C 80/148 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Det bredere europæiske naboskab:
en ny ramme for forbindelserne med vores naboer i øst og syd«
(KOM(2003) 104 endelig)
(2004/C 80/34)
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 3. april 2003 under henvisning til EF-
traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om detovennævnte emne.
Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Eksterne Forbindelser, som udpegede Karin
Alleweldt til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 21. november 2003.
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 404. plenarforsamling den 10. og
11. december 2003, mødet den 11. december, enstemmigt følgende udtalelse.
1. Indledende bemærkning
1.1. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg tog på
et tidligt tidspunkt selv initiativet til nærmere at undersøge den
fremtidige udformning af forbindelserne til de lande, som efter
den kommende udvidelse deler grænser med EU. Fra maj 2004ændres det politiske landkort i Europa, hvilket også er et
incitament for EØSU til at påbegynde en nyorientering af dets
eksterne forbindelser. Spørgsmålet er vigtigt, da det alleredenu gælder om at forhindre, at der opstår nye skillelinjer i
Europa og at sørge for, at der skabes et fælles område for
økonomisk udvikling og socialt fremskridt.
1.2. I denne proces ser EØSU også sin rolle som en aktiv
deltager, der ønsker at bidrage med sin ekspertise, som det har
erhvervet sig i samarbejdet med de nuværende tiltrædelseslan-
de, og med sine kontakter via det faglige arbejde medpartnerorganisationerne i mange lande i Central-, Syd- og
Østeuropa.
2. Udtalelsens hovedpunkter
2.1. Det Europæiske Råd i København besluttede i decem-
ber 2002 ikke blot at udvide EU med 10 nye medlemsstater,men opfordrede også til at styrke forbindelserne til det
udvidede EU’s nabolande i øst og syd. De oprindelige signaler,
der gik ud på at fokusere på de østlige nabostater og Rusland,blev opgivet til fordel for en strategi, der omfatter alle
fremtidige nabolande (
1).
2.2. I sin meddelelse af 11. marts 2003 har Kommissionen
taget dette spørgsmål op, men dog defineret forskellige
landegrupper og selv foretaget en prioritering. Meddelelsen
koncentrerer sig om de østlige nabostater og de sydligeMiddelhavslande. Udtrykkeligt undtaget er de vestlige Balkan-
lande, ansøgerlandene Rumænien og Bulgarien samt Tyrkiet.
(1) Den omfatter landene i det sydlige middelhavsområde, de vestlige
nye uafhængige stater samt Rusland.2.3. Forbindelserne til de fem naboer i Sydøsteuropa (2),
blev skitseret på topmøderne i Zagreb (24.11.2000) og
Thessaloniki (21.6.2003) samt inden for rammerne af »Stabili-
tetspagten« og den aftalte associeringsstrategi. EØSU udarbej-der nu efter anmodning fra det italienske formandskab ensærskilt udtalelse om dette emne (
3).
2.4. Under hensyntagen til Kommissionens bredere ap-
proach koncentrerer EØSU sig om de tre »østlige nabolande«
Ukraine, Belarus og Moldova, som blev prioriteret i anmodnin-gen om bemyndigelse til at udarbejde denne initiativudtalelse.
Sammenlignet med de andre nabostater har de hidtil næsten
ikke være omfattet af internationale samarbejds- eller strategi-overvejelser. Heller ikke EØSU har udtrykkeligt defineret sin
position og sine muligheder i forhold til disse lande (
4).
2.5. Inden for rammerne af Barcelona-processen har de
lande, der grænser op til det sydlige Middelhav, i flere år medrette fået politisk opmærksomhed og deres eget støtteprogramMEDA. EØSU deltager regelmæssigt i dette samarbejde. På
Euro-Middelhavskonferencen i Barcelona (november 1995) fik
EØSU mandat til at stå for koordineringen af de økonomiskeog sociale råd (eller lignende organer), en opgave, som EØSU
har udført og fortsat udfører, idet det hvert år afholder en
Euro-Middelhavskonference, udarbejder tematiske bidrag ogudvikler bilaterale forbindelser med de socio-professionelle
organisationer i regionen. EØSU har tillige over for Kommis-
sionen støttet gennemførelsen af projekter inden for rammerneaf MEDA. Denne udtalelse behandler derfor ikke Euro-Middel-
havsstrategien i detaljer, men der henvises til de specifikke
dokumenter og aktiviteter.
(2) Kroatien, Bosnien-Hercegovina, Serbien-Montenegro, Makedo-
nien (FYROM) og Albanien.
(3) REX/153 Studiegruppen »Civilsamfundets rolle i forbindelse med
EU’s nye strategi for det vestlige Balkan«.
(4) Alligevel berøres disse emner i andre dokumenter, som f.eks. i
forbindelserne til Rusland, redegørelsen om den nordlige dimen-sion eller i samarbejdet på grundlag af de paneuropæiske trans-
portkorridorer, sidstnævnte siden begyndelsen af 1990’erne.
30.3.2004 DA C 80/149 Den Europæiske Unions Tidende
2.6. Kommissionens meddelelse ofrer kun lidt plads på
forbindelserne til Den Russiske Føderation. På Rådets opfor-
dring i juni 2003 bliver der i næste etape taget hensyn til de
tre sydlige kaukasuslande Georgien, Armenien og Aserbajd-sjan, der i 2007 bliver naboer til det udvidede EU vedSortehavets østkyst.
3. Grundtræk i Kommissionens strategi for EU’s nabo-
skabspolitik
3.1. Hovedmålet for EU’s naboskabspolitik er »at skabe et
område med fælles værdier (fred, frihed, velstand)« og at åbne
mulighed for at øge Europas økonomiske, samfundsmæssigeog politiske potentiale. Som modydelse for politiske og
økonomiske reformer får de pågældende lande stillet en bedre
delagtighed i det indre marked (
1) i udsigt, inspireret af EØS-
modellen. Frihandels- og samarbejdsaftaler som dem, der til
dels allerede er indgået med Middelhavsstaterne, ville være nye
for de østlige nabostater.
3.2. EU’s umiskendelige interesse er sikringen af de ydre
grænser. Følgelig skal de nye naboer forpligte sig til at medvirke
til at bekæmpe den illegale indvandring og med henblik herpåindgå tilbagetagelsesaftaler. Samarbejdet om retlige og indre
anliggender og om bekæmpelsen af organiseret kriminalitet og
korruption skal styrkes. Til gengæld skal grænsetrafikkenforbedres og gøres mere brugervenlig ved hjælp af aftaler om
lokale visaregler.
3.3. Det eksisterende traktatgrundlag af partnerskabs- og
samarbejdsaftaler skal ikke udvides, men udnyttes fuldt ud. På
grundlag heraf skal der for hvert naboland eller for enkelteregioner udarbejdes handlingsplaner, som kan udmønte sam-
spillet af reformer og adgangen til EU’s indre marked i konkrete
foranstaltninger. Spørgsmålet om tiltrædelsesperspektivet hol-des udtrykkeligt udenfor, dvs. at der ikke tages stilling, hverken
positivt eller negativt. I den forbindelse henvises der til EU-
traktatens artikel 49 (artikel 1, stk. 2, i udkastet til europæiskforfatning), ifølge hvilken »Unionen er åben for alle europæiskestater, der respekterer dens værdier og forpligter sig til at
fremme dem i fællesskab«.
4. Resultater af studierejsen til Moldova, Ukraine og
Belarus
4.1. Disse tanker om en EU-naboskabspolitik blev drøftet
med repræsentanter for civilsamfundets organisationer ogpolitiske organisationer i Moldova, Ukraine og Belarus. For-
(1) Dvs. deltagelse i de såkaldte fire friheder (varer, kapital, personer
og tjenesteydelser).ventningerne til forbindelserne til EU, frygten for nye grænse-
dragninger og det enkelte lands specielle forhold skal indgå i
EØSU’s vurdering (2).
4.2. Kort karakteristik af landene
4.2.1. I middelalderen var Belarus en del af det litauisk-
polske storrige, derefter del af zarriget og »socialistisk sovjetre-
publik«. Den 26. august 1991 erklærede Belarus sin uafhængig-hed som republik, men bevarede dog tætte forbindelser til
Rusland, som det i længere tid har ligget i forhandlinger med
om en unionstraktat. Belarus er medlem af Organisationen forSikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE). Dets gæstestatus iEuroparådet blev suspenderet i 1997 på grund af overtrædelse
af vedtægterne. Siden da har EU og mange enkelte medlemssta-
ter kraftigt indskrænket eller helt indstillet deres diplomatiskeforbindelser med landet.
4.2.2. Også Ukraine hørte delvis til det litauisk-polske
storrige, og en del af den Ukrainske Nationalrepublik, der
eksisterede i begyndelsen af det 20. århundrede, var medstifteraf Sovjetunionen. Efter 1945 kom enkelte områder af Galicien,dele af Østslovakiet, Nordbukovina og i 1954 Krim til. Den
24. august 1991 erklærede Ukraine sin uafhængighed. Det er
medlem af FN og deltager i Fællesskabet af Uafhængige Staters(SNG’s) aktiviteter. Det har siden 1995 været medlem af
Europarådet. Det er endnu ikke medlem af WTO.
4.2.3. »Fyrstedømmet Moldau« blev i 1812 annekteret af
zarens Rusland som »Bessarabien«. Siden 27. august 1991 harMoldova været en uafhængig republik. I 1994 gik et flertal af
befolkningen imod en tilslutning til Rumænien. Siden 1991
har den østlige region, der grænser op til Ukraine, Transnistri-en, under indflydelse af den tidligere sovjetgeneral Smirnow
krævet autonomi, hvilket har medført en de facto opdeling af
landet. Moldova er medlem af WTO og deltager i densydøsteuropæiske stabilitetspagt.
4.3. Principiel vurdering af EU-naboskabspolitikken
4.3.1. Den skarpeste kritik af EU’s naboskabspolitik kom-
mer fra ukrainsk side. Orienteringen mod EU har i dette landgivet en impuls til reformer, som forener alle samfundslagene,
selv om ikke alle ubetinget er af samme opfattelse. De fleste
ukrainske samtalepartnere krævede større anerkendelse someuropæisk land og vigtig strategisk partner i et udvidet EU. Det
tilbudte perspektiv ansås for skuffende og uklart, da enhver
henvisning til et muligt EU-medlemskab blev undgået. Alligevelhar man ret hurtigt ændret opfattelse og ser nu med positiveøjne på EU-initiativet og udnytter intensivt de muligheder, der
byder sig.
(2) Samtalerne blev ført af en lille delegation fra studiegruppen, som
i perioden 5.-12. juli 2003 besøgte Chisinau (Moldova), Kiev
(Ukraine) og Minsk (Belarus).
C 80/150 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
4.3.2. For Moldova er tilnærmelsen til EU også en overlevel-
sesstrategi, helst via en fuldstændig deltagelse i associeringspro-
cessen for Sydøsteuropa. Partnerskabs- og samarbejdsaftalen
var endnu ikke blevet tilstrækkeligt udnyttet, indrømmedeman selvkritisk. Moldova ønskede en ægte valgmulighed ellerbedre balance i afhængigheden mellem de mægtige nabostater.
4.3.3. I Belarus har man endnu ikke truffet en afgørelse i
valget mellem en orientering mod EU eller mod Den Russiske
Føderation. Udsigten til en union med Rusland udnyttespopulistisk af præsidenten, og det har konsekvenser på mangeområder i hverdagen. EU var med sin distancerende politik
havnet i en blindgyde, og der var opstået et stort underskud,
hvad angår informationen af befolkningen om demokrati ogEU’s værdier. Det ville være en fejl at ligestille præsident
Lukaschenko med Belarus, mente en ekspert. I mellemtiden er
der også i stigende grad opstået konflikter i forholdet til DenRussiske Føderation.
4.4. Forventninger om økonomiske konsekvenser
4.4.1. Den ukrainske økonomi har en høj vækst (9,1 % i
2001) og en drastisk faldende inflation (fra 28,2 i 2000 til1,2 % i 2001). Dertil kommer, at landet råder over et godt
potentiale, såvel råstoffer og frugtbar jord som en veluddannet
befolkning. Mange samtalepartnere i Ukraine frygter nu, atEU’s kommende østudvidelse vil bringe landet flere ulemperend fordele. Handelsforbindelserne med de nuværende tiltræ-
delseslande vil i det mindste for en tid blive betragteligt
generet. Nye toldmæssige og ikke-toldmæssige hindringer samtSchengen-aftalen med streng grænsekontrol og visumbestem-
melser har drastisk begrænset den hidtil i vidt omfang frie
personbefordring og varetransport til og fra nabostaterne.
4.4.2. Efter den statslige uafhængighed er Moldova også
økonomisk afhængigt af den Russiske Føderation: 98 % af
naturgasforbruget importeres fra Rusland, og i mangel af
penge betales de ved salg af andele i de (statslige) foretagender.Desuden findes der næsten ingen udenlandske investorer.
Moldova er med sin ringe vækst og høje inflation blevet til
Europas fattiggård: Over halvdelen af befolkningen lever underfattigdomsgrænsen på 2 US-dollar pr. dag. Det skønnes, at
70 % af den økonomiske værdiskabelse foregår sort. De
fleste moldoviske samtalepartnere frygter yderligere negativevirkningen af EU’s udvidelse; især vil Rumæniens tiltrædelseblive en belastning for de vigtige økonomiske forbindelser
mellem de to lande.
4.4.3. Den økonomiske situation i Belarus forværres alar-
merende: Før 1991 gjaldt landet for at være »Sovjetunionensmontagehal«, især for rustningsindustrien og finmekanik, ogdet havde en relativ høj levestandard. Det herskende regimes
økonomiske politik, der afviser enhver form for »vestlig
modernisering«, har ført til et kritisk investeringsbehov. Ifølge
en ekspert i Minsk 80 % er af industrianlæggene faktiskafskrevet. Det eksisterende potentiale og den geostrategisk setgunstige situation (transitland for russiske energileverancer til
vesten og for vareeksport mod øst) kan derfor ikke udnyttes.
De kommercielle og økonomiske forbindelser til EU-medlems-staterne ligger på så lavt et niveau, at flytningen af EU’s ydre
grænser især vil ramme grænseregionerne økonomisk og i
mindre omfang ændre den globale situation.
4.5. Sikring af grænserne og illegal migration
4.5.1. »Hvilken interesse skulle vi have i at sikre EU’s ydre
grænser?« Dette spørgsmål symboliserer holdningen til det,
som EU klart anser for et nøglepunkt i sin politik. Grænsepro-blematikken må angribes med større forståelse og udsyn.
4.5.2. Det centrale problem er en massivt stigende emigra-
tion, især af velkvalificerede yngre mennesker. Ifølge samstem-mende vurderinger skal for tiden over fem millioner ukrainere
leve og arbejde »illegalt, ofte maskeret som tilbagevendende
turister« i udlandet, især i Den Russiske Føderation og i EU, ogpåfaldende mange i Italien og Portugal. Disse »udlandsukraine-
re« overfører godt en milliard euro om året til deres familier i
hjemlandet. Noget lignende gælder for Belarus og Moldova.Problemet med disse »illegales« status og fremtid må snarest
løses i fællesskab. Disse problemer lader sig ikke løse ved hjælp
af tilbagetagelsesaftaler.
4.5.3. Uoverskueligt og helt uacceptabelt er omfanget af
grænseoverskridende menneskehandel og tvangsprostitution,
herunder børnemisbrug. Grænseoverskridende undersøgelses-
arbejder og beskyttelse af ofrene må stå allerøverst på EU’sprioritetsliste.
4.5.4. Sikring af grænserne i overensstemmelse med Schen-
gen-aftalen burde have den mindst mulige skadelige virkning
på den lokale grænsetrafik samt på de økonomiske forbindelserog den frie bevægelighed generelt. Man føler sig også ladt alenefor så vidt angår migranter fra tredjelande, som afvises
ved EU’s nye ydre grænse på grund af skrappere kontrol;
beskyttelsen af disse afviste migranter udgør et humanitærtproblem.
30.3.2004 DA C 80/151 Den Europæiske Unions Tidende
4.6. Civilsamfundets organisationer (1)og deres forventninger med
hensyn til forbindelserne til EU
4.6.1. I alle tre lande findes der et omfattende net af
civilsamfundsorganisationer. Det største antal findes i Ukraine,hvor der skønnes at være over 20 000, der er aktive på lokalt,
regionalt og nationalt niveau på de forskelligste områder. Selv
i Belarus anslår man, at der er 3 000, hvoraf 2 000 erlovmæssigt registreret. Tallet i sig selv siger ganske vist kunlidt om organisationernes betydning og uafhængighed og
rettigheder. Kun få er i stand til at finansiere deres aktiviteter
ved hjælp af medlemsbidrag. Dog findes der i hvert af landeneen række seriøse aktører (
2).
4.6.2. Arbejdsmarkedets organisationer har samme karak-
teristiske træk, som de tilsvarende organisationer havde ogstadig har i de nuværende tiltrædelseslande. For Belarus gælder
dog, at mange af de reformerede tidligere statsfagforeninger i
mellemtiden er underlagt præsidialforvaltning og ikke længereer uafhængige. Private virksomheders forbund er stadig små
og har ingen branchemæssige arbejdsstrukturer. Industri- og
handelskamrene er meget aktive og nu uundværlige som denforlængede arm for de økonomiske forbindelser til udlandet.
Samarbejdet mellem organisationerne fungerer nogenlunde.
4.6.3. At organisere en praktisk erfaringsudveksling med
EU’s civilsamfundsorganisationer og institutioner var klart afstor betydning for alle samtaleparter. Informationsbehovet
var stort og bredt: lige fra forbundsstrukturer, økonomiske
kontakter, baggrundsinformation til virksomheder, dialog- ogforhandlingsstrukturer og til emner som ungdomspolitik,
forbrugerpolitik, e-learning, osv.
4.6.4. EØSU var i stor udstrækning ukendt, og dets arbejde
og muligheden for at etablere kontakt vakte så meget desto
større interesse. Etableringen af regelmæssige forbindelser med
EØSU blev udtrykkeligt hilst velkommen, først og fremmestfordi den institutionelle ramme og alle civilsamfundsaktørers
samarbejde på europæisk plan i et gremium lover enklere
tilgang.
4.7. EU’s støttepolitik
4.7.1. Vurderingen af erfaringerne med EU’s støttepolitik,
især TACIS, var blandet, og til dels meget kritisk for så vidt
angår de bureaukratiske formaliteter især inden projekternesstart. Man ønskede bl.a. mere støtte til udbygningen af
(1) Som forberedelse til kollokviet (jf. 6.2.4) bør der bestilles en
nøjagtig beskrivelse af civilsamfundets organisationer.
(2) Samtidig med studierejsen var der entydigt indført repressive
foranstaltninger imod ngo’ernes centrale organisation, som funge-
rer som ressourcecenter for andre ngo’er fra landdistrikterne.infrastruktur og styrkelse af selve organisationerne (»institution
building«), ikke kun deres forbindelser til regeringen, samt
mere grænseoverskridende samarbejde især med lokale og
regionale institutioner. Kritiseret blev endvidere »den manglen-de bæredygtighed« blandt andet pga. støttens korte løbetid,eller — især Ukraine — manglen på en mere individuel støtte
i lighed med PHARE-programmet.
4.7.2. Derudover er civilsamfundets repræsentanter stærkt
interesserede i en yderligere udbygning af kontakter (i lighed
med den støtte, der gives tiltrædelseslandene via TAIEX), i en
regelmæssig erfaringsudveksling (som støttet via TWINNING)og i »inddragelse i de europæiske dialogstrukturer«. Nærmereenkeltheder følger i punkt 6 »Henstillinger«.
5. EØSU’s særlige bemærkninger
5.1. Adgang til det indre marked og reformer
Kommissionens tilbud om et snævrere økonomisk samarbejde
samt bestræbelserne på at skabe et ensartet grundlag for alle
nabostater er positivt ligesom den strategi, der går ud på hurtigtat opnå konkrete resultater ved hjælp af årlige handlingsplaner.
Men dette har dog kun lidt at gøre med en formidling af
europæiske værdier og en ægte tilnærmelse til EU’s samfunds-model. De igangværende tiltrædelsesforhandlinger skulle sna-
rere have ført til den konklusion, at den sociale og demokrati-
ske dimension er en del af integrationspolitikken. Meget talerfor en fremsynet omgang med konditionalitetsprincippet. Påden ene side har udsigterne til markedsadgang begrænset
indflydelse på de indre reformer; men på den anden side
kan det absolut være hensigtsmæssigt ikke helt at indstilleaktiviteterne, såfremt betingelserne ikke overholdes, men at
støtte de reformvenlige kræfter.
5.2. Muligheden af et europæisk økonomisk samarbejdsområde
5.2.1. Et europæisk økonomisk samarbejdsområde i lighed
med det nuværende EØS, som i meddelelsen foreslås som en
mulighed, udgør ikke nogen egnet model for EU’s naboskabs-politik. EØS’s karakteristiske kendetegn er den fuldstændige
overtagelse af indremarkedsreglerne og kapaciteten til at
overvåge dem, men samtidig kun en meget begrænset indfly-delse på EU’s politiske beslutninger. EØS’s nuværende
medlemslande har konkurrencedygtige økonomier og stabile
politiske og sociale systemer, og de har frivilligt besluttet ikkeat tiltræde EU. For de østlige nabostater er EØS en illusion:
hvis de opfyldte forudsætningerne, kunne de ligeså godt blive
medlem af EU. Opfylder de ikke forudsætningerne, er adgangentil det indre marked ensidig eller farlig for deres økonomi ogrisikoen for social dumping og konkurrencefordrejning stor.
C 80/152 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
5.2.2. For alle tre lande gælder, at deres produktionsstruktur
og deres handelsforudsætninger ikke tillader en ensidig oriente-
ring mod EU-markedet. For bestemte produkter, f.eks. land-
brugs- eller energiprodukter, er Rusland uundværlig. De eraltså objektivt tvunget til at følge to spor og til at finde deresegen balance mellem handelspartnerne. Det er for tiden uklart,
om dannelsen af et fælles økonomisk område bestående af
Den Russiske Føderation, Ukraine, Belarus og Kasakhstan ioverensstemmelse med Jalta-aftalen af 19. september 2003
kunne være principielt i modstrid med tilnærmelsen til EU.
5.3. Medlemskab: ja eller nej
Det har vist sig at være en illusion, at spørgsmålet om EU-
medlemskab kunne undgås. Alle forsøg på at finde en defini-
tion på »naboskab«, som ikke nævner EU-medlemskab, har
snarere virket som en provokation end bidraget til afklaring.Det ville være bedre, om dette spørgsmål blev behandlet åbent.
Selv om EU først må komme sig over den aktuelle udvidelse,
må det dog være muligt principielt at holde døren åben (jf.3.3). Dermed indrømmes der disse lande en stærkere rolle i
den europæiske integration, og det er en vigtig impuls for
reformer. Udviklingen i de kommende år bliver afgørende fordette principielle spørgsmål.
5.4. Den østlige dimension
Som følge af debatten om EU’s naboskabspolitik har Polen
gjort sig bemærket med nye forslag til EU’s udenrigspolitik.Dets udkast til en »østlig dimension« vedrører landene Belarus,
Ukraine og Den Russiske Føderation og kræver principielt en
mere intensiv behandling af de eksisterende problemer iforbindelse med den nye grænsedragning og stærkere forbin-
delse med og tilnærmelse til disse stater. I denne forstand
udgør begrebet »østlig dimension« en opfordring til EU’sudenrigspolitik om at prioritere emnet højt. Trods sammenlig-
nelige udgangssituationer er der dog meget, der taler for at
udforme forbindelserne til disse lande individuelt.
6. Henstillinger vedrørende de enkelte lande
6.1. Særlige henstillinger vedrørende Ukraine
6.1.1. Ukraine er måske det land, der rammes hårdest af
EU’s østudvidelse og samtidig det mest udviklede blandt de
østeuropæiske naboer. Det vil først fuldt ud kunne spille sinrolle som lokomotiv i EU’s østlige naboregion, hvis der kan
gøres yderligere fremskridt for så vidt angår et uafhængigt
retsvæsen og et parlamentarisk demokrati. Gennemgribendeøkonomiske reformer og tilnærmelsen til EU’s standarder ognormer er afgørende i denne proces. De resterende problemer,
der ifølge Kommissionen er af overvejende teknisk art, og som
står i vejen for, at Ukraine anerkendes som en markedsøkono-mi og optages i WTO, bør løses så hurtigt som muligt.6.1.2. EØSU glæder sig over, at både Ukraine og EU har
planer om hurtigt at udarbejde handlingsplanen for 2004, og
anbefaler åbenhed og samarbejde med civilsamfundsorganisa-
tionerne i Ukraine. EØSU følger Europa-Parlamentets henstil-linger om at opprioritere forbindelserne til Ukraine. Hertilbør høre forberedelse af snævrere handelsforbindelser og
undersøgelse af en visafri grænsetrafik mellem det udvidede
EU og Ukraine.
6.1.3. EU bør overtage de elementer i PHARE-programmet,
der kan overføres på Ukraine for således at bidrage til, at
omstillingsprocessen fremskyndes.
Der bør ofres særlig opmærksomhed på »Euroregionen Karpa-
terne« (den vestlige del af Ukraine) og på en forbedret støtte til
det grænseoverskridende interregionale samarbejde via demuligheder, der ligger i fællesskabsinitiativet INTERREG.
6.2. Særlige henstillinger vedrørende Moldova
6.2.1. En løsning på Transniestrien-konflikten, som inde-
bærer en de facto deling af landet, er i sidste ende en
forudsætning for mange yderligere politiske og økonomiskeudviklingsprojekter. EU bør øge sit engagement for en hurtig
løsning af konflikten og fremme genforeningen.
6.2.2. I princippet har Moldova et presserende behov for
de samme politiske og økonomiske reformer som Ukraine. På
grund af fattigdom kvæler korruption ofte ethvert initiativ idet private erhvervsliv. På trods af højeste støttekvote pr.
indbygger sker der tilsyneladende for få ændringer både
strukturelt og i de politiske rammebetingelser.
6.2.3. Der skal være større opmærksomhed omkring støtte
til civilsamfundets organisationer. De kan yde et væsentligtbidrag til løsningen af ovennævnte problemer — især bekæm-
pelse af korruption.
6.3. Særlige henstillinger vedrørende Belarus
6.3.1. Kommissionens handlingsplan i den fremtidige na-
boskabspolitik over for Belarus skal klart prioritere den frie
adgang til alle informationer og støtte til de uafhængige
medier.
6.3.2. Kommissionen bør snarest muligt ændre Kiev-»dele-
gationens« Minsk-»filial«, der som »Kontor for forvaltning afteknisk bistand« under de herskende forhold yder et udmærket
arbejde, til en selvstændig delegation. Mere presse- og mediear-
bejde er vigtigt netop her forud for de kommende parlaments-og præsidentvalg.
30.3.2004 DA C 80/153 Den Europæiske Unions Tidende
6.3.3. Fremme af demokratiske strukturer og af civilsam-
fundets organisationer kræver sagkundskab og kontakter i
landet. Især for Belarus’ vedkommende gælder det, at Tacis-
projekter med denne målsætning ikke kan indledes udenforudgående møder mellem de involverede parter. EU’s ind-skrænkede forbindelser til Belarus har skabt et stort tomrum
med hensyn til kommunikationsstrukturer og gensidig forstå-
else.
6.3.4. EØSU udtrykker tilfredshed med, at der reageres
skarpere på overtrædelser af menneskerettighederne, både fra
EU’s side inden for rammerne af de generelle toldpræferencerog fra ILO’s side ved at der indledes en undersøgelse »mission
of inquiry«.
7. Generelle henstillinger
7.1. Henstillinger til Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet
7.1.1. EØSU glæder sig over, at Kommissionen i juli 2003
bekræftede, at den agter at »opprioritere de politiske og
økonomiske forbindelser med naboerne i øst og syd« og at
styrke samarbejdstilbuddene, ikke blot på det økonomiskeområde, men også for så vidt angår de indre anliggender og
tilpasningen af lovgivningen. Hvad angår lettere adgang til
EU’s indre marked anbefaler EØSU en proaktiv strategi,som understøttes af en tilpasning til tekniske standarder, en
integration af transport-, energi- og telekommunikationsnette-
ne sammen med støtte for så vidt angår disse landes tilpasningtil de retlig-administrative forudsætninger for erhvervsvirk-somhed som f.eks. »intellectual property rights, rules of origin«
eller opbygningen af kompetencer i den offentlige forvaltning.
7.1.2. Forslagene til en organisatorisk realisering af disse
mål er mindre overbevisende. Samarbejdet på tværs af general-
direktorater er ganske vist hensigtsmæssigt, men kun hvis denpolitiske kompetence og handleevne er stærk nok og klart
defineret. Under etiketten »Wider Europe« samles såvel afrikan-
ske som europæiske stater. EØSU henstiller, at regionerne »deøstlige nabostater« og »de sydlige Middelhavslande« adskilles,
således at der kan tages hensyn til disse landes særegenhed,
især de allerede fastlagte mål i euro-middelhavsstrategien.
7.1.3. Som prioriterede opgaver anbefaler EØSU konkrete
projekter på følgende arbejdsområder:
— Opbygning af uafhængige civilsamfundsorganisationer
og af den civile dialog; styrkelse af arbejdsmarkedetsparter og den sociale dialog, især på virksomhedsniveau.— Støtte til udviklingen af sunde vilkår for reformen af
virksomheds- og markedsøkonomien samt præference-
handel og instrumenter til investeringsfremme og
-beskyttelse.
— Menneskevenlige retsforskrifter til lettelse af den frie
bevægelighed for personer ved EU’s nye grænser for athindre forbindelserne mellem »de nye naboer« og de nyemedlemsstater så lidt som muligt. Det er af fundamental
betydning at undgå, at der opstår nye mure (
1).
— Styrket grænseoverskridende samarbejde i bekæmpelsen
af menneskehandel og international kriminalitet.
— Bekæmpelse af korruption, også som en væsentlig hin-
dring for udenlandske direkte investeringer. Støtte fra
uafhængige civilsamfundsorganisationer er i denne for-bindelse absolut nødvendig.
— Overgangsløsninger for illegale migranter fra disse lande,
der opholder sig i EU (
2).
— Fælles strategier til bekæmpelse af infektionssygdomme
(HIV, tuberkulose).
— Miljøpolitiske samarbejdsprojekter.— Projekter til fremme af kulturel, videnskabelig og uddan-
nelsespolitisk udveksling og åbning af enkelte af EU’s
agenturer for interesserede nabolande (
3).
— En bedre EU-informationspolitik ved hjælp af Euroinfo-
centre og støtte til de frie medier, eventuelt gennem
udvekslingsprogrammer for journalister.
— Desuden bør rapporteringen om landene i EU intensi-
veres.
— Indførelse af grænseoverskridende samarbejdsprogram-
mer mellem tiltrædelsesstaterne og »de nye nabostater«,
især på området uddannelse og faglig uddannelse samt
økonomisk og civilsamfundsmæssigt samarbejde.
(1) F.eks. med permanent visum uden eller med et symbolsk gebyr.
Erfaringerne med den finsk-russiske grænseordning viser, at ensådan ordning udmærket kan forenes med Schengen-aftalen. Igrænsetrafikken mellem Polen og Ukraine, Ungarn og Ukrainesamt Kaliningrad er der for nylig indgået aftaler om gratis visa. Imellemtiden foreligger der også et forslag fra Kommissionen omden lokale grænsetrafik, som går i den rigtige retning.
(
2) Mellem Ukraine og Portugal blev der for nylig undertegnet en
aftale om midlertidigt ophold for ukrainske arbejdstagere. Portugalog Grækenland har i mellemtiden hver især indgået bilateraleaftaler med Ukraine om indvandringskvoter.
(
3) Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut i Torino har dækket
de tre lande siden oprettelsen i midten af 1990’erne.
C 80/154 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
7.1.4. Kommissionen stiller fra 2007 et nyt finansieringsin-
strument for naboskabspolitikken i udsigt. Den aktuelle praksis
i Tacis-programmet, der er alt for bureaukratisk og fjern fra de
pågældende landes egentlige behov, må ændres. EØSU foreslårfor det første at støtte bestemte projekter (infrastrukturer,miljø, uddannelse) og for det andet at styrke opbygningen af
uafhængige civilsamfundsorganisationer og deres samarbejde
med partnerne i EU. Samarbejdsprojekterne skal især værekoncentreret om emner som udvikling af virksomheds- og
innovationsånd, gennemsigtighed i det økonomiske liv og
bekæmpelse af korruption, fremme af den sociale dialog,bekæmpelse af alle former for diskrimination, ligestilling
af mænd og kvinder, styrkelse af de lokale myndigheder,
miljøbeskyttelse og udnyttelse af den kulturelle arv og diver-sitet.
7.1.5. EØSU anbefaler at sammenknytte de nationale hand-
lingsplaner og projekterne under naboskabspolitikken ogat medtage de enkelte projekter i den årlige revision af
handlingsplanerne. En finansiel støtte kunne da gøres betinget
af, at der findes et »mellemfristet reformprogram«. Årligesituationsrapporter ville sikre mere åbenhed og resultatkontrol.
De skulle også gøres til genstand for høringer i disse lande,
ikke kun i de respektive gremier og fælles EU-udvalg. Detteforudsætter dog, at der opbygges et fortrolighedsforhold, og atmålene for naboskabsforbindelserne ikke ensidigt fastsættes af
EU.
7.2. Henstillinger angående yderligere arbejde med emnet i EØSU
7.2.1. Den »strukturerede dialog«, som EØSU i årevis har
praktiseret med partnerorganisationerne i »tiltrædelseslande-
ne«, enkelte regioner (AVS, MERCOSUR) eller bilateralt (Kina,Indien), har positive virkninger. Dette instrument bør også
anvendes over for de tre østlige nabolande i form af forbindel-
sesudvalg. Man kunne da handle direkte og på længere sigtforberede oprettelsen af »blandede rådgivende udvalg«, som i
princippet kunne realiseres inden for rammerne af de eksiste-
rende partnerskabs- og samarbejdsaftaler.
7.2.2. For at afhjælpe det klare informationsunderskud bør
specielt denne brugerkreds have lettere adgang til de EØSU-dokumenter og -publikationer, der ligger på internettet. Miljø-
og forbrugerbeskyttelsesorganisationerne fortjener særlig op-
mærksom; de har hidtil kun haft få muligheder for at udfoldesig frit.
7.2.3. Sideløbende med emner som opbygningen af stærke
organisationer og en effektiv social og civil dialog bør EØSU
især beskæftige sig med problemet illegal indvandring, som
EØSU allerede har fremsat vigtige forslag om i juni 2001 (
1).
(1) EFT C 260 af 17.9.2001, s. 104.7.2.4. Etableringen af snævre kontakter mellem EØSU ogcivilsamfundsorganisationerne i de østlige nabostater er en
langfristet opgave; de nye medlemsstater vil med deres kend-
skab og kontakter, som bringer ind i en strategi for hele EU, ivæsentlig grad berige sådanne kontakter. Som optakt anbefalesdet — i lighed med konferencen med tiltrædelseslandene — at
afholde et kollokvium i EØSU med deltagelse af repræsentanter
for Den Russiske Føderation med det formål at få yderligereimpulser til den fremtidige udformning af forbindelserne til
EU. Kollokviet skulle om muligt afholdes i efteråret 2004 i
Bruxelles.
7.2.5. EØSU og Europa-Parlamentet bør intensivere deres
samarbejde, hvor det overhovedet er muligt og udveksle
erfaringer mellem de pågældende forbindelsesudvalg.
7.2.6. Kommissionens og Rådets næste skridt vil især
vedrøre de konkrete handlingsplaner. EØSU kan her yde etbetydeligt bidrag og bør engagere sig.
7.2.7. EØSU bør i sin egenskab af institution for det
organiserede civilsamfund i EU opfordre organisationerne imedlemsstaterne til at udvikle kontakterne med civilsamfundeti de her omtalte lande med henblik på at styrke den demokrati-
ske og sociale udvikling.
7.3. Yderligere impulser
7.3.1. Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Euro-
pa, Europarådet og De Forenede Nationer yder et vigtigt
arbejde i de pågældende lande. EU bør orientere sine aktiviteteri samme retning.
7.3.2. Det udvidede EU’s nabolande vil nærme sig EU-
gennemsnittet så meget desto hurtigere, som de kan profitereaf private direkte investeringer og af langfristede kreditter.
Derfor bør disse lande have direkte adgang til Den Europæiske
Investeringsbanks fonde, og de muligheder, der ligger i DenEuropæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBGU), bør
styrkes.
7.3.3. EU bør danne en tungere modvægt til Den Internatio-
nale Valutafonds (IMF) og Verdensbankens politik, idet det
viser vejen til socialt afbalancerede reformer, især i forbindelse
med støtten til reformerne af socialsikringsordningerne. Tilgengæld bør Verdensbanken og IMF i samme grad forpligte
sig til at styrke arbejdsmarkedets og det civile samfunds
organisationer. Det bør ske i tæt samarbejde med EØSU, andreEU-institutioner og Den Internationale Arbejdsorganisation(ILO).
30.3.2004 DA C 80/155 Den Europæiske Unions Tidende
8. Den Russiske Føderations rolle
8.1. Staterne Belarus’, Ukraines og Moldovas fremtid påvir-
kes afgørende af deres forhold til Den Russiske Føderation.
Derfor — men også ud fra principielle overvejelser, som tager
hensyn til Den Russiske Føderations betydning — bør EUvære interesseret i et tættere samarbejde med Den Russiske
Føderation og udbygge forbindelserne yderligere. EØSU bør
også tage hensyn hertil i sit arbejde og styrke kontakterne tilorganisationerne i Den Russiske Føderation.
Bruxelles, den 11. december 2003.
Roger BRIESCH
Formand for
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg8.2. På grundlag af den reviderede partnerskabs- og samar-
bejdsaftale og af EU’s og dets medlemsstaters »fælles strategi«
over for Den Russiske Føderation bør EØSU præcisere sine
tanker i en særlig udtalelse. Ud over at fremme samarbejdet på
civilsamfundsplan og skabe dybere forståelse for hinanden bør
det også dreje sig om at støtte de reformprocesser i Rusland,der vil opstå f.eks. i forbindelse med integrationen i WTO. Det
kollokvium i efteråret 2004, som der stilles forslag om i
punkt 7.2.4, skal naturligvis have russisk deltagelse og kan
tjene som optakt. En rundbordskonference, som f.eks. den, der
er afviklet med Indien, kunne være et muligt udgangspunkt foryderligere skridt og for etablering af permanente forbindelser
mellem EU og Den Russiske Føderation.