EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 14.9.2016 COM(2016) 605 final 2016/0282(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002, (EU) nr. 1296/2013, (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013, (EU) nr. 1304/2013, (EU) nr. 1305/2013, (EU) nr. 1306/2013, (EU) nr. 1307/2013, (EU) nr. 1308/2013, (EU) nr. 1309/2013, (EU) nr. 1316/2013, (EU) nr. 223/2014, (EU) nr. 283/2014, (EU) nr. 652/2014 og Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 541/2014/EU



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Finansforordningen fastsætter principperne og procedurerne for fastlæggelsen og gennemførelsen af EU's budget og for kontrollen af EU-midlerne. I løbet af de sidste 30 år er antallet af generelle finansielle regler i finansforordningen steget kraftigt. Desuden er der kommet en række sektorspecifikke finansielle regler til: reglerne for deltagelse i rammeprogrammet for forskning og innovation, de fælles bestemmelser for de europæiske struktur- og investeringsfonde og de fælles gennemførelsesbestemmelser for foranstaltningerne udadtil. Brugerne af EU-midler har gentagne gange klaget over de mange forskellige regler, både på generelt plan og på sektorplan, og deres kompleksitet som følge af, at de følger programstrukturen og har flere lag af kontrol. Desuden det finansielle regelsæts kompleksitet bremset gennemførelsen af EU-midlerne, hvilket er dyrt og ofte medfører fejl. I 2012 blev der opnået et første skridt i retning af mere sammenhængende og enklere finansielle regler: Kommissionen fremsatte forslag til de programmer, der er omfattet af den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2014-2020, hvormed den reducerede antallet af programmer og instrumenter, grupperede dem under en enkelt ramme med fælles regler, forenklede procedurerne for ansøgning og anmeldelse af omkostninger fra de endelige modtagere, lettede iværksættelsen af innovative finansielle instrumenter, muliggjorde EU's trustfonde og forbedrede omkostningseffektiviteten i forbindelse med kontrol. Ved de seneste revisioner er finansforordningen blevet tilpasset resultaterne af forhandlingerne om FFR for 2014-2020 (2013-revisionen) samt det nye direktiv om offentlige indkøb (2015-revisionen). Der er dog stadig plads til yderligere forenkling. Dette bekræftes af de erfaringer, der er gjort siden 2014, og af arbejdet i Højniveaugruppen af Uafhængige Eksperter vedrørende Overvågning af Forenkling for de Europæiske Struktur- og Investeringsfondes Støttemodtagere. Den offentlige høring om revisionen af finansforordningen viser også de interesserede parters klare forventninger på dette område. Indsatsen bør derfor videreføres for at fjerne flaskehalse, skabe synergier og komplementaritet mellem de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fonde) og andre EU-fonde og forbedre effektiviteten hvad angår gennemførelses- og kontrolkrav. Enklere og mere fleksible finansielle regler vil bidrage til at optimere udgifterne og virkningen af FFR 2014-2020 og udgør som sådan et af de centrale elementer i Kommissionens initiativ om et EU-budget med fokus på resultater, som tager sigte på at sikre, at der bevilges midler til prioriteringer, og at der opnås maksimal virkning og merværdi ved alle foranstaltninger. Dette vil desuden sænke omkostningerne ved gennemførelsen af EU-reglerne samt antallet af fejl. Enklere og mere fleksible finansielle regler er afgørende for at øge evnen til at tilpasse EU-budgettet til skiftende forhold og reagere på uventede udviklinger. Nærværende lovgivningsforslag udgør en integreret del af midtvejsevalueringen/revisionen af den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2014-2020. Det bidrager til to overordnede mål: forenkling og fleksibilitet Kommissionen foreslår derfor, at der ved en enkelt retsakt foretages en ambitiøs revision af de generelle finansielle regler, ledsaget af tilsvarende ændringer af de sektorspecifikke finansielle regler i 15 retsakter om flerårige programmer. Medtagelsen af sektorspecifikke ændringer i samme lovgivningsforslag skal sikre en sammenhængende forhandlingsproces og gøre det lettere for lovgiveren hurtigt at vedtage forslaget. Der fokuseres på følgende centrale områder: 1. Forenkling for modtagere af EU-midler: Mange af foranstaltningerne tager sigte på at gøre tingene lettere for modtagerne af EU-midler. De vedrører tilskud (afskaffelse af kontrol i forbindelse med princippet om ikke-kumuleret tildeling ved mindre tilskud og princippet om forbud mod fortjeneste; enklere regler for værdiansættelse af "bidrag i form af naturalydelser"; anerkendelse af frivilligt arbejde; tildeling af tilskud uden indkaldelse af forslag under særlige betingelser) og forenklede former for tilskud (afsnit VIII). 2. Overgang fra flere kontrollag til gensidig tillid vedrørende revision, vurdering eller bemyndigelse og harmonisering af rapporteringskravene: Målet med disse foranstaltninger er at tilskynde til, at man så vidt muligt baserer sig på én enkelt revision, vurdering eller bemyndigelse (f.eks. forenelighed med statsstøtte), når den pågældende revision, vurdering eller bemyndigelse opfylder de nødvendige betingelser for at kunne tages i betragtning i EU-systemet. Mere generelt vil reglerne for gennemførelsespartnerne (internationale organisationer, EIB/EIF, nationale erhvervsfremmende banker, nationale agenturer, NGO'er) blive forenklet, ved at man i stadig større grad forlader sig på deres procedurer og politikker, når først de er blevet vurderet positivt. De finansielle partnerskabsrammeaftaler, der er indgået med mangeårige partnere, vil gøre det muligt at gøre fremskridt med harmoniseringen af revision, rapportering og andre administrative krav blandt donorer (afsnit V, artikel 122, 123 og 126). 3. Tilladelse til, at kun ét sæt regler anvendes til hybride tiltag eller ved kombination af foranstaltninger eller instrumenter: Forslaget tager sigte på at opnå yderligere forenklinger for EU's partnere via en række foranstaltninger for at undgå parallel anvendelse af forskellige regler og procedurer og navnlig ved at gøre det lettere at kombinere finansiering fra de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESIF) med finansielle instrumenter og Den Europæiske Fond For Strategiske Investeringer (afsnit V). 4. Mere effektiv anvendelse af finansielle instrumenter Optimering af brugen af tilbageførsler, samtidig med at der sikres lige vilkår blandt EU's centrale gennemførelsespartnere, reduktion af byrdefulde krav i relation til offentliggørelse af individuelle data om endelige modtagere eller til udelukkelseskriterierne (afsnit X). 5. Mere fleksibel budgetforvaltning: Forslaget indeholder en række forskellige måder til at sikre større budgetfleksibilitet for at gøre det muligt for EU at reagere mere effektivt på uforudsete udfordringer og nye opgaver og opnå hurtigere krisestyring — bl.a. via oprettelsen af en "fleksibilitetspude" til uforudsete behov og nye kriser i budgettet for geografiske instrumenter til eksterne foranstaltninger, en mere effektiv aktivering af fondene for solidaritet og tilpasning til globaliseringen og udvidelse af trustfonde til at omfatte interne politikker (artikel 14 og 227), oprettelse af en EU-krisereserve med genbrug af frigjorte bevillinger, etablering for så vidt angår den næste flerårige finansielle ramme af muligheden for, at andre finansielle transaktioner end finansielle instrumenter skaber en eventualforpligtelse for Unionen, som overstiger de finansielle aktiver til at dække Unionens finansielle ansvar (artikel 203), og oprettelse af en fælles hensættelsesfond med de midler, der tilføres til finansielle transaktioner (artikel 205). En række nyere initiativer (f.eks. Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EFSI) eller Den Europæiske Fond for Bæredygtig Udvikling (EFSD)) har således vist, at der er behov for fuldt ud at udnytte EU-budgettets løftestangseffekt ved at skabe eventualforpligtelser, som der ikke er hensat midler til. Afsnit X fastlægger rammerne for at bemyndige, forvalte og kontrollere disse finansielle risici. 6. Fokus på resultater og strømlining af rapportering: Stærkere fokus på resultater via faste beløb, priser, betaling baseret på output og resultater snarere end godtgørelse af omkostninger, betaling mod opfyldelse af betingelser (artikel 121, afsnit XIII). Dette bør bidrage til yderligere at mindske omkostningerne ved at anvende EU-midlerne samt reducere antallet af fejl. Hvad angår rapportering er rapporterne grupperet omkring budgetforslaget og den integrerede regnskabsaflæggelsespakke med henblik på at øge effektiviteten og gennemsigtigheden over for både offentligheden og budgetmyndigheden (artikel 39 og 239-245). 7. Enklere og mere strømlinet EU-administration: Fremme af aftaler eller delegeringer mellem institutioner eller organer for at samle gennemførelsen af administrationsbevillinger i europæiske kontorer eller forvaltningsorganer (artikel 57, 58, 64, 65 og 68); sammenlægning af rådgivende paneler med kompetence for finansielle uregelmæssigheder (artikel 73, stk. 6) med EDES-panelet (artikel 139) og overgang fra årlige til flerårige finansieringsafgørelser (artikel 108). 8. Mulighed for medinddragelse af borgerne: Forslaget indeholder en mulighed for, at borgerne kan blive hørt om, hvordan EU-budgettet gennemføres af Kommissionen, medlemsstaterne og alle andre enheder, der gennemfører EU-budgettet (artikel 54).

Ved at forenkle EU's finansielle regler og gøre dem mere fleksible baner det dette forslag vej for udarbejdelsen af den næste generation af udgiftsprogrammer (efter 2020). •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Ved udformningen af enklere og mere fleksible finansielle regler for EU har Kommissionen sikret, at det ikke vil svække en forsvarlig finansiel forvaltning, som fortsat er et centralt mål. Tværtimod styrker dette forslag også reglerne vedrørende skatteunddragelse, som skal overholdes af EU's gennemførelsespartnere, og det præciseres, at pligten til at undgå interessekonflikter gælder fuldt ud for alle former for anvendelse af EU-midler (også på medlemsstatsniveau). Desuden konsoliderer det de systemer, der er indført for at beskytte EU-budgettet mod svig og finansielle uregelmæssigheder (udvidelse af den anvisningsberettigedes beføjelser til at træffe foranstaltninger med hensyn til systemet for tidlig opdagelse og udelukkelse ved indirekte gennemførelse). Forenklingen af EU's finansielle regler vil også bidrage til at mindske omkostningerne og den tid, der kræves for at gennemføre EU-midlerne, samt antallet af fejl. Det burde også øge virkningen af de forskellige politikker og deres resultater i praksis. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Forslaget er baseret på artikel 322 traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) for så vidt angår den del, der vedrører revisionen af finansforordningen, og det sektorspecifikke retsgrundlag for de retsakter, der ændres ved den anden del. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Vedtagelsen af EU's generelle finansielle regler og de foreslåede ændringer af de sektorspecifikke retsakter falder ind under EU's enekompetence. •Proportionalitetsprincippet Dette forslag fokuserer på en forenkling og indeholder ikke bestemmelser, som ikke er nødvendige for at nå traktatens mål. Navnlig er ændringerne af de sektorspecifikke retsakter, der foreslås i "omnibus"-delen, begrænset til, hvad der er nødvendigt for, at de foreslåede forenklinger i finansforordningen kan få fuld virkning i praksis. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Høringer af interesserede parter Der blev gennemført en offentlig høring om revisionen af finansforordningen i april/maj 2016. Der blev modtaget i alt 111 bidrag fra en bred vifte af interesserede parter. Svarene viser, at der generelt er tilslutning til de foreslåede foranstaltninger, der medfører forenkling (65 %) og fleksibilitet (79 %). Hvad angår forenklingen af EU-reglerne for tilskud, foretrækker interesseparterne fortsat godtgørelse af de faktiske omkostninger, men er ikke imod en forenklet godtgørelse af enhedsomkostninger, faste beløb eller faste satser eller godtgørelse på grundlag af på forhånd fastlagte resultater, så længe de er ikke obligatoriske. Disse synspunkter er afspejlet i forslaget. Især vil en forenklet godtgørelse af omkostninger fortsat kun være en yderligere mulighed, som den anvisningsberettigede kan benytte under hensyntagen til arten af de støttede foranstaltninger og modtagere. EU's gennemførelsespartnere (nationale udviklingsagenturer, internationale organisationer, EIB/EIF, NGO'er) anmoder Kommissionen om at basere sig mere på deres regler og politikker, når disse er blevet positivt bedømt. De klager over, at EU og andre donorer foretager flere forudgående vurderinger af deres systemer eller procedurer eller gentagne revisioner af samme aktiviteter, selv om det er muligt at bygge på indbyrdes tillid for de pågældende vurderinger og revisioner. De kritiserer også, at donorerne har forskellige rapporteringskrav. Den 6. april 2016 blev der i Bruxelles afholdt et informationsarrangement for at give de interesserede parter mulighed for at give udtryk for deres bekymringer/forslag vedrørende finansforordningen. Deres bemærkninger er i tråd med svarene under den offentlige høring. Foranstaltningerne i dette forslag tager fat om disse spørgsmål. •Konsekvensanalyse Der er ikke foretaget nogen konsekvensanalyse i forbindelse med denne revision af finansforordningen. Finansforordningen som sådan har en begrænset økonomisk, miljømæssig og social indvirkning (den fastlægger de generelle regler for gennemførelsen af udgiftsprogrammerne, mens de konkrete økonomiske eller sociale virkninger opstår, når der foretages politiske valg ved gennemførelsen af sektorspecifikke programmer). De foreslåede ændringer af de sektorspecifikke retsakter er blot en følge af de foreslåede forenklinger i finansforordningen •Målrettet regulering og forenkling Selv om revisionen af finansforordningen og de tilsvarende ændringer af de sektorspecifikke retsakter ikke falder ind under programmet for målrettet og effektiv regulering, er de i overensstemmelse med – og bidrager betydeligt til – dagsordenen for bedre regulering: dette forslag reducerer således det samlede antal generelle finansielle regler vedrørende EU's budget med ca. 25 % og samler dem i et fælles regelsæt, der vil erstatte både finansforordningen og gennemførelsesbestemmelserne dertil;

·De vigtigste bestemmelser i gennemførelsesbestemmelserne flyttes til finansforordningen, mens mindre vigtige elementer, hvis der fra sag til sag vurderes at være behov herfor, indarbejdes i Kommissionens interne regler eller i retningslinjer, der offentliggøres af Kommissionen. ·De detaljerede regler for offentlige indkøb, der gælder for EU's institutioner og organer, er konsolideret i et bilag til den reviderede finansforordning, der kan ændres ved en delegeret retsakt. ·Bestemmelserne i finansforordningens anden del vedrørende de særlige bestemmelser, der gælder for Den Europæiske Garantifond for Landbruget, forskning, foranstaltninger udadtil og for andre specifikke EU-midler, er indarbejdet i de relevante dele af finansforordningen, medmindre de ikke længere er relevante. I forslaget til revisionen af finansforordningen fremhæves også visse fællestræk, samtidig med at specificiteterne reduceres til et minimum for at gøre reglerne lettere at anvende for brugerne: de fælles regler, som gælder for alle gennemførelsesmetoder (direkte gennemførelse, indirekte gennemførelse og delt gennemførelse) og for alle retlige instrumenter, er fremhævet, i og med at de er samlet i specifikke kapitler. Bestemmelserne om europæiske kontorer, decentrale organer, forvaltningsorganer og offentlig-private partnerskabsorganer, der i øjeblikket er spredt i finansforordningen, er samlet i et enkelt kapitel. Reglerne om EU's trustfonde, budgetstøtte og eksperter (herunder forskningsekperter) er samlet under det nye afsnit "Andre instrumenter til gennemførelse af budgettet". Forslaget fokuserer også kraftigt på at opnå en væsentlig forenkling af EU's nuværende finansielle regler. Som nævnt i punkt 1 ovenfor indeholder det mange elementer, der mindsker den administrative byrde for ansøgere og modtagere af EU-midler. Forslagets anvendelsesområde udelukker ikke mikrovirksomheder. Sådanne virksomheder kan modtage EU-midler og skal derfor være omfattet af reglerne. På visse områder mindsker forslaget dog omkostningerne for virksomheder, der ofte er SMV'er (hvilket inden for de finansielle instrumenter erstatter offentliggørelsen af individuelle data om modtagere i aggregerede statistikker), og mere generelt bør de mange forenklingsforanstaltninger være til gavn for alle virksomheder •Grundlæggende rettigheder Forslaget er i fuld overensstemmelse med beskyttelsen af grundlæggende rettigheder. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Forslaget har ingen budgetmæssige konsekvenser. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget 1. Forenkling for modtagere af EU-midler 1.1. Forenkling af reglerne for tilskud, faste beløb og omkostningsberegning Mange af foranstaltningerne tager sigte på at gøre tingene lettere for modtagerne af EU-midler. De vedrører indholdet af ansøgninger om tilskud, værdien af bidrag i form af naturalydelser, anerkendelse af frivilligt arbejde, betingelserne for tildeling af tilskud uden indkaldelse af forslag til medlemsstaterne under særlige omstændigheder, princippet om forbud mod fortjeneste, princippet om ikke-kumuleret tildeling og udfasning af tilskudsafgørelser. Andre foranstaltninger tager sigte på at gå i retning af en enklere og mere strømlinet administration. 1.1.1. Generelle finansielle regler Forslaget fremmer anvendelsen af forenklede former for tilskud, der er åbne for alle EU-finansierede programmer, hvor foranstaltningernes art og de underliggende udgifter muliggør en sådan tilgang (f.eks. uddannelses- og mobilitetsforanstaltninger, rejseomkostninger osv.). Dette vil lette den administrative byrde, skabe større vished for de beløb, modtagerne får godtgjort, og stimulere indførelsen af forenklede tilskudsformer og kombinationer heraf (artikel 175). Anvendelse af ekspertvurdering: Gennemførelsen af forenklede tilskudsformer er blevet hæmmet af manglen på de data, der er nødvendige for at etablere en rimelig ansættelse af de faktiske omkostninger. Det skyldes ofte de pågældende foranstaltningers innovative karakter eller den omstændighed, at foranstaltningerne kun gennemføres i visse lande og der ikke foreligger data for andre lande. For at afhjælpe denne mangel foreslås det at gøre brug af ekspertvurdering som supplement eller alternativ til de statistiske eller historiske data, afhængigt af foranstaltningens art (artikel 175). Forenkling af bemyndigelse af engangsbeløb, enhedsomkostninger og faste satser: Formålet er at erstatte den lange og besværlige procedure for bemyndigelse (kommissærkollegiet skal træffe afgørelser for beløb på over 60 000 EUR pr. tilskud) ved at give den ansvarlige anvisningsberettigede bemyndigelse til at vedtage afgørelser, hvorved der tillades forenklede former. Det er mere hensigtsmæssigt, at afgørelserne træffes på dette niveau i betragtning af afgørelsens yderst tekniske indhold (beregningsmetoder, oversigter over data osv.) (artikel 175). Forenkling og præcisering af indholdet i ansøgninger om tilskud, herunder den ledsagende dokumentation: ingen forpligtelse til at fremlægge oplysninger, der beviser ansøgernes finansielle og operationelle kapacitet, hvis de ikke er kontrolleret (f.eks. i forbindelse med offentlige organer); tilpasning af forpligtelsen til at forelægge en revisionsberetning med den gældende EU-lovgivning og national lovgivning inden for regnskabsføring (artikel 189). Forenkling af princippet om ikke-kumuleret tildeling: tilskud som f.eks. stipendier til fysiske personer, direkte støtte til flygtninge, arbejdsløse og andre personer, hvis behov for beskyttelse er størst, vil være undtaget fra denne regel, da værdien af disse tilskud traditionelt er temmelig lav (artikel 185).

Afskaffelse af princippet om forbud mod fortjeneste: Den praktiske betydning af princippet om forbud mod fortjeneste er blevet væsentlig mindre: indtægtsskabende projekter støttes i princippet via finansielle instrumenter. For projekter, der i princippet ikke er indtægtsskabende, skaber princippet om forbud mod fortjeneste visse negative incitamenter: modtagerne tilskyndes ikke til at sikre, at deres projekter bliver bæredygtige eller rentable. Dette har igen en negativ indvirkning på økonomien. Forenkling af fastsættelsen af værdien af bidrag i form af naturalydelser: Disse bidrag udgør ikke støtteberettigede omkostninger. Derfor er deres nøjagtige værdi irrelevant. De kan dog fortsat accepteres som en del af medfinansieringen. De værdier, der med rimelighed kan fastsættes af den anvisningsberettigede på tidspunktet for godtagelsen af det anslåede budget, kan påvise, at der foruden EU-tilskud er andre kilder til finansiering af foranstaltningen, og at princippet om medfinansiering er overholdt (artikel 184). Anerkendelse af frivilligt arbejde: For at fremme små organisationers deltagelse i gennemførelsen af EU's politikker under forholdene med begrænsede ressourcer er det nødvendigt at anerkende værdien af det arbejde, som udføres af frivillige, som støtteberettigede omkostninger. Som følge heraf kan sådanne organisationer i højere grad basere sig på frivilligt arbejde med henblik på at tilvejebringe medfinansiering til foranstaltningen (artikel, 175, 180 og 184). Forenkling og harmonisering af betingelserne for tildeling af tilskud uden indkaldelse af forslag: Det foreslås at udvide muligheden for at yde direkte tilskud til enheder, som er bemyndiget af medlemsstaterne, i tilfælde af et faktisk eller retligt monopol, eller hvis de direkte modtagere er blevet udvalgt på baggrund af deres tekniske kompetence, høje specialiseringsgrad eller administrative beføjelser. Desuden vil den anvisningsberettigede kunne kombinere evalueringsrapporten og tildelingsafgørelsen i et enkelt dokument. Det vil lette den administrative byrde og fremskynde procedurerne for tildeling af direkte tilskud (artikel 188). Enklere opbevaring af dokumentation: Perioden for opbevaring af dokumentation skal generelt være fem år (tre år, hvis finansieringsbeløbet er højst 60 000 EUR), også ved indirekte gennemførelse (artikel 128). Teoretisk tilgang ("notional approach") for tilskud: Når tilskud kun er udtrykt som en absolut værdi (ikke som en procentdel af de støtteberettigede omkostninger), kontrolleres omkostningernes støtteberettigelse senest på tidspunktet for udbetalingen af saldoen (artikel 180). Der kan til denne kontrol anvendes en forenklet ("notional") tilgang (artikel 150). Udfasning af tilskudsafgørelser: Det foreslås, at tilskudsafgørelser udfases, og at der overvejende gøres brug af tilskudsaftaler, dog med forbehold af en gennemgang af de fremskridt, der er gjort hen imod e-tilskud ved udgangen af den nuværende FFR (artikel 277). 1.1.2. Sektorspecifikke regler: Forbedringerne af anvendelsen af forenklede omkostningsmuligheder i finansforordningen er suppleret med forslag til ændringer af den sektorspecifikke lovgivning, idet anvendelsen af forenklede omkostningsmuligheder udvides til at omfatte ·forordning (EU) nr. 1303/2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond, ·forordning (EU) nr. 1304/2013 om Den Europæiske Socialfond og ·forordning (EU) nr. 223/2014 om Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede. 2. Overgang fra flere kontrollag til gensidig tillid vedrørende revision, vurdering eller bemyndigelse og harmoniserede rapporteringskrav Målet med disse foranstaltninger er at tilskynde til, at man så vidt muligt baserer sig på en enkelt revision, vurdering eller bemyndigelse (f.eks. forenelighed med statsstøtte), når disse opfylder de nødvendige betingelser for at kunne tages i betragtning i EU-systemet. For at undgå flere lag af kontrol skal Kommissionen fremme anerkendelsen af de internationalt anerkendte standarder eller bedste internationale praksis på området såvel som fælles rapporteringskrav blandt donorerne: ·Gensidig tillid vedrørende forudgående vurderinger og kontrol af modtagere, som andre enheder (donorer) allerede har gennemført, i forbindelse med betingelser, der svarer til EU's (artikel 122). ·Der anspores også til gensidig tillid til revisioner, der er foretaget i overensstemmelse med internationalt anerkendte standarder, altid med henblik på at undgå mange revisioner af de samme personer/enheder for de samme aktiviteter. Kommissionen vil dermed få mulighed for at basere sig på de uafhængige revisioner af anvendelsen af EU-midler, der foretages af internationale partnere (FN, Verdensbanken osv.) eller medlemsstaterne (artikel 123). ·Harmonisering af rapporteringskravene med kravene hos andre donorer: Kommissionen vil fremme vedtagelsen af fælles rapporteringskrav gennem de finansielle partnerskabsrammeaftaler, der er indgået med de vigtigste internationale partnere (artikel 126). ·Give Kommissionen mulighed for at basere sig på, at EU-partnernes systemer og procedurer ved indirekte gennemførelse, hvis de er blevet bedømt positivt (artikel 149), og pålægge afhjælpende foranstaltninger, hvis visse regler/procedurer ikke er tilstrækkelige til at beskytte EU's finansielle interesser; når Kommissionen kræver, at dens egne eller specifikke procedurer anvendes, vil der ikke blive gennemført nogen vurdering. I alle tilfælde bør det tilsyns-/kontrolniveau, der anvendes, tilpasses på grundlag af proportionalitetsprincippet. ·Udvidelse af de finansielle partnerskabsrammeaftaler (artikel 126): Disse aftaler, der etableres med henblik på langsigtet samarbejde med betroede partnere, vil i fremtiden dække alle foranstaltninger ved direkte og indirekte gennemførelse og afspejle, i hvilket omfang Kommissionen kan basere sig de systemer og procedurer, der bedømmes positivt, samt anvendelsen af ét enkelt regelsæt for alle retlige instrumenter. Langsigtede partnerskabsaftaler vil give en fleksibel ramme for gensidig tillid til evalueringer og revisioner samt eventuelt for at harmonisere revision, rapportering og andre administrative krav blandt donorer. 3. Tilladelse til, at kun ét sæt regler anvendes til hybride tiltag eller ved kombination af foranstaltninger eller instrumenter Forslaget tager sigte på at opnå en yderligere forenkling for EU's partnere inden for rammerne af indirekte gennemførelse i det størst mulige omfang.

3.1. Generelle finansielle regler ·I visse tilfælde vil Kommissionens gennemførelsespartnere kunne anvende kun ét regelsæt i stedet for to — uanset foranstaltningens art og partnerens rolle som forvalter af midler eller som reel aktør. I de tilfælde hvor der under hybride foranstaltninger kombineres indirekte og direkte gennemførelse, og hvor der i øjeblikket gælder to sæt regler, skal eventuelle accessoriske elementer, der i øjeblikket er underlagt reglerne om direkte gennemførelse (meget ofte teknisk bistand), følge de regler, der gælder for de vigtigste elementer i foranstaltningen (f.eks. gennemførelse af et finansielt instrument med garantier eller andet (artikel 208, stk. 2). ·For at lette kombinationer mellem tilskud og finansielle instrumenter anvendes et fælles regelsæt (reglerne for de finansielle instrumenter) på tilskud, som udgør et supplement til finansielle instrumenter, hvis de kombineres i en enkelt foranstaltning (artikel 208, stk. 2). ·Perioden for opbevaring af dokumentation for tilskud og finansielle instrumenter skal i begge tilfælde fastsættes til fem år (tre år for beløb op til 60 000 EUR (artikel 128). 3.2. Sektorspecifikke regler: ·Begrænsning af verificeringen af statsstøtte til kun at omfatte tjek af statsstøttens forenelighed hvad angår de finansielle instrumenter på EU-plan, der er fastlagt i finansforordningen, hvis ESI-midlerne bidrager til finansielle instrumenter på EU-plan (ingen dobbelt kontrol): Medlemsstaternes bidrag til finansielle instrumenter på EU-plan, der ydes uden yderligere betingelser for brugen af bidrag, bortset fra betingelser i forbindelse med det geografiske område for anvendelsen af bidraget, må ikke kræve en anden separat statsstøttekontrol, idet det finansielle instrument allerede er i overensstemmelse med reglerne for statsstøtte på grundlag af finansforordningen. Dette vil blive præciseret gennem passende vejledning. ·Forlængelse af SMV-initiativet, således at det kan anvendes efter 2016, og medlemsstaterne kan forpligte sig til finansiering til SMV-initiativet frem til 2020. ·Udvidelse og præcisering af bestemmelserne i forordningen om fælles bestemmelser hvad angår kombinationer mellem finansielle instrumenter og tilskud for at lette en kombineret anvendelse af dem. ·Indførelse af en ny mulighed for at kombinere ESI-fonde/EFSI og en ny struktur for at kombinere ESI-fondene med EIB og EIF: ESI-fondenes programmer bør kunne bidrage til finansielle instrumenter i kombination med EIB-finansiering under EFSI. 4. Mere effektiv anvendelse af finansielle instrumenter 4.1. Generelle finansielle regler Erfaringerne med finansielle instrumenter og navnlig input fra centrale gennemførelsespartnere (EIB/EIF) peger på følgende muligheder for at forbedre styring og effektivitet: ·Alle tilbageførsler (indtægter og tilbagebetalinger), der er frembragt via et finansielt instrument, bør anvendes til det samme instrument til at opnå effektivitetsgevinster; der sikres fuld gennemsigtighed gennem rapportering (artikel 202, stk. 2); ·EIB/EIF vil bevare deres status som centrale partnere for EU i gennemførelsen, men der bør være mulighed for direkte forhandlinger mellem Kommissionen og et større antal potentielle enheder, for at sikre lige vilkår mellem dem (artikel 149). ·Da det var umuligt at pålægge fuld overholdelse af EU-reglerne, hvis EU deltager i et finansielt instrument som mindretalsaktionær i en fond, foreslås det at tillade en forholdsmæssig anvendelse af EU-reglerne i sådanne tilfælde (artikel 208, stk. 4). ·Offentliggørelse af individuelle data om endelige modtagere vil blive erstattet af statistiske data, der er aggregeret efter de relevante kriterier, som foreslås for de endelige modtagere, der modtager EU-støtte på under 500 000 EUR (politikområde, støttetype, modtagertype, geografisk fordeling (artikel 36, stk. 5)). ·Endelige modtagere og formidlere vil ikke være forpligtet til at fremlægge en erklæring på tro og love, som bekræfter, at de ikke befinder sig i en af de udelukkelsessituationer, hvis den ansvarlige partner har en udelukkelsespolitik, der anses for at svare til EU's (artikel 131). ·Der foreslås to nye afsnit at regulere andre instrumenter med en finansiel risiko, såsom budgetgarantier og finansiel bistand til medlemsstater eller tredjelande (afsnit X, kapitel 2, afdeling 2 og 3). ·Der er indført regler for at tillade, forvalte og kontrollere eventualforpligtelser, som der ikke er hensat midler til (artikel 203-206). 4.2. Sektorspecifikke regler:

For yderligere at optimere forvaltningen og anvendelsen af de finansielle instrumenter ved fælles gennemførelse foreslås det at ændre forordning 1303/2013 om fælles bestemmelser: ·Præcisering af muligheden for, at medlemsstaternes forvaltningsmyndigheder direkte kan tildele en kontrakt, bl.a. om teknisk bistand, til EIB/EIF, andre internationale finansielle institutioner samt nationale erhvervsfremmende banker. ·Likviditetsstyring: Hvis den midlertidige investering af ESI-fondenes midler, der betales til finansielle instrumenter, før investeringerne hos de endelige modtagere, genererer negative renter, skal det være tilladt, at de betales af midler, der tilbagebetales, når mindst én cyklus af investeringerne er foretaget. ·Visse specifikke regler for ELFUL-foranstaltninger, som har hindret programmeringen af finansielle instrumenter i forbindelse med udvikling af landdistrikterne og fondsforvalternes gennemførelse deraf, skal fjernes for at øge ELFUL-finansieringens løftestangseffekt via en øget anvendelse af finansielle instrumenter. 5. Mere fleksibel budgetforvaltning 5.1. Generelle finansielle regler Forslaget indeholder flere måder til at opnå større budgetmæssig fleksibilitet, således at Unionen kan reagere mere effektivt på uforudsete udfordringer og nye opgaver: ·Mulighed for oprettelse af EU-trustfonde til akutte nødhjælpsforanstaltninger, foranstaltninger, der gennemføres efter katastrofefasen, eller tematiske foranstaltninger inden for EU (og ikke kun i tredjelande). De seneste begivenheder i Den Europæiske Union viser, at der er behov for større finansieringsfleksibilitet inden for EU. Da grænserne mellem eksterne og interne politikker i stigende grad udviskes, vil dette også være et redskab til at håndtere grænseoverskridende udfordringer (artikel 227). ·Forøgelse af den "negative reserve" fra 200 mio. EUR til 400 mio. EUR og dermed også følge op på Rådets anmodning om at begrænse antallet af forslag til ændringsbudgetter, der er knyttet til betalinger (artikel 48). ·Oprettelse af en fleksibilitetspude for eksterne foranstaltninger via overførsel af ikke-tildelte midler til instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II), det europæiske naboskabsinstrument (ENI) og instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde (DCI) til år N + 1 inden for grænsen på 10 % af de oprindelige bevillinger for hvert instrument (artikel 12). ·Planlægning af større fleksibilitet ved tilskud til krise- og nødsituationer og humanitær bistand: De administrative procedurer er forenklet for at muliggøre en hurtig og effektiv indsats (f.eks. tilbagevirkende støtteberettigelse forud for indgivelse af ansøgning, som fastsættes af den ansvarlige anvisningsberettigede, artikel 186). ·Anvendelse af forskudskonti i Unionens delegationer vil være tilladt til betaling af begrænsede beløb gennem budgetprocedurer. Ikke-vedtægtsmæssigt ansat personale i forbindelse med bistand i krisesituationer og humanitære bistandsforanstaltninger vil kunne administrere disse konti og underskrive retlige forpligtelser, der gennemføres fra dem, op til 2 500 EUR (artikel 109). ·Større fleksibilitet for overførsler, som Kommissionen selv foretager, og udvidelse af det nuværende anvendelsesområde, bl.a. ved at der også tillades overførsler for aktionsudgifter mellem forskellige afsnit, hvis de er omfattet af den samme basisretsakt, herunder kapitler om støtte, og fra posterne for administrativ støtte til de tilsvarende aktionsposter (artikel 28). ·Enklere mobilisering af EU's solidaritetsfond EUSF via en selvstændig overførsel fra reserven til budgetposten, når afgørelsen om mobilisering er vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet (artikel 28). ·Enklere mobilisering af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (EGF) via automatisk godkendelse af overførsler fra reserven til budgetposten, efter at budgetmyndigheden har vedtaget at mobilisere fonden (artikel 30). ·Præcisering af, at beløb, der svarer til forpligtelsesbevillinger til nødhjælpsreserven og EU's solidaritetsfond EUSF, automatisk fremføres (artikel 12). ·Afskaffelse af kravet om, at de anviste bevillinger for det igangværende regnskabsår skal anvendes først, indtil de er opbrugt, før der kan fremføres bevillinger. ·Mulighed for at anvende interne formålsbestemte indtægter til et andet formål end det, hvortil de er afsat, hvis der ikke findes nogen identificerede behov, der giver mulighed for at anvende sådanne indtægter til samme formål (artikel 30, stk. 3). ·Mulighed for, at institutioner og organer kan acceptere virksomhedssponsorering i form af naturalydelser i forbindelse med specifikke arrangementer eller aktiviteter (dvs. ikke receptioner eller andre rent sociale arrangementer). For at denne bestemmelse kan gennemføres, skal hver institution først tillade princippet om accept af sponsorering i form af naturalydelser og fastlægge specifikke retningslinjer, som især omfatter etiske aspekter (artikel 24). ·Som led i proceduren for godkendelse af salg af bygninger eller jord forudses det, at budgetmyndigheden i enkelte tilfælde kan acceptere, at indtægter fra sådant salg betragtes som formålsbestemte indtægter for at forbedre Kommissionens forvaltning af faciliteten og lette køb af andre bygninger (artikel 20, stk. 3, litra g)).

·Oprettelse af en EU-krisereserve med genbrug af frigjorte bevillinger. ·For den næste flerårige finansielle ramme at skabe mulighed for, at finansielle transaktioner, bortset fra finansielle instrumenter, kan generere en eventualforpligtelse for Unionen, der overstiger de finansielle aktiver, der er henført til at dække Unionens finansielle ansvar (artikel 203), og en fælles hensættelsesfond med de midler, der tilføres til finansielle transaktioner (artikel 205). 5.2 Sektorspecifikke regler ·Medlemsstaternes mulighed for at hjælpe i tilfælde af menneskeskabte katastrofer som flygtningekrisen og anvende de disponible midler omgående (uden at vente på indgivelsen af en programændring) indføres i forordning (EU) nr. 1305/2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne. Der er også tilføjet en specifik investeringsprioritet for migranter og flygtninge for at forenkle programmeringen af foranstaltninger til hjælp for migranter og flygtninge under forordning (EU) nr. 1301/2013 om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling. ·EU-programmet for beskæftigelse og social innovation (EaSI - forordning nr. 1296/2013): For at øge EaSI's kapacitet til at tilpasse sig til kriser og skiftende politiske prioriteringer er der behov for fleksibilitet med hensyn til de vejledende udgiftsniveauer, der er forudset for hver af de tre akser af programmet og for hver af de tematiske prioriteter herunder. Endvidere bør den undtagelse, der giver mulighed for anvendelse af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen til fordel for unge, der ikke er i beskæftigelse eller under uddannelse, opretholdes i lyset af den nuværende økonomiske situation. ·Connecting Europe-faciliteten - forordning nr. 1316/2013: På baggrund af de positive resultater af de flerårige arbejdsprogrammer er det nødvendigt at øge fleksibiliteten, således at 95 % kan benyttes til flerårige programmer, og der kan ydes støtte til yderligere projekter med mest merværdi for det transeuropæiske transportnet (hovednetkorridorer, grænseoverskridende projekter og projekter vedrørende andre dele af hovednettet). ·Forvaltning af udgifter til fødevarekæden, dyresundhed og dyrevelfærd (forordning (EU) nr. 652/2014): I betragtning af de positive erfaringer med anvendelsen af denne regel og den betydelige reduktion af den dertil knyttede arbejdsbyrde hos modtagerne og Kommissionens tjenestegrene foreslås det at udvide muligheden for at bruge budgetforpligtelser opdelt i årlige trancher. ·I henhold til forordning (EU) nr. 1305/2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne kan der fokuseres på gensidige fonde til støtte for landbrugere i tilfælde af alvorlige indkomstfald i specifikke sektorer og subsidiering af startkapital i sådanne fonde. 6. Fokus på resultater og strømlining af rapportering Forslaget indeholder en række foranstaltninger, der tager sigte på at fokusere budgettet bedre på resultater, idet der fastlægges en klar resultatramme og sikres større gennemsigtigheden og strømlining af rapporteringen. 6.1 Fokus på resultater En række forslag er åbne for alle politikområder og fokuserer mere på resultater end på faktiske udgifter. De viser Kommissionens vilje til at tilvejebringe de nødvendige betingelser for en resultatorienteret tilgang: ·Mulighed for betalinger baseret på opfyldte betingelser, output eller resultater ved alle forvaltningsmetoder (f.eks. betalinger pr. genbosat flygtning i forbindelse med AMIF-midler eller støtte til unge landbrugeres etablering, artikel 121). I sådanne tilfælde er finansieringen af projekter ikke kædet sammen med godtgørelsen af omkostninger, som modtagerne af EU-midler har afholdt: den afhænger direkte af de resultater, der opnås i praksis. Det afgørende er enten opfyldelsen af visse betingelser, der er fastsat på forhånd i basisretsakten eller Kommissionens afgørelser, og/eller opnåelsen af resultater, der måles ved hjælp af resultatindikatorer (efterfølgende). Et sådant system øger ejerskabet/engagementet hos modtagerne af midler for at opnå resultater. Det medfører en betydelig reduktion af den administrative byrde og af omkostningerne til kontrol. Kontrollen kan således begrænses til en undersøgelse af, om betingelserne/de aftalte resultater er overholdt under den administrative byrde. Dette begrænser også risikoen for fejl med hensyn til lovligheden og formel rigtighed. Det er blevet anbefalet af Den Europæiske Revisionsret under navnet "rettigheder". ·Fremme af "priser" (afsnit IX): Afsnittet om "priser" forkortes og forenkles; forpligtelsen til at bekendtgøre priser til en værdi af 1 mio. EUR eller derover i de erklæringer, der ledsager budgetforslaget, afløses af forudgående underretning af Europa-Parlamentet og en udtrykkelig angivelse af sådanne priser i finansieringsafgørelsen. ·Fast engangsbeløb (artikel 176): et "fast engangsbeløb" vil fremover kunne dække alle støtteberettigede omkostninger i forbindelse med foranstaltningen. Tjek og kontrol vil udelukkende fokusere på output/resultater. Det faste engangsbeløb baseres på en vurdering af tilskudsansøgerens budgetforslag under hensyntagen til principperne om sparsommelighed, produktivitet og effektivitet, herunder henvisning til relevante data og/eller ekspertvurdering. ·Prioritering af forenklede tilskudsformer, hvor betalingen udløses af output og resultater (artikel 175): Der bør kun overvejes en input-baseret tilgang, hvis det ikke er muligt eller hensigtsmæssigt at anvende den output-baserede tilgang. I øjeblikket anvendes de forenklede former fortrinsvis til at dække værdien af input (f.eks. antal manddage, antal rejser, antal tjenesterejsedage osv.). Muligheden for betaling ved forenklede tilskudsformer mod levering af konkrete resultater (f.eks. en afholdt konference, en organiseret festival, en prototype, der er bygget) anspores ligeledes. ·Præcisering af anvendelsesområdet for kontrol af forenklede tilskudsformer og konsekvenserne heraf, hvis output ikke er leveret (artikel 177): Kontrollen koncentreres om opfyldelsen af de betingelser, der udløser betaling (f.eks. om en støttet europæisk film er produceret med den nødvendige kvalitet og distribueres i den nødvendige mængde, om en Erasmus-studerende rent faktisk har studeret i udlandet osv.). Der kræves ingen indberetning af de omkostninger, der faktisk er afholdt af modtageren. Hvis de betingelser, der udløser betalingen, ikke er blevet opfyldt, eller hvis de aftalte aktiviteter er gennemført dårligt, delvis eller for sent, skal Kommissionen nedsætte tilskudsbeløbet i forhold til med den manglende gennemførelse og inddrive uretmæssigt betalte beløb. 6.2 En klar resultatramme For at supplere det større fokus på resultater foreslås der en klar resultatramme: ·Sammenkædning af resultater, opstilling af mål, indikatorer og principperne om sparsommelighed, produktivitet og effektivitet i anvendelsen af bevillinger (artikel 31).

·Bestemmelser om resultatbaserede gebyrer til at aflønne organisationer for forvaltning af EU-midler (artikel 150); ·Anvendelse af programerklæringer som vigtigste informationskilde for programmernes resultater (artikel 39); ·Sammenlægning af "sammenfattende" og "artikel 318 TEUF"-rapporter i "Den Årlige Forvaltnings- og Resultatrapport for EU-Budgettet" med henblik på hvert år at levere en samlet resultatrapport for EU-budgettet (fra regnskabsåret 2015, artikel 239). ·Tilpasning af terminologien vedrørende evaluering af bestemmelserne i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning af 2016 og sammenkædning af forudgående evalueringer i henhold til finansforordningen og konsekvensanalyser (artikel 32). 6.3 Strømlining af rapportering 6.3.1. Generelle finansielle regler De successive revisioner af finansforordningen har medført en betydelig stigning i antallet af de rapporter og oplysninger, der kræves, bl.a. for regnskaber: rapporteringen foregår nu gennem spredte dokumenter, som udarbejdes med forskellige tidsplaner. For at opnå større effektivitet og åbenhed, ikke kun i forhold til budgetmyndigheden, men også for den brede offentlighed, uden at det dermed berører de oplysninger, der gives på nuværende tidspunkt, foreslås det: ·at samle rapporteringsforpligtelserne omkring to centrale tidspunkter: rapporter, der ledsager ·budgetforslaget: al rapportering om finansielle instrumenter på EU-plan vil blive samlet i et enkelt dokument, der ledsager budgetforslaget (artikel 39). ·og rapporter, der indgives som led i dechargeprocessen: "den integrerede regnskabsaflæggelsespakke" - der vil i et særskilt kapitel skulle gøres rede for budgetrapportering og andre former for regnskabsaflæggelse (artikel 239-245). ·For at udarbejde den nye Årlige Forvaltnings- og Resultatrapport for EU-Budgettet, som følge af sammenlægningen med virkning fra regnskabsåret 2015, er den sammenfattende rapport og den rapport, der er omhandlet i artikel 318 i TEUF, et centralt element i den integrerede regnskabspakke (artikel 239). ·Præcisering af, at der i Revisionsrettens eksterne revision tages hensyn til programmernes flerårige karakter (artikel 247, stk. 1). 6.3.2. Rapportering: ·Rapporteringsforpligtelserne strømlines ved at afskaffe visse overlapninger (forordningen om fælles bestemmelser). 7. Enklere og mere strømlinet EU-administration: 7.1. Generelle finansielle regler En række forenklingsforanstaltninger tager sigte på at gøre det muligt for EU-institutionerne at arbejde mere effektivt, især gennem fælles gennemførelse af administrationsbevillinger for at opnå stordriftsfordele: ·Fastlæggelse af et udtrykkeligt retsgrundlag for serviceleveranceaftaler (SLA'er) mellem tjenestegrene i EU-institutioner, EU-organer og europæiske kontorer og udvidelse af muligheden for at indgå serviceleveranceaftaler til at omfatte alle institutioner for at lette gennemførelsen af administrationsbevillinger. I fremtiden vil det også være muligt at uddelegere gennemførelsen af administrationsbevillinger til et kontor, som er oprettet af Kommissionen. ·Præcisering af sondringen mellem kontorernes obligatoriske og fakultative opgaver (artikel 64 og 65): Obligatoriske opgaver skal være omfattet af bevillinger, som er opført i budgetsektionen vedrørende kontoret. Fakultative opgaver, som et kontor frivilligt går med til at varetage efter anmodning fra en anden institution eller et andet organ, er omfattet af budgettet for den pågældende institution eller det pågældende organ. ·Mulighed for flerårige finansieringsafgørelser og reducering af mængden af obligatoriske elementer i en finansieringsafgørelse (artikel 108). Desuden foreslås det, at finansieringsafgørelsen samtidig udgør det årlige eller flerårige arbejdsprogram. Disse ændringer vil fremskynde gennemførelsen af budgettet i år 2 og de efterfølgende år for et program.

·Præcisering af reglerne om forvaltningsorganer (artikel 68): De skal modtage et årligt bidrag. Deres direktør fungerer som ved delegation bemyndiget anvisningsberettiget ved gennemførelsen af aktionsbevillinger; Delegationen af et operationelt program til et forvaltningsorgan kan omfatte pilotprojekter og forberedende foranstaltninger samt gennemførelsen af administrationsudgifter for at opnå synergier og stordriftsfordele. ·Sammenlægning af panelet i henhold til artikel 139 i finansforordningen og panelet for finansielle uregelmæssigheder (artikel 90): af hensyn til effektiviteten vil det i finansforordningen omhandlede panel, som anbefaler udelukkelse og økonomiske sanktioner over for økonomiske operatører, også være kompetent for finansielle uregelmæssigheder begået af EU-ansatte, hvorimod disciplinærrådet fortsat vil drage konsekvenserne af disse uregelmæssigheder i henhold til vedtægten. 7.2. Sektorspecifikke regler ·Der foreslås adskillige ændringer af forordningen om fælles bestemmelser for at lette programforvaltningen og de nationale programmer samt fælles handlingsplaner, herunder projekter, der fokuserer på output og resultater. ·Inden for direkte betalinger til landbrugere ydes der støtte til aktive landbrugere, og visse foranstaltninger fokuserer på støtte til unge landbrugere. Der indføres proportionalitet for finansielle korrektioner, der er knyttet til fejl i forbindelse med offentlige indkøb, med henblik på at undgå, at sådanne fejl altid anses for at berøre 100 % af den pågældende støtte. 8. Andre ændringer Forvaltning af indtægter Der foreslås følgende ændringer: ·Bestemmelsen om negative justeringer af egne indtægter til regnskabsformål er ændret af hensyn til gennemsigtigheden (artikel 94). ·En ny bestemmelse fastsætter en frist, inden for hvilken en debetnota skal fremsendes til debitor (artikel 96, stk. 2), hvilket afspejler den seneste retspraksis fra Domstolen. ·En ny artikel 107 fastsætter regler om, hvilken sats, der skal anvendes for udligningsrenter i de tilfælde, hvor et beløb skal tilbagebetales som følge af en dom afsagt af Den Europæiske Unions Domstol eller en mindelig tvistbilæggelse. ·Bestemmelsen vedrørende bøder, tvangsbøder eller andre sanktioner er ændret for at gøre det klart, at foreløbigt inkasserede beløb tilbagebetales til den pågældende tredjemand under hensyntagen til eventuelle afkast, og at de bøder, der pålægges af andre institutioner end Kommissionen (f.eks. Rådet i overensstemmelse med forordning 1173/2011) også er omfattet af finansforordningen (som i øjeblikket kun omfatter bøder pålagt af Kommissionen, artikel 106). ·Ordlyden vedrørende formålsbestemte indtægter er ændret for at afspejle bidrag til foranstaltninger som f.eks. flygtningefaciliteten for Tyrkiet (artikel 20, stk. 2). Liste over sektorspecifikke retsakter, der ændres ved forslaget: ·Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002 af 11. november 2002 om oprettelse af Den Europæiske Unions Solidaritetsfond (EFT L 311 af 14.11.2002, s. 3) ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1296/2013 af 11. december 2013 om et EU-program for beskæftigelse og social innovation ("EaSI") og om ændring af afgørelse nr. 283/2010/EU om oprettelse af den europæiske mikrofinansieringsfacilitet Progress til fordel for beskæftigelse og social integration (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 238) ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1301/2013 af 17. december 2013 om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og om særlige bestemmelser vedrørende målet om investeringer i vækst og beskæftigelse og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1080/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 289-302) ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320) ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1304/2013 af 17. december 2013 om Den Europæiske Socialfond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1081/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 470) ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 af 17. december 2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 487-548) ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 549)

·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 af 17. december 2013 om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landsbrugspolitik og om ophævelse af Rådet forordning (EF) nr. 637/2008 og Rådet forordning (EF) nr. 73/2009 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 608). ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 671) ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1309/2013 af 17. december 2013 om Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (2014–2020) og ophævelse af forordning (EF) nr. 1927/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 855-864) ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 af 11. december 2013 om oprettelse af Connecting Europe-faciliteten, om ændring af forordning (EU) nr. 913/2010 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 680/2007 og (EF) nr. 67/2010, EØS-relevant tekst (EUT L 348 af 20.12.2013, s. 129-171) ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 223/2014 af 11. marts 2014 om Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede (EUT L 72 af 12.3.2014, s. 1-41) ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 283/2014 af 11. marts 2014 om retningslinjer for transeuropæiske net inden for telekommunikationsinfrastruktur og om ophævelse af beslutning nr. 1336/97/EF, EØS-relevant tekst (EUT L 86 af 21.3.2014, s. 14-26) ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 652/2014 af 15. maj 2014 om bestemmelser vedrørende forvaltning af udgifter i tilknytning til fødevarekæden, dyresundhed og dyrevelfærd samt til plantesundhed og planteformeringsmateriale, om ændring af Rådets direktiv 98/56/EF, 2000/29/EF og 2008/90/EF, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002, (EF) nr. 882/2004 og (EF) nr. 396/2005 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/128/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 og om ophævelse af Rådets afgørelse 66/399/EØF, afgørelse 76/894/EØF og beslutning 2009/470/EF (EUT L 189 af 27.6.2014, s. 1-32) ·Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 541/2014/EU af 16. april 2014 om oprettelse af en støtteramme for overvågning og sporing i rummet (EUT L 158 af 27.5.2014, s. 227–234) 2016/0282 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002, (EU) nr. 1296/2013, (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013, (EU) nr. 1304/2013, (EU) nr. 1305/2013, (EU) nr. 1306/2013, (EU) nr. 1307/2013, (EU) nr. 1308/2013, (EU) nr. 1309/2013, (EU) nr. 1316/2013, (EU) nr. 223/2014, (EU) nr. 283/2014, (EU) nr. 652/2014 og Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 541/2014/EU EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — Under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel, 42, artikel 43, stk. 2, artikel 46, litra d), artikel 149, artikel 153, stk. 2, litra a), artikel 164, artikel 168, stk. 4, litra b), artikel 172, artikel 175, artikel 177, artikel 178, artikel 189, stk. 2, artikel 209, stk. 1, artikel 212, stk. 2, artikel 322, stk. 2, og artikel 349, sammenholdt med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 106a, og under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og

ud fra følgende betragtninger: (1)Da der efter tre års gennemførelse skal foretages yderligere ændringer af de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget for at fjerne flaskehalse i gennemførelsen ved at øge fleksibiliteten, forenkle gennemførelsen for de interesserede parter og tjenester og fokusere mere på resultaterne, bør Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 ophæves og erstattes af nærværende forordning. (2)For at gøre de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget ("budgettet") mindre komplekse og indarbejde de relevante bestemmelser i én enkelt forordning ("enkelt regelsæt") bør Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 ophæves. Af hensyn til klarheden bør de vigtigste bestemmelser i forordning (EU) nr. 1268/2012 indarbejdes i nærværende forordning, og andre bestemmelser bør indgå i vejledninger. (3)De grundlæggende budgetprincipper bør opretholdes. Undtagelserne fra disse grundlæggende principper bør for specifikke områder som f.eks. forskning, foranstaltninger udadtil og strukturfonde revideres og så vidt muligt forenkles under hensyntagen til deres fortsatte relevans, deres merværdi for budgettet og den byrde, de medfører for de interesserede parter. (4)Op til 10 % af midlerne fra instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II), det europæiske naboskabsinstrument og instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde (DCI) kan opbevares som ikke-tildelte midler i begyndelsen af regnskabsåret, således at der er yderligere midler til rådighed til at imødegå større uforudsete behov, nye krisesituationer eller betydelige politiske ændringer i tredjelande ud over de allerede programmerede beløb. Disse ikke-tildelte bevillinger bør, hvis ikke der ikke indgås forpligtelser herfor i løbet af året, kunne fremføres ved en afgørelse truffet af Kommissionen. (5)Reglerne for fremførsel bør angives tydeligere, idet der sondres mellem automatiske og ikke-automatiske fremførsler. (6)For at optimere gennemførelsen af budgettet er det vigtigt, at det er muligt at fremføre og anvende eksterne formålsbestemte indtægter for det efterfølgende program eller den efterfølgende foranstaltning. Det bør kun være muligt at fremføre interne formålsbestemte indtægter for et år, medmindre andet er fastsat i denne forordning. (7)Reglerne vedrørende bevillingsoverførsler bør give mulighed for større fleksibilitet med henblik på at sikre en bedre budgetgennemførelse. Med henblik herpå er det vigtigt, at Kommissionen har mulighed for at træffe afgørelser om overførsler af op til 10 % af aktionsbevillingerne mellem afsnittene, når de er omfattet af den samme basisretsakt. Overførsler fra budgetposter for administrativ støtte til de tilsvarende aktionsposter bør også foretages selvstændigt af Kommissionen. (8)For at opnå større smidighed i anvendelsen af særlige instrumenter er det nødvendigt at indføre forenklede mobiliserings- og overførselsprocedurer for Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen og Den Europæiske Unions Solidaritetsfond. (9)Hvad angår de interne formålsbestemte indtægter, bør der indføres en undtagelse fra princippet om specificering for at sikre en optimal udnyttelse af alle typer disponible bevillinger. I den forbindelse bør det, hvis der ikke er nogen identificerede behov, der gør det muligt at anvende sådanne indtægter til de formål, de er bestemt for, være muligt at anvende dem til andre formål. (10)EU-institutionerne bør kunne modtage enhver form for donation til fordel for Unionen. (11)Der bør indføres en bemyndigelsesbestemmelse, som giver mulighed for en juridisk persons sponsorering i form af naturalydelser af et EU-arrangement eller en EU-aktivitet med sigte på fremstød eller virksomhedernes sociale ansvar. (12)Begrebet "resultater" for så vidt angår EU-budgettet bør præciseres. Resultater bør beskrives som en direkte anvendelse af princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning. Der bør være en forbindelse mellem resultater, opstilling af mål, indikatorer og besparelser, produktivitet og effektivitet i anvendelsen af bevillinger. For at undgå konflikter med de eksisterende resultatrammer for de forskellige programmer, børe henvisninger til terminologi vedrørende resultater begrænses til kun at omfatte mål og overvågning af fremskridt med hensyn til at nå de pågældende mål. (13)EU-lovgivningen bør være af høj kvalitet, fokusere på de områder, hvor den skaber størst merværdi for de europæiske borgere, og virke så effektivt og virkningsfuldt som muligt med henblik på at realisere de fælles politiske mål for Unionen. Hvis de eksisterende og nye udgiftsprogrammer og aktiviteter, der medfører væsentlige udgifter, underkastes en evaluering, kan det bidrage til at nå disse mål. (14)Princippet om gennemsigtighed, der er fastlagt i artikel 15 i TEUF, ifølge hvilket institutionerne arbejder så åbent som muligt, indebærer i forbindelse med gennemførelsen af budgettet, at borgerne har krav på information om, hvor og til hvilke formål Unionens midler anvendes. Oplysninger til dette formål fremmer den demokratiske debat, bidrager til at inddrage borgerne i Unionens beslutningsproces og styrker den institutionelle kontrol med Unionens udgifter. Disse mål bør nås ved, at der, fortrinsvis ved hjælp af moderne kommunikationsmidler, offentliggøres relevante oplysninger om alle modtagere af EU-midler under hensyntagen til disse modtageres legitime interesser for så vidt angår fortrolighed og sikkerhed samt, for fysiske personers vedkommende, deres ret til respekt for privatlivets fred og til beskyttelse af deres personoplysninger. Institutionerne bør derfor anvende en selektiv fremgangsmåde ved offentliggørelse af oplysninger i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Afgørelser om offentliggørelse bør baseres på relevante kriterier for at sikre, at oplysningerne er relevante. (15)Oplysningerne om anvendelsen af EU-midler, der forvaltes inden for rammerne af direkte gennemførelse, bør offentliggøres på et websted tilhørende institutionerne og bør mindst omfatte navn, lokalitet, beløb og formålet med midlerne. I disse oplysninger bør der tages hensyn til relevante kriterier som f.eks. den periodiske fordeling og foranstaltningens art og betydning. (16)Navnet på og lokaliteten for modtagere af EU-midler bør offentliggøres for priser, tilskud og kontrakter, som tildeles, efter at en offentlig procedure er blevet åbnet for konkurrence, som det specielt er tilfældet med projektkonkurrencer, indkaldelser af forslag og udbud, under overholdelse af principperne i TEUF og navnlig principperne om gennemsigtighed, proportionalitet, ligebehandling og ikke-forskelsbehandling. Desuden bør offentliggørelsen gøre det lettere for ansøgere, hvis bidrag til konkurrencen er blevet afvist, at kontrollere, hvordan de offentlige udvælgelsesprocedurer er forløbet. (17)Personoplysninger vedrørende fysiske personer bør kun offentliggøres i den periode, hvor midlerne anvendes af modtageren, og oplysningerne bør derfor fjernes efter to år. Det samme bør gælde personoplysninger om juridiske personer, hvis officielle navn identificerer en eller flere fysiske personer. (18)I de fleste af de tilfælde, som er omfattet af denne forordning, vedrører offentliggørelsen juridiske personer. (19)Når der er tale om fysiske personer, bør offentliggørelse kun komme på tale, når princippet om et rimeligt forhold mellem det tildelte beløbs størrelse og behovet for at kontrollere, at midlerne anvendes bedst muligt, er overholdt. Med hensyn til fysiske personer skal offentliggørelsen af regionen på NUTS 2-niveau ske i overensstemmelse med målet om offentliggørelse af modtagerne, sikre ligebehandling af medlemsstater af forskellig størrelse og respektere modtagernes ret til privatlivets fred og navnlig beskyttelsen af deres personoplysninger.

(20)Oplysninger om stipendier og anden direkte støtte til fysiske personer med særligt stort behov bør fritages fra offentliggørelse. (21)For at sikre, at princippet om ligebehandling mellem modtagerne overholdes, bør offentliggørelsen af oplysninger vedrørende fysiske personer også ske i overensstemmelse med medlemsstaternes pligt til at sikre stor åbenhed omkring kontrakter over det beløb, som er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter. (22)Modtagerens navn og lokalitet og beløbet og formålet med midlerne bør ikke offentliggøres, hvis det risikerer at bringe modtagerens integritet, der er beskyttet af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, i fare, eller ville skade modtagerens legitime kommercielle interesser. (23)I tilfælde af indirekte og delt gennemførelse bør det være de personer, enheder eller udpegede organer, der forvalter EU-midlerne, som skal sørge for oplysningerne om modtagerne og de endelige modtagere. Detaljeringsgraden og kriterierne fastlægges, når det er relevant, i de relevante sektorspecifikke regler og kan præciseres yderligere i de finansielle partnerskabsrammeaftaler. Kommissionen henvise til det websted, hvor man kan finde oplysningerne om modtagerne og de endelige modtagere. (24)For at sikre, at dataene om de finansielle instrumenter, der gennemføres ved direkte og indirekte gennemførelse, er lettere at læse og mere gennemsigtige, er det hensigtsmæssigt at samle alle rapporteringskravene i ét enkelt arbejdsdokument, der er knyttet til budgetforslaget. (25)Det er hensigtsmæssigt at indføre en mulighed for, at Kommissionen kan indgå serviceleveranceaftaler med andre institutioner med henblik på at lette gennemførelsen af administrationsbevillinger, og ligeledes en udtrykkelig mulighed for, at der kan indgås sådanne aftaler mellem afdelinger i institutionerne, EU-organerne, europæiske kontorer, organer eller personer, der har fået overdraget gennemførelsen af specifikke foranstaltninger under den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i henhold til afsnit V i TEU, og kontoret for generalsekretæren for Europaskolernes Øverste Råd om levering af tjenesteydelser, levering af varer, udførelse af bygge- og anlægsarbejder eller gennemførelse af ejendomskontrakter. (26)Det er hensigtsmæssigt at definere de europæiske kontorer og at sondre mellem disse kontorers obligatoriske og fakultative opgaver. Der bør indføres en mulighed for, at EU-institutioner, EU-organer og andre europæiske kontorer kan uddelegere beføjelser som anvisningsberettiget til det relevante europæiske kontors direktør. De europæiske kontorer bør også have mulighed for at indgå serviceleveranceaftaler om levering af tjenesteydelser, levering af varer, udførelse af bygge- og anlægsarbejder eller gennemførelse af ejendomskontrakter. Det er hensigtsmæssigt at fastsætte specifikke regler for forelæggelse af regnskaber, bestemmelser, der giver Kommissionens regnskabsfører bemyndigelse til at uddelegere visse af sine opgaver til ansatte i disse kontorer, og funktionsvilkårene for de bankkonti, som de europæiske kontorer kan bemyndiges til at åbne i Kommissionens navn. (27)For yderligere at forbedre forvaltningsorganernes omkostningseffektivitet og i lyset af de praktiske erfaringer med andre EU-organer bør Kommissionens regnskabsfører kunne bemyndiges til at varetage alle eller nogle af de opgaver, som forvaltningsorganets regnskabsfører varetager. (28)Af hensyn til retssikkerheden er det nødvendigt at præcisere, at direktørerne for forvaltningsorganerne fungerer som ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede ved forvaltningen af aktionsbevillinger til programmer, der er uddelegeret til de pågældende organer. For at opnå den fulde virkning af de effektivitetsgevinster, der opnås ved en samlet centralisering af visse støttetjenester, bør det udtrykkeligt anføres, at forvaltningsorganer har mulighed for at gennemføre administrationsudgifter. (29)Det er nødvendigt at fastlægge regler om de finansielle aktørers, herunder navnlig de anvisningsberettigedes og regnskabsførernes, beføjelser og ansvarsområder. (30)Europa-Parlamentet og Rådet bør underrettes om udnævnelse og fratræden af en ved delegation bemyndiget anvisningsberettiget, intern revisor og regnskabsfører inden for en frist på to uger. (31)De anvisningsberettigede bør have det fulde ansvar for samtlige indtægts- og udgiftstransaktioner, der udføres under deres myndighed, bl.a. i forbindelse med interne kontrolsystemer, og de bør kunne redegøre for disse transaktioner, om nødvendigt også ved disciplinærprocedurer. (32)Opgaverne, ansvarsområderne og principperne for de procedurer, som skal overholdes, bør også fastlægges. Det er også nødvendigt at fastsætte, at de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede sikrer, at de anvisningsberettigede ved subdelegation og deres personale modtager oplysninger vedrørende kontrolstandarderne og de respektive metoder og teknikker, og at der træffes foranstaltninger for at sikre et velfungerende kontrolsystem, som skal erstatte forpligtelsen til at fastsætte særlige kodeks af faglige standarder, som kun gælder for finansiel verificering. Der gøres rede for de ansvarsområder, som varetages, i en årlig rapport til institutionen, og rapporten skal indeholde de oplysninger om de finansielle forhold og forvaltningen, der kræves til støtte for den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigedes erklæring på tro og love om udførelsen af vedkommendes hverv, herunder oplysninger om de samlede resultater af de gennemførte transaktioner. Bilagene vedrørende de gennemførte transaktioner bør opbevares. Endelig bør der udarbejdes en særlig rapport til institutionen og en meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet om alle de forskellige former for udbud med forhandling med henblik på tildeling af offentlige kontrakter, da disse kontrakter udgør undtagelser fra de sædvanlige tildelingsprocedurer. (33)Den dobbelte rolle, der indtages af EU-delegationschefer og af disses stedfortrædere i deres fravær som anvisningsberettiget ved subdelegation for Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (i det følgende benævnt "EU-Udenrigstjenesten") og, for så vidt angår aktionsbevillinger, for Kommissionen, bør tages i betragtning. (34)Kommissionens uddelegering af budgetgennemførelsesbeføjelser vedrørende aktionsbevillingerne under sin egen budgetsektion til stedfortrædende delegationschefer er begrænset til situationer, hvor udførelsen af disse opgaver af de stedfortrædende delegationschefer er strengt nødvendig for at sikre kontinuiteten under delegationschefernes fravær. De stedfortrædende delegationschefer må ikke udøve disse beføjelser systematisk eller af hensyn til den interne fordeling af arbejdsbyrderne. (35)Regnskabsføreren er fortsat ansvarlig for korrekt gennemførelse af betalinger, indkassering af indtægter og inddrivelse af fordringer. Han/hun forvalter likviditetsstyringen, bankkonti og oplysninger vedrørende tredjemand, holder regnskab og er ansvarlig for udarbejdelsen af institutionens årsregnskab. Kommissionens regnskabsfører er den eneste person, der kan fastsætte regnskabsregler og harmoniserede regnskabskontoplaner, hvorimod regnskabsførerne for de andre institutioner fastsætter de regnskabsprocedurer, der finder anvendelse i deres respektive institutioner. (36)Reglerne for regnskabsførerens udnævnelse og fratræden bør ligeledes fastlægges. (37)Det er hensigtsmæssigt, at regnskabsføreren bør etablere procedurer til sikring af, at de konti, der er åbnet til brug for likviditetsstyringen, og forskudskonti ikke er i debet. (38)Betingelserne for anvendelse af forskudskonti, en forvaltningsform, der udgør en undtagelse fra de almindelige budgetprocedurer, bør fastlægges, og forskudsbestyrernes opgaver og ansvar samt den anvisningsberettigedes og regnskabsførerens ansvar for kontrol med forskudskontiene bør præciseres. Europa-Parlamentet og Rådet bør underrettes om enhver udnævnelse og fratræden. Af hensyn til effektiviteten bør der oprettes forskudskonti i EU-delegationerne for bevillinger fra både Kommissionens og EU-Udenrigstjenestens sektioner i budgettet. Det er også hensigtsmæssigt at tillade, at der på særlige betingelser anvendes forskudskonti i EU-delegationerne til betaling af mindre beløb gennem budgetprocedurer. For så vidt angår udpegelsen af forskudsbestyrere, har det vist sig nødvendigt, at de også kan udvælges blandt medarbejdere ansat af Kommissionen i forbindelse med bistand i krisesituationer og humanitære bistandsforanstaltninger, når der ikke er noget vedtægtsmæssigt ansat personale fra Kommissionen til rådighed. (39)For at tage hensyn til situationen inden for humanitære bistandsforanstaltninger bør det, når der ikke er noget vedtægtsmæssigt ansat personale fra Kommissionen, og de tekniske vanskeligheder med at få alle de retlige forpligtelser underskrevet af den ansvarlige anvisningsberettigede, være tilladt for personale, der er ansat af Kommissionen på dette område, at underskrive retlige forpligtelser for en meget lav værdi på op til 2500 EUR, der er knyttet til de gennemførte betalinger fra forskudskontiene, og for EU-delegationscheferne eller deres stedfortrædere at underskrive retlige forpligtelser efter instruks fra den ansvarlige anvisningsberettigede.

(40)Når hver enkelt finansiel aktørs opgaver og ansvar er defineret, kan disse kun drages til ansvar på de betingelser, der er fastsat i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union. Der er i EU-institutionerne oprettet specialiserede særlige paneler for økonomiske uregelmæssigheder, men da de kun har fået forelagt et begrænset antal sager og af hensyn til effektiviteten, er det hensigtsmæssigt at overføre deres funktioner til det nye interinstitutionelle panel, som er blevet oprettet med henblik på at vurdere ansøgninger og udarbejde henstillinger om pålæggelse af administrative sanktioner (udelukkelse eller økonomisk sanktion), som er blevet henvist til det fra Kommissionen eller andre EU-institutioner og EU-organer. Denne overførsel sigter også mod at undgå dobbeltarbejde og reducere risikoen for modstridende henstillinger eller udtalelser, i tilfælde hvor både en økonomisk aktør og en EU-ansat er involveret. Man bør opretholde den procedure, som gør det muligt for en anvisningsberettiget at anmode om bekræftelse af en instruks, som den anvisningsberettigede betragter som uregelmæssig eller stridende mod princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning, og således blive fritaget for ansvar. Sammensætningen af dette panel bør ændres, når det udfører denne opgave. (41)Hvad angår indtægter er det nødvendigt at imødegå de negative justeringer af egne indtægter, der er omfattet af Rådets forordning om ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter. Bortset fra særtilfældet med egne indtægter er det nødvendigt at opretholde de opgaver og den kontrol, der påhviler de anvisningsberettigede i de forskellige faser af proceduren: udarbejdelse af overslaget over fordringer, indtægtsordre, fremsendelse af debetnotaen, hvori debitor informeres om fastlæggelsen af fordringen, beregning af eventuelle morarenter og om nødvendigt beslutningen om at give afkald på en fordring på grundlag af kriterier, der sikrer en forsvarlig økonomisk forvaltning, med henblik på at sikre en effektiv inddrivelse af indtægter. (42)Den anvisningsberettigede bør have mulighed for fuldstændig eller delvis at fravige bestemmelserne om inddrivelse af en fastlagt fordring, hvis debitor er omfattet af en form for insolvensbehandling som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/848 af 20. maj 2015 om insolvensbehandling, navnlig i tilfælde af akkord og andre lignende ordninger. (43)Der bør anvendes specifikke bestemmelser om procedurer for tilpasning eller annullering af et fordringsoverslag. (44)På grund af den seneste udvikling på de finansielle markeder og den sats, ECB anvender på sine vigtigste refinansieringstransaktioner, er det nødvendigt at revidere bestemmelserne om rentesats for bøder eller andre sanktioner og at fastsætte regler i tilfælde af en negativ rente. (45)For at afspejle den særlige karakter af fordringer i form af bøder eller andre sanktioner, som pålægges institutionerne i henhold til TEUF eller Euratomtraktaten, er det nødvendigt at indføre specifikke bestemmelser om rentesatserne på de forfaldne, ikke-betalte beløb, hvis disse beløb forhøjes af Den Europæiske Unions Domstol. (46)Reglerne vedrørende inddrivelse bør både præciseres og strammes. Navnlig bør det præciseres, at regnskabsføreren inddriver fordringer ved modregning også i beløb, som et forvaltningsorgan skylder debitor, ved gennemførelsen af EU-budgettet. (47)Af hensyn til retssikkerheden bør reglerne vedrørende forsinkelserne, når en debetnota skal sendes, fastlægges. (48)For at sikre, at aktiverne forvaltes korrekt, samtidig med at de giver et afkast, bør foreløbigt inkasserede beløb, såsom bøder inden for konkurrencepolitikken, som anfægtes, investeres i finansielle aktiver, og tildelingen af afkastet på dem bør fastlægges. Da Kommissionen ikke er den eneste institution, der har ret til at pålægge bøder eller andre sanktioner, er det nødvendigt at fastsætte bestemmelser vedrørende sådanne bøder eller andre sanktioner fra andre institutioner og at fastsætte regler for inddrivelsen, som bør svare til bestemmelserne for de bøder eller sanktioner, der pålægges af Kommissionen. (49)For at sikre, at Kommissionen har alle de oplysninger, som er nødvendige i forbindelse med vedtagelsen af finansieringsafgørelser, er det nødvendigt at fastlægge mindstekravene til indholdet af finansieringsafgørelser vedrørende tilskud, indkøb, trustfonde, priser, finansielle instrumenter, blandingsfaciliteter og budgetgarantier. Samtidig er det for at give de potentielle modtagere et mere langsigtet perspektiv nødvendigt at tillade, at finansieringsafgørelserne vedtages for mere end et år, idet gennemførelsen dog er afhængig af de disponible bevillinger på budgettet for det pågældende år. For at gøre det muligt at skabe et sådant langsigtet perspektiv er det nødvendigt at reducere antallet af elementer, der kræves til finansieringsafgørelsen. For at opnå større forenkling bør finansieringsafgørelsen samtidig udgøre et årligt eller flerårigt program. Eftersom bidraget til de organer, der er omhandlet i artikel 69 og 70, allerede er fastslået i det årlige budget, bør der ikke være noget krav om, at der skal vedtages en specifik finansieringsafgørelse herom. (50)Med hensyn til udgifter bør sammenhængen mellem finansieringsafgørelser, samlede forpligtelser og specifikke forpligtelser samt koncepterne for budgetmæssige og retlige udgiftsforpligtelser præciseres med henblik på at fastlægge en klar ramme for de forskellige faser i budgetgennemførelsen. (51)For at tage hensyn til især antallet af retlige forpligtelser, der er indgået i Unionens delegationer og repræsentationer, og de valutakurssvingninger, som gælder for dem, bør det også være muligt at indgå foreløbige forpligtelser i de tilfælde, hvor de endelige modtagere og beløb er fastlagt. (52)For at gøre bedre brug af de disponible bevillinger til gennemførelsen af foranstaltninger udadtil bør den frist, inden for hvilken der kan indgås specifikke retlige forpligtelser på grundlag af en samlet budgetmæssig forpligtelse, ophæves, ligesom forpligtelsen til at indgå en bidragsaftale indtil den 31. december i år n + 1, hvis en finansieringsaftale med et tredjeland udgør den samlede budgetmæssige forpligtelse, der også dækker bidragsaftalen. (53)For så vidt angår de typer af betalinger, som de anvisningsberettigede kan foretage, bør de forskellige former for betalinger præciseres i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning. Reglerne for afslutning af forfinansiering bør præciseres yderligere, navnlig i situationer, hvor der ikke er mulighed for mellemliggende afslutning. Med henblik herpå bør der indsættes passende bestemmelser i de indgåede retlige forpligtelser. (54)I denne forordning bør det præciseres, at betalingerne skal ske inden for en nærmere fastsat frist, og en overskridelse af denne frist giver kreditorerne ret til morarenter, der afholdes over budgettet, undtagen hvad angår medlemsstater, og som det for nylig er indført, også Den Europæiske Investeringsbank og Den Europæiske Investeringsfond. (55)Det er hensigtsmæssigt at samle bestemmelserne om fastsættelse og anvisning af udgifter i en enkelt artikel og at definere frigørelser. Da transaktionerne udføres i edb-systemer, er begrebet "underskrift med påtegningen "kan betales" erstattet af "elektronisk sikret underskrift", undtagen i et begrænset antal tilfælde. Det er også nødvendigt at præcisere, at fastsættelse af udgifter finder anvendelse på alle de støtteberettigede omkostninger, dvs. også omkostninger, der ikke er forbundet med en anmodning om betaling, hvilket er tilfældet for afslutning af forfinansiering. (56)For at gøre de gældende regler mindre komplekse og mere strømlinede og gøre denne forordning lettere at læse bør der fastlægges fælles regler, som gælder for flere budgetgennemførelsesinstrumenter. Derfor bør visse bestemmelser grupperes, andre bestemmelsers ordlyd og anvendelsesområde bør tilpasses, og unødvendige gentagelser og krydshenvisninger bør fjernes. (57)Der bør lægges mere vægt på præstationer og resultater. Det er derfor hensigtsmæssigt at definere en yderligere finansieringsform, der ikke er knyttet til de pågældende transaktioners omkostninger, ud over de former for EU-tilskud, der allerede er veletablerede (godtgørelse af de faktisk afholdte støtteberettigede omkostninger, enhedsomkostninger, faste beløb og finansiering efter en fast sats). Denne finansieringsform bør enten være baseret på opfyldelsen af visse forhåndsbetingelser eller opnåelsen af resultater målt i forhold til tidligere fastsatte milepæle eller ved hjælp af resultatindikatorer. (58)Når Kommissionen foretager vurderinger af den operationelle og finansielle kapacitet hos modtagere af EU-midler eller i deres systemer og procedurer, bør den kunne sætte lid til de vurderinger, der allerede er foretaget af andre enheder eller donorer som f.eks. internationale organisationer, for at undgå dobbeltarbejde ved vurderinger af de samme modtagere. Muligheden for gensidig tillid til vurderinger, som foretages af andre enheder, bør anvendes, for så vidt som disse vurderinger er foretaget i overensstemmelse med betingelser, der svarer til betingelserne i denne forordning for den relevante gennemførelsesmetode. For at styrke den gensidig tillid til vurderinger blandt donorerne bør Kommissionen fremme anerkendelsen af internationalt anerkendte standarder og bedste internationale praksis. (59)Det er også vigtigt at undgå, at modtagere af EU-midler revideres flere gange af forskellige enheder vedrørende brugen af disse midler. Derfor er det nødvendigt at forudse muligheden for at basere sig på revisioner, som allerede er udført af uafhængige revisorer, forudsat at de er baseret på internationalt anerkendte standarder, at de giver tilstrækkelig garanti, og at de er blevet gennemført for regnskaber og rapporter vedrørende anvendelsen af Unionens bidrag. Sådanne revisioner bør udgøre grundlaget for den generelle sikkerhed vedrørende anvendelsen af EU's midler.

(60)Det er vigtigt at give medlemsstaterne mulighed for at anmode om, at de midler, der afsættes til dem under delt gennemførelse, overføres på EU-plan og forvaltes af Kommissionen ved direkte eller indirekte gennemførelse, hvis det er til fordel for den pågældende medlemsstat. Dette ville optimere brugen af disse midler og af de instrumenter, der fastlægges ved denne forordning eller de sektorspecifikke forordninger, herunder EFSI-forordningen, og hvortil medlemsstaterne anmoder om at få de pågældende midler overført. For at sikre en effektiv gennemførelse af disse instrumenter er det nødvendigt at indføre en bestemmelse om, at når midlerne er overført til instrumenter, der er fastlagt ved denne forordning eller sektorspecifikke forordninger, herunder EFSI-forordningen, finder de pågældende forordninger anvendelse. (61)For at sikre en langsigtet samarbejdsmekanisme med modtagere af EU-finansiering bør der fastlægges bestemmelser om muligheden for indgåelse finansielle partnerskabsrammeaftaler. Finansielle partnerskabsrammer bør gennemføres ved hjælp af tilskud eller via samarbejdsaftaler med enheder, der forvalter EU-midler. Med henblik herpå bør det præciseres, hvad sådanne aftaler som minimum bør indeholde. Finansielle partnerskabsrammer bør ikke på urimelig vis begrænse adgangen til EU-finansiering. (62)Betingelserne og procedurerne for suspension, inddragelse og nedsættelse af EU-bidraget bør harmoniseres på tværs af de forskellige budgetgennemførelsesinstrumenter (f.eks. tilskud, indkøb, indirekte gennemførelse, priser osv.). Årsagerne til suspension, inddragelse eller nedsættelse bør specificeres. (63)Der bør i denne forordning fastsættes standardperioder, inden for hvilke modtagerne er forpligtet til at opbevare dokumenter vedrørende EU-bidrag, så afvigende eller uforholdsmæssige kontraktmæssige krav undgås, samtidig med at Kommissionen, Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig og Revisionsretten gives tilstrækkelig tid til at få adgang til sådanne oplysninger og dokumenter og udføre efterfølgende tjek og revision. Derudover bør deltagere og modtagere være forpligtet til at samarbejde om at beskytte Unionens finansielle interesser. (64)For at forsyne deltagerne og modtagerne med passende oplysninger og sikre, at de har mulighed for at udøve deres ret til et forsvar, bør denne forordning give deltagerne og modtagerne mulighed for at fremsætte deres bemærkninger før vedtagelsen af en foranstaltning, der indvirker negativt på deres rettigheder, og for at blive orienteret om de klagemuligheder, de råder over til at anfægte en sådan foranstaltning. (65)For at beskytte Unionens finansielle interesser bør Kommissionen oprette et fælles system for tidlig opdagelse og udelukkelse. (66)Dette system for tidlig opdagelse og udelukkelse bør gælde for deltagere, modtagere, enheder, hvis kapacitet ansøgeren eller tilbudsgiveren har til hensigt at sætte lid til, eller for en kontrahents underkontrahenter, enhver person eller enhed, der modtager EU-midler, når budgettet gennemføres ved indirekte gennemførelse, enhver person eller enhed, der modtager EU-midler under finansielle instrumenter, som forvaltes direkte, samt deltagere eller modtagere hos enheder, der gennemfører budgettet ved delt gennemførelse. (67)Det bør præciseres, at hvis en afgørelse om at registrere en person eller enhed i databasen for systemet for tidlig opdagelse og udelukkelse er truffet på et grundlag med udelukkelse af situationer, hvor en fysisk eller juridisk person, der er medlem af den pågældende persons eller enheds administrations-, ledelses- eller tilsynsorgan, eller som har repræsentations-, beslutnings- eller kontrolbeføjelser i forhold til den pågældende person eller enhed eller en fysisk eller juridisk person, som hæfter ubegrænset for gæld tilhørende den pågældende person eller enhed eller en fysisk person, der er væsentlig for indgåelsen eller gennemførelsen af den retlige forpligtelse, bør de oplysninger, der registreres i databasen også indeholde oplysningerne vedrørende disse personer. (68)Afgørelsen om at udelukke en person eller enhed fra at deltage i tildelingsprocedurer eller om at pålægge en økonomisk sanktion samt afgørelsen om at offentliggøre oplysninger i forbindelse hermed bør træffes af den ansvarlige anvisningsberettigede i lyset af deres administrative autonomi. I mangel af en endelig dom eller en endelig administrativ afgørelse og i tilfælde, der vedrører grov misligholdelse af en kontrakt, bør de ansvarlige anvisningsberettigede træffe deres afgørelse under hensyntagen til en henstilling fra panelet på grundlag af en foreløbig juridisk vurdering. Panelet bør ligeledes vurdere varigheden af en udelukkelse i tilfælde, hvor varigheden ikke er blevet fastsat ved den endelige dom eller den endelige administrative afgørelse. (69)Panelets rolle bør være at sikre en sammenhængende drift af systemet for udelukkelse. Panelet bør bestå af en fast formand, repræsentanter for Kommissionen og en repræsentant for den ansvarlige anvisningsberettigede. (70)Den foreløbige juridiske vurdering foregriber ikke medlemsstaternes kompetente myndigheders endelige vurdering i henhold til national ret af den pågældende persons eller enheds adfærd. Panelets henstilling samt den ansvarlige anvisningsberettigedes afgørelse bør derfor revideres efter underretningen om en sådan endelig vurdering. (71)Den ansvarlige anvisningsberettigede bør udelukke en person eller enhed, når der er afsagt en endelig dom eller truffet en endelig administrativ afgørelse i tilfælde af alvorlige forsømmelser i forbindelse med udøvelsen af erhvervet, manglende efterlevelse, hvad enten det er forsætligt eller ej, af forpligtelserne med hensyn til betaling af bidrag til sociale sikringsordninger eller betaling af skat, svig, der skader budgettet, bestikkelse, deltagelse i en kriminel organisation, hvidvaskning af penge, finansiering af terrorisme, terrorrelaterede forbrydelser, børnearbejde eller andre former for menneskehandel eller uregelmæssigheder. Den pågældende person eller enhed bør også udelukkes i tilfælde af grov misligholdelse af en retlig forpligtelse eller konkurs. (72)Når den ansvarlige anvisningsberettigede træffer afgørelse om udelukkelse eller om pålæggelse af en økonomisk sanktion og offentliggørelse heraf eller om afvisning af en person eller enhed, bør vedkommende sikre overholdelse af proportionalitetsprincippet, navnlig under hensyntagen til, hvor alvorlige forholdene er, forholdenes budgetmæssige indvirkning, hvor lang tid der er gået siden den relevante adfærd, dens varighed og gentagelse, forsætligheden eller graden af uagtsomhed og graden af personens eller enhedens samarbejde med den relevante kompetente myndighed samt vedkommendes bidrag til undersøgelsen. (73)Den ansvarlige anvisningsberettigede bør også kunne udelukke en person eller enhed, når en fysisk eller juridisk person, der hæfter ubegrænset for den pågældende økonomiske aktørs gæld, er gået konkurs eller befinder sig i en tilsvarende insolvenssituation, eller når en sådan fysisk eller juridisk person ikke overholder sine forpligtelser med hensyn til betaling af bidrag til sociale sikringsordninger eller af skat, hvis sådanne situationer indvirker på den økonomiske aktørs finansielle situation. (74)Der bør ikke træffes afgørelse om udelukkelse af en person eller enhed, når denne har truffet afhjælpende foranstaltninger og derved vist sin pålidelighed. Denne mulighed bør ikke finde anvendelse i forbindelse med de groveste former for kriminel aktivitet. (75)I lyset af proportionalitetsprincippet bør der sondres mellem de tilfælde, hvor en økonomisk sanktion kan pålægges som et alternativ til udelukkelse, og de tilfælde, hvor grovheden af den pågældende modtagers adfærd med hensyn til at forsøge uretmæssigt at opnå EU-midler berettiger til pålæggelse af en økonomisk sanktion ud over udelukkelse for at sikre en afskrækkende virkning. Det bør ligeledes fastlægges, hvilken finansiel sanktion, der som minimum og som maksimum kan pålægges af den ordregivende myndighed. (76)En økonomisk sanktion bør kun pålægges en modtager og ikke en deltager, eftersom størrelsen af den økonomiske sanktion, der pålægges, beregnes på grundlag af værdien af den retlige forpligtelse, der er tale om. (77)Det bør understreges, at muligheden for at anvende administrative og/eller økonomiske sanktioner på et retligt grundlag er uafhængig af muligheden for at anvende kontraktmæssige sanktioner, såsom konventionalbod. (78)Udelukkelsens varighed bør være tidsbegrænset, som det er tilfældet i direktiv 2014/24/EU, og bør være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. (79)Det er nødvendigt at fastlægge startdatoen for og varigheden af forældelsesfristen for pålæggelse af administrative sanktioner.

(80)Det er vigtigt at kunne styrke den afskrækkende virkning, der opnås ved udelukkelsen og den økonomiske sanktion. I den forbindelse bør den afskrækkende virkning styrkes ved hjælp af muligheden for at offentliggøre de oplysninger, der vedrører udelukkelsen og/eller den økonomiske sanktion, under fuld overholdelse af databeskyttelseskravene i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (6) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (7). Dette bør bidrage til at sikre, at den samme adfærd ikke gentager sig. Af hensyn til retssikkerheden og i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet bør det præciseres, i hvilke situationer en offentliggørelse ikke bør finde sted. Den ansvarlige anvisningsberettigede bør i sin vurdering tage hensyn til en eventuel henstilling fra panelet. For så vidt angår fysiske personer bør personoplysninger kun offentliggøres i undtagelsestilfælde, der er berettiget på grund af adfærdens alvor eller dens indvirkning på Unionens finansielle interesser. (81)Oplysningerne om en udelukkelse eller en økonomisk sanktion bør kun offentliggøres i tilfælde af alvorlige forsømmelser i forbindelse med udøvelsen af erhvervet, svig, betydelige mangler i forbindelse med opfyldelsen af væsentlige forpligtelser i en kontrakt, som finansieres over budgettet, eller uregelmæssigheder. (82)Udelukkelseskriterierne bør være klart adskilt fra de kriterier, som fører til en eventuel afvisning fra en given procedure. (83)Oplysningerne om tidlig opdagelse af risici og om pålæggelse af administrative sanktioner for en person eller enhed bør centraliseres. Med henblik herpå bør oplysninger i tilknytning hertil lagres i en database, der oprettes og drives af Kommissionen som indehaveren af det centraliserede system. Det system bør drives i fuld overensstemmelse med retten til privatlivets fred og til beskyttelse af personoplysninger. (84)Selv om oprettelsen og driften af systemet for tidlig opdagelse og udelukkelse påhviler Kommissionen, bør andre institutioner og organer samt alle enheder, der gennemfører budgettet ved direkte, delt og indirekte gennemførelse, deltage i systemet ved at fremsende relevante oplysninger til Kommissionen. Den ansvarlige anvisningsberettigede og panelet bør garantere de økonomiske aktørers ret til et forsvar. De samme rettigheder bør gives til en person eller enhed i forbindelse med en tidlig opdagelse, når den anvisningsberettigede påtænker at foretage en handling, som kan indvirke negativt på den pågældende persons eller enheds rettigheder. I sager om svig, bestikkelse eller en hvilken som helst anden form for ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser, og hvor der endnu ikke er afsagt endelig dom, bør den ansvarlige anvisningsberettigede og panelet have mulighed for at udsætte den mulighed, som personen eller enheden har for at fremsætte sine bemærkninger. En sådan udsættelse bør kun anses for berettiget, når der er vægtige legitime grunde til at behandle undersøgelsen fortroligt. (85)Den Europæiske Unions Domstol bør tillægges fuld prøvelsesret med hensyn til sanktioner, der er pålagt i henhold til denne forordning, i overensstemmelse med artikel 261 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). (86)For at fremme beskyttelsen af Unionens finansielle interesser på tværs af alle gennemførelsesmetoder bør det for de enheder, som medvirker ved gennemførelsen af budgettet ved delt og indirekte gennemførelse, når det er relevant være muligt tage hensyn til de udelukkelser, der er besluttet af de anvisningsberettigede på EU-plan. (87)Denne forordning bør fremme målsætningen om e-forvaltning og især brugen af elektroniske data i udvekslingen af oplysninger mellem institutionerne og tredjemand. (88)Fremskridtene hen imod elektronisk udveksling af oplysninger og elektronisk indsendelse af dokumenter, som udgør en vigtig forenklingsforanstaltning, bør ledsages af klare betingelser for accept af de systemer, som skal anvendes, for at etablere et retligt forsvarligt miljø, samtidig med at der opretholdes en fleksibel forvaltning af EU-midler for deltagerne, modtagerne og de anvisningsberettigede som omhandlet i denne forordning. (89)Der bør fastlægges regler om sammensætningen af og opgaverne for det udvalg, som skal vurdere ansøgningerne i forbindelse med indkøb, tildeling af tilskud og i konkurrencer om priser. Udvalget kan bestå af eksterne eksperter, hvis der i basisretsakten er hjemmel hertil. (90)I overensstemmelse med princippet om god forvaltning bør den anvisningsberettigede anmode om præciseringer eller manglende dokumenter, samtidig med at princippet om ligebehandling overholdes og dette ikke medfører væsentlige ændringer af ansøgningen. Den anvisningsberettigede kan kun i behørigt begrundede tilfælde beslutte ikke at gøre dette. Desuden bør den anvisningsberettigede kunne korrigere en indlysende skrivefejl eller anmode deltageren om at rette den. (91)I overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning bør det kræves, at Kommissionen beskytter sig selv ved at anmode om garantier ved udbetalingen af forfinansiering. Kravet til kontrahenter og modtagere om udstedelse af garantier bør ikke være automatisk, men bør være baseret på en risikoanalyse. Hvis den anvisningsberettigede under gennemførelsen konstaterer, at en garant ikke længere er bemyndiget til at udstede garantier i overensstemmelse med gældende national ret, bør den anvisningsberettigede kunne kræve, at garantien erstattes. (92)De forskellige regelsæt for direkte og indirekte gennemførelse, navnlig definitionen af budgetgennemførelsesopgaver, har skabt forvirring og medført risiko for fejlagtig kvalifikation for både Kommissionen og partnerne og bør derfor forenkles og harmoniseres. (93)Bestemmelserne om den forudgående søjlevurdering bør revideres for at sætte Kommissionen i stand til så vidt muligt at henholde sig til de af partnernes systemer og procedurer, som svarer til dem, der anvendes af Kommissionen. Derudover er det vigtigt at præcisere, at hvis det af vurderingen fremgår, at der er områder, hvor de anvendte procedurer ikke er tilstrækkelige til at beskytte Unionens finansielle interesser, kan Kommissionen undertegne bidragsaftaler, samtidig med at der pålægges yderligere tilsynsforanstaltninger. Det er også vigtigt at præcisere, i hvilke tilfælde Kommissionen ikke kræver en søjlevurdering til undertegnelsen af bidragsaftaler. (94)Det er hensigtsmæssigt at angive, at vederlaget til de organisationer, der gennemfører EU-budgettet, hvis det er relevant og muligt, bør have en præstationsbaseret karakter. (95)Kommissionen indgår partnerskaber med tredjelande ved hjælp af finansieringsaftaler. Det er vigtigt at præcisere finansieringsaftalens indhold, navnlig hvad angår de dele, der gennemføres af det pågældende tredjeland ved indirekte gennemførelse. (96)Det er vigtigt at anerkende blandingsfaciliteternes særlige karakter, hvis Kommissionen blander sit bidrag med bidrag fra finansielle institutioner og for at præcisere anvendelsen af afsnit X om finansielle instrumenter. (97)Reglerne for offentlige indkøb og de principper, der gælder for offentlige kontrakter indgået af EU-institutionerne for egen regning, bør være baseret på bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/23/EU og direktiv 2014/24/EU. (98)I tilfælde af blandede kontrakter bør den metode, de ordregivende myndigheder anvender til at fastslå de gældende regler, præciseres. (99)De forudgående og efterfølgende offentliggørelsesforansta