25. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 187/9 
REVISIONSRETTEN 
Udtalelse  fra  Revisionsretten  om  forslag  til Rådets  forordning  om  foranstaltninger,  som 
skal træffes  i tilfælde  af uregelmæssigheder  vedrørende  de i afgørelsen  af 21.  april  1970 
fastsatte  egne  indtægter,  samt  om  indførelse  af en ordning  for  underretning  af Kommis-
sionen  om sådanne  uregelmæssigheder 
REVISIONSRETTEN  FOR  DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  209  i EØF-traktaten  og 
artikel  183  i Euratom-traktaten, 
under  henvisning  til den  i punkt  12.23  i kapitel  12 i 1. 
del af Revisionsrettens  årsberetning  for  1977  inde-
holdte  henstilling,  at Kommissionen  stræber  efter  at 
finde  veje  til at fremme  udvekslingen  af oplysninger 
og gensidig  bistand  for  at forbedre  tilsynet  med  egne 
indtægter,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
En hurtig  vedtagelse  og  gennemførelse  af den  af 
Kommissionen  nu foreslåede  forordning  skulle  forøge 
Fællesskabets  effektivitet  ved  bekæmpelsen  af uregel-
mæssigheder  vedrørende  egne  indtægter; 
det er imidlertid  ønskeligt,  at der  gives  en definition 
af de  uregelmæssigheder,  hvorom  der  skal  gives 
underretning  i henhold  til denne  forordning  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
Artikel  4 
1. Retten  henleder  opmærksomheden  på,  at denne 
artikel  på  ingen  måde  kan  begrænse  dens  ret  i 
henhold  til traktaterne  til at få adgang  til alle  oplys-
ninger  og  dokumenter,  der  med  hjemmel  i denne 
forordning  er udvekslet  mellem  de nationale  myndig-
heder  og Kommissionen. 
Artikel  5 og 7 
2. Udkastet  til forordning  indeholder  ikke  nogen 
definition  af de uregelmæssigheder,  der  skal  indbe-rettes  inden  for  området  told  og  landbrugsafgifter. 
Der er heller  ikke  givet  nogen  definition  som  sådan  af 
uregelmæssigheder,  der  vedrører  egne  indtægter  af 
merværdiafgift,  om  end  der  i artikel  7, stk.  2, er 
nævnt  nogle  eksempler  på »overtrædelser«. 
3. Det  er væsentligt,  at der  gives  oplysning  om, 
hvad  man  har  tænkt  sig,  at udtrykket  »uregelmæssig-
heder«  skal  dække,  for  at sikre  overensstemmelse 
mellem  og mulighed  for  at kunne  sammenholde  de 
oplysninger,  der  skal  fremsendes  af medlemsstaterne. 
Dette  er af betydning,  da medlemsstaternes  lovgiv-
ning  er forskellig  på dette  område.  Der  er en risiko 
for, at medlemsstaterne,  således  som  forslaget  til 
forordning  er affattet,  vil føle  sig  forpligtet  til at 
indberette  ethvert  tilfælde  af uregelmæssighed,  hvor 
ubetydeligt  eller  kortvarigt  det  end  måtte  være,  som 
vedrører  beløb,  der  er lig med  eller  overskrider  de 
grænsebeløb,  der  er fastsat  i artikel  9. Således  kan 
medlemsstaterne  f.eks.  i henhold  til artikel  5, stk.  2, 
føle sig  foranlediget  til at indberette  hvert  eneste 
tilfælde,  hvor  der  opdages  fejl  i en tolddeklaration, 
som skyldes  den  afgiftspligtige  eller  hans  repræsen-
tant,  selv  i tilfælde  hvor  fejlen  er sket  ved  uagt-
somhed. 
4. Retten  går  ud fra,  at det  ikke  er tilsigtet,  at der 
skal gives  underretning  om  sådanne  mindre  overtræ-
delser.  For  at kontrol  og revision  på fællesskabsplan 
kan være  så effektiv  som  muligt,  er det  tværtimod 
Rettens  opfattelse,  at de uregelmæssigheder,  der  skal 
indberettes,  kun  bør  omfatte: 
a) tilfælde,  hvor  det drejer  sig om svig, 
b) tilfælde,  der  ikke  henhører  under  svig,  men  som 
alligevel  omfatter  alvorlige  manipulationer,  der  er i 
modstrid  med  ånden  i ordningen  for  egne 
indtægter, 
c) tilfælde,  hvor  det  ikke  har  været  muligt  at fast-
lægge  egne  indtægter  på  grund  af forsinkelser 
f.eks.  med  at afgive  oplysninger  såsom  deklara-
tioner  eller  formularer. 
Nr. C 187/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 25. 7. 79 
5. På  baggrund  af disse  betragtninger  overvejede 
Retten,  om det  ikke  med  henblik  på denne  forordning 
var muligt  at foreslå  en tilfredsstillende  definition  af 
begrebet  uregelmæssigheder.  Under  hensyntagen  til 
afvigelserne  i medlemsstaternes  lovgivning  på dette 
område  kom  den  imidlertid  til den  erkendelse,  at 
forsøg  på at finde  frem  til en definition,  som  alle 
kunne  gå ind  for,  ville  medføre  en urimelig  forsin-
kelse  med  at få forordningen  vedtaget. 
6. Det  ville  efter  Rettens  opfattelse  være  mere 
hensigtmæssigt  at definere  de tilfælde,  som  det  ville 
være  mest  nyttigt  for  Kommissionen  at få underret-
ning  om.  Retten  sondrer  mellem  de i forordningens 
artikel  5 omhandlede  egne  indtægter  (told  og land-
brugsafgifter)  og de egne  indtægter,  der  omhandles  i 
artikel  7 (momsindtægter). 
7. Med  hensyn  til artikel  5, foreslår  Retten,  at der 
efter  slutningen  af første  stykke  tilføjes  følgende 
tekst: 
»De uregelmæssigheder,  der  i henhold  til denne 
artikel  skal  angives  i denne  opgørelse,  begrænses 
til sådanne  tilfælde,  hvor  det  efter  den  pågæl-
dende  medlemsstats  opfattelse  drejer  sig om  en 
handling,  fremgangsmåde  eller  undladelse,  der 
har til hensigt  at påføre  tab  af egne  indtægter, 
eller  hvor  det  drejer  sig om  en handling,  frem-
gangsmåde  eller  undladelse,  der  medfører 
urimelig  forsinkelse  ved  fastlæggelsen  af egne 
indtægter.« 
8. For  så vidt  angår  de i artikel  7 omhandlede  egne 
indtægter  af merværdiafgift,  finder  Retten  det  imid-
lertid  vanskeligt  at afgive  en  udtalelse,  idet  den 
mener,  at hensigten  bag  artiklen,  således  som  den  er 
affattet,  ikke  er klar.  I modsætning  til artikel  5, 
kræves  der  i denne  artikel  ikke  konkrete  enkeltheder 
om særlige  tilfælde,  men  kun  oplysninger  der hovedsa-
gelig  er af statistisk  art.  Det  er svært  at se, hvordan 
Kommissionen  kan  få praktisk  nytte  af de indsendte 
oplysninger,  f. eks.  med  hensyn  til iværksættelsen  af 
supplerende  kontrol  på stedet.  Retten  henstiller,  at 
man tager  målsætningen  med  artikel  7 op til nærmere 
overvejelse. 
Artikel  6 
9. Der  stilles  i stk.  1 i denne  artikel  krav  til 
medlemsstaterne  om  at underrette  Kommissionen  om 
de administrative  sager  eller  retssager,  der  er indledt 
efter  opdagelse  af en uregelmæssighed.  Alle  sådanne 
uregelmæssigheder  har  sandsynligvis  været  genstand 
for en beretning  i henhold  til artikel  5. Indledelsen  af 
administrative  sager  eller  retssager  er måske  kun  et af 
en række  resultater  af den  oprindelige  handling,  der er genstand  for  en beretning  i henhold  til artikel  5. 
De oplysninger,  som  Kommissionens  nye  afdeling  har 
mest  brug  for,  er det  videre  forløb  af samtlige,  i 
henhold  til denne  artikel,  indberettede  tilfælde.  Det 
foreslås  derfor,  at den  nuværende  formulering  udgår, 
og at artikel  6 affattes  således: 
»1. Ved  fremsendelse  af de i artikel  5 omhand-
lede beretninger,  bør  medlemsstaterne  desuden 
give oplysning  om  de  »konkrete  foranstalt-
ninger«,  som  er truffet  i sager,  der  har  været 
genstand  for  tidligere  beretninger  i henhold  til 
artikel  5. 
2. Udtrykket  »konkrete  foranstaltninger«  i det 
foregående  stykke  omfatter: 
— indledelse  af administrative  sager  eller  rets-
sager 
— beslutninger,  der  er truffet  om sådanne  sager, 
herunder  de fastlagte  beløb 
— beslutninger  om  ikke  at foretage  yderligere  i 
sagen. 
3. I  tilfælde  af beslutning  om  ikke  at foretage 
yderligere  i sagen,  bør  der  gives  en kort  redegø-
relse.« 
Artikel  11 
10. Stk.  4 er væsensforskellig  fra de tre foregående 
stykker,  der  alle  vedrører  forholdsregler,  der  skal 
iværksættes  af Kommissionen.  Stk.  4 er af betydning 
og ville  have  større  virkning,  hvis  den  blev  gjort  til 
genstand  for  en artikel  for sig. 
Artikel  12 
11. I  stk.  1 nævnes  det  at »De  . . . meddelelser  . . . 
gør det  muligt  for  Kommissionen  ... at tage  nødven-
dige  initiativer  såsom  osv.«  En såden  formulering  er 
egnet  som  bemærkning  til en retsakt,  men  ikke  til at 
indgå  i selve  retsaktens  tekst,  der  bør  foreskrive  og 
ikke  beskrive  de  skridt,  der  skal  tages.  Retten 
foreslår,  at stykket  affattes  således: 
»Med  de i artikel  5 og 6 omhandlede  oplysninger 
og de  i artikel  7 nævnte  beretninger  tager 
Kommissionen,  som  led  i sin forebyggelses-  og 
overvågningsaktivitet  i forbindelse  med  uregel-
mæssigheder  vedrørende  egne  indtægter,  de 
nødvendige  initiativer  såsom  osv.« 
25. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 187/11 
12. Første  led,  der  indeholder  en bestemmelse  om, 
at Kommissionen  kan  foretage  bilagskontrol  på 
stedet,  synes  at være  en udvidelse  af Kommissionens 
beføjelser,  idet  Kommissionen  i henhold  til de nugæl-
dende  fællesskabsforskrifter  (artikel  18,  stk.  2, i 
forordning  (EØF,  Euratom,  EKSF)  nr. 2891/77)  kun 
kan deltage  i de af medlemsstaterne  gennemførte 
kontrolforanstaltninger.  Retten  ser  gerne  en sådan 
udvidelse  af Kommissionens  beføjelser,  men  mener  at 
denne  udvidelse,  for  at undgå  misforståelser,  bør 
fremgå  klarere  af teksten. Forordning  (EØF)  nr. 283/72 
Retten  foreslår,  når  nærværende  forordning  er blevet 
vedtaget,  at Rådets  forordning  (EØF)  nr. 283/72  om 
uregelmæssigheder  vedrørende  EUGFL-sektoren 
ændres  på baggrund  af de nye  retningslinjer,  der  er 
indført  for egne  indtægter. 
Vedtaget  den  17. maj  1979. 
Michael  N. MURPHY 
Formand