Nr. C 115/32 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 28. 9. 74 
Punkt  38 
Punkt  38 slettes. 
Begrundelse 
Hvis  man  anser  det for nødvendigt  at nå frem  til nogle  produktionsmålsætninger,  bør man  også 
tage situationen  i andre  dele  af verden  i betragtning. 
Punkt  38 er derfor  overflødigt. 
Resultatet  af afstemningen: 
Stemmer  for:  30, 
Stemmer  imod:  50, 
Undlod  at stemme:  4. 
Udtalelse  om  landbrugsaspekterne  i de multilaterale  GATT-forhandlinger 
Den tekst  der  ligger  til grund  for  udtalelsen  er ikke  blevet  offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin  110.  plenarforsamling  afholdt  den  28.  og 29.  marts  1973  på 
forslag  fra sit præsidium  at afgive  en udtalelse  om  det  nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 118.  plenarforsamling  afholdt  i Bruxelles 
den 27.  og 28.  februar  1974  sin udtalelse  om  det  nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til den  beslutning,  som  dets  præsidie 
traf den  27. marts  1973  om at pålægge  Afdelingen  for 
forbindelser  udadtil  at udarbejde  en udtalelse  om 
Kommissionens  memorandum  til Rådet  om  udvik-
lingen  af et fælles  syn  på handelen  med  henblik  på de 
forestående  multilaterale  GATT-forhandlinger, 
under  henvisning  til Udvalgets  synspunkt,  hvorefter 
man  skulle  oplyse  om  dennes  oprindelige  reaktion  på 
den fælles  holdning  og forbeholde  sig  ret  til på et senere  tidspunkt  at foretage  en detaljeret  gennemgang 
af disse  forhandlingers  forskellige  aspekter, 
under  henvisning  til sin udtalelse  af 24.  maj  1973  om 
det ovennævnte  memorandum, 
under  henvisning  til den  supplerende  udtalelse  fra 
Landbrugsafdelingen  om  forhandlingernes  landbrugs-
mæssige  aspekt,  der  blev  afgivet  den  4. oktober  1973, 
under  henvisning  til den  beretning,  der  blev  forelagt 
af ordføreren,  hr. Rømer,  og den  udtalelse  afdelingen 
vedtog  på mødet  den  15.  januar  1974,  og 
28. 9. 74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 115/33 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  118.  -
plenarforsamling  den  27. og 28. februar  1974, 
ud fra følgende  betragtninger: 
Det blev  bekræftet  i det helhedssyn,  der blev  vedtaget 
af Ministerrådet  på dettes  møde  den  25. og 26. juni 
1973,  at hverken  den  fælles  landbrugspolitiks  prin-
cipper  eller  mekanismer  kan  blive  draget  ind i sagen 
eller gøres  til genstand  for forhandlinger, 
Fællesskabets  integrering  gennem  bidrag  til de euro-
pæiske  befolkningers  økonomiske  og sociale  udvik-
ling har  utvivlsomt  været  en stimulerende  faktor  i 
verdenshandelen, 
De ni vil deltage  i internationale  forhandlinger  med 
en åben  indstilling  udadtil,  samtidig  med  at man  vil 
bevare  enhedens  fundamentale  elementer  og  de 
grundlæggende  mål, 
Det er nødvendigt  at søge  særlige  løsninger  for land-
brugsprodukter, 
Siden  Fællesmarkedets  oprettelse  har  EØF  opbygget 
en støttepolitik  over  for  udviklingslandene,  enten  i 
form  af associationsordninger  eller  i form  af konces-
sioner  og præferenceaftaler  for handelen  (landbrugs-
og fødevarer),  eller  ved  at yde  generaliserede  præfe-
rencer,  og denne  politik  havde  til formål,  skønt  den 
ikke altid  har  haft  succes,  at give  udviklingslandenes 
eksport  større  andel  i Fællesskabets  markeder;  det 
må dog  erkendes,  at denne  politik  ikke  har  betydet 
en tilstrækkelig  stor  forbedring  af disse  landes  situ-
ation,  med  enstemmighed  3 idet  dog  2 undlod  at 
stemme  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
Almindelige  bemærkninger rede til at tage  initiativet,  der  kan  bidrage  til deres 
succes. 
Man  tilslutter  sig de hovedprinciper,  som  er blevet 
bekræftet  i Tokyo,  og i særdeleshed  alle  deltagernes 
vilje til at gøre  det  bedste  for  at fjerne  eller  i det 
mindste  indskrænke  tarifmæssige  og andre  hindringer, 
som skader  verdenshandelens  harmoniske  udvikling. 
Udvalget  er af den  opfattelse,  at en harmonisk  udvik-
ling i verdenshandelen  — det mål,  der  skal  stræbes 
imod  gennem  GATT-forhandlingerne  — ikke  må 
være  hæmmende  for  Fællesskabets  bestræbelser  for 
at etablere  en  afbalanceret  regional  og  sektorel 
politik. 
Denne  udvikling  af verdenshandelen  må  især  ikke 
hindre  tilvejebringelsen  af de  betingelser,  der  er 
nødvendige  for  at sikre  en harmonisk  udvikling  af 
landbrugssektoren,  der,  selv  om den  er karakteriseret 
ved store  forskelle  mellem  Fællesskabets  egne  (levevil-
kår, arbejde,  indkomst),  dog  er en sektor,  der  er 
væsentlig  for Fællesskabets  økonomiske  og sociale  liv, 
både  fordi  den  skal  sikre  forbrugerne  fødevarer  til 
rimelige  priser  og i tilstrækkelige  mængder,  og på 
grund  af den  rolle  den  spiller  i forbindelse  med 
bevarelsen  af miljøet  og livskvaliteten.  Hvad  angår 
handelen  med  landbrugsvarer,  glæder  det  Udvalget 
at erfare,  at man  i Tokyodeklarationens  artikel  3, 
punkt  e, er nået  til at anerkende  landbrugets  særlige 
karakter  og dermed  indirekte,  at man  må søge  særlige 
løsninger  for landbrugsprodukternes  vedkommende. 
2. Udvalget  bifalder  Rådets  erklæring  om,  at en 
udvikling  af samhandelen  ikke  i sig selv  er et mål,  men 
et af midlerne  til at gennemføre  de bredere  økono-
miske  og sociale  målsætninger,  som  er blevet  afstukket 
ved topmødet  i Paris  og skal  være  kendetegnende  for 
Fællesskabets  fremtidige  udvikling,  især  henimod  en 
økonomisk  og monetær  union. 
1. Udvalget  er af den  opfattelse,  at EØFs  afgørende 
rolle  i verdenshandelen,  såvel  hvad  angår  industri-
produkter  og landbrugs-  og fødevarer,  som  den  rolle, 
det udvidede  Fællesskab  spiller  over  for udviklings-
landene,  berettiger  til, at EØF  aktivt  medvirker  i de 
multilaterale  handelsforhandlinger  i GATT,  og er 3. Forhandlingernes  positive  start  er blevet  sat noget 
i skyggen  af de seneste  begivenheder  — krigen  i 
Mellemste  Østen  og  oliekrisen.  Det  er Udvalgets 
opfattelse,  at EØF  fortsat  skal  erklære  sig rede  til 
sammen  med  de  øvrige  GATT-partnere  at gå i 
realitetsforhandlinger  i Geneve  i forventning  om,  at 
disse  lande  alle  opnår  deres  forhandlingsmandater. 
Nr. C 115/34 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 28. 9. 74 
Forhandlingsprocedurer  inden  for  landbrugssektoren 
4. Det  er Udvalget  bekendt,  at de første  arbejds-
møder  i Geneve  har  givet  vise  procedurevanskelig-
heder,  hvad  angår  strukturen  af de enkelte  komiteers 
og underkomiteers  arbejde.  Udvalget  finder  det rigtig, 
at landbrugsspørgsmålene  — som  tilfældet  er blevet 
— behandles  i den  ene  hovedkomité,  men  dette  må 
ikke  udelukke,  at denne  komité  arbejder  i så snæver 
kontakt  som  muligt  med  de i henhold  til Tokyoer-
klæringens  artikel  3 nedsatte  syv  underkomiteer. 
F.eks.  vil det  være  urealistisk,  om  man  i en af disse 
komiteer  kommer  ind  på spørgsmålene  vedrørende 
støtten  til  udviklingslandene,  uden  at landbrugs-
produkternes  problematik  samtidig  bliver  inddraget. 
Der er fortsat  nogen  uenighed  om,  hvilke  løsninger, 
der skal  anvendes  for at forbedre  betingelserne  for den 
internationale  samnandel,  — men  til gengæld  er 
der temmelig  stor  enighed  om  analysen  af disse 
problemer,  hvilket  kan  resumeres  således: 
— når  landbrugspolitikken  skal  defineres,  er alle 
regeringer  afhængige  af overvejelser,  der  både  er 
økonomiske,  sociale  og politiske.  De  forskelle, 
der gør  sig gældende  i de nuværende  forhold,  har 
ført til, at der  er blevet  benyttet  forskellige  støtte-
foranstaltninger,  som  kun  vanskeligt  lader  sig 
sammenligne  og indbyrdes  forene; 
— i de fleste  former  for  landbrugspolitik  er der 
forskellige  former  for støtte  og beskyttelse  med  det 
formål  at sikre  landbrugerne  passende  indtægter, 
idet man  samtidig  vil søge  at tilbyde  forbrugerne 
fornunftige  priser.  En sådan  politik  har  i reglen 
hindret  en  relativ  sænkning  af landbrugsind-
komsterne,  men  har  dog  ikke  gjort  det muligt  at 
bringe  disse  indkomster  på linje  med  de gennem-
snitlige  indkomster  i andre  sektorer  af økono-
mien,  og har  heller  ikke  undgået,  at der  opstod 
tiltagende  uligheder  inden  for  selve  landbrugs-
sektoren  ; 
— i nogle  lande  er der  gjort  særlige  anstrengelser  for 
at yde  hjælp  til omstrukturering  af landbruget. 
Den befolkningsomflytning,  som  denne  omstruk-
turering  nødvendiggør,  har  imidlertid  i visse  lande 
allerede  fået  et meget  stort  omfang;  den  rytme, 
hvori  disse  befolkningsomflytninger  finder  sted, 
er betinget  af de muligheder,  der er, for at arbejds-
kraften  kan  optages  i erhvervslivets  øvrige  sek-
torer,  og af behovet  for  at sikre,  at den  aktive 
landbrugsbefolkning  nyder  godt  af strukturer,  som 
åbner  mulighed  for  en tilfredsstillende  levenstan-dard.  Politik  på landbrugsområdet  er således  i 
stigende  grad  knyttet  sammen  med  overvejelser, 
der ikke  blot  vedrører  landbrugssektoren; 
— skønt  verdenshandelen  med  landbrugsprodukter 
fremviser  betydelig  fremgang  i de ti seneste  år 
(en stigning  på 52%  når  handelen  inden  for EØF 
ikke  medregnes),  lider  den  i lighed  med,  hvad  der 
gør sig gældende  inden  for andre  primære  sektorer 
under  mangelen  på effektiv  international  koordina-
tion. 
Udvalget  henviser  derfor  til den  erklæring,  som  blev 
vedtaget  af ministrene  i Tokyo  den  14. september  1973, 
og udtrykker  sin  enighed  med  den  opfattelse,  at 
forhandlingerne  bør  være  udtryk  for  en holdning, 
»som  både  er i overensstemmelse  med  de generelle 
mål for  forhandlingerne  og samtidig  tager  hensyn 
til de specielle  forhold  og problemer  i denne  sektor«. 
Denne  opfattelse  synes  at falde  sammen  med  den 
holdning,  som  Fællesskabet  har  indtaget,  idet  det 
ikke  kan  godkende,  at man  søger  en løsning  på 
verdensplan,  som  drager  de specielle  kendetegn  for 
de forskellige  former  for  landbrugspolitik  i tvivl. 
Udvalget  bekræfter,  at den  selv  ligeledes  er af den 
mening,  at hverken  principperne  eller  mekanismernes 
hovedbestanddele  inden  for  den  fælles  landbrugs-
politik  kan  gøres  til genstand  for  forhandling  under 
forudsætning  af,  at EØF  for  sit  vedkomende  vil 
fortsætte  sine  bestræbelser  henimod  en omstruktu-
rering  af landbruget. 
Udvalget  mener  imidlertid,  at dersom  GATT-for-
handligerne  med  hensyn  til verdensaftaler  for  de 
enkelte  varer  skulle  sikre  en  relativ  stabilitet  på 
verdensmarkederne,  må  visse  mekanismer  i de fælles 
markedsordninger  tilpasses  bedre  efter  de nye  situa-
tioner,  der  vil opstå.  For  eksempel  ville  importaf-
gifterne  inden  for  Fællesskabet  blive  betydelig  mere 
ensartede,  som  følge  af virkeligt  stabile  verdenspriser 
på landbrugsprodukter. 
5. Udvalget  konstaterer  endvidere,  at verdensmarke-
derne  for  en række  af landbrugets  primærprodukter 
(korn,  sukker,  soja,  kød,  osv.)  i nogen  tid har  været 
præget  af betydelige  prisstigninger,  der  også  skyldes 
mangel  på balance  mellem  produktion  og  forbrug 
(vareknaphed). 
6. Disse  forhold  bevirker,  at Udvalget  må fremsætte 
følgende  betragtninger: 
— det  ville  være  farligt  for  såvel  producenter  som 
forbrugere  at tro,  man  kan  tilføre  verdensmarke-
derne  forsyninger  af landbrugs-  og fødevarer  ved 
udelukkende  at benytte  de landes  produktions-
kapacitet,  hvor  der  produceres  til de laveste  frem-
28. 9. 74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 155/35 
stillingspriser.  Udbuddet  fra disse  lande  vil sikkert 
ikke kunne  tilfredsstille  en stadigt  stigende  samlet 
efterspørgsel  (x). Endvidere  må påregnes  de risiko-
momenter,  der hører  sammen  med  en alt for ens-
rettet  produktion,  hvilket  igen  ville  kunne  med-
føre en måske  permanent,  usikker  forsynings-
situation  og  dermed  ustabile  prisforhold  over 
hele verden.  Samtidig  er det nødvendigt,  at man  på 
internationalt  plan  når  frem  til en bedre  og mere 
rationel  udnyttelse  af produktionskræfterne,  og 
derfor  må det på internationalt  plan  overvejes  at 
gennemføre  de  foranstaltninger,  der  er mest 
velegnede  til en udvidelse  af verdenssamhandelen 
under  stabile  forhold. 
7. På  baggrund  af hvad  der tidligere  har fundet  sted 
drager  Udvalget  den konklusion,  at mens  komparative 
fordele  bør  være  en af faktorerne  ved forhandlinger 
inden  for landbrugssektoren,  så er det ikke  realistisk 
udelukkende  at tage  hensyn  til disse  faktorer,  hvilket 
visse  lande  har foreslået.  Desuden  er udviklingslandene 
interesseret  i at opnå  relativt  stabile  verdensmarkeds 
priser  på et rentabelt  niveau  og i flere  afsætnings-
markeder  for  deres  landbrugsprodukter,  hvilket  bør 
tages  i betragtning  under  forhandlingerne.  Dette 
hensyn  er på ny blevet  understreget  på De forenede 
Nationers  konference  om  handel  og  udvikling 
UNCTAD)  i en resolution  om problemer  og politik  i 
orbindelse  med  råvarer.  Også  stats-  og regeringschef-
ernes  topmøde  i Paris  i efteråret  1972  bekræftede 
EØF's  interesse  i, at råvareproblematikken  tages  i 
betragtning,  så der kunne  ske  en forøgelse  af udvik-
lingslandenes  eksport. 
8. Endelig  er Udvalget  af den  opfattelse,  af en reorga-
nisering,  der  sikrer  stabilitet  i det  internationale 
valutasystem  er afgørende  nødvendig,  for at der  på 
verdensplan  kan  gennemføres  ordninger,  samt  for 
at der kan  anvendes  de nødvendige  instrumenter,  for 
at de kan  fungere. de eksisterende  former  for landbrugspolitik.  Udvalget 
understreger  behovet  for,  at man  internationalt  når 
frem  til en bedre  definition  af retningslinierne  og 
målene  for produktionen,  således  at man  kan  sikre 
en forsyning  til rimelige  priser,  der  er afpasset  efter 
det stadigt  stigende  behov  i verdensefterspørgeslen. 
10. Udvalget  mener,  at fortegnelsen  over  de produkter, 
for hvilke  Fællesskabet  foreslår  internationale  ord-
ninger,  kan  suppleres  med  andre  produkter,  som  feks. 
vegetabilske  fedtstoffer  og visse  tropiske  produkter, 
der er af direkte  interesse  for udviklingslandene. 
I denne  forbindelse  beklager  Udvalget  udviklingen  i 
forhandlingerne  om  en international  sukkeraftale, 
hvor  EØF  ikke  var  i stand  til at fremføre  en fælles 
holdning.  Fællesskabet  kunne  her have  spillet  en kon-
struktiv  rolle  — men  chancerne  blev  forspildt.  Udval-
get er af den  opfattelse,  at der  for ofte  er et svælg 
mellem  EØFs  intentioner  i samspillet  mellem  verdens 
nationer  — og det der rent  faktisk  sker. 
Udvalget  opfordrer  EØF-institutionerne  til at tage  de 
nødvendige  skritd  for i det mindste  at kunne  deltage 
i de administrative  arrangementer  i forbindelse  med 
sukkeraftalen  for således  at tilkendegive,  at man  for 
fremtiden  med  en fælles  politik  ønsker  at indtage  en 
fælles  holdning  i forhandlingerne. 
Udvalget  understreger  dog,  at det er opmærksom  på 
det vanskelige  i at gennemføre  sådanne  internationale 
ordninger  på et realistisk  grundlag.  For  at nå hertil 
burde  så mange  lande  som  muligt  deltage  i sådanne 
aftaler,  og de burde  vise,  at de virkelig  er villige  til 
at samarbejde  og rette  sig efter  de fastsatte  regler. 
Andre  landbrugsprodukter 
Verden  sordninger  for  de enkelte  produkter 
9. Udvalget  mener,  det  er ønskeligt,  om  der  er til-
rettelagt  faste  regler  på verdensmarkedet  for  visse 
landbrugsprodukter  ved hjælp  af egnede  internationale 
ordninger,  således  som  det  er foreslået  i kapitel  IV, 
stk. 4, i »EØFs  helhedsopfattelse  med  henblik  på 
forestående  multilaterale  GATT-forhandlinger  om 
handel«.  Målet  er udvidelse  af samhandelen  på rela-
tivt stabile  verdensmarkeder  i overensstemmelse  med 
(]) Canada  og USA  producerer  til sammen  18 % af verdens-
produktionen  af hvede  og 28 % af produktionen  af 
brødkorn,  jf.  statistikkerne  i Landbrugsafdelingens 
beretning. 11. Udvalget  mener,  at med  hensyn  til de produkter, 
der ikke  kan  indgås  verdensordninger  om,  bør  man 
inden  for GATT  søge  at fastlægge  en egentilig  »code 
of good  conduct«,  indeholdende  handelsnormer,  eks-
portfrister  m.v.  — og ikke  blot  en »concerted  disci-
pline«,  som  Udvalget  finder  er for vagt  et middel  til 
sikring  af, at handelen  foregår  korrekt.  Her  som  oven-
for nævnt  er Udvalget  klar  over  de vanskeligheder,  der 
vil være  med  at opretholde  et sådant  system.  I forti-
den har  det desværre  gentagne  gange  vist  sig,  at så-
sanne  codex-regler  ikke  lader  sig overholde  i vanske-
lige situationer.  Man  bør  endvidere  påtænke  en be-
skyttelsesklausul  over  for eksport  fra lande  med  stats-
handel  af produkter,  der i forvejen  er udsat  for stærk 
konkurrence  i Fællesskabet  (vin,  tobak,  frugt  og 
grønsager),  og som  ofte  er ret følsomme  produkter. 
Man  understreger  endvidere,  at det  her drejer  sig om 
varer,  som  meget  let er genstand  for udsving.  Disse 
Nr. C 115/36 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 28. 9. 74 
varer  er i visse  fællesskabsegne  (Middelhavsegnene) 
af fundamental  betydning  for  landbrugsøkonomien 
og økonomien  som  helhed,  ikke  mindst  hvad  angår 
beskæftigelsen.  I de fleste  tilfælde  udgør  disse  egne 
endvidere  nogle  af de ugunstigt  stillede  egne  inden  for 
Fællesskabet. 
12. Udvalget  må  af det  foregående  drage  den  kon-
klusion,  at man  ved  forhandlingerne  om  disse  varer 
ikke  ser det  som  hovedformålet  at nå frem  til frivillig 
kvantitativ  eksportbegrænsning. 
13. Med  hensyn  til varer  fra landbruget  og fødevare-
industrien  understreger  Udvalget,  at det  ville  være 
ønskeligt,  om  de eventuelle  forprigtelser  i forbindelse 
med  GATT  først  indgås  af Fællesskabet,  når  der  er 
blevet  fastlagt  de nødvendige  bestemmelser  for  disse 
industriers  råvarer. 
Gensidighed 
14. I forbindelse  med  det  gensidighedsprincip,  som 
skal kendetegne  GATT-  forhandlingerne,  har  Udval-
get undersøgt,  hvorvidt  Rådets  mandat  til Kommis-
sionen  går;  der  tales  her  om  »gensidige  forpligtelser 
med  global  gensidighed«, 
Udvalget  er klar  over,  at forhandlingerne  må føres  på 
grundlag  af gensidige  forpligtelser,  der indebærer  glo-
bal gensidighed.  Gensidighedsprincippet  må  ikke  som 
et overordnet  system  være  hindrende  for  den  inter-
nationale  balance  inden  for  landbrugssektoren.  Man 
mener  ikke  mindst,  at man  bør  søge  at nå frem  til 
gensidighed  inden  for  verdensordningernes  enkelte 
produkter  i form  af ligelig  fordeling  af forpligtelserne. 
Denne  hovedregel  om  produkt  for  produkt-forhand-
linger  skal  dog  ikke  forhindre,  at man  under  mødernes 
forløb  kan  udvise  en sådan  fleksibilitet,  at flere  pro-
dukter  knyttes  sammen  til en fælles  behandling,  hvor 
dette  konkret  viser  sig hensigtsmæssigt. 
Man  kan  kun  nå frem  til en sådan  gensidighed,  hvis 
man  tager  højde  for de virkninger,  som  forpligtelserne 
vil få på hver  enkelt  landbrugsmarkeds  forhold.  Med 
hensyn  til de varer,  som  ikke  vil blive  genstand  for 
verdensordninger,  bør  man  søge  at nå frem  til gen-
sidighed  i form  af gensidige  forpligtelser  til at respek-
tere visse  betingelser  for afsætningen  på verdensmarke-
derne. 
Endelig  mener  Udvalget,  at man  ved  fastlæggelsen  af 
princippet  om  gensidighed  over  for udviklingslandene 
bør bygge  på at tage  hensyn  til resultaterne  fra den 3. UNCTAD-konference,  hvilken  opfattelse  synes  styr-
ket i Tokyodeklarationens  artikel  5 (1). 
15. Som  afsluttende  bemærkning  ønsker  Udvalget  at 
fremhæve,  at Kommissionen  hidtil  har  gjort  en stor 
indsats  for at drage  de berørte  erhverskredse  ind  i ar-
bejdet  med  forberedelsen  af de kommende  internatio-
nale  forhandlinger. 
Man  glæder  sig  over  dette  samarbejde  og håber,  at 
Kommissionen  vil fortsætte  hermed,  ikke  mindst  ved 
hurtig  og vedblivende  at meddele  resultatet  af for-
han lingerne  og ved  at rådføre  sig med  de forskellige 
erhvervskredse,  dersom  det  mandat,  som  Kommis-
sionen  har  fået  til forhandlingerne  af Rådet,  netop  blev 
ændret  af dette. 
16. Udvalget  må  sluttelig  bemærke,  at man  ikke  har 
behandlet  spørgsmålet  om  de supplerende  foranstalt-
ninger,  som  må  træffes  for de varer,  der  er af særlig 
betydning  for  U-landene.  I lyset  af de forbedringer, 
EØF  vil indføre  i de generelle  præferencer  for året  1974, 
vil Udvalget  vende  tilbage  til dette  spørgsmål  i sam-
menhæng  med  sin kommende  udtalelse  om alle  aspek-
terne  ved  GATT-forhandlingerne. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  28.  februar  1974. 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Alfons  LAPPAS 
Formand 
(x) De udviklede  lande  venter  ikke,  at gensidighed  for de 
tilsagn,  de har givet  under  forhandlingerne,  skal  minds-
ke eller  fjerne  toldtariffer  eller  andre  skranker  for ud-
viklingslandenes  handel,  dvs,  industrilandene  forventer 
ikke,  at udviklingslandene  under  handelsforhandlin-
gerne  skal  gøre  indrømmelser,  der  er uforenelige  med 
deres  individuelle  udvikling  samt  deres  finansielle  og 
handelsmæssige  behov.  Ministrene  anerkender  behovet 
for, at der  under  forhandlingerne  træffes  særlige  for-
anstaltninger  med  henblik  på at bistå  udviklingslandene 
i deres  bestræbelser  på at øge  deres  eksportindtægter 
og fremme  deres  økonomiske  udvikling,  og at der,  hvor 
det er hensigtsmæssigt,  først  og fremmest  tages  hensyn 
til varer  eller  områder  af interesse  for udviklingslandene. 
De anerkender  også  betydningen  af, at den  generalise-
rede præferenceordning  bevares  og forbedres.  End-
videre  anerkender  de betydninger  af iværksættelsen 
af differentierede  foranstaltninger  over  for udviklings-
landene  på en sådan  måde,  at de vil få en særlig  og mere 
fordelagtig  behanlding  på forhandlingsområder,  hvor 
dette  er muligt  og gennemførligt 
28. 9. 74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 115/37 
BILAG 
til udtalelsen  fra Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten: 
Afsnit  7 
Sidste  sætning  slettes. 
Resultatet  af  afstemningen: 
Stemmer  for:  29, 
Stemmer  imod:  36, 
Undlod  at stemme:  13. 
Udtalelse  om  Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  placering  og rolle  set i lyset  af en 
udvikling  inden  for de europæiske  institutioner 
Udvalgets  udtalelse  har  ingen  tekst  som  grundlag. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin 118.  plenarforsamling  afholdt  den  28.  og 29. januar  1974 
på forslag  fra sit præsidium  at afgive  en udtalelse  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 119.  plenarforsamling  afholdt  i Bruxelles 
den 27. og 28. marts  1974  sin udtalelse  om det  nævnte  emne. 
LTdtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til den beslutning,  der blev  truffet  af 
stats-  eller  regeringscheferne  forsamlet  i Paris  den 
21. oktober  1962,  om at opfordre  Fællesskabets  insti-
tutioner  til at tildele  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  retten  til for fremtiden  at fremsætte  udtalelse 
på eget  initiativ. under  henvisning  til Ministerrådets  beslutning  af 
12. februar  1974  herom, 
under  henvisning  til artikel  20 i den  nye  forretnings-
orden,  der blev  godkendt  af Rådet  den  4. marts  1974, 
under  henvisning  til stats-  eller  regeringschefernes  be-
slutning  om »inden  dette  tiårs  udløb  og under  fuld-
stændig  hensyntagen  til de allerede  indgåede  traktater