KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 11.05.1999 
KOM(1999) 134 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
MOD ET INDRE MARKED FOR SUPPLERENDE 
PENSIONER 
Resultater afhøringerne i forbindelse med grønbogen 
om supplerende pensioner i det indre marked 
Indhold 
SAMMENDRAG 
Tilsynsregler for pensionsfonde 
Fjernelse af hindringer for arbejdskraftens mobilitet i EU 
Koordinering af medlemsstaternes beskatningsordninger 
1. INDLEDNING 
1.1 Behovet for et indre marked for supplerende pensioner 
1.2 Høringerne i forbindelse med grønbogen om supplerende pensioner i det 
indre marked 
2. TILSYNSREGLER FOR PENSIONSFONDE, DER ER FORENELIGE MED DET INDRE 
MARKED OG EUROEN 
2.1 Pensionsfonde i euroområdet 
2.1.1 Øget sikkerhed i forbindelse med investeringsporteføljer 
2.1.2 Øget effektivitet af investeringsporteføljer 
2.1.3 En kvalitativ tilsynsstrategi 
2.2 Tilsynsregler for pensionsfonde 
2.2.1 Relevansen af et direktiv? 
'2.2.2 Anvendelsesområde og indhold 
2.2.3 Forsikring mod ordningens afbrydelse 
2.2.4 Metoder til sikring af ligebehandling af aktører 
2.2.5 En ny kontekst 
3. FREMME AF ARBEJDSTAGERNES FRIE BEVÆGELIGHED 
3.1 Generelle betragtninger 
3.2 Resultater afhøringerne i forbindelse med grønbogen 
3.3 Mulige foranstaltninger 
4. MOD EN BEDRE KOORDINERING AF DE NATIONALE BESKATNINGSORDNINGER 
4.1 Resultater afhøringerne i forbindelse med grønbogen 
4.2 Mulige foranstaltninger 
SAMMENDRAG 
Alle EU-medlemsstater er enige om målsætningen om at opretholde et højt socialt 
beskyttelsesniveau. 
Styringen af udgifterne til denne beskyttelse udgør en konstant udfordring: beskyttelsen 
skal fortsat understøtte den sociale samhørighed og samtidig yde et positivt bidrag til den 
økonomiske vækst. 
Pensionsydelser udgør en vigtig del af medlemsstaternes sociale sikringsordninger. 
Udgifterne som led i de statslige pensionsordninger tegner sig næsten for halvdelen af de 
samlede sociale udgifter og svarer til mellem 9% og 15% af bruttonationalproduktet 
(BNP) i medlemsstaterne1. Denne andel vil formentlig stige stærkt som følge af EU-
befolkningens aldring: i 1995 var 23% af befolkningen 65 år eller derover; dette tal vil 
stige til 40% i 20252. 
Det påhviler navnlig medlemsstaterne, som har ansvaret for strukturen af deres 
pensionssystemer, at finde en løsning på disse udviklingstendenser. Disse systemer er 
generelt baseret på tre søjler: 
- den første søjle består af sociale sikringsordninger, 
- den anden af erhvervspensionsordninger, 
- den tredje af personlige pensionsordninger. 
Ordningerne under søjle 2 og 3 er supplerende ordninger, da de har til formål at supplere 
de offentlige ordninger. 
Denne meddelelse vedrører sådanne supplerende ordninger, navnlig 
erhvervspensionsordninger under søjle 2, hvor der endnu ikke findes en passende retlig 
ramme på fællesskabsplan. Under behørig hensyntagen til anvendelsen af 
subsidiaritetsprincippet på dette område er det Kommissionens rolle at foreslå reformer, 
hvorved sådanne ordninger kunne drage fordel af rettighederne i forbindelse med det 
indre marked og af de nye perspektiver, som euroen giver, og dermed blive mere sikre og 
effektive samt deltage i udviklingen af EU's kapitalmarked. 
Dette var et af de aspekter, der fremgik af Kommissionens meddelelse af 28. oktober 
1998, "Finansielle tjenesteydelser: En handlingsramme"3. Handlingsrammen, som blev 
udarbejdet i et nært samarbejde med erhvervslivet og medlemsstaterne, indeholder 
forslag, der tager sigte på at fuldende integrationen af de finansielle markeder i EU. Mere 
åbne finansielle detailmarkeder vil give de fremtidige pensionister flere valgmuligheder 
og mere fleksibilitet. Et mere effektivt kapitalmarked vil bistå pensionsfondene ved at 
øge afkastet af deres investeringer og således nedsætte de indirekte 
arbejdskraftomkostninger og skabe arbejdspladser. Dette kunne resultere i en styrkelse af 
det økonomiske grundlag for vor sociale velfærd. 
' European Economy, The Welfare State in Europe, Challenges and reforms (No 4, 1997). 
2 European Economy, Ageing and Pension Expenditure prospects in the Western World (No 3, 1996). 
3 Finansielle tjenesteydelser: En handlingsramme (KOM (1998) 625). 
2 
Med henblik herpå bør de supplerende ordninger selv tilpasses for at tage hensyn til det 
indre marked og euroen. Investeringsreglerne bør ikke i unødig grad begrænse 
pensionsfondenes investeringsstrategi. Til forvaltningen af deres aktiver bør 
pensionsfondene kunne gøre brug af tjenesteydelser fra godkendte formueforvaltere, 
uanset hvor disse er etableret i EU. Udbydere af supplerende pensionsprodukter bør 
kunne drive virksomhed i alle medlemsstater. 
Samtidig skal det fortsat være grundstenen i reguleringen af og kontrollen med 
pensionsinstitutioner, at de pensionsberettigede beskyttes. Der skal træffes alle tænkelige 
foranstaltninger til at garantere, at de fremtidige pensionister får udbetalt de aftalte 
ydelser. Disse foranstaltninger må dog ikke overstige det, der objektivt set er nødvendigt 
til sikring af, at medlemmerne af ordningerne beskyttes. 
Dette var også holdningen hos hovedparten af de medlemsstater og repræsentative 
organer, som deltog i høringerne i forbindelse med grønbogen om supplerende pensioner 
i det indre marked4 som Kommissionen forelagde i juni 1997. Selv om der stadig er 
meningsforskelle på visse punkter, f.eks. med hensyn til investeringsregler, er der opnået 
bred enighed om, at der er behov for at tage de første skridt til at indføre en 
fællesskabsramme, som kunne være centreret omkring tre hovedprincipper: fastlæggelse 
af tilsynsregler for pensionsfonde, fjernelse af hindringerne for arbejdskraftens mobilitet 
og koordinering af medlemsstaternes beskatningsordninger. 
Tilsynsregler for pensionsfonde 
Selv om værdien af aktiverne i de pensionsfonde5, der er etableret i medlemsstaterne, på 
nuværende tidspunkt svarer til ca. 23% af EU's årlige BNP6, findes der stadig ingen 
specifikke fællesskabsbestemmelser, som garanterer anvendelsen af princippet om frie 
kapitalbevægelser og princippet om fri udveksling af tjenesteydelser. 
Dette er så meget desto mere beklageligt, da investorer via euroen har fået et bredere 
kapitalmarked, som er mere likvidt og uden kursrisiko. I nogle medlemsstater er 
bestemmelserne tilstrækkeligt fleksible til, at pensionsfondene kunne udvikle og tilpasse 
deres investeringspolitik til de nye betingelser, og pensionssikringen samtidig kunne 
bevares. Disse fonde vil derfor bedre kunne sprede deres investeringsportefølje og - til 
gavn for både arbejdsgivere og medlemmer - opnå en bedre balance mellem risiko og 
investeringsafkast. Hvis finansieringen af alderdomspensionerne skal lettes, er det klart 
særdeles ønskeligt at udvide denne mulighed til at omfatte alle pensionsfonde, der er 
etableret i Den Europæiske Union. 
Erfaringen har vist, at alt for restriktive investeringsregler i vidt omfang har skadet 
pensionsfondenes afkast, uden at sikkerheden er blevet øget. Dette er enten resulteret i 
nedsat afkast eller i højere bidrag til skade for arbejdskraftomkostningerne. Ved navnlig 
at have været rettet mod aktieinvesteringer har disse restriktioner desuden også begrænset 
muligheden for at finansiere den del af økonomien, der udgøres af den private sektor. Det 
KOM(97) 283. Svarene på grønbogen er blevet sammenfattet i et arbejdsdokument (CAB/62/98), som 
er tilgængeligt på GD XV's internetsted (http://europa.eu.int/comm/dgl5). 
Ved pensionsfond forstås i denne forbindelse supplerende erhvervspension. 
Kilde: European Federation for Retirement Provision (EFRP). Dette tal er 20%, hvis aktiverne i 
forbindelse med ordninger på grundlag af regnskabsmæssige reserver og 
gruppelivsforsikringsordninger fratrækkes. 
3 
har desuden hindret, at kapitalmarkederne i EU er blevet åbnet og integreret. Et mere 
effektivt kapitalmarked med likvide og veludviklede egenkapital- og gældsinstrumenter 
til den private sektor kunne bidrage til at styrke den økonomiske vækst og jobskabelsen i 
EU og således indirekte lette finansieringen af den sociale velfærd i de kommende årtier. 
Det synes hensigtsmæssigt at vedtage et direktiv med henblik på at nå. dette mål. Langt 
hovedparten af de parter, der deltog i høringerne i forbindelse med grønbogen og 
udarbejdelsen af handlingsrammen for finansielle tjenesteydelser, var af den opfattelse, at 
direktivet bør tage sigte på at nå disse fire mål: 
(i) at sikre den bedst mulige beskyttelse af de pensionsberettigede. Dette betyder, at 
investerings- og forvaltningsfriheden skal indgå i en samlet tilsynsramme. 
(ii) at lade pensionsfondene drage fuld fordel af det indre marked og euroen. 
Pensionsfondenes investeringsstrategi bør kun begrænses af tilsynsmæssige 
grunde. De bør endvidere kunne gøre brug af de tjenesteydelser, som udbydes af 
formueforvaltere, der er behørigt godkendt i EU; 
(iii) at garantere ligebehandling mellem udbydere af erhvervspensioner. 
Pensionsfonde har deres egne karakteristika, hvilket taler for, at der udarbejdes en 
specifik retlig ramme. Men samtidig skal det undgås, at der opstår 
konkurrencefordrejninger i forhold til andre tjenesteydere, f.eks. 
livsforsikringsselskaber7. Dette kræver, at der fastlægges en egentlig 
tilsynsramme, som det er sket i forbindelse med livsforsikringsselskaber. Dette 
kunne også indebære, at der blev fastlagt lignende regler for veldefinerede 
produkter. 
(iv) at muliggøre gensidig anerkendelse af tilsynsordninger. På nuværende tidspunkt 
kan en pensionsfond ikke have medlemmer i flere EU-medlemsstater. I 
betragtning af de supplerende pensionsordningers særlige karakteristika og deres 
forbindelse til offentlige ordninger kan der kun forventes begrænsede former for 
medlemskab (f.eks. inden for en enkelt virksomhed). Medlemskab på tværs af 
grænserne kan endvidere kun være et langsigtet mål, da talrige betingelser skal 
være opfyldt: navnlig kræver det en bedre koordinering mellem 
beskatningsordningerne i medlemsstaterne. Der vil også være behov for gensidig 
anerkendelse af tilsynsordninger. Hvis et direktivforslag kunne muliggøre en 
sådan gensidig anerkendelse, ville det være et første skridt mod medlemskab på 
tværs af grænserne. Sidstnævnte ville være forbundet med adskillige fordele: for 
vandrende arbejdstagere, som ikke længere ville risikere at miste deres 
supplerende pensionsrettigheder, men også for arbejdsgivere og pensionsfonde, 
som vil kunne opnå stordriftsfordele med hensyn til administration og økonomisk 
forvaltning og således reducere arbejdskraftomkostningerne. 
Livsforsikringsselskaber er også aktive inden for supplerende pensioner og tilbyder 
erhvervstilknyttede gruppelivsaftaler. I nogle medlemsstater formidles denne form for pension også 
via investeringsinstitutter. 
4 
På grundlag af den aktuelle situation kunne et direktivforslag indeholde tre sæt regler: 
(i) Grundlæggende tilsynsregien Dette indebærer navnlig, at en pensionsfond 
godkendes af en kompetent myndighed, at godkendelsen gøres betinget af 
opfyldelsen af strenge kriterier vedrørende ansvar, kompetence og 
administratorernes anseelse, at tilsynsmyndighedens beføjelser til indgreb 
fastlægges, samt at der indføres en ordning med periodisk information af 
medlemmerne og tilsynsmyndighederne. 
(ii) Regler vedrørende investering af bidrag. Pensionsfondene bør ikke have absolut 
investeringsfrihed. Investeringerne skal tilpasses forpligtelsernes art og løbetid og 
spredes på passende vis (efter valuta, geografisk område og erhvervssektor). 
Nødvendigheden af at have et krav om valutakongruens bør drøftes. Under alle 
omstændigheder skal reguleringsrammen være i fuld overensstemmelse med 
princippet om de frie kapitalbevægelser. Det skal understreges, at disse aspekter 
generelt vil skulle være genstand for udførlige drøftelser med medlemsstaterne og 
sektoren. 
(iii) Regler vedrørende pensionsfondenes forpligtelser og sammenhængen mellem 
aktiver og passiver-. Investeringerne skal være baseret på en præcis vurdering af 
fondens forpligtelser. Denne vurdering viser de forsikringstekniske reserver, som 
er beregnet på grundlag af en forsigtig og anerkendt aktuarmæssig metode. Det 
bør med henblik herpå overvejes at lade en uafhængig aktuar påtegne 
pensionsfondens regnskab. Det synes endvidere nødvendigt, at der fastsættes et 
minimumsfinansieringskrav, som har til formål at garantere, at de erhvervede 
pensionsrettigheder er dækket fuldt ud. 
Alt dette bør tage sigte på en minimumsharmonisering. På grund af de store forskelle 
mellem pensionsfondene i EU kan målet kun være at fastlægge en generel ramme, som 
foreskriver de principper, der bør overholdes for at garantere modtagernes beskyttelse og 
den økonomiske effektivitet. Det synes endvidere at være af afgørende betydning, at der 
er et samarbejde mellem de myndigheder, der fører tilsyn med pensionsfondene. Det 
kunne være hensigtsmæssigt at oprette et organ, som samler de kompetente myndigheder, 
når direktivet er vedtaget. 
Fjernelse af hindringer for arbejdskraftens mobilitet i EU 
Et grundlæggende princip for det indre marked, arbejdskraftens mobilitet, er så meget 
desto vigtigere, når Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) er oprettet. Det, der 
står på spil, er ØMU'ens troværdighed i den almindelige offentlighed. Europa har allerede 
fællesskabsbestemmelser, som for vandrende arbejdstagere effektivt koordinerer 
pensionsordningerne under søjle 1. På den anden side udgør den manglende koordinering 
i forbindelse med de supplerende pensioner en reel hindring for den frie bevægelighed for 
de arbejdstagere, der er omfattet af sådanne ordninger. Denne hindring vil ramme flere og 
flere personer og begrænse arbejdstagernes mulighed for at bevæge sig, hvis 
medlemsstaterne vælger i stigende grad at satse på supplerende ordninger. 
Dette afsnit er hovedsagelig relevant for ydelsesbaserede ordninger. 
5 
Debatten i denne forbindelse bør derfor være koncentreret om følgende aspekter: 
(i) betingelserne for erhvervelse af supplerende pensionsrettigheder. Betingelser, som 
er for komplekse, eller for lange uforfaldbarhedsperioder kan udgøre en betydelig 
hindring for personers frie bevægelighed. Det er af afgørende betydning, at 
medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter overvejer dette spørgsmål nøje. 
(ii) metoderne for overførsel af rettigheder. Det er en kendsgerning, at da der ikke 
findes en fælles aktuarmæssig standard for beregningen af overførselsværdier, 
bliver vandrende arbejdstagere straffet i forhold til de personer, der forbliver i den 
samme medlemsstat. På grundlag af det tekniske arbejde, der skal påbegyndes 
med alle berørte parter, kunne Kommissionen overveje muligheden af et 
lovgivningsforslag om spørgsmålet. 
(iii) betingelserne for medlemskab af pensionsfonde på tværs af grænserne. 
Medlemskab på tværs af grænserne kræver gensidig anerkendelse af 
tilsynsordningerne og en bedre koordinering af systemerne. Men de 
erhvervspensionsordningerne er også på nationalt plan underlagt specifikke 
sociale regler, som navnlig er relateret til udbetalingen af ydelser (behandling af 
deltids- og fuldtidsansatte, former for pensionsudbetalinger osv.). En teknisk 
undersøgelse synes nødvendig for at finde frem til, hvordan disse regler skal 
udformes i henseende til grænseoverskridende medlemskab. 
(iv) oprettelsen af et pensionsforum. Et pensionsforum kunne vise sig at være et 
hensigtsmæssigt sted, hvor følgerne af arbejdskraftens mobilitet i EU kunne 
drøftes. Et sådant forum kunne lette gennemførelsen af det nødvendige tekniske 
arbejde på dette område. Ved at samle repræsentanter for medlemsstaterne, 
pensionsfondene og arbejdsmarkedets parter kunne det også overvåge den 
gældende og den fremtidige fællesskabslovgivning. 
Koordinering af medlemsstaternes beskatningsordninger 
De nationale forskelle med hensyn til den skattemæssige behandling af livsforsikrings-
og pensionsprodukter, deres komplekse beskaffenhed og specifikke bestemmelser, udgør 
betydelige hindringer for arbejdskraftens mobilitet og den frie udveksling af 
tjenesteydelser i EU. Selv om der på nuværende tidspunkt ikke gøres noget 
harmoniseringsforsøg, og medlemsstaternes skatteindtægter skal sikres, er det 
opfattelsen, at der bør gøres et forsøg på at afskaffe national skattemæssig 
forskelsbehandling af produkter, som udbydes af institutioner (forsikringsselskaber, 
pensionsfonde), der er etableret i andre medlemsstater. 
På grundlag af denne fleksible og koordinerede strategi har Kommissionen og 
medlemsstaterne indledt et samarbejde med henblik på at undersøge, hvordan de 
væsentligste hindringer på dette område kan fjernes. Ifølge mange vandrende 
arbejdstagere og arbejdsgivere er et af de prioriterede spørgsmål, som skal tages op, 
behandlingen af bidrag og præmier, som indbetales til institutioner, der er etableret i en 
anden medlemsstat end den, hvori medlemmet eller forsikringstageren bor. 
Spørgsmålet behandles inden for rammerne af Gruppen vedrørende Skattepolitik, som 
fungerer som et højtstående forum for drøftelser mellem Kommissionen og 
medlemsstaterne på det skattemæssige område. Der er bred enighed om, at det er 
nødvendigt at videreføre det igangværende arbejde. Da der er tale om forskelligartede og 
komplekse problemer, anses en trinvis strategi generelt for at være den hensigtsmæssige 
fremgangsmåde. På grundlag af dette arbejde kunne der forelægges et lovinitiativ, som 
ville omfatte den skattemæssige behandling af bidrag, som vandrende arbejdstagere 
indbetaler til supplerende pensionsfonde på tværs af grænserne. 
Konklusion 
Disse mulige initiativer, som er sammenfattet i bilag 1, ville i et vist omfang være 
separate. Men alligevel ville de i høj grad være indbyrdes afhængige. Medlemskab på 
tværs af grænserne vil f.eks. samtidig kræve gensidig anerkendelse på tilsynsområdet, 
koordinering af beskatningsordningerne og en tilpasning af sociallovgivningen. 
Alt sammen fremmer endvidere en bedre integration af de finansielle tjenesteydelser i 
EU. I denne henseende skal et dobbelt mål forfølges: at bidrage til de finansielle 
tjenesteydelsers integration til fordel for vækst og beskæftigelse og at forbedre kvaliteten 
af pensionerne til de fremtidige pensionister. 
1. INDLEDNING 
1.1 Behovet for et indre marked for supplerende pensioner 
Pensionsordninger er kernen i medlemsstaternes sociale beskyttelse. 
Befolkningsaldringen og de budgetmæssige følger heraf rejser i alle medlemsstater 
spørgsmålet om disse ordningers finansielle levedygtighed. De fleste pensioner udbetales 
som regel af staten på grundlag af ordninger under søjle 1, der sædvanligvis finansieres 
løbende. Der er derfor risiko for, at de demografiske tendenser vil medføre en betydelig 
stigning i de offentlige udgifter til pensioner. Medlemsstaterne, som har ansvaret for 
strukturen på pensionsområdet, er aktivt begyndt at gennemføre reformer, men der vil 
fortsat være behov for mange former for vedvarende foranstaltninger for at sikre 
ordningernes varige finansielle stabilitet (jf. ramme 2), Kommissionen har ved en række 
lejligheder anført, at en større beskæftigelsesgrad og produktivitet spiller en afgørende 
rolle i denne henseende. Den har endvidere anført, at man skal gøre sig tanker om, hvad 
der kan gøres i forbindelse med de mange førtidspensioneringer, som betyder en stor 
byrde for ordningerne9. Dette behov for at forbedre de ældres beskæftigelsesegnethed 
blev endvidere for nylig bekræftet af Rådet i retningslinjerne for beskæftigelsen i 199910. 
En del af løsningen - med henblik på at aflaste de offentlige udgifter - kan også bestå i, at 
vægten i højere grad lægges på bidragsfinansierede, erhvervstilknyttede supplerende 
pensionsordninger. Ud fra et finansielt og socialt synspunkt er det derfor af afgørende 
betydning, at der fastlægges en fællesskabsramme, som fremmer udviklingen heraf. 
9 Jf. meddelelsen "Modernisering og forbedring af den sociale beskyttelse i Den Europæiske Union" 
(KOM(97) 102 endelig udg.) og udkastet til meddelelse "Europa for alle aldersgrupper", som på 
nuværende tidspunkt er ved at blive vedtaget. 
10 Rådets resolution af 9. februar om retningslinjerne for beskæftigelsen i 1999 (5530/99). 
8 
Ramme 1: 
De forskellige former for pensionsordninger 
Pensionsordninger beskrives traditionelt på grundlag af modellen med tre søjler: sociale 
sikringsordninger indgår i søjle 1, og supplerende ordninger er omfattet af søjle 2 og 3. 
Søjle 1: Dette er den grundlæggende statslige ordning, som det generelt er lovpligtigt at være 
omfattet af. Disse ordninger finansieres sædvanligvis fortløbende, idet de nuværende 
erhvervsaktives bidrag anvendes til at finansiere pensionisternes pensionsydelser. Pensionerne 
garanteres af staten, og ordningen forvaltes af en offentlig institution. På fællesskabsplan 
koordinerer forordning 1408/71 disse ordninger. 
Søjle 2: Disse ordninger er kendetegnet ved en tilknytning til et ansættelsesforhold, til udøvelsen 
af et erhverv. De kaldes "erhvervspensionsordninger". De er sædvanligvis bidragsfinansierede: 
arbejdsgiver og arbejdstagere foretager opsparinger, som investeres og vil blive anvendt til at 
finansiere fremtidige pensioner. Endvidere dækker de hyppigt biometriske risici (dødsfald, 
invaliditet og alderdom). Erhvervspensionsordninger kan være opbygget på mange forskellige 
måder: 
oprettelse af - eller deltagelse i - en pensionsfond uafhængigt af arbejdsgiveren. Fonden 
modtager bidragene, investerer dem og udbetaler ydelserne.. Fonde betegnes som "åbne" 
(virksomheder fra forskellige erhvervssektorer kan deltage) eller "lukkede" (deltagelse er 
begrænset til en enkelt virksomhed eller en gruppe af virksomheder fra en given 
erhvervssektor). Der kan være tale om "ydelsesbaserede" ordninger (arbejdsgiveren 
garanterer udbetalingen af pensioner af en given størrelsesorden) eller "bidragsbaserede" 
ordninger (pensionerne varierer alt efter afkastet af de investerede midler); 
tegning af en gruppelivsforsikringsaftale: bidragene betales til et livsforsikringsselskab, 
som investerer dem og udbetaler ydelserne. Forsikringsselskabet garanterer generelt 
udbetalingen af ydelserne. Der er allerede fastsat bestemmelser for 
livsforsikringsselskaber på fællesskabsplan^; 
køb af værdipapirer gennem et institut for kollektiv investering i værdipapirer 
(investeringsinstitut): bidrag anvendes til at købe værdipapirer. Pensionerne varierer alt 
efter afkastet af værdipapirerne. Der er allerede fastsat bestemmelser for 
investeringsinstitutter på fællesskabsplan^; 
ordninger i form af "regnskabsmæssige reserver": arbejdsgiveren forpligter sig til at 
udbetale pension til de ansatte og foretager hensættelser til forpligtelserne på balancens 
passivside. 
Søjle 3: Dette er aftaler, som enkeltpersoner tegner hos tjenesteydere, f.eks. 
livsforsikringsselskaber eller investeringsinstitutter. 
11 .Jf. direktiv 79/267, 90/619, 92/96. 
12 Jf. direktiv 85/611, 85/612 og 88/220. 
Den analyse, der er gennemført i denne meddelelse, vedrører følgende områder. 
Kapitel 2 vedrører tilsynsbestemmelser for pensionsfonde, som er adskilte fra arbejdsgiveren, og 
midlerne til at sikre lige vilkår for disse fonde og andre udbydere af erhvervspensionsordninger. 
Kapitel 3 undersøger hindringerne for arbejdstagernes frie bevægelighed som følge af de sociale 
bestemmelser for pensionsfonde og ordninger på grundlag af regnskabsmæssige reserver. 
Kapitel 4 vedrører beskatningen af supplerende pensioner mere generelt: 
erhvervspensionsordninger og livsforsikringsaftaler. Der ses nærmere på muligheden af at 
forelægge et første lovinitiativ vedrørende erhvervspensionsordninger. 
2. Som en løsning på befolkningsaldringen kan bidragsfinansierede supplerende ordninger 
imidlertid ikke udrette mirakler. Uanset finansieringssystemet (løbende finansiering eller 
forfinansiering) vil pensionerne altid tegne sig for en del af nationalproduktet i den 
periode, hvori de udbetales. De erhvervsaktive finansierer derfor altid de nuværende 
pensionisters pensioner. Men de supplerende ordninger kan indeholde et mere globalt 
produktivt investeringsperspektiv, både i og uden for Fællesskabet, i modsætning til 
ordninger med løbende finansiering, som kun indeholder et nationalt perspektiv. Dette er 
grunden til, at supplerende ordninger, navnlig når der ikke er nogen 
porteføljerestriktioner på tværs af grænserne, giver mulighed for en større fleksibilitet 
end ordninger med løbende finansiering med hensyn til at klare den demografiske krise, 
som pensionssystemerne står over for. 
3. Fordelene ved pensionsopsparinger må med andre ord ikke undervurderes. Hvis sådanne 
opsparinger investeres produktivt, kan de bidrage til at øge nationalindkomsten og 
dermed lette finansieringen af pensionerne. Indtægterne fra investeringer, der er anbragt 
uden for EU i økonomier, som mangler kapital, kan i det hele taget spille en afgørende 
rolle i denne forbindelse. 
4. I betragtning af den høje opsparing i en række medlemsstater kunne væksten i 
pensionsfondene blot medføre en omlægning mellem forskellige opsparingsformer. Men 
den kunne også i nogle lande være med til at forhindre et fald i opsparingen. Endvidere 
har pensionsopsparinger den fordel, at de er en meget langsigtet opsparingsform, som på 
en stabil måde bidrager til at finansiere økonomien. 
10 
Ramme 2: 
De demografiske perspektiver, de finansielle følger herafog mulige løsninger 
At få løst det problem på pensionsområdet, der er opstået i forbindelse med en aldrende 
befolkning, er en af de store udfordringer, som alle EU-medlemsstater står over for. Situationens 
alvor kan være forskellig fra den ene medlemsstat til den anden afhængigt af den demografiske 
struktur. Men generelt står medlemsstaterne over for nogle vigtige politiske valg. 
Der er i dag 4 arbejdstagere for hver pensionist. I 2040 vil forholdet være 2 til 1. Uden reformer 
kunne udgifterne til de statslige pensionsordninger i visse medlemsstater nå op på 15-20% af 
BNP (1997: ca. 10%). Omfanget af de mulige fiskale følger skal understreges: i nogle 
medlemsstater kunne de ufunderede pensionsforpligtelser stige til 200% af BNP. 
De grundlæggende offentlige ordninger spiller alt i alt en central rolle i medlemsstaternes sociale 
sikringsordninger og bør fortsat tilvejebringe en meget betydelig del af pensionerne. Men for at 
disse ordninger kan løse denne opgave uden af underminere de offentlige finanser, vil 
medlemsstaterne skulle tilpasse finansieringen af deres ordninger på en sådan måde, at der tages 
hensyn til de demografiske ændringer. De har mulighed for at udvikle supplerende ordninger 
eller fortsat i det væsentlige at satse på offentlige ordninger og f.eks. hæve bidragsperioden 
og/eller nedsætte pensionsudbetalingerne. En stigning i beskæftigelsesgraden og 
beskæftigelsesegnetheden blandt de ældre vil også udgøre et effektivt bidrag i forbindelse med de 
nuværende tendenser. 
5. Med Kommissionens grønbog "Supplerende pensioner i det indre marked"13 fra juni 1997 
blev der igen sat gang i debatten på et område, hvor EU ikke hidtil har udnyttet de 
potentielle effektivitetsforbedringer, som det indre marked giver mulighed for. Hvis der 
ikke gøres noget, vil de muligheder, som euroen giver, heller ikke blive udnyttet. Det 
forhold, at der ikke findes en hensigtsmæssig fællesskabsramme for de supplerende 
pensioner, kan anses for at være særdeles utilfredsstillende for både de fremtidige 
pensionister og pensionssektoren. Førstnævnte ønsker en sikker og høj pension, når de 
går på pension, og sidstnævnte har allerede aktiver svarende til 23% af EU's BNP14, som 
den skal investere. På baggrund af de reformer, der er iværksat i medlemsstaterne, og 
som ofte tager sigte på at udvikle pensionsfonde, er dette tal konstant stigende. Der er 
f.eks. gennemført en reform i Italien, og lignende projekter drøftes for øjeblikket i 
Frankrig. Det er af stor betydning, at disse tendenser ledsages af en egnet 
fællesskabsramme. 
6. Grønbogen tog sigte på at fremme en så bred debat som mulig om de måder, hvorpå de 
kommende demografiske og økonomiske udfordringer bedst kan tages op, og at 
fastlægge, hvordan det indre marked og euroen kan øge de supplerende pensioners. 
effektivitet. Det er medlemsstaternes opgave at fastlægge, hvilken specifik rolle 
13 KOM (97) 283 endelig udg. 
14 Kilde: EFRP. 
11 
pensionsfondene skal spille. Medlemsstaternes beslutninger skal dog træffes inden for en 
sammenhængende fællesskabsramme og overholde følgende principper for det indre 
marked: 
7. 
• fri udveksling af tjenesteydelser 
• fri bevægelighed for arbejdstagere på tværs af grænserne 
• investeringsfrihed på tværs af grænserne, kun med forbehold af de nødvendige 
tilsynsmæssige restriktioner. 
8. Kommissionen skal endvidere tage hensyn til EF-traktatens artikel 2, hvorefter 
Fællesskabet har til opgave at fremme et højt beskæftigelsesniveau og et højt socialt 
beskyttelsesniveau. Dette skal gøres under overholdelse af subsidiaritetsprincippet, ifølge 
hvilket medlemsstaterne er ansvarlige for deres pensionsordninger. 
1.2 Høringerne i forbindelse med grønbogen om supplerende pensioner i det 
indre marked 
9. Kommissionen modtog ca. 100 svar på grønbogen fra medlemsstater, Europa-
Parlamentet, De Europæiske Fællesskabers Økonomiske og Sociale Udvalg, 
forbrugerorganisationer, fagforeninger, industrien og alle finansielle tjenesteydelser. Der 
blev udarbejdet et sammendrag af svarene15, som dannede grundlag for drøftelsen på en 
høring, der blev afholdt den 21. april 1998, og som alle interesserede parter var indbudt 
til. 
10. Kommissionen glæder sig meget over den store interesse, der er tilkendegivet i denne 
høringsfase, og den generelt stærke støtte fra næsten alle parter til 
fællesskabsforanstaltninger på dette område. 
11. Grønbogen blev dog kritiseret på to vigtige horisontale punkter. Nogle respondenter 
mente, at Kommissionen burde have lagt større vægt på pensionsfondenes sociale 
aspekter, og at der var lagt for stor vægt på pensionsfondene som et instrument til at 
udvikle kapitalmarkederne i EU. Det er klart, at kapitalmarkederne har til opgave at 
imødekomme pensionisternes behov og ikke omvendt. Den politik, som Kommissionen 
vil foreslå, vil derfor primært tage sigte på at beskytte de pensionsberettigedes rettigheder 
og at tilvejebringe rammebetingelser, hvor de kan opnå et højt ydelsesniveau. Den rolle, 
som integrationen af kapitalmarkederne i EU kan spille til fordel for vækst og 
beskæftigelse, bør imidlertid ikke overses: effektive og gennemsigtige finansielle 
markeder kan lette adgangen til kapital og øge kapitalproduktiviteten. 
12. Det andet spørgsmål, som blev taget op af en række respondenter, var behovet for mere 
specifikt at se nærmere på sikkerheden i forbindelse med pensionerne. Nogle af dem 
pegede f.eks. på behovet for at sørge for, at erhvervspensionsordningerne sikres ved 
hjælp af en forsikringsordning, som garanterer de pensionsberettigedes optjente 
rettigheder i tilfælde af, at den pensionstegnende virksomhed bliver insolvent, eller hvis 
Dokument CAB/62/98, jf. ovenfor. 
12 
aktiverne i fonden er utilstrækkelige til at dække forpligtelserne. Det er klart, at de 
fremtidige pensionister ønsker den størst mulige sikkerhed i forbindelse med deres 
pensioner. Sikkerheden i forbindelse med pensionerne er et særdeles vigtigt spørgsmål, 
som Kommissionen i højere grad bør tage i betragtning i sit fremtidige arbejde ved at 
foreslå en egentlig tilsynsramme for pensionsfonde. 
13. Uanset disse kritikpunkter støttede langt hovedparten af bidragene fuldt ud 
Kommissionens analyse i grønbogen. Andre emner, der blev taget op som led i 
høringerne, vil blive undersøgt i de efterfølgende kapitler i denne meddelelse. 
14. Denne meddelelse vil således fremlægge de politiske konklusioner, der kan drages af 
høringerne, samt præsentere de skridt, som Kommissionen anser for at være nødvendige 
for at kunne gå i retning af et indre marked for supplerende pensioner. 
2. TILSYNSREGLER FOR PENSIONSFONDE, DER ER FORENELIGE MED DET INDRE 
MARKED OG EUROEN 
15. I dette kapitel redegøres der for, hvordan euroen og det indre marked kan bidrage 
til at øge sikkerheden og afkastet i forbindelse med pensionsfondene. Der skitseres 
forslag til et direktiv om tilsynsbestemmelser for pensionsfonde, som er adskilte fra 
virksomheden og bidragsfinansierede. 
2.1 Pensionsfonde i euroområdet 
2.1.1 Øget sikkerhed i forbindelse med investeringsporteføljer 
16. Tilsynsbestemmelser har primært til formål at beskytte forbrugerne - eller, i dette 
tilfælde, medlemmerne af pensionsordninger. Med fjernelsen af valutarisici og krav om 
valutakongruens inden for euroområdet bidrager euroen i sig selv til at øge sikkerheden. 
Både pensionsfonde og forsikringsselskaber kan drage fordel af et større kapitalmarked, 
hvor de bedre kan sprede deres aktiver og risici. Dette kan imidlertid ikke anses for at 
være tilstrækkeligt: for virkelig at garantere, at de pensionsberettigede beskyttes, skal 
spredningen af aktiverne være baseret på et præcist skøn over forpligtelsernes løbetid og 
omkostninger. Pensionsfondene skal altid sikre, at de har tilstrækkelige likvide aktiver, 
som lyder på den samme valuta som forpligtelserne, således at ydelserne kan udbetales 
ved forfald. Endvidere skal pensionsfondenes aktiviteter indgå i en samlet tilsynsramme. 
Pensionsfondene skal bl.a. godkendes og kontrolleres af en kompetent myndighed. 
Medlemmerne skal på bedst mulig måde informeres om, hvordan fonden forvaltes. 
2.1.2 Øget effektivitet af investeringsporteføljer 
17. Hvis medlemsstaterne vælger i højere grad at satse på ordninger, der skal supplere den 
grundlæggende statslige sociale sikringsordning, og hvis disse ordninger er 
bidragsfinansierede, kan et EU-dækkende kapitalmarked og euroen gøre opsparingen af 
disse midler mere effektiv via et øget afkast af investeringen af pensionsfondsaktiver. 
Dette kan medføre højere pensioner og således bidrage til at opretholde de 
grundlæggende statslige systemer eller nedbringe de sociale bidrag til en given pension 
og således have positive virkninger for beskæftigelsessituationen. Men balancen mellem 
13 
de forskellige pensionsordninger er som altid fortsat noget, som de enkelte medlemsstater 
skal træffe beslutning om. 
18. Euroen bidrager til, at forvaltningen af investeringsporteføljerne bliver mere effektiv. 
Investorerne kan bedre udnytte kapitalmarkeder med en større dybde og øget likviditet 
som følge af elimineringen af kursrisici, en nedsættelse af transaktionsomkostningerne og 
en øget konkurrence mellem markedsdeltagerne. Hovedparten af respondenterne 
forventer, at et EU-dækkende kapitalmarked vil tilvejebringe meget mere kapacitet end 
individuelle nationale markeder til at opsuge den forventede vækst i 
pensionsfondsaktiverne. Markederne for egenkapital og selskabsobligationer i EU er 
stadig underudviklede og besidder derfor et kolossalt ekspansionspotentiale. Dette gælder 
navnlig med hensyn til private obligationer, som vil give et større spektrum af 
rentesatser, mens spektret af offentlige obligationer indskrænkes. Investeringer i private 
obligationer kunne således udgøre en betydelig indtægtskilde for pensionsfondene i 
fremtiden. 
19. Pensionsfondene bør også spille en vigtig rolle med hensyn til at oprette EU-dækkende 
markeder for risikovillig kapital, da mindre og mere innovative virksomheder inden for 
nøgleteknologier og sektorer som telekommunikation, bioteknologi, sundhedspleje, 
finansielle tjenesteydelser og energi til stadighed søger kapital i form af egenkapital eller 
selskabsobligationer. De kunne hjælpe til at finansiere TEN-projekter (tfanseuropæiske 
netværk), der sigter på at forbedre mobiliteten i EU, og som har brug for venture 
kapital16. Da der altid er behov for at have en veldiversificeret investeringsportefølje, vil 
pensionsfondene kun investere en begrænset del af de indbetalte bidrag på markeder for 
risikovillig kapital. Men såfremt alle europæiske pensionsfonde havde investeret 2% af 
deres aktiver på dette område, ville det utvivlsomt have en betydelig indvirkning på 
væksten i de små og mellemstore virksomheder17. 
16 Beslutning 1692/96 af 23. juli 1996. 
17 Kommissionens forslag vedrørende pensionsfonde skal således ses i forbindelse med det arbejde, der 
er gjort med hensyn til risikovillig kapital. Jf. «Risikovillig kapital: En nøgle til.jobskabelse i Den 
Europæiske Union» (SEK 98 (552)). 
14 
Ramme 3: 
Fordelene for økonomien og beskæftigelsen af et indre marked for supplerende pensioner 
Et indre marked for supplerende pensioner ville ikke kun være til gavn for pensionister og 
udbydere af pensioner. Mere generelt kunne det være forbundet med følgende fordele: 
- pensionsfondenes mulighed for at investere på europæisk plan og i stigende grad i aktier vil 
formentlig forbedre afkastet af dem: dette kunne bidrage til at nedbringe de indirekte 
arbejdskraftomkostninger, som ofte er hæmmende for jobskabelsen; 
- pensionsfondenes mulighed for i højere grad at investere i aktier ville øge kapitaludbuddet for 
de europæiske virksomheder. Dette ville føre investorer og låntagere sammen og derved fremme 
processen med disintermediering i banksektoren. Når de er fritaget for bankgebyrer, ville 
virksomhederne kunne finansiere sig selv billigere; 
- pensionsfonde har en central rolle at spille med hensyn til SMV'ernes vækst, navnlig innovative 
SMV'er inden for de nye teknologier. I EU er beskæftigelsen i årene 1991-1995 steget med 15% i 
virksomheder, som har opnået investeringer i form af risikovillig kapital; 
- ved at gøre det muligt for pensionsfonde at forvalte ordninger i mere end én EU-medlemsstat 
ville disse fonde opnå stordriftsfordele med hensyn til administration og økonomisk forvaltning, 
og dette ville indvirke på de indirekte arbejdskraftomkostninger. I en virksomhed eller en gruppe 
af virksomheder ville en fond, som dækker hele EU, sagtens kunne erstatte 15 separate 
erhvervspensionsordninger. 
2.1.3 En kvalitativ tilsynsstrategi 
20. Med euroen skabes der en kolossal pulje af europæisk kapital, der lyder på en enkelt 
valuta. Markedets størrelse og likviditet øges således, hvorved virksomhederne i EU får 
mulighed for at nedbringe deres omkostninger til egenkapital og at låne penge på bedre 
vilkår. Medlemsstaternes fortsatte bestræbelser på som led i stabilitets- og vækstpagten at 
nedbringe budgetunderskuddet og statsgælden vil samtidig have den virkning at "samle" 
kapital fra den private sektor. 
21. Der er således mulighed for fordele i to henseender: for fremtidige pensionister og for 
økonomien i EU som helhed. Der er dog hindringer for at virkeliggøre dette "gyldne 
scenario", som i vidt omfang vil kunne stimulere investeringerne med positive 
konsekvenser for jobskabelse og vækst. 
22. Nogle af disse hindringer skyldes investeringsregler. De kvantitative og stive regler for 
aktivernes fordeling, der anvendes i nogle medlemsstater, vil i høj grad hæmme 
pensionsfondene i deres forsøg på at drive virksomhed på et EU-dækkende 
kapitalmarked. Strenge begrænsninger for den andel af aktier, som pensionsfonde kan 
have i deres investeringsportefølje, kunne navnlig nedsætte afkastet heraf (jf. ramme 4), 
uden at sikkerheden i forbindelse med investeringerne forbedres. Overdrevent strenge 
15 
kvantitative restriktioner kan endog være en trussel mod sikkerheden. Sådanne 
restriktioner kunne medføre, at investorerne ikke får mulighed for at drage fordel af 
euroområdet med henblik på en spredning af risiciene. Endvidere viser erfaringerne, at 
aktieinvesteringer er mindre volatile og dermed forbundet med en lavere risiko end 
investeringer i statsobligationer i den periode, som en pensionsforpligtelse strækker sig 
over (jf. bilag 4). Kun en kvalitativ tilsynsstrategi vil give pensionsfondene den 
nødvendige fleksibilitet til, at de kan opnå et passende forhold mellem risiko og afkast i 
lyset af de demografiske ændringer og de muligheder, som de EU-dækkende 
kapitalmarkeder giver. Samtidig skal der som nævnt gøres alt for i videst muligt omfang 
at beskytte medlemmernes rettigheder. Investeringsfriheden skal derfor altid være 
betinget af en passende spredning af aktiverne og indgå i en overordnet tilsynsramme. 
23. Med denne fleksible strategi vil pensionsfondene endvidere kunne deltage i udviklingen 
af virksomheder, der er finansieret ved hjælp af risikovillig kapital. Det erkendes, at 
ophævelsen af investeringsrestriktionerne for pensionsfondene i De Forenede Stater i 
slutningen af 1970'erne spillede en central rolle for udviklingen af teknologisk innovative 
SMV'er. Endvidere gav disse SMV'er et højt afkast (jf. bilag 5). En fortsat finansiering af 
pensioner, som i det væsentlige er baseret på offentlig låntagning, kunne derimod 
resultere i, at industrien og navnlig de små og mellemstore virksomheder ikke får adgang 
til de private investeringer, som de behøver for at kunne spille en positiv rolle for vækst 
og beskæftigelse. 
Ramme 4: 
Forbedring afsåvel sikkerhed som afkast i forbindelse med pensionsfonde 
I de lande, hvor pensionsfonde er almindeligt udbredte og forvaltes med succes, gælder der ingen 
kvantitative restriktioner for investeringernes sammensætning (f.eks. noterede og unoterede 
aktier, obligationer, fast ejendom, lån osv.). Bilag 2 viser, at pensionsfonde, som ikke er 
begrænset af investeringsrestriktioner, opnår bedre afkast. Dette er navnlig opnået som følge af, 
at andelen af aktier i aktivporteføljen kan være meget højere end i lande, som har fastsat 
kvantitative begrænsninger for aktivsammensætningen. De drager derfor fordel af det bedre 
afkast, som aktier generelt har opnået i de seneste par årtier i forhold til statsobligationer (jf-
bilag 4). 
I nogle medlemsstater er der fastsat strenge kvantitative begrænsninger for visse former for 
aktiver - navnlig aktier - som pensionsfonde kan investere i. Bortset fra den omstændighed, at 
dette generelt de facto nedsætter afkastet af en portefølje, anses det for at være en mere forsigtig 
strategi at investere en betydelig del af aktivporteføljen i aktier, da de er bedre i stand til at 
modsvare pensionsforpligtelsernes langsigtede karakter. Det er i denne henseende vigtigt at 
bemærke, at på lang sigt - som vist i bilag 4 - er aktier mindre volatile end statsobligationer. 
Dette skyldes navnlig den på lang sigt konstante vækst i realøkonomien og produktiviteten, som 
afspejles i virksomhedernes børsnoteringer. Selv om offentlige obligationer er mere stabile på 
kort sigt, er de udsat for inflation og rentesvingninger. Aktieinvesteringer kan endvidere 
betragtes som et effektivt instrument mod de inflationsrisici, der er forbundet med fremtidige 
pensionsydelser. 
16 
Ved at mindske de kvantitative begrænsninger som led i en passende tilsynsramme vil 
formueforvalterne derfor opnå tilstrækkelig fleksibilitet til i givet fald at øge aktieinvesteringerne 
og derved øge afkastet af pensionsfondene, samtidig med at der vil være en tilstrækkelig 
sikkerhed. 
2.2 Tilsynsregler for pensionsfonde 
2.2.1 Relevansen af et direktiv 
24. Høringerne i forbindelse med grønbogen om supplerende pensioner viste, at mange 
medlemsstater, mange arbejdsmarkedsparter og næsten hele den finansielle sektor er af 
den opfattelse, at de manglende bestemmelser for pensionsfonde udgør et betydeligt 
tomrum i EU-lovgivningen vedrørende finansielle tjenesteydelser18. Dette er opfattelsen i 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg, som i sin udtalelse af 10. december 199719 
tilkendegav, at et direktiv vedrørende de grundlæggende principper ville være 
hensigtsmæssigt. Dette er også opfattelsen i Europa-Parlamentet, som i sin beslutning af 
3. december 1998 om grønbogen anmodede Kommissionen om at vedtage et 
direktivforslag, som navnlig kunne sikre "pensionsfondenes investeringsfrihed, som 
fastlægger rammerne og grænserne for investeringsaktiviteterne i og uden for EU .... som 
indeholder bestemmelserne for pensionsfondenes aktiviteter med hensyn til 
tilvejebringelse af kapital på markederne i EU ..." og sikrer "...frihed til at levere 
managementydelser for operatører, der er godkendt i en medlemsstat.. ."20. 
25. Euroen bidrager i sig selv til at øge pensionsfondenes investeringsmuligheder. Eventuelle 
restriktioner, som strider mod traktaten, kunne for deres vedkommende fjernes ved hjælp 
af overtrædelsesprocedurer. Det fremgår dog af høringerne, at kombinationen af disse to 
muligheder ikke vil give de berørte sociale og finansielle aktører samme fordele som en 
klar retlig ramme, der harmoniserer de grundlæggende tilsynsprincipper. 
26. Et direktiv synes endvidere at være nødvendigt for at kunne muliggøre den gensidige 
anerkendelse af tilsynsordninger, hvilket er nødvendigt med hensyn til medlemskab af 
pensionsfonde på tværs af grænserne. Talrige kommentatorer understregede behovet for, 
at der blev fastlagt meget specifikke betingelser for medlemskab, navnlig inden for den 
samme virksomhed eller gruppe af virksomheder, og dette til trods for, at der ikke kan 
være tale om at gennemføre en fuldstændig åbning af markedet for supplerende 
pensioner, da de supplerende ordninger er nært forbundet med de grundlæggende 
offentlige ordninger. Men medlemskab på tværs af grænserne vil fremme arbejdstagernes 
mobilitet i EU: høringerne viste helt entydigt, at den manglende mulighed for 
grænseoverskridende medlemskab udgjorde en betydelig hindring for en sådan mobilitet. 
Og det ville gøre det muligt for pensionsfondene at opnå stordriftsfordele med hensyn til 
administration og økonomisk forvaltning. 
18 Det er værd at erindre, at pensionsfondenes aktiver i de 15 medlemsstater udgør i alt ca. 23% af EU's 
BNP. I sammenligning hermed udgør forsikringsselskabernes aktiver ca. 35% af BNP, i et indre 
marked, der er baseret på næsten 30 lovgivnings- eller reguleringsforanstaltninger. 
19 ØSU 1403/97. 
20 Punkt 3 i beslutning A4-0400/98. 
17 
27. Den manglende gensidige anerkendelse af tilsynsordningerne er tydeligvis ikke den 
eneste hindring for grænseoverskridende medlemskab. Andre hindringer findes navnlig 
på beskatningsområdet, som mest hensigtsmæssigt bør behandles inden for rammerne af 
Gruppen vedrørende Skattepolitik21. Hindringer, som skyldes de specifikke lov- eller 
reguleringsmæssige bestemmelser i visse medlemsstater (f.eks. forpligtelsen til at 
indbetale bidrag til en national erhvervspensionsordning), bør også behandles i 
samarbejde med de pågældende medlemsstater. Det forslag til direktiv, der foreslås her, 
ville derfor kun udgøre et første skridt mod at fjerne de forskellige hindringer, som på 
nuværende tidspunkt hindrer medlemskab på tværs af grænserne22. 
2.2.2 Anvendelsesområde og indhold 
28. For at sikre et homogent anvendelsesområde kunne ethvert direktiv kun omfatte de 
institutioner, som er ægte enheder, og som ikke indgår i den sociale sikringsordning samt 
driver virksomhed på et funderet grundlag23. Valget af et direktiv, som omfatter 
pensionsfondsinstitutioner og ikke alle erhvervspensionsprodukter, vil være i 
overensstemmelse med den eksisterende fællesskabslovgivning vedrørende finansielle 
tjenesteydelser. Produkter, der udbydes af livsforsikringsselskaber og 
investeringsinstitutter, vil ikke blive berørt, da der allerede findes fællesskabslovgivning 
på området. 
29. Til sikring af, at ovennævnte målsætninger opfyldes, og med henblik på at sørge for den 
bedst mulige beskyttelse af fremtidige pensionister, kunne der indgå følgende i et 
fremtidigt forslag til direktiv: 
• Grundlæggende tilsynskrav 
adskillelse af pensionsfondens aktiver og den pensionstegnende 
virksomheds aktiver; 
tilladelse af pensionsfonden fra en kompetent myndigheds side og 
oprettelse af et sanktionssystem; 
behov for at gøre tilladelse betinget af strenge kriterier med hensyn til 
administratorernes ansvar, kompetence og integritet; 
fastlæggelse af tilsynsmyndighedens beføjelser til indgreb; 
indførelse af en ordning med periodiske informationer til 
medlemmerne. Gennemsigtighed er absolut af afgørende betydning 
Jf. afsnit 4 nedenfor. 
Politiske foranstaltninger, som måtte blive vedtaget på dette område, bør være baseret på statistiske 
data, som afspejler de faktiske økonomiske forhold i sektoren. Eurostat har derfor taget initiativ til at 
fastlægge en fælles ramme for indsamling, udarbejdelse, indberetning og evaluering af data om 
pensionsfondenes struktur, aktiviteter og resultater i EU-landene. Denne ramme, der er knyttet som 
bilag til Rådets forordning 58/97, vedtages måske i 2000. 
Det forhold, at et eventuelt direktiv skal have et homogent anvendelsesområde, indebærer, at 
ordninger, som finansieres løbende eller ved hjælp af regnskabsmæssige reserver, falder uden for 
denne øvelse. Enheder, der forvalter disse ordninger, skal imidlertid overholde EF-traktatens 
bestemmelser om kapitalens frie bevægelighed og den frie udveksling af tjenesteydelser. Endvidere vil 
der uden tvivl skulle udarbejdes en liste over de socialforsikringsinstitutter, som ikke vil blive omfattet 
af forslagets anvendelsesområde. 
18 
for de pensionsberettigedes beskyttelse. De skal altid have mulighed 
for at have kendskab til fondens økonomiske situation. Dette er 
navnlig tilfældet med bidragsbaserede ordninger, hvor arbejdstageren 
generelt bærer investeringsrisikoen. 
indførelse af en ordning med periodiske indberetninger til 
tilsynsmyndighederne. Disse kan med regelmæssige mellemrum 
suppleres med en redegørelse for den overordnede 
investeringsstrategi på grundlag af de forpligtelser, der er indgået. 
• Investeringsregler 
30. Princippet om forsigtig forvaltning (jf. ramme 5) var genstand for bred støtte som led i 
høringerne. Det ville være den mest hensigtsmæssige reguleringsramme i henseende til 
de frie kapitalbevægelser og ville gøre det muligt for administratorerne at opnå den størst 
mulige kongruens mellem aktiverne og forpligtelsernes art og løbetid, idet der samtidig 
tages højde for ændringer af den økonomiske og finansielle kontekst. Den passer 
endvidere til pensionsforpligtelsernes sædvanlige profil: forpligtelserne strækker sig over 
adskillige årtier. Det er derfor af afgørende betydning, at fondsadministratorerne er i 
stand til at anvende en lang række forskellige aktiver med en større eller mindre 
likviditet. Eventuelle kvantitative restriktioner for visse kategorier af aktiver bør 
begrundes behørigt udelukkende ud fra tilsynsmæssige hensyn. Hvis medlemsstaterne 
ønsker det, kan de nationale myndigheder få tilladelse til at anvende kvantitative 
restriktioner under forudsætning af, at de ikke begrænser investeringsfriheden 
unødvendigt (f.eks. et loft for aktieinvesteringer på 70%). Lovkrav om, at fondene skal 
investere i bestemte kategorier af aktiver og en udbredelse af kvantitative lofter, som i 
realiteten begrænser investeringsfriheden betydeligt, skal dog undgås. Investeringer i en 
enkelt emittent og i den pensionstegnende virksomhed bør begrænses til et forsigtigt 
omfang (f.eks. 5-10%). 
19 
Ramme 5: 
Forsigtighedsprincippet og moderne Asset/Liability Management-metoder (ALM) 
anvendelse i praksis 
Forsigtighedsprincippet 
Forsigtighedsregler er generelle retningslinjer for de personer, der er ansvarlige for at forvalte 
pensionsfonde og investeringsaktiviteter (f.eks. formueforvaltere, fondsadministratorer). Disse 
regler er kvalitative. Formålet er, at de ansvarlige optræder som forsigtige fagfolk, når de træffer 
investeringsafgørelser, men samtidig er bevidste om behovet for at opnå et tilstrækkeligt afkast af 
investeringerne. Ifølge forsigtighedsprincipperne må fonden ikke påtage sig unødvendige risici. 
Sigtet er da også at mindske risikoen på grundlag af spredning. 
Forsigtighedsprincippet er ikke blot et abstrakt princip, men fungerer også i praksis. Mange 
medlemsstater har med succes anvendt det i lange perioder. Det har vist sig, at det giver en 
tilsvarende sikkerhed som andre former for investeringsregler, men højere afkast. Hvis 
investeringsstrategien er alt for tilbageholdende, kan dette resultere i en unødvendig nedsættelse 
af afkastet, mens en uforsvarlig udnyttelse af investeringsfriheden klart .strider mod 
forsigtighedsprincippet. Begge situationer fører til resultater, der ikke. er optimale, og skal 
undgås. 
•Moderne Asset/Liability Management-metoder (ALM) 
De moderne ALM-metoder er meget nyttige som et redskab til at forvalte investeringsporteføljer 
og sikre, at aktiverne investeres på en måde, der afspejler de tilsvarende passivers art og løbetid. 
Forsigtighedsprincippet kan anses for at være en væsentlig del af de moderne ALM-metoder og 
af de finansielle institutioners finansielle risikostyring. Disse metoder giver oplysninger om risici 
i form af volatilitet på de finansielle markeder og indvirkningen heraf på både aktiver og 
passiver. 
Korrekt fungerende ALM-metoder er mest effektive, når der ikke er fastsat nogen kvantitative 
restriktioner for fondsadministratorer og formueforvaltere med henblik på at imødekomme 
behovene for porteføljespredning som en del af risikospredningen. Risikospredningen tager sigte 
på at forbedre forholdet mellem afkast og risiko i forbindelse med investeringsporteføljen. Som 
led i høringerne i forbindelse med grønbogen støttede professionelle respondenter stærkt ideen 
om, at den spredning af investeringerne, som en ALM-metode muliggør, vil øge beskyttelsen af 
investorerne ved snarere at minimere deres risiko for at blive udsat for problemer, der opstår i de 
enkelte lande eller i forbindelse med de enkelte former for investeringer, end at øge risiciene. 
På nuværende tidspunkt bliver de matematiske ALM-metoder hovedsagelig anvendt i store 
institutioner på grund af omkostningerne derved. Små og mellemstore institutioner anvender 
mere konventionelle likviditetsplanlægningsmetoder. Markedet for tjenesteydelser inden for 
risikoberegning og risikostyring er imidlertid voksende. 
20 
'Modne' pensionsfonde skal altid sikre en tilstrækkelig likviditet. Disse 'modne' pensionsfonde 
har forpligtelser med en kortfristet tidshorisont og en høj grad af risikoaversion. I modsætning 
hertil vil 'umodne' pensionsfonde med langfristede forpligtelser, og hvis indgående 
pengestrømme fra bidrag er højere end de udgående pengestrømme i form af pensionsydelser, 
afspejle denne situation i deres investeringsstrategi. Andelen af kontanter og likvide aktiver i en 
portefølje, som dækker kortfristede forpligtelser, skal derfor være højere end i 'umodne' 
pensionsordninger. Ethvert givent strengt kvantitativt loft kan således vise sig at være 
hensigtsmæssigt for nogle pensionsordninger, men ikke for alle. Kun med en kvalitativ 
tilsynsstrategi kan der tages hensyn til de forskellige strukturer, som kendetegner forpligtelserne i 
forbindelse med pensionsordningerne. 
Ramme 6: 
Tilstrækkeligt tilsyn 
Erfaringerne i de medlemsstater, der anvender forsigtighedsprincippet og moderne 
Asset/Liability Management-metoder, viser, at der er behov for en streng tilsynsramme. Det er 
ikke tilstrækkeligt blot at anvende forsigtighedsprincippet. Det skal indgå i en samlet 
tilsynsramme med både intern og ekstern kontrol via: 
• pensionsfondens aktuar og fondsadministrator/formueforvalter - intern kontrol 
• ekstern revisor 
• kompetent tilsynsmyndighed. 
Pensionsfondens aktuar ogfondsadministrator/formueforvalter - intern kontrol 
Pensionsfondens aktuar har til opgave at sikre, at pensionsforpligtelserne beregnes forsigtigt. 
Vedkommende skal sørge for, at aktiverne afspejler forpligtelsernes art og løbetid. Den struktur, 
som fastsættes af aktuaren, er den primære garanti for pensionernes sikkerhed. Aktuaren 
fastsætter derfor rammerne for pensionsfondens formueforvalter, som skal sørge for, at disse 
retningslinjer gennemføres effektivt. 
Interne kontrolprocedurer omfatter sædvanligvis 
strukturelle foranstaltninger (f.eks. en streng adskillelse mellem udadvendte og interne 
funktioner med regelmæssig revisionskontrol) 
beregning og forvaltning af investeringsrisici og af ledelsesinformationssystemet. 
21 
Ekstern revisor 
Den eksterne revisor har til opgave at kontrollere, om det interne kontrolsystem, der er oprettet i 
en pensionsfond, fungerer effektivt, således at de pensionsberettigede opnår en høj grad af 
sikkerhed. Vedkommende skal derfor kontrollere, om de interne kontrolprocedurer, som ledelsen 
har iværksat, er tilstrækkeligt strenge, og om fondsadministratorerne rent faktisk følger de 
fastsatte procedurer. 
Kompetent tilsynsmyndighed 
Pensionsfonde redegør sædvanligvis for strukturen af deres forpligtelser, og deres plan for 
investeringspolitikken indgår i årsregnskabet, som i givet fald kan gennemgås af den kompetente 
tilsynsmyndighed. Dette giver tilsynsmyndigheden mulighed for at kontrollere, om de anvendte 
procedurer for risikospredning og interne kontrolstrukturer er tilstrækkelige. Hvis 
tilsynsmyndigheden finder det nødvendigt, kan den pålægge hjælpeforanstaltninger og 
sanktioner. I betragtning af den centrale rolle, som fondsadministratorer, formueforvaltere og 
aktuarer spiller med hensyn til anvendelsen af forsigtighedsprincippet, skal de normalt opfylde 
særlige "fit and proper"-kriterier (dvs. med hensyn til uddannelse, erhvervserfaring og 
hæderlighed). 
Ifølge de fleste svar på grønbogen medfører den øgede anvendelse af forsigtighedsprincippet og 
moderne ALM-metoder en vigtig ændring og en udfordring for de tilsynsorganer, som for 
øjeblikket anvender strenge kvantitative begrænsninger. Skiftet fra en kvantitativ strategi til en 
kvalitativ tilsynsstrategi kan tage tid. Men fordelene ved en sådan ændring opvejer i vidt omfang 
omkostningerne. 
• Krav om valutakongruens 
31. Forhandlingerne forud for forslaget til direktiv i 1991 mislykkedes i det væsentlige på 
grund af divergerende opfattelser i forbindelse med valutakongruens. Euroen begrænser 
imidlertid disse problemers omfang betydeligt ved at gøre ethvert krav om 
valutakongruens unødvendigt inden for euroområdet. Med hensyn til lande, som ikke i 
begyndelsen deltager i ØMU, kunne der overvejes lignende løsninger som dem, der er 
vedtaget på forsikringsområdet, dvs. at de medlemslande, der ikke deltager, kunne få 
mulighed for at overveje at lade aktiver i euro dække forpligtelser i den nationale 
valuta24. Det vil så vise sig, om der bør anvendes et kongruenskrav i forbindelse med 
aktiver i tredjelandes valutaer. I henhold til fællesskabsbestemmelserne skal 
forsikringsselskaberne overholde en kongruensregel på 80%. Da de forpligtelser, som 
pensionsfondene indgår, er meget langfristede, behøver de dog at bekymre sig mindre om 
valutasvingninger. Man kunne endvidere være af den opfattelse, at indtægterne fra 
investeringer, der er anbragt uden for Den Europæiske Union i lande, som har behov for 
kapital, og hvor den erhvervsaktive befolknings andel er større end i EU, i de kommende 
årtier kunne være en nyttig hjælp til at finansiere pensionerne i EU-landene. Dette 
Jf. punkt 5 i bilag 1 i direktiv 92/96/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv). Følgende asymmetri bør 
bemærkes: forsikringsselskaber, der er etableret i medlemsstater, som indgår i euroområdet, har ikke 
mulighed for at dække deres forpligtelser lydende på euro ved hjælp af aktiver lydende på valutaer i 
medlemsstater, der ikke deltager. 
22 
spørgsmål bør være genstand for yderligere drøftelser mellem Kommissionen og 
medlemsstaterne. 
• Frit valg af administratorer 
32. Pensionsfondsadministratorernes ret til at gøre brug af enhver godkendt udbyder af 
forvaltningsydelser (depositar, formueforvalter) overalt inden for EU bør bekræftes i 
ethvert forslag til direktiv. 
.25 • Sammenhængen mellem aktiver og passiver 
33. Beskyttelsen af de pensionsberettigede nødvendiggør, at investeringsfriheden baseres på 
en præcis vurdering af de forpligtelser, som fonden har påtaget sig (jf. ramme 7). Heri 
indgår beregningen af de forsikringstekniske reserver på grundlag af en forsigtig og 
anerkendt aktuarmæssig metode. En passende beregning af de forsikringstekniske 
reserver er den første garanti for medlemmernes sikkerhed, og det kunne overvejes at 
lade en uafhængig aktuar påtegne fondens regnskab for at forbedre denne sikkerhed. En 
anden garanti kunne være at fastsætte et minimumsfinansieringskrav i forbindelse med 
pensionsfondene for at sikre, at de erhvervede pensionsrettigheder er dækket fuldt ud. 
Endelig består en tredje garanti i en forsigtig vurdering af de aktiver, der dækker de 
forsikringstekniske reserver. Overstiger beholdningen af aktiver de forsikringstekniske 
reserver, kunne dette også beskytte medlemmerne mod risikoen for et pludseligt 
værditab. Et krav i denne henseende bør dog være moderat (f.eks. ca. 5%) for at 
begrænse tabet af skatteprovenu. 
Ramme 7: 
Pensionsforpligtelsens art 
Fremtidige pensioner sikres først og fremmest ved, at de fremtidige forpligtelser beregnes på et 
forsigtigt grundlag. Tilstrækkelige hensættelser til forpligtelser tjener som udgangspunkt ved 
anvendelsen af ALM, og denne fremgangsmåde kan anses som en sikkerhedsmæssig hjørnesten. 
Aktiverne skal derpå vælges, således at de modsvarer disse forpligtelser. Med hensyn til de 
mange forskellige pensionsprodukter, der på nuværende tidspunkt udbydes på markedet, kan der 
foretages en generel sondring mellem tilsagnsordninger (sædvanligvis ydelsesbaserede 
ordninger) og såkaldte 'best effort'-ordninger (sædvanligvis bidragsbaserede ordninger). 
I ydelsesbaserede ordninger er de ydelser, som arbejdstageren har ret til, fastlagt på grundlag af 
en formel, hvor den årlige pension typisk beregnes i forhold til arbejdstagerens anciennitet og 
lønindplacering. Sådanne ordninger kan være ufunderede (ingen særskilt fond), underfunderede 
(fondens værdi er mindre end nutidsværdien af de lovede ydelser), overfunderede (fondens værdi 
er større end nutidsværdien af de lovede ydelser) eller blot funderede (fondens værdi er lig 
nutidsværdien af de lovede ydelser). Arbejdstageren bærer sædvanligvis investeringsrisikoen og 
garanterer finansieringen af en eventuel underdækning. 
Disse bemærkninger gælder frem for alt for ydelsesbaserede ordninger. I bidragsbaserede ordninger er 
de ydelser, som medlemmet er berettiget til, baseret på de samlede bidrag, der er indbetalt, og 
indtægterne fra investeringerne på grundlag af de således indbetalte midler; vedkommende bærer 
derfor hele investeringsrisikoen. 
23 
I bidragsbaserede ordninger er de ydelser, som arbejdstageren har ret til, baseret på de opsparede 
bidrag, der er indbetalt på arbejdstagerens vegne, sammen med det investeringsafkast, der er 
opnået af disse bidrag. En bidragsbaseret ordning er kendetegnet ved, at den pensionsberettigede 
bærer hele investeringsrisikoen, og at pensionskontoen pr. definition altid er fuldt ud funderet. 
En tilsynsramme for supplerende pensioner skal tage hensyn til de forskellige virkninger af 
ydelsesbaserede og bidragsbaserede ordninger. De garantier, som gives arbejdstageren, og 
spørgsmålet om, hvem der bærer investeringsrisikoen, er to centrale spørgsmål i denne 
henseende. Der skal også tages højde for, at der findes såkaldte kombinerede pensionsordninger, 
som indeholder karakteristika fra både ydelsesbaserede og bidragsbaserede ordninger. 
2.2.3 Forsikring mod ordningens afbrydelse (jf. ramme 8) 
34. En yderligere sikkerhedsforanstaltning kunne være at forsikre sig imod risikoen for, at 
ordningen afbrydes. I en ydelsesbaseret ordning har denne form for forsikring, som kan 
antage forskellige former (garanti ydet af en tredjemand, garantifond, statsgaranti osv.), 
til formål at afhjælpe en situation, hvor fondens pensionstegnende virksomhed bliver 
insolvent, og de aktiver, som fonden har, ikke er tilstrækkelige til at opfylde de indgåede 
forpligtelser. Det kunne også være hensigtsmæssigt i forbindelse med både 
ydelsesbaserede og bidragsbaserede ordninger som et instrument til at afhjælpe 
eventuelle svigagtige aktiviteter begået af administratorer. Et system af denne art skal 
imidlertid undgå faldgruben i form af moralsk risiko. I bevidstheden om, at erhvervede 
rettigheder under alle omstændigheder vil blive honoreret, kunne nogle forvaltere blive 
fristet af en risikobetonet investeringsstrategi. Det er eventuelt muligt at undgå alt dette 
ved at begrænse dækningen til tilfælde, hvor der er foretaget ulovlige transaktioner (f.eks. 
svig, underslæb, tyveri). 
35. Medlemsstaterne bør overveje, om dette kunne være hensigtsmæssigt, navnlig med 
hensyn til at tackle de problemer, der opstår i forbindelse med svigagtige transaktioner. 
Det er af afgørende betydning, at potentielle medlemmer - navnlig når der bliver 
mulighed for medlemskab på tværs af grænserne - informeres behørigt om, hvorvidt der 
foreligger en sådan forsikring eller ej. 
24 
• 
• Ramme 8: 
Nationale erfaringer med systemer i forbindelse med pensionsordningers afbrydelse 
Tyskland: i 1996 var ca. 57% af erhvervspensionerne i Tyskland oprettet som 
regnskabsmæssige reserver. Som led i denne metode skal virksomhederne opbygge en 
regnskabsmæssig reserve, som modsvarer de pensionsydelser, som arbejdstagerne optjener, 
efterhånden som disse rettigheder erhverves. Der er ingen juridisk adskillelse mellem aktiver, 
der afdækker pensionsforpligtelserne, og andre aktiver i virksomheden. For at beskytte de 
lovede pensionsydelser i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens ledsages systemet med 
regnskabsmæssige reserver af en obligatorisk insolvensforsikring. Insolvensforsikringer 
udbydes af Pensions-Sicherungs-Verein auf Gegenseitigkeit (PSVaG), en gensidig 
forsikringsforening. Foruden investeringsafkastet af PSVaG-aktiver skal arbejdsgiverne 
ifølge loven yde bidrag, der er tilstrækkelige til at finansiere insolvensforsikringen løbende. 
Det Forenede Kongerige: minimumsfinansieringskravet (MFR) fastsætter et lovbestemt 
finansieringsniveau, som de fleste ydelsesbaserede erhvervspensionsordninger i den private 
sektor skal opfylde. MFR er en 'ophørstest', som har til formål at sikre, at ordningen har 
tilstrækkelige midler til på ethvert tidspunkt at dække medlemmernes pensionsydelser, og 
beskytter dem derfor, såfremt arbejdsgiveren bliver insolvent. Foruden MFR er alle britiske 
pensionsordninger generelt omfattet af en pensionskompensationsord.ning (Pensions 
Compensation Scheme), som yder kompensation til medlemmerne under visse begrænsede 
omstændigheder, hvor ordningens aktiver er utilstrækkelige til at dække pensionsydelserne 
(samtidig skal arbejdsgiveren være insolvens, forpligtelserne skal være underfunderede med 
mere end 10% og aktiverne være reduceret som følge af tyveri eller svig). Kompensationen 
finansieres ved hjælp af en afgift, som betales af alle ordninger. 
De Forenede Stater: Pension Benefit Guaranty Corporation (PBGC) garanterer pensioner 
som led i ydelsesbaserede ordninger. I USA er de ydelsesbaserede .ordninger generelt 
forpligtet til at købe en PBGC-forsikring, mens PBGC skal sørge for dækning, således at 
deltagerne i disse ordninger beskyttes. PBGC finansieres på grundlag af præmier fra de 
forsikrede pensionsordninger, investeringsafkast af PBGC-aktiver, aktiver, som ordningerne 
råder over på ophørstidspunktet, samt beløb, som inddrives hos arbejdsgivere, der bringer 
underfunderede ordninger til ophør. 
2.2.4 Metoder til sikring af ligebeh an dling af aktører 
• Generelle bemærkninger 
56. Som led i høringerne støttedes ideen om, at ensartede pensionsprodukter bør være 
omfattet af de samme tilsynsregler, uanset hvilke institutioner der udbyder dem 
(livsforsikringsselskaber, pensionsfonde, kombinerede banker og forsikringsselskaber, 
investeringsinstitutter). Det er hovedsagelig pensionsfonde, både åbne og lukkede (jf. 
ramme 9), og livsforsikringsselskaber, der udbyder ordninger under søjle 2. Af bilag 3 
fremgår nogle af forskellene mellem disse institutioner og de produkter, de udbyder. 
25 
37. Kommissionen er generelt af den opfattelse, at der bør fastlægges en specifik 
tilsynsramme for pensionsfonde. Det synes ikke hensigtsmæssigt at anvende de samme 
regler, som dem, der gælder for livsforsikring, da der er mange institutionelle og 
funktionelle forskelle mellem de to. Det er dog af afgørende betydning, at der gøres alt 
for at tilbyde medlemmerne af pensionsfonde de højest mulige sikkerhedsstandarder. 
Dette betyder, at der skal tages hensyn til de mange forskellige eksisterende 
pensionsfonde, og at der bør fastlægges strenge regler, som tager højde for både aktiverne 
og passiverne på pensionsfondenes balancer, som det allerede er gjort i forbindelse med 
forsikringsselskaberne. 
• Ligebehandling på institutionsniveau 
38. På institutionsniveau har et livsforsikringsselskabs insolvens og afbrydelsen af en 
pensionsordning meget forskellige konsekvenser for de pensionsberettigede. I tilfælde af, 
at en pensionsfonds virksomhed afbrydes, anses medlemmerne generelt for at eje de 
aktiver, som den besidder. I modsætning hertil vil forsikringstagerne i tilfælde af, at et 
livsforsikringsselskab bliver insolvent, ofte indgå i en gruppe af kreditorer, hvis krav 
rangerer lavere end andre kreditorers krav (kuratoren, virksomhedens ansatte, 
skattemyndighederne, sociale sikringsinstitutioner). Behovet for at beskytte de 
begunstigede kunne derfor berettige strengere tilsynsregier. 
39. Det bør - stadig på institutionsniveau - erindres, at de fleste pensionsfonde i EU er 
lukkede fonde, som uden sigte på fortjeneste tilbyder deres ydelser til en enkelt 
virksomhed eller en enkelt gruppe af virksomheder inden for den samme 
erhvervssektor26. Sådanne institutioner er fremherskende i Det Forenede Kongerige og 
Nederlandene, de to medlemsstater, hvor pensionsfonde er mest almindelige. Disse 
institutioner tilstræber ikke at tilbyde deres produkter til andre arbejdsgivere, og herved 
adskiller de sig fra forsikringsselskaber. Der kan dog opstå et konkurrencemæssigt 
problem inden etableringen af en erhvervspensionsordning. På nuværende tidspunkt kan 
arbejdsgiveren og/eller arbejdsmarkedets parter vælge mellem følgende: indgå en aftale 
med et livsforsikringsselskab, etablere en lukket fond, deltage i en åben fond eller andre 
ordninger. 
• Ligebehandling på produktniveau 
40. På produktniveau skal det understreges, at pensionsfondene for hovedpartens 
vedkommende ikke selv garanterer pensionsydelserne. For så vidt angår ydelsesbaserede 
ordninger, garanteres ydelserne sædvanligvis af arbejdsgiveren, mens medlemmerne af 
bidragsbaserede ordninger sædvanligvis påtager sig investeringsrisikoen. På den anden 
side forpligter livsforsikringsselskaberne sig normalt til at garantere en fast rentesats. Det 
er en undtagelse, at livsforsikringsselskaber udbyder produkter, hvor investoren påtager 
sig investeringsrisikoen. I sådanne tilfælde er kravet til solvensmargen lavere (1% af 
præmiereserven i stedet for 4% i det tilfælde, hvor forsikringsselskabet påtager sig 
investeringsrisikoen.27) Dette forhold synes også at tale for en forskellig tilsynsmæssig 
behandling. 
26 Jf. ramme 6 og bilag 2. 
27 Jf. artikel 19, litra e), i det første livsforsikringsdirektiv (79/267/EØF). 
26 
41. Konkurrencen kunne imidlertid fordrejes, hvis en pensionsfond på samme måde som et 
forsikringsselskab selv garanterede ydelserne. I dette tilfælde bør man overveje at 
anvende en solvensmargen på 4% af de forsikringstekniske reserver. Dette er i øvrigt 
reguleret på denne måde for pensionsfonde i mange EU-medlemsstater, herunder 
Tyskland og Spanien. 
• Ligebehandling og investeringsregler 
42. Det kan endvidere forekomme forskelsbehandling med hensyn til investeringsreglerne. 
Dette ville f.eks. være tilfældet, hvis de investeringsregler, der foreslås i et fremtidigt 
direktiv, var mere fleksible end de nationale bestemmelser, som nogle medlemsstater har 
vedtaget til gennemførelse af investeringsreglerne i det tredje livsforsikringsdirektiv. 
Dette problem kunne løses på to måder: enten ensidigt af'de pågældende medlemsstater, 
som under iagttagelse af de rammer, der er udstukket i det tredje livsforsikringsdirektiv, 
kunne gøre deres investeringsregler mere fleksible, eller multilateralt ved at overveje 
muligheden af at udarbejde ad /zoc-investeringsregler med henblik på dækning af de 
forsikringstekniske reserver i forbindelse med gruppeforsikringer, der er tegnet hos 
livsforsikringsselskaber. 
27 
Ramme 9: 
Spørgsmål, der skal løses for at sikre lige vilkår for udbydere af erhvervspensioner 
Problemet med lige vilkår kan kun løses gennem en omfattende analyse af den 
pensionsvirksomhed, som de forskellige former for pensionsfonde udøver. Følgende elementer 
skal tages i betragtning. 
• Arten af ydelser, der tilbydes: Der skal sondres mellem tilsagnsordninger (sædvanligvis 
ydelsesbasered.e ordninger) og såkaldte 'best effort'-ordninger (sædvanligvis bidragsbaserede 
ordninger). Ordningen kan finansieres på grundlag af en lang række forskellige instrumenter, 
feks. pensionsfonde, forsikringsprogrammer osv.; 
• Arten af garantier, der tilbydes: Der skal sondres mellem virksomhedstegnede pensionsfonde 
(hvor arbejdsgiveren sædvanligvis bærer ansvaret for udbetalingen af de endelige pensioner) 
og åbne eller autonome pensionsfonde (institutioner, som selv bærer ansvaret for 
udbetalingen af ydelserne, eller hvor alle risici bæres af arbejdstageren); 
• Arten af risici: Der skal sondres mellem forsikringstekniske risici (risici i relation til 
pensionsforpligtelser, navnlig aktuarmæssige beregninger og underliggende fremskrivninger) 
og finansielle risici (risici i relation til de aktiver, der dækker pensionsforpligtelserne, navnlig 
investeringer, rentesats og inflation); 
• Arten af pensionsaktivernes administration: Der skal sondres mellem selvadministration 
(hvor institutionen selv forvalter aktiverne og passiverne som led i pensionsordningerne), 
simpel finansiel forvaltning^« og finansiel forvaltning med garanti™; 
• Pensionisters rettigheder i tilfælde af insolvens: Der bør sondres mellem pensionsfonde, hvor 
de fremtidige pensionister er de eneste kreditorer, og livsforsikringsselskaber, hvor de 
fremtidige pensionister kun er én gruppe blandt en række kreditorer, hvis rækkefølge 
opstilles i henhold til den nationale lovgivning. 
28 Aktivitet udøvet af livsforsikringsselskaber i henhold til artikel 1, stk. 2, litra c), i direktiv 
79/267/EØF. 
Aktivitet udøvet af livsforsikringsselskaber i henhold til artikel 1, stk. 2, litra d), i direktiv 
79/267/EØF. 
28 
2.2.5 En ny kontekst 
43. Tilbagetageisen af det forslag til direktiv, som Kommissionen forelagde i 1991 og 
ændrede i 199330, og problemerne i tilknytning til meddelelsen31 fra 1994 har klart vist, 
hvor vanskeligt det er at opnå enighed mellem medlemsstaterne om, hvordan tilsynet 
med pensionsfondene kan bringes i overensstemmelse med principperne for det indre 
marked. På baggrund af svarene på grønbogen og de høringer, der har fundet sted som 
led i handlingsrammen for finansielle tjenesteydelser, er Kommissionen dog af den 
opfattelse, at dette spørgsmål bør tages op igen. 
44. Selv om dette nye initiativ holder fast ved de centrale målsætninger om investerings- og 
forvaltningsfrihed, skulle på en række punkter adskille sig fra tidligere forslag. På 
grundlag af resultaterne af høringerne bør det nye forslag lægge større vægt på fondenes 
sikkerhed og overholdelsen af grundlæggende tilsynskrav. Det vil således ikke blot 
fokusere på aktivernes fordeling, men også i højere grad tage hensyn til de 
begrænsninger, der knytter sig til forpligtelserne på en pensionsfonds balance, og behovet 
for at undgå at skabe konkurrencefordrejninger mellem hovedaktørerne inden for 
supplerende pensionsordninger under søjle 2. Endelig bør forslaget være mere ambitiøst 
og sigte mod at tage et første skridt til at tilvejebringe de betingelser, der er nødvendige 
for medlemskab på tværs af grænserne. Da der formentlig vil dukke tværnationale 
produkter op på lang sigt, er det nødvendigt, at der i EU udvikles et samarbejde mellem 
de nationale tilsynsmyndigheder på pensionsområdet. De nærmere enkeltheder i 
forbindelse med et sådant samarbejde bør behandlet i en nær fremtid. 
45. Et direktivforslag ville blive forelagt i en kontekst, som er meget forskellig fra den, der 
var fremherskende i 1991. Foruden den fælles valuta, som giver pensionsfondene større 
sikkerhed og mere omfattende investeringsmuligheder, er der nu meget større enighed 
om, at pensionsordningerne skal ændres for at være rustet til de budgetmæssige og 
demokratiske perspektiver, der er sammenfattet i grønbogens første kapital. Disse 
perspektiver kræver, at alle offentlige myndigheder gør deres yderste inden for deres 
respektive kompetenceområder for at sikre pensionsordningernes langsigtede finansielle 
bæredygtighed. De supplerende ordningers mulighed for at drage fordel af det indre 
marked og euroen skal ses i denne sammenhæng. 
30 EFT 91/C 312/04. 
31 EFT 94/C 360/08. 
29 
3. FREMME AF ARBEJDSTAGERNES FRIE BEVÆGELIGHED 
46. I dette kapitel undersøges de problemer, som erhvervspensionsordninger skaber for 
arbejdstagernes frie bevægelighed i EU. 
47. Et grundlæggende princip for det indre marked, arbejdskraftens mobilitet, er potentielt så 
meget desto vigtigere nu, hvor Den Økonomiske og Monetære Union er blevet oprettet. 
Europa har allerede effektive fællesskabsbestemmelser, som for vandrende arbejdstagere 
koordinerer pensionsordningerne under søjle 1. Disse bestemmelser har givet millioner af 
EU-arbejdstagere mulighed for at flytte inden for EU i hele eller en del af deres 
erhvervsaktive liv, trygge i bevidstheden om, at de kan få en alderdomspension, der er 
baseret på alle deres arbejdsår i hele EU. I modsætning hertil udgør den manglende 
koordinering i forbindelse med de supplerende pensioner en reel hindring for den frie 
bevægelighed for de EU-borgere, der er omfattet af sådanne ordninger. Denne hindring 
vil, hvis medlemsstaterne i stigende grad vælger at satse på supplerende pensioner, 
ramme flere og flere personer og vil som led i denne proces ødelægge den europæiske 
arbejdsstyrkes mulighed for mobilitet. 
48. På hinanden følgende Europæiske Råd har understreget, at det er af afgørende betydning, 
at der skabes betingelser i medlemsstaterne for fremme af en veluddannet og smidig 
arbejdsstyrke og fleksible arbejdsmarkeder, som reagerer på økonomiske forandringer. 
De resterende problemer i forbindelse med supplerende pensioner udgør reelle hindringer 
for den frie bevægelighed og fleksibiliteten. For at nå målet med den europæiske 
beskæftigelsesstrategi kræver disse udfordringer, at medlemsstaterne og Den Europæiske 
Union griber aktivt ind 
3.1 Generelle betragtninger 
49. I henhold til EF-traktatens artikel 42 vedtager Rådet på forslag af Kommissionen med 
enstemmighed de foranstaltninger vedrørende social tryghed, der er nødvendige for at 
gennemføre arbejdskraftens frie bevægelighed. 
50. På grundlag heraf vedtog Fællesskabet lovbestemmelser (forordning (EØF) nr. 1408/71 
og nr. 574/72)32, som tager sigte på at fjerne hindringerne for arbejdstagernes mobilitet på 
tværs af grænserne med hensyn til lovpligtige pensioner. Bestemmelserne berører ikke 
medlemsstaternes ret til at bestemme, hvordan deres egne lovpligtige pensionsordninger 
skal være udformet, men sikrer, at en arbejdstagers potentielle mobilitet ikke hæmmes, 
ved at vedkommende straffes med hensyn til sin pension (eller andre sociale rettigheder) 
ved flytning fra én medlemsstat til en anden. 
51. Disse fællesskabsforordninger gælder imidlertid ikke for supplerende pensionsordninger. 
52. I denne forbindelse tog Kommissionen for så lang tid siden som i sin meddelelse til 
Rådet fra juli 1991 disse spørgsmål op og skitserede de fremtidige foranstaltninger, der 
skulle træffes på dette område. Meddelelsen understregede den positive rolle, som 
Den ajourførte udgave af disse forordninger er offentliggjort i EFT L 28 af 30.1.1997. Efter at 
forordningernes anvendelsesområde er blevet udvidet til at omfatte selvstændige erhvervsdrivende, 
har traktatens artikel 308 været påkrævet som yderligere retsgrundlag. 
30 
supplerende pensionsordninger spiller med hensyn til at yde arbejdstagerne social 
beskyttelse, men fremhævede samtidig en række mulige hindringer for arbejdstagernes 
frie bevægelighed og dermed for gennemførelsen af det indre marked. 
53. Traktaten kræver ophævelse af nationale bestemmelser, som kan have til følge, at 
arbejdstagere finder det mindre attraktivt eller helt forhindres i at gøre brug af de 
grundlæggende rettigheder, der ifølge flere på hinanden følgende domme afsagt af 
Domstolen33 er garanteret ved traktaten. Der er derfor behov for foranstaltninger til at fjerne 
sådanne hindringer med det formål at fremme arbejdstagernes mobilitet på tværs af 
grænserne, idet der samtidig tages hensyn til de supplerende pensionsordningers specifikke 
træk. 
54. I grønbogen om supplerende pensioner i det indre marked stillede Kommissionen en række 
spørgsmål til alle berørte parter (herunder regeringer, arbejdsmarkedets parter og 
repræsentanter for supplerende pensionsordninger), som tager sigte på at uddybe 
analysen af de resterende problemer, der udgør hindringer for den frie bevægelighed. 
Disse vedrørte navnlig lange uforfaldbarhedsperioder, problemer med overførsel af 
optjente pensionsrettigheder og skattemæssige problemer med hensyn til erhvervelse af 
pensionsrettigheder i mere end én medlemsstat. 
3.2 Resultater af høringerne i forbindelse med grønbogen 
55. Med hensyn til sociale sikringsordninger har forordning 1408/71 muliggjort en 
koordinering af ordningerne for arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende samt deres 
familiemedlemmer. Med de mange forskellige nationale ordninger kunne der kun ske en 
koordinering og ikke en harmonisering. En strategi, der er baseret på koordinering og 
ikke harmonisering, ville også være hensigtsmæssig i forbindelse med supplerende 
ordninger. 
56. Svarene på grønbogen viste, at der er bred enighed om Kommissionens strategi med 
henblik på at fjerne hindringerne for den frie bevægelighed i forbindelse med 
supplerende pensioner. Dette bør ske gradvis, og direktiv 98/49/EF, der blev vedtaget den 
29. juni 1998, bør derfor danne grundlag for yderligere tiltag. Dette direktiv udgør et 
første skridt til at fjerne hindringerne for arbejdstagernes frie bevægelighed. I henhold til 
direktivet har udstationerede arbejdstagere nu mulighed for at fortsætte indbetalingen af 
bidrag til pensionsordningen i oprindelsesmedlemsstaten. 
57. Hovedparten af medlemsstaterne er af den opfattelse, at det på nuværende tidspunkt er 
for tidligt at gennemføre nye lovgivningsforanstaltninger. Hovedparten af de øvrige 
aktører (arbejdsmarkedets parter, pensionsfonde) erkender dog, at de problemer, der blev 
påvist i Kommissionens meddelelse fra 1991 og i grønbogen om supplerende pensioner, 
er reelle, og at de hæmmer den frie bevægelighed for personer i Den Europæiske Union. 
Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg mener også, at arbejdstagere, 
der flytter inden for Den Europæiske Union, oplever betydelige problemer, og at 
Jf. sag C-279/93, Finanzamt Koln-Altstadt mod Schumacher, dom af 14. februar 1995, Sml. s. 1-225; 
sag C-19/92, Kraus, dom af 31. marts 1993, Sml. s. 1-1663; sag C-80/94, Wielockx, dom af 11. august 
1995, Sml. s. 1-2493; sag C-l07/94, Asscher, dom af 27. juni 1996, Sml. s. 1-3089. 
31 
Fællesskabet bør træffe yderligere foranstaltninger for at fjerne disse hindringer, da de er 
uforenelige med ideen bag det indre marked. 
58. Det er også opfattelsen, at inden der træffes yderligere foranstaltninger, bør 
Kommissionen se nærmere på, hvordan spørgsmål som f.eks. overførsel af 
pensionsrettigheder, lange uforfaldbarhedsperioder og problemer i forbindelse med 
dobbeltbeskatning kan løses. 
59. I det mindste for nogle kategorier af vandrende arbejdstagere, som i en kort periode 
flytter til en anden medlemsstat, kunne medlemskab på tværs af grænserne være 
hensigtsmæssigt for at undgå skift fra den ene ordning til den anden og tab af 
pensionsrettigheder. Arbejdstagernes medlemskab på tværs af grænserne vil dog være 
meget" vanskeligt at realisere i praksis. Foruden den harmonisering af tilsynsreglerne, der 
blev behandlet i det foregående kapitel, vil det kræve gensidig anerkendelse af de 
pågældende beskatningsregler i medlemsstaterne og en række ændringer af de 
eksisterende nationale arbejdsretlige bestemmelser. Medlemskab på tværs af grænserne 
vil dog i vidt omfang fremme arbejdstagernes mobilitet i EU og er noget, som 
repræsentanterne for erhvervslivet slår til lyd for. Det bør således betragtes som et mål på 
mellemlang og lang sigt for Den Europæiske Union. 
60. Ideen om et pensionsforum, som foreslået af gruppen på højt niveau for fri bevægelighed, 
blev generelt hilst velkommen af arbejdsmarkedets parter, men ikke af repræsentanterne 
for regeringerne, som foretrak, at Kommissionen bruger de organer, der. findes på 
fællesskabsplan, f.eks. det rådgivende udvalg for vandrende arbejdstagere. Dette er også 
forslaget fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg. Europa-Parlamentet ser dog positivt på 
ideen om et sådant forum. 
3.3 Mulige foranstaltninger 
61. Reaktionen på grønbogen viser, at der en række områder, hvor der kunne træffes 
fremtidige foranstaltninger. 
• Betingelser, der skal være opfyldt for at erhverve supplerende 
pensionsrettigheder 
62. Det fremgår klart af reaktionerne på grønbogen, at dette er et anliggende, hvor der ikke er 
enighed mellem medlemsstaterne. Det synes på nuværende tidspunkt at være for tidligt at 
fastlægge en lovramme. Men det kan ikke nægtes, at betingelser, der skal være opfyldt 
for at erhverve rettigheder, generelt kan udgøre en hindring for arbejdstagernes mobilitet. 
63. Skabelsen af en veluddannet og smidig europæisk arbejdsstyrke til det kommende 
århundrede er et centralt element i den europæiske beskæftigelsesstrategi og er som 
sådant et væsentligt politisk mål for EU. Lange uforfaldbarhedsperioder i forbindelse 
med supplerende pensionsordninger har en tendens til at hæmme arbejdstagernes 
mobilitet som reaktion på udviklingstendenser på arbejdsmarkedet: noget, som 
formentlig vil blive af større betydning end nogen sinde på det fremtidige arbejdsmarked. 
64. Det kan endvidere anføres, at lange uforfaldbarhedsperioder er en kilde til indirekte 
forskelsbehandling, som rammer kvindelige arbejdstagere, da de hyppigst skifter arbejde 
eller afbryder deres karriere. Dette aspekt har arbejdsmarkedets parter og Europa-
Parlamentet understreget ved adskillige lejligheder. 
32 
65. Kommissionen mener, at det ville være hensigtsmæssigt at indlede en debat på europæisk 
plan med arbejdsmarkedets parter med henblik på at undersøge, hvordan denne hindring 
for den frie bevægelighed kan fjernes. 
66. Kommissionen vil endvidere være særlig opmærksom på at sikre, at forskelsbehandling 
på grundlag af køn elimineres i forbindelse med supplerende pensioner. 
• Medlemskab på tværs af grænserne for andre arbejdstagere end udstationerede 
arbejdstagere, der i en begrænset periode flytter fra én medlemsstat til en anden 
67. Direktiv 98/49/EF af 29. juni 1998 gør det muligt for arbejdstagere, som af deres 
arbejdsgiver udstationeres i en anden medlemsstat, at bevare tilknytningen til den 
supplerende pensionsordning i den medlemsstat, de tidligere arbejdede i. Alle andre 
arbejdstagere, der i en begrænset periode flytter til en anden medlemsstat, har ikke denne 
mulighed. Ligesom udstationerede arbejdstagere forventer disse personer at vende tilbage 
til deres hjemland, og de vil normalt ønske at gøre dette, uden at optjeningen af 
pensionsrettigheder afbrydes. Det vil derfor være en fordel for dem, hvis de kan fortsætte 
indbetalingen af bidrag til den supplerende pensionsordning i hjemlandet. 
68. Ifølge alle de kommentarer, som Kommissionen har modtaget, vil grænseoverskridende 
medlemskab, som beskrevet ovenfor, være et vigtigt skridt til at fjerne hindringerne for 
arbejdstagernes frie bevægelighed på tværs af medlemsstaternes grænser, men det vil 
være vanskeligt at gennemføre i praksis. Det kræver, at en række hindringer for 
arbejdstagerens fortsatte tilknytning til sin tidligere pensionsordning fjernes. Det er ikke 
altid let at opnå en aftale mellem den tidligere arbejdsgiver i hjemlandet, den nye 
arbejdsgiver i værtslandet, arbejdstageren og i givet fald den pågældende supplerende 
pensionsordning. 
69. Kommissionen vil iværksætte en undersøgelse for i detaljer af finde frem til, hvordan 
problemerne i forbindelse med denne kategori af arbejdstageres medlemskab på tværs af 
grænserne kan løses. Kommissionen vil på grundlag af resultaterne af denne 
undersøgelse træffe de nødvendige foranstaltninger for at løse dette problem. 
• Overførsel af pensionsrettigheder 
70. Behovet for en indsats på dette område blev navnlig understreget af fagforeningerne og 
repræsentanter for pensionsfondene. Det kan ikke benægtes, at beregningen af 
overførselsværdier, som straffer de personer, der træder ud af ordningen, og en 
utilstrækkelig bevarelse af "slumrende" rettigheder udgør alvorlige hindringer for 
arbejdskraftens mobilitet. 
71. De store forskelle med hensyn til de supplerende pensioners finansiering, den 
aktuarmæssige beregning af overførselsværdier samt den skattemæssige behandling 
vanskeliggør overførslen fra én medlemsstat til en anden. Det er i alle lande teknisk 
muligt at godkende overførsler fra en anden medlemsstat, men denne evne er teoretisk 
eller umulig i praksis for visse ordninger, f.eks. ordninger på grundlag af 
regnskabsmæssige reserver og ordninger med løbende finansiering, som begge ikke 
hensætter finansielle aktiver til dækning, af deres pensionsforpligtelser. Overførsel ville 
kun være mulig i forbindelse med funderede ordninger, hvor ordningens art muliggør det. 
33 
72. Generelt findes der i de enkelte medlemsstater fælles aktuarmæssige standarder for 
beregningen af kapitaloverførsler fra én ordning til en anden, forudsat at ordningerne er 
af samme art. Da der imidlertid ikke findes en ensartet metode for behandlingen af 
kapitaloverførsler som led i supplerende ordninger mellem medlemsstaterne, stilles en 
arbejdstager, som flytter til en anden medlemsstat, dårligere, end hvis der var overført 
kapitalværdier til en anden virksomhed i hjemlandet. 
73. En laveste fællesnævner for beregningen af beløbet af kapitaloverførsler og konvertering 
af sådanne overførsler til fremtidige pensioner kunne bidrage til at løse en del af 
problemet. 
74. I tilfælde, hvor kapitaloverførsler ikke er mulige, vil bevarelse af optjente rettigheder 
være den eneste mulighed. I disse tilfælde bør det garanteres, at "indehaverne" af såkaldte 
"slumrende" rettigheder får den del af deres supplerende pensionsordning; der tilkommer 
dem. Det er klart, at det vil tage sin tid at nå alle disse mål. 
75. Kommissionen vil med bistand fra alle berørte parter (repræsentanter for regeringer, 
arbejdsmarkedets parter og supplerende pensionsfonde) intensivere sine bestræbelser på 
at løse de tekniske problemer, der er forbundet med overførslen af pensionsrettigheder, 
f.eks. kun overførslen af rettigheder til godkendte supplerende pensionsordninger eller 
fastlæggelsen af aktuarmæssige standarder for overførselsværdier. 
76. Dette vil danne grundlag for de yderligere undersøgelser af nødvendigheden af en 
lovramme for overførslen af optjente rettigheder. 
77. Kommissionen vil videreføre sit arbejde med hensyn til supplerende pensioner med 
offentliggørelsen af en rapport hvert andet år om situationen i de forskellige 
medlemsstater. Denne vil blive udarbejdet i samarbejde med et netværk bestående af 
højtstående nationale eksperter i supplerende pensioner. 
• Pensionsforum 
78. Gruppen på højt niveau for fri bevægelighed har foreslået, at der oprettes et 
pensionsforum. Et sådant forum ville tjene som middel til at sammenføre alle berørte 
parter (regeringer, arbejdsmarkedets parter og pensionsfonde) med henblik på at 
overveje, hvordan hindringerne for arbejdskraftens mobilitet på tværs af grænserne i 
forbindelse med supplerende pensioner kan fjernes. Forumet kunne bistå Kommissionen 
med at finde hensigtsmæssige løsninger på de øvrige problemer, der er identificeret, samt 
i forbindelse med opfølgningen af de eksisterende fællesskabsbestemmelser. 
79. Kommissionen støtter denne ide og har derfor besluttet at indkalde til et pensionsforum, 
som vil holde møde to gange årligt og blive sammensat af repræsentanter for regeringer, 
arbejdsmarkedets parter og pensionsfonde samt i givet fald andre institutioner, der er 
aktive på dette område. 
34 
4. MOD EN BEDRE KOORDINERING AF DE NATIONALE 
BESKATNINGSORDNINGER 
80. Grønbogen beskæftigede sig både med ordninger under søjle 2 og 3, og de 
grundlæggende beskatningsmæssige problemer er da også de samme. Af praktiske 
grunde kunne det første skridt i Fællesskabets trinvise foranstaltninger imidlertid 
kun omfatte den skattemæssige behandling afvandrende arbejdstageres bidrag på 
tværs af grænserne til supplerende pensionsordninger under søjle 2. 
4.1 Resultater afhøringerne i forbindelse med grønbogen 
81. De forskellige, komplekse og specifikke nationale beskatningsregler, som er blevet 
udviklet gennem årene, har vist sig at udgøre betydelige hindringer for den frie 
bevægelighed for personer og den frie udveksling af tjenesteydelser i forbindelse med 
supplerende pensioner og livsforsikring. Problemerne består i det væsentlige i det 
generelle spørgsmål om, hvordan grænseoverskridende betalinger til supplerende 
pensionsfonde eller livsforsikringsselskaber skal behandles, og det forhold, at vandrende 
arbejdstagere stilles over for to eller flere pensions- og beskatningsordninger, som ikke 
nødvendigvis er forenelige. 
35 
• Ramme 11: 
Oversigt over de problemer, der skyldes heterogene beskatningsordninger 
I mange medlemsstater behandles supplerende pensionsordninger og livsforsikringer, 
der er tegnet hos ikke-hjemmehørende institutioner, i skattemæssig henseende mindre 
gunstigt end forsikringer hos hjemmehørende institutioner. Der findes generelt intet 
princip om gensidig anerkendelse, hvorfor det er usandsynligt, at en pensionsordning, 
der er godkendt i én medlemsstat, opfylder kravene til at opnå skattefradrag, som 
indrømmes ordninger i en anden medlemsstat. Personer, som ønsker at supplere deres 
pensioner, kan derfor i praksis kun købe nationale produkter, hvis de ønsker at opnå 
skattefradrag. Pensions- og livsforsikringsselskaber fra andre medlemsstater er 
således tvunget til at etablere sig i hver medlemsstat, for at deres produkt kan opnå 
samme beskatningsforhold. Dette hindrer den frie udveksling af tjenesteydelser og det 
frie forbrugsvalg. 
En arbejdstager, som flytter fra én medlemsstat til en anden, hindres ofte i at fortsætte 
den forsikring, der er tegnet i hjemlandet, da værtslandet ikke tillader fradrag for de 
indbetalte præmier eller også beskatter de bidrag, som arbejdsgiveren betaler, i 
tilfælde, hvor bidragene til en institution i værtslandet ikke ville blive beskattet. 
Det alvorligste problem er blevet identificeret i forbindelse med personer, der flytter 
fra en medlemsstat, som anvender det såkaldte EET-system (bidragene er fritaget for 
beskatning (exempt), policens vækst er fritaget for beskatning (exempt), ydelserne 
beskattes (taxed)), til en medlemsstat med det såkaldte TEE-system (bidragene 
beskattes (taxed), policens vækst er fritaget for beskatning (exempt), ydelserne er 
fritaget for beskatning (exempt)) eller omvendt. Denne grundlæggende 
uoverensstemmelse mellem systemerne kan resultere i, at der enten slet ikke finder 
beskatning sted (bidragene kan fratrækkes, og provenuet beskattes ikke), eller i 
dobbeltbeskatning (både bidrag og provenu beskattes). 
Som led i høringerne gav mange udtryk for den opfattelse, at EET-systemet er det 
mest hensigtsmæssige og på lang sigt bør anvendes generelt. Den væsentligste fordel 
ved det er, at der ikke sker nogen beskatning af usikre fremtidige ydelser, når en 
pension ikke arves, og den pensionsberettigede kan dø inden pensionsalderen (i 
hvilket tilfælde der i forbindelse med et TEE-systemet ville være blevet betalt skat 
via bidragene til pensionsydelser, som vedkommende aldrig modtog). 
Pensions- og livsforsikringsselskaber kan også opleve hindringer på 
beskatningsområdet, navnlig når de investerer på tværs af grænserne. Nogle af disse 
hindringer skyldes den omstændighed, at pensionsfonde ofte ikke er underlagt 
beskatning. I svarene på grønbogen blev der som eksempel nævnt, at en medlemsstat 
opkrævede kapitalvindingsskat hos ikke-hjemmehørende institutioner, hvis de 
investerer i aktiver, som findes eller omsættes i den pågældende medlemsstat, i 
forhold til hjemmehørende pensionsinstitutioner, som er fritaget. Dette påvirker 
beslutningerne om porteføljefordelingen inden for det indre marked. Hvad angår 
36 
opsparingen af pensionsmidler, indrømmes der undertiden kun skattelettelser med 
hensyn til investeringer inden for den pågældende medlemsstat. 
Ovennævnte problemer forværres klart i situationer, som involverer flere end to 
lande. Dette er f.eks. tilfældet, hvis en vandrende arbejdstager arbejder i én 
medlemsstat for et multinationalt selskab, som har hjemsted i anden, og bidrager til 
en supplerende pensionsordning i en tredje medlemsstat. Nogle respondenter 
understregede derfor behovet for at finde løsninger på europæisk plan, navnlig 
fastlæggelsen af en pensionsordning, som kunne blive anerkendt i skattemæssig 
henseende i alle medlemsstater. Dette kunne efter deres opfattelse så resultere i, at der 
blev oprettet 'skattevirksomme', ægte EU-dækkende pensionsfonde, som kan drive 
virksomhed i hele Europa og således drage fordel af de dermed forbundne 
stordriftsfordele. 
82. Som led i høringerne kom man endvidere ind på spørgsmålet om, hvordan disse 
problemer kan løses. Nogle respondenter gav udtryk for det synspunkt, at Kommissionen 
bør udarbejde retningslinjer, som er baseret på de principper og den praksis, der er fælles 
for en række eksisterende bilaterale aftaler. Det blev under drøftelserne understreget, at 
det måske var lettere at opnå ikke-bindende foranstaltninger, men at deres anvendelighed 
i praksis også kunne være begrænset. En fordel ved bilaterale beskatningsaftaler er, at de 
kan afpasses efter de pågældende landes pensionsordninger. På den anden side vil det 
være særdeles besværligt og tidskrævende for medlemsstaterne at skulle forhandle og 
genforhandle 105 aftaler34, og dette ville stadig ikke garantere ligebehandling og ikke-
forskelsbehandling. Den umiddelbare praktiske værdi af retningslinjer kunne derfor være 
begrænset, da det ville vare årtier, inden de blev integreret i de bilaterale 
beskatningsaftaler. 
83. Andre respondenter var af den opfattelse, at fællesskabsbestemmelser ville være den mest 
hensigtsmæssige løsning. Gensidig anerkendelse af pensionsordninger, kriterier for den 
generelle anerkendelse af ægte alderspensionsordninger i beskatningsmæssige henseende, 
regler, som giver ret til beskatning på en måde, der forhindrer dobbeltbeskatning, men 
også regler til sikring af et passende beskatningsniveau, en effektiv ordning til udveksling 
af oplysninger samt effektive regler for gensidig bistand ved skatteopkrævning blev 
nævnt som mulige elementer i et fællesskabsinitiativ. Der blev nævnt en multilateral 
konvention eller et direktiv som eksempler på retligt bindende foranstaltninger, som 
kunne give retssikkerhed og skabe lige vilkår. 
4.2 Mulige foranstaltninger 
84. Dette er navnlig vigtigt for arbejdstagere, som flytter fra én medlemsstat til en anden, og 
som risikerer at miste de pensionsrettigheder, de allerede har erhvervet på grundlag af en 
ordning i den medlemsstat, hvor der allerede er tegnet en pension.. På nuværende 
tidspunkt findes der ingen fællesskabslovning, som regulerer, hvem der har ret til at 
beskatte pensionsindtægter, eller den skattemæssige behandling af overførselsværdier, 
som repræsenterer pensionsrettigheder, der er erhvervet som led i en tidligere 
34 Inden for EU er der 105 mulige bilaterale forbindelser, hvoraf 98 på nuværende tidspunkt er omfattet af 
en bilateral eller multilateral beskatningsaftale. Kun nogle fa af dem indeholder allerede omfattende 
aftaler på dette område. I en Union med 20 medlemsstater vil der endog være 190 bilaterale 
forbindelser. 
37 
pensionsordning. Alligevel bør medlemsstaterne sørge for, at arbejdstagere, der udøver 
deres ret til fri bevægelighed, ikke omfattes af nogen form for unødvendig restriktion 
eller forskelsbehandling, i overensstemmelse med artikel 39 og 43 i forordning 1612/6833. 
85. Selv om det bør sikres, at en vandrende arbejdstager eller pensionist ikke kan undgå 
beskatning, bør medlemsstaterne sørge for, at personer, der flytter fra ét sted til et andet, 
ikke underkastes nogen form for dobbeltbeskatning. De fleste bilaterale 
beskatningsaftaler indeholder på nuværende tidspunkt sådanne bestemmelser, der ofte er 
udarbejdet på grundlag af retningslinjerne i artikel 18 i OECD's modelkonvention om 
beskatning af indkomst og kapital, som giver bopælsstaten beskatningsretten. Hvis der 
ikke findes nogen bilateral aftale, er den måde, hvorpå dobbeltbeskatning undgås, 
betinget af de pågældende medlemsstaters nationale lovgivninger. 
86. I en erklæring i protokollen for samlingen i Rådet (ØKOFIN) den 1. december 1997 
forpligtede Kommissionen sig til at tage problemerne i forbindelse med beskatning af 
livsforsikringer og pensioner op med støtte fra Gruppen vedrørende Skattepolitik, således 
at der eventuelt kunne udarbejdes et direktivforslag. Det endelige formål med dette 
arbejde er i praksis at sikre arbejdstagernes og de selvstændige erhvervsdrivendes frie 
bevægelighed (EF-traktatens artikel 39 og 43) og den frie udveksling af tjenesteydelser 
(EF-traktatens artikel 49), som fastsat i det tredje livsforsikringsdirektiv 92/96/EØF. 
Dette arbejde er allerede påbegyndt. 
• Principper for en koordineret strategi 
87. Efter Kommissionens opfattelse viser grønbogen om supplerende pensioner, de skriftlige 
reaktioner herpå samt den efterfølgende høring, at der er generel enighed om behovet for 
en koordineret indsats, der gennemføres trinvis. Efter have gennemgået resultaterne af 
høringerne når Kommissionen frem til den konklusion, at en sådan koordineret strategi 
bør være baseret på følgende principper: 
- Formålet er ikke at søge en harmonisering af medlemsstaternes beskatningsordninger 
på pensions- og livsforsikringsområdet. En koordinering vil blive tilpasset de mange 
forskellige regler i medlemsstaterne. Denne fremgangsmåde er med succes blevet 
anvendt inden for de sociale sikringsordninger, dvs. i forordning 1408/71. 
- Den frie udveksling af tjenesteydelser og personers frie bevægelighed må ikke 
hæmmes af en unødvendigt restriktiv eller diskriminerende skattemæssig behandling 
af pensioner og livsforsikringer på tværs af grænserne. 
- En fælles strategi skal gøre det muligt for og bistå medlemsstaterne med at sikre de 
skatteprovenuer, som de er berettiget til at opkræve i henhold til deres 
skattelovgivning. Den bør tilvejebringe et system, som kan håndhæves, og som 
tilskynder til overholdelse af skattelovgivningen ved at overbevise skatteyderne om, 
at de ikke kan unddrage sig deres forpligtelser, uanset hvor de rejser hen eller 
investerer inden for EU. 
Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden 
for Fællesskabet, EFT L 257 af 19.10.1968, s. 2. 
38 
• Domstolens retspraksis 
88. Ifølge Domstolens retspraksis er restriktioner som følge af uberettigede forskelle med 
hensyn til den skattemæssige behandling af pensioner og livsforsikringer på tværs af 
grænserne i strid med EF-traktaten, navnlig artikel 39, 43, 49 og 56. I Safir-sagen36 fandt 
Domstolen, at regler, der indebærer forskelle med hensyn til den skattemæssige 
behandling af udenlandske forsikringer, som ville kunne afholde forsikringstagere fra at 
tegne forsikringer i selskaber, der er etableret i andre medlemsstater, i princippet var i 
strid med traktatens artikel 49. Domstolen afviste stærkt alle de argumenter, der blev 
fremført som begrundelse for restriktionen, navnlig med hensyn til princippet om 
sammenhæng i beskatningsordningen. Det bør bemærkes, at siden Bachmann-sagen37 har 
Domstolen på intet tidspunkt fremsat denne specifikke begrundelse på 
beskatningsområdet. 
• Den aktuelle situation i Gruppen vedrørende Skattepolitik 
89. På mødet den 3. juli 1998 i Gruppen vedrørende Skattepolitik blev medlemmerne 
opfordret til at fremkomme med deres holdning til de væsentlige spørgsmål i relation til 
en koordineret strategi for beskatningen af supplerende pensioner og livsforsikringer. 
Alle var enige om behovet for at arbejde videre på dette spørgsmål, og de fleste 
medlemmer støttede en koordineret strategi. Der var bred enighed om de førnævnte 
principper - ingen harmonisering, ingen forskelsbehandling, ingen provenunedgang. Der 
syntes at være støtte til, at de vandrende arbejdstageres problemer krævede en 
øjeblikkelig løsning, og der var også en vis støtte til en nærmere undersøgelse af, hvordan 
informationsudvekslingen kunne forbedres. Nogle medlemmer gik ind for retligt 
bindende foranstaltninger - en multilateral konvention blev ofte nævnt som en mulighed -
mens andre var klart imod nogen form for retligt bindende løsning og kun kunne støtte 
retningslinjer. Nogle medlemmer understregede endvidere, at det var nødvendigt at tage 
højde for sociale og retlige problemer og ikke blot fokusere på de skattemæssige 
aspekter. 
90. På mødet den 8. marts 1998 i Gruppen vedrørende Skattepolitik var der enighed om, at 
en trinvis strategi var hensigtsmæssig med henblik på at løse de forskellige, komplekse 
problemer. Medlemmerne var endvidere enige i, at det første skridt ideelt set skulle 
omfatte den skattemæssige behandling afvandrende arbejdstageres bidrag til institutioner 
som led i søjle 2. Ordninger på grundlag af regnskabsmæssige reserver ville dog ikke 
blive omfattet, da der ikke er tale om bidrag fra arbejdstagerne, men kun et tilsagn fra 
arbejdsgiverens side. 
Sag C-118/96, Sml. [1998] 1-1897. 
Sag C-204/90, Sml. [1992] 1-249. Retten fandt, at Belgiens nægtelse af at anerkende fradrag for 
præmier til pensions- og livsforsikringer var i strid med artikel 39 og 49. Den fandt imidlertid også, at 
som følge af de særlige forhold i forbindelse med de belgiske skattebestemmelser for pensionsområdet 
var en sådan forskelsbehandling begrundet i hensynet til at sikre sammenhængen i 
beskatningsordningen. Det er værd at huske, at den belgiske beskatningsordning var kendetegnet ved 
en opsat beskatning og ikke en fritagelse i forbindelse med pensioner, der var tegnet i Belgien. Under 
disse omstændigheder blev nægtelsen af at anerkende fradrag for præmier til forsikringer, der ikke var 
tegnet i Belgien, opvejet af, at det beløb, der udbetales på grundlag af en sådan forsikring, ikke ville 
blive beskattet i modsætning til en forsikring, der var tegnet i Belgien. Domstolens begrundelse i 
relation til princippet om sammenhæng i beskatningsordningen blev gengivet mere præcist i Wielockx-
sagen, C-80/94, Sml. [1995] 2493. 
39 
• Det fremtidige arbejde 
91. Kommissionen er af den opfattelse, at Gruppen vedrørende Skattepolitik er det forum, 
der bedst egner sig til en dialog med medlemsstaterne om, hvordan der kan arbejdes 
videre med spørgsmålet. Som følge af emnets komplekse beskaffenhed er det blevet 
besluttet at nedsætte en teknisk undergruppe, som vil bistå Gruppen vedrørende 
Skattepolitik. 
92. Kommissionen håber, at det på grundlag af arbejdet i Gruppen vedrørende Skattepolitik 
og den tekniske gruppe vil være muligt at udarbejde et hensigtsmæssigt lovinitiativ i 
1999 eller 2000. Det følger af ovenstående, at et sådant initiativ kun ville være det første 
skridt mod mere omfattende foranstaltninger på dette område. Dette første skridt kunne 
hensigtsmæssigt omfatte den skattemæssige behandling af de bidrag, som vandrende 
arbejdstagere indbetaler til supplerende pensionsordninger på tværs af grænserne. 
40 
BILAG 1 
Mulige foranstaltninger på grundlag af høringerne i forbindelse med grønbogen om 
supplerende pensioner i det indre marked 
Foranstaltning 
Forslug til direktiv 
om 
tilsynsbestemmelser 
for pensionsfonde 
Koordinering af 
medlemsstaternes 
beskatningsord­
ninger på pensions-
og livsforsikrings-
omrs'idel 
Høringer 
vedrorende 
betingelserne for at 
erhverve 
supplerende 
pensionsrettigheder 
Fcasibilityundcr-
sogelse af 
medlemskab på 
tværs af grænserne 
Oprettelse af et 
pensionsforum 
Teknisk arbejde i 
forbindelse med 
overførsel af 
supplerende 
pensionsrettigheder Mål 
At beskytte 
medlemmernes 
rettigheder, sikre 
investeringsfrihed og 
lette medlemskab på 
tværs af grænserne 
At fremme 
arbejdskraftens 
mobilitet og sikre den 
frie udveksling af 
supplerende pensions-
og 
livsforsikringsydelser 
At identificere måder 
til at fremme 
arbejdskraftens 
mobilitet 
Indgående at under­
søge hindringerne for 
medlemskab på tværs 
af grænserne og 
identificere måder til 
at fjerne dem 
At oprette et forum 
med henblik på en 
specifik dialog om 
pensioner og 
arbejdskraftens 
mobilitet 
At undersøge 
betingelserne for at 
forelægge et 
lovgivningsforslag Berørte 
institutioner/organer 
Kommissionen, 
berørte parter, derpå 
Rådet, Parlamentet og 
Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg 
Medlemsstaterne, 
Kommissionen (som 
led i Gruppen 
vedrørende 
Skattepolitik). Rådet, 
Parlamentet og Det 
Økonomiske og 
Sociale Udvalg 
(såfremt et forslag til 
direktiv forelægges) 
Kommissionen og 
arbejdsgiver-
/arbejdstager-
organisationer 
Kommissionen 
Kommissionen 
Kommissionen 
sammen med 
medlemsstaterne, 
pensionsfondssektore 
n og arbejdsgiver-
/arbejdstager-
organisationer Foreslået tidsramme 
Vedtages af 
Kommissionen ved 
udgangen af 
1999/begyndelsen af 
2000. Forhandlinger 
med Rådet og 
Parlamentet fra 2000. 
Høringer videreføres i 
1999. Mulighed for 
forelæggelse af et 
forslag til direktiv ved 
udgangen af 1999 
eller i begyndelsen af 
2000 
I løbet af 1999/2000 
I løbet af 1999/2000 
I løbet af 1999 eller 
2000 
I løbet af 1999/2000. 
Mulighed for 
forelæggelse af et 
forslag til direktiv i 
løbet af 2000 
41 
BILAG 2 
Afkast af pensionsfondsporteføljer 1984-1996 
(gennemsnit af det samlede realafkast i national valuta) 
Procent i national valuta 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Irland 
Japan 
Nederlandene 
Spanien 
Sverige 
Schweiz 
Det Forenede Kongerige 
De Forenede Stater 
Ingen begrænsninger for 
aktiver 
Begrænsninger for 
aktiver 1984-1993 
8,8 
6,3 
7,2 
10,3 
6,5 
7,7 
7,0 
8,1 
4,4 
10,2 
9,7 
9,5 
6,9 1984-1996 
9,0 
6,0 
7,0 
11,0 
0,0 
8,0 
— 
— 
4,0 
10,0 
9,0 
9,5 
5,2 
Kilder: EFRP-rapport, juni 1996, Pragma Consulting og OECD Staff Calculations 
42 
BILAG 3 
Vejledende sammenligning mellem livsforsikringsselskaber, åbne pensionsfonde og 
lukkede pensionsfonde 
Aktiviteternes art 
Forbindelse til 
andre finansielle 
aktører 
Situation i tilfælde 
af, at en erhvervs­
pensionsordning 
afbrydes 
Garanti for 
udbetaling af 
supplerende 
erhvcrvspensioner 
Forbindelse til 
medlemmer af 
erhvervspensions­
ordninger Livsforsikringssel­
skaber (via 
gruppe­
forsikringer) 
Kommercielle 
aktiviteter på 
grundlag af en lang 
række produkter 
Udbyder af 
tjenesteydelser 
Forsikringstagerne 
udgør generelt én 
blandt mange 
kreditorgrupper.38 
Hver gruppe får sit 
krav opfyldt i en 
bestemt rækkefølge. 
Ydes af 
forsikringsselskabet 
undtagen i 
forbindelse med 
forsikringer, der er 
tilknyttet en inves­
teringsfond, hvor 
det er fastsat, at 
forsikringsselskabet 
ikke påtager sig 
nogen 
in vesteringsri siko. 
Indirekte, via 
arbejdsgiveren Åbne 
pensionsfonde 
Kommercielle 
aktiviteter, generelt 
på grundlag af et 
enkelt produkt 
Både udbyder og 
bruger af 
tjenesteydelser 
Medlemmerne anses 
generelt for at eje 
fondens aktiver 
Ydes generelt af 
pensionsfonden i 
forbindelse med 
ydelsesbaserede 
ordninger; 
in vesteringsri sikoen 
bæres af 
arbejdsgiveren i 
forbindelse med 
bidragsbaserede 
ordninger. 
Indirekte, via 
arbejdsgiveren Lukkede 
pensionsfonde 
Generelt ikke-
kommercielle 
aktiviteter på 
grundlag af en 
enkelt tjenesteydelse 
Både udbyder og 
bruger af 
tjenesteydelser 
Medlemmerne anses 
generelt for at eje 
fondens aktiver 
Ydes generelt af 
arbejdsgiveren i 
forbindelse med 
ydelsesbaserede 
ordninger; 
investeringsri sikoen 
bæres af 
arbejdstageren i 
forbindelse med 
bidragsbaserede 
ordninger. 
Medlemmerne 
deltager hyppigt i 
forvaltningen af 
ordningen 
38 Jf. forslaget til Kommissionens direktiv om tvangslikvidation af selskaber, der driver direkte 
forsikringsvirksomhed (89/C253/04, EFT C 253 af 6.10.1989). 
43 
BILAG 4 
Ol 
o> 
o 
00 
« 
o 
"C 
s-
O 
Q. 
O 
••i 
V) i 
CC 
O) 
o 
o 
s 
•S 
"55 
O) 
c 
•c c 
Q> 
5 5 cc to i i 
t 
a. 
S 
1SBJUEIB3J 1S!IJ? )S!|)IUSUI3UU33 
Dette bilag viser, at for perioder på over 10 år var en portefølje bestående af 100% aktier 
lige så volatil (med andre ord: lige så sikker) som en portefølje bestående af 100% 
obligationer, men at aktier havde et afkast på ca. 7% og obligationer kun 3-4%. I løbet af 
et arbejdsliv er en forskel på 3% hvert år kolossal. Minimumsrisikoen viser den lavest 
mulige volatilitet, som kunne være opnået med den bedste sammensætning af 
obligationer og aktier. 
44 
BILAG 5 
De Forenede Stater: Årligt samlet afkast fordelt på aktivkategori (1926-1995) 
Amerikanske skatkammerbeviser 
Mellemfristede statsobligationer 
Langfristede statsobligationer 
Langfristede selskabsobligationer 
Aktier i små virksomheder 
Aktier i store virksomheder *" I 
r 
;. l 
10 15 
Kilde: Morgan Stanley Dean Witter 
45 
BILAG 6 
Aktie- kontra obligationsmarkeder 
Større afkast af aktier 
Lokale valutaer 
Tal omregnet til årsbasis 
Belgien 
Frankrig 
Tyskland 
Italien 
Nederlandene 
Sverige 
Schweiz 
Det Forenede Kongerige 
USA 15-årig periode 
1984-1998 
9,09% 
3,12% 
4,36% 
0,95% 
7,18% 
4,32% 
9,88% 
3,67% 
5,29% 10-årig periode 
1989-1998 
1,98% 
0,17% 
3,71% 
-3,47% 
7,95% 
2,94% 
12,08% 
1,40% 
7,08% 
Kilde: Pragma Consulting NV/SA 
46 
BILAG 7 
Aktivernes fordeling 
Land 
Belgien 
Danmark 
Finland 
Frankrig 
Tyskland 
Irland 
Italien 
Nederlande. 
Norge 
Portugal 
Spanien 
Sverige 
Schweiz 
Det Foren. 
Kongerige Nationale 
aktier 
% 
18 
17 
9 
8 
6 
24 
2 
15 
13 
14 
9 
20 
10 
53 Nationale 
obliga­
tioner 
% 
31 
65 
69 
75 
71 
26 
56 
47 
60 
72 2> 
65 
64 
25 
9 Uden­
landske 
aktier 
% 
24 
7 
1 
5 
3 
33 
-
19 
6 
4 
2 
8 
5 
22 Uden­
landske 
obliga­
tioner 
% 
12 
1 
1 
10 
4 
4 
-
10 
6 
1 
1 
-
7 
6 Fast 
ejendom 
% 
5 
8 
7 
-
13 
6 
40 
7 
7 
2 
-
8 
16 
2 Kontanter 
/andet 
% 
10 
2 
13 '> 
2 
3 
7 
2 
2 
8 
7 
23 
-
37 3) 
8 
!) pengemarkedsinstrumenter 
2) 50/50% faste og variable emissioner 
3) omfatter lån til arbejdsgiver, pant i fast ejendom og andre kortfristede lån 
Kilde: European Pension Fund Managers Guide, Volume I - The Marketplace, 1998 ; 
William M. Mercer 
47 
BILAG 8 
Befolkning og pensionsaktiver 
Land 
Belgien 
Danmark 
Finland 
Frankrig 
Tyskland 
Irland 
Italien 
Nederlande. 
Norge 
Portugal 
Spanien 
Sverige 
Schweiz 
Det Foren. 
Kongerige Befolkning i 
mio. 
10,2 
5,3 
5,1 
58,6 
82,0 
3,6 
57,4 
15,6 
4,4 
9,9 
39,3 
8,9 
7,1 
59,0 Forsørger­
byrde0 
24,2 
22,4 
20,9 
22,7 
21,7 
19,0 
23,2 
18,8 
25,0 
22,4 
23,5 
28,6 
22,4 
24,6 Værdi af 
pensions-
aktiver -
mia. USD 
25 
148 
40 
95 
310 
29 
91 
502 
35 
10 
22 
142 
288 
1015 Pensions-
aktiver som 
% af BNP 
11 
84 
35 
7 
14 
42 
7 
127 
23 
9 
4 
66 
117 
77 Pensions-
aktiver pr. 
indbygger 
(1000 USD) 
2,5 
27,9 
7,9 
1,6 
3,8 
8,0 
1,6 
32,2 
7,9 
1,0 
0,6 
16,0 
40,6 
17,2 
0 Andelen af personer på over 65 i forhold til andelen af personer mellem 15 og 64. 
Kilde: Population Concern 30 June 1997, European Pension Fund Managers Guide, 
Volume I - The Marketplace, 1998 ; William M. Mercer 
48 
Liste over termer i forbindelse med forvaltning af pensionsfonde 
Aktivernes fordeling: spredningen af en fonds aktiver efter aktivkategori og/eller 
geografisk område. 
Aktuarmæssig beregning: beregning foretaget af en aktuar med henblik på at fastslå, 
om en pensionsordning har tilstrækkelige aktiver til at dække sine passiver/forpligtelser. 
Aktuaren skal sikre, at forpligtelserne beregnes på en adækvat måde. 
Asset/Liability Management: metode, som tager sigte på at minimere risici ved at styre 
og kontrollere kongruensen mellem passiver, aktiver, likviditet og investeringspolitik. 
Bidragsbaseret ordning: pensionsordning, hvor bidragene er faste. Udbetalingen 
afhænger af disse bidrags størrelse og af afkastet af de købte aktiver. Arbejdstageren 
bærer sædvanligvis investeringsrisikoen. 
Depositar: institution (sædvanligvis et kreditinstitut), som opbevarer pensionsfondens 
aktiver. 
Finansieringskrav: krav om, at en fonds aktiver, som anvendes til at dække passiver, 
aldrig må være lavere end disse passiver. 
Fondsadministrator: personer, som er ansvarlige for fondens samlede politik (dens 
finansielle, navnlig aktivernes fordeling, og administrative aspekter). Administratorerne 
er generelt repræsentanter for medlemmerne og arbejdsgiveren. Forvaltningen kan også 
overdrages til forvaltere, som forpligter sig til at forvalte fonden efter bedste evne. 
Formueforvalter: person, som pensionsfonden har ansat til at forvalte fondens aktiver. 
Det kan være et kreditinstitut, et forsikringsselskab eller et institut for kollektiv 
investering (investeringsinstitut). Nogle fonde står selv for forvaltningen af deres aktiver. 
Forsikringstekniske reserver: post på passivsiden af en pensionsfonds balance, som 
repræsenterer de forpligtelser, fonden har påtaget sig. Disse forsikringstekniske reserver 
skal være dækket af aktiver, hvis likviditet, sikkerhed (diversifikation) og afkast er 
tilpasset de indgåede forpligtelser. 
Pensionstegnende virksomhed: virksomhed eller gruppe af virksomheder, som gør brug 
af en fonds tjenesteydelser med henblik på at tilvejebringe en pension til arbejdstagere. 
Valutakongruens: krav om, at aktiver, der anvendes til at dække passiver, lyder på den 
samme valuta som disse passiver. 
Ydelsesbaseret ordning: ordning, hvor ydelserne er fastsat på forhånd (f.eks. som en 
procentdel af lønnen). Generelt bærer arbejdsgiveren risikoen med hensyn til pensionens 
udbetaling. 
49 
ISSN 0254-1459 
KOM(1999) 134 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 05 06 01 
Katalognummer: CB-CO-99-242-DA-C 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg