KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 24.07.1998 
KOM(1998) 379 endelig udg. 
TEMPUS II-PROGRAMMET 
INTERIMSRAPPORT 
MARTS 1998 
(forelagt af Kommissionen) 

TEMPUS (PHARE)- OG TEMPUS (TACIS)-PROGRAMMERNE: 
UDVIKLINGSPERSPEKTIVER 
I. Indledning 
Nærværende rapport indeholder en gennemgang af virkningerne af Tempus-programmet i 
de bistandsberettigede lande samt dets rolle i forbindelse med fremme af de reformer, der er 
gennemført i landene. I rapporten beskrives arten og omfanget af, hvad der er nået under 
Tempus i de tre geografiske områder, og den indeholder samtidig en redegørelse for 
udviklingsperspektiverne for den kommende tid. Den supplerer Rådets forslag til afgørelse 
om Tempus III, således som der stilles krav om i Rådets afgørelse af 21. november 1996 om 
forlængelsen af Tempus II. 
Vedrørende indhold har Tempus-programmet hidtil arbejdet i tre grupper af 
modtagerlande, nemlig: 
• Tempus (Phare)'-programmet, der trådte i kraft i 1990-91, gennemføres i de associerede 
lande i Central- og Østeuropa, som forbereder sig til at tiltræde Det Europæiske 
Fællesskab 2 
• det samme Tempus (Phare)-program gennemføres nu 3 i ikke-associerede lande i 
Central- og Østeuropa4, 
• Tempus (T)5-programmet, der blev vedtaget i 1993 gennemføres nu i tolv6 af de femten 
lande i det tidligere USSR og også Mongoliet. I sidstnævnte gruppe er Den Russiske 
Føderation og Ukraine af særlig betydning på grund af Partnerskabs- og 
Samarbejdsaftalerne, som trådte i kraft mellem Det Europæiske Fællesskab og Den 
Russiske Føderation i december 1997 og i marts 1998 med Ukraine. 
Det er en kendsgerning, at Tempus-programmet gennemføres meget forskelligt i hver af de 
tre identificerede landegrupper. Der er den politiske sammenhæng i den første gruppe med 
landenes tiltrædelse af Unionen, og den adskiller sig fra situationen i de to andre. I disse ti 
lande er der også en imponerende kritisk masse af de resultater, der er nået i årenes løb. I de 
ikke-associerede Phare-lande er aktiviteterne på det seneste blevet gennemført på en 
baggrund af fysisk konflikt og/eller uroligheder, hvilket har medført et behov for at 
genopbygge landet, som adskiller sig fra behovene i de ti lande, mens programmet selv 
(bortset fra for Albanien) er ved at blive oprettet. I Tempus (T)-landene er programmet 
trådt i kraft, men befinder sig stadig på udviklingsstadiet, mens den til rådighed værende 
Tempus-finansiering - i forhold til omfanget af de opgaver, der skal løses - er kritisk langt 
mere begrænset end for de associerede lande. 
Dokumentationen bag rapporten kommer fra den endelige rapport fra 1996 om Tempus I 
og interimsrapporten fra 1996 om Tempus II. "Nationale profiler" for højere uddannelse i 
Phare-landene og "konsekvensundersøgelser", som giver en oversigt over programmets 
1 Her Tempus (P). 
2 Dvs. Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Estland, Ungarn, Letland, Litauen, Polen, Rumænien, 
Slovakiet og Slovenien. 
3 Her Tempus (PnA). 
4 Albanien, Bosnien-Hercegovina og Fyrom. 
s Her Tempus (T). 
'' Armenien, Aserbajdsjan, Belarus, Georgien, Kasakhstan, Kirgisistan, Moldova, Den Russiske 
Føderation, Tadsjikistan, Turkmenistan, Ukraine og Usbekistan. 
indflydelse i Phare-landene (med undtagelse af Bosnien) frem til 1998, er også blevet 
anvendt. Sidstnævnte to publikationer er udarbejdet af nationale eksperter i Phare-landene. 
Endelig er kapitlet om Tempus Tacis baseret på resultaterne af den eksterne evaluering af 
den første fase af Tempus i de Nye Uafhængige Stater i det tidligere Sovjetunionen og 
Mongoliet, som lå færdig i marts 1998. 
De statistiske data i bilagene bruges alene som illustration, ikke som hovedemne. 
Rapporten omhandler således heller ikke resultaterne af specifikke projekter under 
Tempus. Ved at fokusere på, hvad der synes at være hovedemnerne, bliver det muligt bedre 
at belyse resultaterne af og udviklingsperspektiverne for dette imponerende program. 
II. TEMPUS-PHARE: DE ASSOCIEREDE LANDE 
A. Den ændrede politiske sammenhæng: fra bistand til tiltrædelsesstøtte 
Tempus-programmet blev første gang behandlet på Rådets (uddannelse) samling i december 
1989, netop det år, hvor der indtraf så mange politiske ændringer i Central- og Østeuropa; 
det blev formelt vedtaget af Rådet i maj 1990 og trådte i kraft med øjeblikkelig virkning. 
Der er særdeles få eksempler på, at så omfattende, vigtig en aktion er blevet vedtaget og 
aktiveret så hurtigt på europæisk plan, og det er et faktum, at programmet siden 1990 har 
været en mekanisme, som har bidraget til store ændringer i det højere uddannelsessystem i 
disse lande. Det nyder i alle tilfælde stor anseelse på universiteterne i de pågældende lande. 
I programmets løbetid har ændringerne i den politiske situation være lige så omfattende. 
Det, der begyndte som en forkastelse af et korrupt politisk system og sovjetisk dominans, 
er blevet til en formel proces med tiltrædelse af Det Europæiske Fællesskab At denne 
proces stadig har brug for noget tid, før den kan afsluttes, er uvæsentligt: det vigtigste er, at 
noget sådant ganske enkelt var utænkeligt i 1988, og en drøm er blevet drivkraften bag en 
massiv investering i planlægning og udvikling. I denne politisk omskiftelige situation har 
Tempus (P) udviklet sig fra at være et ad hoc-bistandsprogram til et seriøst bidrag til 
forberedelserne til en ny udgave af Europa-kortet. Det viser også vejen frem for Tempus i 
andre geografiske områder. 
B. Programmets retningslinjer og budgetter 
Et væsentligt kendetegn ved programmet har været den velkendte bottom up-metode, som 
universiteterne har fulgt. I de oprindelige retningslinjer var der stort spillerum til at 
udforme projektforslag; de blev stillet direkte af hold, der arbejdede på fakultets- eller 
afdelingsniveau eller endog i arbejdsgrupper. Denne frihed til at handle uden retningslinjer 
fra toppen skabte en høj grad af motivation på universiteterne i de pågældende lande, så de 
var rede til at indføre ændringer, en motivation, som heldigvis modsvaredes af et lignende 
ønske hos de vestlige partnere om at bidrage til reformprocessen - rent faktisk kom mange 
af de første projektforslag fra vesten, hvilket kompenserede for manglende viden om 
projektforvaltning i øst-landene. Der blev således skabt en meget dynamisk proces, som i 
starten var særdeles positiv, fordi programmet dermed kom i gang, og der blev sat skub i 
ændringsprocessen. Senere er denne bottom up-dynamik dog kommet i vejen for et 
stigende behov for at tilføre programmerne en højere grad af planlægning på 
institutionsplan. 
Det er også vigtigt at bemærke, at den første fase af Tempus (P) også var bottom-up, for så 
vidt angår de nationale ministerier. En kombination af i nogle tilfælde administrativ inerti i 
årene lige cher 1989 og i andre tilfælde el ønske om al fremme den størst mulige 
akademiske frihed som politisk mål betød, at ministeriernes indgreb i Tempus i 
begyndelsen var begrænsede til at oprette nationale Tempus-kontorer for at sikre formel 
deltagelse i vedtagelsen af prioriteter og budgetter. Indførelsen af nye juridiske rammer for 
den højere uddannelse og universiteternes autonomi var en del af forkastelsen af den 
tidligere kommunistiske centrale styring; i et sådant klima var bottom up-metoden ikke 
alene særdeles hensigtsmæssig, det var den eneste måde, man kunne gennemføre noget på. 
På mellemlangt sigt stod denne metodes succes, både på nationalt plan og på 
universiteterne, imidlertid i vejen for behovet for større synergi mellem programmet og 
den nationale planlægning. 
Tempus (P)-programmets succes skyldes, at budgcttildelingen som oftest har gjort det 
muligt at gennemføre aktionerne. Tempus-budgetterne vedtages på nationalt plan efter 
accept af Kommissionens tjenestegrene og inden for rammerne af det overordnede budget 
for Phare-programmet. Den del af Phare-budgetterne, der tildeles Tempus, og de 
kontantbeløb, som disse tildelinger har repræsenteret, har varieret fra land til land, men 
oftest gjort det muligt at skabe en kritisk masse af Tempus-aktiviteter, om end dette dog 
har været lettere i større lande end i små. 
Det er også vigtigt at bemærke, at bottom up-metoden har betydet, at budgetterne 
hovedsagelig er blevet udbetalt gennem Joint European Projects (JEP'er) (fælleseuropæiske 
projekter)7 af relativt begrænset omfang i forhold til de større operationer under Phare-
programmet, samt at projektbudgetterne blev forvaltet direkte af projektholdene. Disse 
forhold har medvirket til at gøre Tempus til et effektivt program med en meget høj grad af 
udnyttelse af udgiftsforpligtelser og betalinger og mange velgennemførte projekter. 
C. Udvikling af prioriteter og resultater 
De resultater, der er opnået under Tempus (P) i et givet land, har i vid udstrækning været 
betinget af de prioriteter, der er valgt for landet. Under Tempus (P) bliver ordet 
'prioriteter' bruget stedse mere formelt. Oprindeligt betød det de områder, man 'foretrak' 
at gennemføre projekter inden for, men meget hurtigt vedtog man en anden betydning, 
nemlig områder, hvor projektforslag ville blive accepteret. Et projektforslag, der ikke 
opfylder en af landets formelle prioriteter, vil nu automatisk blive forkastet. 
I de første to år var prioriteterne næsten identiske i alle modtagerlandene og blev i 
realiteten fastlagt af Europa-Kommissionen som led i Tempus-tilbuddet'. Men 
Kommissionen har i stigende grad gennemført en politik, hvor prioriteterne skal vedtages 
sammen med modtagerlandene, selvom det endelige ansvar for vedtagelse eller forkastelse 
af en prioritet - eller for den sags skyld et specifikt projekt - rent juridisk stadig påhviler 
Kommissionen. 
De nationale prioriteter er også blevet mere og mere forskellige og afspejler forskellige 
nationale behovsidentifikationer. Selvom nogle resultater derfor er de samme for alle 
Tempus-programmer under Phare, synes andre mere at afspejle specifikke nationale 
prioriteter. 
7 Henvisninger til Tempus JEP'er bruges overordnet om alle former for projekter - JEP'er, JEN'er, 
CME'er - der støttes under programmet. 
KONKLUSIONER 
Man kan lære meget fra Tempus-aktiviteterne i Phare-lande, både om finansieringsniveau 
og bottom up-metoden. 
Men Tempus (P)-programmet er nu på vej ind i sine sidste to år, og det er hverken 
hensigtsmæssigt eller ønskeligt at anvende disse erfaringer på Tempus (P). Det er ikke 
muligt at forvente radikale ændringer i programmets foranstaltninger på dette sene 
tidspunkt. Det synes derfor mere hensigtsmæssigt at forbeholde konklusionerne fra 
Tempus (P) til kommentarer om Tempus i ikke-associerede lande og Tacis-lande. 
Det vigtigste er, at den politiske udvikling i denne sidste fase viser, at Tempus (P) skal gå i 
retning af en mere strategisk fremgangsmåde, som er afgørende for programmet; det 
interessante her er den vægt, der nu lægges på 'institution-building', som er en af 
hovedprioriteterne i Phares retningslinjer; målet er at forberede ministerier og offentlige og 
private instanser på medlemskab af Det Europæiske Fællesskab 
Dette begreb er af største betydning. Begrebet institutionsopbygning giver universiteterne i 
Central- og Østeuropa to store muligheder. For det første får de mulighed for med støtte 
fra Tempus at bidrage til udviklingen af de øvrige institutioner, både på regeringsplan og i 
samfundet, som led i forberedelserne til tiltrædelsen. For det andet har de som led i denne 
proces lejlighed til selv at udvikle sig som institutioner i dialog med deres sociale, politiske 
og økonomiske miljø, som institutioner, der kan lære af denne dialog og vokse og udvikle 
sig til fordel for deres region og land. 
Hvis universiteterne i Central- og Østeuropa kan løse denne opgave, vil de have hævet sig 
over de begrænsninger, der ligger i bottom up-metoden, og virkelig have gjort Tempus (P) 
som en strategisk fordel. 
III .TEMPUS-PHARE: IKKE-ASSOCIEREDE LANDE 
Når man ser på situationen for Tempus (Phare) i ikke-associerede lande (her "Tempus 
(PnA)"), kan man konstatere både kontinuitet og diskontinuitet i forhold til Tempus (P). 
A. Baggrund: kontinuitet og diskontinuitet 
Kontinuiteten kan helt tydeligt ses i det forhold, at Albanien har deltaget i programmet 
siden 1992 med i alt 33 godkendte JEP'er (27 er gennemført), hvilket næsten svarer til 
tallene for de baltiske stater og Slovenien (se tabel 1 og tabel 2). I dette land er der opnået 
store resultater med JEP'er, måske især i form af åbningen af de videregående uddannelser i 
et land, som har været meget mere isoleret end de øvrige ti Phare-lande. Det har været en af 
de afgørende faktorer for ændringerne i Albanien. 
Det kan nu forventes, at udviklingsaktiviteterne fortsætter under et Tempus Ill-program, 
og det er vigtigt, at de udformes på en sådan måde, at modtagerlandet drager mest mulig 
nytte af dem. 
Diskontinuiteten er lige så tydelig. Selv for Albaniens vedkommende er det klart, at landets 
politiske historie under det tidligere styre grænsede til det ekstreme, at isolationen var så 
total, og at udgangspunktet for en socioøkonomisk reform er meget fjernere, end det er 
tilfældet med de ti associerede lande. I de seneste år har den politiske uro og truslen om 
borgerkrig også skabt en situation i Albanien, som man har undgået i de øvrige Phare-
lande. 
Det er indlysende, at arven fra en krig, især som den afspejles i etniske og religiøse 
konflikter, og den mistillid, som en krig skaber, selv i et universitetssamfund, også er en 
afgørende faktor i den nuværende genopbygning af Bosnien-Hercegovina. Også i den 
henseende er udgangspunktet for udvikling meget fjernere end i de associerede lande. 
Endvidere kan man konstatere yderligere diskontinuitet i det forhold, at Tempus (PnA)-
landene jo netop ikke har status som associeret stat, og som derfor ikke er med i processen 
med at forberede deres institutioner til medlemsskab af Det Europæiske Fællesskab. 
Det gør deres situation meget forskellig, om end denne forskel måske er vigtigere set i 
forhold til tid end til indhold. Der er et presserende behov for, at de ti associerede lande 
forbereder tiltrædelsen, men uden at sige noget om PnA-landenes eventuelle tiltrædelse er 
det også rigtigt, at intet land i Europa kan ignorere eksistensen af Det Europæiske 
Fællesskab. Hvis det skal være muligt at skabe betingelserne for, at selv ikke-associerede 
lande kan leve side om side med Det Europæiske Fællesskab rent politisk, juridisk og 
økonomisk, skal der være en institutionel kapacitet til stede, som mindst svarer til den i de 
associerede stater, og der er et indlysende behov for at udvikle uddannelsessystemerne i 
disse områder. 
B Udviklingsperspektiver 
Det er endog særdeles vanskeligt at sige noget generelt om Albanien, Bosnien-Hercegovina 
og Fyrom, tre lande, hvis historie, selv blot i årene efter 1989, har været meget forskellig; 
Albanien har således aldrig været en del af Den Jugoslaviske Føderation og har derfor en 
helt anden fortid. Det er endvidere nødvendigt at erkende, at situationen i forhold til 
Tempus i disse tre lande er yderst dynamisk, og at vurderinger og holdninger meget hurtigt 
kan blive forældede. Det er dog vigtigt at bruge erfaringerne fra Tempus (P) i alle tre lande. 
1. Budgetter 
I lyset af den foregående analyse står det klart, at alle tre lande sandsynligvis fortsat vil få 
tildelt relativt lave budgetter. Derfor har de ikke store muligheder for at dække en bred 
række prioritetsområder på et givet år. Valg af prioriteter er derfor af afgørende betydning. 
Da det samlede antal universiteter er lavt, er mulighederne for at påvirke systemet som 
helhed imidlertid store. Strategien for Tempus-udviklingen i disse tre lande skal afspejle en 
ligevægt mellem disse to forhold, hvis der skal opnås noget effektivt. 
2. Programmets forskellige former for foranstaltninger 
Det emnebaserede JEP bør ikke opfattes som et automatisk valg af foranstaltningstype i 
noget af de tre lande. Bottom up-metoden er heller ikke længere eller i hvert fald ikke 
under disse forhold nødvendigvis den mest hensigtsmæssige mekanisme. 
Endvidere er der en stor forskel mellem på den ene side Bosnien-Hercegovina og Fyrom og 
på den anden Albanien, nemlig at programmet allerede kører i Albanien, og at udviklingen 
sandsynligvis går i retning af et Tempus III, begyndende i 2001.1 de to andre lande er man 
først i færd med at iværksætte Tempus II. Det er imidlertid vigtigt, at de principper, som 
kommer til at ligge bag Tempus III, allerede fastlægges nu, hvor disse to lande går ind i 
Tempus II. Derfor er planerne for Bosnien-Hercegovina og Fyrom nært forestående, 
hvilket ikke er tilfældet for Albanien, fordi principperne først skal fastlægges. 
3. Bosnien-Hercegovina 
Dette land er af indlysende grunde det mest problematiske af de tre. 
Det forekommer indlysende, at et enkelt grundlæggende princip, nemlig behovet for social 
og etnisk genopbygning i landet, bør være den 'over-prioritet', der styrer alt andet. 
Splittelse skal under alle omstændigheder undgås. 
Det betyder i praksis, at: 
• man bør lægge vægt på et meget begrænset antal projekter, som skal være rettet mod 
alle universiteter; 
• der bør lægges vægt på støtte til projekter vedrørende universitetsledelse, som får 
repræsentanter fra forskellige universiteter til at samarbejde; 
• en del af budgettet bør i lyset af den omfattende, effektive personalemobilitet i Tempus 
(P) forbeholdes GMG'er - Group Mobility Grants, gruppemobilitetsstipendier - hvor 
små hold, som helst skal repræsentere alle eller de fleste universiteter, får mandat til at 
gennemføre og rapportere fra sammenlignende studiebesøg til udvalgte 
universitetspartnere i EF, 
• der skal skabes en tæt synergi mellem GMG'er og prioritetsudviklingsprocessen. 
Der er her tale om relativt enkelte løsninger, hvor de fleste grundmekanismer allerede er 
fastlagt. Det er dog vigtigt, at der i dette land udsendes et kraftigt signal om, at 
uddannelsesudvikling gennem Tempus forventes at skulle ledsages af national 
genopbygning. 
Der er måske for indeværende ikke behov for, at Tempus i Bosnien-Hercegovina støtter 
studentermobilitet i særlig stor målestok, men man kan udmærket yde begrænset støtte på 
delte område. Udstyr bør alene gives på universitetsniveau og bør frem for alt støtte det 
institutionelle netværk; der skal naturligvis tages hensyn til særlige sikkerhedsforhold. 
4. Den tidligere jugoslaviske republik Makedonien (Fyrom) 
Et vigtigt forhold i Fyrom er, at der kun er to støtteberettigede universiteter i landet, men 
der findes som i hele det tidligere Jugoslavien en række fakulteter, som er uafhængige rent 
juridisk. Del skal også nævnes, at de to institutioner er meget forskellige i størrelse, idet den 
ene har omkring 26.000 studerende og den anden 4.400. 
'De videregående uddannelsers profil og Tempus' for Fyrom, der er udarbejdet til Europa-
Kommissionen, indeholder en analyse af behovene og mulighederne i Fyrom. Prioriteterne 
for Fyrom, således som ETF har offentliggjort dem på vegne af Europa-Kommissionen, er 
oplysende. Det fremgår klart, at de er grundigt gennemarbejdede. 
De offentliggjorte prioriteter dækker imidlertid et bredt udviklingsspektrum. Der er tre 
hovedprioriteter med hhv. fem, fire og tre underprioriteter. Dette er allerede i sig selv en 
kompleks struktur. Det, der skal defineres, er principperne for programmets 
gennemførelse, så man får fundet frem til dem, der bedst opfylder de behov og muligheder, 
som ligger i prioriteterne. 
Atter med udgangspunkt i erfaringerne fra Tempus (P) ser det ud til, at det for Fyroms 
vedkommende er vigtigt at sikre maksimal udnyttelse af budgettet, der nødvendigvis er 
lille. At søge at dække alle prioriteter separat ville føre til, at nogle af dem ville blive 
udelukket og/eller ressourcerne ikke udnyttet effektivt. 
For at undgå denne risiko ser det ud til, at der her er en ideel sammenhæng til at udvikle en 
universitctsbaseret tilgang til Tempus-investeringer i. Der skal lages hensyn til det forhold, 
at fakulteterne er uafhængige, men ikke, at der er omkring 42 fakulteter, institutter og 
enheder inden for denne struktur. Det kan ikke tillades, at Tempus-bistanden øger denne 
opsplittelse af de videregående uddannelser, hvilket kunne være følgen i et land med en 
befolkning på kun to millioner. 
En universitctsbaseret tilgang vil mindske problemet med forskelle i tildelinger og kan 
udvikles, så man mindsker risikoen for pludselig diskontinuitet, som det har været tilfældet 
med JEP-baseret finansiering. Hvis vægten lægges på en universitctsbaseret strategi, vil de 
interne dialogmekanismer naturligt blive styrket. 
Det er ønskeligt fra både et nationalt og EU-perspektiv hurtigt at opnå resultater fra 
projekter med et specifikt områdefokus (udvikling af undervisning til SMV eller vigtige 
områder som lærer- eller sygeplejerskeuddannelse). Det er nødvendigt fra starten at 
investere i et system med en holistisk indfaldsvinkel til udvikling, som styrker en 
multiplikatoreffekt. Der er ikke plads til konkurrence i et så lille samfund. 
I den indledende fase bør fokus ligge på indførelsen af infrastrukturer på de to universiteter. 
Man bør støtte udviklingen af ledelsesstrukturer og funktioner som udviklingsenheder, der 
bl.a. kan omfatte internationale kontorer. I denne fase bør vægten ligge på GMG'er og på, 
at deltagernes erfaringer medtages i systemet: man kunne forestille sig regelmæssige 
'Tempus-erfaringsudvekslingsseminarer' på universiteterne. 
Ressourcerne bør så vidt muligt bruges til at støtte centrale tjenester, og her bør udvikling 
af biblioteker og computerkommunikation (identificerede prioritetsområder) prioriteres 
højt. 
Dette på ingen måde for at fjerne sig fra de nuværende prioriterer for Fyrom. Tværtimod 
er ønsket at etablere en strategi, som gør det muligt at opfylde flest muligt prioriteter og at 
sørge for, at de også bliver opfattet som opfyldt. 
5. Albanien 
Når vi ser på situationen for Albanien, står det klart, at der allerede er opnået gode 
resultater, og at programmet siden 1992/93 har slået rekorden med 29 JEP'er, 16 CME'er, 3 
JEN'er og mere end 800 IMG'er. I Albanien findes der med andre ord en Tempus-know 
how og et engagement, som ikke findes i de to øvrige Tempus (PnA)-lande. 
Den nuværende prioritetsliste er grundigt udarbejdet. Og - hvilket er meget vigtigt - den 
afspejler en ligevægt mellem en reform af det videregående uddannelsessystem (tre 
hovedprioriteter) og en omstrukturering af læse- og studieplaner. 
Det forholder sig dog stadig sådan, at der årligt iværksættes fem JEP'er, men der findes seks 
studieområder bare på prioritetslisten. Endvidere er der elleve bistandsberettigede HEI'er 
(højere uddannelsesinstitutioner) i Albanien. Der er behov for en gradvis reduktion af 
konkurrenceelementet mellem prioriteter under Tempus og om muligt at nå frem til den 
kritiske udviklingsmasse. Det forhold, at kun 18% af alle JEP-ansøgninger gennemføres, 
tegner ikke lovende for fremtidige ansøgninger. 
Som i Bosnien-Hercegovina og Fyrom er der med andre ord behov for en 
gennemførelsesstrategi baseret på et maksimum af synergi inden for systemet. Som i Fyrom 
er der stor forskel mellem på den ene side en politik med finansiering af projekter, der 
sigter mod at støtte universitetsledelse, og på den anden en universitctsbaseret tilgang til 
udviklingen. Det er vigtigt, at man i Albanien også går over til sidstnævnte tilgang, og helst 
i form af universitetskonsortier. En sådan strategi forudsætter meget omhyggelig 
koordinering, og kraftig støtte fra NTO er en nødvendighed. Universitetskonsortier skal 
sikre en fordeling af udviklingsopgaverne mellem medlemmerne samt især maksimal 
formidling af ny viden. Det ideelle konsortium ville omfatte alle HEI'er i Albanien. 
Det vil ikke være uden vanskeligheder at gennemføre en sådan metode. For så vidt angår 
antal universiteter, repræsenterer Albanien et overgangspunkt mellem systemer med et 
meget lille antal komponenter, hvor det er muligt at medtage alle universiteter, og systemer 
med for mange til, at de kan omfattes af et enkelt projekt. Elleve universiteter er en lidt. 
uheldig hverken/eller-situation, hvilket der bør tages hensyn til. Man bør omhyggeligt 
overveje at gennemføre en 'lagdelt' model for konsortier, baseret på (muligvis regionale) 
grupperinger af institutioner, hvor en eller to hovedpartnere udfylder en rolle som 
formidler/multiplikator. 
Også her anbefales det at bruge GMG'er, fortrinsvist inden for konsortiestrukturerne. 
KONKLUSIONER 
Det vigtigste er at søge at overføre ny viden fra Tempus (P) til Tempus (PnA). Denne 
overførsel bør være baseret på en grundig undersøgelse af, hvad der er muligt med de 
forskellige variabler: budgetstørrelse, antal prioriteter, behovet for at sikre, at 
projektbudgetterne er realistiske, samt størrelsen af universitetssamfundet. 
Valg af Tempus-foranstaltninger skal nøje overvejes i lyset af disse variabler. Det 
'traditionelle' emnecentrerede JEP er ikke længere en hensigtsmæssig mekanisme, hvis 
udviklingsinvesteringen skal optimeres på tværs af institutioner og systemer. Der skal ske 
et skift i retning af en mere institutionscentreret tilgang med maksimal formidling af ny 
viden på tværs af universitetskonsortier. 
Det er ikke let at indføre en institutionel tilgang, men det skal betragtes som nøglen til 
udvikling. Især i Bosnien-Hercegovina er behovet for social og etnisk ge'nopbygning en 
kraftig tilskyndelse til at samarbejde om yderligere udvikling. 
IV. TEMPUS (TACIS) 
Når man går fra de ikke-associerede Phare-lande til landene i det tidligere USSR og 
Mongoliet, kan man ikke undgå at bemærke et stort skift i størrelsesforhold og også 
politisk sammenhæng. De opgaver, som Tempus (T) står over for, er af en helt anden 
størrelsesorden. Tempus III-forslaget, som denne rapport er vedlagt, er hovedsagelig baseret 
på den første eksterne evaluering af programmet, der lå færdig i marts 1998.1 nærværende 
del identificeres nogle af de politiske forskelle i forhold til Tempus Tacis, den indeholder 
hovedkonklusionerne fra evalueringen og beskriver i detaljer, hvordan Tempus skal se ud i 
fremtiden i de forskellige berørte lande. 
A. De forskellige situationer 
1. Geopolitisk størrelse 
Størrelsesforholdenes betydning er så indlysende, at de ikke behøver en særlig beskrivelse 
her. Alene områdets geografiske udbredelse er en stor hindring for ethvert forsøg på at 
sikre synergi mellem aktiviteterne. 
Lige så indlysende er den lange række etniske, sproglige og religiøse forskelle i de 
forskellige Tacis (T)-lande. Forskellene er nu blevet endnu mere udtalte på grund af 
opløsningen af det tidligere Sovjetunionen i republikker, der er blevet selvstændige stater, 
hver med sin egen udviklingsdagsorden. 
For tiet tredje må det også erkendes i den forskelligartede samling stater, som Tempus-
programmel skal lungere som udviklingsparaply for, at Den Russiske Føderation, udtrykl i 
økonomi og befolkningsstørrelse (148.000.000) vejer uforholdsmæssigt meget mere end de 
øvrige, og også end alle EU's medlemsstater. Men disse sammenligninger har ikke stor 
betydning, når de sættes over for det enorme geografiske område. Vi er nødt til at indse, at 
hvad der er gjort og gøres i Den Russiske Føderation og i mindre omfang i Ukraine, er helt 
forskelligt fra, hvad det er muligt at gennemføre i de øvrige stater. 
2 Den politiske sammenhæng 
Endnu et punkt adskiller Tempus (T)-landene som helhed fra de to øvrige landegrupper. 
En kommentar, der ofte fremsættes om Tempus (P), vedrører behovet for at 'ændre den 
mentalitet', der er skabt med fyrre års kommunistisk dominans. Fyrre år er lang tid, men 
der er stadig mennesker i Central- og Østeuropa, som kan huske livet før kommunisternes 
magtovertagelse og også tiden før 1939. I Tempus (T)-landene findes der ikke nogen reel 
før-kommunistisk hukommelse, der er værd at nævne, man skal være næsten 100 år for at 
kunne huske tiden før 1917. Forløberen for det kommunistiske styre var zarerne, ikke den 
socialdemokratiske tradition fra 1930'erne. Dette enkle historiske forhold har meget stor 
betydning for, hvad man kan forvente, når der skal udvikles nye styreformer for 
universiteterne i SNG. 
Det er allerede nævnt, at den politiske sammenhæng med tiltrædelsen ikke findes for 
Tempus (T)-landene, selvom der som for Tempus (PnA)-landene er behov for at undervise 
embedsmænd og andre i, hvordan man samarbejder med Det Europæiske Fællesskab. Nu 
er der imidlertid en ny, stor politisk forskel mellem to af Tacis (T)-landene på den ene side 
og de øvrige 10 lande og Mongoliet på den anden. 
I december 1997 trådte en partnerskabs- og samarbejdsaftale medlem Det Europæiske 
Fællesskab og dens medlemsstater og Den Russiske Føderation i kraft, og det samme skete 
for Ukraine i marts 1998. Aftalerne omfatter udtrykkeligt bestemmelser for samarbejde 
inden for uddannelse og undervisning med særlig henvisning til Tempus. 
Disse aftaler udgør den diplomatiske sammenhæng for overvejelser om Tempus i 
Føderationen og Ukraine, som derved adskiller sig fra programmets udvikling i de øvrige 
lande. 
B. KONKLUSIONER PÅ DEN EKSTERNE EVALUERING 
I henhold til bestemmelserne i Rådets afgørelse om Tempus af 21. november 1996, artikel 
11, skal Kommissionen sikre, at der foretages en evaluering af Tempus-programmet. Den 
blev færdiggjort af et eksternt firma i marts 1998. Hovedformålene for evalueringen var: 
• at analysere, i hvor høj grad Tempus har opfyldt sine mål med at støtte udviklingen og 
omstruktureringen af de videregående uddannelsessystemer i Tacis-lande og tilskynde til 
samarbejde mellem modtagerlande og EU-medlemsstaterne; 
• at gøre et første forsøg på at vurdere Tempus-programmets overordnede virkninger i 
form af dets bidrag til udviklingen af menneskelige ressourcer og demokratiske værdier i 
modtagerlandene til støtte for den politiske, økonomiske og sociale reformproces; 
10 
• at analysere effektiviteten af planlægningen og forvaltningen af Tempus. 
Evalueringen blev udarbejdet med udgangspunkt i 'desk research' baseret på 
projektdokumentation og Tempus-dokumenter; interviews med relevante sektorer i EU, 
herunder repræsentanter fra medlemsstaternes Tempus-rådgivningsudvalg, Europa-
Kommissionen, Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut, EU's nationale 
kontaktpunkter samt besøg i Rusland, Ukraine og Usbekistan, hvor der blev gennemført 
interviews med de ansvarlige for løbende Tempus-projekter, partnerstaternes 
uddannelsesmyndigheder, Tacis koordineringsenheder og Tempus Informationskontorer. 
Evalueringens konklusioner har været et nyttigt grundlag for udarbejdelsen af Tempus III-
afgørelsen og indeholder detaljerede henstillinger om projekt- og programstyring, som vil 
være nyttige for den fremtidige gennemførelse af Tempus III. Evalueringsgruppens 
hovedkonklusioner med hensyn til de to første mål anført ovenfor kan opsummeres som 
følger: 
Tempus-programmel er det største universitetsbaserede program for teknisk bistand til 
videregående uddannelser i NIS og Mongoliet og når ud til en lang række store 
universiteter. Der har været en betydelig dækning i EU med stor deltagelse fra Det 
Forenede Kongerige, Tyskland og Frankrig samt god deltagelse fra Belgien, Nederlandene 
og Spanien, se bilag for statistiske oplysninger. Hovedsamarbejdsområderne har været 
samfundsvidenskab, universitetsledelse, EU-sprog og humaniora. Programmets bottom up-
metode har gjort det muligt for EU- og NIS-universiteter at blive direkte inddraget i 
udviklingen af projektforslag. Vedrørende udarbejdelse af skoleplaner er der nået store 
resultater i udviklingen af nye kurser, lærebøger og undervisningsmateriale. På 
institutionsniveau bliver universiteterne stedse mere bevidste om vigtigheden af at 
decentralisere ledelsen og om universitets egen rolle som indkomstskabende instans. De 
faste udgifter til Tempus-projekter har været relativt lave; finansieringen af de fleste 
projekter er blevet anvendt til personalemobilitet og udstyr. 
På basis af sine resultater kunne evalueringsgruppen fremsætte klare henstillinger 
vedrørende programmets fremtidige rækkevidde. De landespecifikke prioriteter bør 
videreføres, men yderligere tilpasses gennem en tæt dialog med partnerstaternes 
uddannelsesmyndigheder. Andre interesserede parter bør inddrages i 
forhandlingsprocessen, f.eks. ministerier for relevante områder såsom landbrug eller energi. 
Der bør i højere grad satses på at tilpasse prioriteterne til eksisterende krav til menneskelige 
ressourcer i de nye markedsøkonomier. I lande med mindre budgetter kan man overveje at 
identificere prioritetsinstitutioner. Skønt bottom up-modellen har været effektiv, fandt 
evalueringsgruppen, at den nuværende omstrukturering af de højere uddannelsessystemer 
og også individuelle universiteter kan forbedres ved at kombinere to ting, nemlig de 
generelle projekter vedrørende udvikling af de højere uddannelsessystemer og specifikke 
kurser og ledelseseudviklingsprojekter, der skal gennemføres efter bottom up-metoden. 
Universiteterne bør øge deres kontakt til andre socioøkonomiske aktører og tilskynde 
projekterne til at få det maksimale udbytte af de nye kurser ved at tilpasse 
uddannelsesprogrammerne til virksomhedernes eller lokaladministrationens krav. 
Udviklingen af denne form for rådgivningstjenester kan sikre projekternes bæredygtighed. 
En tættere koordinering med det overordnede Tempus-program bør også fremmes, der bør 
indføres entydige mekanismer for at skabe forbindelse mellem projekter om videregående 
uddannelser under hhv. Tacis og Tempus, og Tacis-projekter bør i højere grad udnytte den 
ekspertise, der udvikles under Tempus-projekterne. 
De nuværende projektaktiviteter betragter gruppen som acceptable, hvis der indføres visse 
forbedringer. Personalemobiliteten har bidraget til at opgradere kvalifikationer og 
11 
færdigheder og gjort parterne kendt med nye undervisningsmaterialer og -metoder. I 
projekterne bør der dog i højere grad fokuseres på en tættere forbindelse mellem 
personalemobilitet og udviklingen af et projekt. Der bør findes en ligevægt mellem at 
inddrage mere tilpasningsdygtige yngre ansatte med bedre sprogkundskaber og ældre 
ansatte, der er vigtige for at få accepteret uddannelsesmæssig innovation på universiteterne. 
Studentermobilitet er højt værdsat blandt deltagerne, skønt evalueringsgruppen mener, at 
dette forhold kun indirekte bidrager til at opfylde projektets mål. En af programmets 
allerstørste succeser er tilvejebringelsen af undervisnings- og computer-udstyr, litteratur og 
undervisningsmateriale. 
Evalueringsgruppen henstiller til, at man sikrer en bedre formidling af projektresultaterne. 
Skønt dette forhold ofte er blevet understreget i Tempus-publikationer, er 
formidlingsaktiviteterne begrænsede, da de første Tempus-projekter først blev afsluttet i 
slutningen af 1997. Dette er medtaget i indkaldelsen af forslag for 1998, og man afventer nu 
universiteternes reaktion. Endelig henstiller evalueringsgruppen, at der gøres mere for at 
tilvejebringe information på områder som god praksis inden for projekterne, 
projektresultater og generel information om programmet. For at nå disse mål bør Tempus' 
informationskontorer i partnerlandene styrkes. 
C. Opgavernes og finansieringens omfang 
Før vi går over til de to landegrupper under Tempus (T), er det nødvendigt kort at nævne, 
at finansieringssituationen er mere kompliceret i Tempus (T)-lande, men at der tegner sig et 
mønster ud af de tidligere finansieringsniveauer: 
• I alle Tempus (T^-lande undtagen Rusland er der kun små muligheder for at dække en 
bred vifte af prioriteter, 
• i Rusland er mulighederne for at dække en bred vifte af prioriter relativt store, men 
kun relativt, 
• i alle Tempus (T)-lande undtagen Mongoliet går mulighederne for at påvirke hele 
universitetssystemet fra temmelig små (Moldova) til yderst små (Rusland og Ukraine). 
D. Den Russiske Føderation 
Hvis man ser mere indgående på de forskellige landegrupper under Tacis, kan Den 
Russiske Føderation identificeres som en Tempus-partner med mulighed for at dække 
relativt mange prioriteter, idet det dog vil være vanskeligt at sikre en påvirkning på hele det 
videregående uddannelsessystem. Det til rådighed værende budget er lavere, udtrykt i 
kontanter, end det, der har været til rådighed for tre Tempus (P)-lande, men det største 
problem er det store antal universiteter i systemet og vanskeligheden ved at sikre 
dækningen. 
Prioriteter i Den Russiske Føderation 
De nuværende prioriteter (1998/99) for Den Russiske Føderation er rent faktisk meget 
målrettede. De dækker kun fem områder, nemlig lovgivning, økonomi, studier af Det 
Europæiske Fællesskab politikker, forvaltning af naturressourcer og sundhedsvæsen. Med 
disse prioriteter forventes projekterne også at dække horisontale foranstaltninger som 
læreruddannelse, ny informationsteknologi samt sprog- og fjernundervisning. 
12 
Denne ligevægt mellem emneområder, som er strategiske i forhold til russiske behov med 
horisontale dimensioner, forekommer velvalgt og realistisk med det eksisterende budget, og 
nogle imponerende projekter er allerede iværksat. Prioriteterne lægger også stor vægt på 
formidlingsaktiviteter, som i lyset af antallet af universiteter i Føderationen er en yderst 
vigtig del af programmet. 
Samarbejdsaftalen8 kan på to måder yderligere danne rammen om defineringen af 
fremtidige prioriteter under Tempus. 
Den første definition omhandler identificerede emneområder. Artikel 63 henviser specifikt 
til områder som europæiske studier, sprogundervisning, tolkning og journalistik. Da disse 
områder er identificeret inden for den diplomatiske aftale, kan et Tempus-program 
kanalisere støtte i denne retning. 
Den anden definition i artiklen er identificerede undervisningsmekanismer. Artikel 63 
henviser til en række sådanne mekanismer - om end de dog ikke nødvendigvis alle er på 
samme semantiske niveau. De omfatter opdatering af systemer for videregående uddannelse 
og træning, undervisning af embedsmænd og andre, samarbejde mellem universiteter og 
mellem universiteter og erhvervsliv, mobilitet, fremme af moderne 
uddannelsesprogrammer, fjernundervisning og lærer(videre)uddannelse. 
1 begge definitioner står det klart, at en række elementer allerede er til stede i det 
nuværende Tempus-program og dets prioriteter, og overgangen bliver ikke vanskelig. 
Igennem hele samarbejdsaftalen identificerer den ene artikel efter den anden områder for 
fælles udvikling: landbrug, energi, miljø, transport, telekommunikation, finanstjenester, 
regional udvikling, turisme, SMV osv. På alle disse områder er der behov for højere 
uddannelse og træning. 
De regionale aspekter af programmet kan også styrkes. Det ville for eksempel være yderst 
hensigtsmæssigt at operere gennem regionale universitetskonsortier som uddannelsesstøtte 
til regionerne. Brug af informationsteknologinetværk og fjernundervisningssystemer ville 
helt klart være af stor betydning. 
E. Ukraine 
Ukraine er rent geografisk meget mindre end Den Russiske Føderation, men udtrykt i 
befolkning9, antal universiteter og Tempus-budget er Ukraine helt op til 1/3 så stor som 
den store nabo. 
En sammenligning med Tempus (P)-lande sætter imidlertid Tempus-finansieringen til 
Ukraine i perspektiv. I årene 1994/97 modtog Tempus i Ukraine næsten MECU 12,00; i 
samme periode modtog Slovakiet, hvis befolkning er 1/3 af Ukraines, hvor der kun er 1/10 
af antallet af universiteter i Ukraine, MECU 14,50. Dette er ikke en negativ kommentar, 
men det viser, hvilke resultater det er muligt at opnå. 
Da der er indgået en partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem Ukraine og Det Europæiske 
Fællesskab og dennes medlemsstater i lighed med den, der er indgået med Den Russiske 
Føderation, bør argumenterne fra forrige afsnit også gælde her. Det vil sige, at et af de 
strategiske Tempus-mål i Ukraine kan være at støtte undervisning og træning på 
8 Partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem Den Europæiske Union og Den Russiske Føderation 
EFT L 327 af 28.11.1997. 
9 Ukraines befolkning er lidt mindre end Frankrigs, og det geografiske område er lidt større. 
13 
universitetsniveau, hvilket netop støtter de samarbejdsområder, der er nedfældet i aftalen. 
Det er dog vigtigt at bemærke både ligheder og forskelle mellem Ukraine og Den Russiske 
Føderation. Problemet med at skabe en virkning på tvcers af universitetssystemet er det 
samme i begge lande: Ukraine skal med 1/3 af Den Russiske Føderations Tempus-budget 
sikre en påvirkning på et samlet antal universiteter, der er 1/3 af antallet i Føderationen. 
Problemet for Ukraine består i antallet af samarbejdsområder, der er identificeret i aftalen, 
hvor budgettet, der er 1/3 af Den Russiske Føderations, rent formelt skal bruges til at 
støtte næsten samme antal udviklingsområder10. 
Prioriteter i Ukraine 
1998-prioriteterne for Tempus i Ukraine dækker som i Den Russiske Føderation en række 
akademiske områder, som er af klar strategisk værdi, nemlig samfundsvidenskab, jura, 
internationale relationer og europæiske studier, miljøvidenskab, landbrug og 
levnedsmiddelvidenskab. Endvidere ydes der bistand til Compact-projekter vedrørende 
universitetsledelse og til formidlingsaktiviteter. 
Antallet af prioriteter svarer imidlertid mere eller mindre til det antal projekter, som 
budgettet kan støtte pr. år, så det er vanskeligt at nå mere end et projekt pr. 
prioritetsområde. 
Udformningen af fremtidige prioriteter for Ukraine forudsætter derfor omhyggelig 
strategisk planlægning. Sammenfattende kan to metodologier opfylde evalueringsgruppens 
henstillinger til at begrænse antallet af prioriteter: 
l den første model vil den nuværende prioritetsliste blive videreført. Denne model er 
baseret på accept af, at der kun kan finansieres et eller to projekter i et prioritetsområde pr. 
år, men den forudsætter en akkumuleret udvikling over flere projekter og år, så man når 
frem til en kritisk masse af know how-overførsel. 
Der er også udarbejdet en 'rullemodel' for prioriteterne, hvor et eller to områder prioriteres 
pr. år, således at der kan finansieres tre-fire projekter inden for hvert af disse områder; 
andre områder prioriteres så de følgende år. Da projekternes varighed er tre år, kan der 
således opbygges en udviklingscyklus. 
I begge modeller er to elementer vigtige. Det ene er begrebet kritisk masse inden for et 
givent emneområde: et JEP ændrer ikke et system. Det er nødvendigt at støtte et 
tilstrækkeligt antal projekter for at sikre, at der skabes en bæredygtig know how. 
Det andet element støtter direkte det første: det er formidling. Da det er umuligt at 
inddrage alle universiteter i projekterne, er det vigtigt, at resultaterne fra vellykkede 
projekter formidles bredt videre i systemet. 
F. Foranstaltninger (Russiske Føderation og Ukraine) 
Foranstaltningerne under Tempus-programmet hænger som anført i tidligere afsnit tæt 
sammen med, i hvor høj grad det lykkes for programmet at påvirke universitetssystemet. 
For så vidt angår udviklingen i Den Russiske Føderation og Ukraine, kan man også bruge 
erfaringerne fra Tempus (P). 
Det er ikke længere nødvendigvis hensigtsmæssigt at arbejde med relativt opsplittede 
JEP'er; i denne sammenhæng er det også nødvendigt at være skeptisk over for værdien af 
10 Partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem Den Europæiske Union og Ukraine, EFT L 49 af 
19.2.1998.* 
14 
de JEP'er, der følger bottom up-modellen. 
Mulige scenarier for fremtiden i Den Russiske Føderation og Ukraine kan omfatte et 
Tempus-program baseret på relativt fleksible udviklingsplaner udarbejdet af universiteterne 
eller endnu bedre universitetskonsortier, således at det bliver muligt at arbejde inden for en 
række prioritetsområder eller aktiviteter. Inden for de foreslåede aktiviteter i sådanne 
udviklingsplaner bør man tage hensyn til udviklingen af universiteternes egne 
infrastrukturer. 
G. Konsekvenser for finansiering (Russiske Føderation og Ukraine) 
Den eksisterende finansiering i disse to lande er baseret på maksimalt ECU 500.000 pr. JEP 
og ECU 200.000 pr. CP. 
Det kan være nødvendigt med en vis nytænkning i fremtiden for at sikre den bedste 
balance mellem budget, antal prioriteter og antal JEP'er, hvortil der kan tildeles 
tilstrækkelige midler. Denne balance er ikke den samme i de to lande, og strategierne skal 
tilpasses det enkelte land. 
H. Andre Tacis-lande 
De andre Tacis-lande - ud over Den Russiske Føderation og Ukraine - befinder sig i en helt 
anden situation. Der er tale om færre midler, men også de politiske rammer er forskellige: 
de fleste har underskrevet samarbejdsaftaler, som dog endnu ikke er trådt i kraft. Det er 
derfor vigtigt at have en klar fornemmelse af, hvad Tempus (T) søger at opnå i disse lande. 
1. Målsætninger 
Målsætningerne kan identificeres uden problemer. Det overordnede formål med Tacis-
programmet var oprindeligt at bistå Sovjetunionen og kort tid efter at bistå de forskellige 
stater, som opstod efter sammenbruddet, med overgangen til markedsøkonomi og 
demokratiske styreformer. Tempus (T) fungerer inden for dette perspektiv; dets mandat er 
som for Tempus (P) at støtte 'udviklingen af de videregående uddannelsessystemer' i 
modtagerlandene og derved bidrage til overgangsprocessen. 
I den henseende ligner deres situation stadig Phare-landenes i de tidlige år under Tempus 
(P). Det er værd at erindre, at Tempus (P) var af stor værdig for disse lande længe, før målet 
med tiltrædelse var identificeret. Denne værdi blev bestemt defineret ud fra udvikling af 
læseplaner og leveret udstyr, men noget, som programdeltagerne fra Tempus (P)-lande gang 
på gang understregede, var den store betydning af følelsen af 'genindtræden', som opstod på 
grund af muligheden for at rejse til og få besøg fra universiteter i Vesteuropa. Tempus (P)'s 
store værdi var, at det afsluttede isolationen og genskabte et europæisk universitetssamfund. 
Her er der noget meget vigtigt at lære for Tempus (T) uden for Den Russiske Føderation 
og Ukraine. Målet er ikke helt det samme - denne 'genindtræden' - af flere grunde: (a) 
sovjet-perioden varede meget længe, og (b) før denne periode var de østasiatiske 
republikker for eksempel i høj grad isoleret fra europæisk 'mainstream' - som bestemt ikke 
var 'mainstream', for så vidt angår kultur, religion eller historie. 
Men hvis målet ikke er genindtræden, er det dog noget, der ligner. Det er vigtigt at 
respektere de store kulturelle forskelle mellem de centralasiatiske republikker (og for den 
sags skyld staterne i Transcaucasus eller endog 'Europæisk Rusland^ og Europa, men sagen 
er, at også deres universiteter lever i det globale samfund. 
15 
Det overordnede mål for fremtidig Tempus-aktivitet i disse lande skal derfor være at bistå 
deres universiteter med at opfylde kravene fra den globale økonomi. Det er ikke 
nødvendigvis et mål for Det Europæiske Fællesskab at påvirke omstruktureringen af deres 
videregående uddannelsessystemer. 
Ud fra erfaringerne fra den tidligere fase af Tempus (P) er de praktiske følger, at en stor del 
kan nås ved at skabe kontakt gennem relativt beskedne projekter. Det vil vi udvikle 
nedenfor. 
2. Finansiering 
Lige som budgettet for Den Russiske Føderation og Ukraine er begrænset i forhold til 
Tempus (P), er budgettet for de fleste andre Tacis-lande begrænset i sammenligning med 
Føderationens og Ukraines. Den eneste undtagelse er Belarus, hvor et budget på lidt under 
40% af Ukraines er rettet mod en befolkning på 1/5 heraf med 1/6 så mange universiteter. 
Men generelt må det erkendes, at budgetterne sætter begrænsninger for, hvad der realistisk 
kan opnås. Kun i Mongoliet med landets seks videregående uddannelsesinstitutioner er der 
håb om at nå hele systemet. Det forstærker yderligere argumenterne i foregående afsnit. 
Tempus (T)-finansieringen til disse lande er hidtil blevet brugt til en blanding af 
forberedende projekter (præ-JEP'er), JEP'er og CP'er, selvom præ-JEP'er nu afbrydes. I 
1998/99 er det kun for Usbekistan, at der er anført JEP'er som en mulig projektstruktur; i 
alle de øvrige lande på listen vil Kommissionen kun støtte CP'er-
Det er klart, at CP-budgetter på maks. ECU 200.000 og af en varighed på to snarere end tre 
år giver mulighed for flere aktiviteter. Selvom strategien til i» vis grad er en reaktion på 
omstændigheder som forsinkelser i godkendelse af Det Europæiske Fællesskab budgetter, 
er der gode argumenter for at bevare det som et grundprincip for operationen og at 
fokusere på at skabe kontakt og dialog som understreget ovenfor. 
Andre strategiske mål for fremtidig Tempus-finansiering i disse lande kunne være, at: 
• støtte skal i videst mulig udstrækning være infrastrukturel, 
• der tilskyndes til konsortier, 
• der lægges vægt på formidling, 
• da landene i høj grad har fælles prioriteter, bør formidling være både tværnational og 
national. 
Hvis disse enkle principper gennemføres, vil Tempus (J) i disse lande yde et værdifuldt 
bidrag til udviklingen uden nødvendigvis at medføre for store pjanlægningsbyrder. 
16 
V. RESUME AF KONKLUSIONERNE 
Denne rapport konkluderer, at: 
1. resultaterne fra Tempus-programmet på alle områder er betydelige og bør betragtes 
som sådan; 
2. i forbindelse med al yderligere udvikling af Tempus kan der overføres vigtige erfaringer 
fra Tempus (P) til Tempus (PnA) og Tempus (T). Eksempler: 
3. man er nået til et punkt, hvor det er nødvendigt at skelne mellem forskellige lande eller 
landegrupper og fastlægge strategier, der er rettet mod specifikke situationer, 
4. en sådan tilpasning skal ikke alene tage hensyn til den politiske situation (der klart er 
forskellig i f.eks. Bosnien-Hercegovina og Ukraine), men også den praktiske 
gennemførelse af budgettildelingerne, 
5. defineringen af prioriteter bør fortsat være tæt forbundet med landets behov, men også 
være realistisk rent budgetmæssigt, 
6. vedrørende gennemførelse er den bottom up-metode, som fungerede godt i 
begyndelsen af Tempus' levetid, ikke længere nødvendigvis den mest hensigtsmæssige i 
alle tilfælde; i mange lande bør man således fremme brug af en mere institutionsbaseret 
tilgang til udviklingen, 
7. Compact-projekter og dermed også målrettet mobilitet er værdifulde, fleksible 
udviklingsmekanismer og bør fremmes, 
8. formidling af Tempus-resultater i og mellem landene bør prioriteres højt, 
9. hvor det er muligt, bør tildeling af materielle ressourcer målrettes på institutionsniveau, 
og man hør undgå et klima, hvor 'nogle har og andre ikke har', 
10. udvikling af infrastrukturen i og mellem universiteter, især universiteter med en 
multiplikatoreffekt (internationale kontorer, udviklingskontorer osv.) bør fremmes. 
17 
Henvisninger 
1996 Tempus I, endelig rapport KOM (96) 428, endelig udg. 
1996 Tempus II, interimsrapport KOM (96) 197, endelig udg. 
1998 Tempus II Tacis, interimsrapport 
(Kan fås ved henvendelse til Tacis evalueringskontor, GDIA, Europa-Kommissionen) 
Nationale profiler, Phare-lande 
(Kan fås ved henvendelse til GD XXII, Europa-Kommissionen) 
Konsekvensundersøgelser (Phare-lande undtagen Bosnien) 
(Kan fås ved henvendelse til GD XXII, Europa-Kommissionen) 
18 
Bilag: Sammenlignende tabeller 1994/1997. 
Note: perioden 1994/97 er valgt som bedste sammenligningsgrundlag i alle nedenstående tabeller 
Tabel 1: SAMMENLIGNENDE TABELLER, TEMPUS (PHARE) 1994/97 
Land Befolkning Universiteter Tempus-budget 
(MECU 1994/97) Iværksatte JEP'er 
Polen1 38,58 233 90,00 212 
Ungarn 10,30 115 42,00 107 
Rumænien 22,70 51 45,54 90 
Bulgarien 8,46 37 28,70 82 
Tjekkiske 
Republik 10,33 37 21,00 45 
Slovakiet 5,20 24 14,5 42 
Litauen 3,70 15 9,00 26 
Estland 1,46 14 3,47 16 
Letland 2,50 18 6,00 16 
Albanien 3,4 11 8,6 15 
Slovenien12 2,00 48 6,35 16 
lait: 275,16 667 
Tabel 2: SAMMENLIGNENDE TABELLER, TIDLIGERE JUGOSLAVIEN 1994/97 
Land13 Befolkning (M) Universiteter Tempus-budget 
(MECU 1994/97) JEP'er 
Bosnien-
Hcrcegovina 4,1 1,5 
l'yn 2,2 
11 Antallet af universiteter i Polen omfatter private universiteter. Under det foregående styre var der 
omtrent 90 stats-HEI'er. 
121 Slovenien tælles universitetet i Maribor med dets 10 fakulteter og universitetet i Ljubljana med dets 
27 fakulteter alle som separate, bistandsberettigede institutioner. 
n Det forhold, at et land er medtaget på denne liste, kan ikke opfattes som en fortolkning af EU's 
nuværende eller fremtidige politik. 
19 
Tabel 3: SAMMENLIGNENDE TABELLER, SNG & MONGOLIET 1994/97 
Land 
Armenien 
Aserbajdsjan 
Belarus 
Georgien 
Kasakhstan 
Kirgisistan 
Moldova 
Mongoliet 
Rusland 
Tadsjikistan 
Turkmenistan 
Ukraine 
Usbekistan Befolkning 
3,80 
7,40 
10,20 
5,50 
6,80 
4,46 
4,35 
2,30 
148,00 
n/a 
n/a 
52,20 
20,00 Universiteter14 
15 
30 
41 
22 
n/a 
33 
20 
6 
750 
n/a 
n/a 
255 
58 
lait: Tempus-budget 
(MECU 1994/97) 
1,197 
1,116 
5?235 
1,185 
r . . 
2,369 
0,844 
1,358 
0,876 
34,574 
0,00 
0,00 
11,976 
2,888 
63.618 Iværksatte JEP'er 
3 
2 
10 
3 
4 
2 
4 
2 
61 
0 
0 
23 
7 
121 
14 Tallene for Azerbaijan, Moldova, Kyrgystan, Den Russiske Føderation og Ukraine omfatter 
bistandsberettigede, private HEI'er. 
20 
TABEL 4: DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB MEDLEMSSTATERS DELTAGELSE I TEMPUS­
PROJEKTER 
FÆLLESEUROPÆISKE PROJEKTER (JEP) PR. LAND 
Land 
A 
B 
D 
DK 
E 
F 
GR 
I 
IRL 
L 
NL 
P 
S 
SF 
UK I Phare-JEP'er 
134 
410 
740 
211 
348 
654 
251 
465 
194 
4 
462 
202 
139 
119 
967 I Tacis-JEP'er 
6 
24 
48 
6 
22 
47 
9 
21 
11 
0 
24 
6 
6 
4 
57 lait 
140 
434 
788 
217 
370 
701 
260 
486 
205 
4 
486 
208 
145 
123 
1024 
21 
TABEL 5: DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB MEDLEMSSTATERS DELTAGELSE I TEMPUS­
PROJEKTER 
FÆLLESEUROPÆISKE PROJEKTER (JEP) PR. KONTRAHENT 
Land 
A 
B 
D 
DK 
E 
F 
GR 
I 
IRL 
L 
NL 
P 
S 
SF 
UK I Phare-JEP'er 
6 
97 
161 
43 
25 
219 
40 
75 
15 
1 
114 
19 
4 
10 
317 I Tacis-JEP'er 
1 
12 
24 
0 
5 
25 
4 
9 
1 
0 
6 
0 
2 
1 
34 lait 
7 
109 
185 
43 
30 
244 
44 
84 
16 
1 
120 
19 
6 
11 
351 
22 
TABEL 6: DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB MEDLEMSSTATERS DELTAGELSE I TEMPUS­
PROJEKTER 
FÆLLESEUROPÆISKE PROJEKTER (JEP) PR. KOORDINATOR 
Land 
A 
B 
D 
DK 
E 
F 
GR 
I 
IRL 
L 
NL 
P 
S 
SF 
UK I Phare-JEP'er 
6 
64 
93 
29 
16 
118 
33 
51 
10 
0 
79 
11 
6 
2 
209 I Tacis-JEP'er 
1 
11 
24 
0 
5 
25 
4 
9 
1 
0 
6 
0 
2 
1 
34 lait 
7 
75 
117 
29 
21 
143 
37 
60 
11 
0 
85 
11 
8 
3 
243 
23 
TABEL 7: DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB MEDLEMSSTATERS DELTAGELSE I TEMPUS­
PROJEKTER - SUPPLERENDE FORANSTALTNINGER - PHARE 
Land I CME'er 
A 28 
B 62 
D 89 
DK 22 
E 42 
F 93 
GR 39 
1 56 
IRL 12 
L 0 
NL 86 
P 21 
S 36 
SF 24 
UK 169 
24 
TABEL 8: DELTAGELSE I INDIVIDUELLE MOBILITETSSTIPENDIER 1990-1997 - PHARE 
fra/til EF-medlemsstater 
EF 
medlemsstater 
Østrig 
Belgien 
Danmark 
Finland 
Frankrig 
Tyskland 
Grækenland 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Portugal 
Spanien 
Sverige 
Nederlandene 
Forenede Kongerige 
I ALT Fra EF 
1990-1997 
4 
149 
61 
13 
310 
185 
125 
59 
174 
3 
44 
81 
6 
149 
611 
1,974 Til EF 
1990-1997 
82 
513 
220 
66 
1349 
1511 
274 
137 
967 
4 
132 
382 
102 
643 
2413 
8,795 Fra/til 
EF 
86 
662 
281 
79 
1659 
1696 
399 
196 
1141 
7 
176 
463 
108 
792 
3024 
10,769 
Noter: 
1. 11995 var der ingen indkaldelser af ansøgninger fra EF-medlemsstater. 
2. Der er siden 1996 tildelt IMG-mobilitetsstipendier fra/til Østrig, Finland og Sverige, dvs. siden disses 
landes tiltrædelse af EF. 
25 
TABEL 9: DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB COMPACT-PROJEKTER - TACIS 
EF-kontrahent-/koordinatordeltagelse i 1996 
Land 
A 
B 
D 
DK 
E 
F 
c;i< 
I 
IRL 
L 
NL 
P 
S 
SF 
UK 
Total I Tacis Compact-projekter 
0 
2 
5 
1 
1 
3 
0 
6 
0 
0 
4 
0 
0 
0 
5 
27 
Note: Compact-projekter blev iværksat i 1996. 
26 
TABEL 10: DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB MEDLEMSSTATERS DELTAGELSE I TEMPUS­
PROJEKTER 
COMPACT PROJEKTER - TACIS 
EF-landenes deltagelse i 1996 
Land 
A 
B 
D 
DK 
i-: 
F 
GR 
I 
IRL 
L 
NL 
P 
S 
SF 
UK 
I alt I Tacis Compact-projekter 
1 
6 
8 
3 
2 
6 
2 
7 
1 
0 
8 
2 
2 
3 
8 
59 
27 
TfifrCL •• -H Subject Area Involvement in Phare and Tacis JEPs 
Languages 0ther Humanities 
Art and Design 
1% 6% 
Applied Sciences and 
Technologies 
44% 9% 3% Social Sciences D Humanities 
13% • Social Sciences 
D Management and Business 
D Natural Science and Mathematics 
•Applied Sciences and Technologies 
Management^ Business QM ^ Desjgn 
• Languages 
Natural Science and 
Mathematics 
6% 18% 
Subject Area Involvement in Phare JEPs 
Languages 
5% 
Art and Design 
1% 
Applied Sciences and 
Technologies 
48% Humanities 
Other 3% 
9% Social Sciences 
10% 
Management and 
Business 
18% 
Natural Science and 
Mathematics 
6% 0 Humanities 
• Social Sciences 
DManagement and Business 
O Natural Science and Mathematics 
•Applied Sciences and Technologies 
•Art and Design 
• Languages 
O Other 
Subject Area Involvement in Tacis JEPs 
Languages 
12% 
Applied Sciences and 
Technologies 
14% 
Management and 
Business 
23% Other 
2% Humanities 
9% 
Social Sciences 
40% O Humanities 
• Social Sciences 
O Management and Business 
DApplied Sciences and Technologies 
• Languages 
O Other 
-?$-
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 379 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 04 05 17 
Katalognummer : CB-CO-98-469-DA-C 
ISBN 92-78-38350-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg