Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Innovationspolitikken - en opdatering af EU's tilgang til Lissabon-strategien"

(KOM(2003) 112 endelig)

(2004/C 10/16)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 12. marts 2003 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Mário Soares til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. september 2003.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 402. plenarforsamling den 24. og 25. september 2003, mødet den 25. september, følgende udtalelse med 66 stemmer for, ingen imod og 1 hverken for eller imod.

1. Resumé

1.1. EØSU hilser Kommissionens meddelelse velkommen og støtter målet om styrkelse af innovationskapaciteten i overensstemmelse med den strategi, der blev fastlagt af Det Europæiske Råd i Lissabon.

1.2. Styrkelsen af innovation i Europa, som i høj grad er med til at fremme økonomisk vækst og jobskabelse, er særligt vigtig nu, hvor opsvinget i den europæiske økonomi yderligere vanskeliggøres af de politiske usikkerheds- og faremomenter.

1.3. EØSU er enigt i Kommissionens systematiske anskuelse af innovationsprocessen og overbevisning om, at denne kan antage forskellige former, idet denne proces dog altid hviler på de menneskelige ressourcers kompetence - som udvikles gennem almen og faglig uddannelse - til at gennemføre innovation i virksomhederne. EØSU er overbevist om, at opbygningen af gode relationer på et frivilligt eller forhandlet grundlag, især på det menneskelige, sociale, finansielle og miljømæssige område, også er en afgørende faktor for styrkelsen af en specifik innovationsmodel for EU.

1.4. EØSU bifalder Kommissionens bestræbelser på at fremme innovation på grundlag af en koordineret indsats fra medlemsstaternes og EU-institutionernes side og er generelt enigt i de strategier, der skitseres i meddelelsen.

1.5. EØSU erkender, at der er sket visse fremskridt inden for innovation i de seneste år, men det står klart, at EU halter bagefter andre regioner, samtidig med, at der er store forskelle mellem de enkelte EU-landes innovationsindsats.

1.6. EØSU henleder medlemsstaternes opmærksomhed på, at det indre marked - som er det største marked i verden - nu bør blive en realitet, og at det hurtigst muligt må gøres lettere fuldt ud at udnytte de enorme muligheder, der ligger i den forestående udvidelse, for et opsving i investeringerne og den økonomiske vækst i hele Europa.

1.7. EØSU understreger behovet for at styrke støttemekanismerne for virksomhederne, afbureaukratisere og forenkle beslutningsprocesserne, effektivisere procedurerne for udveksling og udbredelse af god innovationspraksis og større anerkendelse af erhvervsaktiviteter. Kommissionen og medlemsstaterne opfordres således til at inddrage hele samfundet i bestræbelserne på at skabe et gunstigt klima for innovation, højnelse af kvalitet og satsninger i erhvervslivet.

1.8. EØSU anbefaler, at man ved udformningen og anvendelsen af politiske foranstaltninger på EU-plan - især dem, der involverer virksomhederne, som i tilfældet med innovation - sørger for i højere grad at inddrage de vigtigste spillere, som er erhvervslederne og arbejdstagerne.

1.9. EØSU er overbevist om, at denne meddelelse kan danne grundlag for en styrkelse af innovationskapaciteten i hele EU, og håber, at medlemsstaterne og EU-institutionerne tilvejebringer de forudsætninger og midler, der er nødvendige for at styrke investeringerne i innovation, der er så afgørende for den økonomiske vækst og forbedringen af borgernes livskvalitet.

2. Resumé af kommissionsdokumentet

2.1. Innovation er et hovedelement i "Lissabon-strategien", der blev iværksat af Det Europæiske Råd i marts 2000 og bekræftet på andre europæiske råd, især Det Europæiske Råd i Barcelona i 2002.

2.2. Denne meddelelse om innovationspolitik og meddelelsen om industripolitik i et udvidet EU samt grønbogen om iværksætterånd udgør en integreret ramme om udviklingen af en virksomhedspolitik, der fostrer konkurrencedygtige virksomheder og bidrager til væksten i Europas økonomi.

2.3. Skønt den foreliggende meddelelse anerkender forskningens afgørende bidrag til innovation og fremhæver vigtigheden af sin egen nyligt udsendte meddelelse "Mere forskning i Europa - mod 3 % af BNP", understreger den dog, at der findes mange andre former for innovation.

2.4. Innovation kan være progressiv eller radikal. Den kan udspringe af teknologioverførsel eller af en udvikling af nye forretningskoncepter. Den kan være teknologisk, organisatorisk eller præsentationsorienteret.

2.5. Formålet med meddelelsen er først og fremmest at beskrive de forskellige veje til innovation og analysere konsekvenserne for udformningen af en innovationspolitik og for de forskellige måder, den iværksættes på, således at den ikke hæmmes af en for restriktiv innovationsopfattelse.

2.6. Denne analyse kompliceres af problemer, der i en vis udstrækning er EU-specifikke, idet det erkendes, at strukturer, problemer og muligheder i forbindelse med innovation ikke nødvendigvis er de samme i alle verdens vigtige økonomiske områder. Blandt de faktorer, der undersøges, er EU's vedvarende utilstrækkelige innovationsindsats, konsekvenserne af udvidelsen, de demografiske tendenser og EU-økonomiernes store offentlige sektor.

2.7. Da innovationspolitikken hovedsagelig forvaltes på nationalt og regionalt plan, må medlemsstaterne og Kommissionen intensivere deres samarbejde med henblik på at styrke innovationen i EU og forbedre koordinerings- og vurderingsmekanismerne for gensidig læring og bedømmelsen af opnåede fremskridt. I meddelelsen fremsættes der konkrete forslag til, hvordan Europas mangfoldighed kan udnyttes.

2.8. I meddelelsen peges der på flere nye udviklingsveje for EU's innovationspolitik og især på et samspil med andre politikområder. Innovationspolitikker må ofte iværksættes gennem andre politikker, og Kommissionen forslår i denne forbindelse bl.a. en bedre koordinering og proaktiv opfølgning fra Kommissionens og medlemsstaternes side.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Vigtigheden af innovation har været anerkendt siden 1995 især i grønbogen om Innovation(1) og den første handlingsplan for innovation i Europa(2), der definerede skabelse af en innovationskultur, udvikling af et gunstigt miljø for innovation samt fremme af en bedre sammenhæng mellem forskning og innovation som de vigtigste mål.

3.2. Det Europæiske Råd i Lissabon i marts 2000 fastlagde det strategiske mål om inden 2010 at gøre "EU til den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden, en økonomi, der kan skabe en holdbar økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed", og skabte dermed forventninger om, at innovation kunne blive hovedhjørnestenen i EU's fremtid(3).

3.3. Kommissionens meddelelse fra 2000(4) opstillede fem mål for medlemsstaternes og EU's foranstaltninger til fremme af innovation:

- sammenhæng i innovationspolitikkerne;

- en lovramme, der begunstiger innovation;

- tilskyndelse til etablering og udvikling af innovative virksomheder;

- forbedring af de vigtigste grænseflader i innovationssystemet;

- et innovationsvenligt samfund.

3.4. EØSU tilsluttede sig i sin tid disse mål, idet ØSU mener, at "innovationspolitikkens betydning bør anerkendes både af de nationale regeringer og af den europæiske befolkning"(5). I denne udtalelse pegede ØSU endvidere på fire vigtige principper i tilskyndelsen til innovation i Europa:

- information om innovation;

- bred forståelse for innovationens værdi;

- et funktionelt organisatorisk og regulerende klima;

- koordinering af tiltag på nationalt og tværsektorielt plan.

3.5. Denne vurdering rammer stadig plet, især hvad angår EØSU's bemærkninger til følgende aspekter:

- vigtigheden af konvergens mellem de nationale innovationspolitikker;

- vedtagelse af skatteindgreb for at tilskynde den private sektor til at investere i forskning og innovation og ansætte flere forskere;

- fjernelse af den mur, der forhindrer kommunikationen mellem de små og mellemstore virksomheder (SMV) og universiteter og forskningscentre;

- tilskyndelse til etablering og udvikling af innovative virksomheder (fremme start-op virksomheders adgang til offentlige udbud og EU-programmer);

- udnyttelse af den menneskelige kapital i forskningsinstitutterne og superforskningscentrene og tiltrækning af forskere og videnskabsmænd fra lande uden for EU;

- forbedring af de vigtigste grænseflader i innovationssystemet;

- tilskyndelse til overførsel af knowhow;

- behovet for oplysning og efteruddannelse i uddannelsessystemets forskellige basissegmenter, især på underskole- og gymnasieniveau, for at skabe bedre og bredere forståelse for betydningen af innovation(6).

3.6. Endvidere henleder EØSU medlemsstaternes opmærksomhed på nødvendigheden af at lade vedvarende uddannelsestiltag få del i de offentlige investeringer, især for fagkategorier på mellemniveau (knowledge workers), for at udvikle forskningen i marken og styrke innovationen på virksomhedsplan.

3.7. På Det Europæiske Råds møde i Barcelona blev det vedtaget, at investeringerne i forskning og teknologisk udvikling (F& U) i EU skulle øges for at nå op i nærheden af 3 % af BNP. Det Europæiske Råd opfordrede også til en forøgelse af erhvervslivets finansieringsandel til to tredjedele af de samlede F& U-investeringer. EØSU hilste disse konklusioner velkommen og understregede, at målsætningerne om konkurrenceevne, økonomisk vækst, beskæftigelse, høje standarder inden for miljø og sundhed og en afbalanceret bæredygtig udvikling kun kan nås ved hjælp af mere viden, F& U og innovation(7).

3.8. EØSU er enigt med Kommissionen i, at selv om der er sket visse fremskridt, er innovation stadig et område, hvor EU står svagt i forhold til USA og Japan, og dette kunne være en af forklaringerne på, at Europa klarer sig dårligere, når det gælder vækst og produktivitet.

3.9. Forskning og udvikling (F& U) er behandlet i forskellige meddelelser fra Kommissionen og i de respektive udtalelser fra EØSU(8), og den foreliggende meddelelse fokuserer på aspekter, som går videre end eller slet ikke vedrører F& U, men som kan få afgørende betydning for, at der kan pustes nyt liv i den europæiske innovationspolitik.

3.10. EØSU glæder sig over den foreliggende meddelelse fra Kommissionen, som lægger op til en debat om ajourføring af grundlaget for den europæiske innovationspolitik gennem en bedre forståelse af de mekanismer, der udløser innovation, og en fornyet politisk vilje fra medlemsstaternes side til at overvinde de hindringer, der lægger sig i vejen for skabelsen af et mere innovativt Europa, som kan opfylde Lissabon-målene.

3.11. EØSU er overbevist om vigtigheden af de prioriteter, som Det Europæiske Råd fastlagde på mødet den 20.-21. marts 2003, herunder især jobskabelse og øget social samhørighed, innovation og iværksætterånd, miljøbeskyttelse og borgernes livskvalitet, skønt det erkender, at disse mål hidtil snarere har været genstand for snak end praktisk handling.

3.12. Endvidere udtrykker EØSU tilfredshed med det generelle indhold af konklusionerne fra Eurekas fjortende interparlamentariske konference den 23.-24. juni om udformning af en innovationspolitik for Europa.

3.13. I lyset af problemerne med at skabe et økonomisk opsving og øge beskæftigelsen, som skærpes af de politiske usikkerheds- og faremomenter, der præger verdenssituationen og især de europæiske økonomier, er Kommissionens meddelelse om innovation særligt vigtig og aktuel. Denne vanskelige situation bør være en kraftig påmindelse til medlemsstaterne og erhvervslivet om, at de bør støtte investeringstiltag, som kan muliggøre de ændringer, der er nødvendige for at styrke innovation som et afgørende instrument til forøgelse af de europæiske økonomiers produktivitet og konkurrenceevne.

4. Særlige bemærkninger

4.1. EØSU deler Kommissionens systematiske anskuelse af innovationsmekanismerne og er enigt i, at kapaciteten og indsatsen på de ikke-teknologiske områder af innovation kan spille en lige så stor rolle for den langsomme udvikling hen imod Lissabon-målene som de lave F& U-investeringer. Denne opfattelse bør dog ikke fortrænge EU's mål om, at F& U-investeringerne skal nå op på et niveau svarende til 3 % af BNP, som medlemsstaterne bliver nødt til at overholde for at overvinde det nuværende innovationsefterslæb.

4.1.1. Opbygningen af ny viden er en forudsætning for - som Rådet erklærede i Lissabon - at Europa kan blive verdens mest avancerede vidensamfund. Ny grundlæggende viden er et produkt af grundforskning. Innovation derimod og den dermed forbundne praktiske viden følger af interaktionen mellem grundforskning, anvendt forskning, udvikling, ingeniørvidenskab, management, markedsføring osv. eller et hvilket som helst af disse stadier. Den kan antage mange forskellige former og give mange muligheder.

4.1.2. Derudover er der brug for kraftigere incitamenter for at øge forskeres og ingeniørers mobilitet - da det er dem, som ligger inde med information og innovative teknikker - mellem erhvervslivet (herunder SMV), universiteter og andre forskningscentre. De intellektuelle ejendomsrettigheder bør fordeles ligeligt.

4.1.3. Særlig vigtig er den rolle, som de små og mellemstore virksomheder (SMV) kan spille ved at overtage og udvikle ideer til nye produkter. Dog afhænger deres muligheder eller overlevelse på markedet ikke udelukkende af mobiliteten og overførsel af viden og nye ideer, men i langt højere grad af det generelle økonomiske klima, selvforsyningsgraden hvad angår grundlæggende udstyr, finansieringsmuligheder og virksomhedsledernes erfaring. Forbedringen af de nye virksomheders konkurrenceevne, stilling på markedet og finansieringsevne er altså ligeså vigtig for innovationen, i hvert fald i de første fem år.

4.2. Meddelelsen fremfører, at virksomhederne er drivkraften bag innovation, og at den bygger på deres evne til at opdage markedets muligheder og reagere innovativt herpå gennem anvendelse af deres knowhow og kompetence. Selv om virksomhedens samlede interaktion med det omgivende miljø er afgørende for dens innovation, og de mere generelle betingelser påvirker den innovative orientering, understreger EØSU, at videnbasen bygger på livslang uddannelse af de menneskelige ressourcer. Den enkeltes muligheder og evne til at lære er afgørende for innovation.

4.3. EØSU understreger, at en større anerkendelse af erhvervsaktiviteter er vigtig, og at der er behov for, at Kommissionen, medlemsstaterne og samfundet generelt gør noget for at skabe en mere positiv indstilling til innovation, højnelse af kvalitet og satsninger i erhvervslivet.

4.3.1. Det ville være en god ide, om Kommissionen som led i den gensidige læreproces arrangerede rundborde på sektorniveau - i det mindste som pilotprojekter - for at gøre det nemmere at formidle information om bedste praksis for virksomhedernes innovation.

4.3.2. Innovationsaktiviteternes særlige karakter, hvor man må tage højde for den store risiko for fiasko, der er ved omsættelse af idéer i finansielt levedygtige projekter, tilsiger, at medlemsstaterne stiller specialiserede tjenester til rådighed, som kan støtte virksomhedsinnovation.

4.3.3. Endvidere bør finansieringsinstitutterne blive bedre til at vurdere nye ideer for at give virksomhederne bedre adgang til finansielle midler, så de kan få mest muligt ud af ikke blot den eksisterende, men også den nye viden.

4.4. EØSU understreger, at Europas største svaghed især ligger i den andel af BNP, som virksomhedernes udgifter til F& U tegner sig for, antallet af patenter inden for højteknologi(9) og industriens værditilvækst i de højteknologiske sektorer. Det understreger endnu en gang, at der må rettes op på denne situation.

4.5. EØSU peger også på, at der er store forskelle mellem medlemsstaterne især hvad angår indikatorerne for deltagelse i livslang uddannelse og antallet af patenter inden for højteknologi. Det er foruroligende, at der stadig er store forskelle mellem medlemsstaterne, når det gælder F& U-udgifter set i forhold til BNP og patenter inden for højteknologi. Dette er nogle af de aspekter, som man må være særlig opmærksom på.

4.6. De konstaterede vanskeligheder inden for innovation bør EU-landene søge at løse på passende vis. Der er for det første tale om fælles problemer såsom risikoaversion, utilstrækkelige F& U-investeringer og manglende samarbejde mellem forskning og industri, og for det andet de særlige problemer, kandidatlandene står over for ved gennemførelsen af de nødvendige ændringer i deres økonomiske, institutionelle, uddannelsesmæssige og sociale rammer.

4.7. Meddelelsen understreger behovet for passende foranstaltninger for menneskelige ressourcer, som kan tilvejebringe muligheder, der er tilpasset den sidste fase i arbejdslivet, f.eks. med fleksible arbejdstider og uddannelsesmuligheder. EØSU er også af den mening, at udviklingen af alle arbejdstageres kvalifikationer og forlængelsen af ældre arbejdstageres bidrag til den økonomiske aktivitet er vigtige faktorer, som kan bidrage til ligevægten i virksomhedernes aldersstruktur og afhjælpningen af de problemer, som de sociale sikkerhedssystemer står over for. Arbejdstagere med hårdt fysisk eller meget risikobetonet arbejde bør i denne forbindelse behandles særskilt.

4.7.1. Man må heller ikke glemme, at de ældste videnarbejdere (knowledge workers) stadig kan bidrage til produktionen af velstand og velfærd i samfundet gennem deres opfindsomhed og intelligens, som kan berige samfundsøkonomien og produktionen med nye muligheder, samtidig med at de økonomiske og sociale omkostninger reduceres.

4.7.2. I denne forbindelse er det efter EØSU's mening vigtigt at:

- indføre specifikke instrumenter for at garantere og beskytte disse arbejdstageres rettigheder ved at inddrage dem mere i omorganiseringen og omstruktureringen af virksomheder for at give dem en ny chance gennem passende bistand og teknisk støtte;

- skabe incitamenter for virksomheder, som ansætter videnarbejdere på udkig efter ny beskæftigelse;

- fremme videnarbejdernes mobilitet og værdsættelse som arbejdskraft, så de lettere kan integreres i systemet og deres nyttige kompetence og viden udnyttes maksimalt gennem specifikke projekter på områderne investering, handelsudvikling og partnerskab med medlemsstaterne;

- som led i forvaltningen af migrationsstrømmen udnytte disse fagkategoriers viden med henblik på udvælgelse og oplæring i virksomheder, der er interesserede i at ansætte indvandrere;

- stille erhvervskonsulenter til rådighed for SMV, som ønsker at komme ind på de nye markeder i tiltrædelseslandene;

- fremme udvekslingen af videnarbejdere for på stedet at støtte moderniseringen af de nye medlemsstaters produktionsapparat, organisation og administration;

- indføre særlige foranstaltninger for videnarbejdere, som ud over at have mistet deres job har store vanskeligheder med at forlige mobilitet og hensynet til familien.

4.8. EØSU understreger, at arbejdstagernes tilfredshed, især hvad angår kvaliteten af arbejdsvilkårene og arbejdsrelationerne, er et vigtigt element i styrkelsen af innovationen i virksomhederne. EØSU er overbevist om, at et større miljømæssigt og socialt ansvar fra virksomhedernes side, med alt hvad dette indebærer, også er afgørende for styrkelsen af en specifik innovationsmodel for EU.

4.9. EØSU anerkender betydningen af de EU-specifikke karakteristika, som nævnes i meddelelsen, og som vedrører innovationspolitikken, såsom den offentlige sektors betydning og dens samspil med de mest innovative virksomheder, fornyelsen af byområder, så de bliver centre for innovation, der er attraktive for højt kvalificerede personer, samt behovet for at udnytte Europas forskelligartethed ved udformningen af en innovationspolitik, der specifikt sigter mod at styrke den økonomiske vækst, beskæftigelsen og de europæiske borgeres livskvalitet.

4.10. EØSU er enigt med Kommissionen i, at der skal gøres endnu mere for at tilskynde til innovation, og at medlemsstaterne og EU-institutionerne må koordinere deres indsats. Det understreger dog, at disse bestræbelser bør udmøntes konkret i foranstaltninger til støtte for virksomhederne, ordninger for inddragelse og motivering af arbejdstagere samt i budgetpolitiske retningslinier for afsættelse af de nødvendige midler hertil.

4.11. EØSU opfordrer medlemsstaterne til at gøre noget for at forbedre den grundlæggende og faglige uddannelse af den erhvervsaktive befolkning og til i forbindelse med koordineringen af politikken på EU-plan at skabe forudsætninger for at styrke de menneskelige ressourcers mobilitet mellem universiteter/forskningscentre og erhvervslivet, mellem lande og mellem virksomheder. En sådan indsats kan være med til at sætte afgørende skub i udbredelsen af viden og god praksis inden for innovation, således at de forskellige sektorer og virksomheder fuldt ud kan udnytte den viden, der er tilgængelig, og anvende den i udviklingen, produktionen og markedsføringen af varer og tjenesteydelser. Inden for informationsteknologi vil det være af afgørende betydning fremover at sikre en bedre udnyttelse af de eksisterende net, især fra virksomhedernes og universiteters og forskningscentres side, så de ved at lære af hinanden kan nå op på det ønskede niveau for innovation.

4.12. Meddelelsen opfordrer til at søge nye veje for at forbedre Europas innovationsindsats. Mange af de fremlagte forslag har EØSU's opbakning, både hvad angår samspillet på de forskellige politiske planer, den systematiske evaluering af deres indvirkning på innovationen (konkurrence, indre marked, beskæftigelse, skatteområdet, miljø og regionaludvikling), stimulering af markedets dynamik (udnyttelse af fænomenet "lead markets"), fremme af innovation i den offentlige sektor (effektive, åbne og konkurrencedygtige offentlige udbud, nye typer tjenester) og styrkelse af innovationspolitikkens regionale dimension (opbygning af kompetencer baseret på regionernes sociale og økonomiske karakteristika og udnyttelse af gode erfaringer).

4.13. EØSU understreger, at styrkelsen af den europæiske innovation især bør ske gennem en indsats på følgende felter:

- Skatteområdet: specifikke skattebegunstigelser for innovation især for SMV, som opererer på markeder i vækst og/eller inden for mellem- og højteknologi;

- Den offentlige sektor: politik til fremme af investeringer i udvikling af nye produkter og tjenester, især på de områder, der har størst betydning for EU-borgernes velfærd (sundhed, almen og faglig uddannelse, miljø, transport og kommunikation);

- Beskæftigelse: en sammenhængende arbejdsmarkedspolitik, som beskytter og skaber kvalitetsbetonet beskæftigelse, styrker den sociale samhørighed og leder frem til næsten fuld beskæftigelse i EU;

- Socialt ansvar og menneskelige ressourcer i virksomhederne: en af de vigtigste opgaver for en innovativ organisation må være at skabe et godt og afbalanceret forhold til de forskellige parter (stakeholders) ved at bidrage til beskyttelsen af miljøet og således tilgodese samfundets interesser generelt og ikke mindst arbejdstagernes. I dag ligger en af de største udfordringer for virksomhederne i opbygningen af gode relationer, især på det menneskelige, sociale, finansielle og miljømæssige plan og først og fremmest på et frivilligt eller overenskomstmæssigt grundlag.

- Omlægning af EU's innovationsstøtteordninger: da en del af de EU-midler, som tildeles medlemsstaterne til innovationsfremmende foranstaltninger, ikke bliver anvendt, fordi der ikke indskydes offentlige midler i den nationale finansieringskomponent, bør denne i sin helhed kunne bestå af private midler, således at den samlede EU-støtte til innovation, der stilles til rådighed for medlemsstaterne, kan blive udnyttet.

4.14. EØSU er sikker på, at de foranstaltninger, Kommissionen foreslår, går i den rigtige retning og vil mindske EU's produktivitetsefterslæb i forhold til andre økonomiske områder, og at de vil kunne medvirke til at finde specifikke og passende fremgangsmåder til at bevare og styrke den europæiske velfærds- og arbejdsmarkedsmodel.

4.15. EØSU vil dog ikke undlade at udtrykke sin bekymring over, at beslutningsprocessen i EU er så langsommelig, hvilket det indre marked og EU-patentet er klare eksempler på. Derfor er det nødvendigt, at man ved udformningen og anvendelsen af politiske foranstaltninger på EU-plan - især dem, der involverer virksomhederne, som i tilfældet med innovation - sørger for i højere grad at inddrage de vigtigste spillere, som er arbejdsgiverne og arbejdstagerne. EØSU er overbevist om, at en sådan holdningsændring fra Kommissionens og medlemsstaternes side er nødvendig, for at Europa kan klare de udfordringer, som innovation indebærer.

Bruxelles, den 25. september 2003.

Roger Briesch

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) KOM(95) 688 endelig udg. - bind I og II; udtalelse CES 700/96, EFT C 212 af 22.7.1996.

(2) KOM(96) 589 endelig udg.

(3) EØSU's udtalelse, EFT C 260 af 17.9.2001.

(4) "Innovation i en videnbaseret økonomi" [KOM(2000) 567 endelig].

(5) EØSU's udtalelse, EFT C 260 af 17.9.2001.

(6) Udtalelse, EFT C 260 af 17.9.2001, punkt 3.2 til 3.6.

(7) EØSU's udtalelse, EUT C 95 af 23.4.2003.

(8) EFT C 260 af 17.9.2001; EFT C 94 af 18.4.2002; EFT C 241 af 7.10.2002; EUT C 95 af 23.4.2003 og EUT C 95 af 23.4.2003.

(9) "Europæisk resultattavle for innovation 2002" [SEK(2002) 1349].

BILAG

til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag blev forkastet, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Nyt punkt 4.1.4 tilføjes

"Under disse omstændigheder, mener EØSU, at offentlige investeringer på op til 3 % af BNP bør holdes uden for beregningen af offentlige udgifter i medfør af stabilitetspagten."

Afstemningsresultat

For: 35, imod: 39, hverken for eller imod: 3.