Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EØF) nr. 1911/91 om anvendelse af fællesskabsretten på De Kanariske Øer"

(2001/C 139/17)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 21. februar 2001 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede at overdrage det forberedende arbejde til Margarita López Almendáriz som hovedordfører.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 379. plenarforsamling af 28. februar-1. marts 2001, mødet den 1. marts 2001, følgende udtalelse med 66 stemmer for og 1 imod.

1. Indledning

1.1. Kommissionen har fremlagt et forslag til en ny rådsforordning om ændring af forordning (EØF) nr. 1911/91 om anvendelse af fællesskabsretten på De Kanariske Øer(1).

1.2. I overensstemmelse med artikel 5 og 6 i Rådets forordning (EØF) nr. 1911/91 af 26. juni 1991 om anvendelse af fællesskabsretten på De Kanariske Øer udløber overgangsperioden for indførelse af den fælles toldtarif og den overgangsperiode, i hvilken de spanske myndigheder fik tilladelse til at opkræve en afgift på produktion og import (APIM) på alle produkter, der blev indført til eller fremstillet på De Kanariske Øer, den 31. december 2000.

1.3. I oktober og november 2000 anmodede de spanske myndigheder om, at overgangsperioderne og de foranstaltninger, der blev indført i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1911/91, forlænges.

1.4. Anmodningen indeholdt dokumentation, som syntes at vise, at selv om den økonomiske situation på De Kanariske Øer er forbedret siden overgangsperioden, ville en fuld integration af regionen føre til en nedgang i den industrielle og kommercielle aktivitet og i beskæftigelsen i de forskellige berørte sektorer.

1.5. I den korte periode, der var til rådighed, var det imidlertid ikke muligt at afgøre, hvilken virkning det ville have på De Kanariske Øers økonomiske og sociale situation, hvis de eksisterende foranstaltninger ophæves eller ændres.

1.6. Det er derfor hensigtsmæssigt at forlænge overgangsperioderne med et år for at sikre de erhvervsdrivende en vis kontinuitet i den retstilstand, der påvirker deres erhvervsvirksomhed. Denne forlængelse giver også de parter, der er involveret i beslutningsprocessen, tilstrækkeligt med tid til at finde en tilfredsstillende løsning for Spanien og De Kanariske Øer, hvorved der tages hensyn til målene i traktatens artikel 299, stk. 2.

1.7. Nærværende ændringsforslag kræver enstemmighed i Ministerrådet, jf. artikel 25, stk. 4, i akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse, som er forslagets retsgrundlag.

2. Særlige bestemmelser, der finder anvendelse på De Kanariske Øer: deres gradvise og særlige integrering

2.1. De Kanariske Øer blev en del af EU med Spaniens tiltræden i 1986.

2.2. I akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltræden anerkendes øernes særlige og vanskelige sociale og økonomiske situation(2). I erkendelse af de særlige vanskeligheder blev De Kanariske Øer oprindeligt udelukket fra Fællesskabets toldområde og den fælles handelspolitik samt fra den fælles landbrugs- og fiskeripolitik.

2.3. I medfør af artikel 25, stk. 4, nr. 2, i akten vedrørende Spaniens tiltræden tilkommer det Rådet, på Spaniens anmodning og med enstemmighed, samt på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet, at træffe beslutning om at integrere De Kanariske Øer i Fællesskabets toldområde og fastlægge passende tiltag med henblik på at udvide fællesskabsrettens gældende bestemmelser til disse øer. Den 7. marts 1990 forelagde Spanien en anmodning desangående under henvisning til den nævnte artikel.

2.4. Integreringen af De Kanariske Øer i alle Fællesskabets politikker må ske gradvis i løbet af en passende overgangsperiode, og den må ikke berøre de særforanstaltninger, der er indført på grund af de særlige forhold, der gør sig gældende for De Kanariske Øer som følge af deres afsides beliggenhed og økarakter, eller deres traditionelle økonomiske og beskatningsmæssige stilling. På den baggrund vedtog Rådet den 26. juni 1991 forordning (EØF) nr. 1911/91 om anvendelse af fællesskabsretten på De Kanariske Øer.

2.5. I henhold til forordning 1911/91 skal de nævnte særforanstaltninger udformes i et særligt program for De Kanariske Øer som følge af deres afsides beliggenhed og økarakter (Rådets afgørelse om indførelse af et særligt program for De Kanariske Øer som følge af deres afsides beliggenhed og økarakter [POSEICAN) (91/314/EØF)].

2.6. Siden da, men forud for indføjelsen i EF-traktaten af artikel 299, stk. 2, om anerkendelse af den særlige situation, som gør sig gældende i regionerne i den yderste periferi, og det nødvendige i at vedtage særforanstaltninger, er der vedtaget en lang række EF-bestemmelser til imødegåelse af De Kanariske Øers specifikke problemer.

2.7. Artikel 299, stk. 2, i Amsterdam-traktaten rummer særlige bestemmelser for traktatens anvendelse på de franske oversøiske departementer, Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer. Artiklen fastsætter, at Rådet efter høring af Parlamentet skal vedtage særlige foranstaltninger, der specielt sigter på at fastlægge betingelserne for traktatens anvendelse på de nævnte regioner, under hensyntagen til den strukturelle sociale og økonomiske situation, som den fremstår på baggrund af deres fjerne beliggenhed, deres status som øsamfund, deres lille areal, deres vanskelige topografiske og klimatiske forhold samt deres økonomiske afhængighed af nogle få produkter. I disse specifikke foranstaltninger skal der tages højde for told- og handelspolitik, finanspolitik, frizoner, landbrugs- og fiskeripolitik, betingelserne for levering af råvarer og nødvendige forbrugsvarer, statsstøtte samt betingelser for adgang til strukturfondene og Fællesskabets horisontale programmer.

2.8. For at fastslå rækkevidden af EF-traktatens artikel 299, stk. 2, vedtog Kommissionen den 14. marts 2000 en rapport om de særlige foranstaltninger, som skal finde anvendelse.

3. APIM-afgiften (den såkaldte arbitrio-afgift på produktion og import)

3.1. Rådets forordning (EØF) nr. 1911/91 af 26. juni 1991 fastsætter i artikel 5, stk. 1, at den såkaldte arbitrio-afgift på produktion og import (APIM), som gradvis nedsættes fra den 31. december 1996 i henhold til samme artikels stk. 2, og Kommissionens afgørelse nr. 96/34/EF af 20. december 1995(3), er begrænset til et tidsrum, som udløber den 31. december 2000.

3.2. Ved Rådets forordning (EF) nr. 2674/1999 af 13. december 1999 om ændring af forordning (EØF) nr. 1911/91(4) suspenderes afviklingen af afgiften fra den 1. januar til den 30. juni 2000 for visse følsomme produkter i sektorer, hvor afviklingen af afgiften kan medføre, at de pågældende sektorer stort set forsvinder.

3.3. I Kommissionens rapport af 14. marts 2000 påpeges det, at traktatens artikel 299, stk. 2, tillader særlige skattemæssige foranstaltninger for regionerne i den yderste periferi, så længe anmodningerne herom er begrundet i disse regioners handicap. De fremtidige skatteregler for de fjerntliggende regioner skal endvidere planlægges på grundlag af anmodninger fremsendt af de berørte medlemsstater. Man bør i hvert enkelt tilfælde søge at finde frem til de instrumenter, der bedst kan opfylde målsætningerne om at fremme regionaludviklingen og støtte disse regioner, herunder skattemæssige undtagelsesforanstaltninger, som i givet fald endog kan være af længere varighed.

3.4. I sit memorandum til Kommissionen af 23. november 1999 foreslår Spanien indførelsen af en neutral skat, der tager højde for nødvendigheden af at bringe vareproduktionen på De Kanariske Øer op på et vist udviklingsniveau.

3.5. Spanien fremsendte ved skrivelse af 25. juli 2000 til Kommissionens tjenestegrene en række oplysninger, der omfattede socioøkonomiske data om situationen på De Kanariske Øer og beskrivelsen af en ny afgift kaldet "Arbitrio sobre los Importaciones y Entregas de Mercancias en las islas Canarias (AIEM)" (afgift på import og levering af varer til De Kanariske Øer). Denne afgift skulle sikre gennemførelse af EF-traktatens artikel 299, stk. 2, og erstatte APIM-ordningen, som udløber den 31. december 2000. Den 25. oktober 2000 supplerede Spanien de fremsendte oplysninger med en meddelelse om de satser, der skulle anvendes for den nye afgift. På dette grundlag er Kommissionen begyndt at behandle og evaluere de fremsendte data. Ved evalueringen skal det blandt andet undersøges, hvilke virkninger de skattemæssige foranstaltninger vil få på følsomme produkter i de mest sårbare sektorer. Ved undersøgelsen vil der blive taget hensyn til kriterierne om nødvendighed, proportionalitet og foranstaltningernes specielle karakter med henblik på at fastslå, hvilke særforanstaltninger der bedst vil kunne udjævne de handicap, der er omtalt i EF-traktatens artikel 299, stk. 2.

3.6. Da det var nødvendigt at analysere det spanske forslag nærmere, anmodede de spanske myndigheder ved skrivelse af 31. oktober 2000 om en forlængelse af den overgangsperiode, der er fastsat i artikel 5 i forordning (EØF) nr. 1911/91.

Forlængelsen er påkrævet for at undgå at bringe de eksisterende økonomiske aktiviteter på De Kanariske Øer i fare og for at sikre den nødvendige overgang til det nye skattesystem, der vil blive indført på De Kanariske Øer til gennemførelse af ovennævnte artikel 299, stk. 2.

3.7. Kommissionen har i den nævnte rapport af 14. marts 2000 påtaget sig at undgå enhver diskontinuitet mellem de eksisterende og de nye foranstaltninger. Det er derfor nødvendigt i år 2001 at bevare de satser og fritagelser, der anvendes i forbindelse med den såkaldte APIM-afgift, på det niveau, som de har nået den 31. december 2000.

4. Toldsuspensioner

4.1. Rådets forordning (EØF) nr. 3621/92 af 14. december 1992 om midlertidig suspension af de autonome satser i Den Fælles Toldtarif ved indførsel af visse fiskeriprodukter til De Kanariske Øer og Rådet forordning (EØF) nr. 527/96 af 25. marts 1996 om midlertidig suspension af de autonome satser i Den Fælles Toldtarif, som gradvist indfører satserne i Den Fælles Toldtarif ved import af visse industrivarer til De Kanariske Øer, udløber den 31. december 2000. Begge forordninger er baseret på den overgangsperiode, som er fastsat i artikel 6, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1911/91.

4.2. I oktober og november 2000 forelagde de spanske myndigheder en anmodning om at bevare suspensionerne for De Kanariske Øer ud over år 2000, ledsaget af dokumentation herfor.

4.3. For at efterkomme de spanske myndigheders anmodning og ud fra den betragtning, at der ikke har været tid nok til at vurdere den forelagte dokumentation og afgøre, om det er berettiget at bibeholde foranstaltningerne, forekommer det at være passende at forlænge anvendelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 3621/92 og (EF) nr. 527/96 til den 31. december 2001, idet sigtet er at sikre kontinuitet.

4.4. For at kunne forlænge de to forordninger er det juridisk set nødvendigt at foretage en forudgående ændring af artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1911/91, således at overgangsperioden forlænges.

5. Konklusioner og anbefalinger

5.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg bifalder, at det hermed har lejlighed til at knytte kommentarer til den foreslåede ændring af forordning (EØF) nr. 1911/91 om anvendelse af fællesskabsretten på De Kanariske Øer.

5.2. ØSU anerkender endnu en gang, at der skal tages særligt hensyn til de mest afsides beliggende regioner i Den Europæiske Union i forbindelse med gennemførelsen af EU's forskellige politikker.

5.3. Tal for de seneste år viser, at De Kanariske Øers økonomiske stilling er blevet forbedret både absolut og relativt. Dog bør der tages hensyn til den strukturelle og vedvarende karakter af de handicap, som De Kanariske Øer og de øvrige regioner i den yderste periferi lider under, hvorfor det er nødvendigt at videreføre bestræbelserne på at konsolidere den særlige ordning, som skal gælde for disse regioner og sætte dem i stand til at deltage på lige fod i det Fællesskab, som de hører med til.

5.4. ØSU bifalder derfor Kommissionens tilsagn om sammen med de spanske myndigheder at undersøge konsekvenserne af en suspension af de eksisterende foranstaltninger.

5.5. Ihukommende, at Kommissionen har givet tilsagn om at undgå en suspension af de eksisterende foranstaltninger for ikke at bringe den eksisterende erhvervsaktivitet på De Kanariske Øer i fare, henstiller ØSU til Kommissionen, at den, af hensyn til større retssikkerhed, i den forlængede overgangsordning præciserer, hvilke APIM-afgiftssatser der skal gælde for 2001; satserne bør være de samme som dem, der gjaldt pr. 31. december 2000.

5.6. ØSU gør opmærksom på, at APIM-afgiftssatserne i dag ligger på mellem 0 og 15, sammenlignet med de oprindelige satser på mellem 0,1 og 5. Dette niveau er for lavt og svarer ikke til målet om at beskytte de følsomme sektorer i De Kanariske Øers økonomi, som var det oprindelige sigte. Derfor finder ØSU, at det haster med at få vedtaget et alternativ til afvikling og fuldstændig ophævelse heraf.

5.7. ØSU sætter sin lid til, at samrådet mellem Kommissionen og de spanske myndigheder både om den nye AIEM-afgiftssats og om fastholdelse af toldsuspensionerne for De Kanariske Øer ud over år 2000 vil udvikle sig i positiv retning og snarest gøre det muligt at vedtage begge foranstaltninger, hvis begrundelse og berettigelse klart kan genfindes i EF-traktatens nye artikel 299, stk. 2.

5.8. ØSU accepterer derfor begrundelsen for at ændre forordning (EØF) nr. 1911/91, således at overgangsperioden i denne forordning forlænges med et år.

Bruxelles, den 1. marts 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EFT L 171 af 29.6.1991, s. 1.

(2) Tiltrædelsesakten, Protokol nr. 2.

(3) EFT L 10 af 13.1.1996, s. 38.

(4) EFT L 326 af 18.12.1999, s. 3.