2009
KOMMISSIONENS FORVALTNING 
AF IKKE-STATSLIGE AKTØRERS 
DELTAGELSE I EF’S
UDVIKLINGSSAMARBEJDEDEN EUROPÆISKE 
REVISIONSRET
Særberetning  nr. 4
DA
ISSN 1831-0796

KOMMISSIONENS 
FORVALTNING AF IKKE-STATSLIGE AKTØRERS DELTAGELSE I EF’S UDVIKLINGSSAMARBEJDESærberetning  nr. 4   2009
DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET(artikel 248, stk. 4, andet afsnit, EF)
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 2
DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET
12, rue Alcide De Gasperi
1615 Luxembourg
LUXEMBOURG
Tlf. +352 4398-45410
Fax +352 4398-46430
E-post: euraud@eca.europa.eu
Internet: http://www.eca.europa.eu
Særberetning nr. 4   2009
Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren (http://europa.eu)
Bibliografiske data findes bagest i denne publikationLuxembourg: Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 2009ISBN 978-92-9207-269-8
© De Europæiske Fællesskaber, 2009
Eftertryk tilladt med kildeangivelse
Printed in Belgium
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 3
INDHOLD
Punkt
 FORKORTELSER
I-VII  RESUMÉ
1-12  INDLEDNING
1-4  BAGGRUNDEN FOR REVISIONEN
5-6  BUDGETMÆSSIG BETYDNING
7-9  RETSGRUNDLAG
10-12  NØGLEDOKUMENTER
10 DEN EUROPÆISKE KONSENSUS OM UDVIKLING11-12 MEDDELELSER OG RETNINGSLINJER
13-17  REVISIONSMETODE OG REVISIONENS OMFANG
18-83  BEMÆRKNINGER
18-35   SØRGER KOMMISSIONEN I TILSTRÆKKELIG GRAD FOR, AT IKKE-STATSLIGE AKTØRER INDDRAGES EFFEKTIVT 
I UDVIKLINGSSAMARBEJDSPROCESSEN?
20-29 UDARBEJDELSE AF LANDESTRATEGIDOKUMENTER
30-35 DET TEMATISKE PROGRAM VEDRØRENDE IKKE-STATSLIGE AKTØRER OG LOKALE MYNDIGHEDER I UDVIKLINGSPROCESSEN
36-68   SIKRER KOMMISSIONENS FORVALTNINGSSYSTEMER PÅ PRODUKTIV VIS, AT DE AKTIVITETER, DER GENNEMFØRES 
AF IKKE-STATSLIGE AKTØRER, ER RELEVANTE OG HAR SANDSYNLIGHED FOR AT GIVE DE ØNSKEDE RESULTATER?
37-41 UDVÆLGELSESPROCEDURER
42-50 KONTROL- OG OVERVÅGNINGSPROCEDURER
51-62 TILSYN INKLUSIVE TILSYNSREDSKABER OG EFFEKTIVITETSVURDERINGER AF DE IKKE-STATSLIGE AKTØRERS AKTIVITETER
63-68 UDSIGTERNE MED HENSYN TIL BÆREDYGTIGHED
69-83  YDER KOMMISSIONEN TILSTRÆKKELIG STØTTE TIL KAPACITETSUDVIKLING HOS IKKE-STATSLIGE AKTØRER?
70-74 EN STRATEGI FOR KAPACITETSUDVIKLING HOS IKKE-STATSLIGE AKTØRER
75-83 PROGRAMMER FOR KAPACITETSUDVIKLING HOS IKKE-STATSLIGE AKTØRER
84-92  KONKLUSIONER OG ANBEFALINGER
 BILAG I — BELØB FOR AFTALER MED IKKE-STATSLIGE AKTØRER
 BILAG II — COTONOUAFTALENS VÆSENTLIGSTE BESTEMMELSER VEDRØRENDE IKKE-STATSLIGE AKTØRER
 BILAG III — LISTER OVER DE UNDERSØGTE PROGRAMMER, PROJEKTER OG LOKALE INDKALDELSER AF FORSLAG
 BILAG IV — AKTØRER I UDVIKLINGSSAMARBEJDE, SOM RETTEN BESØGTE PÅ STEDET
 KOMMISSIONENS SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 5
FORKORTELSER
ALA : Asien og Latinamerika
AVS : Afrika, Vestindien og Stillehavet
Concord : Den europæiske sammenslutning af ikke-statslige nødhjælps- og udviklingsor-
ganisationer
CRIS : Det fælles RELEX-informationssystem
EF: Det Europæiske Fællesskab
EIDHR : Det Europæiske Initiativ for Demokrati og Menneskerettigheder
EU: Den Europæiske Union
EUF : De europæiske udviklingsfonde
EuropeAid : Europa-Kommissionens samarbejdskontor
Ikke-statslige aktører i Syd : Ikke-statslige aktører i modtagerlandene (Syd)
Ngo : Ikke-statslig organisation
RELEX : Generaldirektoratet for Eksterne Forbindelser
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 6
RESUMÉ
I.
Som anvendt i denne beretning dækker  
begrebet »ikke-statslige aktører« alle de  
aspekter af samfundet, som ikke er en del  
af den private sektor eller staten, herunder 
ikke-statslige organisationer (ngo’er)1. I EU-
lovgivningen og i Cotonouaftalen mellem EF og AVS-staterne er det fastsat, at sådanne  
ikke-statslige aktører kan spille flere roller 
i udviklingssamarbejdet, og at de navnlig  
både kan deltage i den politiske dialog og gennemføre projekter. Med henblik på at  sætte de ikke-statslige aktører i stand til  
at varetage disse roller ydes der støtte til  kapacitetsudvikling. I 2007 udgjorde de EU-midler, der blev tildelt direkte til ikke-stats-lige aktører, ca. 915 millioner euro eller 10 % 
af den samlede bistand til udviklingslande 
(over det almindelige budget og EUF).
II.
Retten undersøgte de ikke-statslige aktørers 
to vigtigste roller og forsøgte at få svar på, 
om Kommissionen
i tilstrækkelig grad sørger for, at ikke- —
statslige aktører inddrages effektivt  
i udviklingssamarbejdsprocessen
har produktive forvaltningssystemer,   —
som sikrer, at de aktiviteter, der gen-nemføres af ikke-statslige aktører, er  
relevante og har sandsynlighed for at  
give de ønskede resultater
sørger for tilstrækkelig kapacitetsudvik- —
ling hos ikke-statslige aktører.
1 I Cotonouaftalen omfatter definitionen af ikke-statslige 
aktører også den private sektor. I denne beretning anvendes 
imidlertid definitionen i udviklingssamarbejdsinstrumentet 
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1905/2006 af 18. december 2006 om oprettelse af et instrument til 
finansiering af udviklingssamarbejde (EUT L 378 af 27.12.206, 
s. 41)), som udelukker kommercielle organer. Artikel 24, 
stk. 2, i forordningen om udviklingssamarbejdsinstrumentet 
giver en mere udtømmende liste over de forskellige typer 
organisationer. Selv om der er bred enighed om ngo’ers typiske 
kendetegn, findes der ingen fast definition af begrebet ngo (både FN og Verdensbanken bruger arbejdsdefinitioner). 
Det var dog ikke relevant i forbindelse med denne revision, da 
Retten fandt det mere hensigtsmæssigt at anvende det bredere 
begreb ikke-statslige aktører i udviklingssamarbejde (svarende 
til civilsamfundet som helhed). 
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 7
III.
Retten konstaterede, at Kommissionen har  
gjort forsøg på at inddrage ikke-statslige  
aktører i udviklingssamarbejdsprocessen,  
men at denne inddragelse har været begræn-
set og ikke har været den vedvarende og  
strukturerede dialog, som er beskrevet i EU-lovgivningen og i Kommissionens egne ret-
ningslinjer (jf. punkt 18-35).
IV.
Generelt sikrer Kommissionens forvaltnings-systemer, at de projekter, der gennemføres 
af ikke-statslige aktører, er relevante og  har sandsynlighed for at give de ønskede  resultater. Men proceduren for indkaldelse af forslag sikrer ikke altid, at projektudform-
ningen er afsluttet til tiden, de ikke-statslige 
aktører får ikke tilstrækkelig vejledning i den praktiske anvendelse af de finansielle regler, 
og procedurer bliver fortolket og anvendt  
forskelligt. Der foretages ikke nok tilsyn, og 
udsigterne med hensyn til bæredygtighed er 
dårlige på grund af den korte projektvarig-
hed (jf. punkt 36-68).
V.
I de fleste AVS-lande er der udviklet kapa-
citetsudviklingsprogrammer, som indgår  
i strategier, og som i overensstemmelse med 
Cotonouaftalen gennemføres i samarbejde med partnerregeringerne. Der er imidlertid 
stor forskel på denne tilgang og den tilgang, 
der følges i modtagerlandene i Asien og  
Latinamerika, hvor der endnu ikke er udvik-
let strategier (jf. punkt 69-74).
VI.
Retten konstaterede, at den første runde  af kapacitetsudviklingsprogrammer var  meget relevante for de ikke-statslige aktører 
i modtagerlandene. Programmerne opfyldte 
imidlertid ikke deres fulde potentiale, pri-mært fordi forvaltningsprocedurerne førte  
til forsinkelser, som forværrede udsigterne 
med hensyn til effektivitet og bæredyg-
tighed. Programmerne rummer også den  iboende selvmodsigelse, at der ydes støtte til kapacitetsudvikling hos de mest træn-
gende ikke-statslige aktører ved hjælp af  en procedure (indkaldelse af forslag), som  
er udformet med henblik på at udvælge de 
mest velfungerende ikke-statslige aktører  
(jf. punkt 75-83).RESUMÉ
VII.
Rettens væsentligste anbefalinger lyder, at 
Kommissionen
bør styrke sine procedurer for inddra- —
gelse af ikke-statslige aktører i udvik-
lingssamarbejdsprocessen og give mere vejledning om disse procedurer
bør gå videre med de allerede trufne for- —
anstaltninger, som skal forbedre proce-duren for indkaldelse af forslag
bør sørge for, at delegationernes over- —
vågning og støtte målrettes bedre
bør sikre, at både delegationernes   —
og de ikke-statslige aktørers ansatte  
får tilstrækkelig vejledning om  resultatindikatorer
med henblik på at forbedre bæredygtig- —
heden bør overveje at anvende en blan-
ding af forskellige instrumenter (og ikke kun projekter), når den samarbejder med 
ikke-statslige aktører
bør udvikle en strategi for kapacitets- —
udvikling hos ikke-statslige aktører  
i ALA-landene og genoverveje forskel-
len mellem de tilgange, der følges i hen-holdsvis AVS- og ALA-lande
bør undersøge andre måder, hvorpå   —
de politiske målsætninger for kapa-
citetsudvikling kan opnås, f.eks. ved  
anvendelse af partnerskabsaftaler, mul-
tidonorfinansiering og kaskadetilskud  (finansiel støtte ydet til tredjemand af  
en tilskudsmodtager) for bedre at kunne nå græsrodsorganisationer.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 8
INDLEDNING
BAGGRUNDEN FOR REVISIONEN
 1.  I de seneste ti år er der sket nogle ændringer i EU’s tilgang til udviklings-
samarbejde — både på det politiske plan og med hensyn til finan-
siering — som afspejler udviklingen i den internationale konsensus. 
EF-politikken inddrager nu i forskellig udstrækning en række partnere, 
hvis karakteristika og roller har udviklet sig gradvist. Kommissionen 
arbejder i stigende omfang i partnerskab med en lang række organer, som omfatter eller repræsenterer ikke-statslige aktører.
 2.  Begrebet ikke-statslige aktører dækker alle de aspekter af samfundet, 
som ikke er en del af den private sektor eller staten. I forbindelse med 
udviklingssamarbejde kan ikke-statslige aktører blandt andet være ikke-statslige organisationer (ngo’er), lokalt baserede organisationer, 
landbrugsorganisationer, erhvervsorganisationer, faglige sammen-
slutninger, miljøgrupper, universiteter, fagforeninger, handelskamre 
og fonde samt kirker og religiøse grupper. Begrebet ikke-statslige  
aktører benyttes ofte som synonym for civilsamfundsorganisationer, 
og det er i denne betydning, det anvendes i denne beretning (jf. også 
fodnote 1 i resuméet). Tidligere var EU’s væsentligste ikke-statslige partnere ngo’er, især europæiske ngo’er
2. Nu lægges der til gengæld 
meget vægt på at inddrage ikke-statslige aktører fra partner- eller  
modtagerlandene (ofte kaldet »ikke-statslige aktører i Syd«).
 3.  Ikke-statslige aktører varetager forskellige funktioner i forbindelse med 
EU’s udviklingssamarbejde som helhed, men deres to vigtigste roller 
vedrører:
den politiske dialog, som omfatter alle repræsentative funktio- a) 
ner og støttefunktioner i forbindelse med udviklingsaktiviteterne og varetagelse af rollen som vagthund over for regeringer og  
donorer
gennemførelsen af udviklingsprogrammer og -projekter, som  b) 
direkte kommer de fattige til gode.
 4.  I henhold til lovgivningen skal Kommissionen hovedsagelig arbejde med 
ikke-statslige aktører på tre måder: Den skal styrke deres rolle i den politiske dialog ved at inddrage dem i sit udviklingssamarbejde, den 
skal finansiere udviklingsprogrammer og -projekter, som gennemføres af ikke-statslige aktører, og den skal støtte kapacitetsudvikling
3, især 
hos ikke-statslige aktører i Syd, så de kan varetage begge de nævnte roller. Som følge af dekoncentrationsprocessen er det nu Kommissio-nens delegationer, der primært varetager forholdet til ikke-statslige aktører, og de forvalter ca. 80 % af (antallet af) de pågældende pro-
grammer og projekter.2 En væsentlig årsag til dette 
var, at de europæiske ngo’er 
havde bedre kapacitet til at 
opfylde Kommissionens krav 
end de ikke-statslige aktører fra 
modtagerlandene, som tidligere var temmelig få og temmelig 
svage. 
3 Kapacitetsudvikling er den 
proces, hvorved mennesker og 
organisationer opnår og styrker 
deres evne til at udføre opgaver og producere output, definere 
og løse problemer samt at træffe 
velbegrundede valg over tid. 
1 000
800600400200
0
2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 9
4 Jf. punkt 52. 
5 Dvs. eksklusive humanitær 
bistand og nødhjælp (jf. punkt 17) 
og eksklusive tilskud til 
internationale organisationer (som 
i sidste ende måske bruger ngo’er 
eller ikke-statslige aktører til at gennemføre foranstaltninger). 
6 Tematiske programmer 
vedrører specifikke emner eller 
typer af udviklingsaktiviteter, som lovgivningen indeholder 
særlige bestemmelser om, og 
de programmeres adskilt fra 
de geografiske programmer. 
Som eksempler kan nævnes: 
menneskelig og social udvikling, 
miljø og bæredygtig forvaltning af naturressourcer, herunder energi, 
ikke-statslige aktører og lokale 
myndigheder, fødevaresikkerhed 
samt migration og asyl. 
7 Geografiske programmer 
vedrører samarbejde om 
udviklingsaktiviteter med 
geografisk bestemte partnerlande 
og -regioner. BUDGETMÆSSIG BETYDNING
 5.  Det er vanskeligt at spore strømmen af de EF-midler, der kanaliseres gen-
nem ikke-statslige aktører, fordi Kommissionen mangler fuldstændige 
data4. Ikke desto mindre er mængden af udviklingsmidler, der tildeles 
direkte til ikke-statslige aktører uden formidlere5, steget gradvist de 
seneste ti år, så de i 2007 udgjorde ca. 10 % af den samlede bistand 
til udviklingslande over det almindelige budget og de europæiske  udviklingsfonde (EUF) (jf. figur 1  og bilag I ).
 6.  Traditionelt blev EF’s støtte til ikke-statslige aktører hovedsagelig ydet 
over de tematiske budgetposter6 og i mindre udstrækning over de  
geografiske budgetposter7 og EUF (jf. bilag I) . Hovedkilden til finan-
siering var programmet for samfinansiering med ngo’er (dengang  begrænset til europæiske ngo’er), der blev oprettet i 1976 med et  budget på 2,5 millioner euro. Det voksede til ca. 200 millioner euro om året i midten af 1990’erne, og i 2007 stod programmet for 23 % af den samlede finansiering fra Kommissionen til ikke-statslige aktører.
UDVIKLINGEN I BETALINGER TIL IKKE-STATSLIGE AKTØRER* 
I PERIODEN 2000-2007FIGUR 1
* EU’s udviklingsrelaterede udgifter direkte til ikke-statslige aktører som første betalingsmodtagere.
Kilde: Kommissionens tjenester.Årmillioner euro
I alt EUF Budget
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 10
RETSGRUNDLAG
 7.  Kommissionen har i mange år finansieret europæiske ngo’ers egne ini-
tiativer (ved hjælp af samfinansieringsprocedurer) og benyttet ngo’er 
til at gennemføre EU’s bistand. Rådets forordning (EF) nr. 1658/988 
fastsatte reglerne for samfinansiering med europæiske ngo’er af for-
anstaltninger på områder af interesse for udviklingslandene.
 8.  For så vidt angår gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet 
(AVS) indebar Cotonouaftalen, som blev underskrevet i juni 2000, at forholdet mellem EU og de ikke-statslige aktører blev omlagt i væsent-lig grad. AVS-landene og Det Europæiske Fællesskab forpligtede sig juridisk til at inddrage ikke-statslige aktører i alle faser af samarbejds-processen (udformning, gennemførelse, revision og evaluering) og til at stille midler til rådighed til at styrke de ikke-statslige aktørers kapacitet, så de kunne varetage deres nye rolle som partnere i udvik-lingssamarbejdet (jf. bilag II ).
 9.  For så vidt angår andre lande er der fastsat specifikke bestemmelser om 
de ikke-statslige aktørers rolle i forbindelse med udvikling i udvik-
lingssamarbejdsinstrumentet9 og det europæiske naboskabs- og part-
nerskabsinstrument10, som erstattede de tidligere forordninger med 
virkning fra januar 2007. Udviklingssamarbejdsinstrumentet rummer også et nyt tematisk program vedrørende ikke-statslige aktører og 
lokale myndigheder i udviklingsprocessen, hvis hovedformål er at  
støtte kapacititetsudvikling (og som erstatter det tidligere program 
for samfinansiering med ngo’er — jf. punkt 6).8 EFT L 213 af 30.7.1998, s. 1. 
9 Forordning (EF) nr. 1905/2006. 
10 Europa-Parlamentets og Rådets 
forordning (EF) nr. 1638/2006 af 24. oktober 2006 om almindelige 
bestemmelser om oprettelse 
af et europæisk naboskabs- og 
partnerskabsinstrument 
(EUT L 310 af 9.11.2006, s. 1). 
»DEN EUROPÆISKE KONSENSUS OM UDVIKLING« — CIVILSAMFUNDETS DELTAGELSE
»EU støtter en bred deltagelse i landenes udvikling fra alle interessenters side og tilskynder alle samfundets dele til at 
deltage. Civilsamfundet, herunder arbejdsmarkedets parter og de økonomiske interesseorganisationer som f.eks. fagfor-
eninger, arbejdsgiverorganisationer og den private sektor, ngo’er og andre ikke-statslige aktører i partnerlandene, spiller 
en afgørende rolle for fremme af demokrati, social retfærdighed og menneskerettigheder. EU vil forbedre sin støtte til 
opbygning af ikke-statslige aktørers kapacitet for at styrke deres rolle i udviklingsprocessen og for at fremme den politiske, 
sociale og økonomiske dialog. Det europæiske civilsamfunds vigtige rolle vil også blive anerkendt; med henblik herpå vil EU være særlig opmærksom på undervisning i udvikling og øget bevidstgørelse af EU-borgerne.«TEKSTBOKS 1
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 11
NØGLEDOKUMENTER
DEN EUROPÆISKE KONSENSUS OM UDVIKLING
 10.  Med »Den europæiske konsensus om udvikling« fra december 2005 afgav 
EU på højt plan en politisk erklæring, som anerkender og styrker prin-
cippet om ikke-statslige aktørers deltagelse i landenes udvikling, og forpligtede sig til at støtte udviklingen af de ikke-statslige aktørers 
kapacitet, så de kan udfylde denne rolle
11.
MEDDELELSER OG RETNINGSLINJER
 11.  I maj 2003 vedtog Rådet12 en række normer, som Kommissionens tjene-
ster skal overholde for at sikre tilstrækkelig høring og inddragelse af 
ikke-statslige aktører:
De nationale myndigheder bør inddrage ikke-statslige aktører  a) 
i udarbejdelsen af den nationale udviklingsstrategi eller strate-
gidokumenterne om bekæmpelse af fattigdom.
Ikke-statslige aktører bør høres systematisk hele vejen igennem b) 
programmeringsprocessen.
Alle interesseområder bør være repræsenteret ved høringerne. c) 
Der skal formidles klar og fyldestgørende information til de ikke-stats- d) 
lige aktører så betids, at de kan forberede en effektiv deltagelse.
Styrkelse af kapaciteten er en afgørende forudsætning for,  e) 
at de ikke-statslige aktører kan spille en konstruktiv rolle  i udviklingsprocessen.
Tættere samordning med medlemsstaterne og andre donorer. f) 
EU vil fortsat opfordre ikke-statslige aktører til at medvirke ved g) 
gennemførelsen af samarbejdsprojekter og -programmer.
EU vil fortsætte med de nuværende forbindelser med ikke-statslige h) 
aktører, der kan optræde som ansvarlige for projektgennemførelse 
eller som initiativtagere til projekter og programmer.
 12.  Som supplement til de retningslinjer, der allerede var udsendt for AVS-
delegationerne, sendte Kommissionen i november 2004 alle sine  
delegationer retningslinjer vedrørende inddragelse af ikke-statslige 
aktører i udviklingsprocessen. Disse retningslinjer gælder landestra-tegidokumenterne for 2007-2013.11 Som nævnt i punkt 2 anvendes 
ikke-statslige aktører her som 
synonym for civilsamfundet. 
12 Normerne er anført 
i konklusionen i Kommissionens 
meddelelse om ikke-statslige 
aktørers inddragelse 
i EU’s udviklingspolitik 
(KOM(2002) 598 endelig). 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 12
REVISIONSMETODE 
OG REVISIONENS OMFANG
 13.  Retten undersøgte Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers 
deltagelse i udviklingssamarbejde under hensyntagen til disse aktø-
rers to vigtigste roller, dvs. som partnere i EF’s udviklingssamarbejde og som ansvarlige for gennemførelse (jf. punkt 3). Retten forsøgte at 
få svar på følgende tre spørgsmål:
Sørger Kommissionen i tilstrækkelig grad for, at ikke-statslige  a) 
aktører inddrages effektivt i udviklingssamarbejdsprocessen?
Sikrer Kommissionens forvaltningssystemer på produktiv vis, at de b) 
aktiviteter, der gennemføres af ikke-statslige aktører, er relevante og har sandsynlighed for at give de ønskede resultater?
Sørger Kommissionen for tilstrækkelig kapacitetsudvikling hos  c) 
ikke-statslige aktører?
 14.  Retten tog udgangspunkt i de normer og retningslinjer, som er nævnt 
i punkt 11 og 12. De udgør et godkendt grundlag for gennemførelsen 
af EU’s politik til sikring af, at ikke-statslige aktører inddrages i EF’s 
udviklingssamarbejde, og anvendes derfor som overordnede revisi-
onskriterier i forbindelse med denne revision.
 15.  Rettens væsentligste revisionsarbejde med henblik på at få svar på disse 
spørgsmål var som følger:
en gennemgang af dokumentation om EF’s politik og program- a) 
mering vedrørende ikke-statslige aktører samt rapporter om gen-
nemførelse (jf. punkt 24)
revisionsbesøg på stedet i Kommissionens delegationer i Bang- b) 
ladesh, Etiopien, Peru og Sydafrika med det formål at undersøge Kommissionens procedurer og aktiviteter, herunder 5 programmer 
for støtte til kapacitetsudvikling, 7 lokale indkaldelser af forslag 
og 16 individuelle projekter (jf. bilag III )
skrivebordskontrol af to programmer for støtte til kapacitetsud- c) 
vikling i Mali og Uganda
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 13
interview med mere end 60 lokale og internationale ikke-statslige d) 
aktører, med centrale og lokale myndigheder i partnerlandene, 
med enheder for faglig bistand og andre donorer samt med nogle europæiske platforme og netværk for ikke-statslige aktører for at 
indsamle oplysninger om omfanget af de ikke-statslige aktørers 
deltagelse i udviklingssamarbejdsprocessen og om deres erfarin-
ger med Kommissionens procedurer for støtte til dette samarbejde 
(jf. bilag IV )
benchmarking i forhold til det nederlandske og det svenske agen- e) 
tur for udviklingsbistand.
  Revisionen dækkede høring af ikke-statslige aktører siden 2000 (da 
Cotonouaftalen blev underskrevet), og Retten undersøgte en stik-
prøve af projekter og programmer, som var i gang i 2007.
 16.  Der blev også taget hensyn til resultaterne af de nylige revisioner, hvor 
Retten har fremsat bemærkninger om ikke-statslige aktører i udvik-
lingssamarbejde13, samt til Kommissionens interne revisionstjenestes 
revision af ngo’er i EuropeAid og opfølgningen på denne revision.  
Desuden blev der taget hensyn til, at Kommissionen netop er i gang med at evaluere EF’s ydelse af bistand gennem civilsamfundsorga-
nisationer. I henhold til mandatet for evalueringen fokuserer den på 
ikke-statslige aktører som ansvarlige for gennemførelse (kanaler for 
ydelse af EF’s bistand). Retten undersøgte det bredere spørgsmål  
om Kommissionens inddragelse af ikke-statslige aktører i alle faser af EU’s udviklingssamarbejde.
 17.  Revisionen havde fokus på de ikke-statslige aktørers roller i udviklings-
samarbejde og dækkede ikke humanitær bistand og nødhjælp, da det 
er et særskilt område med sine egne strategi- og forvaltningssyste-mer. Den omfattede heller ikke en sammenligning af produktiviteten 
og effektiviteten af de forskellige kanaler (den private sektor, FN,  
banksystemer) eller en sammenlignende analyse af de ikke-statslige 
aktørers aktioner i forskellige interventionssektorer.13 Rettens tre seneste 
årsberetninger om gennemførelsen 
af budgettet (2007: kapitel 8, 
Bistand til tredjelande, udvikling og udvidelse; 2006 og 2005: 
kapitel 8, Foranstaltninger 
udadtil) og om de europæiske 
udviklingsfondes aktiviteter 
(i regnskabsårene 2005, 2006 og 2007) samt 
særberetning nr. 10/2008 — 
EF’s udviklingsbistand 
til sundhedstjenester i Afrika 
syd for Sahara 
(http://www.eca.europa.eu). 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 14
SØRGER KOMMISSIONEN I TILSTRÆKKELIG GRAD FOR, 
AT IKKE-STATSLIGE AKTØRER INDDRAGES EFFEKTIVT I UDVIKLINGSSAMARBEJDSPROCESSEN?
 18.  Systematisk inddragelse af ikke-statslige aktører i udviklingssamarbejde 
er et almindeligt anerkendt middel til at fremme ejerskab og delta-
gelse — to kerneprincipper i EU’s udviklingspolitik — og til at udnytte 
praktisk lokal viden og erfaring som input i programmeringen. Dette afspejles i politikker, som beskrevet i »Den europæiske konsensus om 
udvikling« (jf. tekstboks 1 ).
 19.  Med henblik på at vurdere, om Kommissionen inddrog ikke-statslige 
aktører i tilstrækkelig grad, undersøgte Retten to grundlæggende  høringsprocesser vedrørende:
udarbejdelsen af landestrategidokumenter for AVS-lande og lande a) 
i Asien og Latinamerika
udarbejdelsen af strategidokumentet for det nye tematiske pro- b) 
gram vedrørende ikke-statslige aktører og lokale myndigheder  
i udviklingsprocessen.
UDARBEJDELSE AF LANDESTRATEGIDOKUMENTER
 20.  Retten undersøgte, om der var en vedvarende og struktureret dialog, om 
retningslinjerne for høring af ikke-statslige aktører var fuldstændige 
(punkt 12), og om disse retningslinjer samt Kommissionens generelle principper og standarder for høring af interesserede parter
14 blev  
overholdt:
om der fandtes klare institutionelle mekanismer a) 
om de relevante ikke-statslige aktører blev inddraget b) 
om der var afsat tid nok til de ikke-statslige aktørers deltagelse c) 
om forberedelsesprocessen var tilstrækkelig d) 
om der blev givet klar feedback om resultaterne af dialogen e) 
om der var afsat tilstrækkelige EF-ressourcer til at sikre en effek- f) 
tiv dialog.BEMÆRKNINGER
14 Meddelelse fra Kommissionen — 
Generelle principper og 
minimumsstandarder ved 
Kommissionens høring af interesserede parter 
(KOM(2002) 704 endelig 
af 11.12.2002). 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 15
INDDRAGELSEN  AF IKKE-STATSLIGE  AKTØRER  I UDARBEJDELSEN  
AF LANDESTRATEGIDOKUMENTER  LEVER  IKKE OP TIL RETNINGSLINJERNE
 21.  Selv om det allerede var EF’s politik at høre ikke-statslige aktører15, kunne 
Retten i tre af de fire reviderede lande (undtagelsen var Sydafrika) 
ikke finde mange beviser på, at man havde inddraget sådanne aktører 
i udarbejdelsen af landestrategidokumenterne for 2002-2006. Årsagen 
var, at Kommissionens delegationer ikke havde tilstrækkelig doku-mentation. I Sydafrika havde der været begrænsede høringer. Siden 
har man i Etiopien gjort et reelt forsøg på at etablere en vedvarende og struktureret dialog mellem regeringen, EF og repræsentanter for ikke-statslige aktører (jf. tekstboks 2 ), først med fælles årlige gen-
nemgange af strategien fra og med 2004, og derefter med landestra-
tegidokumentet for 2007-2013.
 22.  I Bangladesh og Peru inddrog delegationerne derimod ikke systema-
tisk ikke-statslige aktører i programmeringsprocessen vedrørende  
2007-2013, men gennemførte kun ad hoc-høringer. Det var også stadig 
tilfældet i Sydafrika. Disse høringer blev typisk afviklet som éndags-
seminarer, hvor der blev givet præsentationer og indsamlet idéer fra de tilstedeværende ikke-statslige aktører, og ikke som en vedvarende 
dialog. I Peru og Sydafrika fandt Retten desuden ikke noget bevis på, 
at resultaterne af disse høringer var blevet indarbejdet i landestra-
tegidokumenterne. Retten konstaterede, at der var andre svagheder 
i høringsprocessen: Der var ingen klare mekanismer til styring af  høringerne (f.eks. var der ingen handlingsplan med en fast og for-
udsigelig tidsplan for høringerne), dokumenter blev udsendt med  
forsinkelse, indbydelser blev udsendt for sent, høringer blev afholdt 
på et sent stadie i programmeringsprocessen, der blev kun udvalgt 
et begrænset antal ikke-statslige aktører, de ikke-statslige aktører  havde vanskeligt ved at kommentere forslagene, og der blev ikke givet tilstrækkelig feedback til de ikke-statslige aktører om resultaterne af høringerne.15 KOM(2000) 212 endelig, 
Det Europæiske Fællesskabs 
udviklingspolitik, punkt 5.2. 
EKSEMPEL PÅ EN GOD METODE TIL AT ETABLERE EN STRUKTURERET DIALOG 
MELLEM REGERING, EF OG IKKE-STATSLIGE AKTØRER
Etiopien: Cotonoutaskforcen
I 2003 blev en gruppe af nationale og internationale ngo’er og netværk, som arbejdede i Etiopien, enige om at organi-
sere en såkaldt Cotonoutaskforce, så de kunne føre dialog med delegationen og regeringen om EF’s udviklingssamar-bejde. Resultatet blev, at delegationen og regeringen faktisk fra og med 2004 indledte en aktiv dialog med og høring af Cotonoutaskforcen, især i forbindelse med den fælles årlige gennemgang og i forbindelse med udarbejdelsen af det nye 
landestrategidokument for 10. EUF.TEKSTBOKS 2
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 16
 23.  Det gjaldt for alle de fire reviderede delegationer, at inddragelsen af ikke-
statslige aktører i udviklingsprocessen var begrænset til fastlæggelsen 
af den samlede strategi og derfor ikke (som fastsat i retningslinjerne) omfattede høring om sektorstrategier og inddragelse i projektgen-
nemførelse, tilsyn og evaluering på de enkelte udviklingsområder.
 24.  Endvidere analyserede Retten oplysninger i Kommissionens hovedkvar-
ter16, som viste, at andre delegationer havde lignende svagheder.  
Selv om der var afholdt høringer under en eller anden form i praktisk taget alle AVS-landene, mente man i Kommissionens hovedkvarter, at inddragelsen af ikke-statslige aktører vurderet ud fra retningslinjerne 
kun kunne betegnes som tilfredsstillende (dvs. ikke begrænset til ad 
hoc-høringer) i halvdelen af landene
17. Tilsvarende konstaterede Ret-
ten med hensyn til de 24 undersøgte lande i Asien og Latinamerika, at der generelt var afholdt en form for høring, men at en inddragelse 
af ikke-statslige aktører, som bestod i mere end ad hoc-høringer, kun 
fandt sted i fire af de latinamerikanske lande og slet ikke fandt sted 
i Asien.
 25.  Inddragelsen af ikke-statslige aktører var større i AVS-landene — fordi 
de er omfattet af Cotonouaftalen, som giver ikke-statslige aktører  
ret til at blive inddraget — end i landene i Asien og Latinamerika.  
Før det nye udviklingssamarbejdsinstrument blev indført i 2007, var 
det ikke fastsat i forordningen om landene i Asien og Latinamerika (ALA)
18, at ikke-statslige aktører skulle inddrages i forbindelse med 
samarbejdspolitikker og -strategier.
 26.  Kommissionens ansatte oplevede praktiske vanskeligheder i samarbejdet 
med ikke-statslige aktører. Det blev bl.a. konstateret, i) at inddragel-
sen af ikke-statslige aktører også afhænger meget af indstillingen  
hos regeringen i partnerlandet, ii) at det er svært at vide, hvilke  
ikke-statslige aktører det er relevant at inddrage, iii) at spørgsmålene 
om repræsentativitet og ansvarlighed melder sig, når man inddrager 
ikke-statslige aktører (enten individuelt eller som en platform), iv) at mange ikke-statslige aktører mangler kapacitet og/eller ressourcer til 
at deltage i udviklingssamarbejdsprocessen og ikke vil deltage, hvis 
de ved, at de kun har ringe udsigt til at modtage midler i sidste ende, 
og v) at ikke-statslige aktører ikke altid taler de mest marginaliserede 
gruppers sag.
 27.  Selv i de lande, hvor der blev gjort en væsentlig indsats for at inddrage 
ikke-statslige aktører, var der gennemførelsesproblemer, som med-
førte, at resultaterne ikke altid var vellykkede (jf. tekstboks 3 ).16 Bl.a. om den usædvanlige sag 
i Guatemala (jf. tekstboks 3). 
17 Denne vurdering bekræftes af 
resultaterne af en høring, som 
Det Europæiske Økonomiske 
og Sociale Udvalg afholdt 
vedrørende inddragelsen af 
ikke-statslige aktører og lokale myndigheder i udarbejdelsen 
af landestrategidokumenter for 
10. EUF i AVS-landene. 
18 Rådets forordning (EØF) 
nr. 443/92 af 25. februar 1992 
om finansiel og faglig bistand til og økonomisk samarbejde 
med udviklingslandene i Asien 
og Latinamerika (EFT L 52 
af 27.2.1992, s. 1). 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 17
DEN SPECIFIKKE  UDDANNELSE  OG DETALJEREDE  VEJLEDNING  I, 
HVORDAN  IKKE-STATSLIGE  AKTØRER  KAN INDDRAGES , BØR VIDEREUDVIKLES
 28.  Den ofte begrænsede inddragelse af ikke-statslige aktører og de udbredte 
svagheder i forbindelse med timingen af høringerne og måden, de 
blev arrangeret på, viser, at det stadig er en stor udfordring at opfylde 
den ambitiøse målsætning om at inddrage ikke-statslige aktører i alt 
EF’s udviklingssamarbejde. For mange af de ansatte i delegationerne er de ikke-statslige aktørers deltagelse for det meste begrænset til 
tjenesteydelser eller enkeltstående høringer på visse tidspunkter  i programmeringscyklussen. Kommissionen har endnu ikke investeret tid og ressourcer nok med henblik på at få de ansatte i delegationerne 
til at inddrage ikke-statslige aktører på alle niveauer. Den specifikke 
uddannelse på dette område bør videreudvikles.
 29.  I de retningslinjer, som Kommissionen anvendte, da revisionen fandt 
sted (jf. punkt 12), er mange af forholdene beskrevet, men ud over 
at anbefale en kortlægning med henblik på at identificere relevante 
ikke-statslige aktører og vurdere deres repræsentativitet, giver ret-
ningslinjerne ingen detaljeret vejledning, f.eks. vedrørende nøgleem-ner såsom de ikke-statslige aktørers rolle set i lyset af spørgsmålet om 
bistandseffektivitet og de ikke-statslige aktørers deltagelse i udform-
ningen af sektorstrategier, som omfatter budgetstøtte.
EKSEMPEL PÅ VANSKELIGHEDER VED INDDRAGELSE 
AF IKKE-STATSLIGE AKTØRER I EF’S UDVIKLINGSSAMARBEJDE
Guatemala: »Mesodiálogo«-forummet
Mesodiálogo blev oprettet i 2000 med deltagelse af Kommissionens delegation, EU’s medlemsstater, regeringen, euro-
pæiske ngo’er og ikke-statslige aktører fra Guatemala. Hensigten var, at forummet skulle støtte gennemførelsen af 
landestrategidokumentet for 2002-2006 ved at engagere sig direkte i udformningen, gennemførelsen og overvågningen 
af programmerne i landestrategidokumentet. Ca. 150 organisationer og 800 personer blev inddelt i arbejdsgrupper og deltog i processen, som omfattede udarbejdelse af strategidokumenter, deltagelse i identifi  kations- og formuleringsmis-
sioner, oprettelse af regionale netværk osv. Men den organisatoriske byrde på delegationen, følelsen af, at Mesodiálogo 
tiltog sig en for stor rolle ved at beskæft  ige sig med emner, der henhørte under EF’s enekompetencer, og det forhold, at 
regeringen ikke klart påtog sig ejerskab og garanterede bæredygtigheden, førte til, at processen gradvis gik i stå og blev 
endelig afsluttet i 2005.
Kilder : GD for Eksterne Forbindelser/L3: »Working document on involvement of NSAs in the programming process in 
the countries of Asia and Latin America«. »EC aid to Guatemala — Background Country Study Paper«, december 2006, og »Desk Study«, august 2006, bestilt af CIDSE (Coopération Internationale pour le Développement et la Solidarité/International Cooperation for Development and Solidarity) og Caritas Europa.TEKSTBOKS 3
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 18
19 Et af programmerne under 
udviklingssamarbejdsinstrumentet 
(jf. punkt 9). 
20 Artikel 20, stk. 2, i forordning 
(EF) nr. 1905/2006. 
21 Den europæiske 
sammenslutning af 
ikke-statslige nødhjælps- og 
udviklingsorganisationer 
(Concord) blev oprettet i januar 
2003 som et repræsentativt organ, der kunne fungere som 
samtalepartner som beskrevet 
i forordning (EF) nr. 1658/98 om 
programmet for samfinansiering 
med ngo’er. Den er regelmæssigt i dialog med EU-institutionerne og 
koordinerer samarbejdet mellem 
ngo’erne. Dens 22 nationale 
sammenslutninger (»platforme«) 
og 20 internationale tematiske 
netværk repræsenterer over 
1 600 ngo’er. 
22 Det blev også sendt direkte 
til Concord, Det Europæiske 
Økonomiske og Sociale Udvalg, 
Regionsudvalget og Europæiske Kommuners og Regioners Råd med 
henblik på videresendelse til disses 
medlemmer. 
23 Den begyndte den 31. juli 2006 
og sluttede den 11. september. 
Det er mindre end de otte uger, der er fastsat som minimum for en 
konsultation. DET TEMATISKE PROGRAM VEDRØRENDE IKKE-STATSLIGE 
AKTØRER OG LOKALE MYNDIGHEDER I UDVIKLINGSPROCESSEN
 30.  Dette nye program19 erstatter den tidligere samfinansiering med euro-
pæiske ngo’er og de decentrale samarbejdsprogrammer og er, ligesom disse tidligere ordninger, en af de vigtigste og mest stabile EF-kilder til finansiering af de ikke-statslige aktørers aktiviteter og til støtte af 
deres egne initiativer.
 31.  Ved udarbejdelsen af strategidokumenter for sådanne tematiske pro-
grammer skal Kommissionen i den indledende fase af program-
meringsproceduren afholde konsultationer med andre aktører  i udviklingsprocessen, herunder repræsentanter for ikke-statslige  aktører og lokale myndigheder
20. Gennem Concord21 har europæiske 
ngo’er traditionelt været inddraget i tæt dialog om forvaltningen  
af programmet for samfinansiering med ngo’er. Det nye program  
er også åbent for ikke-statslige aktører og lokale myndigheder fra  
partnerlandene, som derfor også bør inddrages i konsultationerne.
 32.  Efter at have udarbejdet strategidokumentet for dette program bad Kom-
missionens hovedkvarter delegationerne om, på grundlag af yderli-
gere konsultationer med lokale ikke-statslige aktører, at udarbejde 
konceptnoter med vurderinger af programmets relevans for deres  
respektive partnerlande og med redegørelser for, hvilket udgifts-niveau der ville være passende. Retten undersøgte effektiviteten af 
begge konsultationsfaser og anvendte igen de kriterier, der er anført i Kommissionens meddelelse fra 2002 (jf. punkt 20).
 33.  Hvad angår den samlede strategi afholdt Kommissionen en offentlig online-
konsultation henvendt til både europæiske ikke-statslige aktører og 
ikke-statslige aktører i partnerlandene (ikke-statslige aktører i Syd) i form af et spørgeskema, som blev offentliggjort på Kommissionens websted og sendt til delegationerne
22. På europæisk plan, hvor der i for-
vejen var rutinemæssig og vedvarende kontakt mellem Kommissionen og Concord, var denne høringsmetode effektiv. Men konsultationen med ikke-statslige aktører i Syd blev ikke foretaget effektivt. Spørgeskemaet blev sendt ud til AVS-delegationerne, som skulle oplyse de ikke-statslige aktører om konsultationen og sende spørgeskemaet videre til dem. Men timingen af konsultationen — som blev afholdt i den periode, hvor flest af de ansatte i delegationerne var på ferie — var uhensigtsmæssig, og fristen var så kort, at det ikke var praktisk muligt at overholde den
23 (de 
AVS-delegationer, som Retten besøgte i forbindelse med revisionen, 
i Etiopien og i Sydafrika, kunne ikke nå at konsultere de ikke-statslige 
aktører inden for fristen). Desuden blev der ikke sendt en sådan anmod-
ning til delegationerne i ALA-landene, og det betød, at de ikke-statslige 
aktører i disse lande ikke blev gjort opmærksom på konsultationen.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 19
24 Kommissionens delegationer 
i Etiopien og Sydafrika besluttede, 
at de ikke ville deltage i programmet. 
25 Jf. punkt 63-68 om 
bæredygtighed i praksis.  34.  Hvad angår den anden fase havde delegationerne på grund af forsin-
kelser i gennemførelsen af forordningen om udviklingssamarbejds-
instrumentet og strategidokumentet kun en måned til at udarbejde konceptnoterne, og de fleste delegationer kunne ikke inddrage  
ikke-statslige aktører på en struktureret måde. I Bangladesh blev  
der afholdt en ad hoc-workshop med ikke-statslige aktører. I Peru  konsulterede delegationen imidlertid ingen ikke-statslige aktører
24, 
og en gennemgang af en stikprøve af konceptnoter (Angola, Chile, Malawi, Namibia og Nepal) gav yderligere bevis for, at der var mangler i afholdelsen af konsultationer med ikke-statslige aktører vedrørende dette program.
 35.  Efter Rettens mening var Kommissionen ikke tilstrækkelig opmærksom på 
de metoder, der blev anvendt til høring af ikke-statslige aktører i Syd. Det fremgår klart, at der i mange lande er brug for en meget aktiv 
indsats fra delegationernes side — i tillæg til den passive metode  
med at lægge et spørgeskema på internettet — og en sådan indsats 
var til dels planlagt (i AVS-landene), men den blev ikke fuldt gen-
nemført nogen steder. Desuden var Kommissionen ikke opmærksom 
på, at det kunne føre til begrænsninger, at man konsulterede poten-tielle tilskudsmodtagere om prioriterede områder, eftersom de næppe 
ville lade deres egne interesser ude af betragtning, og alternativer 
som konsultationer med netværk, paraplyorganisationer og regionale 
organer blev ikke undersøgt.
SIKRER KOMMISSIONENS FORVALTNINGSSYSTEMER 
PÅ PRODUKTIV VIS, AT DE AKTIVITETER, DER GENNEMFØRES AF IKKE-STATSLIGE AKTØRER, ER RELEVANTE OG HAR SANDSYNLIGHED FOR AT GIVE DE ØNSKEDE RESULTATER?
 36.  Retten reviderede systemerne til forvaltning af kontrakter om tilskud 
til ikke-statslige aktører, både i Kommissionens hovedkvarter og på stedet i fire delegationer, og undersøgte i den forbindelse 16 indivi-duelle projekter (jf. bilag III ). Revisionen dækkede projektudvælgel-
sesprocedurerne, kontrol- og overvågningsordningerne, tilsynet og tilsynsredskaberne samt spørgsmålet om bæredygtighed.
UDVÆLGELSESPROCEDURER
 37.  Formålet med revisionen af udvælgelsesprocedurerne var at fastslå, 
i hvilket omfang de anvendte procedurer sikrede, at der blev udvalgt 
projekter, som var relevante og veltimede og havde sandsynlighed 
for at blive bæredygtige25.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 20
PROCEDUREN  FOR INDKALDELSE  AF FORSLAG  FREMMER  FAIR KONKURRENCE , 
MEN DEN KAN STADIG  VÆRE  BESVÆRLIG  AT GENNEMFØRE , OG DEN SIKRER  IKKE, 
AT PROJEKTUDFORMNINGEN  AFSLUTTES  I TIDE
 38.  Siden 2000 har det været standardpraksis at udvælge projekter efter 
indkaldelser af forslag. Selv om det er anerkendt, at denne procedure muliggør fair konkurrence mellem ikke-statslige aktører og derfor bør øge sandsynligheden for, at der udvælges relevante projekter, er den 
stadig en administrativ udfordring for både Kommissionen og de ikke-statslige aktører, der søger om tilskud. Indkaldelser af forslag skaber 
betydelig interesse blandt de ikke-statslige aktører, og der er altid 
blevet søgt om langt flere midler, end der har været til rådighed
26. 
Det har ført til langvarige procedurer og krævet bistand fra eksterne 
eksperter. Desuden har indkaldelserne af forslag under programmet for samfinansiering med ngo’er været for generelle og ufokuserede, hvilket øger sandsynligheden for, at der bliver indsendt mindre rele-vante ansøgninger. Endelig kan gennemførelsen af de detaljerede  
procedurer være besværlig for små ikke-statslige aktører.
 39.  De indkaldelser af forslag, som Retten reviderede, førte generelt til, at 
der blev udvalgt relevante projekter, men i de reviderede projekter 
gik der i gennemsnit over et år fra indsendelsen af forslagene til den 
endelige underskrivelse af kontrakterne, og det var derfor svært for 
de ikke-statslige aktører at planlægge effektivt. Retten konstaterede 
også, at de metoder, der blev anvendt til at oplyse om indkaldelserne 
(hovedsagelig på internettet og i aviser) ikke altid var velegnede til at nå de relevante ikke-statslige aktører på græsrodsniveau
27.
 40.  Retten glæder sig over, at Kommissionen i 2006 og 2007 traf foranstalt-
ninger til at gøre proceduren for indkaldelse af forslag mere effektiv, 
selv om det endnu ikke er muligt at vurdere deres fulde effekt. Blandt 
disse foranstaltninger kan nævnes:
indførelsen af begrænset udbud, hvor der foretages en første  a) 
udvælgelse af ansøgere på grundlag af en kort konceptnote, og det fulde forslag (inklusive projektdesign) indsendes til en anden udvælgelsesrunde
den kombinerede anvendelse af to års budgetter i en enkelt ind- b) 
kaldelse af forslag26 Til de tematiske programmer, 
der forvaltes centralt af EuropeAid, 
var der ved indkaldelserne af 
forslag vedrørende 2007-2008 
afsat et budget på 284 millioner euro, men der blev modtaget 
4 565 ansøgninger om et samlet 
beløb på 3 650 millioner euro. 
Efter en første udvælgelse på 
grundlag af en konceptnote gik 
1 088 ansøgninger om et samlet 
beløb på 989 millioner euro videre til anden udvælgelsesrunde, og 
kun 212 ansøgninger blev endelig 
udvalgt. 
27 F.eks. fordi der kun bruges 
europæiske sprog, eller fordi 
aviser ikke kommer hurtigt ud til 
fjerntliggende områder. 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 21
EKSEMPEL PÅ DÅRLIG PROJEKTUDFORMNING
Fremme af inddragelsen af kvindelige mikroiværksættere og familiebaserede økonomiske 
enheder i det formelle arbejdssystem — Peru
Den lokale ngo-partner gennemførte dette projekt i fi  re regioner, heriblandt Juninregionen, som Retten besøgte i februar 
2008, og hvor ngo’en ikke havde været repræsenteret i forvejen. Selv om et resultatorienteret tilsyn foretaget så sent som i 2007 ikke havde tydet på sådanne problemer, fandt Retten ikke bevis for, at ngo’en havde inddraget de relevante 
off entlige myndigheder i udformningen af projektaktiviteterne. Ngo’en koordinerede heller ikke sit arbejde med de 
eksisterende netværk og organisationer, som støttede mikrovirksomheder i regionen. Under projektgennemførelsen 
var den lokale ngo-partner nødt til at få et sådant netværk til at udføre grundlæggende research for sig med henblik 
på at identifi  cere potentielle modtagere og økonomiske muligheder. Hensigten med projektdesignet var, at det skulle 
genanvendes og udbygges af de off  entlige myndigheder. Men Retten konstaterede, at de relevante myndigheder enten 
slet ikke deltog i projektet, ikke arbejdede eft  er hensigten, eller ikke havde tilstrækkelige fi  nansielle og menneskelige 
ressourcer til at overtage projektaktiviteterne.TEKSTBOKS 4oprettelsen af en onlineregistreringsservice (PADOR), som redu- c) 
cerer ansøgernes dobbeltarbejde
den stigende anvendelse af »skræddersyede« lokale indkaldelser d) 
af forslag, hvor målene er tilpasset til den lokale situation, og  
lokalt baserede organisationer har en større chance for at blive udvalgt.
 41.  Der er imidlertid stadig udbredte problemer med projektudformningen, 
som kan indvirke væsentligt på effektiviteten og bæredygtigheden. 
I mange af de reviderede projekter havde man ikke forberedt formu-
leringen af aktiviteterne tilstrækkeligt grundigt, og det betød, at man 
var nødt til at afsætte det første år af projekterne til projektudform-ning (diagnostik, identificering af modtagere, undersøgelser). Det  reducerede den tid, der var til rådighed til den egentlige gennemfø-relse, hvilket gjorde projekterne mere sårbare over for forsinkelser 
og forværrede udsigterne med hensyn til bæredygtighed. Eksemplet 
i tekstboks 4  illustrerer dette problem.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 22
KONTROL- OG OVERVÅGNINGSPROCEDURER
 42.  Formålet med revisionen af Kommissionens kontrol- og overvågningspro-
cedurer var at fastslå, i hvilket omfang de sikrede en uproblematisk 
gennemførelse af de ikke-statslige aktørers projektaktiviteter. Det er blevet konstateret i mange evalueringer, at interessenterne finder  procedurerne besværlige
28, og det har også bekymret Parlamentet29, 
men Retten anerkender, at Kommissionen har bestræbt sig på at gøre 
noget ved dette problem. Blandt de initiativer, som Kommissionen har taget på højt niveau, kan nævnes oprettelsen af et tværtjenstligt 
udvalg, som skal forenkle procedurerne, styrkelsen af dialogen mellem 
Kommissionen og Concord om finansielle og kontraktmæssige emner 
(som har ført til udarbejdelsen af en håndbog om standardtilskuds-
aftaler) og udsendelsen af nye praktiske retningslinjer og forenklede formularer og dokumenter. Dekoncentrationen af de tematiske pro-grammer har også generelt bidraget til at forbedre dialogen mellem EF og de ikke-statslige aktører.
 43.  Kontrol- og overvågningsprocedurerne blev i mange henseender anvendt 
korrekt, men der er stadig en række specifikke problemer, som med-
fører fejl30.
DE IKKE-STATSLIGE  AKTØRER  HAR IKKE FÅET  TILSTRÆKKELIG  VEJLEDNING  I, 
HVORDAN  REGLERNE  SKAL  ANVENDES  I PRAKSIS
 44.  I de praktiske retningslinjer for anvendelsen af EF’s finansielle og kon-
traktmæssige regler skal der tages hensyn til personaleudskiftningen 
i Kommissionens delegationer og til, at de ikke-statslige aktører har et begrænset kendskab til disse regler. Med henblik på at øge kend-
skabet har man blandt andet afholdt kursusforløb i delegationerne 
for både ansatte og modtagere og godkendt en praktisk vejledning, 
som er udarbejdet i samarbejde med Concord (den såkaldte håndbog om standardtilskudsaftaler).
 45.  Kurset er nyttigt, men for modtagerne består det for det meste kun 
af en enkelt dags workshops, når indkaldelserne af forslag er  
afsluttet. Efter Rettens mening er dette ikke nok til at sikre, at de  
ikke-statslige aktører »institutionaliserer« den viden, som er nød-vendig for, at reglerne kan anvendes korrekt i løbet af en typisk  
projektgennemførelsesperiode.28 Dette forhold blev også 
behandlet i et brev af 
17. marts 2004 fra Concord til 
kommissær Poul Nielson om den 
effekt, som finansforordningen og 
de deraf afledte dokumenter og 
procedurer har på ngo’er.
29 Europa-Parlamentet udtaler 
i sin decharge for 2004, at det 
»beklager, at de nye procedurer er 
blevet langt mere komplicerede 
og besværlige og tager meget 
længere tid at gennemføre; understreger behovet for en 
reel forenkling, uden at det 
oprindelige mål tabes af syne« 
(Europa-Parlamentets beslutning 
med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen 
om decharge for gennemførelsen 
af Den Europæiske Unions 
almindelige budget for 
regnskabsåret 2004, Sektion III — 
Kommissionen (EUT L 340 af 
6.12.2006, s. 5), punkt 185). 
30 Rettens DAS-revision gav 
lignende resultater, jf. Rettens 
årsberetning for regnskabsåret 
2007 om budgetgennemførelsen, punkt 8.9, og om de europæiske 
udviklingsfonde (EUF), punkt 22. 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 23
 46.  Retten fandt ikke mange beviser på, at delegationernes ansatte og de 
ikke-statslige aktører, som modtog midler, anvendte håndbogen.  
Håndbogen er ikke juridisk bindende, og det kan være en af grundene til, at de ansatte i delegationerne besluttede sig for ikke at bruge den 
som standardreferencedokument.
 47.  Når der er foretaget ændringer i den praktiske vejledning og i kontrakt-
betingelserne (den praktiske vejledning er blevet ændret fem gange i de seneste syv år), er det ikke systematisk blevet meddelt til tilskuds-
modtagerne. Desuden er reglerne blev fortolket forskelligt, og i nogle 
tilfælde har Kommissionen pålagt tilskudsmodtagere at gennemføre 
deres projekter på nye betingelser, selv om disse betingelser ikke  
kunne anvendes med tilbagevirkende kraft.
PROJEKTREVISIONERNE  VAR IKKE ALTID  AF TILSTRÆKKELIG  HØJ KVALITET
 48.  I forbindelse med flere af de projekter, der blev undersøgt under denne 
revision, konstaterede Retten mangler i projektrevisionernes kva-
litet. Disse revisioner påviste ikke effektivt fejl med betydning for  
støtteberettigelsen af transaktioner på tilskudsmodtagerniveau og 
gennemførelsespartnerniveau. I de specifikke vurderinger af EUF  
og EU’s foranstaltninger udadtil, som Retten foretager i forbindelse 
med sine årsberetninger31, har den konstateret lignende mangler  
i projektrevisionerne.
 49.  Som led i sine bestræbelser på at afhjælpe disse mangler har Kommis-
sionen udarbejdet nye revisionsmandater for at sikre, at revisions-arbejdet er omfattende nok, og i februar 2006 blev disse mandater 
obligatoriske for projektkontrakter. Med hensyn til de reviderede  
projekter var det for tidligt at vurdere effekten af denne ændring.
FORDI  PROCEDURER  BLEV  FORTOLKET  OG ANVENDT  FORSKELLIGT , 
BLEV  DE IKKE-STATSLIGE  AKTØRER  PÅLAGT  UNØDVENDIGE  ADMINISTRATIVE  BYRDER
 50.  Retten bemærkede, at nogle praktiske, administrative problemer i for-
bindelse med forvaltningen af tilskudsaftaler endnu ikke er løst, bl.a. følgende:
Oprindelsesreglerne for varer indkøbt under EF-finansierede kon- a) 
trakter fortolkes forskelligt, hvilket kan have påført ikke-statslige 
aktører unødvendige byrder (jf. eksemplet i tekstboks 5 ).31 F.eks. punkt 8.24 i kapitel 8 
i Rettens årsberetning for 
regnskabsåret 2007 (EUT C 286 af 10.11.2008, s. 182). 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 24
I nogle partnerlande er det svært for ikke-statslige aktører at opnå b) 
skattefrihed eller at få tilbagebetalt skat.
Der skal anvendes en valutakurs, som er fastsat af EF (i stedet for c) 
den faktisk opnåede kurs), hvilket under nogle omstændigheder 
kan være ufordelagtigt for projekterne.
Der er forsinkelser i forbindelse med Kommissionens godken- d) 
delse af betalingsanmodninger, hvilket kan føre til forsinkelser 
i projekterne.
Delegationerne stiller i forskelligt omfang yderligere krav til pro- e) 
jekterne, så de ikke-statslige aktører bliver pålagt unødvendige 
administrative byrder, f.eks. i) krav om yderligere periodiske rap-
porter eller revisionsrapporter, ii) krav om anvendelse af separate, specifikke bankkonti for hvert projekt, iii) krav om andre betalings-muligheder end den, der er fastlagt i de almindelige betingelser (f.eks. mindre trancher).
EKSEMPEL PÅ FORSKELLIGE FORTOLKNINGER AF OPRINDELSESREGLERNE
Indkøb af motorcykler — Etiopien
Ngo’er i Etiopien foretrækker generelt japanske køretøjer, fordi deres kvalitet er pålidelig under de lokale forhold. Inden 
for rammerne af projekter vedrørende fødevaresikkerhed opfordrede delegationen imidlertid ngo’erne til også at tage kinesiske køretøjer i betragtning, delvis fordi den troede, at det ville kræve en dispensation at indkøbe japanske køretøjer, 
og at kinesiske kunne indkøbes uden en dispensation.
På baggrund af delegationens formodninger om undtagelsesreglerne indkøbte en ngo ti kinesiske motorcykler uden at 
anmode om dispensation. Da fl  ere af disse gik i stykker, bad ngo’en den 14. december 2006 om tilladelse til med undtagelse 
fra oprindelsesreglerne at indkøbe yderligere to motorcykler af et mere robust japansk fabrikat, men denne anmodning 
blev i første omgang afvist af delegationen. Den 11. september 2007 imødekom delegationen endelig anmodningen, da 
den blev indsendt igen med en anmodning om en budgetændring.
Retten konstaterede, at delegationen havde konsulteret Kommissionens hovedkvarter i april 2007, hvor begge parter 
havde konkluderet, at det ikke krævede en dispensation at indkøbe japanske varer i Etiopien under en tematisk budget-post, men at det altid havde krævet en dispensation at købe kinesiske varer.
Det lader imidlertid til, at reglerne stadig kan fortolkes forskelligt
32.TEKSTBOKS 5
32 I medfør af Rådets forordninger om adgang til Fællesskabets eksterne bistand, især artikel 3, stk. 2 og 3, artikel 5 og 
bilag II, kunne projekter finansieret af de tematiske programmer i Etiopien med virkning fra 28. december 2005 indkøbe varer 
med oprindelse i både Japan og Kina uden at anmode om dispensation, eftersom Etiopien er klassificeret som et af de »mindst 
udviklede lande«. Er der tale om en tilskudsaftale finansieret af EUF, skal der derimod anmodes om dispensation, hvis man vil 
indkøbe varer specifikt med oprindelse i Kina. I henhold til EUF-forordningen er det dog også muligt at indkøbe varer på det 
lokale marked for op til 30 000 euro, uanset varernes oprindelse. 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 25
33 Logical Framework Approach og 
Logical Framework Matrix (også 
kaldet »logframe«) er to analyse- 
og forvaltningsredskaber, som ofte 
anvendes i udviklingssamarbejde 
af donorer og partnerregeringer. Et typisk logframedesign omfatter 
opgaver såsom formulering af 
SMART-indikatorer (Specifikke, 
Målbare, Accepterede, Realistiske 
og Tidsafgrænsede), identificering 
af velegnede verifikationskilder, 
fastsættelse af realistiske mål for hver indikator og indsamling 
af basisværdier med henblik på 
senere måling af fremskridt og 
opnåede resultater. I et velegnet 
system til resultatovervågning bør der derfor regelmæssigt 
indsamles data om de faktiske 
resultater. De ikke-statslige aktører 
anmodes også somme tider om at 
indsamle data og om at rapportere 
ikke kun om input, processer og 
output, men også om udfald på mellemlang sigt og virkninger på 
lang sigt. TILSYN INKLUSIVE TILSYNSREDSKABER OG EFFEKTIVITETS-
VURDERINGER AF DE IKKE-STATSLIGE AKTØRERS AKTIVITETER
 51.  Et effektivt tilsyn er et centralt element i forvaltningen af projekter, og 
Kommissionen bruger en række forskellige redskaber og procedurer i den forbindelse. Formålet med Rettens revision var, i lyset af Kom-missionens eksisterende procedurer, at fastslå: i) om IT-systemerne 
giver de fornødne forvaltningsoplysninger, som gør det muligt at  
træffe afgørelser og føre tilsyn med de ikke-statslige aktørers akti-viteter, ii) om der findes et forvaltningsrapporteringssystem, iii) om 
delegationerne fører tilstrækkeligt tilsyn med projekterne, modtager 
tilstrækkelig feedback fra eksterne tilsyn og evalueringer og følger 
op på disse, iv) om der bruges velegnede redskaber til at vurdere  
output og resultater, og v) om der bruges velegnede redskaber til at vurdere aktiviteternes effekt på lang sigt.
KOMMISSIONENS  ELEKTRONISKE  INFORMATIONSSYSTEM , 
CRIS, ER IKKE BLEVET  UDNYTTET  FULDT  UD
 52.  Som nævnt i punkt 5 har EuropeAid på nuværende tidspunkt ingen umid-
delbart tilgængelig kilde til data om finansiering til ikke-statslige  
aktører i forbindelse med udviklingssamarbejde. Dataene i det fælles 
RELEX-informationssystem (Common RELEX Information System —  
CRIS) er ufuldstændige, og identifikationen af aktører er upålidelig. 
Systemet giver ikke mange oplysninger i form af analyser og syn-teser af status for igangværende og afsluttede projekter, herunder 
vurderinger og konklusioner. CRIS Implementation Report, som er  et tilsynsredskab til rapportering om gennemførelsen, opfylder ikke helt brugernes behov, og ofte bliver det ikke anvendt korrekt.
PROJEKTRAPPORTERNE  HAR IKKE ALTID  GIVET  EN PRÆCIS  VURDERING  
AF STATUS  FOR GENNEMFØRELSEN
 53.  Ikke-statslige aktører, der modtager tilskud, skal fremlægge tekniske og 
finansielle rapporter, som gør det muligt at sammenholde projekt-forslagene med det, der faktisk er opnået i rapporteringsperioden. I halvdelen af de reviderede projekter gav disse rapporter ikke en  udtømmende vurdering af status for gennemførelsen. Der var gene-
relt en tendens til, at rapporterne gik let hen over de aspekter, hvor 
udfordringerne var størst, og fokuserede på de positive resultater.
 54.  I henhold til de gældende procedurer skal de ikke-statslige aktører 
anvende en logisk ramme, som omfatter kvantitative resultatindika-torer
33. Det gjaldt imidlertid for 13 af de 16 reviderede projekter, at 
der i de tekniske rapporter ikke blev foretaget en direkte sammenlig-
ning af de forventede resultater og de opnåede resultater ved hjælp 
af den logiske ramme. I flere af de reviderede projekter mistede log-
framerne derfor gradvis deres relevans som redskaber i forbindelse 
med projekttilsyn.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 26
 55.  Under sin benchmarking bemærkede Retten, at nogle agenturer med 
hensyn til logframer anvender en kvalitetssikringsmekanisme, som 
omfatter kvantitative og kvalitative resultatindikatorer.
KOMMISSIONENS  ANSATTE  BESØGTE  IKKE I TILSTRÆKKELIGT  
OMFANG  PROJEKTERNE  PÅ STEDET
 56.  Som led i et korrekt tilsyn med projekterne skal delegationerne være 
i regelmæssig og direkte kontakt med de ikke-statslige partnere og 
drøfte spørgsmål om gennemførelse, som har betydning for projek-
tresultaterne. Retten undersøgte, i hvilket omfang Kommissionen  
foretog fysisk kontrol af projekterne på stedet, herunder kontrol af projektregnskaberne og den underbyggende dokumentation på til-skudsmodtagernes og gennemførelsespartnernes egne kontorer. Ret-ten konstaterede, at kontrollen på stedet var utilstrækkelig.
 57.  Mange af de interviewede ikke-statslige aktører gav desuden udtryk for, 
at de manglede støtte på stedet fra delegationerne. Disse aktører  
sagde, at mange fejl vedrørende de finansielle og kontraktmæssige 
regler kunne undgås, hvis der blev foretaget kontrol på stedet i rette 
tid, fordi ukorrekte praksis så ville blive synlige og kunne rettes.
 58.  Seks af de 16 projekter var slet ikke blevet besøgt af ansatte fra dele-
gationerne. For så vidt angår de besøgte projekter, var der generelt ikke noget systematisk mønster. Somme tider aflagde delegationerne besøg i forbindelse med begivenheder arrangeret af de ikke-statslige 
aktører, og somme tider blev besøgene lagt samtidig med eksterne tilsynsbesøg. I nogle tilfælde var der faktisk lagt specifikke og kon-
krete planer for aflæggelse af besøg på stedet på bestemte stadier 
i projekternes levetid. Men på grund af manglende ressourcer blev 
ingen af disse planer gennemført fuldt ud. Der var ingen standard for de tilsynsrapporter, der var udarbejdet af de delegationer, som Retten besøgte. Indtil december 2007 havde de ansatte ingen operationelle retningslinjer for projekttilsyn.
 59.  Projekter kan også udvælges til eksternt tilsyn inden for rammerne af 
Kommissionens såkaldte resultatorienterede kontrol. Denne teknik kan imidlertid ikke kompensere for manglende tilsyn på operatio-
nelt plan: De fleste projekter med deltagelse af ikke-statslige aktører 
modtager et EF-bidrag på under 1 million euro, og i systemet for  
resultatorienteret kontrol udvælges kun ca. 10 % af projekterne under 
denne værdi til kontrol.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 27
34 I den seneste generation af 
tilskudsaftaler, som er indgået 
i Peru, er dette allerede et krav. DE EKSTERNE  EVALUERINGER  GIVER  IKKE TILSTRÆKKELIGE  VURDERINGER  
AF EFFEKTEN  AF DE IKKE-STATSLIGE  AKTØRERS  PROJEKTER
 60.  I aftalerne om tilskud til ikke-statslige aktører er det normalt fastsat, at 
der skal foretages eksterne evalueringer ved afslutningen af projek-tet og/eller midtvejs. Standardmandaterne for evalueringer er ikke obligatoriske i forbindelse med denne type evaluering, og der er  
en risiko for interessekonflikt, fordi det ifølge nuværende praksis er 
modtagerne, der indgår kontrakt med evaluatorerne. Under sin bench-marking bemærkede Retten, at nogle udviklingsagenturer anvender 
en kvalitetssikringsmekanisme ved evalueringer, som bestilles af ikke-
statslige aktører, der modtager tilskud.
 61.  De evalueringer, der er udført, og de andre vurderings- og rapporterings-
redskaber, som er i brug på nuværende tidspunkt (de ikke-statslige 
aktørers rapporter, besøg på stedet og rapporter om resultatorien-
teret kontrol) giver ikke tilstrækkelige vurderinger af effekten af de 
ikke-statslige aktørers individuelle projekter. Det skyldes enten, at 
målene er formuleret så bredt, at de ikke kan forbindes med målbare effektindikatorer, eller at verifikationsmetoderne er utilstrækkelige 
eller for omkostningskrævende.
 62.  Kommissionen bevæger sig i retning af en resultatbaseret forvaltning 
med mere vægt på måling af effekt og resultater og evaluering af  udviklingssamarbejdets merværdi. Det sætter øget pres på de ikke-
statslige aktører med hensyn til at udvikle systemer, der ikke kun fører tilsyn med output, men også med udfald og effekt
34, og det kræver, at 
Kommissionens tjenester yder mere praktisk vejledning for at sikre, 
at logframer og resultatindikatorer er hensigtsmæssige og forbliver relevante.
UDSIGTERNE MED HENSYN TIL BÆREDYGTIGHED
 63.  Som led i projektudvælgelsesproceduren skal der foretages en vurdering 
af bæredygtigheden, dvs. om der er sandsynlighed for, at projektre-
sultaterne bliver varige. Kommissionen har for nylig indført et efter-
følgende, resultatorienteret tilsyn, som omfatter bæredygtighed og 
effekt på projektplan.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 28
 64.  De 16 reviderede projekter har opnået eller vil sandsynligvis opnå gode 
resultater på kort sigt, men udsigterne med hensyn til bæredygtighed 
er langt mindre positive. På tidspunktet for Rettens revision var bære-dygtigheden usikker for 12 af projekterne, enten fordi der manglede 
midler efter projektets udløb, eller fordi de institutionelle ordninger 
er utilstrækkelige. Et eksempel på det sidste er givet i  tekstboks 6 .
 65.  De sidste fire projekter havde gode udsigter med hensyn til bæredygtig-
hed, ikke fordi de af natur var mere bæredygtige, men fordi de gen-
nemføres af internationale ngo’er med et langsigtet engagement, som 
kan sikre finansiering fra andre kilder end Den Europæiske Union.
 66.  Langsigtet engagement og finansiering er vigtige forudsætninger for 
bæredygtighed, ligesom det er nødvendigt at sikre institutionelle ord-
ninger, som gør det muligt for de relevante interessenter at overtage 
aktiviteterne. Rettens revision viste, at projektvarigheden generelt 
er for kort til at sikre bæredygtighed, selv efter forlængelser35. Dertil 
kommer, at den faktiske gennemførelsesperiode ofte bliver kortere i praksis, fordi projektet kommer sent i gang (jf. punkt 41).
 67.  Der ligger også en potentiel selvmodsigelse i den nuværende projekt-
tilgang, hvor man anvender kortsigtede interventioner til at modvirke strukturelle problemer, som kræver et langsigtet engagement. Det er især et problem at sikre bæredygtighed med hensyn til projekternes 
kapacitetsudviklingselementer, da kapacitetsudvikling typisk kræver 
sociale og holdningsmæssige ændringer, som tager meget længere 
tid, end der normalt er afsat til projektgennemførelsen.35 Den gennemsnitlige varighed 
af de reviderede projekter 
var 37 måneder, inklusive forlængelser. 
STØTTE TIL BEKÆMPELSE AF FORBRYDELSER MOD KVINDER OG BØRN I EASTERN 
CAPE-PROVINSEN (SYDAFRIKA) — MODTAGELSESCENTRE FOR OFRE
Det sydafrikanske politi kunne selv dække voldsoff  ercentrenes drift  somkostninger eft  er projektets udløb, men der var 
en risiko for, at der fremover ikke ville være frivillig arbejdskraft   i centrene, fordi de sociale myndigheder endnu ikke 
som planlagt i projektdesignet havde påtaget sig ansvaret for at vejlede og uddanne de frivillige arbejdere.TEKSTBOKS 6
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 29
 68.  Under sin benchmarking bemærkede Retten, at andre udviklingsagentu-
rer undgår nogle af problemerne vedrørende dårligt design og kort 
projektvarighed ved at bruge en række redskaber som supplement til de specifikke projekter, herunder langsigtede partnerskabsram-
meaftaler med ikke-statslige aktører, som er udvalgt efter udbud
36.
SØRGER KOMMISSIONEN FOR TILSTRÆKKELIG 
KAPACITETSUDVIKLING HOS IKKE-STATSLIGE AKTØRER?
 69.  Retten undersøgte, om Kommissionen i alle de lande og regioner, der 
modtager støtte, har udformet en strategi på baggrund af såvel de 
lovgivningsmæssige krav som de politiske udtalelser om kapacitets-udviklingsstøtte til ikke-statslige aktører, og om kapacitetsudvik-
lingsstøtten blev ydet i form af relevante og effektivt gennemførte 
aktiviteter.
EN STRATEGI FOR KAPACITETSUDVIKLING 
HOS IKKE-STATSLIGE AKTØRER
 70.  Formålet med kapacitetsudvikling er at styrke de ikke-statslige aktørers 
rolle, både som partnere i udviklingsprocessen og som ansvarlige for gennemførelse
37. For at kunne støtte kapacitetsudviklingen effek-
tivt, og for at sikre sammenhæng og komplementaritet med andre  programmer og donorer, bør Kommissionen for hvert land lægge en strategi for, hvilke ikke-statslige aktører, sektorer og temaer der skal 
sættes fokus på, og hvilke arbejdsmetoder der skal anvendes.
 71.  Retten undersøgte, om der fandtes en sådan strategi for AVS-landene 
(som er omfattet af en bindende bestemmelse om kapacitetsud-
viklingsstøtte til ikke-statslige aktører) og for landene i Asien og  
Latinamerika, selv om den tidligere ALA-forordning ikke nævnte kapa-
citetsudvikling. Retten undersøgte også, om ikrafttrædelsen i januar 
2007 af udviklingssamarbejdsinstrumentet, som ophævede ALA-for-ordningen og nævner kapacitetsudviklingsstøtte til ikke-statslige  
aktører, har ført til ændringer i de eksisterende strategier.36 Flere udviklingsagenturer gør 
brug af partnerskabsrammeaftaler, 
som typisk løber i fire til otte år. 
37 Kapacitetsudviklingsstøtten 
til ikke-statslige aktører skal 
styrke deres rolle som partnere 
i udviklingssamarbejdet 
(jf. punkt 8 og tekstboks 1), men 
den omfatter også uddannelse i projektforvaltning med henblik 
på at forbedre kvaliteten af de 
ikke-statslige aktørers projekter og 
øge deres kapacitet til at søge om 
og tiltrække midler fra donorer. 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 30
DER FINDES  TO FORSKELLIGE  TILGANGE
 72.  Efter underskrivelsen af Cotonouaftalen (jf. punkt 8) er der i de fleste 
AVS-lande med støtte fra EU blevet udviklet strategier og oprettet 
programmer for kapacitetsudvikling hos ikke-statslige aktører38. I lan-
dene i Asien og Latinamerika er der hverken særlige strategier for  EF-støttet kapacitetsudvikling hos ikke-statslige aktører eller pro-grammer til det formål
39. Denne forskel er ikke resultatet af en samlet 
behovsvurdering, men skyldes hovedsagelig, at kapacitetsudviklings-støtte til ikke-statslige aktører er et lovgivningsmæssigt krav med  
hensyn til AVS-lande, men ikke tidligere har været det med hensyn 
til ALA-lande.
 73.  Udviklingssamarbejdsinstrumentet, som har været gældende for ALA-
landene siden 2007, omfatter kapacitetsudvikling for ikke-statslige 
aktører på de samarbejdsområder, der er dækket af geografiske pro-
grammer, og fastsætter som et vigtigt princip, at disse programmer 
skal være det normale instrument til støtte, eftersom de er baseret på 
behovsvurderinger og strategiske partnerskaber med regeringerne. Tematiske programmer skal derimod kun bruges, hvis de geogra-
fiske programmer ikke er velegnede, f.eks. i lande med vanskelige  
partnerskaber
40 eller med befolkningsgrupper, der ikke har adgang 
til almindelige serviceydelser og ressourcer, og som er udelukket  
fra deltagelse i den politiske beslutningsproces. Trods dette klare  princip er der siden udviklingssamarbejdsinstrumentets ikrafttræden ikke sket ændringer i den måde, hvorpå kapacitetsudviklingsstøtten finansieres i ALA-landene, og den eksisterende støtte finansieres fort-
sat over det tematiske program (vedrørende ikke-statslige aktører og 
lokale myndigheder i udviklingsprocessen).
 74.  At der mangler en særlig strategi fremgår også af, at man ikke fuldt ud har 
undersøgt mulighederne for at integrere inddragelsen af og støtten 
til ikke-statslige aktører i de store sektorprogrammer (f.eks. sundhed 
eller uddannelse), der finansieres i landene i Asien og Latinamerika, 
hvor midlerne til kapacitetsudvikling hos ikke-statslige aktører er  
mere begrænsede. Kommissionen er ved at udarbejde et dokument41 
med det formål at give delegationerne retningslinjer, der kan bidrage til at afhjælpe denne situation.38 I AVS-landene er der ca. 46 
kapacitetsudviklingsprogrammer 
i 43 lande til et samlet beløb på 
226 millioner euro. 
39 Der er dog undtagelser, 
som normalt skyldes meget specifikke omstændigheder. 
F.eks. er der strategier for 
Bangladesh, fordi landet har 
en meget stor ngo-sektor 
(206 000 organisationer), og for Colombia, fordi der er en intern 
væbnet konflikt. 
40 Situationer med vanskelige 
partnerskaber defineres som 
partnerskaber, hvor de normale 
samarbejdsinstrumenter af en af følgende grunde ikke kan 
anvendes fuldt ud til at støtte 
initiativer, der er iværksat af andre 
aktører end centrale regeringer, 
og de vedrører: 1) lande, hvor samarbejdet er indstillet, 2) lande, 
hvor myndighederne ikke har 
forpligtet sig til at bekæmpe 
fattigdom og til at efterleve 
andre grundlæggende principper 
i udviklingspolitikken, herunder 
god regeringsførelse og deltagelse fra ikke-statslige aktører og 
decentrale myndigheder, og 
3) lande, hvor dialogen om 
deltagelse i forbindelse med 
udvikling er meget begrænset. 
41 »The participation of NSAs in 
poverty reduction strategies, 
sector approaches and monitoring 
of project implementation« 
(arbejdsdokument, EuropeAid E.4, 
august 2008). 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 31
PROGRAMMER FOR KAPACITETSUDVIKLING 
HOS IKKE-STATSLIGE AKTØRER
 75.  Retten undersøgte syv programmer til en samlet værdi på 72,1 million 
euro ( bilag III ) for at vurdere, hvor relevante de var, og hvor pro-
duktivt de er blevet gennemført42. Disse programmer kombinerer  
kapacitetsudviklingsaktiviteter med finansiering af en række små  
projekter.
 76.  Retten undersøgte, om programmerne startede til tiden, om de blev 
gennemført inden for rimelige tidsfrister, og om forvaltningsproce-
durerne var tilstrækkelig fleksible og passede til de lokale forhold, især i små og lokalt baserede organisationer.
PROGRAMMERNE  ER RELEVANTE , SELV  OM DER MANGLER  DETALJEREDE  
SITUATIONSVURDERINGER  I ALA- LANDENE
 77.  Retten konstaterede, at de undersøgte programmer var relevante og 
vedrørte klare behov og emner, som var prioriteret af de ikke-statslige 
aktører. Kommissionen anbefaler i sine retningslinjer, at delegatio-
nerne foretager en detaljeret situationsvurdering eller kortlægning 
med henblik på i hvert land at identificere repræsentative ikke-stats-lige aktører og vurdere deres kapacitet, begrænsninger og potentiale samt det arbejde, der udføres af andre donorer. Men i ALA-landene, hvor tematiske programmer i praksis er det vigtigste instrument i for-
bindelse med kapacitetsudviklingsstøtte til ikke-statslige aktører, har 
man sværere ved at se værdien af kortlægninger. Retten undersøgte 
seks lande
43 og konstaterede, at kun delegationer i AVS-lande (Etio-
pien, Mali og Uganda) havde foretaget fulde kortlægninger, og at  kvaliteten var svingende.
FORSINKELSER  INDVIRKER  PÅ PROGRAMMERNES  PRODUKTIVITET  OG EFFEKTIVITET
 78.  Programmerne havde nogle iboende kendetegn, hvis virkninger man 
ikke havde taget tilstrækkelig hensyn til, og det førte til betydelige forsinkelser i seks af de syv undersøgte programmer. Den væsentligste faktor var den kumulative effekt af de langvarige forvaltningsproce-durer, der skulle følges, først da der skulle indgås aftaler om inter-national faglig bistand, så da de faglige assistenter skulle forberede indkaldelser af forslag, og endelig da forslagene skulle vurderes, og tilskudsaftalerne skulle underskrives. En anden faktor var forvalt-ningsstrukturen med tre parter, regering, ikke-statslige aktører og  Kommissionens delegation. Denne struktur har afgørende betydning for etableringen af ejerskab, men det kræver lange drøftelser og for-handlinger først at skabe konsensus mellem parterne og derefter at implementere strukturen.42 Fordi programmerne var 
kommet sent i gang, var det 
generelt for tidligt at vurdere, hvor 
effektive de var. 
43 Bangladesh, Etiopien, Mali, Peru, 
Sydafrika og Uganda. 
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 32
44 I Arianeprogrammet i Mali måtte 
løbetiden for projekterne under 
de to sidste indkaldelser af forslag reduceres til bare seks måneder. 
45 I Etiopien udvalgte man f.eks. 
kun 11 (5 %) af 208 ansøgere 
efter den første indkaldelse, 
og alle disse ngo’er var enten 
internationale eller havde base i hovedstaden.  79.  Disse forsinkelser begrænser i praksis gennemførelsesperioden, især 
for tilskudsmodtagernes aktiviteter. Det fører til, at midler frigø-
res, at aktiviteter aflyses, og især at projekternes løbetid forkor-tes, hvilket forringer udsigterne med hensyn til bæredygtighed
44 
(jf. punkt 83 b)).
INDKALDELSER  AF FORSLAG  AFVIKLES  IKKE ALTID  PÅ EN MÅDE , DER TILGODESER  
DE IKKE-STATSLIGE  AKTØRER , SOM HAR MEST  BRUG  FOR KAPACITETSUDVIKLING
 80.  Eftersom fokus for disse programmer er kapacitetsudvikling hos ikke-
statslige aktører, skal projektudvælgelsesprocessen målrettes mod 
modtagere, som — netop fordi de mangler organisatorisk kapacitet — kan have svært ved at leve op til de mange krav, der stilles i forbin-
delse med EF-procedurerne. Retten konstaterede, at selv om man  
modtog mange ansøgninger, var der en tendens til, at indkaldelserne 
af forslag i sidste ende begunstigede de organisationer, der havde 
flest ressourcer og hovedsagelig var baseret i byerne, på bekostning 
af organisationer med utilstrækkelige ressourcer, som hovedsagelig 
var baseret på landet
45.
 81.  Med hensyn til gennemførelse af geografiske programmer lærte delega-
tionerne af disse første erfaringer, at de i senere indkaldelser skulle: i) opfordre til partnerskaber mellem svage og stærkere ikke-stats-lige aktører, ii) yde finansiering til, at stærke ikke-statslige aktører uddanner og fungerer som mentorer for større grupper af svagere  
ikke-statslige aktører, iii) udvælge fjerntliggende regioner og iv) til-
dele midler med udgangspunkt i en geografisk fordeling. Kommis-
sionens foranstaltninger tager dog ikke højde for alle de forhold,  
Kommissionen oprindelig beskrev i sin meddelelse og sine retnings-linjer (jf. punkt 11 og 12), hvoraf det fremgår, at man ønsker at nå 
så stor en del af befolkningen som muligt, og at man vil være særlig 
opmærksom på små organisationer og græsrodsorganisationer, især 
i de lande, der dækker et stort geografisk areal, og hvor mange lokal-
samfund og områder er isolerede og dermed udelukkede fra hørings- 
og beslutningsprocessen.
DET ER FOR TIDLIGT  AT VURDERE  DE FLESTE  
KAPACITETSUDVIKLINGSPROGRAMMERS  EFFEKTIVITET
 82.  Fordi programmerne var kommet sent i gang, var det generelt for tidligt 
at vurdere, hvor effektive de var. I de tilfælde, hvor der er foretaget 
midtvejsevalueringer, meldes der generelt om gode resultater.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 33
46 Kapacitetsudviklings-
programmerne for AVS-landene 
er udarbejdet på baggrund af en ensartet strategi og har derfor 
nogle organisatoriske træk til 
fælles, herunder anvendelsen 
af faglig bistand. De få 
ALA-programmer, der findes, er 
derimod oprettet ad hoc og har 
meget forskellige strukturer. 
47 I Mali konstaterede Retten, 
at teamet for faglig bistand 
havde udført dobbeltarbejde 
i forbindelse med procedurerne for indkaldelse af forslag og 
projektkontrol, idet teamet 
indgik en supplerende kontrakt 
om ekstern bistand til vurdering 
af forslagene, men derefter selv 
foretog en fornyet bedømmelse 
af vurderingerne. Grunden var, at teamet for faglig bistand ikke ville 
pådrage sig en finansiel risiko (det 
blev bedt om at stille en finansiel 
garanti for programmets drift). 
48 Ifølge Cotonouaftalens artikel 4 
skal ikke-statslige aktører »gives 
støtte til kapacitetsopbygning 
på særlig vigtige områder 
med henblik på at styrke 
deres handleevne, navnlig 
med hensyn til organisation, repræsentation og oprettelse 
af konsultationsordninger, 
herunder kommunikations- og 
dialogkanaler, og med henblik på 
at fremme strategiske alliancer«.  83.  Men i de undersøgte AVS-programmer46 fandt Retten tegn på, at følgende 
aspekter kræver yderligere opmærksomhed fra Kommissionen:
Eftersom programmerne kombinerer kapacitetsudviklingsarbejde a) 
med finansiering af en række små projekter, er de specialiserede 
team for faglig bistand, som har særlige kompetencer med hensyn 
til kapacitetsudvikling, også nødt til at udføre det rutineprægede projektforvaltningsarbejde
47. Hvad angår kapacitetsudvikling har 
teamene koncentreret sig mere om at undervise folk i projektfor-
valtning end om at styrke de ikke-statslige aktørers kompetencer med hensyn til politikanalyse, udførelse af støttefunktioner, vare-
tagelse af rollen som vagthund, fremme af menneskerettigheder, 
fremme af netværksarbejde osv., og dermed har de lagt for lidt 
vægt på de ikke-statslige aktørers rolle i forbindelse med den  
politiske dialog (jf. punkt 3 a)), som også er en del af den kapaci-tetsudviklingsdagsorden, der er fastlagt i Cotonouaftalen
48.
Retten konstaterede, at der ikke er tilstrækkeligt fokus på effekt b) 
og bæredygtighed i disse programmer. Finansieringen var samlet 
set for lav, og i nogle tilfælde var den spredt på for mange små 
projekter til, at den kunne få nogen væsentlig effekt. Projektva-
righeden var kort, fra kun 6 måneder til maksimalt 24 måneder. Eftersom kapacitetsudvikling er en langsigtet proces, mener Ret-
ten, at en længere gennemførelsesperiode er nødvendig.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 34
KONKLUSIONER OG ANBEFALINGER
KOMMISSIONEN SØRGER IKKE I TILSTRÆKKELIG 
GRAD FOR, AT IKKE-STATSLIGE AKTØRER INDDRAGES 
EFFEKTIVT I UDVIKLINGSSAMARBEJDSPROCESSEN
 84.  Gennem sine delegationer har Kommissionen forsøgt at inddrage ikke-
statslige aktører i udarbejdelsen af landestrategier i stort set alle  modtagerlandene. I mange tilfælde har inddragelsen imidlertid været begrænset til éndagsseminarer og ikke været den vedvarende og  
strukturerede dialog, som er beskrevet i EU-lovgivningen og i Kom-missionens egne retningslinjer. Der er udbredte svagheder i de detal-
jerede høringsprocedurer.
 85.  Ikke-statslige aktører i Syd blev ikke inddraget tilstrækkeligt i det nye 
tematiske program vedrørende ikke-statslige aktører, hverken i de  overordnede eller i de lokale strategier, selv om programmet primært henvender sig til disse aktører.
ANBEFALINGER OM INDDRAGELSE  
AF IKKE-STATSLIGE AKTØRER
Kommissionen bør bestræbe sig yderligere på at styrke inddragelsen 
af relevante ikke-statslige aktører i udviklingssamarbejdsprocessen. 
Denne inddragelse bør ikke være begrænset til fastlæggelse af lande-strategier, men også omfatte sektorstrategier og projekter.
Kommissionen bør tage følgende skridt med henblik på at styrke  
processen:
identificere de relevante ikke-statslige aktører —
opstille klare og forudsigelige tidsplaner for høringer vedrørende  —
både geografiske og tematiske strategidokumenter
give de ikke-statslige aktører tilstrækkelig dokumentation og tid,  —
så de kan forberede sig ordentligt, og give dem feedback om resul-
taterne af høringerne
udvikle yderligere vejledning og uddannelse for delegationernes  —
ansatte.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 35
GENERELT SIKRER KOMMISSIONENS 
FORVALTNINGSSYSTEMER, AT DE AKTIVITETER, 
DER GENNEMFØRES AF IKKE-STATSLIGE AKTØRER, ER RELEVANTE OG HAR SANDSYNLIGHED FOR AT GIVE DE ØNSKEDE RESULTATER, MEN DER ER MANGLER
 86.  Proceduren for indkaldelse af forslag kan stadig være besværlig, og når 
den gennemføres, sikrer den ikke tilstrækkelig opmærksomhed på  
projektudformningen og på, at denne afsluttes i tide.
 87.  De ikke-statslige aktører får ikke tilstrækkelig vejledning og uddan-
nelse i den praktiske anvendelse af de finansielle regler, og der fin-des fortsat forskellige fortolkninger såvel som specifikke praktiske problemer.
 88.  Der er svagheder vedrørende tilsyn og evaluering.
 89.  Udsigterne med hensyn til langsigtet bæredygtighed er dårlige, hoved-
sagelig på grund af den korte projektvarighed, manglen på langsigtet 
finansiering og de utilstrækkelige institutionelle ordninger.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 36
ANBEFALINGER OM FORVALTNING AF AKTIVITETER,  
DER GENNEMFØRES AF IKKE-STATSLIGE AKTØRER
Udvælgelsesprocedurer
De allerede trufne foranstaltninger, som skal forbedre gennem- —
førelsen af proceduren for indkaldelse af forslag, bør iværksættes med særligt fokus på aspekter, der kan bidrage til at sikre gode  projektdesign.
Kontrol- og overvågningsprocedurer
Ud over at løse allerede konstaterede problemer bør Kommissio- —
nen sørge for, at de potentielle modtagere har bedre adgang til  
vejledning og støtte vedrørende procedurerne.
Retten vil gerne gentage, at svagheder vedrørende finansielle og  —
kontraktmæssige regler efter dens opfattelse kan afhjælpes ved, at 
delegationernes overvågning og støtte målrettes bedre49.
Tilsyn
I lyset af Kommissionens planlagte overgang til resultatbaseret   —
forvaltning bør den sikre, at der er tilstrækkelige ressourcer, vej-
ledning og ekspertise til rådighed for både delegationer og ikke-
statslige aktører, så de kan udvikle, anvende, føre tilsyn med og  
rapportere om kvantitative og kvalitative resultatindikatorer.
Bæredygtighed
For at forbedre bæredygtigheden bør Kommissionen overveje at   —
anvende en blanding af forskellige instrumenter, når den sam-
arbejder med ikke-statslige aktører, i stedet for kun at støtte  
projekter.
Kommissionen bør efter gennemførelsen af de ikke-statslige aktø- —
rers projekter foretage selektive evalueringer af bæredygtighed  
og langsigtet effekt.49 Punkt 8.18 i kapitel 8 i Rettens 
årsberetning for regnskabsåret 
2007.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 37
DER ER EN STRATEGI FOR KAPACITETSUDVIKLING 
HOS IKKE-STATSLIGE AKTØRER I AVS-LANDE, 
MEN ENDNU IKKE I DE FLESTE ALA-LANDE
 90.  Der findes ingen strategi for de fleste ALA-lande. I modsætning til AVS-
landene, hvor der anvendes geografiske programmer, er ALA-landene i for høj grad afhængige af det tematiske program vedrørende ikke-statslige aktører, når det gælder finansieringen af kapacitetsudvikling. 
Efter Rettens mening er dette ikke hensigtsmæssigt, da det strider imod det princip i udviklingssamarbejdsinstrumentet, som siger, at 
geografiske programmer skal bruges, når det er muligt.
ANBEFALINGER OM STRATEGIUDVIKLING
Kommissionen bør udvikle strategier for kapacitetsudvikling hos ikke-
statslige aktører i ALA-landene. Disse strategier bør fastsætte, hvilke 
ikke-statslige aktører, sektorer og temaer der skal fokuseres på, hvilke 
arbejdsmetoder der skal anvendes, og hvordan sammenhængen med andre programmer skal sikres. Kommissionen bør genoverveje forskel-
len mellem de tilgange, der følges i henholdsvis AVS- og ALA-lande.
KAPACITETSUDVIKLINGSPROGRAMMERNE 
ER RELEVANTE, MEN DE HAR IKKE OPFYLDT DERES FULDE POTENTIALE
 91.  Retten konstaterede, at de reviderede programmer var meget relevante, 
selv om der for ALA-landene ikke var foretaget behovsvurderinger  
i form af dækkende kortlægninger. Programmerne har imidlertid ikke 
opfyldt deres fulde potentiale, primært fordi deres forvaltningspro-
cedurer og -strukturer i sagens natur er komplekse. Der blev ikke fra starten taget højde for konsekvenserne af dette, og som en direkte effekt af de forsinkelser, det medførte, reduceredes den tid, der var til rådighed til projekternes aktive forløb, hvilket forværrede udsigterne 
med hensyn til effektivitet og bæredygtighed.
 92.  I disse programmer ligger der en potentiel selvmodsigelse i, at der ydes 
støtte til kapacitetsudvikling hos de mest trængende ikke-statslige aktører ved hjælp af en procedure (indkaldelse af forslag), som er  udformet med henblik på at udvælge de mest velfungerende ikke-statslige aktører.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 38
ANBEFALINGER OM GENNEMFØRELSE AF  
KAPACITETSUDVIKLINGSPROGRAMMER
Ved planlægningen af disse programmer bør Kommissionen tage højde 
for deres iboende kompleksitet. Den bør også tage hensyn til samspillet 
mellem de nødvendigvis komplekse strukturer og retsgrundlaget og afsætte ressourcer til at undersøge, hvordan de politiske målsætninger kan opnås inden for disse rammer.
Kommissionen bør undersøge alternativer til de nuværende proce-
durer, både for at muliggøre en mere strategisk tilgang (f.eks. med  bedre udnyttelse af den faglige bistands kompetencer, anvendelse af partnerskabsaftaler og multidonorfinansiering) og for bedre at kunne 
nå græsrodsorganisationerne (f.eks. med anvendelse af kaskadetilskud, 
dvs. finansiel støtte ydet til tredjemand af en tilskudsmodtager).
  Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 18. og  
19. marts 2009.
  På Revisionsrettens vegne
Vítor Manuel da Silva Caldeira
Formand
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 39
BELØB FOR AFTALER MED IKKE-STATSLIGE AKTØRER
Ifølge EuropeAid kan beløbene for aftaler med ikke-statslige aktører 
i 2006 og 2007 anslås til i alt 836,43 og 915,26 millioner euro (eks-klusive humanitær bistand
1):
(millioner euro)
OMRÅDE 2006 2007
Tematiske programmer 555,04 430,11
Samfi  nansiering med ngo’er 200,10 207,89
Decentralt samarbejde 6,30 0,18
Menneskerettigheder og demokrati 97,28 40,72
Miljø 59,14 21,08
Fødevaresikkerhed 74,84 109,26
Ligestilling mellem kønnene 2,90 0,85
Sundhed 91,64 25,60
Personellandminer 4,99 8,97Migration og asyl 16,28 15,56
Ulovlige stoff  er 1,57 0,00
Rehabilitering/fl  ygtninge 17,02 21,64
Andre programmer 0,45 18,1
Geografi  ske programmer 73,92 164,00
Asien 19,62 116,93
Latinamerika 3,55 4,26
Middelhavsområdet 45,49 6,85
Tacis 5,26 35,96
Det almindelige budget i alt 646,43 633,85
De europæiske udviklingsfonde 190,00 281,41
I ALT 836,43 915,26BILAG I
1 Ngo’er har siden 
1990’erne deltaget aktivt 
i gennemførelsen af humanitære 
bistandsforanstaltninger. 
GD for Humanitær Bistand 
har indgået langsigtede partnerskabsrammeaftaler 
med en række ngo’er. Ca. 50 % 
af finansieringen fra GD for 
Humanitær Bistand går til ngo’er 
(ca. 353 millioner euro i 2007).
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 40
BILAG II
COTONOUAFTALENS VÆSENTLIGSTE BESTEMMELSER 
VEDRØRENDE IKKE-STATSLIGE AKTØRER
Artikel 4:
[…] Parterne anerkender […], at ikke-statslige aktører og lokale decen-
trale myndigheder kan spille en supplerende rolle i og potentielt  bidrage til udviklingsprocessen. Til dette formål skal ikke-statslige 
aktører og lokale decentrale myndigheder, når det er hensigtsmæs-
sigt […]:
informeres og inddrages i konsultationerne om samarbejdspoli- —
tikker og-strategier, om prioriteterne for samarbejdet, særlig på områder, som de beskæftiger sig med, eller som direkte berører 
dem, og om den politiske dialog
tildeles finansielle midler […] med henblik på at støtte udviklin- —
gen i lokalområderne
inddrages i gennemførelsen af samarbejdsprojekter og -program- —
mer på områder, som de beskæftiger sig med, eller hvor de har 
en komparativ fordel
gives støtte til kapacitetsopbygning på særlig vigtige områder   —
med henblik på at styrke deres handleevne, navnlig med hensyn 
til organisation, repræsentation og oprettelse af konsultations-ordninger, herunder kommunikations- og dialogkanaler, og med 
henblik på at fremme strategiske alliancer.
Artikel 6:
1. I samarbejdet deltager:
 — ikke-statslige aktører:  a) den private sektor  b)  arbejdsmarkedets parter og de økonomiske interesseor-
ganisationer, herunder fagforeninger
  c)  civilsamfundet i alle dets former alt efter nationalt  
særpræg.
2. Parternes anerkendelse af ikke-statslige aktører afhænger af,  
i hvilket omfang disses indsats er rettet mod befolkningens behov, 
hvilken specifik kompetence de har, og hvorvidt deres opbygning 
og ledelse er demokratisk og åben.
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 41
Artikel 7: Kapacitetsopbygning
Civilsamfundets bidrag til udviklingen kan øges ved at styrke interes-
seorganisationer og almennyttige ikke-statslige organisationer på  
alle samarbejdsområder. Dette forudsætter:
at oprettelsen og udviklingen af sådanne organisationer fremmes  —
og støttes
at der skabes ordninger til at inddrage sådanne organisationer  —
i udformningen, gennemførelsen og evalueringen af udviklings-
strategier og -programmer.
Artikel 10
fastsætter, at der skal være en større inddragelse af civilsamfunds-
organisationer i den politiske dialog.
Artikel 19: Principper og mål
1. […]
2. […]
3. De statslige og ikke-statslige aktører i den enkelte AVS-stat tager 
initiativ til konsultationer om landeudviklingsstrategier og om  fællesskabsstøtte dertil.
Artikel 33: Udvikling af institutioner og kapacitetsopbygning
[…] Samarbejdet dækker alle områder og sektorer med henblik på  i højere grad at inddrage ikke-statslige aktører og udvikle disses  kapacitet samt styrke strukturerne for information, dialog og konsul-tation mellem sådanne aktører og de nationale myndigheder, også 
på regionalt plan.BILAG II
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 42
Artikel 57:
[…] Uanset ovenstående bestemmelser kan bistandsberettigede ikke-
statslige aktører også få ansvaret for at foreslå og gennemføre pro-
grammer og projekter på områder, der vedrører dem.
Artikel 58: Bistandsberettigede
[…] Ikke-statslige aktører fra AVS-staterne og Fællesskabet, som  er af lokal karakter, kan opnå finansiel støtte i henhold til aftalen  
efter de vedtagne regler i de nationale og regionale vejledende  
programmer.
Artikel 4 i bilag IV:
[…] I dette udkast til vejledende program angives: […] identifika-tion af typer af berettigede ikke-statslige aktører, der vil kunne opnå finansieringsmidler i overensstemmelse med de af Ministerrådet  
fastsatte kriterier, og de midler, der tildeles sådanne aktører samt  
arten af de aktiviteter, der skal støttes, og som ikke må tage sigte  
på fortjeneste
Artikel 5 i bilag IV:
[…] [Den fælles årlige undersøgelse] omfatter navnlig en vurdering af: […] udnyttelsen af midler, der er afsat til ikke-statslige aktører.BILAG II
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 43
LISTER OVER DE UNDERSØGTE PROGRAMMER, 
PROJEKTER OG LOKALE INDKALDELSER AF FORSLAG
LISTE OVER PROGRAMMER FOR STØTTE TIL KAPACITETSUDVIKLING HOS IKKE-STATSLIGE AKTØRER
Område Programbeskrivelse Land/RegionEU-bidrag 
(euro)
ALA EU og Det Andinske Fællesskab i aktion med det andinske 
civilsamfundAndesfællesskabet 4 100 000
ALA Små initiativer fra lokale innovative ngo’er (SMILING) Bangladesh 8 000 000
EUF Civilsamfundsfond Etiopien 10 000 000
EUF Støtte til og styrkelse af ikke-statslige aktørers initiativer 
(ARIANE)Mali 7 000 000
Sydafrika Støtte til Civil Society Advocacy Programme (CSAP) Sydafrika 10 000 000
Sydafrika Foundation for Human Rights in South Africa (FHR) Sydafrika 25 000 000
EUF Program for kapacitetsopbygning i civilsamfundet Uganda 8 000 000
I ALT 72 100 000
LISTE OVER IKKE-STATSLIGE AKTØRERS PROJEKTER
Område Projektbeskrivelse Land/RegionEU-bidrag 
(euro)
EIDHR Fremme af menneskerettigheder for oprindelige folk 
i Bangladesh — ngo: IPDSBangladesh 88 587
Ngo Førskoleprojekt for underprivilegerede børn — ngo: Secours 
catholiqueBangladesh 253 179
Ngo Fremme af kapacitet i landområder i Haor (ARCH) — 
ngo: Concern World WideBangladesh 471 970
Fødevare-
sikkerhedForbedring af fødevaresikkerheden gennem fremme af 
rettigheder og undervisning i bæredygtige livsgrundlag (FOSHOL) — ngo: Action AidBangladesh 2 322 170
Fødevare-
sikkerhedBevarelse af bedriftsressourcer og forbedring af 
fødevaresikkerheden for sårbare landbofamilier i Damot Gale og Kachira Bira — ngo: Inter AideEtiopien 700 000
Ngo Kapacitetsopbygning i woredaer — NGO: Farm Africa Etiopien 1 096 597
Fødevare-
sikkerhedKapacitetsopbygning vedrørende fødevaresikkerhed 
i woredaerne Shashogo og Alaba — ngo: LVIAEtiopien 630 500
EIDHR Social integration af det etniske menjaminoriteter 
i woredaerne Chena og Gimbo — ngo: ActionAidEtiopien 90 000
EIDHR Fremme af respekt for og beskyttelse af 
menneskerettighederne med henblik på bekæmpelse af tortur og rehabilitering af ofre for politivold — ngo: CAPSPeru 94 415
Køn Fremme af inddragelse af kvindelige mikroiværksættere 
og familiebaserede økonomiske enheder på det formelle arbejdsmarked — ngo: M. Manuela RamosPeru 665 458BILAG III
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 44
Ngo Integration af fattige mikrovirksomheder med 
konkurrencemæssigt potentiale i de lokale og regionale markeders økonomiske aktivitet — ngo: Oxfam NovibPeru 1 500 000
Ngo Institutionel styrkelse og fremme af den lokale økonomi med 
henblik på at bekæmpe fattigdom i Junín — ngo: Frères des HommesPeru 715 780
Ngo Ret til social sikkerhed i Sydafrika — ngo: DanChurch Sydafrika 587 820
Ngo Salesiansk projekt for kapacitetsopbygning blandt unge — 
ngo: Coop. Mission au DéveloppementSydafrika 400 000
Sydafrika Støtte til bekæmpelse af forbrydelser mod kvinder og børn 
i Eastern Cape-provinsen — ngo: FAMSASydafrika 59 204
Sydafrika Støtte til bekæmpelse af forbrydelser mod kvinder og børn 
i Eastern Cape-provinsen — ngo: NICRO — støtte til ofreSydafrika 85 435
I ALT 9 761 115
LISTE OVER LOKALE INDKALDELSER AF FORSLAG
Område Indkaldelse af forslag Land/RegionEU-bidrag 
(euro)
Fødevare-
sikkerhedFødevaresikkerhed — indkaldelse af forslag vedrørende 2003 Bangladesh 4 500 000
EIDHR Det Europæiske Initiativ for Demokrati og 
Menneskerettigheder (EIDHR) — indkaldelse af forslag vedrørende mikroprojekter i Bangladesh — 2006Bangladesh 525 000
EIDHR Det Europæiske Initiativ for Demokrati og 
Menneskerettigheder (EIDHR) — mikroprojektprogram i forbindelse med kampagnen »Promoting the democratic process« — 2006Etiopien 975 000
Fødevare-
sikkerhedFødevaresikkerhedsprogrammet — tildeling til 
ngo’er — 2005Etiopien 5 000 000
EIDHR Det Europæiske Initiativ for 
Demokrati og Menneskerettigheder (EIDHR) — mikroprojektprogram — 2005Peru 575 000
EIDHR Det Europæiske Initiativ for 
Demokrati og Menneskerettigheder (EIDHR) — mikroprojektprogram — 2006Peru 380 000
Sydafrika Støtte til bekæmpelse af forbrydelser mod kvinder og børn 
i Eastern Cape-provinsenSydafrika 750 000
I ALT 12 705 000BILAG III
LISTE OVER IKKE-STATSLIGE AKTØRERS PROJEKTER
Område Projektbeskrivelse Land/RegionEU-bidrag 
(euro)
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 45
AKTØRER I UDVIKLINGSSAMARBEJDE, SOM RETTEN BESØGTE PÅ STEDET
Land*Statslige organer 
(herunder lokale 
myndigheder)Ngo’er
Andre ikke-
statslige aktørerAndre donorer
Nord Syd
Etiopien Ministeriet 
for fi  nans og 
økonomisk udvikling
Ministeriet for 
kapacitets-opbygning
Kontorerne for 
udvikling af vandressourcer og udvikling af naturressourcer i woredaerne (distrikterne) Alaba og Dale GaleInter Aid
LVIACAFOD/Trocaire
Oxfam GB
CISPWelthungerhilfeAcord
HundeeFarm AfricaCotonoutaskforcen
EOC-DIDACARRD-AFM
Udviklings-
sammenslutning, Konso woreda (distrikt)
Folkelig udviklings-
sammenslutning, Derashe
Kunstvandings-
kooperativ i Bedene, Alaba woreda
Kebele Iddirs, Dale 
Gale woredaCanada (CIDA)
Sverige (SIDA)Irish Aid
Det Forenede 
Kongerige (DFID)
Bangladesh Det statslige revisionsorgan
Udenrigs-
ministeriet
Finansministeriet 
(afdelingen for økonomiske forbindelser)
NGO-kontoretActionAid 
Bangladesh
Caritas 
Bangladesh
Concern 
Worldwide
Save the Children 
USBRAC
Indigenous 
Peoples Development Services
Noakhali Rural 
Development Society
Private Rural 
Initiative Programme (PRIP Trust)Forening af ngo’er 
i Bangladesh
Skoleforvaltnings-
sammenslutning, Defuliapar
Skoleforvaltnings-
sammenslutning, Bhubankura
Landbrugergruppe 
i det østlige Barahipur
Landbrugergruppe, 
Ramkrishnopur
Center for 
veterinærtjenester, EwajsbaliaAustralien 
(AusAID)
Canada (CIDA)Nederlandene
Det Forenede 
Kongerige (DFID)
UNDP (De 
Forenede Nationers udviklings-program)
Verdensføde-
vare-programmet
* Detaljer om de undersøgte projekter og indkaldelser af forslag fi  ndes i bilag III .BILAG IV
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 46
BILAG IV
Land*Statslige organer 
(herunder lokale 
myndigheder)Ngo’er
Andre ikke-
statslige aktørerAndre donorer
Nord Syd
Peru Den regionale 
beskæftigelses-myndighed, Junin
Provinsrådet, 
Huancayo
Byrådet, TarmaByrådet, PalcaOxfam Novib
Assoc. Frères des 
Hommes
WelthungerhilfeCAPS
Mov. Manuela 
Ramos
IdesiAdec/Atc
Acción por los 
NiñosCopeme
Coremype Junin
Handelskammeret, 
Junin
To kvindesammen-
slutninger, Puente Piedra
Landbruger-
sammenslutning, Huallquin
Håndværker-
sammenslutning, Huancayo
Skomager-
sammenslutning, Huancayo
Lokalkomitéen, San 
Juan Lurigancho
Lokalrådet, 
PaucamarcaBelgien
Spanien (AECI)
UNDP
Sydafrika Civil Society 
Advocacy Programme (CSAP)
Køns- og 
ligestillings-kommissionen (CGE)
Den sydafrikanske 
menneske-rettigheds-kommission (SAHRC)
Statspolitiet, Port 
Elisabeth
Finansministeriet 
(afdelingen for internationalt udviklings-samarbejde)
Justitsministeriet 
(enhed med ansvar for donor-koordinering), PretoriaSalesian Centre, 
Cape Town
Black Sash 
National
FAMSA
NICRO
Victim Friendly 
Centre, Port Elisabeth
Foundation for 
Human Rights (FHR)Southern Africa 
AIDS Trust
Africa Institute of 
South Africa
Centre for Police 
Studies
Institute for Security 
Studies
Khulumani Support 
Group
Lawyers for Human 
Rights
South Africa 
Institute for International Aff  airs
SOSTsogang SechabaFrankrig
TysklandGrækenland
Irland
NederlandeneDet Forenede 
Kongerige (DFID)
FN’s Kontor for 
Bekæmpelse af Narkotika og Kriminalitet
* Detaljer om de undersøgte projekter og indkaldelser af forslag fi  ndes i bilag III .
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 47
KOMMISSIONENS SVAR
RESUMÉ
I.
Alle aspekter ved den udvikling, som Retten 
korrekt gør opmærksom på, bør imidlertid  
tages i betragtning.
Det er sandt, at der foregår en udvikling  
inden for de strategier, der drøftes blandt de 
internationale donorer og i en vis udstræk-ning med de støttemodtagende lande, men 
der er også tale om meget store ændringer, 
hvad angår antallet og arten af ikke-statslige 
aktører — både internationale og lokale — 
som er aktive på udviklingsområdet (se  punkt 18 nedenfor).
Kommissionen bemærker, at der ikke er  
opnået enighed om definitionen af betegnel-
sen ikke-statslige organisationer (ngo’er), og 
den er parat til at diskutere dette spørgsmål 
med Europa-Parlamentet, således som det har anmodet om (punkt 19, decharge for 2006).
De forskellige lovgivningsrammer for EUF  
og det almindelige budget bør også tages  
i betragtning med hensyn til bestemmel-
serne om de aktiviteter, der skal gennemfø-
res af ikke-statslige aktører.
III.
Samarbejdet mellem Kommissionens delega-
tioner og de lokale ikke-statslige aktører er 
øget meget betydeligt siden decentraliserin-gen af forvaltningen af de pågældende pro-
grammer, og det gælder især i forbindelse 
med delegationernes forvaltning af lokale  
indkaldelser af forslag.
Flere andre faktorer, som har indflydelse på 
de ikke-statslige aktørers deltagelse i sam-arbejdsprocesserne, bør nævnes:
forskelle mellem geografiske (under det  •
almindelige budget og EUF) og temati-
ske programmer
prioriteter for partnerskabsregeringer   •
og ejerskab
dagsorden vedrørende bistandens   •
nyttevirkning
ændringer med hensyn til de ikke-statslige  •
aktører (hvad angår antal, art og type).
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 48
IV.
De udvælgelsesprocedurer, Kommissionen  
anvender, tager sigte på udvælgelse af for-slag, der maksimerer programmets sam-
lede effekt ved — ud over de kriterier, der 
anvendes af Retten — at tage hensyn til gen-nemførligheden af og omkostningseffekti-viteten for de foreslåede foranstaltninger  
samt ansøgernes og partnernes finansielle 
og operationelle kapacitet.
Indkaldelserne af forslag sikrer bred offent-
liggørelse, gennemsigtighed, klare ret-
ningslinjer og konsekvent fortolkning af  
procedurer og finansielle regler.
Kommissionen gennemfører en række efter-
følgende evalueringer og kontroltiltag, og  
den vurderer foranstaltningernes bæredyg-
tighed på projektplan.
V.
Som påpeget af Retten, er der forskel på  
Cotonou-aftalens regler for inddragelse af  
ikke-statslige aktører og de regler, der er  
fastsat for ikke-AVS-lande. Dette gælder  
også tilgængeligheden af finansieringsmid-ler til kapacitetsopbygning for ikke-statslige 
aktører i de enkelte lande. Finansiering til  ikke-statslige aktørers kapacitetsopbygning i ikke-AVS-lande er således i hovedsagen  begrænset til tematiske programmer.
Der er inden for disse rammer indledt en  
betydelig indsats for at opnå et mere syste-
matisk samarbejde med de ikke-statslige  
aktører, og der er fra centralt hold gennem-
ført en evaluering af samarbejdet med de  ikke-statslige aktører (Retten er forelagt en rapport herom).VI.
På trods af at den tidligere ALA-forordning 
ikke formelt omhandlede kapacitetsopbyg-ningsstøtte til ikke-statslige aktører, er der 
ved at blive gennemført forskellige under-
søgelser og programmer på dette område  i både Latinamerika og Asien.
Der blev i 2007 og 2008 vedtaget et betyde-
ligt antal projekter/programmer i Asien og Centralasien, som er/vil blive gennemført  
gennem ikke-statslige organisationer. Deres 
vigtigste mål er at bidrage til fattigdoms-
bekæmpelse, forbedret adgang til sociale  
tjenester og forbedret regeringsførelse og  styrkelse af retsstaten, og de støtter de ikke-statslige aktørers virkeliggørelse af disse  mål.
VII.
Kommissionen styrker de ikke-statslige aktø-rers inddragelse gennem:
bedre forvaltning af viden via PADOR   •
(Potential Applicant Data On-line  
Registration) og bedre formidling af  
viden gennem CISOCH (Civil Society  
Helpdesk)
iværksættelse af forsøgskortlægningsun- •
dersøgelser, om muligt, i tæt samarbejde med offentlige myndigheder
øget forudsigelighed og gennemsigtig- •
hed i forbindelse med konsultationspro-
cessen.
Kommissionen vil fortsætte med at forenkle indkaldelserne af forslag, afkorte proceduren og fremme gennemførelse på lokalt plan.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 49
Efter Kommissionens opfattelse vil det  
nuværende kontrolsystem sikre sund  
finansiel kontrol og overvågning af  kontraktgennemførelse.
Delegationspersonale og ikke-statslige  
aktører vil fortsat blive uddannet, herunder i anvendelse af resultatindikatorer.
Der overvejes en kombineret anvendelse  
af de lovgivningsrammer, der er fastsat  
ved finansforordningerne, og for EUF (Den Europæiske Udviklingsfond), DCI (det geo-
grafiske instrument for udviklingssamar-
bejde), EIHDR (det europæiske instrument  
for demokrati og menneskerettigheder)  
og ENPI (Det europæiske naboskabs- og  
partnerskabsinstrument).
Kapacitetsudviklingen bør fortrinsvis finde 
sted under geografiske programmer, og  
princippet med tilpasning af bistand kræ-
ver, at partnerlandenes regeringer fastlæg-
ger strategier, sektorer og emner inden for denne kontekst. Kommissionen vil fortsætte 
med at fremme inddragelse af ikke-statslige aktører.
Der tilstræbes i stigende grad strukturelt  
samspil mellem forskellige instrumenter og 
programmer for at sikre bedre komplemen-taritet i forhold til aktiviteter inden for ram-
merne af bilaterale, tematiske og regionale 
foranstaltninger. Kommissionen deltager  
desuden aktivt i donorkoordineringsmeka-nismerne. Efter Kommissionens opfattelse  bør man overveje andre kanaler som f.eks. viderefordeling/-forvaltning (sub granting) af tilskud.INDLEDNING
2.
Kommissionen bemærker, at der ikke er fast-
lagt en definition af »ikke-statslige organi-
sationer«, og den er rede til at drøfte dette spørgsmål med Europa-Parlamentet, såle-des som det har anmodet om (punkt 19,  
decharge for 2006).
5.
Se svaret i punkt 52.
REVISIONSOMFANG OG -METODE
BEMÆRKNINGER
18.
Kommissionen har længe slået til lyd for  
øget inddragelse af ikke-statslige aktører  
i udviklingsforanstaltninger og har formu-leret støttepolitikker og finansieringsakti-
viteter, der skal lette en sådan inddragelse. 
De meddelelser og retningslinjer, som Ret-
ten fremhæver, er et tydeligt udtryk for den 
betydning, Kommissionen tillægger dette  område.
Hvad angår »Den europæiske udviklings-
konsensus«, som Retten gør opmærksom  på, bør alle dens aspekter imidlertid tages i betragtning.
Der er ved at blive fastlagt strategier (til-
pasning til partnerlandenes prioriteter, ejer-
skab, harmonisering m.m.), men der er også 
sket meget store ændringer, hvad angår  antallet og arten af ikke-statslige aktører — internationale og lokale — som er aktive på udviklingsområdet.
Denne udvikling er meget vigtig for forstå-
elsen af mulighederne og begrænsningerne 
for inddragelse af ikke-statslige aktører  
i udviklingssamarbejdet.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 50
Metoderne er endvidere helt forskellige,  
når man opererer inden for henholdsvis en bilateral kontekst og inden for tematiske  
programmer.
21.
Kommissionen er efter lovgivningen ikke for-pligtet til det, men har altid i videst muligt omfang tilstræbt at konsultere de ikke-stats-lige aktører, og dette har været et politisk mål i de tilfælde, hvor de lokale vilkår frem-mede sådanne konsultationer.
Sammenlignet med tidligere programmerin-
ger har EU i forbindelse med programme-
ringen for 2007-2013 øget sin indsats for at 
konsultere civilsamfundet. I retningslinjerne 
for midtvejsevalueringen af strategipapi-
rerne for perioden 2007-2013 blev behovet 
for omhyggelig konsultation af civilsamfun-
det endvidere igen påpeget.
Da landestrategidokumenterne for perioden 
2002-2006 blev forberedt, var der ved pro-
grammering i Asien og Latinamerika ingen 
generel retlig forpligtelse til at inddrage  ikke-statslige aktører, og man var kun lige 
begyndt at decentralisere forvaltningen. I de delegationer, som Retten besøgte, blev der uddelegeret ansvar i tre forskellige faser (i første omgang Sydafrika og Mali, derefter  Etiopien og Peru og til sidst Bangladesh),  
og for nogle af dem blev landestrategido-kumenterne således hovedsagelig forberedt 
fra centralt hold.
Se også svaret i punkt 22.22.
Omfanget af de forskellige berørte parters 
inddragelse i programmeringsprocessen  afhænger i høj grad af de enkelte landes  
specifikke situation og den lovgivning, der 
ligger til grund for samarbejdet. Inden for  det bilaterale samarbejde og i overensstem-melse med konklusionerne i Paris-erklærin-
gen og den europæiske udviklingskonsensus 
bør partnerregeringerne, når det er muligt, indtage hovedrollen, og det bør i stigende 
grad være op til dem at tilrettelægge kon-
sultationer af de forskellige berørte parter. 
Kommissionen yder naturligvis støtte til  
enhver konsultationsproces, men de ende-lige prioriteter og mål skal opstilles af part-
nerlandet og ikke påtvinges dette.
Den proces, der blev fulgt ved konsulta-
tionen af ikke-statslige aktører under for-
beredelsen af landestrategidokumenterne  
for Peru, udgjorde det første forsøg på en  struktureret tilgang på et tidspunkt, hvor der 
under den da eksisterende ALA-forordning 
ikke formelt krævedes nogen konsultation. 
Denne tilgang vil blive lagt til grund i forbin-
delse med kommende programmeringer.
23.
Retningslinjerne er til orientering. De skal  om muligt gennemføres på en pragma-tisk måde under hensyn til den specifikke  
kontekst.
24.
Situationerne for AVS- og DCI-landene kan 
ikke sammenlignes, eftersom de politiske og 
lovgivningsmæssige rammer er meget for-skellige. Der er på den ene side en fælles  overenskomst mellem alle AVS- og EU-lande om spørgsmål om ikke-statslige aktørers ind-dragelse og på den anden en DCI-forordning, 
som kun er vedtaget af EU.
25.
Dette er i tråd med den lovgivning og de krav, 
der forelå på det pågældende tidspunkt.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 51
26.
Kommissionen er enig og ønsker at under-
strege, at der bør tages hensyn til disse  væsentlige overvejelser i hele beretningen:
Kommissionen gør navnlig opmærksom  —
på, at delegationerne på trods af van-skeligheder med inddragelse af ikke-statslige aktører systematisk har gjort  
en indsats for at indlede en dialog med disse.
Disse vanskeligheder er alle iboende   —
svagheder hos de ikke-statslige aktører, 
der ikke er en homogen gruppe, og som mangler organisering og repræsenta-
tion. Disse faktorer er — sammenholdt  
med nationale lovgivnings- og regule-
ringsmæssige aspekter — yderligere en 
betydelig hindring for inddragelse af  
de ikke-statslige aktører under ét i EU’s 
udviklingssamarbejde.
27.Se svarene i punkt 24-26.
Guatemala-eksemplet illustrerer vanskelig-
hederne ved og behovet for at fastlægge de lovgivningsmæssige begrænsninger, hvad  angår opretholdelse af en konsultationspro-ces i forhold til civilsamfundet.
28.
Det er en stor udfordring at virkeliggøre de ambitiøse mål med hensyn til inddragelse  
af de ikke-statslige aktører i udviklingssam-
arbejdet. Det skal imidlertid forstås som en 
vigtig »politisk udfordring« snarere end et tilsagn om at sikre inddragelse af alle ikke-statslige aktører fra et givet land.
Kommissionen vil gerne understrege, at der 
for de ikke-statslige aktørers vedkommende 
ikke er én uddannelsesformel, der passer på 
alle, eftersom de ikke-statslige aktører vari-
erer meget fra det ene land til det andet.EuropeAid har siden 2004/2005 givet skræd-
dersyet vejledning i forberedelsesfasen af  de ikke-statslige aktørers programmer og  
senere hen under gennemførelsen. Delega-
tionerne får også operationel vejledning:  for det første via EuropeAid-intranettet,  hvor der videregives retningslinjer og god 
praksis, for det andet gennem regionale  
seminarer, hvor der videreformidles viden  om dialog med ikke-statslige aktører og  
udvekslinger med kolleger og endelig gen-
nem undersøgelser.
Hertil kommer, at EuropeAid i 2008 organi-
serede forskellige uddannelsesseminarer for 
delegationer og civilsamfundsorganisationer 
om forvaltning af tematiske foranstaltninger 
og konsultation af civilsamfundsorganisatio-
ner (samlede omkostninger: 900 000 EUR):
Intern EU-uddannelse — : 3 seminarer (Bru-
xelles, Tbilisi og Addis-Abeba) med  
deltagelse af i alt 185 repræsentanter  
for næsten 70 delegationer + 4 uddan-
nelsesarrangementer, der blev afholdt  
i Bruxelles (120 repræsentanter for dele-gationer og central tjeneste).
EU-uddannelse for civilsamfundsorganisa- —
tioner  (med adgang for repræsentanter 
for europæiske og lokale civilsamfunds-organisationer): 3 regionale seminarer  (Porto-Alegre, Yaoundé og Manila) havde deltagelse af 49 repræsentanter for 28  delegationer og 193 repræsentanter for europæiske og lokale civilsamfundsor-ganisationer.
Disse arrangementer gjorde det muligt for både den centrale tjeneste og delegatio-nerne at genaktivere netværket af kontakt-punkter for civilsamfundet, der anvendes til at videreformidle metoderedskaber inden  for Kommissionen
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 52
Ud over at afholde yderligere 5 regionale  
seminarer vil EuropeAid i 2009 gøre Civil  Society Helpdesk (CISOCH), der blev opret-
tet i 2008, operationel og har desuden til  
hensigt at udvikle et online-redskab, som  både kan styrke koordineringen af Kommis-sionens forskellige tjenester og bidrage til 
videreformidling af god praksis for så vidt  
angår ikke-statslige aktører.
29.
De ikke-statslige aktørers inddragelse i sik-
ringen af bistandens nyttevirkning var ikke 
på den internationale politiske dagsorden, da retningslinjerne blev fastlagt i 2004. På 
baggrund af konsekvenserne af den seneste 
udvikling for civilsamfundet og Kommissio-
nens praksis har EuropeAid udarbejdet et  
udkast til retningslinjer for civilsamfundets 
deltagelse i de nye former for bistand, her-
under generel budgetstøtte og sektorpro-grammer, der gennemføres ved hjælp af  
budgetbistand (se punkt 74, hvor Retten  
også gør status over denne udvikling).
31.
Høringsprocessen er meget besværlig og  tidskrævende. For at overholde fristerne skal der indføres et centraliseret og tilgængeligt teknisk redskab, som giver hurtig adgang til et fælles diskussionsforum. CISOCH vil med 
en wiki-dokumentdatabase udgøre en del  
af løsningen.
33.
Se svarene i punkt 21 og 69.34.
Det skyldes den sene vedtagelse af forord-
ningen, som ikke vil gentage sig, hvis part-nerlandene er parate til at deltage aktivt  
i denne proces.
Efter Rettens revision konsulterede hoved-
parten af delegationerne (inkl. i Peru) de  ikke-statslige aktører, og denne procedure vil fortsætte de kommende år.
35.
Det grundlæggende mål var at sikre størst  
mulig dækning af landene under det tema-
tiske program.
Se også svarene i punkt 21, 22, 31, 84 og  
85.
38.
I henhold til finansforordningerne har det  
siden 1.1.2003 været et krav, at der auto-matisk foretages indkaldelse af forslag ved 
tildeling af tilskudskontrakter. Manglen på 
budgetmidler er på den ene side et tegn på 
denne procedures succes og på den anden 
uundgåelig, fordi midlerne til ekstern bistand er begrænsede. Med henvisning til det fore-
gående ngo-samfinansieringsprogram og på Europa-Parlamentets udtrykkelige anmod-ning var det nødvendigt at øge deltagelsen og fremme ngo’ernes ret til initiativ, og der var derfor tale om en meget målrettet tilgang 
(se svaret i punkt 35). Vi kan medgive, at  de udførlige procedurer er langsommelige, 
men vi er nødt til at overholde de gældende 
regler for at kunne sikre sund finansiel for-
valtning. Selv om der ikke findes en entydig definition af en »lille ngo«, fremgår det af  de foreliggende oplysninger, at ngo’er af  alle størrelser deltager i indkaldelserne som ansøgere (ledende partnere) eller partnere. 
Dette har navnlig været tilfældet fra og med 2006, da der efter indførelsen af sammenfat-
tende anmærkninger (concept notes) stilles 
færre krav i forbindelse med indgivelse af  
ansøgninger i procedurens første fase.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 53
39.
Fristerne fastsættes efter lovgivningen,  
og der er inden for rammerne af den heri  fastsatte fleksibilitet foretaget betydelige  
forbedringer. De projekter, som Retten har 
gennemgået, vedrører en tidligere periode, og den nuværende gennemsnitlige tid, der går mellem indgivelse af forslag og under-
skrivelse af kontrakter, ligger nu langt under 
et år.
Det påpeges også, at de eksisterende regler 
for offentliggørelse af indkaldelser af for-
slag er fastsat ud fra lovgivningens mindste-
krav, og innovative bidrag fra de deltagende aktører kan derfor være nyttige i forbindelse 
med PR-foranstaltninger. Ud over, hvad der 
er fastsat i lovgivningen, videreformidles der 
således oplysninger om indkaldelse af forslag 
via meddelelser eller andre tiltag fra ngo-
platformene. Hertil kommer, at EuropeAid  
i mere end et år systematisk har udsendt  e-mail til paraplyorganisationer med videre-
formidling af information for øje.
Det er og bliver en stor udfordring at nå ud 
til lokale ikke-statslige aktører på græsrods-plan. Lokale indkaldelser af forslag, der er  
offentliggjort af delegationerne siden 2007, vil bidrage til at nå dette mål.
Selv om Kommissionen er ved at tilpasse sine 
redskaber, således at PR-kravene opfyldes, 
gør den imidlertid opmærksom på, at dens tjenestegrene har begrænsede muligheder 
for at nå ud til ikke-statslige aktører på græs-
rodsplan, og den sætter spørgsmålstegn ved, 
om dette er Kommissionens rolle.40.
Kommissionen ser med tilfredshed på Ret-
tens positive vurdering af de foranstaltnin-ger, der er truffet for at gøre procedurerne 
til indkaldelse af forslag mere effektive.
Erfaringerne viser, at der med denne  a) 
metode generelt er opnået gode resul-tater (se punkt 39). Den begrænsede  procedure har allerede indebåret en for-enkling af udvælgelsesproceduren.
Denne ordning sikrer en længere og mere b) 
fleksibel tidsramme for alle parter. Dette 
øger muligheden for at planlægge vores foranstaltninger, både hvad angår Kom-
missionens interne brug af ressourcer og 
de ikke-statslige aktørers planlægning af 
strategi og investeringer i forbindelse  
med ansøgninger.
PADOR (Potential Applicant Data On- c) 
line Registration) forenkler og afkorter 
udvælgelses perioden
Muligheden for at tilpasse indkaldel- d) 
serne af forslag øger procedurens effek-tivitet gennem udvælgelse af relevante 
ikke-statslige aktører, fremgår det af de første erfaringer med lokale indkaldelser af forslag.
41.
Ved udvælgelsen af forslag kontrollerer de evalueringsansvarlige omhyggeligt tilstede-
værelsen af visse logframe-elementer (logi-
cal framework approach) i den fuldstændige 
ansøgning (med hensyn til forberedelse,  berørte parter og problemer samt projekt-forslagets mål og strategier).
For visse projekttyper kan det være en del 
af selve projektet at foretage en evaluering 
af støttemodtagere eller undersøgelser, og 
dette kan f.eks. tage sigte på at uddelegere 
beføjelser til græsrodsorganisationer og  styrke ejerskab.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 54
Kommissionen vil gerne pege på, at der blev 
ført tilsyn med dette projekt i 2007 af en  ekstern uafhængig evalueringsansvarlig som 
led i resultatorienteret kontrol, der mundede 
ud i forskellige konklusioner vedrørende  projektudformningen.
Projektet blev kvalificeret som værende  
yderst relevant, og det blev vurderet, at  projektudformningen var af god kvalitet  
(»b« = god). Den potentielle bæredygtighed 
vurderes til a (= virkelig god). Samarbejdet 
med ministeriet for arbejde og beskæftigelse 
angives at være et af projektets vigtigste  resultater sammen med det tætte samarbejde med de lokale og regionale myndigheder.
Den resultatorienterede kontrol er et af de 
vigtigste arbejdsredskaber for delegationer, 
der overvåger opfølgning. Hertil kommer, at 
projektet blev overvåget i 2006 ved foran-staltningens begyndelse.
42.
Kommissionen sikrer, at der offentliggøres 
CONCORD-håndbøger på EuropeAid’s intra-
nethjemmeside, og de er sendt separat til  
alle anvisningsberettigede, der er bemyn-diget ved delegation.
43.
Kommissionen finder det meget vigtigt, at 
den til stadighed forbedrer sine kontrolsy-stemer og har i de seneste år truffet mange 
foranstaltninger til yderligere styrkelse af  
dem, herunder de nye aftalevilkår for obli-
gatorisk udgiftskontrol i forbindelse med  tilskudskontrakter (februar 2006) og revi-sioner, der iværksættes af Kommissionen  (oktober 2007).44.
De forskellige synspunkter hos repræsentan-
ter for ikke-statslige aktører og delegatio-ner bør gennemgås under hensyn til deres 
forskellige roller. Overvejelser vedrørende  
delegationernes personaleforvaltning i for-bindelse med uddelegering af opgaver er  uafhængige af de ikke-statslige aktører,  
men overvåges på tæt hold af Kommissionen 
for at sikre kontinuerlig service og opret-holdelse af kvalitetsniveauet. Ansættelses-
stoppet kombineret med de øgede midler og 
åbning af nye delegationer skaber imidlertid 
organisatorisk stress.
EuropeAid afholder hvert kvartal i Bruxelles 
uddannelseskurser for personalet om til-
skudsprocedurer (både på basisniveau og  
videregående niveau). Der gennemføres  
også jævnligt uddannelsesarrangementer  
og workshopper i forbindelse med regionale 
seminarer (i Bruxelles og i de berørte lande). Der vil i 2009 blive gennemført et e-lærings-
kursus (basisniveau), således at mere per-
sonale i delegationerne kan få adgang til  
uddannelse. EuropeAid har på intranettet  
for nylig offentliggjort FAQ (hyppigt stil-lede spørgsmål), som også dækker tilskud. 
Der er planer om at afholde fælles seminarer med CONCORD-medlemmer (uddannelse af undervisere), og der afholdes informations-dage i forbindelse med mange indkaldelser af forslag.
45.
De geografiske programmer sikrer sæd-
vanligvis de ikke-statslige aktører specifik  
kapacitet, hvad angår gennemførelsesreg-ler, inden for rammerne af en mere global  strategi for kapacitetsopbygning. Kapaci-tetsopbygning vedrørende disse spørgsmål forekommer derfor mere regelmæssigt og  
bygger på en mere langsigtet vision.
Hvad angår uddannelse, henvises til punkt 28 
(seminarer og CISOCH).
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 55
46.
Efter Kommissionens opfattelse er det for-
hold, at håndbogen ikke er juridisk bin-dende, ikke nødvendigvis årsagen til, at den 
ikke anvendes. Kommissionen offentliggør  
CONCORD-håndbøgerne på EuropeAid-intra-nethjemmesiden, og alle de anvisningsberet-tigede, der er bemyndiget ved delegation, 
er informeret herom.
Det er imidlertid klart, at vurdering af  
faktiske forhold og beslutninger i enkelt-
stående tilfælde påhviler den ansvarlige  
anvisningsberettigede.
Kommissionen er også ved at udvikle nye  
redskaber, der tager sigte på etablering af 
en kvikskranke til besvarelse af hyppigt stil-
lede spørgsmål og opfyldelse af andre infor-
mationsbehov (CISOCH).
47.
Der er altid blevet givet meddelelse rettidigt 
og på behørig vis, og i de fleste tilfælde er 
ændringerne blevet gennemført for at imø-
dekomme anmodninger, som de ikke-stats-
lige aktører har indgivet via CONCORD.
Den praktiske vejledning (PRAG) skal tilpas-
ses, når lovgiveren foretager ændringer af  lovgivningsgrundlaget (for det almindelige budget/EUF) eller af den finansielle lovgiv-
ning (finansforordninger og gennemførel-
sesforordninger) (f.eks. selvstændig revision af gennemførelsesforordning i august 2006, 
nyt lovgivningsgrundlag i 2007, reviderede 
finansforordninger og gennemførelsesfor-
ordninger i 2007, nyt bilag IV til EUF-forord-ningen i 2008).
Alle ændringer videreformidles omhyggeligt 
og offentliggøres altid på internettet (eller 
via meddelelser med høj prioritet, tekniske oplysninger og lister over ændringer).
Selv i tilfælde af disse ajourføringer af PRAG 
fortsætter indgåede kontrakter (og de til-knyttede generelle betingelser) — efter  
princippet om, at aftaler skal overholdes  
(pacta sunt servanda ) — imidlertid med at  
finde anvendelse som oprindeligt aftalt, og 
fortolkningen af dem er i overensstemmelse 
med de regler, der var gældende ved deres indgåelse.Nye regler er systematisk blevet offentlig-
gjort og afstemt i samarbejde med CON-CORD, f.eks. i forbindelse med udarbejdelsen 
af håndbøgerne.
I visse tilfælde har Kommissionen på foran-
ledning af de ikke-statslige aktører tilladt  anvendelse af mere fleksible regler, når de ikke automatisk fandt anvendelse med til-bagevirkende kraft (f.eks. note nr. 22238 af 16.8.2005 om henvisning til valutakurs).
48.
Retten har i sine årsberetninger påpeget  forbedringer i revisionsordningen som  
følge af Kommissionens nyligt trufne for-
anstaltninger. Desuden var de fleste af de  
revisionsrapporter, som Retten gennemgik 
i forbindelse med revisionserklæringen for 
2007, knyttet til kontrakter, som var under-
tegnet før februar 2006. Som følge heraf  finder de nye aftalevilkår, som EuropeAid  
har fastsat for udgiftskontrol i forbindelse  
med tilskudskontrakter, og som blev taget 
i brug i forbindelse med nye kontrakter, der 
er undertegnet fra denne dato, ikke anven-delse i de gennemgåede sager. Formålet med 
de nye aftalebetingelser er netop at afdække den type fejl, som Revisionsretten nævner. Kommissionen forventer, at konsekvenserne af disse forbedringer gradvist bliver mere  synlige.
49.
De nye aftalevilkår for eksterne »finansielle 
revisioner« (dvs. revisioner, der er aftalt  
efter udgiftskontrol), som igangsættes af  støttemodtagere i overensstemmelse med  kravene i tilknytning til deres EU-tilskud, er gældende for alle nye standardkontrakter,  der undertegnes fra februar 2006 (som angi-
vet ovenfor i punkt 48). De nye aftalevilkår for revisioner iværksat af Kommissionen  
var gældende fra oktober 2007. Mens først-
nævnte afhænger af datoen for underteg-
nelse af kontrakten, fandt de sidstnævnte  umiddelbar anvendelse.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 56
50.
a)Kompetent anvisningsberettiget — Der er  med de gældende regler ikke længere risiko for sådanne misforståelser, eftersom lovgiv-ningen med hensyn til oprindelsesregler  nu er mere klar og brugervenlig. Bilag A2  i den praktiske vejledning indeholder bru-gervenlige oplysninger om alle de lande,  der er støtteberettigede og på hvilket  lovgivningsgrundlag.
b)
De gældende regler er fastsat i rets-grundlaget og indgår i eventuelle  standardfinansieringsaftaler.
Ifølge DCI- og EIDHR-forordningerne er det 
ikke muligt at finansiere lokale skatter med 
EU-midler, og i forbindelse med midtvejsre-
visionen af retsgrundlaget fremlægger Kom-
missionen derfor et udkast, der giver øget  beskatningsfleksibilitet.
Delegationerne søger endvidere at yde lokal 
støtte i forbindelse med skattefritagelse ved at træffe passende foranstaltninger over  
for det støttemodtagende land, når det er  
muligt efter den lokale lovgivning (f.eks.  
giver deres status som ikke-statslige aktører 
således ofte ikke mulighed for fritagelse).
c)
Valutakurssystemet vil i kraft af sin egenart være tilbøjeligt til at give tab eller gevinster. 
Tilskudskontraktens særlige art nødvendig-gør en pålidelig og tilgængelig valutakurs-reference, når der henvises til en sådan  
i kontrakten.
Efter Kommissionens opfattelse er den admi-
nistrative byrde i forbindelse med den prak-
tiske anvendelse og beregning i tilfælde,  hvor tilskudsmodtagerne anvender sådanne valutakurssystemer, et mindre onde, når man ser på gevinsterne ved et sådant system:  
klarhed, gennemsigtighed og forebyggelse 
af svig.d)
Godkendelse af den mellemliggende beta-ling er betinget af gennemgang og god-kendelse af rapporter og/eller dokumenter i henhold til finansforordningerne.
e)
På den ene side er der sket en harmonise-
ring af de finansielle og kontraktuelle pro-
cedurer, på den anden side foretager den  ansvarlige anvisningsberettigede en skøns-
mæssig vurdering med henblik på at sikre  
sund finansiel forvaltning.
Hvad angår nr. i-iii) i punkt 50, litra e), har 
Kommissionen følgende kommentarer:i) Yderligere periodiske rapporter eller revi-sionsrapporter: specifik projektforvaltning, 
der kan kræve hyppigere eller mere indgå-
ende oplysninger. ii) Anvendelse af separate 
specifikke bankkonti (som påskønnes meget, 
fordi de letter sporingen af midler i tilfælde af revision og identificering af rente, der til-
kommer EU): de relevante generelle betin-
gelser gør det muligt for støttemodtagerne 
at have en konto eller delkonto med de  midler, der betales af ordregivende myn-
dighed, og den gør det muligt at beregne  
renteindtægter hidrørende fra sådanne mid-
ler. iii) Krav om andre betalingsmuligheder 
end dem, der er fastlagt i de almindelige  
betingelser: de specifikke arbejdsvilkår eller 
det specifikke projekt kan kræve, at den  
ansvarlige anvisningsberettigede reduce-rer de forfinansierede midler for at opnå  
bedre risikokontrol og sund finansiel for-valtning. Den ansvarlige anvisningsberet-tigede kan således være nødt til at reducere 
forfinansieringsbetalingerne og/eller sikre  
sig yderligere oplysninger/afklaring, inden 
de godkendes i overensstemmelse med de  generelle betingelser.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 57
52.
Der pågår arbejde med henblik på at  forbedre:
kvaliteten af CRIS (Common Relex Infor- —
mation System)-oplysninger med data-ordbog og datastrøm
kvaliteten og antallet af rapporter, lister og  —
statistikker via datavarehusredskabet
Der introduceres nye moduler for at fuld-stændiggøre CRIS:
PADOR og administrative data for at   —
opnå et bedre kendskab til vores part-nere og for at opnå en mere horisontal tilgang
revisionsmodulet —
prospektmodulet: online-registrering af  —
forslag, evaluering og opfølgning
offentliggørelse: online-adgang til alle  —
EuropeAid’s indkaldelser af forslag.
Kommissionen offentliggjorde i 2008 listen over endelige støttemodtagere for 2007, og den politik vil blive videreført.
53.
Projektopfølgningen er ved at blive styr-
ket gennem uddannelse og vejledning.  Standardformatet for rapporter er angivet  
i kontrakten. Informationen i rapporterne  fuldstændiggøres med andre informations-kilder som f.eks. resultatorienterede kontrol-
rapporter og kontrol på stedet.
54.
Efter Kommissionens opfattelse er logframe-
tilgangen en meget vigtig del af hovedpar-ten af projekterne.Kvantificeringen af resultaterne er imidler-
tid omkostningstung og står ofte ikke i et  rimeligt forhold til resultaterne for små pro-jekters vedkommende.
55.
Resultatindikatorerne har været genstand  
for mange undersøgelser gennemført ikke  
blot af Kommissionen, men også af forskel-lige ikke-statslige aktører, forskningscentre, 
internationale organisationer og andre dono-
rer, og det er meget vanskeligt at definere dem på en samstemmende måde og foretage en generelt anerkendt benchmarking.
For visse specifikke områder er det imidler-
tid muligt at foretage benchmarking. Under 
sit kvalitetstjek af programmer og projekter 
vurderer EuropeAid relevansen af kvantita-
tive og kvalitative indikatorer, der indgår  
i logframe-rammerne for de ikke-statslige  aktørers programmer. Over intranettet er  
der udsendt en liste over kvantitative og  
kvalitative indikatorer, som delegationerne 
kan anvende som rettesnor ved fastlæggelse eller gennemgang af logframes.
56.
Mange støtte- og kontrolaktiviteter vare-
tages fra centralt hold og af delegationer
1, 
bl.a. kontrol på stedet. Alle disse mekanismer 
udgør vigtige elementer i hele kontrol- og 
støtteprocessen for projekter, der gennem-føres af ngo’er/ikke-statslige aktører.
Kontrol på stedet skal ses i sammenhæng  
med de andre overvågnings- og kontrolak-
tiviteter samt ud fra tilgængeligheden af  
menneskelige ressourcer, idet der samtidigt 
tages hensyn til det meget store antal og de meget forskelligartede civilsamfundsorgani-
sationer, EuropeAid samarbejder med.
1 De omfatter bl.a. kontrol af den interne 
forvaltningskapacitet for de gennemførelsesansvarlige 
partnere forud for undertegnelse af kontrakterne [udvikling af en række standardiserede vejledninger og manualer, 
der skal anvendes af disse partnere], forudgående og/eller 
efterfølgende kontrol af de transaktioner, der gennemføres 
af dem, regelmæssige inspektionsbesøg og kontrol på 
stedet, kontrol af udgifter ved eksterne revisorer forud for endelig betaling, uddannelsesarrangementer og besvarelse 
af anmodninger om vejledning eller information.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 58
57.
Delegationspersonalet har til opgave at  besvare eventuelle spørgsmål fra lokale  organisationer angående gældende regler  for kontrakter, der indgås med EU. Der er  også manualer og uddannelsesmateriale til rådighed for delegationspersonale.
Delegationspersonalets kontrol på stedet  
kan forbedre situationen. Der foretages  imidlertid specifik kontrol — f.eks. finan-
siel revision eller systemrevision — som  
skal sikre effektiv gennemgang af finan-sielle og regnskabsmæssige forhold og af  udgiftsbilag.
58.
Der er formuleret retningslinjer for pro-
jektintern overvågning, og de blev i decem-
ber 2007 offentliggjort og videreformidlet  
til delegationerne.
59.
Den resultatorienterede kontrol, som er et 
af elementerne i kontrolsystemet, omfatter 
stikprøvekontrol i forbindelse med uddele-gerede projekter og centralt styrede projek-
ter med kontraktbeløb, der ofte er høje.
De årlige kontrolbesøg omfatter altid pro-
jekter med ikke-statslige aktører. Listen over 
projekter, der skal overvåges, opstilles i fæl-
lesskab af EuropeAid, delegationen og de  
kontrolansvarlige.
EuropeAid er i færd med at forbedre sin  
kontrolindsats og konsulterer andre dono-rer om muligheden for at etablere en fælles kontrolmetode baseret på Accra- og Paris-erklæringerne.60.
På EuropeAid-webstedet findes der retnings-linjer for vejledning om midtvejsevalueringer og afsluttende og efterfølgende evaluerin-ger. Kommissionen opfordrer tjenestegre-nene til at respektere dokumentstrukturen. Kommissionen erindrer om, at det afgørende element i forbindelse med evalueringerne  må være, at de enheder, der varetager opga-ven, er kompetente og tilstrækkeligt profes-sionelle til at sikre objektive evalueringer.
61.
Effekten er et af de fem DAC-kriterier, der  afgjort opfylder EU-kravene til evaluering  af projekter og programmer. Der tages des-uden hensyn til effekt under overvågning af EU-operationerne. EuropeAid har udviklet en metode til efterfølgende resultatorienteret 
kontrol, der tager sigte på måling af effekt 
og bæredygtighed for alle EU-finansierede 
projekter.
De tematiske projekter har normalt et meget 
mindre omfang, og nogle gange er kontrol-
midlerne (oplysninger ved projektstart og  oplysninger hidrørende fra efterfølgende  
kontrol) for omkostningstunge i forhold  
til selve foranstaltningen. Med hensyn til  
f.eks. EIDHR omfatter de evalueringer, der  
nu udføres, imidlertid ofte en gruppe af pro-
jekter, og det søges altid at angive anbefa-
linger for hvert enkelt projekt, også selv om 
det sker efterfølgende, fordi de indhøstede erfaringer kan anvendes i forbindelse med 
fremtidige foranstaltninger.
62.
Hvad angår vejledning om logframe og resul-
tatindikatorer, henvises til punkt 54 og 55.
63.
Kommissionen er enig i, at der bør foretages både forudgående og efterfølgende kontrol af bæredygtigheden. Som følge heraf gen-nemføres der efterfølgende resultatoriente-ret kontrol 2 år efter projekternes afslutning 
(der henvises også til punkt 64 og 65).
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 59
Der blev i 2008 gennemført en kvalitativ  
undersøgelse på grundlag af projekter, der havde været genstand for resultatorienteret kontrol, og der blev afgrænset 17 grundlæg-gende aspekter i forbindelse med projekt-resultater. Undersøgelsen offentliggøres  i 2009.
64.
Selv om projekternes bæredygtighed er  
afgørende, erkender Kommissionen, at visse 
lokale ikke-statslige aktører og aktører på  græsrodsplanet ikke altid har kapacitet til  at sikre denne bæredygtighed. Kommissio-nen understreger behovet for samtidigt at sikre vores projekters bæredygtighed og  virkeliggørelse af det vigtigste mål, som er 
at styrke de lokale ikke-statslige aktører.  
Kommissionen tilskynder derfor til indgåelse 
af virkelige partnerskaber mellem (relativt  
stærke) EU-aktører og lokale (relativt svage) aktører.
65.
En virkelig fordel ved internationale ngo’er er diversificeringen af finansieringen. Dette 
er ikke tilfældet for de lokale ngo’er, men  
denne situation kan der eventuelt rettes op 
på ved at tilskynde til virkelige partnerska-
ber mellem stærke (internationale) ngo’er  
og relativt svage (lokale) ngo’er. Efter Euro-
peAid’s procedure for indkaldelse af forslag 
er det muligt for ansøgere at danne »konsor-tier« omfattende en ledende organisation og 
partnerorganisationer. Ikke-statslige aktører (navnlig de internationale) bør være i stand til og villige til at fremme indbyrdes over-
førsel af viden.
66.
Finansforordningerne fastsætter mekanis-
men for indkaldelse af forslag for projekt-tilskud, og begrænser driftstilskuddene til  et år: langsigtet engagement og finansiering er i modstrid med de gældende bestemmel-ser. Det skal dog påpeges, at finansfor-
ordningerne ikke fastsætter tidsmæssige  projektbegrænsninger.67.
Der anvendes et sæt basisværktøjer baseret på de lovgivningsmæssige og operationelle rammer, men der anvendes oftest projekter i forbindelse med ikke-statslige aktører.
Hvad angår gennemførelsesperioderne, er  
det nødvendigt at udvise smidighed. Dette 
er tilfældet for fremme af menneskerettighe-
der, hvor kortsigtede projekter kan bidrage til strukturelle ændringer.
68.
Den evalueringsproces, der anvendes af  Kommissionen, bør sikre veltilrettelagte  projekter. I et vist omfang og i visse særlige kontekster er korte projekter ikke nødven-digvis altid bæredygtige. Det er årsagen til, at EuropeAid gennem øget viden om part-
nerne via PADOR supplerer den projektori-
enterede tilgang med en partnerorienteret 
tilgang.
69.
De regler, der er fastsat i Cotonou-aftalen for 
ikke-statslige aktørers deltagelse, adskiller sig fra dem, der er fastsat for ikke-AVS-lande. 
Tilgængeligheden af finansieringsmidler  
til kapacitetsopbygning for ikke-statslige  
aktører i de enkelte lande er heller ikke den 
samme. Finansiering til ikke-statslige aktø-
rers kapacitetsopbygning i ikke-AVS-lande  
er således i hovedsagen begrænset til tema-
tiske programmer.
Der er med disse begrænsninger indledt en 
betydelig indsats for at sikre et mere syste-matisk samarbejde med de ikke-statslige  aktører, og der er fra centralt hold gennem-ført en evaluering af samarbejdet med de  ikke-statslige aktører (Retten er forelagt en rapport herom).
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 60
70.
Kommissionen er enig i, at de regionale  og nationale strategier til støtte for ikke-statslige aktører bør gennemføres. Den  evaluering, der for nylig blev gennemført  vedrørende civilsamfundet som kanal for  levering af bistand, førte til en lignende  konklusion (Evaluation of EC Aid Delivery  through Civil Society Organisations). I tråd hermed vil der i forbindelse med flere  undersøgelser og regionale seminarer om  civilsamfundet (vedrørende Mellemamerika, nabolandene mod Øst og mod Syd, Østafrika og Centralasien), som gennemføres i 2009, blive lagt særlig vægt på dette spørgsmål  i en periode, hvor der foretages midtvejsre-vision af instrumenter og programmer.
Fastlæggelse af specifikke strategier for  
hvert enkelt land (kortlægninger) er imidler-
tid betinget af de budgetressourcer og men-
neskelige ressourcer, der er tilgængelige.
72.
På trods af, at den tidligere ALA-forordning 
ikke formelt omhandlede kapacitetsopbyg-ningsstøtte til ikke-statslige aktører, er der 
ved at blive gennemført forskellige under-
søgelser og programmer på dette område  
i både Latinamerika og Asien:
Asien: Der blev i 2007 og 2008 vedtaget flere 
projekter/programmer i Asien og Central-
asien, som er/vil blive gennemført gennem ikke-statslige organisationer. Deres vigtigste 
mål er at bidrage til fattigdomsbekæmpelse, forbedret adgang til sociale tjenester og for-bedret regeringsførelse og styrkelse af rets-
staten, og de støtter også de ikke-statslige 
aktørers virkeliggørelse af disse mål. Det er 
navnlig tilfældet i Afghanistan, Kina, Paki-stan, Kirgisistan og Tadsjikistan.Latinamerika: EuropeAid har for nylig gjort 
alle delegationer i Latinamerika opmærk-somme på betydningen af kortlægninger.  Der vil endvidere blive udarbejdet en note om fremme af dialog og samarbejde gennem geografiske og tematiske instrumenter.
AVS: Der er for nylig iværksat en undersø-
gelse om anvendelsen af programmer til  støtte for kapacitetsopbygning hos ikke-
statslige aktører under 9. EUF (Étude de  
capitalisation des programmes d’appui au  renforcement des capacités des acteurs non-étatiques sous le 9eme FED), der skal kaste mere lys over dette emne for EUF.
73.
Det er ikke muligt fuldt ud at nå DCI-målene 
over en toårig periode. Som forklaret oven-
for (punkt 72) er der imidlertid ved at blive 
gennemført forskellige programmer til støtte for ikke-statslige aktører i visse ALA-lande. 
Det skyldes, at finansiering af kapacitetsop-
bygning for ikke-statslige aktører under de 
geografiske DCI-programmer kun er mulig, hvis dette område på grundlag af en dia-
log med partnerlandet gives prioritet under 
EU-samarbejdsprogrammet.
74.
Som tidligere nævnt har EuropeAid udarbej-
det et udkast til et dokument om civilsam-
fundets deltagelse i nye bistandsformer.  Dette dokument indeholder operationelle  
anbefalinger angående de områder, hvor  civilsamfundet kan deltage i makroøkonomi-ske programmer og sektorprogrammer, den 
type instrumenter, der skal anvendes under 
hensyn til konteksten for programmets gen-
nemførelse, og kapacitetsopbygning, som  er nødvendig for civilsamfundets effektive 
deltagelse. Der vil blive arbejdet videre på dette dokument i 2009. Denne anden fase  vil tage sigte på at forbedre den foreslå-ede metode og formulere god operationel  praksis.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 61
77.
Behovet for kortlægning afhænger i vid  udstrækning af konteksten i det pågældende land. I Bangladesh er det på grund af antallet af ikke-statslige aktører i landet ikke muligt at foretage formel kortlægning, men dele-gationen har et godt kendskab til de lokale ikke-statslige aktører og deres kapacitet.
78.
Ud over tidsrammen, som afhænger af lov-
givningen og opbygning af projektets sociale 
struktur, er der og vil der også fremover være øget opmærksomhed omkring rettidig for-valtning af procedurer. Kommissionen kan  fortsætte sin indsats inden for uddannelse og vejledning, men kun inden for de områ-der, som er under dens kontrol.
79.
Gennemførelse af foranstaltningerne kan  
altid udvides inden afslutningen, hvis det er nødvendigt. I visse vanskelige situationer er 
det nødvendigt og muligt at forlænge gen-
nemførelsesperioden med henblik på at sikre 
sund finansiel forvaltning af projektet. Effek-ten af frigørelse af midler er ikke den samme 
under det almindelige budget og EUF.
80.
Det er vigtigt at huske på, at de organi-
sationer, der deltager i indkaldelse af for-
slag, også skal være i stand til at varetage  
de operationelle og finansielle komponen-ter i den kontrakt, der eventuelt tildeles  
efterfølgende.For at sikre institutionens finansielle inte-
resser skal evalueringsudvalgene derfor  tage hensyn til ansøgernes finansielle og  operationelle kapacitet sammenholdt med  den foreslåede foranstaltnings omfang, ræk-kevidde og budget. De muligheder, som der inden for rammerne af de nye samarbejds-instrumenter er for i forbindelse med for-slagsindkaldelser at indgive projektforslag omfattende beløb helt ned til 20 000 EUR,  har øget mulighederne for, at små organi-sationer i landdistrikterne kan deltage i de pågældende indkaldelser med succes.
Det er meget vanskeligt at nå ud til organi-
sationer i landdistrikterne, men det er lyk-kedes for en række delegationer gennem  lokale informationsarrangementer eller  
offentliggørelse på websteder, i aviser m.m. 
Det er korrekt, at indkaldelser af forslag  
er vanskelige at håndtere for små organi-sationer og græsrodsorganisationer, men  
det er en obligatorisk procedure under den 
nuværende finansforordning. Der er også  
grænser for, i hvor høj grad Kommissionen har behov for og kapacitet til at nå ud til  
sådanne organisationer.
I den nuværende situation gør de eksiste-
rende — men meget begrænsede — mulig-
heder for viderefordeling/-forvaltning af  
tilskud det muligt at nå ud til nogle af disse 
græsrodsorganisationer og også at bidrage til kapacitetsopbygning.
Denne vanskelighed er der taget højde for 
i de geografiske programmer, hvor ind-
kaldelserne af forslag normalt indgår i en  
mere global kapacitetsopbygningsstrategi. 
Kommissionen mener imidlertid, at andre  metoder som f.eks. udvidet viderefordeling/
-forvaltning af tilskud bør overvejes, således som Retten har foreslået.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 62
81.
Meddelelser og retningslinjer for det per-
sonale, der omtales af Retten, indeholder  politiske mål, men ingen forpligtelser. Gen-nem iværksættelse af lokale indkaldelser af 
forslag og nye bølger af kapacitetsopbyg-
ningsprogrammer inden for rammerne af  geografiske programmer er inddragelse af  
lokale ikke-statslige aktører allerede øget  
i et pænt omfang.
De lokale organisationer har behov for tid  
til at lære de nye geografiske programmer  og procedurer at kende, således at de und-går fejl og misforståelser. Forbedringerne  
kan også tilskrives delegationernes øgede  
opgaver under de nye instrumenter.
Kommissionen sætter spørgsmålstegn ved, 
om den effektivt kan inddrage hovedparten 
af græsrodsbevægelserne og de lokalt base-
rede organisationer, også selv om dette skulle 
være relevant for udviklingssamarbejdet.  Kommissionen bør insistere på, at partner-
landenes regeringer går i spidsen med hen-
syn til at fremme de ikke-statslige aktørers 
aktive deltagelse i udviklingsanliggender.
83.
a)
Den nye grundstrategi for EuropeAid til  reform af det tekniske samarbejde og pro-
jektgennemførelsesenhederne fremmer øget differentiering ved fastlæggelse af teknisk samarbejde af styring og tilvejebringelse af 
tematisk ekspertise, som skaber et behov  
for forskellige typer ekspertprofiler. Der  
fokuseres således mere på kvaliteten af  sidstnævnte.
b)
Se svarene i punkt 63-68.KONKLUSIONER 
OG ANBEFALINGER
84.
Kommissionen er enig i, at de ikke-statslige 
aktører skal inddrages fuldt ud i udviklings-samarbejdet, men omfanget af inddragelsen varierer alt efter, hvilket retsgrundlag der er 
tale om. Under Cotonou-aftalen er der ind-
gået aftale om behovet for høringer, og de er retligt bindende for både Kommissionen 
og partnerlandene. For DCI-landenes ved-
kommende anvender Kommissionen en EU-forordning: EU’s indsats for at sikre effektiv høring af ikke-statslige aktører skal modsva-res af en tilsvarende velvilje fra de nationale myndigheders side.
Efter Kommissionens opfattelse bør disse  
tekster imidlertid også tilpasses skiftende  
omstændigheder som f.eks. tilpasning til  
partnerlandenes ønsker og ejerskab. Med  EU’s støtte til ikke-statslige aktører tages der 
hensyn til civilsamfundsorganisationernes  
ret til at tage initiativer og det tiltagende  
behov for at sikre tilpasning til partnerlan-denes prioriteter.
Se også svaret i punkt 24-26.85.
I programmeringsfasen for det nye ALA-
program med ikke-statslige aktører kon-
sulterede EU delegationerne ved hjælp af  sammenfattende anmærkninger. To vigtige 
sammenhængende faktorer forklarer den  begrænsede inddragelse af ikke-statslige  aktører i Syd:
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 63
Den nye åbning mod ikke-statslige aktø- •
rer i Syd krævede ikke blot hurtig tilpas-ning i delegationerne (som var nødt til at samarbejde med en ny slags partnere), 
men navnlig fra de lokale ikke-statslige 
aktørers side
Forsinkelser med godkendelsen af DCI,  •
som ikke kan tilskrives Kommissionen,  forhindrede gennemførelse af egentlige og relevante høringer i delegationerne i løbet af det første år, hvor DCI blev  anvendt.
Kommissionen vil inden for den allernærme-ste fremtid begynde at intensivere indsatsen 
for at forbedre høringerne (inden for ram-
merne af midtvejsrevisionen og kommende lokale indkaldelser af forslag). Kommissio-
nen ønsker imidlertid at understrege, at det 
næppe er muligt at nå ud til alle de lokale 
berørte parter. Vi bør f.eks. erkende, at  Kommissionen ikke effektivt kan inddrage  
hovedparten af græsrodsbevægelserne og  
de lokalt baserede organisationer, også  
selv om dette ville være meget relevant for 
udviklingssamarbejdet.
Anbefalinger vedrørende inddragelse 
af ikke-statslige aktørerKommissionen gentager, at inddragelse af  
ikke-statslige aktører er et af de vigtigste  elementer i dens indsats. Denne inddragelse skal imidlertid afvejes i forhold til samar-
bejdet med suveræne stater. Inddragelse  
af ikke-statslige aktører vil blive støttet  
energisk, men kan ikke gennemtvinges af  Kommissionen.Kommissionen vil inden for den nærmeste  
fremtid øge inddragelsen af ikke-statslige  aktører ved at:
forbedre sit kendskab til relevante ikke- •
statslige aktører gennem iværksættelse af forsøgskortlægningsundersøgelser,  
der om muligt fastlægges i tæt samar-
bejde med landene (de nationale myn-digheder bør fortsat have hovedansvaret for gennemførelse af en sådan socialpo-litisk kortlægning)
forbedre forudsigeligheden og gennem- •
sigtigheden i forbindelse med hørings-
processen ved oftest muligt at udarbejde 
særlige tidsplaner og kommunikations-
materiale til fremme af samspillet med  de ikke-statslige aktører.
Kommissionen har også til hensigt at for-bedre vejledningen til delegationspersonale med etablering af en Civil Society Helpdesk (CISOCH): et online-værktøj til indsamling  
af oplysninger og videreformidling, der skal 
give Kommissionens tjenestegrene (delega-
tioner og centrale tjenestegrene) og ikke-
statslige aktører klar og sammenhængende 
information om og for civilsamfundet. Se  
også punkt 28 vedrørende specifik vejledning og planlagte seminarer og uddannelse.
86.
Kommissionen anerkender, at indkaldelser  
af forslag navnlig for lokale ikke-statslige  
aktører kan være vanskelige at håndtere.  
Efter de gældende regler er det imidlertid  kun denne procedure, der kan anvendes, og 
den er obligatorisk ved tildeling af tilskuds-kontrakter. Den er nødvendig for både at  sikre sund forvaltning af aktiviteterne og  lige behandling af kandidaterne.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 64
For i højere grad at kunne nå ud til lokale  
organisationer har Kommissionen forenk-let denne procedure, og den har etableret  
PADOR-databasen, som bidrager til at afkorte 
perioden mellem indkaldelse af forslag og  underskrivelse af kontrakterne.
87.
Kommissionen gør sit bedste med hensyn  til uddannelse og specifik vejledning. Kom-
missionen vil endvidere sikre optimal vide-
reformidling af praktiske redskaber, som  
er gjort tilgængelige for delegationerne.  
Med etableringen af Civil Society Helpdesk (som anvender et interaktivt web-redskab) 
vil Kommissionen endvidere kunne give de 
berørte parter en brugervenlig sammenfat-
ning af sine retlige og finansielle instrumen-
ter (se punkt 28, 31 og 46).
88.
Gennem det seneste par år har Kommis-
sionen uddelegeret ansvaret for projekt-
gennemførelse til delegationer for at sikre 
forbedret overvågnings- og evalueringska-
pacitet i de enkelte lande. Kommissionen er desuden den eneste donor, der supplerer sin 
interne overvågningskapacitet med 7 regio-nale eksterne kontrahenter, som varetager resultatorienteret kontrol.
For yderligere at forbedre gennemførelse  
og overvågning har Kommissionen taget  initiativ til at konsultere andre donorer om 
udvikling af et fælles overvågningssystem  
baseret på Paris-erklæringen og Accra-
dagsordenen.
Evaluering er et standardelement i for-
bindelse med alle projekter/programmer.  EU er også ved at udvikle en it-database  til sin projektevaluering for at fremme  videreformidling af indhøstede erfaringer  med henblik på bedre gennemførelse og  projektudformning.89.
Som anført i punkt 64 er Kommissionen enig 
i, at projekternes bæredygtighed er afgø-rende, og den erkender vanskelighederne  
ved samtidigt at sikre bæredygtigheden for 
de finansierede foranstaltninger og styrke  de lokale ikke-statslige aktører. Integre-rede og langsigtede foranstaltninger er  
ved at blive gennemført under geografiske 
programmer, der er udarbejdet i tæt samar-bejde med partnerlandene (navnlig under  
Cotonou-aftalen). Hvad angår de tematiske 
programmer og instrumenter, vil Kommis-
sionen gerne understrege deres specifikke 
merværdibidrag. Europa-Parlamentet har  fastlagt og støttet tematiske initiativer med 
henblik på at:
gøre det muligt for EU også at operere,  •
hvor der er tale om meget vanskelige  
partnerskaber
tage fat på et specifikt anliggende på   •
verdensplan og ikke i regionalt eller  
nationalt regi.
Dette illustrerer EU’s vilje til at udbrede sine fælles politiske og strategiske værdier inter-nationalt (beskyttelse af menneskerettighe-der, beskyttelse af miljøet m.m.)
Kommissionen vil videreføre den nye prak- —
sis med indkaldelser af forslag på lokalt 
plan. Den vil også øge anvendelsen af  PADOR som videnforvaltningsredskab.
For at lette adgang til procedurerne og  —
øge deres kohærens, gennemsigtighed  og standardisering er der ved at blive  udviklet et redskab — »CISOCH« — der skal sikre bedre vejledning. Støtte og  supplerende menneskelige ressourcer  
til delegationerne er nødvendige, hvis  kontrolordningen skal ændres og base-
res på kontrol på stedet gennemført af 
Kommissionens personale.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 65
Efter Kommissionens opfattelse vil det  
nuværende kontrolsystem sikre sund finan-siel kontrol og overvågning af kontrakter.
Delegationspersonale og ikke-statslige  
aktører vil fortsat blive uddannet, herunder i anvendelse af resultatindikatorer. Kom-missionen understreger imidlertid, at det  
naturligvis ikke er muligt at uddanne alle de ikke-statslige aktører, der potentielt er inte-
resserede i at deltage i EU-programmer.
Der overvejes en blanding af instrumen- —
ter på baggrund af de lovgivningsrammer, der er fastsat ved finansforordningerne og under EUF, DCI, EIHDR og ENPI.
Kommissionen har udviklet en metode til  —
efterfølgende resultatorienteret kontrol 
med henblik på måling af projekternes  
effekt.
90.Situationen for AVS-landene er meget for-
skellig fra ALA-landene, hvor de ikke-stats-
lige aktørers inddragelse er af senere dato.
Som i langt de fleste DCI-lande har de natio-
nale myndigheder endvidere ikke opstillet  kapacitetsopbygning for ikke-statslige aktø-rer som en prioritet. Geografiske program-
mer kan ikke bruges til dette formål, og det 
er derfor kun de tematiske programmer, der kan anvendes hertil.
I tråd med Rettens erklæring om, at kapaci-
tetsudviklingen fortrinsvis bør finde sted via geografiske programmer, kræver princippet med tilpasning af bistand, at partnerlande-nes regeringer fastlægger strategier, sekto-
rer og emner inden for denne kontekst (jf.  
Paris-erklæringen om bistandens nyttevirk-
ning, den europæiske udviklingskonsensus 
og indgåelsen af ACCRA-aftalen). Kommissi-
onen vil utvivlsomt fortsætte med at fremme inddragelse af ikke-statslige aktører.91.
Kommissionen glæder sig over Rettens aner-
kendelse af de finansierede projekters høje grad af relevans.
92.
Der er ikke nogen selvmodsigelse mellem  det at udvælge de ikke-statslige aktører, der er bedst egnet til gennemførelse af en given 
foranstaltning, og det at yde støtte til speci-fik kapacitetsudvikling, som kan vedrøre den 
samme aktør eller en anden, med henblik på 
at opnå forbedringer hen ad vejen.
Med de geografiske programmer, som sup-
plerer de tematiske programmer, er det også 
muligt at nå ud til mindre effektive ikke-
statslige aktører, f.eks. i forbindelse med  
kapacitetsopbygning.
Kommissionen erkender fuldt ud vanskelig-
hederne ved denne situation. Mere og mere samarbejde tilrettelægges strukturelt, f.eks. 
gennem inddragelse af og uddelegering af 
beføjelser til det geografiske direktorat  
i forbindelse med forberedelse og gen-
nemførelse af tematiske programmer med  henblik på at sikre bedre komplementaritet 
i forhold til aktiviteter, der støttes i bilate-ralt og regionalt regi. Mens der er politisk  vilje til at sikre inddragelse af græsrodsor-ganisationer, er der nogle klare begrænsnin-ger, og det skyldes:
behovet for at respektere suveræne sta- i) 
ters organisatoriske struktur
behovet for at sikre sund finansiel  ii) 
forvaltning i overensstemmelse med  finansforordningenbehovet for tilgængelige menneskelige iii) 
ressourcerhensynet til tidsfaktoren, og iv) 
det utroligt store antal potentielle  v) 
aktører.

KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 4/2009 — Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde 67
Den Europæiske Revisionsret
Særberetning nr. 4/2009
Kommissionens forvaltning af ikke-statslige aktørers deltagelse i EF’s udviklingssamarbejde
Luxembourg: Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer2009 — 65 s. — 21 x 29,7 cmISBN 978-92-9207-269-8

Hvordan får man fat i publikationer fra EU
Publikationer til salg:
• Via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)• Hos boghandleren; oplys titel, forlag og/eller ISBN-nummer•  Ved at kontakte et af vores salgssteder direkte. Adresser, telefonnumre osv. 
fi ndes på følgende webadresse: http://bookshop.europa.eu, eller send en fax til 
+352 2929-42758 med anmodning om kontaktoplysninger.
Gratis publikationer:• Via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)•  Hos Europa-Kommissionens repræsentationer eller delegationer. Adresser, 
telefonnumre osv. fi  ndes på følgende webadresse: http://ec.europa.eu, eller send 
en fax til +352 2929-42758 med anmodning om kontaktoplysninger.
I DENNE SÆRBERETNING UNDERSØGER DEN EUROPÆISKE  
REVISIONSRET, HVORDAN EUROPA-KOMMISSIONEN SØRGER FOR, AT IKKE-STATSLIGE AKTØRER INDDRAGES I UDVIKLINGSSAMARBEJDET 
UNDER HENSYNTAGEN TIL DERES DELTAGELSE I DEN POLITISKE DIALOG 
OG I GENNEMFØRELSEN AF PROJEKTER.
RETTEN KONSTATERER, AT KOMMISSIONENS FORVALTNING OG 
PROCEDURER BØR FORBEDRES PÅ EN RÆKKE PUNKTER. RETTEN KOMMER MED EN RÆKKE ANBEFALINGER, SOM SKAL STYRKE DE IKKE-STATSLIGE AKTØRERS INDDRAGELSE I UDVIKLINGSSAMARBEJDSPROCESSEN, SIKRE, AT DE AKTIVITETER, DER GENNEMFØRES AF DE IKKE-STATSLIGE AKTØRER, ER RELEVANTE OG GIVER DE ØNSKEDE RESULTATER, OG 
SØRGE FOR KAPACITETSUDVIKLING HOS DE MEST TRÆNGENDE 
IKKE-STATSLIGE AKTØRER.
DEN EUROPÆISKE REVISIONSRETQJ-AB-09-004-DA-C
ISBN 978-92-9207-269-8