[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 14.8.2007

KOM(2007) 470 endelig

2007/0169 (CNS)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om godkendelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af første og anden ændring af FN/ECE's Espoo-konvention om vurdering af virkningerne på miljøet på tværs af landegrænserne

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. FN-ECE's Espoo-konvention om vurdering af virkningerne på miljøet på tværs af landegrænserne (herefter benævnt konventionen) blev undertegnet af Fællesskabet og dets medlemsstater den 26. februar 1991. Konventionen blev godkendt af Fællesskabet den 27. juni 1997[1].

2. På det andet møde mellem parterne i 2001 vedtoges beslutning II/14 om en ændring af Espoo-konventionen. Ændringen udvider definitionen af "offentligheden" i artikel 1(x) i konventionen på den måde, at offentligheden, der kan deltage i procedurerne under konventionen, herefter omfatter civilsamfundet og navnlig ikke-statslige organisationer, og den giver mulighed for, at ikke-ECE-medlemslande kan tiltræde konventionen efter godkendelse fra parterne i konventionen. Både udvidelsen af begrebet "offentligheden" og åbningen af konventionen for stater uden for FN/ECE-området er afgørende for at sikre offentlig bevidstgørelse om miljøspørgsmål og for at fremme en bredere implementering og håndhævelse af miljølovgivningen. Den første ændring af konventionen bidrager således til at styrke miljøbeskyttelsesforanstaltningerne og til at gøre dem mere effektive.

3. Definitionen af "offentligheden" er gennemført i fællesskabslovgivningen i de relevante bestemmelser i direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (VVM-direktivet)[2], som ændret ved direktiv 97/11/EF[3] og 2003/35/EF[4], og der er således tale om overensstemmelse med den ændrede tekst i konventionen.

4. På det tredje møde mellem parterne i 2004 blev der ved beslutning III/7 vedtaget en anden ændring af Espoo-konventionen. Denne ændring giver de berørte parter mulighed for at deltage i afgrænsningen af vurderingens omfang, reviderer den liste over aktiviteter, der findes i appendiks I til konventionen, og omhandler institutionelle spørgsmål under konventionen såsom overvågning af efterlevelse, beføjelserne inden for rammerne af partsmøderne og ændringernes ikrafttræden. De relevante fællesskabsbestemmelser (VVM-direktivet) er forenelige med denne ændring af Espoo-konventionen, som derfor ikke vil medføre nogen ændring af lovgivningen.

5. I forbindelse med ministerkonferencen "Miljø for Europa" i oktober 2007 er det vigtigt at vise, at Det Europæiske Fællesskab og medlemsstaterne vil overholde bestemmelserne i den internationale miljøpolitik og handle sammen for at fremme målene i miljøkonventionerne inden for FN/ECE-forummet. På samme måde bør der under forhandlingsprocessen sikres en vellykket samordning på fællesskabsplan med hensyn til godkendelsen af ændringerne af Espoo-konventionen, således at Fællesskabets og medlemsstaternes ratificerings-, accept- eller godkendelsesinstrumenter så vidt muligt kan deponeres samtidig.

6. Fællesskabet bør nu godkende disse ændringer af Espoo-konventionen.

2007/0169 (CNS)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om godkendelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af første og anden ændring af FN/ECE's Espoo-konvention om vurdering af virkningerne på miljøet på tværs af landegrænserne

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1, sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, første punktum, og artikel 300, stk. 3, første afsnit,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[5],

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet[6], og

ud fra følgende betragtninger:

1. FN-ECE's Espoo-konvention om vurdering af virkningerne på miljøet på tværs af landegrænserne (herefter benævnt Espoo-konventionen) sigter på at indkredse parternes forpligtelser med hensyn til at vurdere miljøvirkningen af visse aktiviteter tidligt i planlægningsfasen og pålægger staterne en generel forpligtelse med hensyn til notifikation og samråd vedrørende alle store projekter, der må antages at have en mærkbar skadevirkning på miljøet på tværs af landegrænserne.

2. Espoo-konventionen blev godkendt af Fællesskabet den 27. juni 1997.

3. På mødet mellem parterne i 2001 blev der vedtaget en ændring af Espoo-konventionen, der ændrer definitionen af "offentligheden", sådan at den omfatter ikke-statslige organisationer og andre sammenslutninger, og som betyder, at lande uden for FN/ECE-området også kan tiltræde konventionen. Den relevante fællesskabslovgivning, særlig Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet[7], indeholder bestemmelser, der er i overensstemmelse med denne ændring af Espoo-konventionen.

4. Den anden ændring af Espoo-konventionen, der blev vedtaget på mødet mellem parterne i 2004, giver de berørte parter mulighed for at deltage i afgrænsningen af vurderingens omfang og reviderer den liste over aktiviteter, der findes i appendiks I til konventionen, og omhandler institutionelle spørgsmål inden for rammerne af konventionen. Denne ændring ændrer ikke karakteren af parternes forpligtelser, og listen over aktiviteter dækkes allerede af den relevante fællesskabslovgivning, nemlig direktiv 85/337/EØF.

5. Ændringerne af Espoo-konventionen er åbne for ratifikation, godkendelse eller accept for parterne. Det Europæiske Fællesskab og medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at instrumenterne for ratificering, godkendelse eller accept så vidt muligt kan deponeres samtidig.

6. Fællesskabet bør godkende ovennævnte to ændringer af Espoo-konventionen -

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Den første og anden ændring af FN-ECE's Espoo-konvention om vurdering af virkningerne på miljøet på tværs af landegrænserne godkendes herved på Fællesskabets vegne.

Teksten til ændringerne er knyttet som bilag til denne afgørelse.

Artikel 2

Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den (de) person(er), der er beføjet til at deponere instrumentet for godkendelse af ændringerne hos Generalsekretæren for De Forenede Nationer i dennes egenskab af depositar, jf. Espoo-konventionens artikel 17.

Udfærdiget i Bruxelles, den […]

På Rådets vegne

Formand

[…]

ÆNDRINGER AF ESPOO-KONVENTIONEN OM VURDERING AF VIRKNINGERNE PÅ MILJØET PÅ TVÆRS AF LANDEGRÆNSERNE

FØRSTE ÆNDRING

I slutningen af artikel 1 (x) indsættes efter personer:

"og, i overensstemmelse med national lovgivning eller praksis, sammenslutninger, organisationer eller grupper"

I artikel 17 indsættes følgende nye stk. efter stk. 2:

"3. Enhver anden stat, der ikke er omhandlet i stk. 2, og som er medlem af De Forenede Nationer, kan tiltræde konventionen efter godkendelse på parternes møde. På mødet parterne imellem finder der ikke nogen behandling eller godkendelse sted af anmodninger om tiltrædelse fra en sådan stat, før dette stykke er trådt i kraft for alle stater og organisationer, som var part i denne konvention pr. 27. februar 2001".

og de resterende stykker omnummereres som konsekvens heraf.

I slutningen af artikel 17 indsættes følgende nye stk.:

"7. Enhver stat eller organisation, der ratificerer, accepterer eller godkender denne konvention, forventes samtidig at ratificere, acceptere eller godkende den ændring af konventionen, der findes i beslutning II/14, som blev truffet på parternes andet møde".

ANDEN ÆNDRING

I artikel 2 indsættes følgende nye stk. efter stk. 10:

"11. Hvis oprindelsesparten har til hensigt at gennemføre en procedure med henblik på at bestemme indholdet i dokumentationen til vurdering af virkningerne på miljøet, bør den berørte part i passende omfang have mulighed for at deltage i denne procedure".

I artikel 8 indsættes efter konvention:

"og i medfør af enhver af dens protokoller, som de er part i"

I artikel 11 erstattes artikel 2 (c) af følgende nye afsnit:

"(c) hvor det er relevant, søge hjælp hos og samarbejde med kompetente organer, der har ekspertise vedrørende virkeliggørelsen af denne konventions mål";

I slutningen af artikel 11 indsættes følgende to nye afsnit:

"(g) hvor det er relevant, udarbejde protokoller til denne konvention;

(h) oprette de hjælpeorganer, som de finder nødvendige for gennemførelsen af denne konvention".

I artikel 14, stk. 4, erstattes andet punktum af følgende nye punktum:

"De træder i kraft for de parter, der har ratificeret, godkendt eller accepteret dem, på den 90. dag efter den dag, på hvilken depositaren har modtaget meddelelse om deres ratifikation, godkendelse eller accept fra mindst tre fjerdedele af antallet af parter på tidspunktet for deres vedtagelse".

Efter artikel 14 indsættes følgende nye artikel:

"Artikel 14a

Overvågning af efterlevelse

1. Parterne fører tilsyn med efterlevelsen af bestemmelserne i denne konvention på grundlag af efterlevelsesproceduren forstået som en ikke-konfrontatorisk og hjælpeorienteret procedure, som vedtages på mødet mellem parterne. Overvågningen baseres på, men er ikke begrænset til, en regelmæssig rapportering fra parterne. På mødet mellem parterne træffes der beslutning om den rapporteringsfrekvens, som parterne finder nødvendig, og om de oplysninger, der skal indgå i disse regelmæssige rapporter.

2. Efterlevelsesproceduren gælder for enhver protokol, der vedtages i medfør af denne konvention".

Appendiks I til denne konvention erstattes af appendikset til denne afgørelse.

I appendiks VI indsættes følgende nye stk. efter stk. 2:

"3. Stykke 1 og 2 kan anvendes, mutatis mutandis, på enhver protokol til konventionen".

Appendiks

LISTE OVER AKTIVITETER

1. Råolieraffinaderier (dog ikke anlæg, der kun fremstiller smøremidler af råolie) og anlæg til forgasning og fortætning af mindst 500 tons kul eller bituminøs skifer om dagen.

2. (a) Konventionelle kraftværker og andre fyringsanlæg med en termisk ydelse på mindst 300 megawatt samt

(b) Kernekraftværker og andre kernereaktorer, herunder demontering eller nedlukning af sådanne kraftværker eller reaktorer [1] (bortset fra forskningsanlæg til fremstilling og forarbejdning af spaltelige og fertile stoffer, hvis maksimumskapacitet ikke overstiger 1 kilowatt vedvarende termisk ydelse).

3. (a) Anlæg til oparbejdning af nukleart brændsel;

(b) Anlæg, der er bestemt:

- - til fremstilling eller berigning af nukleart brændsel;

- - til behandling af bestrålet atombrændstof eller højradioaktivt affald;

- - til endelig bortskaffelse af bestrålet nukleart brændsel;

- - udelukkende til endelig bortskaffelse af radioaktivt affald; eller

- - udelukkende til deponering (planlagt til at vare i mere end 10 år) af bestrålet nukleart brændsel eller radioaktivt affald på et andet sted end produktionsstedet.

4. Større anlæg til forsmeltning af støbejern og stål og til fremstilling af ikke-jernmetaller.

5. Anlæg til udvinding af asbest og til behandling og forarbejdning af asbest og asbestholdige produkter: for så vidt angår produkter i asbestcement, med en årlig produktion på over 20 000 tons færdigvarer; for så vidt angår friktionspakninger, med en årlig produktion på over 50 tons færdigvarer; og for så vidt angår anden asbestanvendelse, med et årligt forbrug heraf på over 200 tons.

6. Integrerede kemiske anlæg.

7. (a) Anlæg af motorveje, motortrafikveje [2] og jernbaner til fjerntrafik samt lufthavne med en start- og landingsbanelængde [3] på mindst 2 100 meter;

(b) Anlæg af nye veje med mindst fire kørebaner eller udretning og/eller udvidelse af en eksisterende vej med højst to kørebaner med henblik på anlæg af mindst fire kørebaner, hvis en sådan ny vej eller et således udrettet og/eller udvidet vejafsnit har en ubrudt længde på mindst 10 km.

8. Rørledninger med store diametre til transport af olie, gas eller kemiske produkter.

9. Søhandelshavne samt vandveje og havne til indre sejlads, der kan besejles og anløbes af skibe på over 1 350 tons.

10. (a) Anlæg til bortskaffelse af giftigt og farligt affald ved forbrænding, kemisk behandling eller deponering;

(b) Anlæg til bortskaffelse af ufarligt affald ved forbrænding eller kemisk behandling med en kapacitet på mere end 100 tons/dag.

11. Store dæmninger og bassiner.

12. Anlæg til indvinding af grundvand eller kunstig tilførsel af grundvand, hvor den årlige indvundne eller tilførte vandmængde udgør mindst 10 mio. m³.

13. Anlæg til fremstilling af papirmasse, papir og pap med en produktionskapacitet på mindst 200 lufttørrede tons om dagen.

14. Større anlæg til stenbrud, minedrift, udvinding på stedet og bearbejdning af metalmalm eller kul.

15. Offshore-produktion af kulbrinter. Udvinding af råolie og naturgas til kommerciel anvendelse, hvor råolieudvindingen overstiger 500 tons/dag, og gasudvindingen overstiger 500 000 m³/dag.

16. Større lageranlæg til benzin, petrokemiske og kemiske produkter.

17. Skovning af store områder.

18. (a) Anlæg til overførsel af vandressourcer mellem flodbækkener, når formålet er at forebygge eventuel vandmangel, og når den overførte vandmængde overstiger 100 mio. m³/år; og

(b) I alle andre tilfælde anlæg til overførsel af vandressourcer mellem flodbækkener, når den gennemsnitlige vandmængde i det bækken, hvorfra vandet overføres, over flere år overstiger 2 000 mio. m³/år, og den overførte vandmængde overstiger 5 % af denne mængde.

Overførsel af drikkevand via rørledninger er ikke omfattet.

19. Anlæg til behandling af spildevand med en kapacitet på over 150 000 personækvivalenter.

20. Anlæg til intensiv fjerkræavl eller svineavl med mere end:

- 85 000 pladser til slagtekyllinger;

- 60 000 pladser til høner;

- 3 000 pladser til slagtesvin (over 30 kg); eller

- 900 pladser til søer.

21. Anlæg af luftledninger med en spænding på mindst 220 kV og en længde på over 15 km.

22. Større anlæg til udnyttelse af vindkraft til energiproduktion (vindmølleparker).

____________________

1. Med henblik på anvendelse af denne konvention ophører kernekraftværker og andre kernereaktorer med at betragtes som sådanne, når alt nukleart brændsel og andre radioaktivt kontaminerede elementer er blevet permanent fjernet fra anlæggets område.

2. I denne konvention forstås ved:

- "Motorvej" en vej, der er specielt konstrueret og anlagt til motortrafik og ikke betjener de tilstødende ejendomme, og:

(a) som, med undtagelse af bestemte steder eller midlertidigt, er forsynet med separate kørebaner for trafik i to retninger, der er adskilt fra hinanden ved en midterrabat, der ikke er beregnet til trafik, eller undtagelsesvis på anden måde;

(b) som ikke krydser nogen vej, jernbane, sporvej eller sti i samme niveau; og

(c) som er forsynet med særlig skiltning som motorvej.

- "Motortrafikvej" en vej, der er forbeholdt motortrafik, og hvortil adgang kun sker via knudepunkter eller signalregulerede vejkryds, og hvor der ikke må standses eller parkeres på kørebanen.

3. I denne konvention forstås ved "lufthavn": en lufthavn, som svarer til definitionen i Chicago-overenskomsten af 1944 om oprettelse af Organisationen for International Civil Luftfart (bilag 14).

[1] Rådets afgørelse af 27. juni 1997 om indgåelse på Fællesskabets vegne af konventionen om vurdering af virkningerne på miljøet på tværs af landegrænserne (ESPOO-konventionen) (forslag EFT C 104 af 24.4.1992, s. 5; ikke offentliggjort afgørelse) .

[2] EFT [L 175] af [5.7.1985], s. [40].

[3] EFT [L 73] af [14.3.1997], s. [5].

[4] EUT [L 156] af [25.6.2003], s. [17].

[5] EUT C […] af […], s. […].

[6] EUT C […] af […], s. […].

[7] EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF (EUT L 156 af 25.6.2003, s. 17).