KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 22.07.1998 
KOM(1998) 474 endelig udg. 
Kommissionens meddelelse 
til Rådet, Europa-Parlamentet og Den Europæiske Centralbank 
BESKYTTELSE AF EUROEN 
MOD FALSKMØNTNERI 

Indholdsfortegnelse 
1. INDLEDNING 3 
1.1. Udfordringer og mål 3 
1.2. ECB's Europols og Kommissionens ansvar 6 
2. DE VIGTIGSTE INDSATSOMRÅDER 7 
3. UDDANNELSE 8 
4. INFORMATIONSSYSTEMET 9 
5. SAMARBEJDE 12 
6. STRAFFERETLIG BESKYTTELSE/TILNÆRMELSE MELLEM DE 
NATIONALE LOVGIVNINGER: ANKLAGE, SANKTIONER, 
GENSIDIG JURIDISK BISTAND 13 
7. DE EKSISTERENDE INSTRUMENTERS BIDRAG TIL LØSNING AF 
OPGAVERNE 14 
8. FRISTERNE 15 

1. INDLEDNING 
1.1. Udfordringer og mål 
Indførelsen af den fælleseuropæiske valuta, euroen, under gode vilkår er et led i en 
uigenkaldelig proces, der kræver indførelse af rammer til beskyttelse af euroen mod 
falskmøntneri gennem forebyggelse, uddannelse, samarbejde og strafferetlig forfølgning. 
I henhold til Rådets forordning 974/98 af 3. maj 19981 bliver euromønter og -sedler bragt 
i omløb i de medlemsstater, der deltager i euroen2 den 1. januar 2002. I 
overensstemmelse med EF-traktaten (artikel 105A) har ECB eneret til at bemyndige 
udstedelse af eurosedler. Medlemsstaterne bevarer retten til at udstede mønter med 
forbehold af ECB's godkendelse. EMI har taget vigtige initiativer til sedlernes 
beskyttelse på et højt niveau ved at indføre sikkerhedselementer svarende til den seneste 
tekniske udvikling. 
ECB's styrelsesråd vedtog den 7. juli 1998 en række retningslinjer til beskyttelse af 
eurosedlerne. En henstilling tilsigter især bekæmpelse af falskmøntneri og kræver, at 
Rådet, medlemsstaterne, Europol og Kommissionen træffer de nødvendige 
foranstaltninger3. 
Europa-Parlamentet har via sit Budgetkontroludvalg anmodet Kommissionen om at 
træffe EU-initiativer til styrkelse af euroens beskyttelse. Parlamentet henviser bl.a. til 
erfaringerne inden for beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser. 
Efter EMI's arbejde må man nu præcisere de vigtigste retningslinjer for beskyttelsen af 
euroen. Bekæmpelsen af falskmøntneri er et afgørende element i denne sammenhæng. 
De risici, der skal forebygges, skyldes hovedsagelig, at euroen vil få en betydelig 
udbredelse, herunder uden for Fællesskabet. Euroen vil blive en transaktions- og 
reservevaluta på verdensplan4. 
Den konkrete beskyttelse af euroen må derfor tilpasses denne nye dimension. Risiciene 
for falskmøntneri er altid større, når der udstedes nye sedler eller mønter. Det er klart, at 
denne risiko øges yderligere, når der udsendes en ny fælles valuta. Som international 
reservevaluta vil euroen være en let omvekselig værdi, der vil tiltrække alle former for 
kriminalitet, herunder organiseret kriminalitet. Muligheden for at afsætte euroen inden 
for et større område end det nationale territorium, samtidig med at de enkelte 
medlemsstaters myndigheders mulighed for at intervenere er begrænset til det nationale 
1 EFT LI 39 af 11.5.1998, s. 2. 
2 Der kan også blive tale om andre former for kriminalitet, herunder hvidvaskning af store beløb i national valuta i 
overgangsperioden, specielt i den periode, hvor man opererer med to valutaer samtidig. 
3 Denne henstilling skal grundigt drøftes i Kommissionen. 
Dette betyder, at det bliver nødvendigt også at indføre et specifikt samarbejde med Fællesskabets handelspartnere. 
3 
territorium, øger risikoen. Risikoen øges også med de tekniske fremskridt (fotokopiering 
i farver, digitale offsettryk), der står til rådighed for organiserede internationale 
kriminelle, men også for kriminelle i mindre målestok, der kun arbejder i en enkelt 
medlemsstat og er begrænset til et lille antal personer. 
Ved beskyttelsen af euroen må man endvidere tage hensyn til en række specifikke 
faktorer såsom : 
- det forhold, at EU-borgerne ikke er fortrolige med mønterne og sedlerne. Til trods for 
bevidstgørelseskampagnerne er det klart, at brugerne har brug for en 
tilvænningsperiode for at blive lige så fortrolige med de nye mønter og sedler5 i euro, 
som de var med deres nationale valuta, 
- det forhold, at de kompetente nationale myndigheders erfaringer varierer meget. Det er 
klart, at falskmøntnerne tager bestik af risikoen, men også af mulighederne for at 
afsætte de mønter og sedler, de opererer med. I forbindelse med visse nationale 
valutaer forekommer falskmøntneri rent faktisk sjældent, 
- nogle borgeres manglende erfaring og de manglende midler til opklaring. Der er 
behov for at uddanne personale og få midler til kontrol6 og opklaring, specielt i visse 
penge- og finansieringsinstitutter, hvis indtægtsgivende virksomhed i stort omfang 
bygger på at modtage, veksle, transportere og sætte valuta i omløb, 
- det forhold, at euroen fremstilles mange steder, og at mønter og sedler findes i mange 
"udgaver". Til trods for, at ECB (for sedlernes vedkommende) og medlemsstaternes 
nationalbanker (for mønternes vedkommende) har fastsat ensartede tekniske 
sikkerhedsregler, er det ikke desto mindre en kendsgerning, at medlemsstaterne kan 
benytte forskellige teknikker til fremstilling og trykning af sedler og prægning af 
mønter, 
- det forhold, at mønterne får forskellig forside i de forskellige medlemsstater. Den ene 
side af euromønterne bliver nemlig fælles, den anden forskellig fra land til land, og 
dette vil øge brugernes vanskeligheder ved at kende mønterne i de øvrige 
medlemsstater, hvor disse mønter kan være i omløb, 
- den voldsomme stigning i antallet af vekselstransaktioner (i den periode, hvor man 
opererer med to valutaer samtidig)7. De, der ligger inde med nationale mønter og 
sedler (herunder folk, der har deltaget i betydelig kriminalitet og organiserede 
kriminelle) må veksle disse til euro inden for korte frister, 
- det forhold, at euroen kommer i omløb uden for de deltagende medlemsstaters 
territorium. Den nye valutas udbredelse og anvendelse vil ikke være begrænset til 
alene at omfatte deltagere i ØMU'ens tredje fase. Alle Unionens medlemsstater vil 
5 Erfaringerne i visse medlemsstater viser, at falskmøntneri med nye mønter i visse områder har ført til, at brugerne systematisk 
har nægtet enhver form for handel og betaling med disse mønter. 
6 Mulighederne for at skabe et enkelt og effektivt system til opdagelse af falskmøntneri må undersøges sammen med de berørte 
erhvervskredse, således at der kan indføres yderligere barrierer forud for politiundersøgelsen. Der må eventuelt fastsættes 
retningslinjer herfor. 
7 Rådets forordning (EF) nr. ° 974/98 af 3.5.1998 om indførelse af euroen, EFT L 139 af 11.5.1998, der fastsætter denne til højst 
6 måneder. Man må også tage hensyn til, at efterspørgslen efter valuta og kontantbetaling er langt større i ferieperioder og 
koncentreret på bestemte steder (lufthavne, banegårde, havne, turistattraktioner osv.). 
4 
-blive berørt og højst sandsynligt også et stort antal tredjelande8, især ansøgerlandene 
til EU, 
- territorialprincippets begrænsninger. De forskellige retsordener og opretholdelsen af 
grænserne i strafferetlig henseende er a priori en hindring for kontinuiteten i de 
repressive foranstaltninger og en ensartet beskyttelse af valutaen 
- de muligheder, som de tekniske fremskridt har medført. Nye reproduktionsteknikker 
(laser, digitalreproduktion) kan let bruges til falskneri på "håndværksplanet". 
For at disse faktorer, som specielt vil komme til udtryk ved indførelsen af euromønterne 
og sedlerne, kan neutraliseres, må EU. have de nødvendige midler og ordninger til 
rådighed, således at det både gennem forebyggelse og retsforfølgning kan koordinere 
bekæmpelse af falskmøntneriet. 
Den kommende udskiftning af de nationale valutaer med den fælles valuta samt det 
forhold, at forebyggelsen og bekæmpelsen af falskmøntneriet både metodisk og 
strukturelt varierer i de forskellige medlemsstater, må medføre, at Fællesskabet træffer de 
nødvendige foranstaltninger til sikring af en effektiv koordinering og et effektivt 
samarbejde. Det er vigtigt at nå frem til en ensartet beskyttelse af den europæiske valuta 
overalt i EU. 
På Det Europæiske Råd i Madrid og senere ved Amsterdam-traktaten blev det bestemt, at 
europæiske skatteyderes penge, der omsættes over fællesskabsbudgettet, skal beskyttes 
på ensartet måde af institutionerne og medlemsstaterne. De europæiske borgere har ret til 
at forvente, at institutionerne og medlemsstaterne lægger samme principper til grund for 
beskyttelsen af den europæiske valuta. 
De fælles principper og gensidige forpligtelser indebærer, at forskelle og 
uoverensstemmelser gøres til genstand for fortolkning og fælles løsninger. Med henblik 
herpå må der oprettes egnede instrumenter til beskyttelse af Fællesskabets interesser, der 
er undergivet retskontrol. Er der tale om instrumenter under EF-traktaten, gælder 
Domstolens retspraksis. Skal fællesskabsbestemmelserne suppleres med instrumenter 
henhørende under afsnit VI i EU-traktaten, må der benyttes traditionelle instrumenter 
(konventioner/protokoller), der gør det muligt for Domstolen at udøve den retlige 
kontrol. 
Forebyggelse af falskmøntneri over for euroen er en meget vigtig opgave, som kræver 
intensiv forberedelse allerede før indførelsen af den fælles valuta. 
Forebyggelsesstrategierne må være tilstrækkeligt afskrækkende til at bremse potentielle 
falskmøntnere og gøre falskmøntneri vanskeligt, risikabelt og kostbart. Samarbejdet må 
være tilstrækkeligt effektivt og retsforfølgningen ensartet. 
Denne samlede politik til forebyggelse og bekæmpelse af falskmøntneri kræver 
medvirken fra alle medlemsstater, institutioner og organer i EU samt fra de kompetente 
internationale organer. De retlige rammer skal være fastlagt i løbet af år 2000, således at 
Dette vil sikkert få betydning for kilderne til fremstilling af de falske penge. De tal for falskmøntneri, der fremgår af 
meddelelser til Interpol, viser, at falskmøntneri i forbindelse med visse nationale valutaer har internationalt omfang, og at en 
stor del af fremstillingen af de falske penge finder sted udenfor de lande, hvor den pågældende valuta er gængs. Situationen med 
hensyn til dollaren, en international reservevaluta, er sandsynligvis det eksempel, der bedst viser de risici, euroen vil blive udsat 
for. 
de-egnede strukturer kan oprettes konkret i god tid, før mønterne og sedlerne sættes i 
omløb. 
1.2. ECB's Europols og Kommissionens ansvar 
Beskyttelsen af euroen som synligt udtryk for ØMU'en er hovedsagelig en 
fællesskabsinteresse (EF-traktaten), selv om det selvfølgelig bliver nødvendigt at benytte 
instrumenterne i afsnit VI til at forbedre valutaens strafferetlige beskyttelse. 
Den løsning, som Kommissionen påtænker, bygger på principperne for beskyttelsen af 
Fællesskabets finansielle interesser. Den omfatter et forebyggelseselement baseret på 
udveksling af oplysninger og samarbejde mellem de ansvarlige myndigheder. En sådan 
ordning kræver lovgivning på fællesskabsplan. Den omfatter ligeledes strafferetlig 
beskyttelse, der kan baseres på EU-traktatens afsnit 6. Denne løsning indeholder 
afskrækningselementer både for den organiserede kriminalitet og alle andre lige så 
frygtede former for kriminalitet i forbindelse med falskmøntneri. 
ECB 
EMI har gjort et stort arbejde for at varetage sedlernes og mønternes tekniske sikkerhed 
og har besluttet at oprette en teknisk database inden for rammerne af et analysecenter for 
falskmøntneri. Også de mønter, som medlemsstaterne står for prægningen af, kan indgå i 
ECB's tekniske database. 
Denne database vil omfatte informationer om falske eurosedler og skal forvaltes af ECB. 
Informationerne i basen kommer fra analysecentret. 
ECB og ESCB er ansvarlige for den monetære politik samt for udstedelsen af eurosedler 
og for at bringe dem i omsætning. EMI gav i juli 1996 udtryk for, at dette arbejde 
fortsættes og suppleres af andre fællesskabsorganer. Oplysninger, der er af personlig eller 
operativ karakter, skal behandles på anden måde, og ikke indlæses i EMI's tekniske 
database. 
Europol 
Europol-konventionen, som alle medlemsstaterne nu har ratificeret, åbner mulighed for 
en udvidelse af Europols mandat til at omfatte international organiseret kriminalitet som 
omhandlet i konventionens artikel 29. Herved kan Europol yde et praktisk bidrag til 
bekæmpelsen af falskmøntneri mod euroen. En beslutning herom skal tages af Rådet med 
enstemmighed efter procedurerne i EU-traktatens afsnit VI. 
Europol skal inden for rammerne af sit mandat forvalte et informationssystem, hvori 
oplysninger indlæses på frivilligt grundlag af medlemsstaterne repræsenteret ved deres 
nationale enheder og af forbindelsesembedsmænd ansat under de nationale enheder. De 
nationale enheder far direkte adgang til oplysningerne (om overtrædelser, anklager, tid og 
sted, indsatte midler, behandlende afdelinger og deres sagsnumre, oplysninger 
vedrørende mistanke om deltagelse i en kriminel organisation osv.) efter anmodning og 
Uddrag af konventionens artikel 2: "for så vidt der er konkrete indicier for, at der foreligger en kriminel struktur eller 
organisation, og to eller flere medlemsstater berøres af en af de nævnte former for kriminalitet på en måde, der på grund af de 
strafbare handlingers omfang, betydning og følger gør en fælles aktion fra medlemsstaternes side påkrævet". 
ved forbindelsesembedsmandens formidling med henblik på en bestemt efterforskning 
(artikel 7 og 8 i konventionen. 
Det er de enkelte medlemsstaters særlige regler der gælder for videregivelse af disse 
oplysninger. Europol kan videregive oplysninger til stater og tredjeinstanser, herunder 
visse fælles organer og Interpol (jf. artikel 18 og artikel 10, stk. 4), men kun i 
enkeltsager, når det er nødvendigt til forebyggelse og bekæmpelse af overtrædelser. Med 
mindre konventionen ændres, sætter disse regler betingelserne og begrænsningerne for 
det fortsatte og direkte samarbejde med ECB og Kommissionen. 
Kommissionen 
Kommissionens opgaver supplerer ECB's og støtter Europols. Kommissionen foreslår, at 
der oprettes en database og et EU-informationssystem (se i det følgende), der i realtid er 
tilgængeligt for de ansvarlige myndigheder og Europol, med henblik på at denne 
organisation kan foretage undersøgelser som led i sit mandat. 
Systemet til beskyttelse af euroen er et led i en integreret og samlet fremgangsmåde, der 
kræver et kontinuerligt og afbalanceret syn på kendsgerninger og risici. Det er 
nødvendigt til stadighed at vurdere til informationer fra forskellige kilder. I det 
væsentlige kommer disse informationer fra udstedelsesinstitutionerne, centralbankerne, 
forretningsbankerne, kreditinstitutterne og andre finansielle institutter samt fra toldvæsen 
og politi. På grundlag af alle disse oplysninger kan Kommissionen effektivisere 
forebyggelsen, forbedre den og finde frem til ulovligheder. 
Derfor indledte Kommissionen i juli 1996 overvejelser med eksperter fra 
medlemsstaterne med henblik på at vurdere risiciene samt behovet for 
fællesbestemmelser til forebyggelse og bekæmpelse af falskmøntneri mod euroen. Efter 
disse drøftelser udarbejdede Kommissionens tjenester en interimsrapport, der blev 
oversendt til Rådet. På grundlag af denne nåede Rådet (Ecofin) den 19. maj frem til en 
række konklusioner, hvori der lægges vægt på hurtigt at fa indført en effektiv beskyttelse 
af euroen, dvs. før den bringes i omløb. 
2. DE VIGTIGSTE INDSATSOMRÅDER 
Arbejdet i ad /zpc-gruppen oprettet af Kommissionen under Det Rådgivende Udvalg til 
Bedrageribekæmpelse samler erfaringerne fra Kommissionen, medlemsstaternes 
eksperter, Europol, EMI og Interpol med henblik på at fastlægge en række 
hovedretningslinj er. 
Gruppens arbejde har koncentreret sig om visse aspekter i forbindelse med papiret 
(sedlerne) og metallet (mønterne). Det har hovedsagelig vedrørt data til brug for 
informationsudveksling, indhentning af oplysninger og samarbejdet mellem 
medlemsstaternes myndigheder med henblik på at forebygge, foretage efterforskning af 
og effektivt bekæmpe enhver form for ulovlig aktivitet mod euroen. Denne ordning skal 
være indført, før eurosedlerne og -mønterne sættes i omløb i en tilstrækkelig lang 
prøvetid til, at risikoen for funktionsforstyrrelser kan evalueres. 
Den 1. januar 2002, når mønter og sedler indføres samtidig i alle de lande, der er med i 
euroen, skal de nødvendige bestemmelser og midler rent faktisk være operationelle. 
Det er derfor vigtigt at fortsætte overvejelserne med hensyn til de nødvendige retlige 
rammer til at styrke forebyggelsen, lette det nødvendige samarbejde mellem de nationale 
myndigheder og gøre det mere effektivt samt forbedre opklaringsniveauet og gøre 
meddelelse af efterforskningsresultaterne obligatorisk. Denne ordning til beskyttelsen af 
euroen må omfatte de respektive forpligtelser, som deltagerlandene og EU's andre 
medlemsstater har indgået, og den må tage hensyn til det nødvendige samarbejde med 
internationale organer og tredjelande. 
Beskyttelsen skal også omfatte et samarbejde, der går videre end det hidtidige 
traditionelle internationale samarbejde mellem suveræne nationale staters myndigheder 
med henblik på beskyttelse af deres nationale valuta. 
Derfor bliver det nødvendigt at oprette en ny tjeneste i Kommissionen, der skal være 
kontaktorgan for de europæiske pengeudstedende instanser (ECB for sedler, 
medlemsstaterne for mønter) og for de øvrige partnere på EU-niveau (Europol) og 
internationalt niveau (OIPC, Interpol). 
Som følge heraf skal der tages initiativer inden for 
• uddannelse10 
• informations- og kommunikationssystemer og databaser11, 
• samarbejde, gensidig bistand, teknisk og operativ hjælp til efterforskning12, 
• definition af falskmøntneri og fastsættelse af afskrækkende sanktioner. 
3. UDDANNELSE 
Efter at euroen er bragt i omløb, må der gennemføres uddannelsestiltag for bedre at 
forebygge og bekæmpe falskmøntneri. Kommissionen er derfor blevet bedt om at 
fremlægge et dokument med dens tanker om EU-politikken for faglig uddannelse. Dens 
strategi skal baseres på en afvejet og sammenhængende fordeling af indsatsen på de 
forskellige niveauer (medlemsstaterne, Fællesskabet, EU), især med hensyn til 
omkostningseffektivitet og i overensstemmelse med principperne om nærhed og 
proportionalitet. 
10 Alle berørte parter, herunder også finansieringsinstitutter og alle, der kunne tænkes at forbedre opklaringsprocenten på et så 
tidligt stadium som muligt, skal medvirke i dette arbejde. Indførelse af egnede systemer til fremme af disponible ressourcer og 
nødvendig teknik (f.eks. systematiske tilskyndelsesforanstaltninger). 
1 Betingelser for adgang til denne base, definition af det fælles system for politi-, strategisk og operationel information, 
videregivelse af oplysninger (indførelse af et edb-system til udveksling af oplysninger, der bygger på standardisering af 
meddelelser og sikrer teknisk kompatibilitet mellem systemerne). 
12 Under hensyntagen til behovet for øget koordinering på EU-plan med hensyn til beskyttelse af euroen og nødvendigheden af at 
forlænge dette samarbejde med Fællesskabets eksterne samhandelspartnere på baggrund af falskmøntneriets internationale 
omfang. 
8 
Med udgangspunkt i 4e retningslinjer, der er afstukket i mødedokumentet13 fra 
Kommissionens tjenestegrene udarbejdet efter opfordring fra Rådets gruppe vedrørende 
politisamarbejde, har Kommissionen undersøgt mulighederne for at gennemføre et 
forsøgstiltag, der skulle begynde i 1999 og danne grundlag for en flerårig handlingsplan 
for faglig uddannelse. 
På toldområdet kan det tænkes, at anvendelsesområdet for 
fællesskabsuddannelsesprogrammet MATTHÆUS, der dækker de uddannelsesaspekter, 
der omfattes af DOUANE 2000-afgørelsen, udvides til at omfatte bekæmpelsen af 
falskmøntneri mod euroen. 
Kommissionen skal i denne sammenhæng ligeledes tage hensyn til de krav, der opstår 
som følge af udvidelsen, således at specifikke uddannelsestiltag til beskyttelse af euroen 
integreres i dens førtiltrædelsesstrategi. 
I det omfang der er midler til rådighed, kan private erhvervskredse, der eventuelt vil 
kunne spille en rolle ved opdagelsen falsknerier, ligeledes tilknyttes visse målrettede 
uddannelsestiltag. 
4. INFORMATIONSSYSTEMET 
Eksperternes arbejde har specielt fokuseret på udveksling af oplysninger og vilkårene for 
denne udveksling efter fælles normer for at undgå, at meddelelserne vedrører et antal 
tifælde af for forskellig adfærd fra en medlemsstat til en anden, som det er vanskeligt at 
analysere korrekt, og samtidig gør det vanskeligt at fa ordentligt overblik over 
fænomenet på EU-plan. 
Mekanismerne til beskyttelse af den fælles valuta mod ulovlig virksomhed bygger i høj 
grad på "efterretningsvirksomhed". De må derfor være baseret på indsamling, syntese og 
evaluering af oplysninger om falske mønter og sedler samt på oplysninger om, hvorledes 
disse falske penge fremstilles, opbevares, transporteres og bringes i omløb. 
Disse oplysninger kan opdeles i følgende hovedkategorier: 
tekniske oplysninger om indhentning af oplysninger om processer til fremstilling af 
og særlige tekniske kendetegn ved forfalskningerne. Det er analysecentret for 
møntfalskneri under ECB, der far til opgave at behandle denne type informationer. 
Man er ved at vurdere, hvorvidt samme fremgangsmåde skal indføres for mønterne. 
Oplysninger fra myndigheder, toldvæsen og politi med henblik på indsamling af 
oplysninger vedrørende falskmøntneri både på det strategiske og operative plan. 
En systematisk og metodisk udnyttelse af oplysningerne vil give et samlet overblik og 
gøre det lettere at identificere bander og net af falskmøntnere. Det er vigtigt at samle og 
ordne alle de indhentede oplysninger lige fra begyndelsen af undersøgelsen, 
efterforskningen eller anmeldelsen indtil undersøgelsens afslutning, Domstolens 
behandling og sanktionernes iværksættelse. Herved bliver det muligt at føre en effektiv 
forebyggelsespolitik på grundlag af kontinuerligt ajourførte informationer. 
13 Som indledende element, se i bilaget dette mødedokument "Ekspertgruppen om falskneri med euroen: En uddannelsesstrategi" 
9 
Der må defineres fælles standarder for udveksling af oplysninger og for forpligtelser til 
regelmæssig udveksling via elektronisk post. AFIS Mail-teknologien, som i over ti år har 
været benyttet med succes til SCENT (Secure Enforcement Network) af de myndigheder 
i medlemsstaterne og Kommissionen, som har til opgave at bekæmpe bedrageriet på told-
og landbrugsområdet, er i denne forbindelse interessant med henblik på hurtig 
informationsudveksling. 
Databasen skal være brugervenlig og med direkte adgang for at muliggøre øjeblikkelig 
samling af informationer til praktisk indsats. 
Systemet skal så vidt muligt være kompatibelt med allerede bestående 
informationssystemer i medlemsstaterne og med Europol-systemet. Det system, som 
Kommissionen skal oprette, skal også være tilpasset de arbejdsteknikker- og metoder, der 
anvendes i medlemsstaternes efterforskningsafdelinger. Der bør defineres adgangsregler. 
Systemet skal føres og ajourføres kontinuerligt, tjene tekniske, operative og strategiske 
formål, lette indsamlingen af forskellige informationer og give et samlet overblik. Det 
skal ligeledes muliggøre realtidsiværksættelse af effektive og koordinerede interventioner 
på fællesskabsplan i realtid, idet navnlig risikoen for, at forskellige 
efterforskningstjenester undersøger samme sag uden at vide det skal undgås. 
Etableringen af et informationssystems forskellige bestanddele kræver, at der indføres en 
passende rammelovgivning både på nationalt plan og fællesskabsplan. Behovene er klart 
fastlagt af ekspertgrupperne. Fællesskabslovgivningen må give det nødvendige 
retsgrundlag for indsamling og udveksling af oplysninger mellem de myndigheder, som 
har til opgave at beskytte den fælles mønt mod falskmøntneri. 
Fællesskabslovgivningen vedrørende beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser 
indeholder en række bestemmelser om definition af begreber, om indsamling og 
udveksling af oplysninger med henblik på samarbejdet og er en hensigtsmæssig 
referenceramme14. Et informationssystem er allerede i drift inden for alle budgetområder. 
Det omfatter dels fællesskabsbasen IRENE, der indeholder følsomme oplysninger om 
bedrageri og uregelmæssigheder, som medlemsstaterne har givet meddelelse om. På dette 
stadium har medlemsstaterne ikke adgang til denne base. Inden for gensidig bistand 
mellem medlemsstaternes toldmyndigheder og Kommissionen (forordning EF nr. 
515/97) findes desuden SID (toldinformationssystemet), der er en brugervenlig database, 
der løbende ajourføres og som er åben for medlemsstaterne og Kommissionen. Denne 
base, som Kommissionen forvalter, indeholder ligeledes følsomme oplysninger, der 
dækkes af reglerne om databeskyttelse. 
14 Eksisterende forordning inden for de forskellige budgetområder.Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 (EFT L 155af 
7.6.1989) ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 (EFT L 175 af 13.7.1996) for de egne indtægter; Rådets 
forordning (EØF) nr. 729/70 (EFT L 94 af 28.4.1970), Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 (EFT L 388 af 31.12.1989), Rådets 
forordning (EØF) nr. 595/91 (EFT L 67 af 14.3.1991) for EUGFL, Garantifonden ; forordning (EØF) nr. 4253/88 (EFT L 374 af 
31.12.1988), Kommissionens forordninger (EF) nr. 1681/94 (strukturfonde,EFT L 178 af 12.7.1994) og 1831/94 
(Samhørighedsfonden, EFT L af 27.7.1994) ; Rådets forordning (EF) nr. 515/97 (gensidig bistand, EFT L 82 af 22.3.1997, 
tidligere Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 (EFT L 144 af 2.6.1981). 
Man kan også benytte de bestemmelser, der forpligter finansieringsinstitutter til at standse og pågribe falske penge, underrette 
politiet og eventuelt Centralbanken. 
10 
I denne sammenhæng må det nævnes, at afsnit V i Rådets forordning (EF) nr. 515/97 af 
13. marts 1997 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes myndigheder og om 
samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at skabe den rette anvendelse 
af told- og landbrugsbestemmelserne, giver mulighed for med henblik på forebyggelse, 
efterforskning og forfølgning af uregelmæssigheder på toldområdet, herunder inden for 
falskmøntneri over for euroen, at opbevare oplysninger på den centrale database SID 
(toldinformationssystemet). SID giver desuden fordel, at elektroniske billeder kan 
integreres, hvilket kan vise sig helt uomgængeligt i forbindelse med bekæmpelsen af 
falskmøntneri. 
Med udgangspunkt i disse eksempler, der har bevist deres værdi, må lovgivningen 
omfatte 
en definition af samtlige aktiviteter, der indgår i eftergøreise af penge15 med henblik 
på at muliggøre en ensartet informationsudveksling, 
- forpligtelse for medlemsstaterne til at give alle relevante oplysninger om eftergøreise 
af og falskmøntneri imod euroen, 
- oprettelse af et edb-system omfattende et forsendelsesnet og en centraldatabase med 
direkte adgang for medlemsstaternes myndigheder. Dette system, der regelmæssigt 
skal ajourføres, skal have til formål at forebygge og at bistå ved efterforskningen og 
forfølgningen af falskmøntneri og skal derfor omfatte strategiske oplysninger, 
operative data og relevante juridiske oplysninger. Der skal være tale om et interaktivt 
brugervenligt system med direkte adgang for myndigheder med tilladelse dertil, 
- nærmere bestemmelser for informationsudvekslingen (og adgangen til baserne) med 
Fællesskabets eller EU's organer, internationale organisationer (OlPC-Interpol) og 
tredjelande. Adgangsbetingelserne kan differentieres alt efter de forskellige 
myndigheders opgaver. Der skal mindes om, at det i overensstemmelse med artikel 29, 
stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 515/97 af 13 marts 1997 på forslag af 
Kommissionen kan bestemmes, at internationale eller regionale organisationer (f.eks. 
Europol) har adgang til SID-databasen, hvis der samtidig indgås en protokol med disse 
organisationer, 
- bestemmelser til beskyttelse af persondata, på linje med bestemmelserne i Rådets 
forordning (Euratom, EF) nr. 2185/9616 om beskyttelse af Fællesskabets finansielle 
interesser mod bedrageri og uregelmæssigheder. Bestemmelserne i Amsterdam­
traktaten (se især EF-traktatens artikel 286) stadfæster disse principper og anvendelsen 
af fællesskabsreglerne om databeskyttelse i Kommissionen, 
15 Nødvendigheden og nytten af en sådan fremgangsmåde er allerede bevist i forbindelse med beskyttelsen af de finansielle 
interesser, hvor ordningen for administrativt samarbejde og gensidig bistand bygger på begrebet uregelmæssighed som defineret 
i artikel 1 Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (EFT L 312 af 23.12.95). For at gennemføre dette administrative 
samarbejde og denne gensidige bistand udpeget medlemsstaterne kompetente nationale myndigheder. 
16 EFT L 292 af 15.11.1996. Se endvidere Rådets ovennævnte forordning (EF) nr. 515/97. 
11 
- pligt for forretningsbankerne og penge- og kreditinstitutterne til at give 
myndighederne meddelelse om opdagede falsknerier. Denne forpligtelse ledsages af 
administrative sanktioner17. 
5. SAMARBEJDE 
Overgangen fra beskyttelse af nationale interesser til beskyttelse af en 
fællesskabsinteresse medfører også, at der må indføres et samarbejde og en koordinering 
mellem de nationale instanser med bistand fra Unionens institutioner og instanser. 
Falskmøntneri er til alle tider og i alle lande blevet betragtet som en kriminel handling, 
der berører statens fundament. En international konvention18 til bekæmpelse af 
falskmøntneri anbefaler derfor, at der indføres centrale specialiserede strukturer til 
forebyggelse og bekæmpelse af denne form for ulovlig virksomhed. Disse specialiserede 
organer formodes at have direkte indbyrdes kontakt og give hinanden oplysninger om 
forhold i forbindelse med falskmøntneri. 
Før euroen sættes i omløb, er det vigtigt at udnytte og styrke eksisterende net. Det vil 
være væsentligt at yde administrativ og operationel støtte fra Kommissionens side. Et 
sådant EU-organ får til opgave at kommunikere og samarbejde med medlemsstaternes 
kontaktpunkter og med de myndigheder, der har ansvar for udstedelse af mønter og 
sedler samt med Europol og OlPC-Interpol. 
Dette samarbejde vil gøre det muligt at forbedre analyseniveauet både strategisk og 
operationelt og at styrke midlerne til bekæmpelse af falskmøntneri, bl.a. som led i fælles 
strategier. 
Set ud fra et operationelt synspunkt afhænger effektiviteten af interventionerne i marken 
generelt af oplysningernes pålidelighed, den hurtighed, hvormed de udveksles mellem 
godkendte kontaktpunkter og kvaliteten af myndighedernes samarbejde. 
Det er absolut nødvendigt at tilvejebringe betingelser for det bredest mulige samarbejde 
baseret på loyalitet og tillid mellem de forskellige myndigheder. 
I medlemsstaterne er strukturerne på plads. Man mangler at skabe de juridiske rammer, 
der er en forudsætning for de nødvendige organisationsmæssige tilpasninger på 
unionsplan og at skabe betingelserne for et effektivt, snævert og regelmæssigt samarbejde 
mellem de forskellige nationale kontrolinstanser og mellem disse og Unionens 
kompetente institutioner og organer. 
Denne ordning skal omfatte 
17 En forbedring på dette plan kan fremme en tidlig opdagelse af falskmøntneri, og selv om disse foranstaltninger er præventive, 
kan de gøre bekæmpelsen mere effektiv, for så vidt som de kan vise sig at være nyttige instrumenter til effektiv og hurtig 
bekæmpelse, der giver mulighed for hurtig videregivelse af oplysninger til de kompetente myndigheder på et så tidligt stadium 
som muligt eller tættere på den oprindelige forbrydelse. En regelmæssig returnering af oplysninger til disse operatører kunne 
tilskynde dem til at forbedre og udvikle ordningen for tidlig opklaring. 
18 Konvention undertegnet i Genève den 20. april 1929. Folkeforbundet, samling af traktater, bind CXII nr. 2623 s.. 371. 
12 
en forpligtelse til samarbejde og bistand19 mellem de kompetente nationale 
myndigheder, Kommissionen, Europol og ECB; 
bestemmelser om samarbejde og gensidig administrativ bistand mellem Fællesskabet 
og tredjelande (særlige bestemmelser herom i associerings-, samarbejds- og 
partnerskabsaftaler mellem Fællesskabet og tredjelande); 
skabelse af et særligt forum til sikring af et effektivt samarbejde mellem de nationale 
myndigheder, EU-institutionerne og de europæiske instanser; 
en klargøring af Kommissionens operationelle bistandsrolle med udgangspunkt i 
artikel 7 i protokol nr. 2 om beskyttelse af de finansielle interesser og Europol­
protokollen på grundlag af nye bestemmelser i afsnit VI, artikel 30 et al i 
Amsterdam-traktaten. 
6. STRAFFERETLIG BESKYTTELSE/TILNÆRMELSE MELLEM DE NATIONALE 
LOVGIVNINGER: ANKLAGE, SANKTIONER, GENSIDIG JURIDISK BISTAND 
Parallelt med forberedelsen af hele ordningen (definition af begreber, indsamling af 
oplysninger, udveksling af informationer, samarbejde) vil der ske tiltag på det strafferetlige 
område i forbindelse med anklager, sanktioner20 og juridisk bistand for at realisere målet 
med en ensartet beskyttelse overalt i Unionen. 
Spørgsmålet om definition af offeret og dettes rettigheder samt bistand til det i retssager, 
som i øjeblikket reguleres af nationale retsregler i hver enkelt medlemsstat, må også tages 
op til nærmere overvejelse med henblik på at finde frem til en løsning, der tilpasses 
Fællesskabets monetære interesser. 
Anklager 
Eksistensen af forskellige juridiske systemer, bl.a. i strafferetlig sammenhæng, må for det 
første føre til en tilnærmelse af anklagerne for falskmøntneri. 
Dette spørgsmål opstod allerede i samme form i forbindelse med definitionen af 
hvidvaskning af penge ved udarbejdelsen af EU-direktivet21 om definition af 
uregelmæssighed i forordningen om beskyttelse af de finansielle interesser, nærmere 
betegnet i forbindelse med definitionen af bedrageri i konventionen om strafferetlig 
beskyttelse af de finansielle interesser. 
Ved at forfølge denne målsætning søger man at tage højde for, at medlemsstaterne hver for 
sig stillet over for kriminel virksomhed til skade for Fællesskabets interesser ikke er i stand 
til at sikre en ensartet beskyttelse overalt inden for Fællesskabet. Fastlæggelsen af fælles 
1 " På grundlag af eksisterende forordninger, se noterne nederst side 15,16 og 17. 
20 Rådets forordning (EF) nr. 974/98 om indførelse af euroen begrænser sig rent faktisk til at fastslå, at medlemsstaterne skal sikre de 
nødvendige sanktioner mod falskmøntneri. 
23 Rådets direktiv 91/308/EØF af 10. juni 1991, EFT L 166 af 28.6.1991 ; Rådets forordning (EF) 2988/95 af 18. december 1995, 
EFT L 312 af 23.12.95 ; konventionen af 26. juli 1995, EFT C 316 af 27.11.95. 
13 
definitioner vil kunne lette informationsudnyttelsen, det internationale strafferetlige 
samarbejde og iværksættelsen af sanktioner. 
Det er vigtigt at understrege nødvendigheden af en fælles definition af strafferetlige 
overtrædelser i forbindelse med al form for virksomhed i tilknytning til møntfalskneri, både 
med hensyn til mønter og sedler. Forhold i forbindelse med fremstilling af falske penge 
eller som ligger forud herfor, ledsager eller følger efter denne, må begrænses på ensartet vis 
under hensyntagen til de tekniske fremskridt med fotokopiering og digital reproduktion. 
Effektiviteten og ensartetheden af dét beskyttelsessystem, som bør ligge på samme niveau 
overalt i Fællesskabet, er afhængig af, at man nøje identificerer de elementer, der indgår i 
overtrædelsen. Definitionen i Genève-konventionen af 20. april 1929 er et vigtigt 
udgangspunkt i den forbindelse. 
Afskrækkende sanktioner 
Det fremgår af Det Europæiske Monetære Instituts første tilstandsrapport vedrørende 
sanktioner, at den maksimale straf varierer betydeligt fra én medlemsstat til en anden. En 
sådan situation svarer ikke til målet om at sikre en ensartet beskyttelse overalt inden for 
ØMU'en. Det er vigtigt at fortsætte overvejelserne på dette område til sikring af en ensartet 
bekæmpelse af falskmøntneri. 
Erfaringer og resultater i forbindelse med beskyttelsen af de finansielle interesser kunne 
tjene som reference. Indførelsen af en specifik anklage for falskmøntneri på grundlag af den 
ovenfor nævnte fælles definition af eurofalskmøntneri kunne i første omgang på 
unionsniveau suppleres med fastsættelse af en minimumssanktion, hvorved man klart ville 
reducere risikoen for, at falskmøntneri i visse områder kun bekæmpes i mindre omfang. 
Gensidig juridisk bistand 
Der må fastsættes regler om juridisk bistand til sikring af en effektiv og ensartet 
bekæmpelse af falskmøntneri inden for hele Unionen. Retningslinjerne i Genève-
konventionen om juridisk samarbejde til bekæmpelse af falskmøntneri kunne også her tjene 
som referenceramme22 til udvikling af overvejelser og iværksættelse af de nødvendige 
initiativer. 
Betingelserne for det juridiske samarbejde med hensyn til beskyttelse af euroen må 
defineres på en sådan måde, at man når videre end det projekt til konvention om juridisk 
bistand, der i øjeblikket forhandles om, bl.a. med hensyn til efterforskning og 
beslaglæggelse af bevismidler, Kommissionens og ECB's rolle med hensyn til bistand til 
de nationale myndigheder og direkte juridisk bistand. 
7. DE EKSISTERENDE INSTRUMENTERS BIDRAG TIL LØSNING AF OPGAVERNE 
Den mulige synergi og komplementaritet mellem fællesskabsretten, Fællesskabets 
institutioner, mellemstatslige instrumenter og internationale organer må analyseres nøje. 
22 Udvisning, (art. 8, 9, 10, 16), direkte fremsendelse af begæringer om retshandlingers foretagelse i en anden retskreds mellem de 
juridiske myndigheder (art. 16). 
14 
Eksperternes arbejde har vist, at de allerede eksisterende samarbejdsstrukturer til 
bekæmpelse af falskmøntneri på internationalt plan kan spille en afgørende rolle, specielt 
som led i forbindelserne med tredjelande, hvor den europæiske valuta kommer til at 
cirkulere i sin egenskab af internationalt betalingsmiddel og international reservevaluta. 
Udvekslingen af informationer om falskmøntneri med euroen og det operationelle 
samarbejde med alle verdens lande må derfor intensiveres, bl.a. gennem de kompetente 
internationale organer. Dette samarbejde vil blive suppleret og nøjere fastlagt i særlige 
bestemmelser, der indarbejdes i samarbejdsaftaler mellem Fællesskabet og tredjelande 
(se ovenfor). 
Det forventes, at Europol-konventionen23 træder i kraft i oktober 1998. Rådet kunne 
eventuelt med enstemmighed beslutte at udvide Europols mandat til også at omfatte 
falskmøntneri. Det er i den forbindelse, at det kan bidrage til bekæmpelse af organiseret 
international kriminalitet i samarbejde med Kommissionen og medlemsstaterne. 
I forbindelse med beskyttelse af euroen må man ligeledes støtte sig til andre 
internationale instrumenter såsom Genève-konventionen24 for at beskytte Fællesskabets 
monetære interesser uden for Unionen overalt i verden25. 
OIPC (Interpol) modtager meddelelser om international falskmøntneri gennem et 
meldesystem fra Interpols nationale enheder. På dette grundlag udarbejder Interpol 
årsstatistikker om falskmøntneri med de valutaer, der er i omløb i andre lande. Til 
beskyttelse af euroen må man derfor - ligesom medlemsstaterne til deres nationale valuta 
før indførelsen af euroen - kunne nyde godt af hjælp fra OlPC-Interpol. Sidstnævnte vil 
tage hensyn til ØMU'ens eksistens og betragte de medlemsstater, der er med i euroen, 
som ét og samme monetære område. 
8. FRISTERNE 
Programmeringen af disse foranstaltninger skal være i overensstemmelse med ØMU'ens 
faser. 
ECB har besluttet at oprette en teknisk database. 
Kommissionen vil i overensstemmelse med sin strategi og konklusionerne fra rådsmødet 
den 19. maj 1998 forberede indførelsen af de nødvendige midler til beskyttelse af euroen, 
før man den 1. januar 2002 sætter mønter og sedler i omløb. 
I den forbindelse vil Kommissionen 
• sammen med eksperterne fortsætte en evaluering af situationen og behovet for 
information og samarbejde mellem de kompetente myndigheder; 
23 EFT C 316 af 27.11.1995. Europol-konventionens ikrafttrædelse er afhængig af indførelsen af en række instrumenter, der er 
nødvendige for driften af Europols politienhed. Disse instrumenter er omhandlet i konventionens artikel 45, stk. 4 
(forretningsorden, personalevedtægt, finansforordning, protokol om privilegier og immuniteter osv.). På grund af disse 
instrumenters forskellighed er det umuligt præcist at sige, hvornår Europols politienhed konkret påbegynder sit virke. 
24 Jf. noterne nederst side 12. 
•" Særlige bestemmelser om intensivering af samarbejdet vil kunne integreres i aftaler mellem Fællesskabet og tredjelande. 
15 
• fremsætte lovgivningsmæssige initiativer, der bl.a. skal supplere ECB's arbejde. 
Disse initiativer vil føre til 
- indførelse af en ordning, der skal lette informationsudvekslingen og 
tilrettelæggelsen af et snævert regelmæssigt samarbejde med henblik på 
forebyggelse og bekæmpelse af falskmøntneri, 
- den nødvendige tilnærmelse af normer og en styrkelse af den gensidige juridiske 
bistand på det strafferetlige område til sikring af en ensartet retsforfølgning26 ; 
• undersøge muligheden for i løbet af regnskabsåret 1999 at iværksætte en 
pilotforanstaltning på uddannelsesområdet for alle, der medvirker i ordningen til 
forebyggelse, opklaring og bekæmpelse af falskmøntneri som supplement til de 
nationale politikker for faglig uddannelse. På baggrund af denne foranstaltning vil det 
være muligt at fastlægge retningslinjer for en flerårig uddannelsespolitik. 
Kommissionen skønner, at det er nødvendigt med en tilstrækkelig lang prøvetid til at 
teste muligheden for indførelse af de tekniske midler og strukturer. Den foreslår med det 
for øje, at man fastsætter en frist for vedtagelse af de lovgivningsmæssige instrumenter, 
der ikke går længere end til år 2000. På den måde vil beskyttelsessystemerne kunne være 
på plads og indkørt fra 1. j anuar 2001. 
26 Man må være klar over, at et lovgivningsinitiativ fra Kommissionens side på grundlag af tredje søjle med hensyn til retligt 
samarbejde forudsætter ikrafttrædelse af Amsterdam-traktaten, der giver Kommissionen initiativret. 
16 

ISSN 0254-1459 
KOM(98) 474 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 09 10 01 06 
Katalognummer : CB-CO-98-492-DA-C 
ISBN 92-78-38603-0 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
r?