lOMMI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(91) 55 ende I i g udg. 
Bruxelles, den 22. februar 1991 
KOMMISSIONENS BERETNING TIL RÅDET OM DE I DIREKTIV 79/267/EØF 
AF 5. MARTS 1979 OMHANDLEDE AKTIVITETER, SOM UDØVES AF 
MULT I BRANCHESELSKABER OG SPECIALISEREDE SELSKABER 

-z -
KOMMISSIONENS BERETNING TIL RÅDET OM DE I DIREKTIV 79/267/EØF 
AF 5. MARTS 1979 OMHANDLEDE AKTIVITETER, SOM UDØVES AF 
MULT I BRANCHESELSKABER OG SPECIALISEREDE SELSKABER 
Indledning 
Beretningen 
I artikel 39, stk. 2, i direktiv 79/267/EØF af 5. marts 1979 (herefter 
benævnt første Iivsforsikringsdirektiv) er fastsat følgende: 
"Efter en periode på ti år fra meddelelsen af dette direktiv forelægger 
Kommissionen Rådet en beretning om aktiviteterne i de to typer foreta­
gender, der falder ind under dette direktivs anvendelsesområde, dvs. 
foretagender, som samtidig udøver de former for virksomhed, der er 
omhandlet i første samordningsdirektiv vedrørende skadesforsikring, og 
de former for virksomhed, der er omhandlet i dette direktiv, samt fore­
tagender, som kun udøver de former for virksomhed, der er omhandlet i 
dette direktiv." 
Og i artikel 18 i direktiv 90/619/EØF af 8. november 1990 (andet livsfor­
sikr ingsdirekt i v) redegøres der for den ordning for fri udveksling af 
tjenesteydelser inden for livsforsikring, som multibrancheseI skaber er 
underkastet. Artikel 18, stk. 2, lyder som følger: 
"Denne artikel vil blive gennemgået på ny på baggrund af den beretning, 
som Kommissionen udarbejder i overensstemmelse med artikel 39, stk. 2, 
i første direktiv." 
I overensstemmelse med disse bestemmelser behandles følgende punkter i 
denne beretning: 
specialiserede selskabers aktiviteter i Fællesskabet siden 1979 
- 3 -
medlemsstaternes håndhævelse af ordningen for multibrancheseI skaber 
spørgsmålet om, hvorvidt der fortsat er grundlag for at opretholde 
restriktionerne i direktiv 79/267/EØF 
PQn oprindelige retlige ordning 
I første Iivsforsikringsdirektiv blev der etableret en retlig ordning, som 
på daværende tidspunkt skulle tjene ti I at beskytte både de livsforsikredes 
og de skadesforsikredes interesser, og som samtidig udgjorde et stort 
skridt fremad for samordningen af betingelserne for adgang til og udøvelse 
af Iivsforsikringsvirksomhed og for oprettelsen af agenturer og filialer i 
de øvrige EF-1 ånde efter samordnede regler. 
I dette direktiv indførtes princippet om specialisering, i henhold til 
hvilket et forsikringsselskab kun måtte drive én form for forsikrings­
virksomhed, dvs. enten Iivsforsikrings- el 1er skadesforsikringsvirksomhed. 
Dette princip fandt imidlertid kun anvendelse på fremtidige aktiviteter, 
idet direktivet indeholdt et forbud mod at oprette nye multibranche­
se I skaber, medens medlemsstaterne fik mulighed for enten at tillade 
videreførelsen af eksisterende multibrancheseIskaber eller at stille krav 
om, at disse selskaber skulle specialisere sig. 
Visse medlemsstater, f.eks. Tyskland, Grækenland og Danmark, valgte at 
kræve en specialisering, men det må understreges, at de ikke var forpligtet 
hertil. 
Samtidig blev der fastsat bestemmelser om forbindelserne mellem livsforsik­
rings- og skadesforsikringsdeI en af samme forsikringsselskab og mellem et 
livsforsikringsselskab og et skadesforsikringsseI skab med indbyrdes til­
knytning. I det første tilfælde krævedes der en særskilt forvaltning for 
hver af de to former for virksomhed, og i det andet tilfælde skulle til­
synsmyndighederne påse, at de pågældende selskabers regnskaber ikke blev 
fordrejet ved aftaler indgået mellem disse selskaber eller ved nogen anden 
ordning, der kunne influere på fordelingen af udgifter og indtægter. 
- 4 -
Pon reUIao Qfl.øKQnpml9Kq KgntgKst 
Denne beretning skal indeholde en vurdering af multibrancheseI skabers og 
specialiserede selskabers forvaltning i relation til de af første livsfor­
sikr ingsdirekt i v omfattede former for virksomhed, men den kan ikke udar­
bejdes "in abstracto" og bør ligeledes tage hensyn ti I de forandringer, der 
siden 1979 er sket i de retlige og økonomiske forhold omkring 
Iivsforsikringsvirksomhed i Fællesskabet. 
a) Det store projekt om gennemførelse af det indre marked den 31.12.1992, 
som er beskrevet og programmeret i Hvidbogen af 1985, blev godkendt af 
medlemsstaterne og gentaget i Fællesakten af 1986. Fællesakten har 
gjort det lettere at få vedtaget de fornødne retsakter, navnlig takket 
være den mere almindelige brug af afstemninger med kvalificeret fler­
tal. Hovedvægten er lagt på den gensidige anerkendelse af medlems­
staternes kontrolsystemer og forbrugerens mulighed for at kunne vælge 
blandt de forskellige produkter og selskaber i Fællesskabet. 
I overensstemmelse hermed indeholder andet Iivsforsikringsdirektiv en 
række bestemmelser, der skal lette adgangen til fri udveksling af 
tjenesteydelser, og med udkastet til tredje direktiv udvides denne 
frihed, og der indføres en ordning med én enkelt EF-dækkende 
koncession. 
Disse væsentlige ændringer i retsakterne kræver en nøje vurdering af 
rimeligheden af de begrænsninger, der er pålagt multibrancheselskaber. 
b) På det bredere område for finansielle tjenesteydelser er der i de 
seneste ti år sket en betydelig afspecialisering. og der er opstået 
store finanskoncerner med ofte meget komplekse strukturer. Det er 
tilfældet inden for invester ingsydeIser, men også inden for banksek­
toren. Denne afspecialisering er allerede blevet accepteret i andet 
bankdirektiv, hvorefter samtlige medlemsstater er forpligtet ti I at 
give un i versa I banker, der er godkendt i en anden medlemmsstat, adgang 
til markedet. Denne udvikling er heller ikke ukendt for forsikrings­
branchen. Her møder man forskellige former for virksomhed, der udøves 
enten af specialiserede selskaber inden for én og samme 
- 5 -
koncern eller af et enkelt selskab, som har oprettet særskilt forvalt­
ning eller en såkaldt "kinesisk mur". 
I adskillige lande overtager forsikringsselskaber, der er dattersel­
skaber af kreditinstitutter, en stadig større del af livsforsikrings-
markedet, og der dannes finanskoncerner, som således dækker flere 
omrader inden for finansielle tjenesteydelser. Én og samme koncern 
råder f.eks. over ét selskab, der tilbyder livsforsikringer, et andet, 
der tilbyder skadesforsikringer, et tredje, der tilbyder bankydelser, 
og et fjerde, der tilbyder børsmægling. Det kan også hænde, at fors ik-
ringsprodukter sælges af et kreditinstitut fra samme koncern. Perso­
nalet er maske fælles eller undertiden endda aflønnet af et særskilt 
selskab, der udelukkende fungerer som servicevirksomhed for de øvrige 
selskaber i koncernen. Det er muligt, at alle koncernens aktiver styres 
af et enkelt selskab. 
Samtidig har den teknologiske udvikling i de seneste ti år gjort det 
langt lettere for multibrancheseIskaber at oprette en særskilt for­
valtning og føre særskilte regnskaber. 
Der må tages højde for denne økonomiske og teknologiske udvikling, når 
holdningen til multibrancheseIskaber skal fastlægges. Lovgivningen bør 
ikke bremse den naturlige udvikling på markedet, medmindre det er 
nødvendigt af forsigtighedshensyn eller af hensyn til beskyttelsen af 
forbrugerne. 
Andet iivsforsikringsdirektiv af 8.11.1990 
Med dette direktiv har multibrancheseIskaber fået ubegrænset frihed til at 
præstere tjenesteydelser inden for livsforsikring indtil den 31. december 
1995, hvorefter multibrancheseI skaberne - medmindre de lovgivende myn­
digheder træffer en ny afgørelse på grundlag af den i første direktiv 
nævnte beretning - ikke længere kan udøve aktiv virksomhed i henhold til 
reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser i de lande, der kræver en 
special iser ing. 
- 6 -
Beretningens forberedelse 
Med henblik på udarbejdelsen af denne beretning udsendte Generaldirektorat 
XV "Penge- og Finansieringsinstitutter samt Selskabsret" i februar og 
marts 1990 et spørgeskema til medlemsstaterne. Skønt svarene var tilfreds­
stillende, viste de, at der var behov for en mere tilbundsgående analyse. 
Derfor blev det besluttet at anmode en uafhængig organisation eller person 
om at foretage en mere detaljeret undersøgelse. Kommissionens Rådgivende 
Udvalg for Indkøb og Kontrakter (C.C.A.M.) valgte Price Waterhouse blandt 
de mange organisationer og personer, der havde vist interesse for denne 
type undersøgelse. 
Price Waterhouse gennemførte adskillige interviews hos tilsynsmyndighederne 
og brancheorganisationer, der repræsenterer forsikringsselskaber, i samt­
lige medlemsstater og stillede dem endvidere en række skriftlige spørgsmål. 
Kommissionen Ønsker at takke alle dem, der hos forsikringstiIsynsmyndighed-
erne og brancheorganisationerne tog sig tid til at svare på konsulenternes 
mundtlige og skriftlige spørgsmål og afholde møder med dem. 
Undersøgelsens resultater 
Price Waterhouse undersøgte hovedsagelig følgende spørgsmål: 
Er den lovgivning, der i dag finder anvendelse på multibrancheseI-
skaber, tilstrækkelig? 
Bør den strammes eller lempes? 
Er de restriktioner, der i dag er pålagt multibrancheseI skaber, stadig 
berettiget? 
- 7 -
De mange interviews, undersøgelser og analyser resulterede i tre grundlæg­
gende konstateringer. De vedrører forsikringsselskabers finansielle-
situation, de praktiske problemer med at dekomponere multibrancheseIskabers 
indtægter og udgifter samt problemer i forbindelse med likvidation. 
1. Den finansielle situation i selskaber, der udøver livsforsikrings-
virksomhed 
Det første vigtige forhold, der må konstateres, er den meget store 
finansielle sikkerhed, som selskaber, der udøver livsforsikrings-
virksomhed, tilbyder. I de seneste ti år har der ud af samtlige god­
kendte forsikringsselskaber i Fællesskabet, dvs. over 4 000, kun været 
fire tilfælde af likvidation. Disse likvidationer har ramt speciali­
serede livsforsikringsselskaber. Intet multibrancheseI skab er således 
trådt i likvidation, medens enkelte specialiserede skadesforsikrings­
selskaber er gået konkurs i samme periode, men alt i alt har proble­
merne altså være minimale. 
Hvad mere generelt angår spørgsmålet om, hvorvidt multibrancheseI skaber 
eller specialiserede livsforsikringsselskaber har haft finansielle 
vanskeligheder, har medlemsstaternes svar vist, at i flere af dem har 
tilsynsmyndighederne været nødsaget til enten at skride ind for at 
anmode om supplerende oplysninger eller at træffe egnede foranstalt­
ninger for at afhjælpe sådanne finansielle vanskeligheder. Alle disse 
problemer har kunnet løses uden at skride til tilbagekaldelse af 
ti I ladeiser. 
Disse konstateringer, som uddybes i Price Waterhouse's rapport, viser: 
at alle systemerne for kontrol med Iivsforsikringsvirksomhed, som 
gennemføres ved hjælp af de forebyggende og problemløsende foran­
staltninger, der indgår i første direktiv, men som tilrettelægges 
på meget forskellig vis i de forskellige medlemsstater, har vist 
sig at være ganske effektive i de seneste ti år 
- 8 -
at de personer, der er berørt af en livsforsikring tegnet I et 
mu11 i brancheseI skab. hvad enten der er tale om forsikringstagere, 
forsikrede eller begunstigede, ikke er dårligere beskyttet end i et 
specialiseret selskab. 
Håndhævelse af den ved første direktiv indførte ordning for multi-
brançheseI skaber 
For at beskytte de personer, der er dækket af en livsforsikring tegnet 
i et multibrancheseIskab, blev det fastslået i første direktiv, at 
disse selskaber skal oprette en særskilt forvaltning og regnskabs­
føring, som bl.a. skal vise, hvor de forskellige indtægter og udgifter 
stammer fra, dvs. fra enten livsforsikringsdelen eller skadesforsik-
ringsdelen. Der blev ligeledes indført strenge bestemmelser om over­
førsel af solvensmargener mellem et multibrancheseI skabs livsfor­
sikringsdel og skadesforsikringsdeI. 
Som helhed synes den ordning, der med første Iivsforsikringsdirektiv 
blev indført for multibrancheseIskaber, at have fungeret godt. Samtlige 
medlemsstater har korrekt gennemført bestemmelserne i deres nationale 
lovgivning og har ikke haft større vanskeligheder med at få indført den 
særskilte forvaltning og regnskabsføring i multibrancheselskaber. 
Muligheden for at overføre en solvensmargen mellem livsforsikringsdelen 
og skadesforsikringsdeI en er meget sjældent blevet udnyttet, og i de 
tilfælde, hvor den er blevet udnyttet, er det sket problemløst. 
Flere medlemsstater har imidlertid haft vanskeligheder med dekompo­
ner ingen af indtægter og udgifter på den ene eller anden form for 
virksomhed, ikke på grund af EF-lovgivningen, som er fuldstændig 
utvetydig på dette punkt, men af rent praktiske årsager. 
Fordelingen af indtægter og udgifter på de to former for virksomhed og 
kontrollen hermed er nemlig meget kompliceret, da selskabernes Iivsfor­
sikr i ngsaf de I ing og skadesforsikringsafde Iing ofte benytter samme 
distributionssystem, edb-installationer, "investeringsafdeling" og 
endda personale. 
9 -
Dette problem gælder imidlertid ikke specielt for multibranche­
se I skaber, men opstår også, når to specialiserede selskaber inden for 
henholdsvis livsforsikring og skadesforsikring tilhører samme koncern. 
I sådanne tilfælde er der endvidere mulighed for, at de pågældende 
selskabers regnskaber fordrejes ved aftaler mellem disse selskaber 
eller ved en anden ordning, der kan influere på fordelingen af udgifter 
og indtægter, hvilket er en mulighed der eksplicit er forudset i 
artikel 13, stk. 2, i første Iivsforsikringsdirektiv. 
Bestemmelserne om særskilt forvaltning har i øvrigt givet anledning til 
et samarbejde mellem tilsynsmyndighederne i Fællesskabet i form af 
udvekslinger af synspunkter og gensidig meddelelse af de nationale 
gennemførelsesbestemmelser i forbindelse med arbejdet på konferencen af 
forsikringstiIsynsmyndigheder i EF (Conférence des service de contrôle 
des assurances des pays de la C.E.E.). 
Denne konference synes faktisk at tilbyde de bedste rammer for en 
løsning af disse problemer. 
3. Problemer i forbindelse med forsikringsselskabers likvidation 
Selv om der - som statistikkerne viser - kun er en meget lille fare 
for, at et multibrancheseI skab eller et specialiseret livsforsikrings­
selskab træder i likvidation, takket være bl.a. det generelle økono­
miske klima og et velorganiseret tilsyn, så er der alligevel behov for 
at være opmærksom på de forsikredes skæbne i tilfælde af en I i kvi-
dat ion. 
For at kunne tilgodese de forsikredes rettigheder, hvis et multi-
brancheselskab skulle gå konkurs, er det af afgørende betydning, at der 
er foretaget en opsplitning af aktiverne og en tilfredsstillende forde­
ling af udgifter og indtægter. Disse praktiske forholdsregler gælder 
imidlertid ikke kun for multibrancheseIskaber, men også for speciali­
serede selskaber, især hvis disse selskaber tilhører samme koncern, jf. 
- 10 -
rapporten. Det må også sikres, at de aktiver, der vedrører livsforsik-
ringsvirksomheden, hensættes ti I de livsforsikrede, og at de livsfor­
sikrede gives højest mulige forrang ved fordelingen af aktiver, navnlig 
i forhold til forsikringsselskabets simple kreditorer. 
Alle disse spørgsmål indgår i den bredere problemstilling, der handler 
om de forsikredes beskyttelse i tilfælde af, at et forsikringsselskab 
træder i likvidation. Spørgsmålene bør behandles i tilknytning til 
direktivforslaget om likvidation af forsikringsselskaber (Kommissionens 
ændrede forslag af 18. september 1989, EFT nr. C 253 af 6. oktober 
1989). I betragtning af det meget lille antal likvidationer i den 
periode, som rapporten dækker, bør dette forslag imidlertid ikke gøres 
til en forudsætning for gennemgangen af den nuværende ordning for 
mu11 i brancheseI skaber. 
Konklusioner 
Der kan drages følgende konklusioner af ovenstående konstateringer og 
analyser: 
1. De nuværende regler vedrørende særskilt forvaltning og regnskabsføring 
er blevet anvendt korrekt og lader tjl at være t iIstrækkelige. Der 
synes ikke at være behov for at stramme eller lempe dem. 
2. Der er ikke grundlag for antage, at specialiserede forsikringsselskab­
er i praksis giver de forsikrede en højere grad af sikkerhed end 
mu11 i brancheseI skaber. 
Der er derfor ingen grund ti I at opretholde de begrænsninger, der i dag 
er pålagt multibrancheseIskaber for så vidt angår etableringsret og fri 
udveksling af tjenesteydelser. 
a) Mu11 ibrancheselskaber skal derfor have ret ti I at oprette mu11 i -
brancheagenturer og -filialer i hele Fællesskabet. 
- 11 -
b) De skal ligeledes have rot t|| at UdØYO. VirKsomhQÇt-UbgnhoN HL 
reglerne om fri udveksling af tlenesteydelser I hele Fællesskabet, 
selv efter 31. december 1995. 
c) Derfor synes der også at være grundlag for at ophæve det nuværende 
forbud mod at oprette nye mult ibrancheforsikr inosselskaber eller i 
det mindste at tillade medlemsstaterne at ophæve dette forbud i 
henseende til selskaber, der måtte opstå på deres eget område. 

. H . ISSN 0254-1459 
KOM(91) 55 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 08 
Katalognummer : CB-CO-91-070-DA-C 
ISBN 92-77-69451-3 
SALGSPRIS lil og med 30 siden 3,50 ECU for hver 10 sider derudover: 1,25 ECU 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
"w. Sti