Særberetning nr. 14/2003

om Kommissionens måling af landbrugsindkomsten (EF-traktatens artikel 33, stk. 1, litra b)), med Kommissionens svar

(artikel 248, stk. 4, andet afsnit, EF)

(2004/C 45/01)

INDHOLD

>TABELPOSITION>

RESUMÉ

I. Ifølge EF-traktatens artikel 33, stk. 1, er et af de fem mål for den fælles landbrugspolitik at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede personer. Dette mål er et hovedtema i den fælles landbrugspolitik.

II. Kommissionen har tre redskaber til måling af landbrugsindkomsterne: informationsnettet for landøkonomisk bogføring (INLB), landbrugsregnskaberne (LR) og statistikkerne vedrørende indkomsten i sektoren landbrugshusholdninger (ISLH). Rettens væsentligste konklusioner vedrørende disse redskaber er som følger:

a) INLB måler landbrugsbedrifternes indkomst på grundlag af harmoniserede regnskaber. Der er imidlertid store forskelle mellem medlemsstaterne, for så vidt angår afgrænsning af undersøgelsesområdet, udvælgelse af bedrifter og kontrol af stikprøvens repræsentativitet. Disse forskelle indvirker på INLB-resultaternes kvalitet og sammenlignelighed.

b) Da landbrugsregnskaberne ikke er baseret på harmoniserede datakilder, er kvaliteten af medlemsstaternes data meget svingende. Der er ingen indikator, som giver slutbrugeren mulighed for at vurdere dataenes statistiske nøjagtighed.

c) De data, der udarbejdes inden for rammerne af ISLH, er heller ikke ensartede nok. Medlemsstaterne har et stort spillerum med hensyn til valg af metodologi, hvilket er problematisk, fordi de forskellige metoder giver forskellige resultater. Dertil kommer, at projektet ikke er afsluttet, og at hovedparten af de eksisterende data nu er forældede.

III. Det Europæiske Fællesskab har aldrig defineret, hvordan begreberne "landbrugsbefolkningen", "en rimelig levestandard" og "indkomster" i EF-traktatens artikel 33 skal forstås. Der er derfor stadig ingen klare begreber eller kriterier, der kan anvendes på de statistikker, der er beregnet til måling af disse størrelser.

IV. Retten konstaterede, at de oplysninger, der kræves om landbrugernes økonomiske situation, har ændret sig i årenes løb. I forbindelse med Mac Sharry-reformen i 1992 drejede det sig kun om at kompensere for indkomsttab ved hjælp af direkte betalinger, men nu interesserer Kommissionen sig også for ikke-landbrugsmæssige indkomstkilder og indkomstfordelingen i landbrugssektoren. Disse to forhold kan kun undersøges, hvis der foreligger oplysninger om landbrugshusholdningernes samlede indkomst.

V. Med bistand fra en ekspert har Retten forsøgt at klarlægge de forskellige begreber i EF-traktatens artikel 33. Det fremgår af undersøgelsen, at når der ikke foreligger andre oplysninger, er det den samlede disponible indkomst for alle husholdningens medlemmer, der kan anvendes som tilnærmet angivelse af levestandarden. Desuden kan en landbrugshusholdnings levestandard ikke betegnes som rimelig, når den samlede disponible indkomst for alle medlemmer i husholdningen kommer ned under en vis tærskel i sammenligning med andre virksomhedslederes husstande.

VI. Retten undersøgte de tre redskaber, Kommissionen anvender til landbrugsstatistik, med henblik på at vurdere deres "relevans" i forbindelse med kravene i den fælles landbrugspolitik. Disse redskaber er alle beregnet til at måle indkomsterne i landbrugssektoren. Det skal dog bemærkes, at INLB kun viser udbyttet fra erhvervsmæssige bedrifter, og at der ikke tages højde for ikke-landbrugsmæssige indkomster og andre husstandsmedlemmers indkomster. Hvad angår LR, er det væsentligste resultat indtægtsoverskuddet i forhold til omkostningerne for alle landbrugsprodukter. Disse to redskaber siger således ikke noget direkte om landbrugshusholdningernes levestandard. ISLH-projektet blev skabt til netop dette formål, men har aldrig givet pålidelige og sammenlignelige resultater.

VII. Retten konkluderer, at Fællesskabets statistiske redskaber på nuværende tidspunkt ikke giver tilstrækkelige oplysninger om landbrugshusholdningernes disponible indkomst, og at de ikke kan anvendes til måling af landbrugsbefolkningens levestandard. Kommissionen bør derfor omdefinere Fællesskabets behov på dette område og ændre de eksisterende statistiske redskaber i overensstemmelse hermed.

INDLEDNING

1. Ifølge EF-traktatens artikel 33, stk. 1, litra b), har den fælles landbrugspolitik blandt andet til formål at sikre "landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede personer"(1). Selv om der kun er tale om ét af de fem mål for landbrugspolitikken, som er nævnt udtrykkeligt i EF-traktaten, er sikringen af landbrugsbefolkningens indkomst et hovedtema i den fælles landbrugspolitik. Det fremgår navnlig af begrundelsen til Mac Sharry-reformen, Agenda 2000 og midtvejsrevisionen(2).

2. Revisionsretten har derfor revideret medlemsstaternes indsamling af data om landbrugsindkomsterne, samt Kommissionens behandling af disse data. Retten har ikke selv indsamlet data om indkomsterne, men den har efterprøvet og vurderet de procedurer og redskaber, som Kommissionen anvender til at måle eller anslå landbrugsbefolkningens indkomst.

RETTENS REVISION

Revisionsmetode

3. Landbrugsbefolkningens levestandard spiller en væsentlig rolle i drøftelserne om reformen af den fælles landbrugspolitik. For at kunne vurdere reformforanstaltningernes indvirkning på landbrugsindkomsterne er det nødvendigt at have pålidelige oplysninger om indkomsternes sammensætning og udvikling.

4. Kommissionen anvender tre statistiske redskaber i forbindelse med landbrugsindkomsterne: informationsnettet for landøkonomisk bogføring (INLB), landbrugsregnskaberne (LR) og data fra et særligt projekt vedrørende indkomsten i sektoren landbrugshusholdninger (ISLH). Medlemsstaterne står for den grundlæggende udarbejdelse af statistiske data, mens Kommissionen planlægger, koordinerer og overvåger systemet. Retten har derfor koncentreret sig om følgende:

- medlemsstaternes udarbejdelse af de data, der anvendes i de nævnte statistiske redskaber, og

- disse redskabers relevans, dvs. deres brugbarhed i forbindelse med Kommissionens forvaltning og udvikling af den fælles landbrugspolitik.

Revisionens gennemførelse og revisionskriterier

5. Revisionen fandt sted i seks medlemsstater (Tyskland, Grækenland, Frankrig, Nederlandene, Østrig og Sverige) og i Kommissionen, de sidste disponible oplysninger, Retten gennemgik, vedrørte regnskabsårene 1999 og 2000.

6. Eftersom indkomstdataene er af statistisk art, anvendte Retten som revisionskriterier de kvalitetskrav, der stilles til statistiske data udarbejdet af det europæiske statistiske system, dvs. af Eurostat og af medlemsstaternes statistiske kontorer. Normen ISO 8402 - 1986 definerer kvalitet som helheden af karakteristika ved et produkt eller en serviceydelse, som vedrører dets/dens evne til at opfylde specificerede eller underforståede behov(3). På grundlag heraf har det europæiske statistiske system udformet et kvalitetsbegreb for statistik, som tager højde for følgende aspekter(4):

a) fuldstændighed (hele området er dækket)

b) nøjagtighed (skøn ligger tæt på den faktiske, men ukendte værdi)

c) sammenhæng (der anvendes ensartede definitioner, klassifikationer og metoder)

d) sammenlignelighed over tid og mellem medlemsstater

e) tilgængelighed og klarhed (for eksempel brugervenlig opstilling og brugervejledning)

f) rettidig og punktlig udarbejdelse (resultaterne offentliggøres i rette tid og inden for de fastsatte frister)

g) relevans (dataenes brugbarhed for dem, der anvender dem)

h) sparsommelighed (forholdet mellem omkostningerne ved udarbejdelsen af dataene og det opnåede udbytte). Retten har tilføjet dette sidste kriterium, da det altid bør undersøges, om omkostningerne ved en statistik berettiges af dens faktiske nytte.

DE STATISTISKE REDSKABER TIL MÅLING AF INDKOMSTERNE

7. I dette kapitel beskrives de væsentligste kendetegn ved de statistiske redskaber, Kommissionen anvender, samt resultaterne af Rettens revision i de seks medlemsstater, den besøgte.

Informationsnettet for landøkonomisk bogføring (INLB)

Retsgrundlag og koncept

8. Rådets forordning nr. 79/65/EØF af 15. juni 1965(5) udgør retsgrundlaget for informationsnettet for landøkonomisk bogføring (INLB). Formålet med INLB er at indsamle de nødvendige regnskabsmæssige data "til en årlig konstatering af indkomsterne for [...] landbrugsbedrifter" og "til undersøgelse af de driftsøkonomiske forhold i landbrugsbedrifter"(6). Disse data indsamles fra en stikprøve på ca. 60000 landbrugsbedrifter, som er repræsentativ for over 90 % af landbrugsproduktionen i Det Europæiske Fællesskab.

9. Kommissionen forvalter INLB. Dataene indsamles imidlertid ikke direkte af Kommissionen, men af medlemsstaterne, som er repræsenteret i den fælles komité for INLB ved deres forbindelsesorganer. Forbindelsesorganerne er hovedsagelig ansvarlige for at udvælge landbrugsbedrifterne, kontrollere de registrerede datas nøjagtighed og fremsende dem til Kommissionen inden for de fastsatte frister(7). Repræsentanterne for forbindelsesorganerne og Kommissionen mødes i den fælles komité for INLB ca. tre gange om året. Denne komité høres med henblik på efterprøvning af bedriftsudvælgelsen, med henblik på kritisk gennemgang og vurdering af de årlige INLB-data og vedrørende andre spørgsmål, som det får forelagt(8).

10. De indikatorer, der beregnes i INLB på grundlag af landbrugsbedrifternes regnskaber, vedrører brutto- og nettoværditilvæksten samt familieindkomsten fra bedriften. Figur 1 viser, hvordan disse tre indikatorer beregnes.

Figur 1

Beregning af indkomstindikatorer i INLB

Slutlager af landbrugsprodukter

+ Salg

+ Justering af bestandens opgjorte værdi

+ Eget forbrug

+ Anvendelse af egne produkter

- Startlager af landbrugsprodukter

- Køb af dyr

= Produktion (animalsk produktion og planteavl)

+ Driftstilskud

- Forbrug i produktionen(9)

- Saldo for moms og afgifter, der påhviler bedriften

= Bedriftens bruttoværditilvækst (bedriftens bruttoindkomst)

- Afskrivning

= Bedriftens nettoværditilvækst

+ Investeringsstøtte

- Betalte lønninger(10), forpagtningsafgifter og renter

= Familieindkomst fra bedriften

Kilde: Berkeley Hill: Farm Incomes, Wealth and Agricultural Policy, 3. udgave. Hants, 2000, Ashgate Publishing Ltd, s. 160.

Bemærkninger

Populationens dækningsgrad

11. I overensstemmelse med artikel 4, stk. 1 og 2, i forordning nr. 79/65/EØF omfatter INLB kun landbrugsbedrifter over en vis minimumsstørrelse. Der er fastsat en særlig minimumstærskel for hver medlemsstat, så hvert undersøgelsesområde dækker mindst 90 % af standarddækningsbidraget (SDB)(11) fra medlemsstatens landbrugsbedrifter(12). Denne metode sikrer, at INLB kun omfatter data for landbrugsbedrifter, der drives erhvervsmæssigt.

12. Rettens revision viste imidlertid, at INLB's undersøgelsesområde ikke defineres på samme måde i alle medlemsstater, og der blev konstateret følgende forhold, som kan indvirke på resultaternes sammenlignelighed:

a) Minimumstærsklen for bedrifternes økonomiske størrelse er sat så højt i én medlemsstat, at undersøgelsesområdet for årene 1995 og 1997 dækker under 90 % af standarddækningsbidraget (Østrig).

b) Landbrugsbedrifter, der har form af selskaber, er ikke omfattet, eller er forholdsmæssigt underrepræsenteret (Nederlandene).

c) Én medlemsstats oversøiske departementer er ikke omfattet (Frankrig)(13).

Udvælgelse af bedrifter til stikprøven

13. For at sikre resultater af den bedst mulige kvalitet, skal de enkelte elementer i stikprøven være udvalgt tilfældigt(14). I praksis er der imidlertid to forhold, der forhindrer, at stikprøveudtagningen reelt er tilfældig: For det første foreligger der kun et begrænset antal relevante regnskabsdokumenter, og for det andet er det frivilligt for landbrugerne, om de vil deltage i INLB (de kan ikke tvinges til at oplyse data). Ses der bort fra disse to faktorer, skal udvælgelsen så vidt muligt foretages i nøje overensstemmelse med princippet om tilfældig stikprøveudtagning: Stikprøven skal udtages tilfældigt i den underenhed af undersøgelsesområdet, som består af landbrugere, der opfylder de to ovennævnte betingelser(15). Dette er et ufravigeligt metodologisk krav, hvis der skal kunne foretages en gyldig ekstrapolering af stikprøven.

14. Rettens kontrol i medlemsstaterne viste, at princippet om tilfældig udvælgelse af bedrifter ikke altid overholdes. I én medlemsstat inddeles populationen af bedrifter i flere underenheder, hvis elementer ikke alle har lige stor sandsynlighed for at blive udtaget til stikprøven (Frankrig). I en anden medlemsstat undersøger en national udvælgelseskomité hver enkelt bedrifts repræsentativitet (Tyskland). Og i en tredje medlemsstat udvælger en tjenestemand efter behag de bedrifter, der skal indgå i stikprøven (Grækenland).

15. Desuden er der stor forskel på, hvor længe de forskellige lande beholder de samme bedrifter i stikprøven. En analyse af Kommissionens data viste, at andelen af bedrifter, der var blevet udvalgt i 1995, og som igen indgik i stikprøven i 1999, var på mellem 28 % og 88 %. Det vil sige, at i det ene tilfælde var kun ca. 4 % af bedrifterne blevet udskiftet hvert år, mens næsten 24 % af stikprøven var blevet udskiftet i det andet tilfælde. Disse tal afspejler to forskellige hensyn: Den "konservative" metode lægger vægt på den langsigtede udvikling i de bedrifter, der indgår i stikprøven, mens der ved hurtig udskiftning fokuseres på at bevare stikprøvens repræsentativitet og nøje følge udviklingen i landbrugsstrukturerne.

Stikprøvens repræsentativitet

16. Ifølge artikel 4, stk. 2, litra c), i forordning nr. 79/65/EØF skal de udvalgte landbrugsbedrifter være repræsentative for INLB-undersøgelsesområdet. Bedrifterne inddeles derfor i flere grupper efter driftsform, bedriftens størrelse og region i overensstemmelse med klassifikationen af Fællesskabets landbrugsbedrifter. Fra disse grupper udtages der en stikprøve. Teknisk set er udvælgelsesplanen og gennemførelsesrapporten de redskaber, der anvendes til at kontrollere, at stikprøven er repræsentativ(16). I udvælgelsesplanen er det fastsat, hvor mange bedrifter fra hver enhed der skal indgå i stikprøven, og i gennemførelsesrapporten oplyses det, hvor mange landbrugsbedrifter der faktisk er blevet udvalgt.

17. Rettens undersøgelse af udvælgelsesplaner og gennemførelsesrapporter gav følgende resultater:

a) I én medlemsstat er stikprøveprocenten det eneste kriterium for stikprøvens størrelse; der mangler statistiske oplysninger om inddelingen af bedrifterne i henhold til fællesskabsklassifikationen (Grækenland). Det er derfor ikke muligt at vurdere, om stikprøven er repræsentativ i de forskellige regioner.

b) I samme medlemsstat var udvælgelsesplanen ufuldstændig, og den var ikke blevet ajourført mellem 1983 og 1997, altså i over 14 år (Grækenland). For nogle år har denne medlemsstat desuden ikke udarbejdet en gennemførelsesrapport, og for andre år har den fremlagt en ufuldstændig rapport. En anden medlemsstats udvælgelsesplan fulgte ikke fællesskabsklassifikationen vedrørende bedrifternes økonomiske størrelse og driftsform (Nederlandene).

c) Der er somme tider væsentlige forskelle mellem udvælgelsesplanen og gennemførelsesrapporten (Nederlandene). Disse forskelle viser, at den oprindeligt planlagte udvælgelse ikke er blevet gennemført, som den skulle, eller at gennemførelsesrapporterne ikke giver et korrekt billede af den faktiske situation.

d) Kommissionen udnytter ikke udvælgelsesplanerne og gennemførelsesrapporterne systematisk. Stikprøvernes repræsentativitet undersøges ikke regelmæssigt, og udvælgelsesplanerne afstemmes ikke systematisk med gennemførelsesrapporterne. Ifølge Kommissionen vil sammenligningen ske automatisk for de data, der vedrører 2001, og som vil foreligge i Kommissionen ved udgangen af 2003.

e) Kommissionen har aldrig præciseret begrebet stikprøvens repræsentativitet. Medlemsstaterne benytter forskellige indikatorer til at vurdere repræsentativiteten. Anvendelsen af den indikator, der er beskrevet i bilag II til forordning (EØF) nr. 1859/82(17) (forholdet mellem antallet af bedrifter i stikprøven og antallet af bedrifter i den tilsvarende populationsgruppe) har ført til væsentlige afvigelser i flere medlemsstater. Kommissionen har ikke truffet foranstaltninger til at harmonisere metoden.

Frist for fremsendelse af bedriftsskemaer

18. Forbindelsesorganerne skal fremsende bedriftsskemaerne til Kommissionen senest ni måneder efter udgangen af det regnskabsår, skemaerne omhandler(18). Kommissionen udbetaler en fast godtgørelse for hvert korrekt udfyldt bedriftsskema, som den får tilsendt inden for den fastsatte frist (132 euro i 2001(19)).

19. I praksis fremsendes dataene med store forsinkelser. I 1997 blev de i gennemsnit fremsendt 133 dage for sent, i 1998 blev de fremsendt 238 dage for sent og i 1999 139 dage for sent. I et af de besøgte lande blev dataene regelmæssigt fremsendt med ca. et års forsinkelse (Grækenland). INLB's resultater for regnskabsåret 1997-1998 kunne først offentliggøres i 2001 i 1999-rapporten om landbrugets stilling i Den Europæiske Union, dvs. ca. to år for sent. Kommissionen straffede ikke disse forsinkelser ved at reducere den faste godtgørelse, der blev udbetalt til de pågældende medlemsstater.

20. I juli 2002 besluttede Kommissionen sammen med den fælles komité for INLB undtagelsesvis at forlænge fristen for fremsendelse af data fra ni til 22 måneder for 2000 og 2001(20). Kommissionen begrundede denne foranstaltning med, at tilfældene af mund- og klovsyge og kogalskab havde gjort det vanskeligt at overholde den fastsatte frist. Denne ekstra frist ville imidlertid have kunnet få medlemsstaterne til at indsende dataene for 2002 før dataene for 2001, hvilket ville have skabt problemer for forvaltningen. Derfor blev fristen for indsendelse af dataene for regnskabsåret 2002 også forlænget fra ni til 15 måneder(21). For dataene for regnskabsåret 2003 gælder fristen på ni måneder igen.

Kontrol af dataene i bedriftsskemaerne

21. Forbindelsesorganerne skal blandt andet samle de bedriftsskemaer, som de får tilsendt fra regnskabskontorerne, og kontrollere, at de er udfyldt korrekt(22). Et bedriftsskema er korrekt udfyldt, når indholdet stemmer med de faktiske forhold, og når regnskabsdataene er udarbejdet i overensstemmelse med de relevante fællesskabsbestemmelser(23).

22. Indtil 2001 (dataene vedrørende regnskabsåret 1999) kontrollerede Kommissionen selv, om der var sammenhæng i de data, medlemsstaterne havde indsendt. Kommissionens edb-program kontrollerede, om dataene i bedriftsskemaerne var sammenhængende, og om bestemte maksimums- eller minimumstærskler var overholdt. Kommissionen underrettede forbindelsesorganerne om konstaterede fejl. Det påhvilede disse organer at analysere fejlene, rette dem og fremsende de korrigerede data til Kommissionen. Kommissionen udbetaler kun godtgørelse for bedriftsskemaer uden fejl, så forbindelsesorganerne havde interesse i at foretage de nødvendige rettelser og fremsende de korrigerede bedriftsskemaer til Kommissionen. I det nye system for indsamling og kontrol af data (INLB-1), foretager medlemsstaterne selv kontrollen ved hjælp af programmer, som Kommissionen leverer. Forbindelsesorganerne kan således behandle fejlmeldingerne direkte.

23. Målet for Rettens revision i medlemsstaterne var at undersøge en stikprøve af de fejl, Kommissionen havde konstateret, finde årsagen til fejlene og kontrollere, at de var blevet rettet. Da ingen af de besøgte medlemsstater havde dokumentation, der begrundede rettelserne, var det ikke altid muligt at nå dette mål. I én medlemsstat, hvor den nationale stikprøve er større end fastsat i fællesskabsbestemmelserne, erstattes de fejlbehæftede bedriftsskemaer ganske enkelt med korrekte skemaer, men fejlene rettes ikke (Tyskland). Ikke alle de besøgte medlemsstater benytter sig af muligheden for at afstemme dataene med andre databaser, navnlig IFKS(24) (Tyskland). Nogle medlemsstater foretager faktisk en sådan krydskontrol med henblik på at begrænse fejlrisikoen mest muligt, men Kommissionen sørger ikke for, at der bliver udvekslet erfaringer på området.

Landbrugsbedrifter, der har form af selskaber

24. Informationsnettet for landøkonomisk bogføring (INLB) er helt og holdent udformet med henblik på registrering af traditionelle familiebedrifter. Der er ikke fastlagt særlige metoder for bedrifter, der har form af selskaber. INLB's væsentligste indikator er således "familiens indkomst fra bedriften". Denne indikator svarer til udbyttet efter fradrag af betalte renter og forpagtningsafgifter samt udgifter til arbejdskraft. For landbrugeren og hans familie svarer denne indikator til forrentningen af den investerede kapital. Denne indikator kan imidlertid ikke anvendes, når der er tale om juridiske personer, da der ikke tages højde for investorernes og de ansattes indkomster(25).

25. Bedrifter, der har form af selskaber, ville ikke udgøre noget stort problem, hvis der kun var nogle få af dem. Men faktisk spiller de en væsentlig rolle i to af de seks besøgte medlemsstater. I Frankrig har staten siden 1970'erne skabt tre særlige selskabsformer til landbrugssektoren: "groupement agricole d'exploitation en commun" (GAEC), "entreprise agricole à responsabilité limitée" (EARL) og "société civile d'exploitation agricole". Antallet af sådanne selskaber er steget fra 3 % af landbrugsbedrifterne i 1979 til 17 % i 2000(26), og i 2000 stod de for ca. 40 % af den franske landbrugsproduktion(27).

26. Det samme gør sig gældende i Tysklands nye delstater. De tidligere landbrugskooperativer ("Landwirtschaftliche Produktionsgenossenschaft") er i mange tilfælde blevet omdannet til juridiske personer. Strukturen i disse bedrifter, som har form af privatretlige juridiske personer, og hvis gennemsnitlige landbrugsareal i 2001 var 931,7 ha(28), er grundlæggende forskellig fra strukturen i de traditionelle enkeltmandsfirmaer, som i gennemsnit har et landbrugsareal på 27,9 ha.

27. Det er ikke særlig interessant at sammenligne udbyttet fra et selskab efter fradrag af personaleudgifter med en selvstændig landbrugers indkomst. Ikke desto mindre er INLB helt og holdent designet med henblik på traditionelle familiebedrifter, og der findes ingen særlig indikator for landbrugsbedrifter, der har form af selskaber. Det er meningen, at man med dataene vedrørende 2002, som vil foreligge i 2004, vil kunne sondre mellem landbrugsbedrifterne ud fra deres juridiske form.

Landbrugsregnskaberne (LR)

Retsgrundlag og koncept

28. Landbrugsregnskaberne udarbejdes inden for rammerne af det europæiske nationalregnskabssystem (ENS) og har til formål at tilvejebringe sammenlignelige, aktuelle og pålidelige data om den økonomiske situation inden for landbruget og specielt om udviklingen i landbrugets indkomst(29). Eurostat har offentliggjort landbrugsregnskaber siden 1964.

29. Formålet med LR er at vurdere landbrugsproduktionen og de dermed forbundne omkostninger. Udgangspunktet er landbrugsbedriften og den samlede landbrugsproduktion hidrørende fra en hovedaktivitet eller en biaktivitet beregnet på grundlag af liste over aktiviteter. Bedrifternes ikke-landbrugsmæssige biaktiviteter tages ikke i betragtning. Men de indgår i værdien af produktionen, hvis det er umuligt at adskille dem fra hovedlandbrugsaktiviteten.

30. LR er endnu i dag baseret på en gentlemen's agreement, hvorved medlemsstaterne har forpligtet sig til at rette sig efter et begrebsapparat og en række regler, som er fastlagt under anvendelse af en fælles metodologi vedrørende opstilling af landbrugsregnskaber. De har endvidere forpligtet sig til at overholde en tidsplan for indberetning af data. I februar 2003 forelagde Kommissionen et forslag for Europa-Parlamentet og Rådet til en forordning om landbrugsregnskaber(30). Dette forslag, som i øjeblikket behandles i den parlamentariske lovgivningsprocedure, bygger i det store hele på den hidtil anvendte metodologi.

31. Produktionens værdi beregnes ved at multiplicere mængderne med de relevante priser. Værdierne meddeles af de statistiske kontorer eller ministerierne i medlemsstaterne på baggrund af nationale statistikker for de enkelte driftsgrene. Informationskilderne er specifikke for medlemsstaterne. Hvis der ikke foreligger statistikker for de enkelte driftsgrene, anvendes der andre kilder; for eksempel kan INLB-resultaterne for de foregående år ekstrapoleres.

32. Figur 2 giver et overblik over LR og de indikatorer, der afledes heraf.

Figur 2

Indkomstindikatorer afledt af landbrugsregnskaberne (ÅAE = årsarbejdsenhed)

>TABELPOSITION>

Indikator A: Indeks for landbrugets reale faktorindkomst pr. årsarbejdsenhed.

Indikator B: Indeks for landbrugets reale nettovirksomhedsindkomst pr. ulønnet årsarbejdsenhed.

Indikator C: Landbrugets nettovirksomhedsindkomst.

Kilder: De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor, Revenu de l'activité agricole en 2001, Union européenne et pays candidats (édition 2002), Luxembourg, 2003, s. 108; Håndbog om landbrugs- og skovbrugsregnskaber LR/SR (Rév. 1.1), punkt 4.12.

33. Eurostat offentliggør et første skøn ved slutningen af det pågældende regnskabsår. Et andet skøn offentliggøres om foråret det følgende regnskabsår, og de endelige tal offentliggøres om sommeren.

Bemærkninger

34. For at kontrollere dataenes nøjagtighed undersøgte Retten to poster i LR for 2000 i de besøgte medlemsstater: kornproduktion og "forbrug i produktionen". Hvad angår den første post, er statistikkerne generelt af rimelig god kvalitet, men når det gælder "forbrug i produktionen", er det sværere at opnå pålidelige tal. Revisorerne rekonstruerede beregningen af disse to aggregater og kontrollerede kilden til alle de anvendte grunddata.

35. Bortset fra to regnefejl - den ene ubetydelig, den anden væsentlig - som straks blev rettet, fandt revisorerne ingen ukorrekte værdier. De bemærkede dog, at der var store forskelle i statistikkernes kvalitet i de besøgte medlemsstater. Mens næsten alle de besøgte medlemsstater havde statistiske produktionsdata, som var indsamlet enten i henhold til et retsgrundlag eller på frivillig basis, var der, når der var tale om "forbrug i produktionen" kun foretaget skøn baseret på kriterier og hypoteser, som var forskellige fra medlemsstat til medlemsstat.

36. For at kunne vurdere de forskellige tals pålidelighed forsøger Eurostat at løse de ovennævnte problemer på to måder: For det første har Eurostat taget initiativ til at udarbejde en oversigt over LR, hvor hver medlemsstat angiver kilden til dataene og de metoder, der er anvendt ved beregningen af de værdier, der er indberettet til Eurostat. For det andet er Eurostat begyndt at udarbejde standardrapporter for hvert land og hvert regnskabsår. I forbindelse med udarbejdelsen af disse rapporter kontrolleres dataenes sammenhæng, og konstateres der unøjagtigheder, anmodes medlemsstaten om en forklaring. Mulighederne for at sammenholde de forskellige datakilder er imidlertid langtfra udtømt, og slutbrugeren af LR har ingen indikator, der kan anvendes til vurdering af dataenes statistiske nøjagtighed.

Indkomsten i sektoren landbrugshusholdninger (ISLH)

Retsgrundlag og koncept

37. I 1985 offentliggjorde Kommissionen en undersøgelse af perspektiverne for den fælles landbrugspolitik. Heri gav den et overslag over, hvor mange landbrugere der ville få behov for direkte indkomststøtte, hvis deres indkomst blev utilstrækkelig, og over de dermed forbundne omkostninger for Fællesskabets budget(31). Den debat, som Kommissionens grønbog fra 1985 gav anledning til, viste, at Kommissionen manglede oplysninger om landbrugshusholdningernes samlede indkomst. Derfor startede Eurostat projektet "Landbrugshusholdningernes samlede indkomst". I 1997 blev statistikkerne vedrørende landbrugshusholdningernes samlede indkomst omdøbt til statistikkerne vedrørende indkomsten i sektoren landbrugshusholdninger (ISLH) for bedre at beskrive deres indhold og gøre det lettere at skelne dem fra andre statistikker.

38. Formålet med de statistikker, der udarbejdes efter den metodologi, der er baseret på sektoren landbrugshusholdninger (ISLH), er at tilvejebringe et instrument til måling af den samlede indkomst med henblik på:

a) år efter år at studere udviklingen i landbrugshusholdningernes samlede aggregerede indkomst i medlemsstaterne

b) at overvåge udviklingen i indkomstsammensætningen, navnlig den del af indkomsten, der kommer fra landbrugsbedriften, fra anden lønnet virksomhed, fra ejendomsbesiddelse og fra sociale ydelser

c) at sammenligne udviklingen i landbrugshusholdningernes samlede indkomst pr. husholdning, pr. medlem i husholdningen og pr. forbrugsenhed med udviklingen i andre socioøkonomiske grupper

d) at sammenligne landbrugernes samlede indkomst pr. enhed med indkomsten i andre socioøkonomiske grupper(32).

39. ISLH-konceptet bygger i det væsentlige på den disponible nettoindkomst. Foruden indtægter fra lønnet virksomhed omfatter denne indkomst pensioner og andre overførselsindkomster samt værdien af de landbrugsprodukter, som husholdningen selv har forbrugt, samt lejeværdien af familiens bolig. Navnlig skat og sociale bidrag skal fratrækkes dette beløb.

40. Projektet "Indkomsten i sektoren landbrugshusholdninger" har ikke noget egentligt retsgrundlag, men er baseret på en gentlemen's agreement indgået mellem EF's medlemsstater i Den Stående Landbrugsstatistiske Komité i Eurostat. Figur 3 viser, hvordan den disponible nettoindkomst beregnes.

Figur 3

Beregning af den disponible nettoindkomst i ISLH

Overskud af produktion hidrørende fra selvstændig virksomhed

a) landbrugsaktivitet

b) ikke-landbrugsmæssig aktivitet

c) tilregnet (imputeret) leje for boliger, der bebos af ejeren.

+ Godtgørelse for landbrugsaktivitet eller ikke-landbrugsmæssig aktivitet til medlemmer af landbrugshusholdningen i deres egenskab af ansatte

+ Modtaget formueindkomst

+ Skadesforsikringserstatninger (i tilfælde af legemlig eller materiel skade)

+ Sociale ydelser (undtagen i naturalier)

+ Diverse løbende overførsler (modtaget)

= Midler i alt

- Betalt formueindkomst

- Nettopræmie til skadesforsikring

- Løbende indkomst- og formueskatter

- Sociale bidrag

- Diverse løbende overførsler (betalt)

= Disponibel nettoindkomst

Kilde: Berkeley Hill: Farm Incomes, Wealth and Agricultural Policy, 3. udgave. Hants, 2000, Ashgate Publishing Ltd, s. 184.

41. Måleenheden omfatter alle de personer, der lever under samme tag. For at skelne landbrugshusholdninger fra andre husholdninger har Eurostat fastlagt to definitioner: I snæver forstand er en landbrugshusholdning en husholdning, hvor referencepersonen - normalt forsørgeren - har sin hovedindkomst fra landbrug. I bred forstand er der derimod tale om en landbrugshusholdning, hvis mindst ét medlem af husholdningen har en vis indkomst fra selvstændig landbrugsvirksomhed(33).

Bemærkninger

Mikroøkonomisk eller makroøkonomisk metode

42. Ligesom i forbindelse med LR er de datakilder, der anvendes til ISLH i de forskellige medlemsstater, ikke harmoniseret. For at gøre det så enkelt som muligt for medlemsstaterne at anvende deres data, lader Eurostat dem vælge mellem flere forskellige metoder til beregning af indkomsten i sektoren landbrugshusholdninger.

a) Den disponible indkomst i sektoren "landbrugshusholdninger" kan beregnes ved ekstrapolering af mikroøkonomiske data i undersøgelser af familiernes budgetter, i skattevæsenets fortegnelser eller i landbrugsbedrifternes regnskaber.

b) Indkomstkontoen for sektoren "husholdninger" i nationalregnskabet inddeles i særlige underkonti for landbrugshusholdningerne og de øvrige socioøkonomiske grupper. Fordelingsnøglen hentes normalt fra en kilde med makroøkonomiske data (makroøkonomisk metode).

c) hybridmetoden består i at beregne indkomsten fra landbrugsaktiviteten på et makroøkonomisk grundlag, mens de andre elementer i den disponible indkomst beregnes på grundlag af mikroøkonomiske data(34).

43. Af de seks besøgte medlemsstater havde fire valgt den mikroøkonomiske metode. Én medlemsstat (Nederlandene) sammenholdt indkomsten beregnet efter den mikroøkonomiske metode på grundlag af en undersøgelse af husholdningerne med indkomsten beregnet efter den makroøkonomiske metode på grundlag af LR. Forskellen mellem disse to værdier reduceres først ved såvel mikroøkonomiske som makroøkonomiske justeringer (definitionsforskel). Men disse justeringer kan ikke fjerne afvigelserne mellem de ekstrapolerede mikroøkonomiske aggregater og de makroøkonomiske resultater (statistisk forskel). Tallene for regnskabsårene 1997 og 1998 vises i tabel 1:

Tabel 1

Nederlandene: Forskellen mellem indkomsterne beregnet efter henholdsvis den mikroøkonomiske og den makroøkonomiske metode

>TABELPOSITION>

Kilde:

Centraal Bureau voor de Statistiek, Haag (Nederlandenes nationale statistiske kontor).

44. Det kan diskuteres, om det er hensigtsmæssigt at lade medlemsstaterne vælge mellem den mikroøkonomiske og den makroøkonomiske metode til beregning af den disponible indkomst. Når det tages i betragtning, at beregningen af den disponible indkomst efter disse to metoder i én medlemsstat resulterede i en forskel på henholdsvis 46 % og 48 % for 1997 og 1998, er der grund til at betvivle, at metoderne er ækvivalente. Sådanne forskelle rejser desuden tvivl om, hvorvidt det er muligt at sammenligne data fra medlemsstater, som anvender forskellige metoder. Kommissionen har ikke undersøgt de mulige årsager til dette misforhold med henblik på at tage de nødvendige metodologiske konsekvenser.

Vanskeligheder ved gennemførelsen af projektet

45. I forbindelse med beregningen af ISLH ved hjælp af (uharmoniserede) mikroøkonomiske data havde medlemsstaterne gentagne gange svært ved at opnå pålidelige data. Én af de besøgte medlemsstater tog således de data, den havde brug for, fra en årlig husstandsundersøgelse, men Retten konstaterede, at der indgik så få landbrugshusholdninger i undersøgelsen, at den ikke kunne betragtes som repræsentativ. Da det ikke var økonomisk muligt at udvide stikprøven til at omfatte flere landbrugshusholdninger, holdt medlemsstaten op med at fremsende data til Eurostat (Tyskland).

46. Nogle medlemsstater har vanskeligheder med at indsamle de data af meget forskellig oprindelse, der er nødvendige for at registrere indtægtskilderne for alle de forskellige medlemmer af husholdningerne. Hertil kommer, at bestemmelser om fortrolighed i skatteforhold og beskyttelse af personoplysninger i nogle medlemsstater besværliggør anvendelsen af dataene. I én medlemsstat kan det statistiske kontor kun anvende indkomstdata fra selvangivelser, hvis de er anonyme. Disse data kan derfor ikke med sikkerhed forbindes med landbrugsbedrifter (Frankrig). En anden medlemsstat kan godt bruge skattedata, men eftersom der i skattesystemet ikke skelnes mellem landbrugsindkomst og indkomst fra industri eller handel, kan en væsentlig andel af de husholdninger, der er omfattet af undersøgelsen, ikke med sikkerhed forbindes med landbrugssektoren (Nederlandene). En tredje medlemsstat undgår disse vanskeligheder ved blot at anvende INLB-dataene, der er baseret på bedrifterne, uden at tage højde for de metodologiske forskelle (Østrig).

47. Tabel 2 er en oversigt over de data, der var fremsendt pr. 12. oktober 2001. De lange forsinkelser, der er tale om i nogle tilfælde, vidner om, at det er vanskeligt at gennemføre projektet.

Tabel 2

Data fremsendt til beregning af indkomsten i sektoren landbrugshusholdninger

>TABELPOSITION>

Kilde:

Europa-Kommissionen (Eurostat), møde i arbejdsgruppen "Landbrugsregnskaber" under Den Stående Landbrugsstatistiske Komité, afholdt i Luxembourg den 28. og 29. november 2001, dokument ASA/EEA/513, s. 37 ff.

48. I 2002 undersøgte Eurostat sammen med medlemsstaterne de vanskeligheder, der hindrede dem i at indsamle pålidelige data. I den forbindelse meddelte fire medlemsstater, at de ikke var interesserede i projektet, fem andre anførte væsentlige tekniske problemer, og seks anførte økonomiske problemer. Eurostat bekræftede derfor, at ISLH-projektet ikke var en prioritet, og de to eksperter, som var beskæftiget ved projektet indtil 2002, fik ikke forlænget deres kontrakter.

Omkostningerne ved INLB, LR og ISLH

49. Retten anmodede de overordnede revisionsorganer i medlemsstaterne om at fremsende oplysninger, som kunne gøre det muligt at måle omkostningerne ved INLB, LR og ISLH og vurdere de fordele, der opnås ved anvendelsen af disse datakilder. De indsamlede oplysninger om omkostningerne vises i tabel 3. De fleste af de overordnede revisionsorganer har understreget bestemte fordele, men da de modtagne oplysninger er meget forskellige, er det ikke muligt at drage en generel konklusion.

Tabel 3

Omkostningerne ved INLB, LR og ISLH

>TABELPOSITION>

Kilde:

Oplysninger fremsendt af de overordnede revisionsorganer i medlemsstaterne; Kommissionens dokumenter vedrørende INLB-godtgørelse; undersøgelser foretaget af Den Europæiske Revisionsret; bilag I til den konsoliderede udgave af Kommissionens forordning (EØF) nr. 1859/82 af 12. juli 1982 om udvælgelse af regnskabsførende bedrifter med henblik på at konstatere indkomstforhold i landbrugsbedrifter (EFT L 205 af 13.7.1982, s. 5).

50. For så vidt angår omkostningerne, foreligger der kun nøjagtige og sammenlignelige oplysninger for INLB, og på grundlag heraf konstaterer Retten følgende:

a) For de fleste medlemsstater dækker Kommissionens godtgørelse kun en forholdsvis lille del (mellem 10 og 20 %) af de samlede omkostninger ved INLB. En enkelt medlemsstat har dog en ganske høj udgiftsdækning på ca. 50 % (Spanien), mens en anden har en meget lav dækning på ca. 2 % (Nederlandene).

b) De gennemsnitlige omkostninger pr. bedrift ved indsamlingen af INLB-data varierer meget fra medlemsstat til medlemsstat, fra ca. 230 euro (Spanien) til over 2700 euro (Nederlandene). Nogle medlemsstater betaler faktisk revisionsfirmaer for at udfærdige årsregnskaber for de bedrifter, der indgår i INLB-stikprøven, eller indsamler af nationale hensyn mange flere INLB-data end strengt nødvendigt, for eksempel oplysninger om anvendelsen af gødning og pesticider.

RELEVANSEN AF DE STATISTISKE REDSKABER, KOMMISSIONEN ANVENDER

51. De redskaber, der anvendes til landbrugsstatistik, skal gøre det muligt at overvåge udviklingen i resultaterne af den fælles landbrugspolitik i forhold til traktatens målsætninger. I overensstemmelse med det mål, der er fastsat i EF-traktatens artikel 33, anvendes de også til at kontrollere, om landbrugsbefolkningen har en rimelig levestandard. Hvis disse redskaber faktisk leverer brugbare data til disse formål, kan de betegnes som "relevante", hvilket vil sige, at de overholder de revisionskriterier, der gælder på det statistiske område (jf. punkt 6).

52. Begreberne "landbrugsbefolkningen" og "en rimelig levestandard", som er anvendt i EF-traktatens artikel 33, må imidlertid præciseres, før det kan vurderes, om de statistiske indikatorer, der vedrører disse begreber, er "relevante". Til det formål undersøgte Retten, hvad der var blevet skrevet for at forklare indholdet i EF-traktatens artikel 33 i forbindelse med væsentlige begivenheder i udviklingen af den fælles landbrugspolitik. Desuden anmodede Retten en landbrugsekspert om hjælp til at formulere en arbejdsdefinition af begreberne "landbrugsbefolkningen" og "en rimelig levestandard".

Områder, der skal dækkes af statistikkerne om landbrugsindkomsten

Udviklingen i den fælles landbrugspolitiks socioøkonomiske kontekst

Den fælles landbrugspolitiks første tid

53. I den første tid var den fælles landbrugspolitik kendetegnet ved forsøget på at komme ud af efterkrigstidens vanskelige situation og blive selvforsynende. Disse to mål skulle nås ved at forøge landbrugsbedrifternes produktivitet(35). På Stresa-konferencen i 1958 besluttede landbrugsministrene og Kommissionen at øge produktiviteten ved at give støtte til priserne på landbrugsprodukter(36). Det Europæiske Fællesskab skabte et retsgrundlag for denne politik i form af markedsordninger for de vigtigste landbrugsprodukter.

54. Prisstøtten skulle ikke alene øge produktiviteten, men også give landbrugsbefolkningen en højere indkomst. Ved hjælp af prisstøtten ønskede Kommissionen at sikre en rimelig indkomst for personer, som igennem flere år havde arbejdet på fuld tid på velfungerende og økonomisk bæredygtige landbrugsbedrifter. Med andre ord gjaldt målsætningen slet ikke alle bedrifter; den gjaldt ikke engang gennemsnitsbedrifterne(37).

55. På Stresa-konferencen havde medlemsstaternes landbrugsministre gjort opmærksom på de forholdsvis ugunstige indkomstforhold i landbruget(38). Det blev imidlertid ikke præciseret, hvad der skulle forstås ved "en rimelig indkomst" eller "et indkomstniveau, der kan sammenlignes med industriarbejdernes". Det var stadig et åbent spørgsmål, hvilken indkomst der skulle måles, og hvad den skulle sammenlignes med.

56. Begrebet "landbrugsbedrift" blev heller ikke forklaret nærmere på det tidspunkt. I Spaak-rapporten fra 1956, som var forløberen for Rom-traktaten(39), blev familiebedriften stadig anset som den grundlæggende form for landbrugsvirksomhed i Det Europæiske Fællesskab både i fortid og fremtid(40). Men allerede i 1960 beskrev Kommissionen landbrugsbedrifterne i bredere vendinger og talte om en landbrugsstruktur, hvor bedrifter af forskellige typer og størrelser kompletterer hinanden, og hvor en bedrift med lønnet arbejdskraft - en bedrift, der er socioøkonomisk sund - vil have sin plads(41).

57. Det Europæiske Fællesskab har således ikke præciseret, hvad der skal forstås ved "landbrugsbefolkningen" og "en rimelig levestandard". Hverken Rådet eller Kommissionen har defineret disse begreber på en måde, der er bindende for dem(42). Ikke desto mindre fremgår det klart af dokumenterne fra Stresa-konferencen, at "det rimelige" skal defineres ved sammenligning med andre sektorer.

Udviklingen hen imod et bredere og mere komplekst begreb

58. I grønbogen om perspektiver (1985) undersøgte Kommissionen behovet for indkomststøtte til landbrugere med lav eller faldende indkomst. Den grundlæggende tanke bag denne sociale tilgang til spørgsmålet var, at den strukturelle ændring på landbrugsområdet skulle gennemføres gradvist, og at landbrugerne skulle beskyttes mod den voldsomme effekt, en strukturomlægning ville få, samtidig med at der blev lagt pres på dem for at få dem til at tilpasse deres bedrifter til markedets behov. Det vil sige, at så længe der ikke er noget indkomst- eller beskæftigelsesalternativ, skal indkomststøtteordningerne for landbrugere bidrage til at undgå vanskelige sociale situationer(43).

59. Denne nye tilgang vakte ikke begejstring hos landbrugerne, som var mistroiske over for direkte indkomststøtte, som de betragtede som socialhjælp, og som frygtede, at en sådan ordning ville forhindre dem i at udøve flere forskellige aktiviteter(44). Mac Sharry-reformen i 1992 nøjedes med delvist at erstatte prisstøtten med indkomststøtte til landbrugsproducenter(45). Grundlæggende drejede det sig om tre foranstaltninger: nedsættelse af produktionspriserne, kompensation for dette indkomsttab ved direkte betalinger til producenterne og begrænsning af produktionen, for eksempel ved udtagning af dyrkede arealer(46).

60. Med Agenda 2000 tages der endnu et skridt fra prisstøtte hen imod indkomststøtte, idet interventionspriserne for korn, oksekød og mælkeprodukter nedsættes, samtidig med at "arealstøtten" og dyrepræmierne forhøjes, og deres anvendelsesområde udvides for at kompensere for eventuelle indkomsttab. To af de fem store mål for Agenda 2000-reformen af den fælles landbrugspolitik vedrører landbrugernes indkomst: Reformen skal sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard og sikre stabilitet i landbrugsindkomsterne, og den skal skabe nye arbejdspladser eller supplerende kilder til beskæftigelse og indkomst i landdistrikterne for på den måde at bidrage til den økonomiske samhørighed i EU(47).

61. I midtvejsrevisionen understregede Kommissionen, at de grundlæggende mål for den fælles landbrugspolitik fortsat er at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard og bidrage til at stabilisere landbrugsindkomsterne. I det samme dokument konstateres det, at forøgelsen af den gennemsnitlige bedriftsstørrelse, bedrifternes specialisering i dyrkning af bestemte afgrøder og den geografiske koncentration af produktionen har bevirket, at metoderne inden for traditionel produktion og blandet landbrug er kommet under pres. Det anføres herefter, at mange af denne type bedrifter har brug for en mere målrettet støtte for bedre at kunne tilpasse sig til de muligheder, der ligger i mere åbne markeder og forbrugernes efterspørgsel efter kvalitetsprodukter. Kommissionen bemærker desuden, at størstedelen af de direkte betalinger går til et mindretal af landbrugere, og spørgsmålet rejses, om fordelingen af den direkte støtte er optimal(48).

62. En sammenligning af programmerne viser klart, at kravene til oplysninger om landbrugsbefolkningens økonomiske situation har ændret sig: I begyndelsen drejede det sig om at kompensere for indkomsttab ved hjælp af direkte betalinger, men fra og med Agenda 2000 har Kommissionen også interesseret sig for ikke-landbrugsmæssige indkomstkilder. Dokumentet om midtvejsrevision omhandler desuden indkomstfordelingen og spørgsmålet om, hvorvidt modtage.rne af direkte betalinger befinder sig i en uholdbar situation. Det er imidlertid kun muligt at besvare disse spørgsmål om andre indkomstkilder og indkomstfordelingen, hvis de forskellige bedrifters samlede disponible indkomst er kendt.

63. Kommissionen er også opmærksom på de ændrede krav til oplysninger om landbrugsbefolkningens økonomiske situation, navnlig hvad angår strukturpolitikken: "Den integrerede udvikling i landdistrikterne får stadig større betydning inden for sektorpolitikkerne, herunder landbrugspolitikken... Dette medfører nye behov for viden, navnlig i form af disponible statistiske oplysninger... Disse nye behov vedrører en mere detaljeret områdeopdeling af [oplysningerne]... Der er desuden behov for oplysninger om bedrifternes og husstandenes indkomst fra anden virksomhed end landbrugsvirksomhed, navnlig fra virksomhed, der supplerer landbrugsvirksomheden, og om landbrugernes tjenesteydelser til samfundet"(49).

Den foreslåede fortolkning af begreberne i EF-traktatens artikel 33

64. Som nævnt har Det Europæiske Fællesskab hidtil ikke fortolket den meget generelle målsætning "en rimelig levestandard" og opdelt den i specifikke, præcise og målelige delmål. Begrebet "landbrugsbefolkningen" er heller ikke blevet defineret(50). På baggrund af de "væsentlige begivenheder" i udviklingen af den fælles landbrugspolitik er det ikke desto mindre muligt at aflæse, hvilke aspekter ved landbrugsbefolkningens levestandard Det Europæiske Fællesskab interesserer sig for, herunder navnlig tilstedeværelsen og omfanget af ikke-landbrugsmæssige indkomster samt landbrugshusholdningernes indkomstfordeling.

65. Da der ikke findes en klar definition af begreberne "landbrugsbefolkningen" og "en rimelig levestandard", har Retten anmodet en ekspert(51) om at klarlægge betydningen af disse begreber, som er meget væsentlige for vurderingen af Kommissionens statistiske redskaber. I bilaget gives et resumé af ekspertens resultater.

Fortolkningen af artikel 33 og dens indvirkning på Kommissionens statistiske redskaber

66. Fortolkningen af EF-traktatens artikel 33, stk. 1, litra b), medfører, at der fastsættes følgende kriterier for udformningen af Kommissionens statistiske redskaber: I landbrugssektoren er levestandarden ikke rimelig, når de samlede indkomster for alle medlemmerne i husstanden kommer under en vis tærskel, som skal fastlægges politisk ved sammenligning med husstandsindkomsten for andre selvstændige erhvervsdrivende. For at kunne tage stilling til, om landbrugsindkomsterne er rimelige, skal Kommissionen have relevante oplysninger om de enkelte landbrugshusholdningers samlede disponible indkomst og om sammenlignelige virksomhedslederes husstandsindkomst. Kommissionen er også nødt til at have disse oplysninger for at kunne undersøge landbrugernes andre indkomstkilder og indkomstfordelingen i landbrugssektoren.

Vurdering af relevansen af Fællesskabets statistiske redskaber

67. Retten undersøgte de statistiske redskaber, der anvendes af Kommissionen og medlemsstaterne, navnlig for at kontrollere, om redskaberne gør det muligt at konkludere, om landbrugsbefolkningens levestandard er rimelig.

Informationsnettet for landøkonomisk bogføring (INLB)

68. Den største fordel ved INLB er den harmoniserede mikroøkonomiske database. Bedrifterne er inddelt efter størrelse, region og aktivitet i overensstemmelse med den europæiske klassifikation, så det også er muligt at foretage en differentieret analyse. Det omfattende program for kontrol af bedriftsskemaer, som har kunnet fås på internettet siden 2002 (dataene for regnskabsåret 2000), og som sikrer nøje datakontrol, er et andet positivt element. Det er en yderligere fordel, at forskere i vid udstrækning har adgang til resultaterne på internettet.

69. INLB er imidlertid baseret på bedrifterne og ikke på de enkelte husholdninger. Der tages derfor kun højde for landbrugerens indkomst og ikke for de andre husstandsmedlemmers eller andre personers indkomster. Desuden registreres der kun indkomster fra landbrugsvirksomhed i INLB. Der ses helt bort fra andre indkomstkilder. Figur 4 viser, at i 12 af de 15 medlemstater repræsenterer indkomsten fra den egentlige landbrugsaktivitet mindst halvdelen af den samlede indkomst for landbrugshusholdningerne taget i den snævre betydning. Men i ni medlemsstater får landbrugshusholdningerne kun mellem 25 og 60 % af deres indkomst fra landbrugsaktiviteter. De disponible data angiver, at andelen er endnu mindre, hvis landbrugshusholdningerne tages i den brede betydning.

Figur 4

Landbrugsindkomstens andel i % af landbrugshusholdningernes samlede indkomst

>PIC FILE= "C_2004045DA.001701.TIF">

Kilde til den snævre definition:

Eurostat, Revenu du secteur des ménages agricoles - Rapport 2001, Luxembourg 2002. Tallene for Sverige, Spanien og Portugal omfatter både indkomsten fra selvstændig landbrugsmæssig aktivitet og ikke-landbrugsmæssig aktivitet.

Kilde til den brede definition:

Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling, arbejdsgruppe vedrørende landbrugspolitik og landbrugsmarkeder: Rapport de synthèse sur les questions de revenu des ménages agricoles dans les pays de l'OCDE (AGRÉÉ/CA/API(2002)11/Final) af 29. oktober 2002, s. 14.

For at skelne mellem landbrugshusholdninger og andre husholdninger anvender OECD Eurostats definitioner: I snæver betydning er en landbrugshusholdning en husholdning, hvor referencepersonen - normalt familieforsørgeren - får hovedparten af sin indkomst fra landbrug. I bred betydning derimod betragtes alle husholdninger, hvor mindst et medlem har en vis indkomst fra selvstændig landbrugsaktivitet, som landbrugshusholdninger (Commission européenne, "Revenu du secteur des ménages agricoles", rapport 1999, Luxembourg, s. 8).

70. INLB omfatter desuden kun bedrifter, der drives erhvervsmæssigt. Det betyder i praksis, at INLB kun dækker 65 % af alle landbrugere i Fællesskabet. Fordi minimumstærsklen for bedrifternes økonomiske størrelse ikke altid er den samme, varierer denne procentdel betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat: I Østrig omfatter INLB kun 41,9 % af landbrugerne, mens dækningsgraden i Irland er 87,9 %(52).

71. Under revisionen, som blev gennemført i en række medlemsstater, blev det konstateret, at mens bedriftsskemaerne i høj grad er harmoniserede, er der forskelle mellem medlemsstaterne, for så vidt angår fastlæggelsen af populationens størrelse, procedurerne for udtagelse af en repræsentativ stikprøve og udvælgelsen af nye bedrifter, og det begrænser mulighederne for at foretage sammenligninger.

72. Generelt kan det siges, at INLB giver et pålideligt billede af den disponible indkomst for landbrugere, der bor alene og ikke har andre indkomstkilder end landbrug. Hvis bedriften har en anden juridisk form, hvis husstanden består af flere erhvervsaktive personer, eller hvis landbrugeren har andre indkomstkilder end landbrug, giver INLB's tal for "familiens indkomst fra bedriften" ikke et nøjagtigt billede af landbrugshusholdningens disponible indkomst.

Landbrugsregnskaberne (LR)

73. Det første overslag over landbrugsregnskaberne blev offentliggjort før afslutningen af det regnskabsår, som beretningen omhandler, så en af de store fordele ved LR er, at der hurtigt foreligger resultater.

74. De indkomstaggregater og -indikatorer, der anvendes i forbindelse med LR, er imidlertid hverken indikatorer for landbrugernes samlede indkomst eller for deres disponible indkomst, eftersom landbrugerne også kan have andre indkomstkilder end landbrugsproduktion. Den landbrugsindkomst, der beregnes inden for rammerne af LR, kan derfor ikke tages som udtryk for landbrugernes eller landbrugshusholdningernes samlede indkomst.

75. Det skal desuden tages i betragtning, at de indberettede tal er gennemsnitsværdier og ikke siger noget om indkomstfordelingen. Hvis det også tages i betragtning, at den nævner, der er anvendt ved beregningen af indikatorerne A og B (jf. figur 2), nemlig årsarbejdsenhed(53), ikke er helt den samme i alle medlemsstater, er det umuligt at sammenligne medlemsstaternes indkomster i absolutte værdier. Kun udviklingen i de enkelte medlemsstater kan sammenlignes. Der kan derfor ikke drages nogen konklusioner vedrørende indkomsternes absolutte værdi. Det er grunden til, at Eurostat igennem flere år har undladt at drage sådanne konklusioner og kun sammenligner den konstaterede indkomstudvikling i de forskellige medlemsstater(54).

Indkomsten i sektoren landbrugshusholdninger (ISLH)

76. Projektet vedrørende indkomsten i sektoren landbrugshusholdninger blev udformet med henblik på at afhjælpe manglen på oplysninger om landbrugsbefolkningens reelle levestandard. Den disponible nettoindkomst, som beregnet i ISLH, har den fordel, at den ikke er baseret på landbrugsprodukter eller på bedriften, men på husholdningen. Den gør det desuden muligt at tage forskellige andre indkomstkilder i betragtning - foruden kapitalafkast. I kraft af sin udformning er ISLH således langt bedre egnet til at måle levestandarden end INLB og LR. Dog må der tages forbehold, når ISLH beregnes efter den makroøkonomiske metode, for i så fald gives der ingen oplysninger om indkomstfordelingen.

77. ISLH har imidlertid aldrig givet pålidelige og sammenlignelige resultater, dels på grund af tekniske og finansielle problemer, dels fordi projektet ikke er en prioritet for Kommissionen og en række medlemsstater.

KONKLUSION

78. De tre af Kommissionens redskaber, som Retten undersøgte - INLB, LR og ISLH - er alle beregnet til at måle landbrugsindkomsten. Ved nærmere eftersyn viser det sig imidlertid, at de tre instrumenter ikke er udformet med samme hensigt. Landbrugsregnskaberne tjener til at beregne indtægtsoverskuddet i forhold til omkostningerne for alle landbrugsprodukter. INLB tjener til at beregne indkomsten fra landbrugsbedrifter, der drives erhvervsmæssigt. INLB og LR giver ingen direkte oplysninger om landbrugsbefolkningens levestandard (EF-traktatens artikel 33, stk. 1, litra b)). ISLH blev udformet specifikt til dette formål. Projektet har dog aldrig givet pålidelige og sammenlignelige resultater.

79. Retten konkluderer, at Fællesskabets statistiske redskaber på nuværende tidspunkt ikke giver fuldstændige oplysninger om landbrugshusholdningernes disponible indkomst, og at de ikke gør det muligt at måle landbrugsbefolkningens levestandard.

ANBEFALINGER

80. Kommissionen bør foretage en evaluering af de statistikker, som på nuværende tidspunkt foreligger om bedrifternes og landbrugshusholdningernes økonomiske situation, og derefter nøjagtigt omdefinere den statistiske ramme, som den skal bruge for at kunne kontrollere gennemførelsen af målene for den fælles landbrugspolitik, navnlig målene i EF-traktatens artikel 33.

81. INLB tjener til at måle landbrugsbedrifternes indkomst. For at kunne sammenligne de forskellige medlemsstaters resultater har Kommissionen fastlagt talrige regler for dataindhold, for kontrol af data og for beregning af indikatorer. Der er imidlertid så stort spillerum, at forskellene mellem medlemsstaterne kan indvirke på resultaternes sammenlignelighed. Retten anbefaler, at der nedsættes en tværfaglig gruppe, som skal opregne disse forskelle, vurdere dem og foreslå de nødvendige forbedringer.

82. Landbrugsregnskaberne er baseret på forskellige typer datakilder i de forskellige medlemsstater. Eftersom kilderne og kvaliteten varierer fra den ene medlemsstat til den anden, anbefaler Retten at øge dataenes gennemsigtighed ved at udarbejde en dataoversigt og indføre standardiserede kontroller. Det ville endvidere være meget nyttigt, hvis LR-brugerne kunne få et indtryk af dataenes kvalitet ved hjælp af præcise statistiske indikatorer.

83. For så vidt angår ISLH, bør Kommissionen evaluere projektet og afgøre, under hvilke betingelser det skal videreføres. Retten anbefaler, at der vælges en ensartet metode, enten makroøkonomisk eller mikroøkonomisk baseret på en forudgående definition af de statistiske oplysninger, som Kommissionen er absolut nødt til at have for at kunne kontrollere, om målet om en rimelig levestandard for landbrugsbefolkningen er opfyldt.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 4. december 2003.

På Revisionsrettens vegne

Juan Manuel Fabra Vallés

Formand

(1) EF-traktatens artikel 33 er affattet som følger:

"1. Den fælles landbrugspolitik har til formål:

a) at forøge landbrugets produktivitet ved fremme af den tekniske udvikling, ved rationalisering af landbrugsproduktionen og ved den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne, især arbejdskraften

b) herigennem at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede personer

c) at stabilisere markederne

d) at sikre forsyningerne

e) at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer.

2. Ved udarbejdelsen af den fælles landbrugspolitik og de særlige foranstaltninger, som den kan medføre, tages der hensyn til:

a) landbrugserhvervets særlige karakter, der følger af landbrugets sociale struktur og af de strukturelle og naturbetingede forskelle mellem de forskellige landbrugsområder

b) nødvendigheden af, at ønskelige tilpasninger gennemføres gradvis

c) den kendsgerning, at landbruget i medlemsstaterne udgør en sektor, som er snævert forbundet med økonomien som helhed.

Den Europæiske Union: Konsoliderede traktater. Luxembourg, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 1997."

(2) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet - Perspektiver for den fælles landbrugspolitik, Luxembourg, 15. juli 1985, KOM(85) 333 endelig udg., s. 20 ff. Forslag til Rådets forordning (EF) om reformen af den fælles landbrugspolitik, Bruxelles, 18. marts 1998, KOM(1998) 158 endelig udg., s. 5 (punkt 2.1). Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet - Midtvejsrevision af den fælles landbrugspolitik, Bruxelles, 10. juli 2002, KOM(2002) 394 endelig, s. 1, 7 ff. (begrundelse).

(3) Eurostat: Assessment of the Quality in Statistics, Luxembourg, 4-5. April 2000, s. 2.

(4) Eurostat: Assessment of the Quality in Statistics, Luxembourg, 4-5. April 2000, s. 2.

(5) EFT 109 af 23.6.1965, s. 1859/65.

(6) Artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 79/65/EØF.

(7) Artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 79/65/EØF.

(8) Artikel 20 i forordning nr. 79/65/EØF.

(9) Forbrug i produktionen omfatter specifikke udgifter til forsyninger (herunder rå- og hjælpestoffer fremstillet på bedriften) og generalomkostninger forbundet med produktionen i regnskabsåret, for eksempel såsæd, gødning, dyrefoder mv.

(10) Herunder løn til familiemedlemmer i henhold til en arbejdskontrakt.

(11) Standarddækningsbidraget udtrykker forskellen mellem standardproduktionsværdien og standardværdien af visse specifikke omkostninger (artikel 3 i Kommissionens beslutning 85/377/EØF af 7. juni 1985 om opstilling af en fællesskabsklassifikation af landbrugsbedrifter (EFT L 220 af 17.8.1985, s. 1).

(12) Europa-Kommissionen, den fælles komité for informationsnettet for landøkonomisk bogføring (INLB): Revision of thresholds in FADN selection plans (RI/CC 1321). Bruxelles, 1. december 2000, s. 2.

(13) Den fælles landbrugspolitik finder i fuldt omfang anvendelse i de oversøiske franske departementer. Af årsager, der i det væsentlige er budgetmæssige, anmoder de franske myndigheder imidlertid ikke om at få opført disse departementer på den liste over INLB-områder, som er knyttet som bilag til grundforordningen for INLB.

(14) Manfred G. Korter: Stichprobenverfahren für Revisoren und Controller, 1. oplag. Hamburg, Ottokar Schreiber Verlag, 1997, punkt 5.2.6.

(15) http: //europa.eu.int/comm/ agriculture/rica/ methodology2_en.cfm.

(16) Artikel 6, stk. 1, litra b), i forordning nr. 79/65/EØF.

(17) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1859/82 af 12. juli 1982 om udvælgelse af regnskabsførende bedrifter med henblik på at konstatere indkomstforhold i landbrugsbedrifter (EFT L 205 af 13.7.1982, s. 5).

(18) Artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1915/83/EØF.

(19) Kommissionens forordning (EF) nr. 368/2001 af 23. februar 2001 om fastsættelse af den faste godtgørelse pr. bedriftsskema for regnskabsåret 2001 i informationsnettet for landøkonomisk bogføring (EFT L 55 af 24.2.2001, s. 40).

(20) Kommissionens forordning (EF) nr. 1251/2002 af 11. juli 2002 (EFT L 183 af 12.7.2002, s. 9).

(21) Kommissionens forordning (EF) nr. 1409/2003 af 7. august 2003 om fravigelse af forordning (EØF) nr. 1915/83 om visse gennemførelsesbestemmelser vedrørende bogføring med henblik på konstatering af landbrugsbedrifternes indkomster (EUT L 201 af 8.8.2003, s. 8).

(22) Artikel 6, stk. 1, litra d), i forordning nr. 79/65/EØF.

(23) Artikel 4 i forordning (EØF) nr. 1915/83.

(24) Rådets forordning (EØF) nr. 3508/97 af 27. november 1992 om et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger (EFT L 355 af 5.12.1992, s. 1).

(25) De eneste INLB-indikatorer med betydning for landbrugsbedrifter, der har form af selskaber, er således "bedriftens bruttoværditilvækst" og "bedriftens nettoværditilvækst", som er mindre relevante i forbindelse med indkomstniveauet.

(26) Ses der udelukkende på INLB's undersøgelsesområde (erhvervsmæssige bedrifter), havde 25,4 % af bedrifterne ifølge den franske undersøgelse "Structures" form af selskaber i 1997.

(27) Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Landbrug: Sammenfattende rapport for INLB-komitéens 141. møde i Midi-Pyrénées, VI. A.3/YP D(99), s. 2. Ministeriet for Landbrug og Fiskeri: Agreste Primeur, nr. 93, juni 2001.

(28) Det tyske forbundsministerium for forbrugerbeskyttelse, fødevarer og landbrug: Forbundsregeringens rapport om fødevare- og landbrugspolitikken i 2002. Berlin, 2002, tabel 8, s. 12.

(29) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om landbrugsregnskaber i Fællesskabet. Bruxelles, 4. februar 2003, KOM(2003) 50 endelig, betragtning 1.

(30) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om landbrugsregnskaber i Fællesskabet. Bruxelles, 4. februar 2003, KOM(2003) 50 endelig.

(31) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: KOM(85) 333 endelig, s. 56 ff.

(32) Europa-Kommissionen: "Revenu du secteur des ménages agricoles", beretning for 1999. Luxembourg, 2000, tabel 1.1, s. 104.

(33) Europa-Kommissionen: "Revenu du secteur des ménages agricoles", beretning for 1999. Luxembourg, 2000, s. 103 ff.

(34) Europa-Kommissionen: "Revenu du secteur des ménages agricoles", beretning for 1999. Luxembourg, 2000, s. 106 ff.

(35) Dette forklarer også henvisningen i EF-traktatens artikel 33, stk. 1, litra b), ("herigennem") til forøgelsen af produktiviteten (EF-traktatens artikel 33, stk. 1, litra a)).

(36) (Samling af dokumenter fra EØF-medlemsstaternes landbrugskonference i Stresa 3.- 12. juli 1958, s. 215 og 222).

(37) Hans-Broder Krohn, og Jacques van Lierde: Proposed Criteria for Fixing the Prices of Agricultural Products in the European Economic Community. International Journal of Agrarian Affairs, vol. 111 (1963), s. 246.

(38) EØF-medlemsstaternes landbrugskonference fra 3. til 11. juli 1959, citeret efter Gottsmann: Der Gemeinsame Agrarmarkt. Baden-Baden, Nomos Verlagsgesellschaft, Loseblattsammlung, Stand 1.8.1998, I A 1, s. 2 ff.

(39) På Messina-konferencen i 1955 nedsatte udenrigsministrene for EKSF's medlemsstater en arbejdsgruppe under forsæde af Paul-Henri Spaak, som fik til opgave at undersøge mulighederne for en dybere økonomisk integration. Spaak-rapporten (april 1956) indeholdt de første udkast til fællesskabstraktater om oprettelse af EØF og Euratom.

(40) Mellemstatsligt udvalg oprettet på Messina-konferencen: Rapports des chefs de délégation aux Ministres des Affaires étrangères. 21. april 1956, s. 47.

(41) European Economic Community Commission: Proposals for the Working-Out and Putting into Effect of the Common Agricultural Policy in Application of Article 43 of the Treaty Establishing the European Economic Community. Bruxelles, 30. juni 1960, VI/COM(60) 105, II/13 og 14.

(42) Berkeley Hill: Farm Incomes, Wealth and Agricultural Policy, 3. udgave. Hants, 2000, Ashgate Publishing Ltd, s. 28.

(43) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: KOM(85) 333 endelig, s. 56 ff.

(44) Nigel Robson: The Changing Role of Part Time Farming in the Structure of Agriculture. Journal of Agricultural Economics, vol. XXXVIII, nr. 2, maj 1987, s. 169.

(45) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet - Den fælles landbrugspolitiks udvikling og fremtid (KOM(91) 100 endelig udg., s. 12).

(46) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet - Den fælles landbrugspolitiks udvikling og fremtid (KOM(91) 100 endelig udg., s. 13 og 14).

(47) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: Forslag til Rådets forordning (EF) om reformen af den fælles landbrugspolitik. Bruxelles, 18. marts 1998 (KOM(1998) 158 endelig (nr. 2.1)).

(48) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet - Midtvejsrevision af den fælles landbrugspolitik. Bruxelles, 10. juli 2002 (KOM(2002) 394, s. 2 og 7 ff).

(49) Anden beretning fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om gennemførelsen af Rådets beslutning 96/411/EF om forbedring af Fællesskabets landbrugsstatistik, punkt 5.9, s. 12.

(50) Hill, op. cit., s. 28.

(51) Professor Stephan von Cramon, Göttingen Universitet.

(52) http: //europa.eu.int/comm/ agriculture/rica/ methodology2_en.cfm.

(53) En årsarbejdsenhed svarer til det arbejde, der udføres af en fuldtidsbeskæftiget person på landbrugsbedriften (Eurostat: Statistiques en bref, tema 5 - 2/2003, s. 7).

(54) Jf. den foregående stilling: Europa-Kommissionen: "Revenu de l'activité agricole", 1998. Luxembourg, 1999, afsnit 6, s. 95 ff.

BILAG

DE VÆSENTLIGSTE KONKLUSIONER I EKSPERTVURDERINGEN VEDRØRENDE FORTOLKNINGEN AF EF-TRAKTATENS ARTIKEL 33

1. For det første er det nødvendigt at sammenligne levestandarden med et givet niveau for at kunne tage stilling til, om standarden er rimelig(1). Denne metode forudsætter:

a) en definition af sammenligningens genstand - levestandarden

b) en afgrænsning af målgruppen, hvis levestandard skal måles

c) udpegelse af en referencegruppe, hvis levestandard skal være sammenligningsgrundlag, og

d) fastlæggelse af en tærskel, under hvilken levestandarden ikke længere kan betegnes som "rimelig".

2. De betragtninger, der opsummeres i det følgende, er baseret på den offentliggjorte litteratur samt på den ekspertvurdering, der blev udført for Retten.

Sammenligningens genstand: "levestandarden"

3. Levestandarden er et begreb for social velfærd. Livskvaliteten er afledt af forbruget, i dette tilfælde det potentielle forbrug. Det potentielle forbrug beregnes som aggregatet af to størrelser, indkomst og formue. Det potentielle forbrug sammenholdt med miljø og personlige faktorer såsom helbred giver den individuelle levestandard (jf. figuren herunder)(2).

Figur

Faktorer, der har indflydelse på levestandarden

>PIC FILE= "C_2004045DA.002002.TIF">

Kilde:

Professor Stephan von Cramon, Institut for Landbrugsøkonomi, Göttingen Universitet.

4. Defineret på denne måde er det meget vanskeligt at måle levestandarden i praksis. Derfor valgte Retten en metode, hvor kun den disponible indkomst måles(3).

Målgruppen: "landbrugsbefolkningen"

5. Fordi begreberne levestandard og disponibel indkomst kun kan bruges om en fysisk person eller en gruppe af personer, kan bedriften ikke anvendes som referenceenhed ved sammenligningen. I stedet er husstanden valgt som referenceenhed, fordi landbrugshusholdninger generelt lægger indkomsterne sammen, og medlemmerne i husstanden i fællesskab træffer beslutninger om forbrug. Referenceenheden ved sammenligninger bør derfor være husstanden og ikke den enkelte landbruger(4).

6. Det sidste skridt i definitionen af målgruppen består i at skelne landbrugshusholdninger fra andre husholdninger. I henhold til de to kriterier, der oftest anvendes (indkomst og arbejdstid), er der tale om landbrugsvirksomhed, når landbrug er den primære indkomstkilde eller udgør hovedaktiviteten. Denne skelnen indebærer, at en del af landbrugsbefolkningen udelukkes, for eksempel personer, der har landbrug som bibeskæftigelse, og ejere af jord, der er bortforpagtet og anvendes til landbrug(5).

Referencegruppen

7. Fællesskabsinstitutionerne har ikke præciseret, om sammenligningskriteriet skal fastsættes på regionalt, nationalt eller europæisk plan, og om sammenligningen skal foretages inden for landbrugssektoren eller mellem denne sektor og andre sociale grupper(6). Allerede på Stresa-konferencen i 1958 erklærede landbrugsministrene imidlertid, at de frem for alt var bekymrede over de forholdsvis ugunstige indkomstforhold i landbruget(7), men de angav ikke, hvilke erhvervsgrupper der skulle anvendes som reference. Da flertallet af landbrugere arbejder på eget initiativ og for egen risiko, er det logisk at sammenligne dem med andre selvstændige(8).

Definition af begrebet "rimelig"

8. En landbrugers indkomst, som befinder sig under en vis tærskel, kan betegnes som ikke-rimelig(9). Anvendes denne individualiserede metode, ses der bort fra gennemsnitsværdier. I stedet ses der på indkomstfordelingen(10).

9. Ligesom i forbindelse med fattigdomsgrænsen er det imidlertid vanskeligt at sætte en grænse for, hvornår levestandarden ikke længere kan betegnes som rimelig(11). De Europæiske Fællesskaber har endnu ikke løst dette problem. Der findes derfor ikke noget sammenligningskriterium, som gør det muligt at vurdere, om landbrugsindkomsterne er "rimelige".

(1) Professor Stephan von Cramon, Institut for Landbrugsøkonomi, Göttingen Universitet: Aspects of the Commission's Management of the "Fair Standards of Living" Treaty Objective, s. 1.

(2) Von Cramon, op. cit., s. 6 ff.

(3) Disponibel indkomst: Samlede indtægter - obligatoriske udgifter (f.eks. skatter og sociale bidrag).

(4) Von Cramon, op. cit., s. 8.

(5) Von Cramon, op. cit., s. 10.

(6) Von Cramon, op. cit., s. 3.

(7) EØF-medlemsstaternes landbrugskonference fra 3. til 11 juli 1959, citeret efter: Gottsmann: Der Gemeinsame Agrarmarkt, Baden-Baden, Nomos Verlagsgesellschaft, Loseblattsammlung, 1.8.1998, I A 1, s. 2 f.

(8) Von Cramon, op. cit., s. 5.

(9) Samme fremgangsmåde følges normalt, når begrebet fattigdom skal defineres (jf. eksempelvis von Cramon, op. cit., s. 1 og 38).

(10) Von Cramon, op. cit., s. 1 og 14.

(11) Von Cramon, op. cit., s. 1.

Kommissionens svar

RESUMÉ

II. a) Kvalitetsforbedringen og især de af INLB afledte statistiske datas sammenlignelighed er et af de største problemer for de tjenestegrene, der udarbejder disse statistikker, og Kommissionen, INLB-komitéen og medlemsstaterne har til stadighed opmærksomheden rettet derpå. Medlemsstaterne har indført en grundlæggende strategi med det formål at forbedre kvaliteten og harmonisere INLB-resultaterne. Landbrugssektorens regionale forskelligartethed - både socioøkonomisk og strukturelt - har ført til, at visse medlemsstater har vedtaget specifikke regler. Men virkningen af de forskellige metoder, som Revisionsretten nævner, er minimal, fordi prøveudtagningen og vægtningen er blevet foretaget med stor omhu.

b) Arbejdsgruppen vedrørende landbrugsregnskaber og -priser kontrollerer til stadighed grundigt nøjagtigheden og sammenligneligheden af landbrugets økonomiske regnskaber, og den foretager ligeledes mere specifikke kontroller, f.eks. udarbejder den oversigter. Derfor har kvaliteten af de indkomststatistikker, der udarbejdes som led i de økonomiske regnskaber for landbruget, altid været betragtet som tilfredsstillende. Hvis i øvrigt medlemsstaterne selv kunne vælge kilder for dataene efter deres landbrugssektors og statistiske systems specifikke struktur, ville det have en meget beskeden virkning på datakvaliteten i disse regnskaber. Det er således ikke en harmonisering af datakilderne, men snarere en harmonisering af begreberne og principperne for udarbejdelsen, der sikrer harmoniseringen af dataene i de økonomiske regnskaber for landbruget mellem medlemsstaterne og derved forbedrer kvaliteten deraf. Endelig har undersøgelser vist, at jo flere datakilder der er, jo vanskeligere og mere komplekst bliver det at fastlægge og fortolke indikatorerne for nøjagtigheden med henblik på udarbejdelsen af statistikker, som f.eks. nationalregnskabet og landbrugsregnskaberne.

c) Statistikken over landbrugshusholdningernes indtægter er ikke af samme kvalitet og ensartethed og er ikke lige så ajourført som INLB og landbrugets økonomiske regnskaber. Der er i 2003 blevet oprettet en task force for at udvikle og forbedre denne statistik i samarbejde med FAO, OCDE og FN/EØF.

III-IV. Der er forskellige måder at måle indkomsten på (bl.a. indkomsten pr. branche, husholdningernes indkomster på makroøkonomisk plan og bedriftsindkomsten på mikroøkonomisk plan). Kommissionen har i stort omfang anvendt og offentliggjort disse til opfølgning og analyse af niveauerne for og udviklingen af landbrugsindkomsterne og til brug for overvejelserne om landbrugspolitikken.

VI. Ved hjælp af de statistiske instrumenter INLB og landbrugets økonomiske regnskaber har man kunnet evaluere og analysere landbrugsindkomsterne for landbrugssektoren i dens helhed og for de enkelte specialiseringer i landbruget. Da den største del af landbrugshusholdningernes indkomster stammer fra landbrug (og hovedsagelig erhvervsbedrifter), kan man ved hjælp af disse statistikker også forholdsvis pålideligt følge og analysere udviklingen i landbrugshusholdningernes indkomster. Dette stemmer i øvrigt overens med artikel 33, litra a) og b), der udtrykkeligt kobler sikringen af en rimelig levestandard for landbrugsbefolkningen sammen med en stigning af den indkomst, der stammer fra landbrug.

VII. Hvert af de statistiske redskaber giver yderligere information til beslutningsprocessen. De bør derfor ses som indbyrdes supplerende dele af et meget komplekst politisk område.

Statistikkerne, de økonomiske regnskaber for landbruget og INLB, har i mange år frembragt meget nyttige, pålidelige og relevante informationer om landbrugsindkomsterne. Disse informationer har vist sig at være meget nyttige ved opfølgningen og udformningen af den fælles landbrugspolitik. Hidtil har disse indkomststatistikker kunnet betragtes som forholdsvis pålidelige evalueringer af landbrugshusholdningernes indkomster, i det omfang disse havde den største del af deres indkomst fra landbruget. Ligeledes stemmer anvendelsen af disse statistikker overens med artikel 33, litra a) og b), der udtrykkeligt kobler sikringen af en rimelig levestandard for landbrugsbefolkningen sammen med en stigning af den indkomst, der stammer fra landbrug.

Den socioøkonomiske udvikling i landbrugssektoren og de seneste landbrugspolitiske forandringer (især inden for udviklingen af landdistrikter) kan eventuelt medføre et stigende behov for statistikker om landbrugshusholdningernes indkomster. Ganske vist findes der allerede pålidelige statistikker om disse indkomster i et ikke ubetydeligt antal medlemsstater, men det må i fremtiden undersøges, om det kan lade sig gøre at udarbejde statistikker, der gør det muligt at måle landbrugsbefolkningernes levestandard i alle EU's medlemsstater, og hvad det koster.

Landbrugsbedrifternes og hele landbrugssektorens finansielle situation og indkomstniveau vil fortsat blive fulgt regelmæssigt på grundlag af oplysninger i INLB og de økonomiske regnskaber for landbruget, hvis harmonisering og kohærens skal øges via et tættere samarbejde mellem de forskellige involverede tjenester.

DE STATISTISKE REDSKABER TIL MÅLING AF INDKOMSTEN

12-14. Den tærskel for bedrifternes økonomiske størrelse, der definerer undersøgelsesfeltet, er blevet fastlagt ved forvaltningskomitéproceduren, jf. Rådets forordnings artikel 19. Denne tærskel skal afspejle forskelligartetheden af landbruget i medlemsstaterne, og det ville ikke være muligt at fastlægge en ensartet definition. INLB-dataene skal være repræsentative for de enkelt regioner, bedriftstyper og økonomiske størrelsesklasser. Kommissionen har udviklet et nye redskab til at kontrollere stikprøvernes repræsentativitet.

12. a) For Østrig ville en lavere tærskel have været mere hensigtsmæssig på tiltrædelsestidspunktet. Dette spørgsmål må tages op igen under hensyn til resultaterne af 2003-undersøgelsen af landbrugsstrukturerne.

b) Der findes ikke i Nederlandene nogen særskilt understikprøve for selskaber. Dette forhindrer dog ikke sådanne selskaber i at være repræsenteret i prøven.

c) Kommissionen vil undersøge dette spørgsmål.

13-14. Kommissionen følger repræsentativiteten af stikprøveprogrammerne og resultaterne under hensyn til de tre kriterier i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1859/82 (region, bedriftstype og økonomisk størrelsesklasse). Medlemsstaterne kan udtage stikprøverne på den måde, der bedst passer til deres forhold. I nogle medlemsstater gøres der i forbindelse med INLB brug af bestående nationale net for dataindsamling, der tager visse landsspecifikke faktorer i forbindelse med landbruget i betragtning. Da det er frivilligt for landbrugerne at deltage, kan Kommissionen kun anbefale stikprøveudtagningen.

15. Det er for bedriftsanalyser nødvendigt, at der er kontinuitet i stikprøven. Derfor er hverken en lav eller meget høj fornyelsessats ønskelig. Kommissionen anbefaler en fortsat fornyelse af stikprøverne, og den har ikke, i betragtning af at deltagelse er frivillig, pålagt stramme regler for, hvor længe en bedrift bør beholde en INLB-prøve. Der forekommer derfor forskelle mellem medlemsstaterne og regionerne.

17. a) I den nye udvælgelsesplan for Grækenland, der blev drøftet i INLB-komitéen i december 1999, findes der oplysninger om udvælgelsessatser.

b) Kommissionen har sendt flere anmodninger til de græske myndigheder om dette spørgsmål med henblik på at forbedre situationen. Den har også finansieret særaktioner for at forbedre Grækenlands INLB-statistikker.

c) Deltagelsen i INLB er frivillig for landbrugerne. Afhængigt af den opnåede erfaring med det nye system til levering og kontrol af data (INLB-1) overvejer Kommissionen, om gennemførelsesrapporterne eventuelt kan afskaffes.

d) Indtil 2001 blev sammenholdelsen af udvælgelsesplanerne og resultaterne foretaget ved analyser. Disse analyser er blevet drøftet i INLB-forvaltningskomitéen. De seneste drøftelser fandt sted i november 2002.

e) Kravene til udvælgelsesplanerne er fastsat i artikel 4 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1859/82. De skal indeholde nærmere oplysninger om statistiske referencekilder, procedurer for stratificering af undersøgelsesfeltet i overensstemmelse med Fællesskabets typologi over bedrifter samt procedurer for bestemmelse af den valgte udvælgelsessats for hvert stratum. Den fælles komité for INLB skal afgive udtalelse om kontrollen med, at planerne er i overensstemmelse med rådsforordningens artikel 4. Det er under hensyn til forskellene i bedriftstyper og størrelsesklasser i medlemsstaterne Kommissionens opfattelse, at denne procedure er tilstrækkelig til at sikre udvælgelsesplanernes harmonisering.

19. Situationen indtil 2002, hvor medlemsstaterne skulle indsende udfyldte bedriftsskemaer, men kun Kommissionen havde adgang til datakontrolprogrammet, førte ofte til langvarige og besværlige processer, hvor der blev anmodet om yderligere oplysninger og korrektioner fra medlemsstaterne. Kommissionen indledte derfor en moderniseringsproces for så vidt angår datafremsendelsen og -kontrollen. Det nye INLB-1 system har været i drift siden medio 2002 og blev anvendt for første gang med 2000-dataene. Dets formål er at forbedre kvaliteten af resultaterne og få dem hurtigere frem.

23. I det nye INLB-1 dataindsamlings- og -kontrolsystem korrigerer medlemsstaterne enten dataene eller begrunder fejlmeddelelsen. Kommissionen er til stadighed i kontakt med medlemsstaterne og fører bilaterale drøftelser vedrørende fejlene, hvorledes de kan rettes og om, hvorledes den generelle kvalitet og INLB-dataene kan forbedres.

24. En indikator for bedriftens organisationsform vil foreligge i 2004 for regnskabsåret 2002. Hermed bliver anvendelse af "familiens indkomst af bedriften" kun mulig for familiebedrifter. De øvrige indkomstindikatorer - nettoværditilvækst og nettoværditilvækst pr. arbejdsenhed - kan anvendes for alle bedrifter og anvendes reelt oftere i analyser end "familiens indkomst af bedriften".

27. I analyser baseret på INLB-data anvendes oftest nettoværditilvæksten som indkomstindikator. Denne indikator kan bruges sammenlignende for alle bedrifter uanset deres retsstatus.

30. Europa-Parlamentet og Rådet er ved at vedtage en forordning om de økonomiske regnskaber for landbruget i EU. Denne forordning vil konsolidere metoden for disse økonomiske regnskaber for landbruget og fastsætte en ramme for dataoverførslen. Den vil dermed bidrage til at forbedre kvaliteten af de økonomiske regnskaber for landbruget.

34-36. De økonomiske regnskaber for landbruget kontrolleres konstant og grundigt med henblik på deres præcision og sammenlignelighed af arbejdsgruppen vedrørende landbrugsregnskaber og -priser og ved særlige lejligheder f.eks. i forbindelse med oversigter. Derfor er kvalitetsniveauet for de indkomststatistikker, der udarbejdes i forbindelse med de økonomiske regnskaber for landbruget, altid blevet betragtet som tilfredsstillende.

Det er medlemsstaterne, der vælger datakilderne afhængigt af de specifikke strukturer i deres landbrugssektor og opbygningen af deres statistiske systemer, men dette har kun begrænset betydning for kvaliteten af dataene i de økonomiske regnskaber for landbruget. Det er i virkeligheden ikke harmoniseringen af datakilderne, men snarere harmoniseringen af begreberne og principperne i forbindelse med udarbejdelsen, der sikrer en harmonisering af dataene i de økonomiske regnskaber for landbruget mellem medlemsstaterne og dermed bidrager til kvaliteten.

Desuden har undersøgelser vist, at jo flere datakilder der er, jo svære bliver det at udarbejde præcisionsindikatorer og og at fortolke dem i forbindelse med statistikker som f.eks. nationalregnskaber og landbrugsregnskaber.

48. Eurostat fortsætter med at indsamle ISLH-data (statistikker over indtægter i sektoren for landbrugshusholdninger) (uden anvendelse af kontrahenter).

49-50. Statistikkerne i forbindelse med INLB, de økonomiske regnskaber for landbruget og ISLH er udarbejdet med forskellige mål for øje, som går videre end udelukkende en indtægtsberegning (INLB anvendes mere og mere til økonomiske og finansielle analyser). De samlede udgifter til INLB synes at være blevet taget i betragtning, men de nævnte udgifter for statistikkerne i forbindelse med de økonomiske regnskaber for landbruget og landbrugshusholdningernes indkomster synes kun delvis at afspejle de faktiske udgifter dertil. En stor del af de økonomiske regnskaber for landbruget og ISLH er afledt af andre statistikker (bl.a. nationalregnskaberne og INLB), og en nøjagtig vurdering af udgifterne til de forskellige statistikker er vanskelig (en stor del af udgifterne til de økonomiske regnskaber for landbruget og et ISLH betales over nationalregnskaberne og INLB).

RELEVANSEN AF DE STATISTISKE REDSKABER, KOMMISSIONEN ANVENDER

57. Siden begyndelsen af den fælles landbrugspolitik har Kommissionen intensivt anvendt de statistiske redskaber, INLB og de økonomiske regnskaber for landbruget, til opfølgning og evaluering af den fælles landbrugspolitik for så vidt angår dens indkomstmål. Da den største del af landbrugshusholdningernes indkomster stammer fra landbrugsvirksomhed (og især erhvervsmæssigt drevne bedrifter), har disse statistikker også gjort det muligt relativt pålideligt at følge og analysere indkomstudviklingen for landbrugshusholdningerne. Dette var i øvrigt i overensstemmelse med litra a) og b) i artikel 33, der udtrykkeligt kobler målet om at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig indkomst sammen med en stigning i indkomsten fra landbrugsvirksomhed.

64-66. Af de grunde, der er nævnt i punkt 57, har indkomstmålene i forbindelse med den fælles landbrugspolitik altid forholdsvis pålideligt og relevant kunnet følges og kontrolleres af de statistiske redskaber INLB og de økonomiske regnskaber for landbruget. Ved vedtagelsen af den seneste reform af den fælles landbrugspolitik i juni 2003 var f.eks. alle referencer vedrørende indkomstudviklingen og den potentielle virkning på indkomsterne i landbruget baseret på indikatorer afledt af de økonomiske regnskaber for landbruget og INLB.

67. Kommissionen bruger disse forskellige statistiske redskaber dels til at følge den tidligere udvikling og dels som grundlag for reformforslag. Hvert af redskaberne giver yderligere information til beslutningsprocessen. De bør derfor betragtes som indbyrdes supplerende dele af et meget komplekst politikområde.

69. Databasen INLB blev oprettet for at imødekomme et behov i forbindelse med den fælles landbrugspolitik og er således udformet med henblik på bl.a. at kunne følge indkomstudviklingen for dem, der er mest berørt af den fælles landbrugspolitik.

Figur 4 bekræfter Kommissionens analyse, nemlig at den største del af landbrugshusholdningernes indkomster kommer fra landbrugsvirksomhed, og at de statistiske redskaber, de økonomiske regnskaber for landbruget og INLB, derfor kan bruges som forholdsvis pålidelige redskaber til vurdering af landbrugshusholdningernes indkomster. Således ligger ifølge denne figur den del af landbrugshusholdningernes samlede indkomst, der stammer fra landbrugsvirksomhed, langt over 50 % i 12 af 15 medlemsstater. Denne del er kun under 50 % i Tyskland (delvis af konjunkturbestemte grunde), Finland (hvor landbrugerne i stort omfang også driver skovbrugsvirksomhed) og Sverige (af grunde, der skyldes metoden for klassificering af husholdningerne efter hovederhverv - og ikke efter indkomst - og ændringer i kapitalbeskatningen).

Endelig skal der gøres opmærksom på, at der med en bred definition af landbrugshusholdninger kan opnås interessante kvantitative oplysninger til brug til økonomiske formål i klart afgrænsede situationer, men at deres statistiske værdi ikke kan sammenlignes med oplysninger opnået med en snæver definition, der er de eneste, hvis udarbejdelse er i overensstemmelse med reglerne for nationalregnskabssystemerne.

70. De indkomstindikatorer, der fås fra INLB er, selv om de kun dækker 65 % af bedrifterne, i stort omfang repræsentative for landbrugssektoren, fordi den del af landbrugsbedrifterne, der dækkes af INLB, er meget større, når der ses på indkomsten. Da landbrugssektorens struktur er forskellig i medlemsstaterne, er tærsklen for økonomisk størrelse fastsat på forskellige niveauer. En udvidelse af INLB's dækning til små bedrifter ville være meget vanskelig og kostbar og kun give få yderligere indkomstoplysninger.

71. Kommissionen arbejder fortsat for at forbedre resultaternes kvalitet. Strategien og metoden i forbindelse med INLB er ens i alle medlemsstater, men landespecifikke faktorer kan tages i betragtning. Spørgsmålet om repræsentativitet er blevet drøftet i INLB-forvaltningskomitéen. Kommissionen arbejder sammen med medlemsstaterne om at forbedre stikprøveudtagningen og vægtningsmetoderne for INLB. I forbindelse med disse metoder skal der tages hensyn til forskelligartetheden af landbruget i medlemsstaterne.

72. INLB kan eventuelt omfatte skovbrug og turisme i tilknytning til bedriften. Medlemsstaterne afviste i 1994 et forslag om også at inddrage andre indkomstkilder. Den grundlæggende observationsenhed i INLB er en bedrift, ikke en landbrugshusholdning. I forbindelse med driftsanalyser, der er INLB's andet hovedmål, er "bedriften" den eneste mulige observationsenhed. I 2000-beregningen var andelen af juridiske personer eller bedriftsgrupper i INLB-feltet af undersøgelsen i EU-15 6 %, en stigning fra kun 3 % i 1990.

74. Statistikredskabet, de økonomiske regnskaber for landbruget, har som hovedmål beskrivelse og analyse af produktionsprocessen og af de indkomster, der stammer fra landbrugsvirksomhed. Det skal derfor ikke måle de indkomster, der stammer fra andre aktiviteter eller fra diverse overførsler.

75. Da de økonomiske regnskaber for landbruget er brancheregnskaber, kan de bruges til at evaluere og analysere indkomstudviklingen for den samlede landbrugssektor. Disse oplysninger kan suppleres med INBL's mikroøkonomiske informationer, der bl.a. muliggør analyser efter driftsform og fordelingsanalyser.

77. For ISLH-projektet har der hidtil været ressource- og metodeproblemer i medlemsstaterne. Den seneste udvikling i den fælles landbrugspolitik og landbrugssektorens struktur kan medføre et nyt behov for denne statistik og fremme udviklingen deraf.

KONKLUSION

78. INLB og de økonomiske regnskaber for landbruget giver informationer om den indkomst, der stammer fra landbrugsvirksomhed. Disse bruges som basisinformationer ved opfølgningen og evalueringen af den fælles landbrugspolitik. Disse statistikker er også nødvendige for udarbejdelsen af ISLH-statistikken, der kan give supplerende oplysninger om landbrugsbefolkningens levestandard.

79. Statistikkerne, de økonomiske regnskaber for landbruget og INLB, har i mange år givet mange nyttige, pålidelige og relevante oplysninger om indkomsterne fra landbrugsvirksomhed. Disse oplysninger har vist sig at være meget vigtige for opfølgningen, evalueringen og udformningen af den fælles landbrugspolitik. Hidtil har disse statistikker over indkomsterne fra landbrugsvirksomhed kunnet betragtes som forholdsvis pålidelige overslag over landbrugshusholdningernes indkomster, fordi disse havde den største del af deres indkomster fra landbrugsvirksomhed. Ligeledes skulle anvendelsen af disse statistikker ses på baggrund af artikel 33, litra a) og b), der udtrykkeligt kobler sikringen af en rimelig levestandard for landbefolkningen sammen med en stigning i den indkomst, der stammer fra landbrugsvirksomhed.

Den socioøkonomiske udvikling og de seneste ændringer i landbrugspolitikken (især i forbindelse med udviklingen af landdistrikter) kan medføre et stigende behov for statistikker over landbrugshusholdningernes indkomster. Der findes allerede pålidelige statistikker over landbrugshusholdningernes indkomster i et ikke ubetydeligt antal medlemsstater, men det må i fremtiden undersøges, om det er muligt at udarbejde en statistik, der kan måle landbrugsbefolkningernes levestandard i alle EU's medlemsstater, og hvad en sådan statistik koster.

Landbrugsbedrifternes og hele landbrugssektorens finansielle situation og indkomstniveau vil blive fulgt regelmæssigt på grundlag af oplysningerne i databaserne INLB og de økonomiske regnskaber for landbruget, hvis harmonisering og kohærens skal udbygges via et tættere samarbejde mellem de forskellige tjenester.

ANBEFALINGER

80. Kommissionen evaluerer konstant med hjælp fra relevante udvalg og arbejdsgrupper, hvorledes den kan forbedre kvaliteten og dækningen af statistikkerne over landbrugsindkomsterne, der er nødvendige til opfølgning af målene i den fælles landbrugspolitik.

81. Den strategi og metode, der anvendes i forbindelse med INLB, er ens i alle medlemsstater, men der kan tages landespecifikke faktorer i betragtning. Der planlægges i øjeblikket adskillige undersøgelser, der skal bidrage til en yderligere harmonisering af metoderne og forbedring af resultaterne. Kommissionen vil i den fælles INLB-komité videreudvikle INLB i samarbejde med medlemsstaterne. Der er også planlagt en yderligere harmonisering mellem INLB og undersøgelsen af landbrugsstrukturerne.

82. De økonomiske regnskaber for landbruget kontrolleres stadig med hensyn til deres kvalitet af arbejdsgruppen vedrørende landbrugsregnskaber og -priser. Der arbejdes nu mere aktivt med en forbedring af de økonomiske regnskaber for landbruget (ved systematisk opfølgning af de mangler, der afsløres ved opgørelserne), fordi disse regnskaber nu udarbejdes på grundlag af en forordning udstedt af Europa-Parlamentet og Rådet.

Undersøgelser har vist, at jo flere datakilder der er, jo vanskeligere er det at opstille præcise indikatorer og at fortolke dem til statistiske formål som f.eks. nationalregnskaberne og landbrugsregnskaberne. Hvis der ikke sker fremskridt med hensyn til målingen af præcisionen af dataene i det økonomiske regnskab, synes det i øjeblikket umuligt at imødekomme denne anbefaling.

83. Kommissionen vil fortsat evaluere det netop påbegyndte projekt. Den vil på dette grundlag undersøge, om det er muligt og hvad det koster at udarbejde en statistik til måling af landbrugsbefolkningens levestandard i alle medlemsstaterne. Den vil ligeledes i samarbejde med medlemsstaterne og komitéerne træffe afgørelse om, hvilke metode der skal anvendes.