P6_TA(2006)0485

Årsrapport 2006 om euroområdet

Europa-Parlamentets beslutning om årsrapporten for 2006 om euroområdet (2006/2239(INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens meddelelse "Årlig redegørelse vedrørende euroområdet" (KOM(2006)0392),

- der henviser til Kommissionens foreløbige prognose fra september 2006,

- der henviser til sin beslutning af 3. juli 2003 om euroområdets internationale rolle og en første evaluering af indførelsen af eurosedler og -mønter [1],

- der henviser til sin beslutning af 4. april 2006 om den økonomiske situation i EU — foreløbig rapport om de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker for 2006 [2],

- der henviser til sin beslutning af 14. marts 2006 om revisionen af Den Internationale Valutafonds strategi [3],

- der henviser til sin beslutning af 17. maj 2006 om de offentlige finanser i Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) [4],

- der henviser til sin beslutning af 1. juni 2006 om udvidelse af euroområdet [5],

- der henviser til sin beslutning af 26. oktober 2006 om Den Europæiske Centralbanks årsberetning for 2005 [6],

- der henviser til Den Europæiske Centralbanks (ECB) rapporter vedrørende euroens internationale rolle og finansiel integration i euroområdet,

- der henviser til sin beslutning af 13. december 2005 om beskatning af virksomheder i Den Europæiske Union: et fælles konsolideret selskabsbeskatningsgrundlag [7],

- der henviser til forretningsordenens artikel 45,

- der henviser til betænkning fra Økonomi- og Valutaudvalget (A6-0381/2006),

A. der henviser til, at medlemskab af euroområdet øger medlemsstaternes indbyrdes økonomiske afhængighed, og opfordrer til en bedre koordination af de økonomiske politikker med henblik på at rette op på de strukturelle svagheder, således at de fremtidige udfordringer kan tages op, og der kan opnås større velstand og øget konkurrenceevne, hvorved man kan være forberedt på en mere globaliseret økonomi,

B. der henviser til, at den økonomiske vækst i euroområdet tager fart i 2006 og forekommer at have et bredere fundament med en stigende indenlandsk efterspørgsel; der endvidere henviser til, at væksten kan aftage i 2007 som følge af høje oliepriser, de forsinkede eftervirkninger af styrkelsen af euroen og et fald i den amerikanske vækst,

C. der henviser til, at den potentielle vækst i euroområdet normalt skønnes at være på ca. 2 %, og at den skal øges til og fastholdes ved 3% for at skabe arbejdspladser til mere end 12 mio. arbejdsløse europæiske borgere, øge den disponible indkomst og stille de midler til rådighed, der er nødvendige for at modernisere Europas enestående velfærdsstater,

D. der henviser til, at der, for så vidt angår kriteriet for inflationstakten, anvendes to forskellige definitioner på "prisstabilitet"; der henviser til, at Den Europæiske Centralbank har fastslået, at den for at opnå prisstabilitet sigter mod at holde inflationstakterne under 2% på mellemlang sigt, mens den og Kommissionen i deres konvergensberetninger anvender en referenceværdi, der er beregnet som den gennemsnitlige inflationstakt over de foregående 12 måneder i de tre medlemsstater, der har opnået de bedste resultater, plus 1,5 procentpoint på grundlag den protokol om konvergenskriterierne, der henvises til i EF-traktatens artikel 121, stk. 1, hvor det antages, at de bedste resultater, hvad prisstabilitet angår, i praksis er den lavest mulige inflation,

E. der henviser til, at euroområdet fra den 1. januar 2007 kun omfatter 13 medlemsstater, men at alle 27 medlemsstater vil være omfattet af den makroøkonomisk-politiske koordination og det indre marked,

F. der henviser til, at euroområdets repræsentation udadtil i internationale institutioner og fora ikke svarer til dets økonomiske vægt i forhold til den globale økonomi; der endvidere henviser til, at der siden euroens indførelse kun er gjort få fremskridt for at sikre, at euroområdet taler med én stemme i internationale finansielle institutioner og fora; der yderligere henviser til, at denne mangel på fremskridt gør det vanskeligt for euroområdet at fremme dets interesser og påtage sig en førende rolle, når de økonomiske udfordringer på verdensplan skal tages op,

G. der henviser til, at Den Europæiske Centralbank sammen med Rådet har ansvaret for spørgsmål i forbindelse med valutakursen og for at repræsentere euroområdet internationalt;

H. der henviser til, at Eurogruppen er ansvarlig for den uformelle dialog med Den Europæiske Centralbank, og at dens vigtigste opgaver er at udarbejde fælles holdninger til den generelle økonomiske situation i euroområdet og holde øje med udviklingen i eurokursen i forhold til andre valutaer;

Makroøkonomisk politik

1. glæder sig over Kommissionens forelæggelse af dens første årsrapport om euroområdet, som beskriver udviklingen i økonomierne i euroområdet i 2006, og som er et nyttigt bidrag til debatten om de fælles økonomisk-politiske udfordringer, som medlemmerne af euroområdet står over for;

2. mener, at der vil kunne opnås større forudsigelighed og effektivitet ved hjælp af klare og gennemsigtige regler for, hvordan de to vigtigste søjler — pengeforsyningen på den ene side og alle andre relevante oplysninger vedrørende den fremtidige inflationsudvikling på den anden side — indvirker på de operationelle beslutninger, der træffes som led i den monetære politik; mener endvidere, at protokoller fra Den Europæiske Centralbanks bestyrelsesmøder bør offentliggøres sammen med en klar redegørelse for argumenterne for og imod de trufne afgørelser og begrundelsen for disse afgørelser; mener, at denne gennemsigtighed er vigtig, idet markedet således vil kunne få et klarere billede af Centralbankens monetære politik;

3. tilskynder Kommissionen til i betragtning af, at de seneste års monetære incitamenter gradvist forsvinder, at fastholde en streng fortolkning af den reviderede stabilitets- og vækstpagt, og opfordrer medlemsstaterne til at bestræbe sig på at opnå en årlig sænkning af deres konjunkturkorrigerede budgetunderskud på 0,5% af BNP som benchmark, hvilket vil bidrage til at dæmpe inflationspresset og holde rentesatsen nede på et niveau, der ikke bringer det økonomiske opsving i fare; minder i denne sammenhæng om merværdien af en bedre skattemæssig og især en budgetmæssig koordination blandt medlemsstaterne i retning af en mere sammenhængende og afbalanceret makroøkonomisk politik set i forhold til ØMU'ens veludviklede monetære politik;

4. mener, at det er vigtigt, at alle medlemsstater, i hvert fald medlemsstater i euroområdet, samordner deres respektive budgetpolitiske planer og baserer deres budgetfremskrivninger på tilsvarende kriterier for at undgå afvigelser som følge af anvendelsen af forskellige makroøkonomiske prognoser (global vækst, europæisk vækst, tøndeprisen på olie og rentesatser) og andre parametre uden at drage subsidiaritetsprincippet inden for finanspolitik i tvivl og ved samtidig at respektere de nationale regeringers særlige rettigheder i forbindelse med fastlæggelsen af deres respektive struktur- og budgetpolitikker; mener, at Kommissionen kan bidrage væsentligt til opfyldelsen af denne målsætning;

5. opfordrer medlemsstaterne til at bruge en væsentlig del af de ekstra skatteindtægter, der er opnået i kraft af den nuværende økonomiske vækst, på at nedbringe den offentlige gæld, hvilket vil frigøre midler, der kan investeres i almen og faglig uddannelse, infrastruktur og forskning og innovation i overensstemmelse med målene i Lissabon-Göteborg-strategien samt til at tage de udfordringer op, som den aldrende befolkning og klimaændringen frembyder;

6. minder Kommissionen om, at Parlamentet i sin ovennævnte beslutning af 4. april 2006 anmodede om en generel gennemgang af de enkelte medlemsstaters skattesystemer, som er en vigtig metode til gøre økonomien mere konkurrencedygtig og de offentlige finanser mere bæredygtige;

7. opfordrer Kommissionen til at foreberede en undersøgelse af fordelene for euroområdet og for EU som helhed ved, at ØMU'ens økonomiske søjle, som gælder for euroområdet med hensyn til vækst og beskæftigelse, fungerer bedre;

Økonomiske reformer

8. minder i denne forbindelse om den aktive og hurtige gennemførelse af Lissabon-strategien på alle niveauer og på alle politikområder via støtteforanstaltninger i form af en kombination af økonomi-, arbejds-, miljø- og socialpolitiske reformer;

9. konstaterer, at euroområdets økonomi kun langsomt har tilpasset sig opsvinget i den globale vækst, hvilket især skyldes den beskedne indenlandske efterspørgsel, og at de økonomiske reformer på produkt-, arbejds- og kapitalmarkederne vil få priser og lønninger til at reagere hurtigere på skiftende økonomiske forhold, hvad der er vigtigt for at øge vækstpotentialet, håndtere de ubegrundede forskelle i inflation og vækst mellem euroområdets medlemsstater og tilpasse sig potentielt negative globale udviklingsforløb;

10. henviser til, at nogle medlemsstater har udvist engagement i deres nationale reformprogrammer (NRP'er); konstaterer imidlertid, at det ikke er tilstrækkeligt, og opfordrer medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger; gør opmærksom på, at de økonomiske resultater ville kunne forbedres ved at godkende en adfærdskodeks, der ville give mulighed for, at medlemsstaterne i fællesskab overvåger disse programmer gennem udveksling af bedste praksis og ved Kommissionens offentliggørelse af en årlig "resultattavle", dvs. en liste over, hvilke lande der har opnået henholdsvis de bedste og de dårligste resultater, som foreslået i rapporten "Tackling af udfordringen — Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse" fra november 2004 fra Kommissionens gruppe på højt plan under forsæde af Wim Kok;

11. mener, at medlemsstaterne i euroområdet fortsat bør gøre fremskridt side om side, for så vidt angår Lissabon-Gøteborg-modellens tre principper (økonomisk vækst, social samhørighed og miljøbeskyttelse) og understreger også mulighederne ved "flexicurity"(fleksibilitet og sikkerhed) med hensyn til at øge især kvinders, ældre arbejdstageres, unges, langtidsarbejdesløses og immigranters deltagelse på arbejdsmarkedet;

12. bekræfter sin overbevisning om, at målsætningen om at indføre et fælles konsolideret grundlag for selskabsbeskatning i Europa også kan opfyldes gennem et forstærket samarbejde, hvis medlemsstaterne ikke kan nå til fuld enighed; understreger, at et forstærket samarbejde — til trods for at det er mindre tiltrækkende end fuld enighed blandt medlemsstaterne — vil gøre det muligt for et stort flertal af de europæiske lande at opnå bedre resultater med hensyn til en fælles ramme for selskabsbeskatning i det indre marked, medens de ikke-deltagende medlemsstater får mulighed for at tilslutte sig samarbejdet på et senere tidspunkt; mener, at dette spørgsmål nu er endnu mere relevant for euroområdet og opfordrer medlemsstaterne i euroområdet til at øge deres indsats for at opnå bedre resultater inden for dette område;

Det indre marked

13. mener, at gennemførelsen af det indre marked, navnlig med hensyn til tjenesteydelser, er afgørende for fremme af økonomisk vækst og skabelse af arbejdspladser inden for ØMU'en; opfordrer derfor til fortsat og bedre gennemførelse af direktiverne; fordømmer de politikker, som nogle medlemsstater har vedtaget for at beskytte deres centrale industrier og tjenesteydelser mod grænseoverskridende konkurrence, og gentager, at det går ind for principperne om fri bevægelighed for personer, varer, tjenesteydelser og kapital;

14. er enig med Kommissionen i, at det er nødvendigt at fjerne hindringerne for oprettelsen af et fælles EU-betalingsområde og at træffe yderligere foranstaltninger for at åbne de opsplittede detailmarkeder for finansielle tjenesteydelser (opsparingsplaner, lån i fast ejendom, forsikring og pension) samtidig med, at beskyttelsen af forbrugerne sikres; understreger betydningen af at finde frem til en samlet europæisk tilgang til regulering af og tilsyn med kapitalmarkederne og gør opmærksom på, at det er nødvendigt at revidere reglerne for forsikringssolvens (Solvens II) og reglerne for myndigheders vilkårlige beføjelser i forbindelse med grænseoverskridende fusioner for at undgå konflikter mellem de tilsynsførende myndigheder i hjem- og i værtslandene;

15. er af den opfattelse, at en ambitiøs innovationspolitik på europæisk plan er en af grundstenene, når det gælder om at skabe vækst og arbejdspladser, og at den bør indgå som førsteprioritet i en forbedret strategi for det økonomiske samarbejde; beklager, at udgifterne til forskning og udvikling i euroområdet udgør ca. 2 % af BNP, og at de ligger langt under målet på 3% for hele EU; opfordrer Kommissionen til at forelægge konkrete forslag til finansiering af F&U i EU og en effektiv ramme for intellektuelle ejendomsrettigheder; opfordrer medlemsstaterne til at afsætte flere midler til forskning og innovation og skabe skattemæssige incitamenter for virksomheder og universiteter, der investerer i F&U, i erkendelse af at sådanne incitamenter er en bedre garanti end direkte tilskud for, at offentlige midler bliver brugt til at støtte vellykkede projekter;

16. mener, at arbejdsmarkederne skal gøres mere fleksible, og at nogle af aspekterne ved lovgivningen om fastansættelse, der kan fungere som en hindring for tilpasninger på arbejdsmarkedet, bør fjernes; erkender, at væksten i reallønnen og produktiviteten på lang sigt bør ske samtidigt; beklager, at der ikke er blevet taget hensyn til mange af Parlamentets forslag, navnlig forslagene vedrørende forbedring af børnepasningsfaciliteterne, opnåelse af en bedre balance mellem arbejdsliv og privatliv, incitamenter, der tilskynder arbejdstagere til at udsætte frivillig pensionering, og udformning af politikker til integrering af lovlige indvandrere på arbejdsmarkedet og bekæmpelse af ulovlig indvandring;

17. beklager, at det nuværende niveau for uddannelse og livslang læring, som bør indgå som førsteprioritet i en forbedret strategi for det økonomiske samarbejde, helt klart er for lavt, og tilslutter sig de fleste af Kommissionens forslag til foranstaltninger; beklager imidlertid, at der ikke er blevet taget hensyn til alle de forslag, som Parlamentet har godkendt, navnlig forslag, der har til hensigt at forbedre kundskaberne inden for fremmedsprog, matematik og videnskab hos elever på primær- og sekundærtrinnet, at skabe en integreret model for erhvervsuddannelse, at gøre det mere tiltrækkende for unge at påbegynde en videnskabelig karriere, at styrke samarbejdet mellem universiteter, industri og handel, at tilskynde til et uddannelsestilbud, der tager hensyn til efterspørgslen på arbejdsmarkedet, samt at sikre adgang til videregående uddannelse for alle, at fremme livslang læring og finde en passende løsning på langtids- og ungdomsarbejdsløshed og sikre en bedre offentliggørelse, formidling og anvendelse af forskningsresultaterne;

18. opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til under deres førsteprioriteter at medtage gennemførelsen af et indre marked for energi, en forbedret F&U-politik for alternative energikiler og mere miljøvenlig og renere energi, herunder et skub i retning af øget udnyttelse af vedvarende energikilder, øget forpligtelse til energibesparelser og energieffektivitet såvel som styrkelse af politiske og økonomiske forbindelser med så mange leverandørlande som muligt for at sprede energikilderne og for bedre at imødegå forsyningsknaphed;

En velfungerende ØMU

19. er enig med Kommissionen i, at forskellene i euroområdet med hensyn til vækst- og inflationsrater, der udgjorde op til 4,5% i vækst og 2,7% i inflation i 2005, i stigende grad er strukturelt betinget; beklager, at forskellene i inflationsraterne mellem medlemslande med højere inflationsrater har negativ indflydelse på konkurrenceevnen og den monetære stabilitet i euroområdet som helhed; bemærker, at disse forskelle undertiden er en del af en positiv konvergensproces, for så vidt angår indtægter og prisniveau som følge af "indhentnings"-processen; opfordrer på ny medlemmerne af euroområdet til at styrke deres indsats for væsentligt at forbedre koordinationen af de økonomiske og monetære politikker ved at styrke deres fælles strategier inden for Eurogruppen med henblik på at forbedre den reelle økonomiske konvergens og begrænse risikoen for et asymmetrisk chok i ØMU'en;

20. byder Slovenien velkommen til euroområdet den 1. januar 2007; opfordrer nye medlemsstater til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at opfylde Maastricht-konvergenskriterierne i fuld udstrækning og henleder opmærksomheden på, at Den Europæiske Centralbank og Kommissionen skal anvende det prisstabilitetskriterium, der er fastsat i EF-traktaten, og som adskiller sig fra det, der anvendes af Den Europæiske Centralbank i dens monetære politik, og foreslår, at Den Europæiske Centralbank og Kommissionen vurderer, om det fortsat er berettiget med forskellige strategier;

21. anerkender, at inflationstakten i henhold til Maastricht-konvergenskriterierne ikke må overstige inflationsraterne i de tre medlemslande, der har opnået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 1,5 %; påpeger, at både definitionen på de tre medlemsstater med de bedste resultater vedrørende prisstabilitet og metoden til beregning af referenceværdien skal undersøges grundigt, idet de bør afspejle den kendsgerning, at der nu er tolv medlemsstater, der deltager i ØMU og anvender samme møntenhed, som forvaltes af en fælles monetær politik, og at forskellene i deres respektive inflationsrater skyldes strukturelle faktorer snarere end forskellige makroøkonomiske politikker;

22. opfordrer Kommissionen og Eurostat til at øge kvaliteten af statistiske makrodata (især med hensyn til budgetunderskud og statsgæld) og anvende alle deres midler for at undgå skattemæssig ubalance i medlemsstaterne; opfordrer til en yderligere udvidelse af Kommissionens beføjelser for at verificere de forelagte datas kvalitet;

23. opfordrer Kommissionen til at være mere opmærksom på, hvordan de finansielle markeder påvirker euroområdets makroøkonomiske situation;

24. opfordrer índtrængende de kompetente tilsynsmyndigheder til at øge deres indsats for at foretage en mere effektiv vurdering af aktiviteterne inden for hedge funds med hensyn til de systematiske risici, som disse aktiviteter kan medføre, og opfordrer Eurogruppen til at undersøge dette spørgsmål;

Repræsentation udadtil

25. glæder sig over, at Rådet nåede til enighed om at tale med én stemme ved Bretton Woods-institutionernes årsmøde i Singapore den 19.- 20. september 2006; kræver, at medlemsstaternes repræsentationers holdninger i Den Internationale Valutafond (IMF) koordineres bedre; opfordrer på ny medlemsstaterne til at arbejde frem imod at blive en samlet afstemningsgruppe, der f.eks. starter som en euro-afstemningsgruppe, for på lang sigt at sikre en vedvarende EU-repræsentation med deltagelse af formandskabet for ØKOFINRådet og Kommissionen under Parlamentets kontrol;

Koordination

26. glæder sig over genvalget af Jean-Claude Juncker som formand for Eurogruppen; mener, at Eurogruppen bør udarbejde en køreplan for målsætningerne for euroområdet for de kommende to år;

27. påpeger, at det i EF-traktaten ikke er fastsat, hvordan Rådet skal udøve sit ansvar for valutakurspolitikken; opfordrer Eurogruppen, Rådet og Den Europæiske Centralbank til at styrke koordineringen af deres aktiviteter på dette område;

28. understreger nødvendigheden af at støtte samarbejdet i euroområdet for at styrke den økonomiske styring og den europæiske integrationsproces, således at de økonomiske udfordringer på verdensplan kan tages op; opfordrer derfor Kommissionen til at sikre, at fremtidige årsrapporter om euroområdet stiller mere konkrete midler til rådighed, som kan give mulighed for en tættere dialog mellem de forskellige EU-institutioner, der beskæftiger sig med at forbedre den økonomiske styring i EU; opfordrer Kommissionen til at yde stor støtte til Eurogruppens arbejde og dens formand;

29. mener, at det ville være en fordel for alle involverede parter, om der blev etableret en mere regelmæssig og struktureret dialog om makroøkonomiske emner mellem Eurogruppen, Kommissionen og Parlamentet i lighed med den monetære dialog mellem Parlamentet og Den Europæiske Centralbank, som skulle finde sted mindst en gang i kvartalet for at udvide de eksisterende rammer og drøfte de udfordringer, som euroområdets økonomi står over for, og for at finde frem til måder, hvorpå de kan tages op;

30. mener, at de regelmæssige møder mellem Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter uden tvivl vil kunne bidrage til at sikre, at de nationale parlamenter opnår bedre kontrol med den nødvendige koordinering af deres økonomiske politikker;

*

* *

31. pålægger sin formand at sende denne beslutning til formanden for Eurogruppen, Rådet, Kommissionen og Den Europæiske Centralbank.

[1] EUT C 74 E af 24.3.2004, s. 871.

[2] "Vedtagne tekster", P6_TA(2006)0124.

[3] "Vedtagne tekster", P6_TA(2006)0076.

[4] "Vedtagne tekster", P6_TA(2006)0214.

[5] "Vedtagne tekster", P6_TA(2006)0240.

[6] "Vedtagne tekster", P6_TA(2006)0464.

[7] "Vedtagne tekster", P6_TA(2005)0511.

--------------------------------------------------