ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (85) 0 19 
 
 
 
Vol. 1985/00 08 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the openi ng to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Community and the European Atomic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), this f ile is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februar 198 3 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 vom 27 .9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
K O M(85) 19 endelig udg
Bruxelles, 8 februar 1985
Teknisk harmonisering og standarder: en ny metode
(Meddelelse fra Kommissionen t i l  Radet og Europa-Parlamentet)
K O M(85) 19 endelig udg

-  1 -
S A M M E N F A T N IN G  O G  K O N K L U S IO N E R
I . Motivering og kriterier for den nye metode
Denne nye metode forelægges på baggrund af overvejelser, hvis udgangs­
punkt var konstateringen a f, at metoderne og procedurerne for det  
tekniske harmoniseringsarbejde i Fællesskabet nødvendigvis m å  revideres,  
hvis det skal være muligt at nå målet: en fuldstændig virkeliggørelse  
af det interne marked.
D en  ligger i forlængelse af en ræ kke retningslinjer, s o m  Europa-Parlamentet  
vedtog i sin resolution af 16.10.1980, og svarer t i l  de retningslinjer,  
Rådet beskrev under m ødet den 16. ju li 1984.
I I . Model t i l  direktiver vedrørende tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning  
m e d  henblik på fjernelse af tekniske handelshindringer efter metoden m e d  
henvisning t i l  standarder
M ed denne model for direktiver vedrørende tilnærmelse af medlemsstaternes  
lovgivning udvikles en generel fremgangsmåde, so m  Kommissionen har t i l  
hensigt at anvende, når der opstår behov for lovgivning for sektorer e lle r  
grupper af produkter og for risikotyper ved at udarbejde direktivforslag  
på grundlag af EØF-traktatens a rtik e l 100.
Det er ikke meningen, at modellen skal fremtræde so m  en gennemarbejdet  
juridisk tekst. D en skal blot i sammentrængt form rum m e indholdet af et  
mønsterdirektiv, so m  Kommissionen kan bygge sine konkrete forslag op over.  
Derfor omfatter dette kapitel en redegørelse for direktivets indhold og  
en kommentar t i l  hvert afs n it.

-  2 -
I I I .  D e  vigtigste sektorer og om rader, hvor metoden i første om gang skal anvendes
Analysen af disse sektorer og områder gennemføres på baggrund af mere end  
15 års erfaringer fra arbejde m e d  tekniske handelshindringer. Ved ud­
vælgelsen af de vigtigste emner er der både taget hensyn t i l  nødvendig­
heden af at indhente det alvorlige efterslæb og t i l  muligheden for at ud­
nytte tilsyneladende gunstige vilkår. S o m  det ligger i ordet vigtigste,  
medfører udvælgelsen af disse områder ikke udelukkelse af andre områder  
eller sektorer, hvor metoden kunne anvendes senere.
IV. Konklusioner
Kommissionen har t i l  hensigt straks at påbegynde arbejdet på at konkre­
tisere denne nye metode, s o m  skal gøre det muligt for Fællesskabet at  
-  n æ rm e sig den virkeliggørelse af det interne marked for industripro­
dukter, s o m  h id til er blevet alvorligt sinket af de tunge beslutnings­
procedurer.
Af de andre fællesskabsinstitutioner, s o m  denne meddelelse er adresseret t i l ,  
forventer den et éntydigt politisk engagement t i l  fordel for såvel  
kriterierne og principperne i denne metode s o m  valgkriterierne af de vigtigste  
områder for dens anvendelse.

- 3 -
Første del
Motivering og kriterier for metoden
1. Rådets drøftelse og vedtagelse af direktiv 83/189/EØF af 28.3.1983  
viste for de forskellige berørte kredse - Kommissionen, medlemsstaternes  
forvaltninger, standardiseringsinstitutter, industrien - nødvendigheden af  
at tage fat på en grundig gennem gang af de k rite rie r, principper og pro­
cedurer, s o m  siden 1969 har ligget t i l  grund for arbejdet på at fjerne
de tekniske handelshindringer.
Det var i 1969, Rådet efter Kommissionens forslag vedtog en ræ kke  
resolutioner, s o m  så at sige fastlagde politikken på dette område,  
både for procedurernes og arbejdsprogrammernes vedkommende. Sidstnævnte  
blev derefter ajourført i 1973, m e n  siden denne betydelige indsats for  
at læ gge en politisk linje for Fællesskabets arbejde m e d  teknisk har­
monisering har m a n  ikke gjort sig nogen nye overvejelser for området  
s o m  helhed m e d  henblik på at kontrollere, o m  den valgte fremgangsmåde  
efter så m ange års erfaring stadig var fornuftig for alle enkelt­
områderne.
2. O gså en række konkrete faktuelle forhold, s o m  industrien gang på gang  
har påpeget over for Kommissionen, gør det nødvendigt at revidere den  
fulgte p o litik.
Selv o m  det tekniske harmoniseringsarbejde langsomt, m e n  sikkert har  
medført vigtige resultater på en ræ kke områder (for øjeblikket råder  
Fællesskabet over 177 ridsdirektiver, tilpasset ved 56 kommissions­
direktiver), m å  m a n  alligevel konstatere:
- at resultaterne på visse industrielle områder er næsten forsvindende  
s m å  i betragtning af den vrimmel af tekniske regler og standarder,  
alle landene er præget af;

-  H  ~
- at selv hvor der er vedtaget direktiver, regulerer de alt for ofte  
kun visse sider af de omhandlede forhold, m en s andre fortsat s tille r  
sig hindrende i vejen for et ægte internt marked;
- at den teknologiske udvikling nu går for hurtigt, t i l  at m a n  kan håbe  
på, at harmoniseringsprocedurerne og Rådets beslutningsprocedure nogen­
sinde v il væ re i stand t i l  at opnå et mål, s o m  tværtimod at n æ rm e sig  
tilsyneladende er skæbnebestemt t i l  at fjerne sig mere og mere;
- at disse procedurer nu er blevet så langsommelige (1), at den førte  
politik mister enhver troværdighed, så læ nge den fortsat er baseret  
pa retningslinjer, der på visse punkter fremstår s o m  klart forældede;
- at den almindeligt fulgte fakultative harmoniseringsmetode, selv o m  den  
har haft den fordel at lette kompromissøgningen i Rådet, ofte viser sig  
utilstrækkelig overfor gennemførelsen af et æ gte internt marked, hvis  
gavnlige virkninger m å  kunne m æ rkes af alle samfundsøkonomiske kate­
gorier: industri, arbejdere, brugere og konsumenter;
- og endelig, at m a n  højst sandsynligt skal søge oprindelsen t i l  de  
fleste af disse problemer i en forkert rollefordeling mellem de  
offentlige myndigheder og standardiseringsorganerne, idet den ene part  
alt for ofte tilraner sig kompetence t i l  detaljeret fastlæggelse af  
tekniske produktspecifikationer, s o m  mere naturligt hører hjem m e hos  
den anden.
P a grund af denne samling af vanskeligheder og den manglende fælleskabs-
lovgivning s o m  følge heraf baseres varernes bevægelighed kun på artikel 30
af EØF-Traktaten således s o m  fortolket af Domstolen.
Siden d o m m e n  "Dassonville" (sag 8/74) og endnu mere siden d o m m e n  
"Cassis de Dijon" (sag 20/78) og den rigelige retspraksis s o m  fulgte efter,  
ved man, at anvendelsen af nationale handelsbestemmelser på importerede  
produkter skal betragtes s o m  en foranstaltning m e d  tilsvarende virkning s o m  
kvantitative indførselsrestriktioner, undtagen hvis den angående medlemsstat  
kan bevise at de er nødvendige for at tilfre d s s tille  "tvingende omstændigheder"  
eller begrundet ved en af undtagelserne fastsat i artikel 36. Idet det på­
hviler de nationale domsmyndigheder og Domstolen (hvorved artikel 30 er  
direkte anvendelig) at bestemme sag for sag, overlades det således på grund
(1) D e  15 direktiver i den pakke, der blev vedtaget af Rådet den 17. september  
1984 havde opnået en gennemsnitsalder af 9 1/2 år og det ældste var 12.

- 5  -
af den manglende fælelsskabslovgivning, t i l  de juridiske myndigheder at  
behandle spørgsmål s o m  normalt hører under det retslige ansvar» Usikkerheden  
s o m  ko m m er heraf er højst ufordelagtigt for de økonomiske deltagere.
D a  den omhandlede retspraKsis "i fraværet af den fællesordning af produktion  
og handel" fører t i l  en slags formodning af de tilsvarende forordninger, s o m  
eksisterer i Fællesskabet m e d  hensyn t i l  de eftertragtede sikkerhedsmil,  
bliver det mere og mere nødvendigt at vælge de standarder s o m  kan give retten  
t i l  denne formodning og organisere de betingelser s o m  denne formodning kan  
over føres t i l .
3. Allerede ved mødet den 26. oktober 1983 konstaterede Rådet (markedsministrene),  
at langsommeligheden og de opståede vanskeligheder i harmoniseringsarbejdet  
for en væsentlig del skyldtes, at m an  v ille  harmonisere ved at fastlægge  
detaljerede tekniske 'konstruktionsspecifikationer i stedet for at o p stille  
vdeevnekrav. Der er kun et -område, lavspæ ndigsdirektivet elektrisk m ateriel,  
hvor sidstnæ vnte fremgangsmåde er fu lg t, og det fald t heldig ud.
M e d  udgangspunkt i denne konstatering forestillede Kommissionen sig,  
at det fremtidige lovgivningsarbejde på baggrund af denne positive  
erfaring gradvis skulle orienteres m o d  en model, efter hvilken der  
ligesom i lavspændingsdirektivet fastsættes sikkerhedsmil, s o m  produk­
terne skal overholde, og hvor der henvises t i l  - helst europæiske,  
m e n  o m  nødvendigt nationale - standarder, for så vidt angår definitionen  
af produkternes tekniske egenskaber.
P å de områder, hvor denne metode måtte væ re mulig, skulle betingelserne  
for at gennemføre den være:

f-  o
- alle Fællesskabets medlemslandes anerkendelse af, at milene for landenes  
tekniske forskrifter og standarder er ligeværdige, navnlig hvad angår  
deres borgeres sikkerhed og sundhed;
- eksistensen af afprøvningsorganer og laboratorier, s o m  opretholder  
tillid e n  mellem de berørte myndigheder;
- oprettelse af procedurer, der sikrer, at medlemsstaternes myndigheder  
rider over effektive beskyttelsesmidler t i l  varetagelse af deres  
borgeres sikkerhed og sundhed.
4. Ved fastlæggelsen pi m ødet den 16. ju li 1984 af de generelle retningslinjer  
for en europæisk standardiseringspolitik (2), markerede Rådet en vigtig  
etape i den nytænkning, s o m  skal føre Fællesskabet frem t i l  den endelige  
fase i oprettelsen af det interne marked for industriprodukter.
Det konstaterede navnlig, "at de mal, s o m  medlemsstaterne forfølger t i l  be­
skyttelse af deres borgeres sikkerhed og sundhed sam t t i l  beskyttelse af  
forbrugerne, i princippet er de sam m e, selv o m  de tekniske midler t i l  deres  
gennemførelse er forskellige". Det slog dermed t i l  lyd for, at der "inden  
for Fællesskabets praksis vedrørende harmonisering (i højere grad henvises)  
t i l  fortrinsvis europæiske og o m  nødvendigt nationale standarder ved defi­
nitionen af produkternes tekniske karakteristika, i det omfang de nødvendige  
betingelser herfor er tilstede, navnlig for så vidt angår beskyttelse af  
sundhed og sikkerhed".
5. I mellemtiden har Kommissionen videreført sit arbejde bistået af en gruppe  
højtstående em h ed sm æ n d  m e d  ansvar for medlemsstaternes standardiseringspo­
litik  og i samråd m e d  de berørte kredse fra industrien og standardiserings-  
institutterne. D e n  fremgangsmåde, s o m  forekom mest hensigtsmæssig, var at  
udarbejde en "model for direktiver vedrørende tilnærmelse af medlemsstater­
nes lovgivninger m e d  henblik på at fjerne tekniske handelshindringer i hen­
hold t i l  metoden m e d  henvisning t i l  standarderne".
(2) Ved udtrykket standardiseringspolitik forstås ethvert arbejde,
både inden for den offentlige og den private sektor, s o m  vedrører  
definitionen af tekniske specifikationer på produkter og afprøvnings­
procedurerne for dem .

- 7 -
Denne m odel hviler pa følgende fire  grundprincipper:
- lovgivningsharmoniseringen er begrænset t i l  at gælde for vedtagelse ved  
direktiver m e d  hjemmel i EØF-traktatens artikel 100 af de væsentlige sik­
kerhedskrav (eller andre samfundskrav), s o m  markedsførte produkter skal  
overholde; idet de pågældende produkter herefter f r it  skal kunne omsættes  
inden for Fællesskabet;
- de organer, der er ansvarlige for industriel standardisering, får t i l  
opgave under hensyntagen t i l  teknologiens stade at udarbejde de tekniske  
specifikationer, s o m  fagets udøvere behøver for at producere og markeds­
føre produkter, der overholde de væsentlige krav, direktiverne har fastsat;
- disse tekniske specifikationer får ikke karakter af obligatoriske krav,  
m e n  bevarer deres status s o m  friv illig e  standarder;
- m e n  samtidig er forvaltningerne forpligtet t i l  at anerkende, at produkter,  
der er frem stillet i overensstemmelse m e d  de harmoniserede (e lle r, mid­
le rtid ig t, nationale) standarder, m å  formodes at overholde de "væsentlige  
krav", der er fastlagt i direktiver. (Dette betyder, at producenten kan  
vælge ikke at producere i henhold t i l  standarderne, m e n  i så fald har han  
selv bevisbyrden for, at hans produkter overholder de væsentlige krav i
di rektivet.)
For at dette system kan fungere er det nødvendigt:
- dels at standarderne rum m er kvalitetsgarantier, s o m  står i forhold t i l  de  
"væsentlige krav", der er fastlagt i direktiverne;
- dels at de offentlige myndigheder fortsat har det ubeskårne ansvar for  
beskyttelsen af sundheden (og de andre omhandlede krav) inden for deres  
territorium.
Kvaliteten af de harmoniserede standarder skal sikres ved de standardiserings-  
opgaver, s o m  Kommissionen uddeler, og hvis udførelse skal væ re i overensstem­
melse m e d  generelle retningslinjer, s o m  der er enighed o m  mellem Kommissionen  
og de europæiske standardiseringsorganer. Hvad de nationale standarder an­
går, skal deres kvalitet kontrolleres ved en fællesskabsprocedure, der  
forvaltes af Kommissionen bistået af et stående udvalg, hvis m edlem m er har  
standardisering s o m  deres ansvarsområde i de nationale forvaltninger.

-  8 -
Desuden skal der fastlægges beskyttelsesprocedurer, forvaltet af Kommissio­
nen bistået af nævnte udvalg, hvorigennem de ansvarlige offentlige myndig­
heder har mulighed for at bestride et produkts overensstemmelse, gyldigheden  
af en attest eller kvaliteten af en standard.
Til sikring af sam m enh æ n g en  i disse nye direktivers funktion fo restiller  
Kommissionen sig, at der kun skal oprettes ét stående udvalg for henvisning  
t i l  standarderne, s o m  skal kunne bistå Kommissionen i forvaltningen af alle  
direktiver af denne art, i stedet for at der nedsættes et udvalg for hvert  
enkelt direktiv. Udvalget skal i øvrigt arbejde snævert s a m m e n  m e d  det stående  
udvalg, s o m  blev oprettet ved direktiv 83/189/EØF (informationsprocedure m e d  
hensyn t i l  tekniske standarder og fo rs k rifte r).
6. Ved at følge dette system for harmonisering af lovgivningen pa alle omrader,  
hvor det viser sig muligt, m ener Kommissionen, at den omsiggribende udste­
delse af overdrevent tekniske særdirektiver for hvert enkelt produkt kan  
standses. Anvendelsesområdet for direktiver, der "henviser t i l  standarden",  
bør faktisk defineres ved brede produktkategorier og ved de risikotyper,  
de skal dække.
P å  den m åd e kunne Fællesskabet dets færdiggøre det enormt komplekse foreha­
vende, det er at harmonisere de tekniske lovgivninger, og dels frem m e udvik­
lingen og anvendelsen af europæiske standarder - begge dele afgørende fakto­
rer i en forbedring af fællesskabsindustriens konkurrenceevne.

- 9 -
A nden del
Skitse t it  et direktiv o m  indbyrdes  tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv-  
nigner o m  fjernelse af tekniske handelshindringer efter metoden m e d  henvis­
ning t i l  standarder
Denne skitse indeholder de væsentligste principper og elementer, der skal  
udgøre direktivets centrale del.
A. B E G R U N D E L S E
Blandt de sædvanlige principper, der begrunder direktivets dispositive be­
stemmelser skal følgende aspekter fremhæves:
- det er medlemsstaternes opgave at sørge for personers, husdyrs og goders  
sikkerhed (i hjemmet, på arbejdspladsen osv.) på deres territorium eller  
respekten for andre krav o m  samfundsmæssig beskyttelse, såsom  beskyttelse af
sundheden, forbrugeren, miljøet osv. for så vidt angår de ris ic i, direktivet  
omfatter (1);
- de nationale'Bestemmelser m e d  henblik pa denne beskyttelse, skal harmoni­
seres for at garantere varernes frie  bevægelighed, uden at medlemsstaternes  
nuværende og velbegrundede beskyttelsesniveauer sænkes.
- C E N  og C E N E L E C  (enkeltvis eller begge alt efter hvilke produkter, direktivet  
omfatter, er de organer, der er ansvarlige for at tilpasse de harmoniserede  
europæiske standarder t i l  direktivets anvendelsesområde i overensstemmelse  
m e d  de retningslinjer, der er nedfældet i en aftale, s o m  Kommissionen efter  
høring af medlemsstaterne har indgået m e d  organerne (2).
(1) Af praktiske og redaktionnelle grunde er der i dette dokument kun henvist  
t i l  sikkerhed.
(2) For andre særlige industrigrene kan der eventuelt fastsættes andre
europæiske organer m e d  ansvar for udarbejdelse af tekniske specifikationer.

-  10  -
1. M e d  denne skitse udarbejdes der en generel metode, s o m  alt efter lovgiv­
ningsmæssige behov bør anvendes på sesktorer eller produktgrupper sam t på  
risikotyper ved hjælp af direktiver m e d  hjemmel i traktatens artikel 100.
2 . Direktivets formål bliver præciseret i hvert enkelt anvendelsestilfælde  
ved hjælp af risikotyper (sikkerhed, sundhed, miljø, forbrugerbeskyttelse  
osv.) sam t eventuelt af de næ rm ere omstændigheder (i hjemmet, på arbejds­
pladsen, i trafikken, under udøvelse af fritid s aktivitete r osv.).
3. Det skal i givet fald præciseres, at medlemsstaterne samtidig m e d  at over­
holde fællesskabsretten kan fastsætte nationale bestemmelser vedrørende  
betingelserne for anvendelse af produkter, der er omfattet af direktivets  
anvendelsesområde.
4. For så vidt angår målsætningen anført i det andet princip, er det indly­
sende, at det gennemføres ved selve direktivvedtagelsen i overensstemmelse  
m e d  traktatens artikel 100, eftersom de grundlæggende sikkerhedskrav  
fastsat heri sikrer, at denne målsætning opfyldes.
6. V Æ SE N TLIG S TE  E L E M E N T E R
I.  Anvendelsesområde
Definition af de omfattede produkter og arten af ris ic i, m a n  v il undgå.
Anvendelsesområdet skal udformes således, at der sikres en sam m enhæ ngende  
indsats, og således at m a n  undgår et utal af direktiver o m  enkeltprodukter.  
Det bør desuden bemærkes, at det pågældende direktiv ikke forhindrer, at  
der eventuelt forekommer adskillige direktiver o m  forskellige risikotyper  
for s a m m e  kategori produkter (f.eks. o m  et apparats makaniske sikkerhed og  
s a m m e  apparats forurening).
I I . Generel markedsføringsklausul
D e  produkter, direktivet omfatter, kan kun markedsføres, hvis de ikke brin­
ger personers, husdyrs og goders sikkerhed i fare, når de installeres  
eller vedligeholdes ordentligt eller anvendes formålstjenligt.

-  11  -
1. S o m  generel regel er der i direktiverne fastsat en fuldstændig harmoni­
sering. Følgelig skal ethvert markedsført produkt, der er omfattet af  
gennemførelsesdirektivets anvendelsesområde, væ re i overensstemmelse hermed.  
Under særlige omstændigheder kan det eventuelt væ re hensigtsmæssigt m e d  en  
valgfri harmonisering for visse produkter. Direktivskitsen udformes imid­
lertid m e d  henblik på en fuldstændig harmonisering.
Punkt I I  udgør saledes en generel klausul, der fastlægger medlemsstaternes  
ansvar m e d  hensyn t i l  markedsføring af produkter.
2. For at overholde det generelle grundlæggende princip i direktivskitsen,  
s o m  består i at overlade det t i l  erhvervsfolk at vælge på hvilken måde,  
de v il attestere overensstemmelsen (selvfølgelig m e d  undtagelse af de  
tilfæ lde, hvor der i særdirektiver for præcise sektorer, s o m  næ vnt i
pkt. V III, nr. 2. er fastsat en forudgående kontrol), og s o m  således forbyder  
medlemsstaterne at indføre en ordning m e d  kontrol forud for markedsføring,  
er det klart, at de nationale myndigheder skal kunne foretage en kontrol  
ved hjælp af stikprøver for at opfylde den forpligtelse, der er indeholdt i  
denne klausul.
3. I visse tilfælde kan betingelserne eventuelt skærpes (forventet anvendelse)  
navnlig m e d  hensyn t i l  arbejdstagernes og forbrugernes beskyttelse).
I I I . Væsentlige sikkerhedskrav
Beskrivelse af de sikkerhedskrav, der er væsentlige for at kunne anvende  
generalklausulen i pkt. I I ,  s o m  alle produkter omfattet af direktivet skal  
overholde.
1. D e  væsentlige sikkerhedskrav, s o m  markedsførte produkter skal efterkomme,  
skal u d fo rm e s  tilstrækkelig præcist t i l ,  at de ved gennemførelse heraf i  
national ret kan udgøre retsgyldige forpligtelser. Efterkommes de vigtigste  
sikkerhedskrav, finder generalklausulen under pkt. I I  automatisk anvendelse.
2. Disse krav kan kun ændres ved at der vedtages et nyt rådsdirektiv m e d  hjemmel  
i traktatens artikel 100.
IV. Klausul o m  fri bevægelighed
Medlemsstaterne er på de i pkt. V  anførte betingelser forpligtet t i l  at tillade  
fri bevægelighed for produkter, der er i overensstemmelse m e d  kravene under  
pkt. I I I .

12 -
D en  frie  bevægelighed er sikret for produkter, der er erklæret i overens­
stemmelse m e d  beskyttelseskravene fastsat i direktivet uden s o m  generel  
regel at kræve forudgående kontrol af, at kravene under pkt. I I I  er  
overholdt, idet bemærkningen i pkt. I I ,  nr. 2, fortsat gælder.
Fortolkning af denne bestemmelse bør ikke føre t i l ,  at der systematisk  
kræves attestation af tredjepart.
V. Bevismiddel for overensstemmelse og virkninger
1. Medlemsstaterne formoder, at produkterne e r i overensstemmelse m e d  
kravene under pkt. I I I ,  såfremt de Ledsages af et af de attestationsmidler,  
der er beskrevet under pkt. V III, hvori det erklæres, at produkterne er·
i overensstemmelse m ed:
a) de harmoniserede standarder, der er vedtaget af det europæiske standar­
diseringsorgan m e d  særligt ansvar for direktivets anvendelsesområde,  
når disse standarder e r vedtaget i overensstemmelse m e d  de generelle  
retningslinjer, s o m  dette organ og Kommissionen er blevet enige om , og  
når de er blevet offentliggjort m e d  referencer i EFT; denne offentlig­
gørelse skal i øvrigt ligeledes foretages af medlemsstaterne;
b) s o m  overgangsforanstaltning de nationale standarder, der er anført i  
nr. 2, i det omfang der ikke findes harmoniserede standarder på de  
områder, der omfattes af sådanne standarder.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater ordlyden  
af deres nationale standarder, s o m  de mener opfylder kravene under pkt. I I I .  
Kommissionen meddeler i henhold t i l  fremgangsmåden fastsat i pkt. VI, nr. 2,  
medlemsstaterne de nationale standarder, der forudsættes at væ re i over­
ensstemmelse m e d  de i pkt. I I I  anførte krav.
Medlemsstaterne skal sørge for at offentliggøre disse standarders referencer.  
Kommissionen sørger for offentliggørelsen i EFT.
3. Medlemsstaterne accepterer, at de produkter, for hvilke fabrikanten ikke  
anvender nogen standard (fordi der ikke findes nogen standard i henhold t i l  
nr. 1, litra  a) og b), ovenfor eller af andre særlige årsager) betragtes

- 13 -
s o m  værende i overensstemmelse m e d  kravene i pkt. I I I ,  når deres overens­
stemmelse bevises ved hjælp af et af de attestationsmidler, der er næ vnt  
i pkt. V III, nr. 1, litra  a) og b ).
1. K u n  de attestationsmidler, der er fastsat i pkt. V III, medfører uden  
videre formodning o m  overensstemmelse.
2. Formodningen o m  overensstemmelse bygger på, at et produkts overensstem­
melse m e d  harmoniserede eller nationale standarder er erklæret ved  
hjælp af et af de i pkt. V III anførte attestationsmidler,. Nar produktet  
ikke er i overensstemmelse m e d  en standard, fordi der ikke findes stan­
darder eller fordi fabrikanten, f.eks. i tilfæ lde af en innovation,  
foretrækker at anvende andre konstruktionskriterier af eget valg,  
erklæres overensstemmelse m e d  kravene i pkt. I I I  ved hjælp af en atte­
station fra et uafhængigt organ.
3. I tilfælde af pkt. V, nr. 1  og nr. 3, v il medlemsstaterne således altid  
have ret t i l ,  for at lade formodningen gælde, at kræve et af de atte­
stationsmidler, der er anført i pkt. V III.
4. Udarbejdelse og vedtagelse af de i nr. 1, litra  a), omhandlede harmoni­
serede standarder af C E N  og C E N E L E C  - idét disse to organer s o m  generel  
regel er de "særlig ansvarlige europæiske standardiseringsorganer" -  
såvel s o m  forpligtelsen t i l  gennemførelse i nationale standarder er  
omfattet af disse to organers forretningsorden og reglerne for deres  
standardiseringsarbejde. Disse to organers forretningsordener er i  
øjeblikket ved at blive indbyrdes harmoniseret.
Det er imidlertid ikke udelukket, at de i nr. 1, litra  a), omhandlede  
harmoniserede standarder udarbejdes uden for C E N  og C E N E L E C  af andre  
organer, der kan påtage sig opgaven på bestemte områder; i disse tilfælde  
skal C EN /C EN E LE C  godkende de harmoniserede standarder. Under alle o m ­
stændigheder skal udarbejdelse og opstillelse af harmoniserede standarder  
omhandlet i pkt. V  væ re underlagt de retningslinjer, s o m  Kommissionen og  
disse organer er blevet enige om . Retningslinjerne drejer sig navnlig  
o m  følgende principper og betingelser:
-  der skal være personale og en hensigtsmæssig teknisk infrastruktur  
t i l  rådighed i det standardiseringsorgan, s o m  Kommissionen giver stan­
dardiseringsmandater;
- offentlige myndigheder og berørte miljøer skal tilknyttes arbejdet  
(navnlig producenter, forbrugere, fagforeninger);
- Kommissionen godkender ved udarbejdelsen af et standardiseringsmandat  
og efter høring af medlemsstaterne vilkårene for vedtagelse af harmoni­
serede standarder, deres gennemførelse i nationale standarder eller i  
det mindste annullering af divergerende nationale standarder.

- 14 -
VI. Forvaltning af fortegnelser over standarder
1. såfremt en medlemsstat eller Kommissionen finder, at de harmoniserede  
standarder eller udkastene hertil ikke helt opfylder kravene i pkt. I I I ,  
indkalder Kommissionen udvalget (pkt. X) og gør heri rede for årsagerne  
h e rtil. Udvalget afgiver hasteudtalelse.
P å  baggrund af udvalgets udtalelse kan Kommissionen meddele medlemsstaterne,  
at det er nødvendigt at tilbagetrække standarden i de i pkt. V, nr. 1,  
litra  a), omhandlede offentliggørelser. D en  underretter det pågældende  
europæiske standardiseringsorgan herom  og giver det o m  nødvendigt et nyt  
eller ændret mandat.
2. Efter modtagelse af den i pkt. V, nr. 2, omhandlede meddelelse hører  
Kommissionen udvalget. P å baggrund af udvalgets udtalelse kan Kommissionen  
inden for en nærmere fastsat fris t meddele medlemsstaterne, at den pågældende  
nationale standard skal omfattes af formodningen o m  overensstemmelse, og at  
dens reference derfor skal offentliggøres nationalt.
Såfremt Kommissionen er af den opfattelse, at en national standard ikke  
længere opfylder betingelserne for at sikkerhedskravene kan formodes opfyldt,  
kan den efter høring af udvalget meddele medlemsstaterne, at den pågældende  
standard ikke længere omfattes af formodningen o m  overensstemmelse og  
derfor skal trækkes tilbage i de offentliggørelser, der er omhandlet i  
pkt. V, nr. 2.
S o m  anført i det ovenstående (se pkt. V, nr. 2) har medlemsstaterne beføjelse  
t i l  at afgøre, hvilke af deres nationale standarder, der bør anses for at  
opfylde kravene i pkt. I I I ,  og derfor underkastes Kommissionens godkendel­
sesprocedure.
V II. Beskyttelsesklausul
1. Såfremt en medlemsstat konstaterer, at et produkt ikke længere opfylder  
kravene i pkt. I I I ,  træffer den alle de fornødne foranstaltninger for at  
forbyde markedsføringen af det pågældende produkt eller for at hindre dets  
frie  omsætning, også selv o m  det er ledsaget af attestation s o m  omhandlet  
i pkt. V III.

- 15 -
Inden for en bestemt fris t, m e n  kun såfremt produktet Ledsages af attesta­
tion s o m  omhandlet i pkt. V III, underretter medlemsstaten Kommissionen o m  
denne foranstaltning. D en  anfører årsagerne t i l  afgørelsen, herunder navnlig  
o m  den manglende overensstemmelse skyldes:
a) at kravene i pkt. I I I  ikke er opfyldt (såfremt produktet ikke svarer t i l  
nogen standard),
b) en mangelfuld anvendelse af rrar^.rder omhandlet i pkt. V,
c) en mangel ved selve standarderne.
2. Inden for en bestemt fris t forelægger Kommissionen tilfaldene under oven­
stående litra  b) og c) for udvalget. Såfremt Kommissionen, efter høring af  
udvalget, konstaterer, at foranstaltningen er berettiget, bekræfter den,  
ligeledes inden for en bestemt fris t, dette over for den initiativtagende  
medlemsstat og meddeler de øvrige medlemsstater, at de ligeledes har pligt  
t i l  at forbyde markedsføringen af det pågældende produkt.
3. Såfremt det at produktet ikke opfylder kravene i pkt. I I I  medfører en  
lakune i de harmoniserede eller nationale standarder, får det de konsekven­
ser, der er beskrevet i pkt. VI.
4. Er det produkt, der ikke opfylder kravene, ledsaget af attestation udstedt  
af et uafhængigt organ eller af fabrikanten, træffer vedkom m ende medlemsstat  
de fornødne foranstaltninger m o d  udstederen og underretter Kommissionen og
de øvrige medlemsstater herom.
5. Kommissionen sørger for, at medlemsstaterne holdes underrettede o m  denne  
procedures forløb og resultaterne heraf.
1. I dette punkt beskrives konsekvenserne, såfremt medlemsstaternes anven­
delse af beskyttelsesklausulen findes berettiget. Der er ikke anført  
oplysninger o m  konsekvenserne, såfremt anvendelsen ikke findes beretti­
get ved udløbet af Fællesskabets behandling af sagen, idet traktatens  
almindelige bestemmelser i så fald finder anvendelse.
2. Under alle omstændigheder betyder forelæggelsen for udvalget ikke nød­
vendigvis at der indledes en procedure m e d  henblik pa afgivelse af en  
udtalelse. I m ange tilfæ lde v il problemerne, s o m  erfaringerne m e d  lav­
spændingsdirektivet har vist, kunne løses gennem  bilaterale kontakter  
mellem Kommissionen og den medlemsstat, der har påberåbt sig beskyt­
telsesklausulen.

- 16 -
V III. Overensstemmelsesattestation
1. D e  i pkt. V  omhandlede attestationsmidler, s o m  de erhvervsdrivende har  
adgang t i l  omfatter:
a) overensstemmelsesattester eller -mærker udstedt af tredjemand
b) resultater af prøver udført af tredjemand
c) overensstemmelseserklæring afgivet af fabrikanten
d) andre attestationsmidler, s o m  eventuelt kan fastlægges i direktivet.
2. Alt efter produkternes art og de ris ic i, der er omfattet af direktiverne,  
v il de erhvervsdrivendes muligheder for valg mellem disse forskellige  
midler kunne begrænses eller endog bortfalde.
3. D e n  enkelte medlemsstat meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater,  
hvilke nationale organer, der kan udstede overensstemmelsesmærker eller  
-attester.
1. I særdirektiverne v il egnede attesteringsmidler blive fastlagt og udvik­
let under hensyntagen t i l  de særlige behov, der gælder inden for deres  
anvendelsesområde.
2. D e  i nr. 3 omhandlede organer skal udøve deres hverv i overensstemmelse  
m e d  de fremgangsmåder og principper, der er anerkendt på internationalt  
plan, herunder navnlig retningslinjerne fra ISO. Ansvaret for kontrollen  
m e d  disse organers d rift påhviler medlemsstaternes. Det i pkt. IX  
omhandlede udvalg kan forelægges spørgsmål vedrørende gennemførelsen af  
afprøvning og godkendelse.
3. Foreligger der en overensstemmelseserklæring fra fabrikanten, og der er  
begrundet formodning o m  at produktet ikke på alle punkter svarer t i l  den  
krævede sikkerhed, har de nationale myndigheder ret t i l  at kræve, at  
producenten eller importøren forelægger oplysninger o m  de undersøgelser,  
der er foretaget angående sikkerheden. Afslår producenten eller importøren  
at frem kom m e m e d  sådanne oplysninger, er dette tilstrækkelig grund t i l
at betvivle formodningen o m  overensstemmelse.
4. Et af de andre midler omhandlet i nr. 1, litra  d), kunne f.eks. bestå i  
en af fabrikanten afgivet overensstemmelseserklæring forbundet m e d  et  
produktionsovervågningssystem.
5. Fastsættelsen af en begrænset liste over attesteringsmidler vedrører kun  
ordningen m e d  formodning o m  overensstemmelse og bevirker ikke nogen  
begrænsning af den erhvervsdrivendes ret t i l  s o m  led i en indsigelse  
eller retssag at anvende ethvert egnet bevismiddel for at produktet opfyl­
der kravene i pkt. I I I .

- 17 -
IX. Stående udvalg
Der nedsættes et stående udvalg sam m ensat af repræsentanter, der udpeges  
af medlemsstaterne, og s o m  kan søge bistand hos eksperter og rådgivere;  
udvalget har en repræsentant for Kommissionen s o m  formand.
Udvalget indkaldes af formanden enten på eget in itia tiv  eller på en medlems­
stats anmodning.
Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden.
X. Det stående udvalgs opgaver eller funktion
1. Udvalget høres af Kommissionen i sager vedrørende harmoniserede og  
nationale standarder i overensstemmelse m e d  pkt. V  og VI.
2. Udvalget får forelagt alle sager vedrørende foranstaltninger, s o m  er  
vedtaget af medlemsstaterne i medfør af bestemmelserne i pkt. V II, nr. 1,  
litra  b) og c), og høres af Kommissionen vedrørende den påtænkte afvikling  
af sådanne sager.
3. Udvalget kan høres o m  alle spørgsmål, s o m  vedrører pkt. V III.
4. Udvalget kan få forelagt ethvert spørgsmål, s o m  vedrører gennemførelsen  
af direktivet.
Udvalgets opgaver vedrører gennemførelsen af direktivet. D en  høring af udval­
get, der skal finde sted inden offentliggørelsen af henvisninger t i l  natio­
nale standarder, har mere t i l  formål at skabe et forum for drøftelsen af  
eventuelle indvendinger fra Kommissionens eller en medlemsstats side end  
at foretage en systematisk gennem gang af standardernes fuldstændige indhold.

- 18 -  
Tredje del
P rio riterede sektorer eller områder, hvor metoden i første om gang
v il kunne anvendes
1. Behovet for at indføre en ny metode t i l  harmonisering af tekniske forskrifter  
baseret på henvisning t i l  standarder og efter den plan, der her er beskrevet,  
skyldes en ræ kke betingelser (belyst i første del af denne meddelelse),
s o m  hviler på Fællesskabets hidtidige erfaring. Det drejer sig således  
o m  et almengyldigt princip, hvis gyldighed m å  vurderes for de forskellige  
konkrete områder, hvor de skal anvendes.
Rådet udtalte sig i øvrigt i denne retning i konklusionerne af 16.7.1984,  
hvor det gjorde opm æ rksom  på det generelle behov for at udvide brugen af  
henvisninger t i l  standarder, m e n  i det omfang alle de fornødne betingelser  
herfor er t i l  stede, det v il sige de betingelser, s o m  vedrører de offentlige  
myndigheders pligt t i l  at sørge for beskyttelse af borgernes sikkerhed  
og sundhed.
2. For at kunne udvælge vigtige områder, hvor denne fremgangsmåde i første  
om gang skal benyttes, er det derfor først og fremmest nødvendigt at fastlægge  
en ræ kke udvælgelseskriterier, s o m  alle m å  tages i betragtning:
a) da metoden går ud på, at de "væsentlige krav" skal harmoniseres og gøres  
obligatoriske ved de direktiver, der vedtages m e d  hjemmel i traktatens  
artikel 100, v il metoden m e d  henvisning t i l  standarder kun egne sig på  
områder, hvor det reelt er muligt at skelne mellem "væsentlige krav"  
og "specifikationer vedrørende fremstillingen". M e d  andre ord er samtlige  
betingelser for at anvende metoden m e d  henvisning t i l  standarder ikke  
t i l  stede på de områder, hvor de væsentlige samfundskrav er af en sådan  
art, at der er behov for en lang ræ kke specifikationer vedrørende frem stil­
lingen, for at de offentlige myndigheder kan påtage sig det fulde ansvar  
for beskyttelsen af borgerne, da der er fare for, at metoden i en sådan

- 19 -
s am m en h æ n g  mister sin eksistensberettigelse. P å  baggrund af denne kends­
gerning forekommer de områder, der sorterer under sikkerhedsbeskyttelse,  
bestemt at matte prioriteres i forhold t i l  områder, hv/or der er tale  
o m  sundhedsbeskyttelse (hvilket i øvrigt svarer t i l  anvendelsesområdet  
for direktiv 83/189).
b) For at en henvisning t i l  standarder kan væ re mulig, skal det pågældende  
om råde væ re genstand for, eller kunne gøres t i l  genstand for en stan­
dardisering. Til områder, hvor der principielt er ringe mulighed for  
standardisering, m å  ganske afgjort regnes de i litra  a) nævnte områder,  
hvor der føles et fælles behov for EF-bestemmelser. P a de øvrige områder  
derimod findes der, eller er der mulighed for, standardisering, og det  
er i så fald en fællesskabsopgave at udvirke en sådan standardisering
i snævert samarbejde m e d  dels industrien og dels de europæiske stan­
dardiseringsorganer , idet forbrugerinteressen tages i betragtning.
c) Arbejdet m e d  den tekniske harmonisering inden for Fællesskabet på grund­
lag af det almindelige program, der blev oprettet ved Rådets resolutioner  
i 1969 og 1973 er forløbet meget uensartet inden for de forskellige  
industrigrene. Inden for fremstillingsindustrien (som  synes at svare  
bedre t i l  de ovenfor beskrevne kriterier) vedrører hovedparten af de  
direktiver, der er vedtaget, tre områder: motorkøretøjer, metrologi
og elektrisk materiel.
Under den nye metode m å  der derfor tages hensyn t i l  denne kendsgerning,  
således at arbejdet navnlig koncentreres o m  de øvrige områder, s o m  er  
blevet forsømte på fællesskabsplan (f.eks. m ange maskiner og bygningsma­
te ria le r), idet det dog ikke er hensigten at forsømme langt fremskredent  
lovgivningsarbejde (som  f.eks. motorkøretøjsbestemmelserne). Det ligger  
derimod anderledes m e d  elektrisk materiel, s o m  er det eneste område,  
der er blevet omfattet af et direktiv m e d  henvisning t i t  standarder,

-  20  -
og s o m  helt bestemt bør medtages blandt de prioriterede omrader, for sa  
vidt angår alle de produkter, der endnu ikke er omfattet heraf, under  
hensyntagen t i l  den yderst vigtige rolle den internationale og euro­
pæiske standardisering spiller pa dette omrade.
d) Et af de vigtigste formål m e d  den nye metode er på én gang, ved  
vedtagelsen af et enkelt direktiv, at kunne løse problemerne m e d  at  
fastsætte bestemmelser for en lang ræ kke produkter (1), uden at dette  
direktiv kræver hyppige tilpasninger eller ændringer (2). D e  udvalgte  
områder m å  derfor væ re kendetegnet ved, at der findes en lang ræ kke  
produkter, der er så ensartede, at definitionen på fælles "væsentlige  
krav" kan anvendes. Dette almengyldige kriterium er imidlertid hoved­
sagelig baseret på praktiske overvejelser og arbejdsbesparelser. Der
er faktisk intet t i l  hinder for, at bestemmelserne vedrørende en enkelt  
produkttype i visse tilfæ lde vedtages efter princippet m e d  henvisning  
t i l  standarder, hvis alle ovennævnte kriterier samtidig er opfyldt.
e) Der m å  endelig gøres opm æ rksom  på et kriterium, s o m  Kommissionen,
i fuld enighed m e d  industrien, altid har betragtet s o m  en afgørende  
forudsætning. Der skal væ re formodning om , at eksistensen af afvigende  
bestemmelser virkelig i praksis er t i l  hinder for fH e  varebevægelser.
I visse tilfæ lde, også selv o m  en sådan begrundelse ikke er indlysende,  
kan det imidlertid ligeledes vise sig nødvendigt m e d  et direktiv t i l  
beskyttelse af samfundsinteresser på en ensartet m åde i hele Fælles­
skabet.
(1) Direktiv 73/23/EØF, det såkaldte lavspændingsdirektiv, hvor de vigtigste  
sikkerhedsskrav t i l  elektrisk materiel er fastsat, og hvor der henvises  
t i l  standardiseringen i C EN ELEC , støtter sig for øjeblikket på omkring  
hundrede EN- og HD-standarder. såfremt Fællesskabet skulle have brugt  
den tankegang, der for eksempel ligger t i l  grund for rammedirektivet  
vedrørende motorkøretøjer, v ille  dette kunne have givet behov for o m ­
kring hundrede direktiver vedtaget m e d  hjemmel i artikel 100.
(2) Et af de kendetegnende principper ved "væsentlige krav", s o m  skal har­
moniseres, er fastholdelsen af princippet m e d  deres vedvarende gyldighed,  
m edens de tekniske fremstillingsspecifikationer nødvendigvis undergår  
den forældelse, der følger m e d  den teknologiske udvikling.

-  21  -
3. Det er Kommissionens h e n s ig t, at indlede de p ro ced u rer, der firer
t i l  forlængelse af konkrete forslag, og snarest indlede det fornødne  
arbejde på følgende område (3): ‘
a) M askin er og apparater
Arbejdet v il både vedrøre løsninger på problemer på omrader, hvor  
en harmonisering allerede er påbegyndt (trykbeholdere, gasflasker,  
entrepenørmateriel, hejse- o g  løftemateriel), og pa omrader, hvor  
der ikke findes nogen direktiver, s o m  for eksempel værktøjsmaskiner  
og andre former for maskiner.
b) Bygningsm aterialer
Et særligt område anses for at have prioritet: bygningsmaterialers  
og -elementers opførsel under brand.
c) Elektrisk materiel
T o  områder bør udvælges: aktiv og passiv beskyttelse m o d  forstyrrel­
ser ved ledning og stråling, hvor de vigtigste krav tager sigte pa  
et konstant stigende marked for industriprodukter, herunder navnlig  
informationsteknologisektoren og sektoren for elektriske apparater,  
der anvendes i læge- og dyrlægepraksis, hvorom  der for nylig er fast­
sat særskilte bestemmelser ved Rådets direktiv 84/539/EØF, s o m  bør  
omfattes af en grundig undersøgelse.
4. Udvælgelsen af disse fire  områder udelukker principielt ikke, at det
m e d  kort varsel også findes nødvendigt at arbejde pa at tilfre d s s tille  
andre krav (f.eks. vedrørende mærkning m e d  forbrugeroplysninger) eller  
på andre områder (f.eks. for at gøre de fælles specifikationer obliga­
toriske, s o m  C E P T  har udarbejdet for godkendelse af terminaler).
Kommissionen finder, at alt dette arbejde bør gennemføres under streng  
overholdelse af prioriteter og krite rie r, m e n  også i en meget pragma­
tisk ind, for proceduren gennemføres lettest og hurtigst, nar den  
bygger videre på erfaringer og opnåede resultater.
(3) D en  anvendte rækkefølge er ikke i sig selv nogen prioritering.

-  22 -
Kommissionen beder Europa-ParLamentet og Rådet godkende de retningslinjer
s o m  er indeholdt i denne meddelelse og især følgende punkter:
- Nødvendigheden for hurtigt at afhjælpe den nuværende situation på  
området tekniske handelshindringer og den usikkerhed s o m  følger heraf for  
de økonomiske deltagere,
- den nye metode s o m  består i henvisning t i l  standarder,
- D e  fire  grundprincipper s o m  modellen for direktiverne er baseret på  
(jvf.  især parti I punkt 5)
- Udvælgelseskriterierne skal tages i betragtning ved definition af de  
områder s o m  den nye metode først skal anvendes på (jvf.  parti lix  
punkt 2 ) .