning

2.1. Den 20. maj 2008 fremlagde Kommissionen forslag til rådsforordninger om en række ændringer af den fælles landbrugspolitik (jf. KOM(2008) 306/4). Hovedformålet med dette såkaldte »sundhedseftersyn« er at vurdere gennemførelsen af 2003-reformen af den fælles landbrugspolitik og at indføre de ændringer af reformprocessen, som anses for nødvendige for at forenkle politikken yderligere, sætte den i stand til at udnytte nye markedsmuligheder og forberede den på samfundets og markedets nye udfordringer.

2.2. Ud over sundhedseftersynet er det også nødvendigt at diskutere udviklingen af den fælles landbrugspolitik efter 2013 med henblik på at tackle de nye udfordringer, som landbruget, samfundet og økonomien står over for.

3. En verdensfødevaresituation under forandring

3.1. Målt i faste priser har landbrugspriserne i 30 år været faldende. I 2007 skete der imidlertid en pludselig og hurtig stigning i priserne på visse landbrugsprodukter. Den stigende globale efterspørgsel, meget små lagre og dårlige høstresultater grundet klimatiske forhold var blandt de vigtigste årsager hertil. Dette havde en afsmittende effekt på husdyrbruget på grund af de stigende foderstofpriser. Landbrugspriserne er nu imidlertid begyndt at falde igen. Fra efteråret 2007 til april 2008 faldt mælkepriserne med omkring 30 %, og priserne på hvede med omkring 20 % (1). Disse omstændigheder kombineret med de stigende priser betyder, at indkomsterne i f.eks. agerbruget forventes at falde med 16-24 % i 2008. Målt i faste priser befinder priserne på landbrugsvarer sig imidlertid stadig under det niveau, man oplevede i forbindelse med oliekriserne i 1973 og 1979 (2).

3.2. De sidste måneders begivenheder viser klart, at vi er gået ind i en periode med ustabile landbrugspriser. Det er hverken godt for forbrugerne, der konfronteres med stigende priser på landbrugsvarer, eller for landmændene og deltagerne i fødevarekæden, som hele tiden tvinges til at genoverveje deres investeringer. Denne situation bør indgå i samtlige overvejelser om den fremtidige landbrugspolitik, hvis målet om fødevaresikkerhed ønskes fastholdt.

3.3. Forventningen i øjeblikket er, at det på baggrund af væksten i den globale efterspørgsel efter fødevarer er usandsynligt, at fødevarepriserne på kort til mellemlang sigt vil vende tilbage til det tidligere niveau, men at volatiliteten i producentpriserne til gengæld vil stige.

3.4. De højere landbrugsprisers gennemslag på forbrugerpriserne er begrænset på grund af landbrugsråstoffernes faldende andel af faktoromkostningerne ved fødevareproduktion sammenlignet med energi og arbejdskraft. F.eks. udgør hveden kun 4 % af prisen på et franskbrød (3). Endvidere er den andel af husholdningernes samlede budget, der bruges på fødevarer, lav (ca. 14 % i EU 27). Efter EØSU's opfattelse er der behov for en rationalisering af fødevarekæden af hensyn til landmændene og forbrugerne (4).

3.5. De Forenede Nationers Fødevare- og Landbrugsorganisation, FAO, skal blive bedre til at forvalte fødevareforsyningen. Efter at landbruget er blevet integreret i Verdenshandelsorganisationen, WTO, er der blevet skabt større ulighed mellem landbrugsmodellerne. Der må tænkes i nye baner, og landbruget bør have lejlighed til at organisere sig på verdensplan i et debatforum bestående af de organisationer for nationalt landbrug, der er mest repræsentative — ikke nødvendigvis de mest velstillede.

3.6. EØSU mener, at sundhedseftersynet af den fælles landbrugspolitik bør tage hensyn til de omtalte ændringer i verdensfødevaresituationen. I den sammenhæng bør landbruget fortsat kunne varetage sine multifunktionelle opgaver inden for rammerne af den europæiske landbrugsmodel.

4. Generelle bemærkninger

4.1. EØSU minder om sin oprindelige udtalelse om Sundhedseftersynet og den fælles landbrugspolitiks fremtid efter 2013 (5). Heri bemærker udvalget, at landmændene og forarbejdningsindustrien i øjeblikket gennemgår en hård omstillingsperiode. Efter udvalgets opfattelse er erhvervet i høj grad indstillet på at reagere forretningsmæssigt på de ændrede rammebetingelser, hvis de tilsagn, der blev givet i forbindelse med reformen, overholdes, og der tilbydes tilstrækkelig juridisk og planlægningsmæssig sikkerhed. Udvalget mener, at hovedformålet med sundhedseftersynet bør være at undersøge, på hvilke områder der er behov for en tilpasning af de eksisterende bestemmelser med henblik på

— at opnå forenklinger og lettelser i gennemførelsen og

— fjerne hindringer for en målrettet gennemførelse af de aftalte foranstaltninger, der er led i reformen.

Derudover erkender EØSU, at EU står over for en række nye opgaver, som landmændene kan yde et betydeligt bidrag til at løfte, og at situationen på fødevaremarkederne kræver nye initiativer.

Sundhedseftersynets hovedformål bør imidlertid være stabilitet gennem markedsordninger, forenkling og tilpasning.

4.2. Det er ligeledes vigtigt, at de foranstaltninger, der er led i sundhedseftersynet, sikrer videreudviklingen af den europæiske landbrugsmodel og giver landmændene mulighed for at varetage deres multifunktionelle opgaver med henblik på

— at opfylde verdens højeste standarder inden for fødevaresikkerhed og fødevarekvalitet, miljøbeskyttelse og dyrevelfærd,

— at bevare landdistrikterne og naturen,

— at yde et afgørende bidrag til beskæftigelsen, opretholde landbrugsproduktionen og sikre trivslen i landdistrikterne i alle EU's regioner,

— at modvirke afvandringen fra landdistrikterne, og at landbrugsjord tages ud af produktion.

Efter EØSU's opfattelse omfatter Kommissionens forslag en række betydelige ændringer i forhold til den nuværende situation. Disse ændringer er det nødvendigt at overveje meget nøje.

5. Foranstaltningerne som led i sundhedseftersynet

5.1. Enkeltbetalingsordningen

5.1.1. Kommissionen har foreslået, at medlemsstaterne skal kunne tilpasse deres betalingsmodel ved gradvis at gå over til en mere ensartet betaling pr. rettighed for at gøre enkeltbetalingsordningen mere effektiv og enkel. Samtidig indeholder forslagene en række foranstaltninger til forenkling af gennemførelsen af enkeltbetalingsordningen.

5.1.2. EU er i stigende grad optaget af bæredygtighed. Fremskridtene med hensyn til at inddrage ikke-handelsmæssige hensyn i internationale aftaler er utilstrækkelige, på trods af at dette er afgørende for opfyldelsen af borgernes ønsker. Endvidere kan der konstateres en gradvis erodering af beskyttelsen mod varer fra tredjelande. Derfor mener EØSU, at der af hensyn til indkomsterne i landbruget og den europæiske landbrugsmodel også efter 2013 vil være behov for gennem direkte betaling at kompensere landmændene for de omkostninger ved en bæredygtig produktion, der ikke honoreres på markedsvilkår. Dette skal fortsat være en klar opgave for den fælles landbrugspolitik.

5.1.3. Udvalget mener, at der fortsat vil være behov for at yde landmændene økonomisk kompensation for at levere de mange ydelser, der ikke honoreres på markedsvilkår. Det vil i stigende gradblive vanskeligt at retfærdiggøre betalinger, hvis størrelse er baseret på historiske produktionsmængder. De medlemsstater, der ikke allerede har gjort dette, bør have mulighed for i perioden 2009-2013 at justere støtteloftets fordeling i retning af en mere ensartet sats, eller for at begynde herpå i 2013. Inden da bør medlemsstaterne imidlertid grundigt undersøge konsekvenserne heraf for indkomsterne i landbruget, erhvervets tilpasningsevne og planlægningssikkerheden på længere sigt. Hvis man vælger at følge den vej, bør medlemsstaterne kunne fastlægge en passende overgangsperiode for at undgå at skabe vanskeligheder for landbrugsbedrifter, som har investeret på baggrund af andre regler.

5.1.4. Den arealbetalingsordning, der anvendes i de fleste nye medlemsstater, er enkel at forvalte, men kan også være for simpel en løsning, når det drejer sig om at støtte intensiv produktion (frugt og grønt, husdyrhold, tobak mm.) på meningsfuld vis, sammenlignet med støtten til sektoren for markafgrøder. På mellemlangt sigt bør der arbejdes på at finde en mere afbalanceret løsning, f.eks. inden for rammerne af enkeltbetalingsordningen, ved hjælp af andre allerede eksisterende instrumenter eller nye fælles instrumenter.

5.1.5. Alle arealer i de nye medlemsstater, der på det tidspunkt, hvor betalingsanmodningen fremsættes, lever op til kravene om god landbrugs- og miljømæssig stand, bør kunne modtage støtte.

5.2. Krydsoverensstemmelse

5.2.1. Kommissionen ønsker at forenkle og forbedre krydsoverensstemmelsesordningen for at gøre den mere målrettet. Den foreslår dels at fjerne en række forvaltningskrav uden for landmændenes ansvarsområde, dels at indføre nye betingelser for god landbrugs- og miljømæssig stand.

5.2.2. EØSU støtter den forbindelse mellem enkeltbetalingerne pr. bedrift og overholdelsen af EU's standarder for godt landmandskab, der sikres ved hjælp af krydsoverensstemmelsen. Udvalget bifalder Kommissionens forslag om en strømlining af krydsoverensstemmelsen. Der er ligeledes et klart behov for at gøre krydsoverensstemmelsen mindre kompliceret ved at præcisere reglerne, indføre en minimumsbestemmelse og reducere antallet af de forskellige kontrolbesøg, der gennemføres på de enkelte bedrifter. Dobbeltarbejde på kontrolområdet, bl.a. ved kvalitetssikringsordninger, bør ligeledes undgås.

5.2.3. Landbruget er en vigtig sektor, der beskæftiger et stort antal arbejdstagere overalt i EU. Der bør gøres en indsats for at reducere antallet af arbejdsulykker i landbruget og tiltrække mere kvalificeret arbejdskraft til erhvervet. Derfor mener EØSU, at visse sikkerhedsaspekter af landbrugsarbejdet er særdeles vigtige, f.eks. vejledning i brug af maskiner, hygiejne og sikker opbevaring af farlige materialer. De bør være omfattet af national arbejdsmiljølovgivning og kunne indgå i krydsoverensstemmelseskravene. Med henblik på at skabe incitamenter for landmændene til at yde en indsats på dette område, opfordrer EØSU til, at der gives øgede muligheder for gennem Den Europæiske Socialfond at yde støtte til sikkerhed på arbejdspladsen og til opkvalificering.

5.2.4. I overensstemmelse med målsætningen om at effektivisere krydsoverensstemmelsen og kæde den mere direkte sammen med landbrugsdriften mener EØSU, at de lovbestemte forvaltningskrav vedrørende markedsføring af plantebeskyttelsesmidler ikke bør høre under landmændenes ansvarsområde, og at forslaget herom derfor bør trækkes tilbage.

5.2.5. EØSU opfordrer Kommissionen til at gennemføre en konsekvensanalyse af gennemførelsen af bestemmelserne om betingelser for god landbrugs- og miljømæssig stand, inden der tilføjes nye elementer til regelsættet. Analysen bør omfatte konsekvenserne på bedriftsniveau og den administrative byrde. Efter udvalgets opfattelse bør de miljømæssige fordele i forbindelse med jordudtagning, bræmmer og bevarelse af landskabstræk bevares, også selvom man vil afskaffe den obligatoriske jordudtagning. Hvis dette skal opnås via frivillig jordudtagning som led i udviklingen af landdistrikterne, må der skabes incitamenter hertil, som ikke eksisterer i øjeblikket. Foranstaltningerne bør belønnes tilsvarende.

5.2.6. Der bør gælde særlige regler for de nye medlemsstater. Krydsoverensstemmelsessystemet bør for deres vedkommende indføres gradvist, eftersom også enkeltbetalingsordningen her indføres gradvist. De bør først anvende krydsoverensstemmelse i fuldt omfang, når de får fuld støtte under den generelle arealbetalingsordning.

5.3. Delvis koblet støtte

5.3.1. Kommissionen mener, at afkoblingen har fået landmændene til at producere det, som markedet efterspørger, på en mere bæredygtig måde. I forbindelse med vedtagelsen af reformen af den fælles landbrugspolitik i 2003 blev det besluttet i et vist omfang at tillade medlemsstaterne at bevare koblet støtte inden for bestemte sektorer. Kommissionen understreger, at anvendelsen af to parallelle systemer ikke har bidraget til forenklingen, og foreslår, at medlemsstaterne kun får mulighed for at bevare de koblede præmier for ammekøer og for fåre- og gedekød.

5.3.2. EØSU stiller sig skeptisk til yderligere afkobling i de medlemsstater, der fastholder delvis koblet støtte, for at gøre produktionen mere markedsorienteret. Udvalget er opmærksomt på, at afkoblingen i nogle tilfælde kan resultere i, at visse produktionsformer forsvinder, og at produktionen i visse regioner opgives til alvorlig skade for miljøet, økonomien i landdistrikterne og beskæftigelsen. Medlemsstaterne bør kunne påberåbe sig artikel 68 med henblik på at løse dette problem. Det bør imidlertid ikke være et krav, at de pågældende medlemsstater gennemfører afkobling. Den resterende koblede støtte må ikke resultere i markedsforvridninger mellem medlemsstaterne.

5.4. Særlig støtte

5.4.1. Kommissionen foreslår at udvide (den nuværende) artikel 69 og lade den omfatte en række forskellige formål, herunder ulemper for landmænd i bestemte sektorer eller regioner og supplerende betalingsrettigheder i områder, der er omfattet af omstruktureringsprogrammer. De medlemsstater, der anvender enkeltbetalingsordningen, kan i øjeblikket tilbageholde op til 10 % af de nationale lofter for direkte betalinger til foranstaltninger, som vedrører miljøbeskyttelse eller -forbedring, eller for at forbedre landbrugsprodukternes kvalitet og markedsføringen af dem.

5.4.2. Kommissionen mener, at ændringerne af de traditionelle markedsinstrumenter og overgangen til direkte producentstøtte har udløst en debat om forskellige former for risikostyring, hvor prisrisiko og produktionsrisiko betragtes som de to vigtigste faktorer, der kan påvirke indkomsterne. Den foreslår, at medlemsstaterne skal kunne gøre brug af artikel 68 med henblik på afgrødeforsikring og gensidige fonde for dyre- og plantesygdomme.

5.4.3. Udvalget støtter målsætningen med artikel 68, men mener ikke, at bestemmelsen er en universalløsning i alle tænkelige situationer. EØSU kan støtte den øgede fleksibilitet i anvendelsen af artikel 68 på den betingelse, at eventuelle overskydende midler anvendes til en styrkelse af landmændenes stilling. Udvalget mener, at finansieringsloftet i visse medlemsstater i ganske særlige tilfælde bør kunne overstige det nuværende generelt fastsatte maksimum på 10 % af det nationale loft. EØSU støtter forslagene om afgrødeforsikring og gensidige fonde i forbindelse med dyre- og plantesygdomme og mener, at hovedformålet bør være at beskytte forbrugerne og landmændene. Foranstaltningerne må ikke underminere de eksisterende risikostyrings- eller fællesskabsforanstaltninger (artikel 44 og veterinærfonden). Da det har stor samfundsmæssig betydning at forebygge sygdomme, foreslår EØSU i lighed med Kommissionen, at fondene samfinansieres af medlemsstaterne.

5.4.4. Efter EØSU's opfattelse kan anvendelsen af artikel 68 resultere i en betydelig omfordeling af støtten til landmændene. Endvidere frygter udvalget, at anvendelsen af artikel 68 ikke i tilstrækkelig grad vil kunne tilgodese alle hensyn, hvorfor medlemsstaterne nøje bør overveje konsekvenserne heraf for landmændene. Udvalget mener, at de bevillinger, der tidligere blev afsat på landbrugsbudgettet, fortsat bør komme landbruget til gode, og at de kan anvendes i forbindelse med artikel 68.

5.4.5. Den samlede indvirkning af gradueringen og anvendelsen af artikel 68 på indkomsterne i landbruget bør undersøges. En gennemførelse af Kommissionens forslag vil være ensbetydende med en nedskæring i de direkte betalinger på mindst 10 + 13 %= 23 %. Derfor mener EØSU, at konsekvenserne heraf bør undersøges nøje.

5.5. Begrænsning af betalinger

5.5.1. Kommissionen peger på, at indførelsen af enkeltbetalingsordningen har gjort fordelingen af støtten mere synlig. Det store antal landmænd, der modtager små beløb i støtte, er en stor administrativ byrde. Kommissionen foreslår, at der fastsættes en nedre beløbsgrænse på 250 EUR, et mindsteareal på 1 hektar eller begge dele. Endvidere foreslår Kommissionen progressiv graduering. Ligeledes foreslås det, at betalingerne i de nye medlemsstater skal kunne gradueres fra 2012.

5.5.2. EØSU accepterer i princippet Kommissionens forslag om minimumskrav for modtagelse af direkte betalinger for at reducere de administrative omkostninger, idet forslaget giver medlemsstaterne en valgmulighed med hensyn til gennemførelsen af minimumskravene.

5.5.3. Udvalget mener, at diskussionen om den progressive graduering omfatter spørgsmålet om, hvorvidt de bedrifter i EU, som modtager over 100 000 EUR om året i direkte støtte, kan pålægges en højere graduering. Da stordriftsfordele generelt gavner de store støttemodtagere, kan en moderat progressivitet forsvares, især fordi bedrifterne har mulighed for at gøre brug af de nye tiltag under 2. søjle og på den måde igen få støtte fra den fælles landbrugspolitik.

5.6. Markeder

5.6.1. Kommissionen rejser spørgsmålet om, hvorvidt det er muligt at skabe en effektiv interventionsordning, der fungerer som sikkerhedsnet, uden at blive afhængig af at skulle yde eksportstøtte, og foreslår at forenkle bestemmelserne om offentlig intervention ved at udvide licitationsordningen. Endvidere foreslås det at afskaffe intervention for hård hvede, ris og svinekød.

5.6.2. Efter EØSU's opfattelse har svækkelsen af de interne markedsforvaltningsmekanismer og den reducerede beskyttelse mod varer fra tredjelande, der er et resultat af reformerne af den fælles landbrugspolitik og de internationale handelsforhandlinger siden 1992, gjort EU langt mere udsat for svingninger i verdensmarkedspriserne. Samtidig bliver udsvingene på verdensmarkederne og dermed risiciene større: Klimaændringerne resulterer i større udsving i de globale høstudbytter, og den øgede rejsetrafik i verden øger risikoen for spredning af sygdomme. Landmændene skal håndtere alle disse udfordringer. Det kan i den forbindelse være farligt at opgive enhver reguleringsmekanisme i en periode, hvor udbuddet er utilstrækkeligt og efterspørgslen stærk.

5.6.3. EØSU mener, at ét af de vigtigste formål med den fælles landbrugspolitik, herunder navnlig første søjle, er at sikre EU's 500 mio. forbrugere tilstrækkelige, sikre og varierede fødevareforsyninger. At nå denne målsætning kræver passende instrumenter. Selvom en licitationsordning ville kunne forbedre markedsorienteringen, ville den gøre landmændenes sikkerhedsnet mindre tætmasket og øge usikkerheden på markedet. Derfor foreslår udvalget i første omgang at der undersøges andre muligheder for en justering af den nuværende interventionsordning, f.eks. i form af en kortere interventionsperiode. EØSU anmoder om, at der udfærdiges nye redskaber til skabelse af et bæredygtigt sikkerhedsnet på baggrund af behovet for at garantere de europæiske borgere sikre fødevareforsyninger og landmændene en rimelig indkomst.

5.6.4. EØSU foreslår Kommissionen at skabe europæiske netværk for forvaltning af markeder; det ville gøre det muligt inden for en bæredygtig ramme at tilpasse udbud og efterspørgsel og skabe et netværk af producenter inden for EU's område og således på bedste vis indfri forventningerne fra samfundets side. Herved vil der ske en afbalancering af styrkeforholdene på markedet, hvorved man bedre kunne imødekomme forbrugernes forventninger. Det vil være Kommissionens opgave at sikre denne organisation.

5.7. Jordudtagning

5.7.1. På grundlag af markedsudsigterne foreslår Kommissionen at afskaffe jordudtagning som instrument til regulering af udbuddet. Medlemsstaterne får redskaber til at sikre, at miljøfordelene kan bevares.

5.7.2. Jordudtagning er et værktøj til udbudsstyring, der kan vise sig nyttigt og fleksibelt. Udvalgets opfattelse er imidlertid, at markedssituationen kan forværres igen trods de nuværende gode priser. EØSU finder det derfor logisk at fastholde jordudtagningsordningen (6), idet dog den procentdel, der skal fastfryses, bør afpasses efter markedsperspektiverne.

5.7.3. Efter udvalgets opfattelse bør eventuelle miljømæssige fordele i forbindelse med jordudtagning bevares med for at øge landbrugets accept heraf. En jordudtagning kan kun opnås frivilligt som led i udviklingen af landdistrikterne, hvis der eksisterer tilstrækkelige incitamenter hertil, hvilket ikke har været tilfældet tidligere.

5.8. Mælkekvoter

5.8.1. I 1984 blev der indført mælkekvoter på grund af overproduktion. Kommissionen finder, at betingelserne for kvoternes indførelse ikke længere er til stede. På baggrund af stigningen i efterspørgslen efter mælk og mejeriprodukter foreslår Kommissionen at øge mælkekvoten med 1 % om året over de næste fem år. Formålet med kvoteforhøjelsen er at forberede en blød landing for ordningen, når den udløber i 2015. Kommissionen har undersøgt de sociale konsekvenser af en ændring af mælkekvoteordningen. Kvoteordningens udløb vil medføre omstruktureringer i produktionsleddet, hvor først og fremmest mindre mælkeproducenter vil blive trængt ud af konkurrencen, hvilket potentielt vil få konsekvenser for en række regioner.

5.8.2. På baggrund heraf opfordrer EØSU Kommissionen til at gennemføre en grundigere undersøgelse end hidtil af, hvordan der kan sikres forudsigelighed og regional balance i et bæredygtigt marked efter 2015, hvor kvoteordningen i henhold til de nuværende bestemmelser udløber. Mælk er en nødvendig og sund fødevare, og dertil kommer, at mælkeproducenterne spiller en vigtig rolle for landdistrikternes økonomi. Navnlig vil det være vigtigt at indføre foranstaltninger til fremme af producenternes konkurrenceevne.

5.8.3. Mælkeproduktion er en særdeles vigtig sektor i EU's sårbare regioner. Derfor opfordrer EØSU Kommissionen til at tilrettelægge foranstaltninger — herunder af finansiel art — med henblik på at opretholde mælkeproduktionen og sikre en levedygtig økonomi i disse regioner. Efter udvalgets opfattelse har Kommissionen med sine forslag ikke fremlagt nogen brugbar strategi. Artikel 68 er kun i begrænset omfang et velegnet instrument, der ikke tilnærmelsesvis kan dække de forventeligt høje følgeomkostninger.

5.8.4. EØSU er i øjeblikket imod en justering af kvoterne, eftersom der ikke eksisterer nogen egentlig plan herfor. Det er nødvendigt, at kvoterne tilpasses til efterspørgslen på markedet og ikke på en tilfældig måde. Med henblik på perspektivet efter 2015 er det nødvendigt at skabe et europæisk mælkeproduktionsnetværk, som tillader at tilpasse produktionen til forbruget og rette op på styrkeforholdet inden for produktionsnetværkene. På den måde ville det blive muligt at opretholde mælkeproduktionen i de mest sårbare områder.

5.9. Andre støtteordninger

5.9.1. Kommissionen foreslår øjeblikkelig afkobling for så vidt angår proteinafgrøder, hamp, hård hvede og nødder. Hvad angår ris, kartoffelstivelse, tørret foder og hør forslår Kommissionen afkobling over en toårig overgangsperiode.

5.9.2. Uden kobling er der fare for, at produktionen vil forsvinde, hvilket ville have særdeles skadelige virkninger for de regionale økonomier, miljøet og forsyningerne i EU. Derfor mener EØSU dels, at det bør undersøges nøje, om det område for område er muligt at overføre disse betalinger til enkeltbetalingsordningen, dels at de koblede betalinger for at undgå betydelige produktionsfald i sårbare regioner bør videreføres i de tilfælde, hvor der er behov herfor. Sektorerne har behov for en rimelig overgangsperiode og ledsageforanstaltninger for at kunne udvikle nye markedsmuligheder.

5.9.3. Præmien for energiafgrøder er besværlig at administrere, og på baggrund af Rådets mål for iblanding af biobrændstoffer i brændstofblandinger er der ikke behov for yderligere produktionsincitamenter. De midler, der frigøres ved en afvikling af præmien til energiafgrøder, bør anvendes til at styrke landmændenes stilling.

5.10. Klimaforandringer

5.10.1. Kommissionen mener, at klima og energi nu står øverst på dagsordenen. I marts 2007 blev EU's stats- og regeringschefer enige om at nedskære CO2-emissionerne med mindst 20 % frem til 2020 og med 30 %, hvis der kan opnås enighed om globale mål. Efter Kommissionens opfattelse kan landbruget yde et betydeligt bidrag til at nedbringe udledningen af drivhusgasser.

5.10.2. Efter EØSU's mening har landbruget i EU bidraget mere end mange andre sektorer hertil, og denne indsats bør fortsættes (7). Landbruget er én af de sektorer, der er mest udsat for konsekvenserne af klimaændringerne.

5.10.3. Det haster i stigende grad med at øge forståelsen for klimaændringernes indvirkning på landbruget, og derfor er forskning en prioritet. Denne finansieres over EU's 7. rammeprogram for forskning, men indsatsen bør fremskyndes og styrkes.

5.10.4. Det er ligeledes vigtigt at øge landmændenes incitamenter til at håndtere klimaændringerne og indføre klimaneutrale produktionssystemer. På den baggrund støtter EØSU den vejledende liste over aktioner på klimaområdet i programmerne for udvikling af landdistrikterne.

5.11. Vandforvaltning

5.11.1. EU's mål for vandpolitikken er fastlagt i vandrammedirektivet. Efter Kommissionens opfattelse spiller landbruget en vigtig rolle i vandforvaltningen.

5.11.2. Vand — både vandmangel og vandkvalitet, men også oversvømmelser og fugt — er ét af de største problemer i dag. EØSU er tilhænger af, at en del af midlerne fra gradueringen bør anvendes til at øge incitamenterne til vandforvaltning som led i udviklingen af landdistrikterne under anden søjle. Udvalget mener, at foranstaltningerne bør kædes direkte sammen med landbrugsdriften.

5.12. Vedvarende energi

5.12.1. I 2007 fastsatte EU's stats- og regeringschefer et bindende mål for anvendelsen af vedvarende energikilder på 20 %, herunder et mål om, at 10 % af forbruget af benzin og dieselolie skal dækkes af biobrændstoffer.

5.12.2. EØSU støtter den vejledende liste over aktioner inden for vedvarende energi.

5.12.3. Udvalget finder, at det er helt afgørende at fremme forskningen for at optimere produktionssystemerne med henblik på en maksimering af bioenergiens bidrag til at nedsætte CO2-udledningen og øge energieffektiviteten. Der bør forskes yderligere i mulighederne for at udvikle andengenerationsbiobrændstoffer baseret på anvendelse af produkter fra landbrugsdriften.

5.12.4. Landmændene kan spille en afgørende rolle med hensyn til at sikre et bæredygtigt udbud af bioenergi på lokalt eller regionalt plan (f.eks. ved mikrokraftvarmeværker, der anvender lokalt produceret biomasse) og derved bidrage til en opnåelse af Kyoto-målsætningerne. Sådanne projekter bør være undtaget fra reglerne om statsstøtte.

5.13. Biodiversitet

5.13.1. Kommissionen mener, at en stor del af Europas biologiske mangfoldighed er afhængig af land- og skovbruget, og at indsatsen for at beskytte biodiversiteten må øges. Landbruget kan spille en afgørende rolle i denne sammenhæng. Medlemsstaterne har forpligtet sig til at stoppe nedgangen i biodiversiteten inden 2010.

5.13.2. I mange medlemsstater er der gode eksempler på projekter, der fremmer biodiversiteten. EØSU støtter Kommissionens vejledende liste over aktioner til forbedring af biodiversiteten på betingelse af, at incitamenterne ydes direkte til landmændene, eftersom det er dem, der spiller den afgørende rolle for bevarelsen af levedygtige landdistrikter både i økonomisk og beskæftigelsesmæssig henseende.

5.14. Forstærkning af den anden søjle

5.14.1. Kommissionen har til hensigt at håndtere de fire nye opgaver (punkt 5.10 til 5.13) vha. en ny pakke af foranstaltninger, som skal iværksættes under 2. søjle. De nødvendige supplerende ressourcer skal komme fra graduering. Kommissionen konstaterer, at øget obligatorisk graduering er den eneste måde at sikre udviklingen af landdistrikterne yderligere finansiering på, idet alle andre EU-midler er bundet indtil 2013. Den foreslår at øge den obligatoriske graduering med 8 % i fire trin inden 2012.

5.14.2. Efter EØSU's opfattelse var resultatet af forhandlingerne om de finansielle overslag for perioden 2007-2013, at der ikke blev tilført anden søjle tilstrækkelige midler. Udvalget mener, at den fælles landbrugspolitiks forskellige funktioner skal opretholdes. Yderligere skridt med hensyn til graduering af de direkte betalinger under første søjle skal tilgodese dette krav (8). Derfor støtter udvalget kun den foreslåede graduering på den betingelse, at midlerne øremærkes til at støtte bedrifternes håndtering af de nye udfordringer. Både betydningen af beskæftigelsen inden for landbruget og den rolle, som de beskæftigede i erhvervet spiller i denne forandringsproces, bør anerkendes. Gennemførelsen via de nationale planer for udviklingen af landdistrikterne bør effektiviseres og forenkles i højere grad til gavn for landmændene. Der skal på forhånd garanteres national medfinansiering.

6. Sundhedseftersynets budgetmæssige virkninger

6.1. Kommissionen minder om, at den fælles landbrugspolitik har en indbygget mekanisme med finansiel disciplin. Fordi der nu er lagt loft over de fleste støtteformer, og markedsudsigterne er forbedret betydeligt, er behovet for at anvende mekanismen blevet mindre. Ifølge Kommissionens udsagn er forslagene om graduering i øvrigt budgetneutrale, men kan dog føre til øgede nationale udgifter. Kommissionen forventer stort set ingen ekstraudgifter til markedsforanstaltninger.

6.2. Det samlede budget for den fælles landbrugspolitik er dalet fra 0,6 % af EU's BNP i 1993 til mindre end 0,4 % i 2007. De faktiske udgifter til landbrugspolitikken (inklusive udviklingen af landdistrikterne) er steget fra ca. 40 mia. EUR i 1995 til ca. 50 mia. EUR i 2007 på trods af, at antallet af medlemsstater næsten er blevet fordoblet i perioden (fra 15 til 27).

6.3. For 15 år siden brugte EU 10 mia. EUR om året på eksportstøtte. I 2009 er udgifterne hertil blevet skåret ned til 350 mio. EUR (9). Kommissionen har vedtaget at afvikle eksportstøtten fuldstændig inden 2013 på den betingelse, at EU's handelspartnere indgår en tilsvarende forpligtelse.

6.4. EØSU mener, at den fælles landbrugspolitik er ét af Unionens bærende elementer. Verdensfødevaresituationen viser, at landbrugspolitik fortsat vil have stor betydning. Det er udvalgets opfattelse, at landmændene ikke blot spiller en afgørende rolle med hensyn til at sikre fødevareforsyningerne; de skal også sikre landbrugets multifunktionalitet.

7. De langsigtede målsætninger for den fælles landbrugspolitik efter 2013 — Finansieringsramme

7.1. EØSU mener, at det ville være nyttigt at udarbejde klare målsætninger og prioriteter for den fælles landbrugspolitik i perioden efter 2013 for derved at bidrage til diskussionerne om de kommende finansielle overslag.

7.2. På baggrund af, at verdens befolkning inden 2050 forventes at stige til 9 mia. mennesker, og at forbruget pr. indbygger vil stige, vil der være behov for en forøget fødevareproduktion. Samtidig falder mængden af brugbar landbrugsjord globalt på grund af faktorer som erosion, tilsaltning og urbanisering. Følgen heraf er, at de europæiske forbrugere fremover ikke vil kunne tage fødevaresikkerheden for givet. Fremtidens fælles landbrugspolitik må tage højde for denne nye udvikling.

7.3. Forbrugerne i Europa kræver sunde og varierede fødevarer i tilstrækkelige mængder, og som er produceret under bæredygtige forhold. Importerede fødevarer skal leve op til EU's standarder, hvilket i øjeblikket ikke altid er tilfældet. Samtidig er de europæiske borgere bekymrede over klimaændringerne og bæredygtigheden. Landmændene i EU kan spille en vigtig rolle med hensyn til at opfylde samfundets forventninger.

7.4. Landmænd foretrækker en indkomst, der er genereret på markedsvilkår. Offentligheden i Europa forventer imidlertid også, at landmændene yder en række tjenester, der ikke honoreres af markedet. De direkte betalinger belønner landmændene for at sikre de højeste standarder for bæredygtige produktionssystemer og andre ydelser, og derfor er og bliver både disse betalinger og støtten til udviklingen af landdistrikterne afgørende. Endvidere vil den fælles landbrugspolitik forblive et grundlæggende instrument til støtte for de regionale økonomier.

7.5. Fremtidens fælles landbrugspolitik bør for at nå de målsætninger, der er anført ovenfor under punkt 3.3, lægge større vægt på

— sikre forsyninger af sikre og varierede fødevarer og fornybare råstoffer,

— rimelige indkomster for landmændene,

— bæredygtig og konkurrencedygtig produktion i alle EU's regioner,

— landbrugets bidrag til levedygtige landdistrikter i både økonomisk og beskæftigelsesmæssig henseende.

7.6. EØSU mener, at der på længere sigt bør opnås en bedre harmonisering af den fælles landbrugspolitiks målsætninger og instrumenter.

7.7. Udvalget understreger derfor behovet for en hensigtsmæssig fælles europæisk landbrugspolitik på kort og længere sigt, hvis finansiering skal hvile på et tilstrækkeligt grundlag. Dette vil formodentlig kræve bevillinger af mindst samme størrelse som hidtil. Det er politikernes opgave at blive bedre til at forklare borgerne, hvorfor den fælles landbrugspolitik er nødvendig, og hvad der er formålet med de enkelte foranstaltninger, hvis en permanent diskussion af finansieringen af den fælles landbrugspolitik skal undgås.

Bruxelles, den 23. oktober 2008. Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Jf. Kommissionens fremlæggelse af forslaget om sundhedseftersynet af den fælles landbrugspolitik for COMAGRI den 20. maj 2008.

(2) European Commission: What caused the present boom in agricultural prices?

(3) Tale af Mariann FISCHER BOEL i Berlin, den 18. januar 2008: Food, feed or fuel.

(4) EØSU arbejder videre med dette spørgsmål i den sonderende udtalelse »EU over for verdens fødevareudfordring«.

(5) EUT C 44 af 16.2.2008, s. 60.

(6) EUT C 44 af 16.2.2008, s. 63, pkt. 5.7.1.

(7) Jf. Kommissionens undersøgelse »Climate change: the challenges for agriculture« (december 2007).

(8) Jf. fodnote 5.

(9) The Common Agricultural Policy: sorting the facts from the fiction, 20. juni 2008.