Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om tilbud om erstatning til visse producenter af mælk og mejeriprodukter, som midlertidigt har været underlagt begrænsninger i udøvelsen af deres virksomhed« () (98/C 410/07)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 29. september 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede at overdrage det forberedende arbejde til Staffan Nilsson som hovedordfører.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 358. plenarforsamling af 13., 14. og 15. oktober, mødet den 15. oktober 1998, følgende udtalelse med 99 stemmer for, 1 imod og ingen hverken for eller imod.

1. Baggrund

1.1. Da tillægsafgiftsordningen for mælk og mejeriprodukter og de dermed forbundne individuelle kvoter blev indført i 1984, blev producenter, der ikke havde leveret mælk i en vis periode forud for indførelsen, udelukket. Kommissionens begrundelse var, at de havde deltaget i en særlig ordning under Rådets forordning (EØF) nr. 1078/77, og således havde indgået en forpligtelse i henhold til denne forordning, der betød, at de ikke var kvoteberettigede.

1.2. Nogle af de ramte producenter rejste sag, og EF-Domstolen har afsagt et antal domme, hvor nogle af EF-bestemmelserne er blevet kendt ugyldige. Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 blev ændret ved forordning (EØF) nr. 764/89 og forordning (EØF) nr. 1639/91, hvorefter der kunne tildeles referencemængder til producenter, der opfyldte visse særlige betingelser.

1.3. Nogle af producenterne rejste også erstatningskrav for de tab, de havde lidt. Domstolen fastslog i sin dom fra 1992, at Rådet og Kommissionen var erstatningspligtige. Rådet vedtog forordning (EØF) nr. 2178/93, hvorved der blev ydet erstatning til 80 % eller 7 000 af de erstatningsberettigede producenter.

1.4. Der var dog stadig problemer med de nye regler, idet de udelukkede visse producenter. I en dom fra 1997 opfordres Rådet og Kommissionen til at yde kompensation for de tab, disse producenter har lidt. Der er tale om ca. 1 900 producenter, som i princippet er erstatningsberettigede.

1.5. Kommissionens forslag skal skabe et juridisk grundlag for disse erstatninger.

2. Kommissionens forslag

2.1. Kommissionen fremlægger forslag til en række regler for, hvornår og hvordan der skal ydes erstatning. Ifølge Kommissionen ligger den nu foreslåede forordning tæt op ad forordning (EØF) nr. 2178/93, der omfattede størstedelen af de pågældende tilfælde.

2.2. Kommissionen foreslår også, at den skal have fuldmagt til at træffe beslutning om tilbud om erstatning i tilfælde, når en sag er i gang, og der skal indgås forlig.

3. Bemærkninger til Kommissionens forslag

3.1. Da ordningen med indførelse af tillægsafgifter og referencemængder (kvotesystemet) blev indført, var det ud fra en juridisk betragtning et meget følsomt indgreb, idet det påvirkede den enkelte producents produktionsmuligheder.

3.2. Kommissionens forslag var tydeligvis ikke udformet på en sådan måde, at det tog hensyn til alle aspekter af den enkeltes rettigheder.

3.3. Samtidig må det dog erkendes, at indførelse af en mælkekvoteordning var yderst kompliceret, og at der var store vanskeligheder forbundet med at skabe et problemfrit regelsæt til sikring af såvel den enkeltes rettigheder som lige behandling af forskellige producenter.

3.4. Det er utilfredsstillende, at det har varet så længe - fra 1992/1993 til i år - at få rettet op på problemerne, selvom langt størstedelen af de berørte producenter har fået problemerne løst, og der er udbetalt erstatning for den skade, der er lidt.

3.5. Derfor er det nu særlig vigtigt, at Kommissionen og Rådet én gang for alle får løst problemerne. Den foreslåede fuldmagt til Kommissionen er således af stor vigtighed, fordi den gør det muligt at løse tilbageværende problemer.

3.6. Ifølge artikel 11 skal der udbetales rente af erstatningsbeløbet fra den 9. december 1997, som er den dato, hvor Retten i Første Instans afsagde sin dom, ifølge hvilken Fællesskabet blev opfordret til at yde erstatning til restgruppen. Her kunne man med rimelighed kræve, at der betales rente fra 1993, hvor Kommissionen og Rådet udformede de regler, der forlængede problemet for disse producenter og udelukkede dem fra at få kompensation. Artiklens forslag om ikke at udbetale renter, når producenten ikke har indsendt de nødvendige oplysninger, levner desuden alt for meget plads til vilkårlighed fra myndighedernes side.

3.7. I øvrigt støtter ØSU Kommissionens forslag, men opfordrer dog Kommissionen til hurtigt at få de resterende sager afgjort, så der én gang for alle kan sættes punktum for spørgsmålet.

Bruxelles, den 15. oktober 1998.

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 273 af 2.9.1998, s. 3.