Forslag til Rådet om en fælles aktion i medfør af artikel K.3, stk. 2, litra b), i traktaten om Den Europæiske Union vedrørende midlertidig beskyttelse af fordrevne personer (97/C 106/07) KOM(97) 93 endelig udg. - 97/0081(CNS)

(Forelagt af Kommissionen den 20. marts 1997)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel K.3, stk. 2, litra b),

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

I henhold til artikel K.1, nr. 1, i traktaten betragtes asylpolitikken som et spørgsmål af fælles interesse for medlemsstaterne,

i overensstemmelse med artikel K.2 i traktaten skal »non-refoulement-princippet«, som er stadfæstet i konventionen om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951 og den europæiske menneskerettighedskonvention af 4. november 1950, overholdes i alle situationer;

antallet af fordrevne personer i Europa er steget drastisk i de senere år;

medlemsstaterne og EU-institutionerne har gentagne gange udtrykt deres bekymring over de fordrevne personers situation, særlig i de konklusioner om personer, der er fordrevet som følge af konflikten i det tidligere Jugoslavien, som ministrene med ansvar for indvandring vedtog på deres møde i London den 30. november og 1. december 1992, resolutionen om visse fælles retningslinjer med hensyn til modtagelse af særligt sårbare grupper af nødstedte personer fra det tidligere Jugoslavien, som ministrene med ansvar for indvandring vedtog på deres møde i København den 1. og 2. juni 1993, Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om indvandrings- og asylpolitikken (1) og Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens meddelelse om indvandrings- og asylpolitikken (2);

Rådet vedtog den 25. september 1995 en resolution om byrdefordelingen i forbindelse med modtagelse af fordrevne personer og deres midlertidige ophold (3) og den 4. marts 1996 en afgørelse om en beredskabs- og hasteprocedure med henblik på byrdefordelingen i forbindelse med modtagelse af fordrevne personer og deres midlertidige ophold (4);

Rådet erkendte i ovennævnte resolution, at situationer, hvor der til medlemsstaterne kommer eller er fare for, at der vil komme en massiv strøm af fordrevne personer, kan kræve en hurtig og koordineret indsats for at afvende umiddelbar fare for menneskeliv;

en sådan koordineret indsats bør være udtryk for solidaritet mellem medlemsstaterne og afspejle Europas humanitære tradition, så man sikrer alle, der har brug for international beskyttelse inden for deres jurisdiktion, en behandling, der er i overensstemmelse med menneskelig værdighed;

det er derfor nødvendigt på EU-plan at træffe afgørelse om indførelse af en ordning for midlertidig beskyttelse i særlige situationer;

det er også nødvendigt at fastsætte minimumsindholdet af de rettigheder, der indrømmes de fordrevne personer, som nyder godt af en sådan ordning for midlertidig beskyttelse;

afgørelser om at indføre ordninger for midlertidig beskyttelse til gennemførelse af denne fælles aktion skal træffes med kvalificeret flertal -

VEDTAGET FØLGENDE FÆLLES AKTION:

Artikel 1

Definitioner

I forbindelse med denne fælles aktion forstås ved:

a) ordning for midlertidig beskyttelse: en ordning i medfør af denne fælles aktion, der yder beskyttelse af midlertidig art til personer, der har behov for international beskyttelse

b) personer, der har behov for international beskyttelse: alle tredjelandsstatsborgere eller statsløse personer, der har forladt deres bopælsland, og som på grund af situationen i det pågældende land ikke kan vende sikkert hjem under humane forhold, herunder især:

- personer, der er flygtet fra områder, der er ramt af væbnede konflikter og vedvarende uroligheder

- personer, som er blevet eller løber en alvorlig risiko for at blive udsat for systematiske eller omfattende overtrædelser af menneskerettighederne, herunder personer, der tilhører grupper, der tvinges til at forlade deres hjem på grund af etnisk eller religiøs forfølgelse, og

- personer, som af andre grunde, der er betinget af deres personlige situation, formodes at have behov for international beskyttelse

c) massetilstrømning af personer, der har behov for international beskyttelse: et betydeligt antal personer, der ankommer til EU og hævder, at de har behov for international beskyttelse, eller stor sandsynlighed for, at en sådan situation snart vil opstå

d) Genève-konventionen: konventionen om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951 som ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967

e) anerkendte flygtninge: personer, der har opnået flygtningestatus i henhold til Genève-konventionen.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Denne fælles aktion finder ikke anvendelse på personer, der modtages af medlemsstaterne som led i nationale ordninger for midlertidig beskyttelse, der er indført inden denne fælles aktions ikrafttræden.

2. Medlemsstaterne anvender bestemmelserne i denne fælles aktion uden forskelsbehandling med hensyn til race, religion eller nationalitet.

3. Denne fælles aktion berører ikke medlemsstaternes ret til at indrømme personer, der har behov for international beskyttelse, gunstigere vilkår.

Artikel 3

Indførelse af ordninger for midlertidig beskyttelse

1. I tilfælde af massetilstrømning af personer, der har behov for international beskyttelse, beslutter Rådet under hensyn til, om der er mulighed for tilstrækkelig beskyttelse i hjemregionen, at indføre en ordning for midlertidig beskyttelse efter proceduren i artikel 12, stk. 1.

2. Det fastsættes i den i stk. 1 omhandlede afgørelse, hvilke grupper af personer ordningen for midlertidig beskyttelse finder anvendelse på, og hvilken varighed den skal have.

Artikel 4

Forlængelse og/eller afvikling af ordninger for midlertidig beskyttelse

Hvert år, og mindst seks måneder inden udløbet af en ordning for midlertidig beskyttelse, forelægger Kommissionen for Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om situationen i hjemlandet og om medlemsstaternes anvendelse af ordningen for midlertidig beskyttelse samt om dennes finansielle virkninger.

I lyset af denne rapport beslutter Rådet mindst tre måneder inden udløbet af en ordning for midlertidig beskyttelse efter proceduren i artikel 12, stk. 1,

- at revidere den afgørelse, der er truffet i henhold til artikel 3, eller

- at afvikle ordningen for midlertidig beskyttelse og sørge for, at de pågældende vender hjem, hvis situationen i hjemlandet gør det muligt for dem at vende sikkert hjem under humane forhold.

Ved tilrettelæggelsen af de pågældendes hjemvenden lægges hovedvægten på bestræbelser på at fremme frivillig hjemvenden i samarbejde med de relevante internationale organisationer, herunder især FN's Flygtningehøjkommisær.

Artikel 5

Støtte til særligt berørte medlemsstater

På grundlag af Kommissionens rapport, jf. artikel 4, undersøger Rådet, hvordan den bedst kan støtte de medlemsstater, som er særlig berørt af massetilstrømningen af personer, der har behov for international beskyttelse.

Artikel 6

Opholdstilladelse

Medlemsstaterne udsteder opholdstilladelse til de personer, der omfattes af ordningen for midlertidig beskyttelse, med en gyldighed svarende til den periode, hvor ordningen er i kraft.

Artikel 7

Familiesammenføring

1. Medlemsstaterne sikrer, at de personer, der omfattes af ordningen for midlertidig beskyttelse, har ret til familiesammenføring med deres ægtefæller og de mindreårige børn, som de har forsørgerpligt overfor.

2. Når der træffes beslutning om familiesammenføring, skal mangler på bevis for ægteskabets beståen eller børnenes slægtskabsforhold ikke i sig selv betragtes som en hindring. Der skal tages hensyn til alle relevante forhold og omstændigheder ved vurderingen af gyldigheden af de fremlagte beviser og troværdigheden af den pågældendes anbringender.

Artikel 8

Beskæftigelse og social tryghed

Medlemsstaterne sikrer, at de personer, der omfattes af en ordning for midlertidig beskyttelse, får tilladelse til at tage erhvervsmæssig beskæftigelse. Personer, der omfattes af en ordning for midlertidig beskyttelse og anerkendte flygtninge, skal behandles ens med hensyn til løn, social tryghed og andre arbejdsvilkår.

Artikel 9

Bolig, sociale ydelser og undervisning

1. Medlemsstaterne bestræber sig på at sikre de personer, der omfattes af en ordning for midlertidig beskyttelse, boligfaciliteter svarende til dem, der indrømmes anerkendte flygtninge. Som foreløbig foranstaltning kan de pågældende dog tilbydes en midlertidig bolig i en etårig periode at regne fra indførelsen af ordningen for midlertidig beskyttelse.

2. Medlemsstaterne sikrer, at de personer, der omfattes af en ordning for midlertidig beskyttelse, får den nødvendige støtte, især med hensyn til forplejning og lægehjælp. Når de pågældende har adgang til beskæftigelse, skal der ved fastsættelsen af støttens art og omfang tages hensyn til de pågældendes muligheder for at sørge for deres eget underhold.

3. Medlemsstaterne sikrer, at de personer, der omfattes af en ordning for midlertidig beskyttelse, har adgang til offentlig undervisning på samme betingelser som anerkendte flygtninge.

Artikel 10

Asyl

Behandlingen af en asylansøgning in henhold til Genève-konventionen, som er indgivet af en person, der omfattes af en ordning for midlertidig beskyttelse, kan udsættes, så længe Rådet ikke har vedtaget en afgørelse om afvikling af ordningen for midlertidig beskyttelse i henhold til artikel 4, stk. 2, andet led, dog under ingen omstændigheder længere end fem år fra indførelsen af ordningen for midlertidig beskyttelse.

Artikel 11

Undtagelsesbestemmelser

En ordning for midlertidig beskyttelse finder ikke anvendelse på personer, om hvem der er alvorlig grund til at antage, at de:

- har begået en forbrydelse mod freden, en krigsforbrydelse eller en forbrydelse mod menneskeheden, således som disse forbrydelser er defineret i de mellemfolkelige aftaler, som er indgået i så henseende

- har begået en alvorlig ikke-politisk forbrydelse uden for værtslandet, inden de ankom til en af medlemsstaternes område

- har gjort sig skyldige i handlinger, der er i strid med De Forenede Nationers mål og grundsætninger.

En medlemsstat kan nægte at anvende en ordning for midlertidige beskyttelse på personer, om hvem der er rimelig grund til at antage, at de frembyder fare for den pågældende medlemsstats sikkerhed, eller efter en endelig dom for en særlig farlig forbrydelse udgør en fare for samfundet i den pågældende medlemsstat.

Artikel 12

Gennemførelsesforanstaltninger

1. Rådet vedtager med kvalificeret flertal på initiativ af en af medlemsstaterne eller Kommissionen, der kan konsultere FN's Flygtningehøjkommissær i sagen, gennemførelsesforanstaltningerne efter denne fælles aktion som omhandlet i artikel 3 og 4.

2. De i stk. 1 omhandlede gennemførelsesforanstaltninger offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 13

Langsigtede beskyttelsesforanstaltninger

Hvis Rådet, når der er gået fem år efter indførelsen af en ordning for midlertidig beskyttelse, ikke har vedtaget en afgørelse om afvikling af ordningen i henhold til artikel 4, undersøger medlemsstaterne, om det er muligt at indføre mere langfristede foranstaltninger for personer, der er omfattet af midlertidig beskyttelse.

Artikel 14

Afsluttende bestemmelse

Denne fælles aktion træder i kraft på datoen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

(1) KOM(94) 23 endelig udg. af 23. februar 1994.

(2) EFT nr. C 269 af 16. 10. 1995, s. 156.

(3) EFT nr. C 262 af 7. 10. 1995, s. 1.

(4) EFT nr. L 63 af 13. 3. 1996, s. 10.