DA    DA DA 
 
DA    DA  EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 12.7.2010 
SEK(2010) 835 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
  
Ledsagedokument til 
  
Forslag til  
 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅD ETS DIREKTIV …/…/EU 
 
om indskudsgarantiordninger [omarbejdning] 
  
og til  
  
RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET 
  
Revision af direktiv 94/19/EF  
om indskudsgarantiordninger 
  
KOM(2010) 368 
KOM(2010) 369 
SEK(2010) 834 
 
DA 2   DA ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN  
  
Ledsagedokument til  
  
Forslag til  
 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅD ETS DIREKTIV …/…/EU 
 
om indskudsgarantiordninger [omarbejdning] 
  
og til   
  
RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET 
  
Revision af direktiv 94/19/EF  
om indskudsgarantiordninger 
  
{KOM(2010) 368} 
{KOM(2010) 369} 
{SEK(2010) 834}  
 
DA 3   DA 1. INDLEDNING 
Ingen banker, uanset om de er sunde eller nød lidende, ligger inde med tilstrækkelige likvide 
midler til umiddelbart at kunne udbetale alle  eller en væsentlig del af kundernes indskud. 
Derfor risikerer bankerne storml øb fra indskyderne, hvis de mener,  at deres indskud er i fare, 
og forsøger at hæve dem alle samtidig. Dire ktiv 94/19/EF om indskudsgarantiordninger har 
siden 1994 sikret, at alle EU-m edlemsstaterne har et sikkerhed snet for indskydere. Hvis en 
bank lukker, sikrer inds kudsgarantiordningen udbet aling af indskydernes indskud op til et vist 
dækningsniveau. Det nuværende system for in dskudsgarantiordninger er fragmenteret: Der 
findes 40 forskellige indskudsgarantiordninge r i EU, som dækker forskellige grupper af 
indskydere og indskud med forskellige dækningsniv eauer og stille forskellige finansielle krav 
til bankerne. Desuden har ordningerne vist sig at være underfinansierede i økonomiske 
krisetider. 
Dette fragmenterede systems mangler fik Europa -Parlamentet og Rådet til at anmode om en 
omfattende revision af direktivet om indskud sgarantiordninger. De nne revision indgår i 
pakken af garantiordninger i finanssektoren, som består af indskuds-, forsikrings- og 
investorgarantiordninger. 
2. PROBLEMFORMULERING 
2.1. Forskelle med hensyn til dækn ingens størrelse og rækkevidde 
Den tilgang med minimumsharmonisering, som blev  indført med direktiv 94/19/EF, har ført 
til meget forskellige dækningsniveauer i EU (fra 50 000 EUR i viss e medlemsstater til 
103 291 EUR i Italien). På den ene side medførte ukoordinerede forhøjelser af 
dækningsniveauerne i EU under den seneste finans ielle krise, at indskyderne hurtigt flyttede 
penge til banker i lande med højere indskudsgara ntier, hvilket forringede likviditeten hos 
banker under pres. På den anden side vil indsk yderne på et fragmenteret marked i stabile 
perioder måske stadig vælge de n bedste indskudsgarantiordni ng frem for det bedste produkt, 
hvorved konkurrencen på det indre marked kan blive fordrejet. 
På nuværende tidspunkt kan medlemsstaterne undlad e at beskytte mange forskellige typer af 
indskydere . Dette er navnlig vigtigt for 20 mio. små og mellemstore virksomheder (SMV'er), 
som udgør 99,8 % af alle virksomheder i EU, og hvis tillid til systemet er af afgørende 
betydning for den finansielle stabilitet. Der er også betydelige forskelle med hensyn til 
indskudsgarantiordningernes anvendelsesområde (f.eks. hvad angår inds kud i andre valutaer 
end EU-valutaer, strukturerede produkter og gældsbeviser). Tidskrævende kontrol af 
berettigelsen til dækning kan også forsinke udbetalingen. 
2.2. Utilstrækkelige udbetalingsprocedurer og utilstrækkelig oplysning af 
indskyderne 
På nuværende tidspunkt skal indskydernes in dskud udbetales senest tre måneder efter en 
bankkonkurs. Fra ultimo 2010 forkorte s denne frist til fire til se ks uger. En sådan frist kan 
stadig medføre stormløb på bankerne, da mang e indskydere ikke har ti lstrækkelige midler til 
at betale deres normale udgifter (mad, regninger osv.) i mere end nogle få dage. 
 
DA 4   DA Vanskeligheder før og under udbe talingsprocessen (herunder ut ilstrækkelig oplysning af 
indskyderne) underminerer indskydernes tillid. I ndskyderne kan også være tøvende over for at 
sætte penge i banken i andre medlem sstater, hvis de i kke ved, hvordan 
indskudsgarantiordningerne fungerer, f.eks. med hensyn til udbetaling. 
Et andet problem er muligheden for at mo dregne indskuddet i in dskyderens forfaldne 
forpligtelser (f.eks. afdrag på realkreditlån) over for samme bank eller modkrav mod 
indskyderen (f.eks. hele realkreditlånet), hvi lket på nuværende tidsp unkt er tilladt i 22 
medlemsstater. Dette kan reducere udbetaling en under en indskudsgarantiordning eller 
bevirke, at udbetalingen bortfal der helt i ekstreme tilfælde. De tte kan medføre, at indskyderne 
løber stormløb på deres bank, fordi de ønske r at hæve deres indskud. Fastsættelse af 
forpligtelsernes størrelse og modregning i indskuddene er de suden tidskrævende og vil 
sandsynligvis forsinke udbetalingen. 
2.3. Uhensigtsmæssig finansiering af indskudsgarantiordningerne 
På nuværende tidspunkt indbeta les bankernes bidrag løbe nde og på forhånd i 21 
medlemsstater, mens bankerne i seks andre medl emsstater først indbetaler deres bidrag efter 
en konkurs. Indskudsgarantiordning erne råder maksimalt over midler i størrelsesordenen 27 
mio. til 8,1 mia. EUR, mens de indskud i EU, so m er dækket, beløber si g til ca. 5,7 bio. EUR. 
Som følge heraf er visse inds kudsgarantiordninger underfinansier ede og ville ikke kunne klare 
blot en mellemstor banks konkurs. Hvis in dskudsgarantiordningerne ikke råder over 
tilstrækkelige midler, vil indskyderne muligvis m odtage deres udbetaling med stor forsinkelse 
eller slet ikke. 
Det er meget konjunkturforstærkende, hvi s der udelukkende anvendes efterfølgende 
finansiering, da det trækker likviditet ud af ba nkerne, når de er under pres, hvilket kan have 
negative følger for økonomien (begrænsning af  bankernes kreditudbud). Banker, som ikke 
indbetaler bidrag på forhånd, kan desuden skabe et  afkast af disse midler , og de har således en 
konkurrencemæssig fordel over for deres konkurrent er i medlemsstater, hvor der på forhånd 
skal indbetales bidrag ti l indskudsgarantiordninger. 
Desuden tages der ikke hensyn til de risici, so m bankerne løber, ved beregningen af bidrag. 
Banker, som ikke er tilbøjelige til at løbe risici, kan opfatte dette  som en konkurrencemæssig 
ulempe, hvilket kan have negative virkninger for deres risikostyring. Dette kan også gøre det 
finansielle system mere sårbar t og føre til advers selektion. 
2.4. Begrænset grænseoverskridende sama rbejde om indskudsgarantiordninger 
Fragmenteringen i EU fører til en ujævn fordeling af risicien e, hvilket indebærer, at en 
indskudsgarantiordning med færre ressourcer vil blive ramt hårdere af en bankkonkurs end en 
indskudsgarantiordning med flere ressourcer; denne situation fo rværres af, at der ikke er 
solidaritet mellem ordningerne. Skatteyderne vil således skulle bære byrden, hvis en 
indskudsgarantiordning har utilstr ækkelige finansielle ressourcer. 
Banktilsynene beslutter normalt, om en bank bø r reddes, eller om indskudsgarantiordningen 
skal anvendes. Fragmenteringen af inds kudsgarantiordningerne giver således ikke 
banktilsynene noget incitament t il at finde en løsning, der er til fordel for alle en 
bankkoncerns indskydere, eller til at tage hens yn til de potentielle virkninger for den 
finansielle stabilitet i alle de involverede medlemsstater. 
 
DA 5   DA 2.5. Begrænsede beføjelser und er indskudsgarantiordningerne 
Beføjelserne til at styre bankkr iser er delt mellem forskellig e nationale myndigheder (tilsyn, 
centralbanker, regeringer , retslige myndigheder og - i 11 medlemsstater - 
indskudsgarantiordningerne) og er forskellige al t afhængigt af det nationale system. Dette 
betyder, at grænseoverskridende banksaneringer  er ineffektive. De midler, der udbetales under 
en indskudsgarantiordning, der har beføjelser til at gennemføre banks aneringer, er ikke 
øremærkede og kan anvendes til banksanering. Dette kan hindre, at de anvendes til deres 
primære formål, som er at sikre en hurtig udb etaling af indskud i ti lfælde af en bankkonkurs. 
Gensidige og frivillige indskudsgarantiordninger er på nuværende tidspunkt ikke omfattet af 
direktivets bestemmelser. Indskyderne kan ikke gøre krav gældende mod sådanne ordninger, 
hvilket kan gøre dem sårbare, hvis ordn ingerne ikke kan kl are en konkurs, og den 
konkursramte bank ikke er medlem af indskudsgara ntiordning, der er omfattet af direktivet. 
3. NÆRHED 
Kun med foranstaltninger på EU-plan er det mulig t at sikre, at banker, som opererer i mere 
end en medlemsstat, er genstand for samme krav til indskudsgarantiordninger, og på den måde garantere lige vilkår, undgå unødvendige ov erensstemmelsesomkostninger i forbindelse 
med aktiviteter på tværs af grænserne og sålede s fremme yderligere integration på det indre 
marked. Medlemsstaterne kan ikke opnå harmonisering inden for mange områder (f.eks. 
dækning, udbetaling og finansiering) alene, fo rdi det kræver harmonisering af de mange 
forskellige regler i de forskellige nationale re tssystemer, og dette kan derfor lettere opnås på 
EU-plan. Dette anerkendes i direkt iverne om indskudsgarantiordninger
1. 
4. MÅLSÆTNINGER 
De overordnede målsætninger i direktivet er at  opretholde den finansie lle stabilitet ved at 
forhindre stormløb på bankerne og beskytte in dskydernes formue. Principperne for det indre 
marked, herunder sikring af ensartede vilkår fo r bankerne i EU, skal desuden opretholdes, og 
bankernes frihed til at vælge, om de ønsker at  operere direkte i en anden medlemsstat eller 
etablere afdelinger eller datterselskab er, skal der heller ikke rokkes ved. 
5. FORETRUKNE  POLITISKE  VALGMULIGHEDER  OG  DERES  
FORVENTEDE  VIRKNINGER 
Da minimumsharmonisering har vist sig at være  et ineffektivt redskab til beskyttelse af 
indskydernes formue og uforeneligt med traktatens målsætning om et indre marked, der fungerer effektivt, er tilga ngen med maksimal harmonisering blevet valgt for at skabe 
ensartede vilkår for alle medlemsstaterne. 
5.1. Dækningens størrelse og rækkevidde 
Hvis man vælger at bevare og anvende den nuvæ rende tilgang med et fast dækningsniveau på 
100 000 EUR i alle medlemsstaterne fra ulti mo 2010 frem for at sænke eller forhøje 
                                                
 
1 Jf. betragtning 17 i direktiv 2009/14/EF og betragtninger (ikke nummereret) i direktiv 94/19/EF. 
 
DA 6   DA dækningsniveauet, vil det indebære  betydelige fremskridt i form  af forbedret beskyttelse af 
indskuddene, uden at det indebærer en urime lig stigning i omkostningerne for banker og 
indskydere. Set i forhold til perioden forud for kr isen vil det øge andelen af dækkede indskud 
fra 61 % til 72 % af de berettigede indskud, og antallet af indskud, der er fuldstændigt 
dækkede, vil stige fra 89 % til 95 % af de berett igede indskud. Det ser ud til, at et niveau på 
100 000 EUR er den optimale løsning; de fordel e med hensyn til omkostningseffektiviteten, 
som indførelse af et dækningsniveau på ove r 100 000 EUR medfører, er meget begrænsede.  
Hvis der ønskes en passende dækning i forbindelse med visse sp ecifikke begivenheder i livet 
og der tages hensyn til de nuværende huspriser, ka n det dog være berettiget at overveje et 
højere dækningsniveau for de så kaldte midlertidigt forhøj ede kontosaldi, som skyldes 
forskellige specifikke begivenheder i livet og ejendomshandler. Samtidig kan undtagelser fra 
det faste dækningsniveau dog være en hindring for effektive og rettidige udbetalinger. Det 
kan også have virkninger for det indre mark ed, hvis indskyderne vælger den bank, som har 
den bedste indskudsgaranti, frem for den beds te bank. Denne risiko kunne nedsættes, hvis 
dækningen af sådanne indskud begrænses til en bestemt periode. 
Hvad angår indskydernes berettigelse, har fuld  harmonisering af dækningens rækkevidde vist 
sig at være den mest effektive løsning, når der skal skabes en sartede vilkår for alle. Hvis 
finansieringsinstitutioner udel ukkes fra dækningen, tages der hensyn til deres begrænsede 
betydning i denne sammenhæng. Udelukke lse af myndigheder synes at være 
omkostningseffektivt, da de har let adgang til andre finansielle ressourcer. Dækning af 
indskud fra alle virksomheder ( dvs. både de restere nde 1,3 % af virksomhed erne, som ikke er 
dækket på nuværende tidspunkt, og de små virksomheder og mikrovirksomheder, som er dækket på nuværende tidspunkt og udgør 98,7 % af virksomhederne i EU) ville også medføre 
betydelige ressourcebesparelser  og reducere tidsforbruget ti l kontrol af virksomhedernes 
størrelse i forbindelse med udbetalingspr ocedurerne. Det vill e således fremskynde 
udbetalingen betragteligt og øge indskydernes tillid til indskuds garantiordningerne. 
Indskud i andre valutaer end EU-valutaer bør være dækket af indskudsgarantiordninger – i 
modsætning til gældsbeviser og strukturerede produkter, som ikke tilbagebetales fuldt ud. 
Således undgås det at favorisere banker, so m er obligationsudstedere, i forhold til 
obligationsudstedere, som ikke er banker. De t ville også reducere udbetalingsfristen og de 
administrative omkostninger til kontrol af berett igelsen, samtidig med at bankernes bidrag til 
indskudsgarantiordningerne kun øges i beskedent omfang. 
5.2. Udbetalingsfrister og -procedurer samt oplysning af indskyderne 
For at bevare indskydernes ti llid og undgå stormløb på bankerne skal udbetalingsfristen 
afkortes betragteligt – helst til syv kalenderdag e (efter en overgangsperiode). En sådan kort 
udbetalingsfrist er kun realistisk, hvis en række be tingelser opfyldes, dvs. at der indføres en 
række forpligtelser for tilsynene  (inddragelse af indskudsgaran tiordningerne på et tidligt 
tidspunkt ved at gøre det obligatorisk at underrette dem, hvis der er sandsynlighed for en bankkonkurs), indskudsgarantiordningerne (de an svarlige for indskudsgarantiordningerne 
tager selv initiativ til at foretage udbetalinger uden at ve nte på en anmodning fra indskyderne) 
og bankerne (øremærkning af berettigede inds kud og indblik i den enkelte kundes forhold). 
Sidstnævnte vil indebære administrative enga ngsomkostninger på EU-plan på ca. 1,2 mia. 
EUR om året i fem år. Disse vil blive mere e nd opvejet af øget tillid fra indskydernes side, 
hvilket vil mindske sandsynligheden for stor mløb på bankerne og bidrage til finansiel 
stabilitet. Hvis berettigelseskriterierne fo renkles radikalt, vil disse omkostninger blive 
mindsket betragteligt.  
 
DA 7   DA Hvad angår udbetalingsprocedurerne, vil afskaffels e af modregning bidrage til at forhindre, at 
indskydere med stor gæld løber stormløb mod de res banker. Det vil også være effektivt med 
hensyn til at forhindre fo rsinkelser af udbetalingen. 
Kun indskydere, som har modtaget fyldestgør ende oplysninger om centrale aspekter af 
indskudsbeskyttelsen (dækningens stør relse og rækkevidde, udbetalingsfristen, 
kontaktoplysninger vedrørende indskudsgarantiordningen), kan have tillid til indskudsgarantiordningen. Dette skal sikres ved hjælp af en standardtekst, som påtegnes af 
indskyderen, før pengene sættes i banken, og en obligatorisk henvisning til den pågældende indskudsgarantiordning i kontoudtog og reklam er, hvis et produkt er omfattet af en 
indskudsgarantiordning. De omkostninger, so m dette indebærer, anses for at være 
ubetydelige. 
Regelmæssig offentliggørelse af oplysning er om indskudsgarantiordningen (f.eks. 
forudgående midler, efterfølgende  kapacitet og resultater af løbe nde krisesimulationer (stress 
testing)) vil sikre gennemsigtighed og tr oværdighed uden betydelige omkostninger. 
5.3. Finansieringsmekanismer og -niveauer 
Forudgående finansiering er meget mere ef fektiv på grund af den konjunkturudjævnende 
effekt (bankerne skal afholde de største omkostninger, mens de t går godt) og bør være 
fremherskende (f.eks. 75 % af de samlede midl er) og støttes med midl er, der skal opkræves 
efterfølgende om nødvendigt (f.eks . 25 % af midlerne). Det bør væ re tilladt at optage lån til 
indskudsgarantiordningerne, men dette aspe kt skal ikke nødvendigvis harmoniseres.  
Fastsættelse af et målniveau for indskudsgarantio rdningernes midler vil sikre, at ordningerne 
er troværdige og kan klare en mellemstor ba nks konkurs. Det mest omkostningseffektive 
målniveau for de samlede midler, der placeres i indskudsgarantiordninger, vil være 2 % af de 
berettigede indskud. Et mål, som skal  nås inden for 10 år. Derefter vil 
indskudsgarantiordningerne i EU være langt bedre finansieret, end de er i dag. Der skal på 
forhånd indbetales bidrag i størrelsesordenen 150 mia. EUR, og der kan efterfølgende om 
nødvendigt anmodes om yderligere 50 mia. EUR (hvilket skal sammenlignes med, at der i 
2008 (på forhånd og efterfølgende) blev indbetalt i alt 23 mia. EUR i bidrag. Det vil kræve, at bankernes bidrag til indskudsgarantiordningerne fi re- eller femdobles i forhold til i dag, og vil 
indebære, at bankernes fortjeneste mindskes me d ca. 2,5 % alt andet lige.  For indskyderne vil 
det medføre, at renten på indestående minds kes med maksimalt 0,1 %, eller at gebyrerne i 
forbindelse med anfordringskonti øges med under 7 EUR om året pr. konto. Dette scenarie vil 
være mere omkostningseffektivt end de andre scen arier, der er blevet an alyseret, da et meget 
højere målniveau (tilstrækkeligt til at dække en k onkurs hos en af de 10 st ørste banker i en af 
medlemsstaterne) sandsynligvis vil medføre et fa ld i bankernes fortjeneste på 30 % (eller 
endog over 40 % i en krisesituation) . Det vil også være en mere effektiv valgmulighed, da et 
lavere målniveau (baseret på de gennemsnitlige udbetalinger under indskudsgarantiordningerne) vil indebære, at  ordningerne ikke kan dække en mellemstor 
banks konkurs. 
En mere harmoniseret tilgang til fastlægg else af bankernes bidrag, som omfatter 
risikobaserede faktorer, vil bidrag e til, at der i højere grad ta ges hensyn de enkelte bankers 
risikoprofiler, og give et incitament til anvendelse af en mindre risikobetonet 
forretningsmodel. Udvikling af  et sæt kerneindikatorer, som er obligatoriske for alle 
medlemsstater, og et andet sæt frivillige suppler ende indikatorer vil indebære, at en sådan 
harmonisering indføres gradvist, og at pludselige tilpasningsomkostninger undgås. 
 
DA 8   DA 5.4. Beføjelser under indskudsgarantiordningerne 
Hvis man på (omkostnings)effektiv vis vil sikre,  at indskudsgarantiord ningernes midler ikke 
anvendes til banksaneringsforanstaltninger, som er til fordel for kreditorer uden sikring, kan 
det kræves, at indskudsgarantiordningernes  midler hovedsageligt skal anvendes til 
udbetalinger til indskyderne. Hvis indskyd erne skal kunne udnytte fordelene ved 
banksaneringsforanstaltninger (f.eks. overførse l af indskud til en sund bank), ville det dog 
være effektivt at tillade, at den del af indskudsgarantiordninge rnes midler, som ville have 
været nødvendig for udbetale de dækkede indskud, anvendes til sanering. Desuden kunne 
medlemsstaterne i begrænset omfang tillade indskudsgarantiordningerne at anvende deres 
finansielle midler til at undgå bankkonkurser, ude n at de er begrænset til blot at kunne 
finansiere overførsel af indskud. Hvis indskuds garantiordningerne skal have endnu flere 
beføjelser, dvs. ikke blot banksanering, men ogs å foranstaltninger til ti dlig indgriben (f.eks. 
rekapitalisering, likviditet sstøtte, garantier osv.), skal de og så have tilstrækkelige midler til 
rådighed. Dette skyldes, at banks anering er et alternativ til udbetaling, mens tidlig indgriben 
ikke forhindrer udbetaling senere hen i alle  tilfælde. For at undgå situationer, hvor 
indskudsgarantiordningernes midl er anvendes til finansiering af  en foranstaltning til tidlig 
indgriben, som ellers ville være ineffektiv, kunne en sådan anvendelse være underlagt særlige 
begrænsninger. 
En mere effektiv løsning vill e være, at øremærke indskudsgara ntiordningernes midler, således 
at de ikke kan anvendes til andre formål end udbetalinger, og at  kræve, at alle 
indskudsgarantiordninger skal have tilstrækkelige midler til dette formål. Denne løsning vil 
dog ikke være omkostningseffektiv. Den vil koste bankerne 121-352 mia. EUR, og det står 
ikke klart, om der vil blive kompenseret fo r disse omkostninger i form af øget tillid fra 
indskydernes side og finansiel stabilitet.  Denne valgmulighed synes desuden at være 
uforenelig med Kommissionens igangv ærende indsats for at give alle 
indskudsgarantiordninger beføjelser til at gennemføre banksaneringer.  
Integration af gensidige og friv illige garantiordninge r under en indskudsgarantiordning vil på 
effektiv vis sikre, at inds kydere, der er omfattet af såda nne ordninger, har de samme 
rettigheder og samme tillid som andre indskyder e. Det skønnes, at bankernes omkostninger 
vil blive opvejet af fordelene ved en forøgelse af indskydernes tillid. 
5.5. Grænseoverskridende samarbejde mell em indskudsgarantiordninger og en EU-
dækkende indskudsgarantiordning 
For at lette udbetalingen i grænseover skridende sager bør værtslandets 
indskudsgarantiordning fungere som kvikskranke  for kunder, der har indskud i bankafdelinger 
i en anden medlemsstat. De skal stille oplysninger til rådighed for indskyderne på 
værtslandets sprog. Værtslandets indskudsga rantiordning bør fungere som postboks og 
udbetalende myndighed for hjemlandets indskudsgarantiordning. Førstnævntes 
administrationsomkostninger vil være marginal e set i forhold til den øgede tillid blandt 
indskyderne. 
En anden mulighed for at forbedre det grænseoverskridende samarbejde mellem 
indskudsgarantiordninger (et "EU-system af i ndskudsgarantiordninger") er at etablere et 
netværk og at indføre et gensidigt låneinstrument. De tte vil medføre, at en 
indskudsgarantiordning kan låne penge af de andre ordninger,  hvis den pågældende ordnings 
finansielle kapacitet ikke er tilstrækkelig. Hvis der skal afsæ ttes yderligere 0,5 % af de 
berettigede indskud til låneordningen (dvs. et beløb svarende til de under afsnit 5.3 
 
DA 9   DA omhandlede efterfølgende bidrag – en fjerdedel af 2 %), vil a lle indskudsgarantiordningerne 
kun skulle udlåne 0,08 % af de  berettigede indskud, dvs. ca.  en femogtyvendedel af 
målniveauet for deres midler. Dette er effektivt. 
Dette kunne betragtes som første skridt i retn ing af etablering af en enkelt EU-dækkende 
indskudsgarantiordning i fremtiden, som kan reducere administrationsomkostningerne med ca. 40 mio. EUR om året. Økonomisk set synes de nne løsning at være den mest effektive 
reaktion på fragmenteringen af indskudsgarantio rdningerne, men der er  en række juridiske 
spørgsmål, som skal undersøges nærmer e. Etableringen af en EU-dækkende 
indskudsgarantiordning er et lang sigtet projekt, og der bør i de n forbindelse tages hensyn til 
udviklingen inden for den nye tilsynsstr uktur i EU og inden for banksanering. 
5.6. Overordnede virkninger for de berørte parter 
Den største fordel ved ovennævnte politiske va lgmuligheder er, at indskydernes tillid 
forventes at blive forbedret væsentlig gennem et højere dækn ingsniveau, hurtigere udbetaling, 
sund finansiering af indskudsgara ntiordningerne osv. Det vil me dføre, at indskyderne har 
tillid til, at deres i ndskud er sikre, og at de kan få udbetalt op til 100 000 EUR, hvis deres 
bank går konkurs. Det vil naturligvi s indebære, at bankerne skal i ndbetale et betydeligt større 
bidrag, hvilket så vil mindske deres drifts overskud, men dette er en forudsætning for 
etablering af indskudsgarantiordninger med tils trækkelige midler. De foretrukne politiske 
valgmuligheders samlede virkninger for bankerne, hvad angår dækningens størrelse og rækkevidde, den harmoniserede tilgang til fi nansiering af indskudsgarantiordninger og 
hurtigere udbetalinger, vil være som følger: et gennemsnitligt fald i bankernes driftsoverskud på 4 % på EU-plan i de første fem år og et fald på 2,5 % i de resterende fem år (eller 
henholdsvis 7,5 % og 6 % i en krisesituation, hvor  der også efterfølgende opkræves bidrag). 
Visse banker vil måske forsøge at vælte disse omkostninger over på indskyderne, men selv i 
værste fald (hvor det antages, at alle ba nkernes omkostninger væltes over på indskyderne, 
hvilket er ret usandsynligt i et  konkurrencepræget miljø) bør de samlede virkninger i de ti år 
ikke indebære et fald på over 0,1 % i renten på opsparingskonti eller en stigning i gebyrerne i 
forbindelse med anfordringskonti på mere end ca.  7 EUR om året pr. konto (eller 10-12 EUR i 
en krisesituation).  Indskyderne vil nyde godt af øget konku rrence som følge af ensartede 
vilkår, og alle berørte parter vil nyde godt af den overordnede finansielle stabilitet, som den 
foreslåede reform af indskudsgarantio rdningerne forventes at bidrage til.  
6. OVERVÅGNING
 OG  EVALUERING 
Gennemførelsen af ny EU-lovgivning om indsku dsgarantiordninger vil blive overvåget under 
traktaten. Da bankkonkurser er uforudsigelige, kan indskudsga rantiordningers effektivitet 
ikke overvåges løbende på grundlag af håndt eringen af faktiske bankkonkurser. Løbende 
krisesimulationer for indskudsgarantiordningerne vil dog vise, om de – i det mindste under et 
øvelsesscenarie – kan opfylde de lovgivningsmæssige krav. Dette kunne gøres inden for 
rammerne af en faglig evaluering (peer revi ew), der gennemføres af European Forum of 
Deposit Insurers (EFDI) og den foresl åede europæiske bankmyndighed (EBA)2. 
                                                 
2 Jf. KOM(2009) 501.