MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN om handlingsplaner til forbedring af administrationens og retsvæsenets kapacitet og overvågning af de tilsagn som de forhandlende lande har afgivet under tiltrædelsesforhandlingerne

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN om handlingsplaner til forbedring af administrationens og retsvæsenets kapacitet og overvågning af de tilsagn som de forhandlende lande [1] har afgivet under tiltrædelsesforhandlingerne

[1] Denne rapport vedrører forhandlingslandene. Den omfatter ikke Tyrkiet.

Forord

Udvidelsesprocessen træder nu ind i en afgørende fase. Det Europæiske Råd bekræftede på et møde i Laken i december 2001, at planen er, at tiltrædelsesforhandlingerne med de lande, som er rede, skal være afsluttet ved udgangen af 2002, således at nævnte lande kan tage del i valget til Europa-Parlamentet i 2004. En af Den Europæiske Unions højest prioriterede opgaver i den nu forestående periode er at bringe denne proces til en vellykket afslutning.

Der er gjort store fremskridt i forhandlingerne efter Det Europæiske Råds møde i Nice, hvor man fastsatte en køreplan for tiltrædelsesforhandlinger og dermed tilvejebragte et centralt element i udvidelsesstrategien. Denne køreplan har være i kraft både under Sveriges, Belgiens og Spaniens formandskab og har fungeret efter hensigten. Den har vist sig yderst nyttig i afviklingen af forhandlingerne, idet den har betydet, at alle parter har haft en realistisk tidsplan at holde sig til, således at forhandlingerne har kunnet gennemføres planmæssigt. Den Europæiske Union har vedtaget sine fællesholdninger som fastsat i køreplanen, og det har således være muligt at bringe et betragteligt antal kapitler til en midlertidig afslutning.

Under Spaniens formandskab skulle Den Europæiske Union i henhold til køreplanen fastlægge fællesholdninger vedrørende fire forhandlingskapitler, nemlig landbrug, regionalpolitik, finans- og budgetbestemmelser samt institutioner, således at disse kapitler kunne afsluttes midlertidigt. Dette mål er blevet virkeliggjort, omend det først er i en senere fase af forhandlingerne, at der tages stilling til de konkrete finansielle aspekter i forbindelse med disse kapitler. Hertil kommer, at man under Spaniens formandskab i overensstemmelse med de målsætninger, som Det Europæiske Råd opstillede på mødet i Laken, har indledt forhandlinger om alle resterende forhandlingskapitler med Bulgarien samt forhandlinger om yderligere 7 kapitler med Rumænien. De mål, der var opstillet for Spaniens formandskab, er derfor godt på vej til at være opfyldt.

Det Europæiske Råd har understreget, at ansøgerlandene i takt med fremskridtene i forhandlingerne må overtage Fællesskabets regelværk i deres lovgivning, og sikre en reel gennemførelse og håndhævelse heraf. En forudsætning for midlertidigt at afslutte et forhandlingskapitel er i de fleste tilfælde, at der afgives tilsagn af forhandlingslandet. Kommissionen finder det af altafgørende betydning, at det sikres, at sådanne tilsagn faktisk indfries, og overvåger nøje realiseringen heraf. Forhandlingslandene giver ofte tilsagn om, at specifikke foranstaltninger vil være gennemført inden tiltrædelsen, og Kommissionen foretager derfor en løbende overvågning heraf, både for at kunne vurdere forberedelserne og lokalisere eventuelle problemområder, der kræver indgreb. Medlemsstaterne får med regelmæssige mellemrum oplysning om, hvordan udviklingen forløber, idet Kommissionen henleder opmærksomheden på eventuelle problemer. Kommissionen agter at fortsætte med denne overvågning - bl.a. via de ordninger, der er etableret ved associeringsaftalerne - indtil de nye medlemsstater optages. Med nærværende rapport gives der et overblik over de vigtigste resultater af den hidtidige overvågning.

Det er et centralt element i forhandlingslandenes forberedelse af optagelsen, og en central faktor for et vellykket udfald af udvidelsen, at administrationens og retsvæsenets kapacitet forbedres i en sådan grad, at Fællesskabets regelværk kan iværksættes og håndhæves, når landene optages. Det Europæiske Råd har både på mødet i Madrid i 1995 og ved en række andre lejligheder, senest ved mødet i Laken i december 2001, understreget, hvor stor vægt dette aspekt tillægges.

Kommissionen lægger den allerstørste vægt på at sørge for, at ansøgerlandenes administration og retsvæsen ved optagelsen har den fornødne kapacitet. Kommissionen har, først i sine 1997-udtalelser og derefter i de periodiske rapporter, fulgt nøje med i hvor store fremskridt de enkelte lande gør på dette felt. Ydermere gennemfører Kommissionen som nævnt ovenfor en systematisk overvågning af indfrielsen af de tilsagn, som forhandlingslandene afgiver som led i tiltrædelsesforhandlingerne. For at hjælpe ansøgerlandene i deres bestræbelser har Kommissionen udpeget institutionsopbygning, og investering i forbindelse hermed, til et af hovedpunkterne i den bistand, som Fællesskabet har ydet som led i PHARE-programmet siden begyndelsen af 1990'erne; bistanden hertil udgør op til to tredjedele af de nationale PHARE-programmer.

Kommissionen besluttede i 2001, at der i denne avancerede fase af udvidelsen var behov for en mere gennemgribende indsats med udgangspunkt i de forskellige allerede igangsatte tiltag. Med dette formål for øje meddelte Kommissionen i et strategidokument med titlen En vellykket udvidelse, at den planlagde at iværksætte en handlingsplan til forbedring af administrationens og retsvæsenets kapacitet i samtlige forhandlingslande. Kommissionen meddelte ydermere, at den i 2002 med henblik på dette arbejde ville rejse op til 250 mio. EUR i særlig finansiel bistand, dvs. udover de enkelte PHARE-landes rammebeløb på det årlige budget; herved kommer Fællesskabets samlede hjælp til styrkelse af ansøgerlandenes administration og retsvæsen i år 2002 op på omkring 1 mia. EUR. Kommissionen sagde, at den ville afgive rapport om handlingsplanerne inden Det Europæiske Råds møde i juni 2002.

Med udgangspunkt i det store forberedende arbejde, der blev gennemført sidst i 2001 og først i 2002, har Kommissionens tjenestegrene nu opstillet individuelle handlingsplaner for samtlige forhandlingslande i samarbejde med disse; man er således nået frem til en fælles forståelse af, hvordan planerne skal gennemføres. Gennemførelsen af de aftalte handlingsplaner er allerede i gang. Denne rapport giver et overblik over de vigtigste foranstaltninger i denne forbindelse. Kommissionen har tillid til, at forhandlingslandene i de kommende måneder vil kunne gøre overbevisende fremskridt, når blot de enkelte lande fortsætter og intensiverer deres indsats. Kommissionen opfordrer de enkelte forhandlingslande til fuldt ud at udnytte de muligheder, som handlingsplanen stiller i udsigt, og vil sætte alt ind på at sikre, at denne indsats bærer frugt.

I takt med gennemførelsen af arbejdet vil der blive foretaget en vurdering af, hvordan de enkelte handlingsplaner sættes i værk. I overensstemmelse med den fremgangsmåde, som man tidligere har lagt til grund, er det planen at gennemførelsen af de prioriterede punkter i tiltrædelsespartnerskaberne, og herunder også gennemførelsen af handlingsplanerne, skal tages op til vurdering inden for rammerne af de ordninger, der blev etableret ved Europa- og associeringsaftalerne. I den periodiske 2002-rapport, der forventes vedtaget den 16. oktober 2002, således at den kan forelægges på Det Europæiske Råds møde i Bruxelles, gives der en detaljeret vurdering af, hvor store fremskridt de enkelte lande reelt har gjort med hensyn til at styrke administrationens og retsvæsenets kapacitet. Som anført i Kommissionens 2001-dokument om udvidelsesstrategien, forventer Kommissionen, at den på basis af de periodiske rapporter fra 2002 vil være i stand til at fremsætte anbefaling om, hvilke ansøgerlande der er rede til optagelse.

Forbedring af administrationens og retsvæsenets kapacitet er ikke blot en af de vigtigste forudsætninger for optagelse, men forbedring af administrationsstrukturerne og styrkelse af dens kapacitet - og herunder også kapaciteten til at forvalte tværgående indgreb - er en langfristet opgave, som må fortsættes også efter optagelsen. Kommissionen har derfor foreslået, at der som led i en overgangsordning stilles i alt 380 mio. EUR til rådighed med henblik på foranstaltninger, der ikke omfattes af strukturfondene.

Det gælder generelt, at der siden Det Europæiske Råds møde i Nice, hvor køreplanen for forhandlingerne blev sat i gang, er gjort meget store fremskridt i tiltrædelsesprocessen, dvs. både i selve forhandlingerne og med hensyn til ansøgerlandenes forberedelse af optagelsen, idet denne er blevet fremskyndet. Kommissionen vil sætte kraftigt ind på at sikre, at dette momentum opretholdes, således at de mål, der blev opstillet på Det Europæiske Råds møder i Göteborg og Laken, kan virkeliggøres.

Indtil da må både Den Europæiske Union og ansøgerlandene fortsætte med at forberede sig mentalt på udvidelsen. Nu hvor de første lande snart kan optages, må det sikres, at den offentlige dialog om udvidelsen fortsættes og uddybes, således at både risici og fordele klart træder frem, at eventuelle fejlagtige opfattelser korrigeres, og at befolkningen forstår at dens indvendinger tages alvorligt. Kommissionens strategi for information om udvidelsen, der er genstand for en separat rapport, er et vigtigt hjælpemiddel i denne forbindelse. En vellykket udvidelse forudsætter demokratisk opbakning.

Indledning

Som meddelt i Kommissionens 2001-dokument om udvidelsesstrategien har denne note et dobbelt sigte: Den tager for det første sigte på en rapport, om hvor store fremskridt forhandlingslandene har gjort med hensyn til opstilling af handlingsplaner til forbedring af administrationens og retsvæsenets kapacitet. For det andet tager den sigte på at fremlægge ajourførte oplysninger om, hvor store fremskridt forhandlingslandene har gjort med hensyn til indfrielsen af de tilsagn, som de har givet i forbindelse med tiltrædelsesforhandlingerne; med henblik herpå indeholder noten en redegørelse, for hvilke problemer der har været, og hvordan de søges afhjulpet.

I denne rapports første del gives der en emneopdelt redegørelse for de vigtigste af de foranstaltninger, som er medtaget i de endelige handlingsplaner. Rapportens anden del indeholder en beskrivelse, som bygger på forbedrede overvågningsmetoder, og hvori der kapitel for kapitel gøres rede for, hvor godt forhandlingslandene har indfriet de tilsagn, som de har givet i forbindelse med tiltrædelsesforhandlingerne.

1. Handlingsplanerne for forbedring af administrationens og retsvæsenets kapacitet i forhandlingslandene - hidtidige fremskridt

Kommissionen lægger den allerstørste vægt på at sikre, at forhandlingslandenes administration og retsvæsen er i besiddelse af den fornødne kapacitet på tiltrædelsestidspunktet. Det er klart at kravet om en effektiv kapacitet inden for administration og retsvæsen ikke blot gælder for ansøgerlandene, men for samtlige medlemsstater, nye såvel som gamle. Dette krav blev klart formuleret i Kommissionens hvidbog om europæisk forvaltningspraksis, der blev forelagt i juli 2001.

Det vigtigste redskab i arbejdet på at hjælpe forhandlingslandene med at realisere dette mål er de handlingsplaner til forbedring af administrationens og retsvæsenets kapacitet, som Kommissionen i samarbejde med de enkelte lande har iværksat i løbet af første kvartal 2002.

Formålet med handlingsplanerne er sammen med de enkelte lande at undersøge, hvilke foranstaltninger der må iværksættes, for at administrationens og retsvæsenets kapacitet kan nå op på et forsvarligt niveau på tiltrædelsestidspunktet, og i fællesskab at sikre, at alle fornødne foranstaltninger med henblik herpå iværksættes, idet ansøgerlandene kan få tildelt målrettet bistand på de felter, som er en forudsætning for, at den udvidede union kan fungere. Handlingsplanerne er et vigtigt redskab i arbejdet på at sikre overholdelsen af Den Europæiske Unions og forhandlingslandenes fælles målsætning, dvs. sikre, at de enkelte lande forbereder tiltrædelsen så effektivt som muligt under overholdelse af de opstillede frister.

Tilvejebringelse af den fornødne kapacitet inden for administration og retsvæsen til at kunne varetage medlemskab af EU er en krævende og vidtrækkende opgave, som nødvendiggør en detaljeret tilrettelæggelse på samtlige de felter, der omfattes af Fællesskabets politik og lovgivning. Kommissionen har ved udarbejdelsen af handlingsplanerne lagt et helhedssynspunkt til grund. Udgangspunktet har været de reviderede tiltrædelsespartnerskaber, som Rådet vedtog på grundlag af Kommissionens forslag for de enkelte lande den 28. januar 2002. Alle prioriterede punkter i de reviderede tiltrædelsespartnerskaber, som har relevans for forbedringen af administrationens og retsvæsenets kapacitet, er medtaget i handlingsplanerne. Det vil således sige at handlingsplanerne ikke blot dækker de prioriterede punkter i de reviderede tiltrædelsespartnerskaber, som har relevans for forbedringen af administrationens og retsvæsenets kapacitet til at iværksætte og håndhæve Fællesskabets regelværk, men også alle andre relevante punkter i de politiske og økonomiske kriterier. Handlingsplanerne tilgodeser disse prioriterede punkter, idet der for hvert af disse opstilles specifikke foranstaltninger, som skal føres ud i livet.

Kommissionen har sammen med de enkelte lande foretaget en detaljeret analyse af, hvilke fremgangsmåder de lægger til grund ved implementeringen af de prioriterede punkter i tiltrædelsespartnerskaberne, hvilke planer de har for styrkelse af institutionsopbygningen, og hvilke konkrete foranstaltninger der må træffes for at sikre en forsvarlig administrationskapacitet på de enkelte felter. Man har også undersøgt, hvor der eventuelt er mangler med hensyn til bistand og overvågning.

Denne proces er mundet ud i detaljerede handlingsplaner for de enkelte lande; for hvert enkelt prioriteret punkt anføres følgende:

* hvilke tilsagn der er givet ved forhandlingerne

* hvilke gennemførelsesforanstaltninger det enkelte land planlægger, som drøftet med Kommissionen [2]

[2] Afhængigt af punktets art, og hvilke specifikke svagheder der er konstateret for det enkelte land, er der bl.a. tale om følgende: vedtagelse af manglende lovgivning; udpegelse/oprettelse/styrkelse af forvaltningsinstanser og -myndigheder; oprettelse/styrkelse af kommando- og koordinationsordninger, samt bedømmelses-, overvågnings- og voldgiftsordninger; tilrettelæggelse og gennemførelse af strategi- og forvaltningsplaner; kurser for embedsmænd, dommere, anklagere og erhvervslivet; gennemførelse af informationskampagner; oprettelse/forbedring af IT-systemer og databaser, samt disses tilkobling til EF's systemer.

* hvor stor EF-bistand der allerede ydes eller planlægges for at støtte landet i dets indsats, og hvor stor ekstrabistand der kan ydes til dette formål som led i PHARE-programmets [3] supplerende ordning for institutionsopbygning, der har et budget på 250 mio. EUR

[3] PHARE-programmet omfatter de ti ansøgerlande i Central- og Østeuropa. Cypern og Malta modtager støtte via førtiltrædelsesordningerne i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 555/2000. Ekstra bistand til Rumænien som led i PHARE-programmets suppleringsordning for institutionsopbyggelse er stadig under planlægning.

* hvor megen overvågning, og herunder hvilke ligemandsbedømmelser [4], der yderligere kræves til vurdering af landets forberedelser, dvs. overvågning ud over det tilsyn der føres ved hjælp af periodiske rapporter og den sædvanlige overvågning af forhandlingerne.

[4] For en definition af udtrykket 'ligemandsbedømmelse' i nedenstående kontekst henvises til pkt. 2.2.

Nedenfor følger en kort oversigt over de punkter, der er medtaget i handlingsplanerne. Oversigten har samme opbygning som i københavnstiltrædelseskriterierne.

1.1. Politiske kriterier

Københavnstiltrædelseskriterierne forudsætter, at ansøgerlandet har stabile institutioner, der kan garantere demokratiske forhold, overholdelse af retsstatsprincippet, overholdelse af menneskerettighederne, samt respekt for og beskyttelse af mindretal.

Med henblik på at styrke den offentlige administration og afhjælpe de forskellige specifikke svagheder, som er konstateret i Bulgarien, Letland, Litauen, Rumænien, Slovakiet, Slovenien og Tjekkiet, har man i handlingsplanerne opstillet en række foranstaltninger med sigte på disse tilfælde. Alt efter land kan der være tale om problemer i forbindelse med vedtagelse af de dele af den grundlæggende lovgivning, der endnu mangler, oprettelse af en statsforvaltning, udarbejdelse af en etisk adfærdskodeks for statsforvaltningen, personalekurser, styrkelse af personaleforvaltningsafdelingerne, samt udvikling af administrationens kapacitet til at måle foranstaltningers virkninger og kontrollere kvaliteten. På dette felt kan der ydes ekstra bistand til gennemførelse af en statsforvaltningsreform, parvist samarbejde om strategiske foranstaltninger og samordning, og bistand til styrkelse af personaleforvaltningskapaciteten.

Der er i de fleste lande gjort fremskridt med hensyn til en reform af retsvæsenet, men Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Polen, Rumænien, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn har stadig et stort behov for styrkelse af domstolenes uafhængighed og forbedring af dommernes aflønning, arbejdsforhold og uddannelse. Det tilstræbes med handlingsplanerne at afhjælpe disse svagheder ved hjælp af forskellige foranstaltninger, bl.a. gennem etablering af en strategi for reform af retsvæsenet, vedtagelse af de dele af den grundlæggende lovgivning, der endnu mangler, sikring af en passende finansiering af retsvæsenet, forenkling af domstolenes procedurer, indførelse af mæglings- og prøveløsladelsesordninger, oprettelse af kursusfaciliteter og undervisning af dommere i god retspraksis og EF-retten, oprettelse af et informationsnet inden for retsvæsenet, samt styrkelse af retshjælpsordningerne og oplysningskampagner herom. På dette felt planlægges der ekstra bistand til Bulgarien, Polen, Slovakiet og Ungarn, i første række med sigte på gennemførelsen af retsreformstrategien, styrkelse af domstolenes uafhængighed ved hjælp af støtte til advokatrådet, undervisning af dommere i god retspraksis og i EF-lovgivning, samt parvist samarbejde med vægten lagt på fagets etik.

Forbedring af disse landes kapacitet til at bekæmpe korruption er endnu et område, der for Bulgariens, Letlands, Litauens, Polens, Rumæniens, Slovakiets, Tjekkiets og Ungarns vedkommende er genstand for stor opmærksomhed i handlingsplanerne. Af specifikke foranstaltninger kan bl.a. nævnes tilrettelæggelse og iværksættelse af en nationalstrategi for bekæmpelse af korruption; styrkelse af de instanser, der tager sig af korruptionsbekæmpelse, bl.a. ved hjælp af bedre uddannelse af personalet; forbedring af instansernes indbyrdes samarbejde; samt tilrettelæggelse af foranstaltninger til forebyggelse af korruption i det offentlige, og herunder også inden for de instanser, der varetager lovens håndhævelse og den offentlige sikkerhed. Der er planlagt ekstra støtte til Bulgarien og Slovakiet med henblik på gennemførelsen af disse tiltag, og herunder således også til bekæmpelse af korruption samt til informationskampagner.

Overholdelse af menneskerettighederne og beskyttelse af mindretal er to andre områder, hvor Bulgarien, Estland, Letland, Rumænien, Slovakiet, Tjekkiet og Ungarn må styrke administrationens og retsvæsenets kapacitet. Afhængigt af hvilke mangler der er konstateret, tager handlingsplanerne sigte på problemer i forbindelse med varetægtsfængsling og etablering af en effektiv ankeordning vedrørende magtmisbrug begået af politimyndighederne. For lande med store roma-befolkningsgrupper omfatter handlingsplanerne foranstaltninger til styrkelse af de instanser, der varetager gennemførelsen af eksisterende handlingsprogrammer og strategier med sigte på disse befolkningsgrupper. For så vidt angår Estland og Letland omfatter handlingsplanerne foranstaltninger til styrkelse af de instanser, der varetager integrations- og sprogpolitikken, under overholdelse af gældende internationale standarder på området. Handlingsplanerne for samtlige lande omfatter foranstaltninger til etablering af instanser til varetagelse af regelværkets bestemmelser om bekæmpelse af diskrimination. Der er planlagt ekstra bistand til styrkelse af de instanser, der tager sig af mindretalsspørgsmål, og til parvist samarbejde med sigte på bekæmpelse af diskrimination.

1.2. Økonomiske kriterier

De økonomiske kriterier, der blev vedtaget i København, forudsætter, at ansøgerlandet har en velfungerende markedsøkonomi, som kan modstå konkurrencepresset og markedskræfterne i Den Europæiske Union.

For så vidt angår administrationens og retsvæsenets kapacitet tager handlingsplanerne sigte på de mangler, som er konstateret med hensyn til etablering af et velfungerende marked for jord samt jord- og ejendomsregistre i Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Polen, Slovenien og Ungarn, og med hensyn til iværksættelse og håndhævelse af konkurslovgivningen i Bulgarien, Litauen og Tjekkiet. Andre problemer, der tages op for Bulgariens, Litauens, Polens, Rumæniens, Tjekkiets og Ungarns vedkommende, vedrører skabelse af et gunstigt erhvervsmiljø, reform og styrkelse af finanssektoren, samt reform af forvaltningen af de offentlige finanser. Handlingsplanerne indeholder foranstaltninger til afhjælpning af disse problemer, såsom vedtagelse af de dele af den grundlæggende lovgivning, der endnu mangler; styrkelse af de herfor nødvendige instanser, bl.a. ved uddannelse af personalet; samt specialuddannelse af dommere og bestyrere af konkursboer. Der er ingen planer om ekstra bistand på dette felt udover den store bistand, der allerede ydes, eller som er planlagt.

1.3. Andre forpligtelser ved medlemskab

Det er ydermere fastsat i Københavnstiltrædelseskriterierne, at medlemskab forudsætter, at landet er i stand til at påtage sig de hermed forbundne forpligtelser. Det vil sige vedtagelse, iværksættelse og håndhævelse af Fællesskabets regelværk. De største udfordringer med hensyn til administrationens kapacitet i denne forbindelse fremgår af Kommissionens 2001-dokument om udvidelsesstrategien. Der er tale om administrationens evne til at sørge for, at det indre marked fungerer problemfrit, at levevilkår i Den Europæiske Union er forsvarlige, at EU-borgerne beskyttes, og at Fællesskabets fonde forvaltes korrekt [5].

[5] En række forhandlingskapitler omfatter aspekter, der vedrører flere af disse emneområder. De behandles under den overskrift, der giver den bredeste dækning.

Sikring af at det indre marked fungerer problemfrit

Dette kræver, at der findes formålstjenlige og effektive tilsynsmyndigheder, at der på en række felter findes tværgående administrationsinstanser, at der findes overvågnings- og håndhævelsesinstanser, og - i en række tilfælde - at den fornødne informationsteknologi til dataudveksling indføres.

Med hensyn til det indre marked er der i samtlige lande planlagt målrettede foranstaltninger med henblik på oprettelse/styrkelse af tilsynsmyndigheder, tværgående administrationsinstanser, samt overvågnings- og håndhævelsesinstanser. Afhængigt af hvilke specifikke mangler der er konstateret i de enkelte lande, kan der blive tale om standardisering, akkreditering, certificering, overensstemmelsesprøvning, markedsovervågning, gensidig anerkendelse af faglige kvalifikationer, samt koordinering af socialsikringsordninger; overvågning af lovgivningen på områder, som ikke omfattes af harmoniseringen, for så vidt angår frie varebevægelser og retten til at levere serviceydelser; uafhængigt tilsyn med databeskyttelse og finansielle tjenesteydelser, og indførelse af regler for offentlige indkøb samt håndhævelse af bestemmelserne om industriel og intellektuel ejendomsret og fødevarelovgivningen. I handlingsplanerne indgår foranstaltninger såsom vedtagelse af de dele af lovgivningen, der endnu mangler; styrkelse af de herfor nødvendige myndigheder, bl.a. ved hjælp af budget- og personaleforøgelser; specialuddannelse af embedsmænd, dommere og anklagere; samt gennemførelse af informationskampagner. For Bulgariens, Estlands, Letlands, Litauens, Polens, Sloveniens, Tjekkiets og Ungarns vedkommende planlægges der ekstra bistand, og herunder bistand til styrkelse af overensstemmelsesprøvningssystemer og håndhævelse af bestemmelserne for offentlige indkøb og fødevarelovgivningen, forbedring af kapaciteten til at koordinere socialsikringsordninger og gensidig anerkendelse af faglige kvalifikationer, forbedring af overvågningen af forsikringsvæsenet, bankvæsenet og værdipapirer og håndhævelse af den intellektuelle ejendomsret.

Hvad konkurrence angår omfatter handlingsplanerne for samtlige lande foranstaltninger til styrkelse af landenes kapacitet til at håndhæve statsstøtte- og antitrustbestemmelserne. Rent bortset fra foranstaltninger, som direkte tager sigte på statsstøtte- og antitrustmyndigheder, er der her tale om foranstaltninger til forbedring af kendskabet til EF's konkurrencebestemmelser blandt støtteydende instanser, erhvervslivet og offentligheden generelt, og til uddybelse af retsvæsenets særlige uddannelse. Der er planlagt ekstra bistand til Bulgarien, Estland, Polen, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn, bl.a. med henblik på parvist samarbejde om håndhævelse af regelværkets konkurrencebestemmelser, forbedring af kendskabet hertil og uddannelse af dommere.

Spørgsmålet om hvor godt det indre marked for transport og/eller energi fungerer, er endnu et punkt, som indgår i handlingsplanerne for samtlige landes vedkommende. Afhængigt af hvilke svagheder der er konstateret, kan handlingsplanerne omfatte foranstaltninger til etablering/styrkelse af de nødvendige instanser inden for vejtransport, tilsynsmyndigheder inden for jernbanetransporten, og tilsynsmyndigheder inden for energisektoren. Af konkrete foranstaltninger kan nævnes vedtagelse af de dele af lovgivningen, der endnu mangler; udpegelse/styrkelse af tilsyns- og licensmyndigheder, bl.a. ved hjælp af personale- og budgetforøgelser; uddannelse; udvikling af kvalitetssikringssystemer; samt informationskampagner med sigte på industrien. For Estlands og Tjekkiets vedkommende er der planlagt ekstra støtte på dette felt, i første række inden for jernbanetransporten.

Inden for områderne telekommunikation, postvæsen og film/tv, omfatter handlingsplanerne for Bulgariens, Cyperns, Estlands, Letlands, Litauens, Polens, Rumæniens, Slovakiets, Sloveniens og Tjekkiets vedkommende foranstaltninger til etablering/styrkelse af uafhængige tilsynsinstanser. Af konkrete foranstaltninger kan nævnes vedtagelse af de dele af lovgivningen, der endnu mangler; udpegelse/styrkelse af myndighederne ved hjælp af bl.a. personale- og budgetforøgelser; uddannelse; udvikling af passende administrationsprocedurer, kvalitetssikringssystemer og IT-systemer. Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Polen, Slovakiet, Slovenien og Tjekkiet vil få ekstra bistand i form af parvist samarbejde, uddannelseskurser og ekspertbesøg vedrørende forskellige aspekter af regelværkets bestemmelser om telekommunikation. Gennemførelsen af de regler på telekommunikationsområdet, som for nylig blev vedtaget, er en særlig vanskelig opgave.

Med hensyn til told- og skattevæsen omfatter handlingsplanerne for samtlige lande foranstaltninger til styrkelse af told- og skattevæsenets kapacitet til at varetage og håndhæve gennemførelsen af Fællesskabets lovgivning, og herunder også kontrollen ved grænserne udadtil, samt foranstaltninger til indførelse/forbedring af IT-systemer til elektronisk datakommunikation mellem Fællesskabet og medlemsstaterne. Afhængigt af hvilke svagheder der er konstateret i de enkelte lande, omfatter handlingsplanerne foranstaltninger såsom udarbejdelse af told- og skattestrategier og planer for forretningsforvaltningen; omorganisering af administrationen; personforøgelse og -uddannelse; procedureforenkling; udarbejdelse af regler for etisk adfærd, kontrolprocedurer, appelordninger og ordninger for publikumskontakt; samt udvikling og tilpasning af IT-systemer. Der er planlagt ekstra bistand til Letland, Litauen og Tjekkiet, bl.a. til udvikling af IT-strategier og elektronisk dataudveksling, samt modernisering af beskatningssystemet.

Sikring af forsvarlige levevilkår i Den Europæiske Union

Dette indebærer bl.a., at håndhævelsen af miljø-, sundheds- og sikkerhedsstandarderne sikres, og herunder også på arbejdspladsen, at man sikrer et højt nukleart beskyttelsesniveau, og at man sørger for en bedre transportsikkerhed. I denne forbindelse er det af stor betydning, at den fælles landbrugs- og fiskeripolitik og Fællesskabernes regional- og strukturpolitik gennemføres korrekt.

Hvad landbruget angår, omfatter handlingsplanerne for samtlige lande foranstaltninger til styrkelse af de instanser, der skal varetage den fælles landbrugspolitik; det vil i første række sige det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem og de udbetalende instanser, samt markedsinformationssystemer og ordninger til iværksættelse og håndhævelse af regelværkets bestemmelser om plante- og dyresundhed (vedrørende disse to aspekter henvises også til nedenstående afsnit Generel beskyttelse af Den Europæiske Unions borgere). Specifikt omhandler foranstaltningerne vedtagelse af de dele af lovgivningen, der endnu mangler; oprettelse/styrkelse af instanser hertil, eventuelt via omorganisering og forøgelse af budget og personale; faglig uddannelse; anskaffelse af udstyr; samt udvikling af IT-systemer og databaser og sammenkobling med EF's systemer, hvor dette er nødvendigt. I tilfælde hvor forhandlingslandene har forelagt detaljerede gennemførelsesplaner for nævnte områder, og disse planer er blevet drøftet som led i tiltrædelsesforhandlingerne, er de blevet taget som udgangspunkt for tilrettelæggelsen af de planlagte foranstaltninger. Der er planlagt ekstra bistand til Estland, Litauen, Polen, Slovakiet, Tjekkiet og Ungarn på dette felt, bl.a. med henblik på indførelse af EF's kvalitetsstandarder, forvaltning af programmerne for udvikling af landdistrikter og markedsinformationssystemer, samt indførelse/styrkelse af integrerede forvaltnings- og kontrolsystemer og udbetalingsinstanser.

Med hensyn til fiskeriet, omfatter handlingsplanerne for alle søfartslande foranstaltninger til oprettelse og styrkelse af administrationsinstanserne på følgende områder: ressourceforvaltning, inspektion og kontrol med fiskeriet, gennemførelse af markedspolitikken, samt forvaltning af strukturforanstaltninger, og herunder også registrering af fiskerfartøjer. Af konkrete foranstaltninger kan nævnes vedtagelse af de dele af lovgivningen, der endnu mangler; etablering/styrkelse af instanser, bl.a. ved forøgelse af personale og budgetter; faglig uddannelse; anskaffelse af udstyr; udvikling og modernisering af databaser og IT-systemer; samt forbedring af indsamlingen af statistiske oplysninger. Estland og Polen vil få ekstra bistand, bl.a. i form af parvist samarbejde om iværksættelse af markeds- og strukturpolitikken, samt bistand til etablering af en forvaltningsmyndighed til varetagelse af strukturforanstaltninger.

Gennemførelsen af Fællesskabets regional- og strukturpolitik er endnu et punkt som optræder i handlingsplanerne for samtlige lande. Planerne omfatter bl.a. foranstaltninger til etablering af passende instanser til varetagelse af strukturfondene og samhørighedsfonden, og i første række forvaltnings- og betalingsmyndigheder, samt sikring af en klar ansvarsfordeling og et effektivt samarbejde herimellem; teknisk forberedelse af projekter, der senere kan komme i betragtning med hensyn til finansiering under fondene; oprettelse af passende ordninger for indsamling og behandling af statistiske oplysninger, samt overholdelse af bestemmelserne om finansiel forvaltning og kontrol. Af specifikke foranstaltninger kan nævnes vedtagelse af de dele af lovgivningen, der endnu mangler; udpegelse/styrkelse af instanser med henblik eventuelt ved omorganisering og forøgelse af personale og budgetter; oprettelse af samordnings-, voldgifts- og overvågningsordninger; tilrettelæggelse og gennemførelse af planer for udvikling af menneskelige ressourcer; faglig uddannelse; samt oprettelse af databaser over projekter, der senere kan komme i betragtning med hensyn til finansiering. Som det fremgår af de pågældende forordninger, er det en forudsætning for Kommissionens godkendelse af EF-finansiering under strukturprogrammerne, at ovennævnte foranstaltningerer er gennemført. Der er planlagt ekstra bistand til Estland, Polen, Slovakiet, Slovenien og Tjekkiet på dette felt, bl.a. til oprettelse af forvaltnings- og betalingsinstanser på samtlige områder, udvikling af et detaljeret overvågningssystem og teknisk forberedelse af en lang række projekter med henblik på fremtidig finansiering.

Med hensyn til miljø omfatter handlingsplanerne for samtlige lande foranstaltninger til yderligere styrkelse af deres administrations-, overvågnings- og håndhævelseskapacitet, bl.a. hvad angår affald, vand, luft, kemikalier og naturbeskyttelse. Afhængigt af hvilke svagheder der er konstateret, kan de specifikke foranstaltninger omfatte oprettelse/styrkelse af administrations- og tilsynsinstanser og overvågningsordninger, bl.a. ved forøgelse af personale og budgetter; faglig uddannelse af inspektører og andet personale, på såvel regionalt som lokalt plan, samt faglig undervisning med henblik på den private sektor. Der ydes ekstra bistand til Estland, Letland, Litauen, Polen og Tjekkiet bl.a. til indførelse af overvågningssystemer, udpegelse og forvaltning af fredede områder, og faglig uddannelse af regionale og lokale miljøinstanser.

Socialpolitikken og beskæftigelsen er også genstand for stor opmærksomhed i handlingsplanerne for alle landes vedkommende. Foranstaltningerne tager sigte på en bedre håndhævelse af reglerne for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen og styrkelse af arbejdsinspektoraterne, og herunder bedre håndhævelse af regelværkets bestemmelser om ligestilling og bekæmpelse af diskrimination (hvad dette punkt angår henvises til ovenstående afsnit om politiske kriterier), etablering/styrkelse af overvågnings- og informationskapaciteten med henblik på epidemiologisk overvågning og bekæmpelse af smitsomme sygdomme, tilrettelæggelse og iværksættelse af en national beskæftigelsesstrategi, samt forberedelse af den fremtidige deltagelse i EU's sociale integrationsstrategi. Der er også i de fleste lande planlagt foranstaltninger til understøttelse af det arbejde, som arbejdsmarkedets parter udfører for at opnå bedre kapacitet, og til etablering/styrkelse af instanser til varetagelse af Den Europæiske Udviklingsfond. Afhængigt af de enkelte lande specifikke behov kan de konkrete foranstaltninger omfatte vedtagelse af de dele af lovgivningen, der endnu mangler; etablering/styrkelse af institutioner, bl.a. ved forøgelse af budgetter og personale; oprettelse af arbejdsgrupper mellem de forskellige ministerier; modernisering af dataindsamlingssystemer og IT-systemer; uddannelse af embedsmænd, eksperter og arbejdsmarkedet parter; samt oprettelse af informationscentre og andre former for informationsformidling. På dette felt er der planlagt ekstra bistand til Estland, Polen, Slovakiet, Tjekkiet og Ungarn, bl.a. med henblik på en bedre koordination mellem ministerier og andre instanser, der varetager beskæftigelsesanliggender, og med henblik på at give det offentlige sundhedsvæsen en bedre kapacitet og sikre gennemførelsen af regelværkets bestemmelser om ligestilling og bekæmpelse af diskrimination.

Handlingsplanerne for samtlige lande omfatter ydermere foranstaltninger til oprettelse/styrkelse af tilsyns- og inspektionsinstanser med henblik på varetagelse af transportsikkerheden (i første række inden for søfart og vejtransport), garantering af et højt nukleart sikkerhedsniveau (som anbefalet i Rådets rapport om nuklear sikkerhed i forbindelse med udvidelsen), og optimering af energieffektiviteten og brugen af vedvarende energi. Af konkrete foranstaltninger kan nævnes vedtagelse af de dele af lovgivningen, der endnu mangler; udpegelse/styrkelse af myndigheder, og herunder omstrukturering, personale- og budgetforøgelser; uddannelse; indførelse/modernisering af IT-systemer; samt anskaffelse af udstyr og udvikling af kvalitetssikringssystemer. Handlingsplanerne omfatter ikke ekstra bistand, da der allerede er planlagt/iværksat stor bistand til dette område.

Generel beskyttelse af Den Europæiske Unions borgere

Dette indebærer bl.a. at man sørger for grænsesikring for at tilgodese forskellige hensyn, en tilstrækkelig høj fødevaresikkerhed, en passende markedsovervågning af hensyn til forbrugerbeskyttelsen, og samarbejde inden for retlige og indre anliggender. Sådanne foranstaltninger nødvendiggør visse inspektions- og lovhåndhævelsesordninger.

Med hensyn til retlige og indre anliggender omfatter handlingsplanerne som allerede nævnt et udsnit af forskellige foranstaltninger til styrkelse af retsvæsenet og tilvejebringelse af en passende kapacitet til at bekæmpe korruption (se ovenfor under politiske kriterier). Herudover omfatter planerne for samtlige landes vedkommende foranstaltninger til styrkelse af grænsekontrollen, i første række ved EU's fremtidige grænser, bl.a. ved gennemførelse af en Schengen-handlingsplan; tilvejebringelse af den fornødne kapacitet til at iværksætte regelværkets bestemmelser og EF's praksis med hensyn til forvaltning af visum-, migrations- og asylordninger; forberedelse af deltagelsen i Schengen-informationssystemet; og sikring af et passende samarbejde mellem alle de instanser, der er involveret i bekæmpelsen af organiseret kriminalitet; indførelse af en egentlig databeskyttelse, samt forberedelse af iværksættelsen af Fællesskabets ordninger om retligt samarbejde. Af konkrete foranstaltninger kan nævnes vedtagelse af de dele af lovgivningen, der endnu mangler; udpegelse/styrkelse af myndigheder, og herunder omstrukturering, personale- og budgetforøgelser og investering i udstyr; uddannelse af embedsmænd, betjente, dommere og offentlige anklagere; fastlæggelse af procedurer, udarbejdelse af retningslinjer og håndbøger, samt opbygning af databaser og IT-systemer; samt oprettelse og styrkelse af kommando-, styrings- og koordinationscentre med henblik på bekæmpelse af organiseret kriminalitet. Handlingsplanerne omfatter ekstra bistand til Estland, Letland, Litauen, Polen, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn på dette felt, i første række til løsning af problemer såsom grænsebeskyttelse, forvaltning af migrerings- og asylordninger, iværksættelse af visumpolitikken og udbygning og styrkelse af konsulater, styrkelse af databeskyttelsesmyndighederne, og udvikling af informationssystemer og databaser.

Ud fra et ønske om at garantere fødevaresikkerheden i hele fødekæden omfatter handlingsplanerne for samtlige lande foranstaltninger til modernisering af levnedsmiddelsforarbejdende virksomheder samt inspektionsordninger til håndhævelse af regelværkets bestemmelser om plante- og dyresundhed, samt bestemmelserne om frie varebevægelser. Af specifikke foranstaltninger kan nævnes vedtagelse af de dele af lovgivningen, der endnu mangler; styrkelse af de hertil nødvendige instanser, bl.a. ved hjælp af personale- og budgetforøgelser; oprettelse af tværministerielle koordinationsgrupper og videnskabelige udvalg; oprettelse/modernisering af laboratorier, grænseinspektionssteder, samt en varslingsordning for fødevarer; revision på basis af risikoanalyse og kritiske kontrolpunkter; etablering/forbedring af databaser og datanet; oprettelse af undervisningfaciliteter for inspektører og laboratoriepersonale samt kurser om TSE for dyrlæger og slagteripersonale. Der er planlagt ekstra bistand til Letland, Polen, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn, og herunder parvist samarbejde om bekæmpelse af TSE og om markedsovervågning af fødevarekæden, samt bistand til oprettelse og modernisering af grænseinspektionssteder.

Med hensyn til forbrugerbeskyttelse omfatter handlingsplanerne for Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Malta, Polen, Rumænien, Slovakiet, Slovenien og Tjekkiet foranstaltninger til sikring af, at administrationen fungerer effektivt, og det vil i første række sige de instanser, der varetager markedsovervågningen. Af konkrete foranstaltninger kan nævnes styrkelse af de hertil nødvendige instanser, bl.a. ved hjælp af budget- og personaleforøgelser; oprettelse af regionale kontaktnet mellem markedsovervågningsinstanser og mæglingsinstanser; kurser for personale og dommere; tilrettelæggelse af programmer for periodisk tilsyn og overvågnings- og revisionsprocedurer; samt informationskampagner med sigte på offentligheden. Der planlægges ekstra bistand i form af parvist samarbejde på dette felt.

Korrekt forvaltning af Fællesskabets fonde

Dette punkt forudsætter, at der på både centralt, regionalt og lokalt plan findes passende instanser til varetagelse af opgaver såsom håndhævelse af bestemmelserne om offentlige indkøb, finanskontrol og revision, og bekæmpelse af svig og korruption. Ydermere er der som beskrevet ovenfor også et behov for at forbedre administrationens kapacitet til at varetage planlægning, iværksættelse og kontrol af strukturordningerne.

Med hensyn til finanskontrol, der er et område af central betydning i denne forbindelse, omfatter handlingsplanerne for samtlige lande foranstaltninger til styrkelse af de nødvendige instanser for intern kontrol med offentlige finanser, ekstern revision, samt bekæmpelse af svig, og herunder en instans, der kan koordinerer alle lovgivningsmæssige, administrative og håndhævelsesmæssige aspekter i forbindelse med beskyttelsen af EF's finansielle interesser, og som kan tjene som kontaktpunkt for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig; samt foranstaltninger til sikring af, at EF's førtiltrædelsesmidler bruges korrekt, og foranstaltninger til kontrol, overvågning og evaluering i denne forbindelse, da dette er en nøgleindikator for de enkelte landes kapacitet på dette felt. Af specifikke foranstaltninger kan nævnes vedtagelse af de dele af lovgivningen, der endnu mangler; etablering/styrkelse af de hertil nødvendige instanser, bl.a. ved hjælp af personale- og budgetforøgelser på både regionalt og lokalt plan; personalekurser og etablering af forsvarlige undervisningsfaciliteter for institutionerne; udvikling af procedurer og teknik; etablering/forbedring af IT-strategi og IT-systemer; samt oprettelse af tværministerielle finanskontroludvalg. Der planlægges ekstra bistand til Estland, Litauen, Polen, Slovenien og Tjekkiet, og herunder bistand til ordninger for intern kontrol med offentlige finanser, styrkelse af revisionsrettens arbejdskapacitet og uafhængighed, samt etablering af forsvarlige undervisningsfaciliteter for medarbejdere i finanskontrollen og den interne revision.

Endnu en yderst vigtig forudsætning for gennemførelsen af Fællesskabets politik på flere felter er, at der står pålidelige statistikker til rådighed. Handlingsplanerne omfatter for Bulgariens, Cyperns, Estlands, Letlands, Litauens, Maltas, Polens, Rumæniens, Slovakiets og Tjekkiets vedkommende foranstaltninger til forbedring af deres kapacitet til at udarbejde statistikker, og herunder også på regionalt plan. Af konkrete foranstaltninger kan nævnes styrkelse af de hertil nødvendige instanser, bl.a. ved hjælp af budget- og personaleforøgelser; uddannelse; forbedring af infrastrukturerne, og herunder udvikling og modernisering af IT-systemer, samt forbedring af dataindsamlingsmetoderne. Der planlægges ekstra bistand til Litauen, Slovakiet og Tjekkiet med henblik på dette formål, bl.a. for at styrke deres kapacitet til at udarbejde statistikker på regionalt plan.

2. FORBEDRET OVERVÅGNING

Kommissionen foretager løbende en systematisk overvågning af, hvordan forhandlingslandene indfrier de tilsagn, som de har afgivet under forhandlingerne, idet den gør opmærksom på eventuelle problemer, således at der kan træffes foranstaltninger til afhjælpning heraf.

Forbedringen af overvågningen bygger på, at landeovervågningsrapporterne nu suppleres med de overvågningsforanstaltninger, der opstilles i handlingsplanerne med henblik på forbedring af administrationen og retsvæsenets kapacitet.

Landeovervågningsrapporterne indeholder både et samlet overblik og en redegørelse, kapitel for kapitel, over hvor langt de enkelte forhandlingslande er nået med at indfri de tilsagn, de har givet i forbindelse med tiltrædelsesforhandlingerne. Disse tilsagn afspejler resultatet af tiltrædelsesforhandlingerne og kan i henhold til det differentieringsprincip, forhandlingsprocessen bygger på, variere fra land til land. I tilfælde hvor forhandlingslandene har forpligtet sig til at afslutte bestemte foranstaltninger inden tiltrædelsen, foretager Kommissionen en vurdering af forberedelsen heraf. I alle landerapporter indgår der en vurdering af, hvor store fremskridt der er gjort med hensyn til indfrielsen af de tilsagn landene har givet, og en oversigt over hvilke områder der kræver særlig opmærksomhed. Rapporterne giver et overblik over forhandlingslandenes standpunkter under forhandlingerne, og herunder hvilke overgangsordninger de har anmodet om, og hvilke forbehold de har taget, samt i givet fald EU's standpunkter.

Handlingsplanerne for forbedring af administrationens og retsvæsenets kapacitet udgør endnu et hjælpemiddel i overvågningen af, hvordan landene indfrier de tilsagn, som de har givet med hensyn til forbedring af administrationens og retsvæsenets kapacitet. Hertil kommer, som beskrevet i det følgende, at man i forbindelse med tilrettelæggelsen af handlingsplanerne har konstateret, at en korrekt vurdering af de enkelte landes forberedelser kræver yderligere overvågning. På disse områder er man i færd med at organisere ligemandsbedømmelser og andre former for overvågningstiltag med henblik på en yderligere forbedring af tilsynet.

Det fremgår af den forbedrede overvågningsproces, at ansøgerlandene hidtil har indfriet de fleste af de afgivne tilsagn i overensstemmelse med de aftalte tidsplaner, omend der er behov for en yderligere indsats på en række områder. I det følgende gives en oversigt over de enkelte landes resultater, med markering af de specifikke felter hvor der må gøres en yderligere indsats.

2.1. Bedre overvågning: oversigt over de enkelte kapitler

Fri bevægelighed for varer (kapitel 1)

Forhandlingerne om dette kapitel er foreløbigt afsluttet med alle lande undtagen Bulgarien og Rumænien.

EU har kun accepteret få overgangsordninger i forhandlingerne på dette område. Overgangsperioderne vedrører fornyelse af markedsføringstilladelser for lægemidler i fem forhandlende lande (Cypern, Litauen, Malta, Polen og Slovenien) og udløbet af gyldigheden af certifikater for medicinsk udstyr i Cypern og Polen.

De tilsagn, tiltrædelseslandene har givet under forhandlingerne, overholdes generelt set uden større forsinkelser, men tempoet for gennemførelsen skal skrues lidt op. Der bør holdes øje med områder som offentlige aftaler, hvor lovgivningen (især vedrørende anvendelsesområde og klageadgang) mangler at blive gennemført, og håndhævelsesinstanserne skal styrkes, fødevaresikkerhed, hvor der skal gøres en større indsats for at forbedre administrationen, og det ikke-harmoniserede område, hvor gennemgangen af lovgivningen bør færdiggøres og eventuelle ændringer gennemføres. I forbindelse med produktlovgivning skal man være særlig opmærksom på at forbedre administrationen især inden for områder som markedskontrol og standarder.

Fri bevægelighed for personer (kapitel 2)

Forhandlingerne er foreløbigt afsluttet med alle lande undtagen Bulgarien og Rumænien, med hvem der stadig forhandles.

Kapitlets hovedtema er fri bevægelighed for arbejdstagere. EU har foreslået en overgangsperiode på op til syv år for adgangen til arbejdsmarkederne med undtagelse af Cypern og Malta. Otte lande har godkendt denne ordning, som anvendes gensidigt. Malta har fået en særordning.

Generelt set gør landene en indsats for at overholde fristen for gennemførelse af gældende EU-ret. Man bør dog være opmærksom på spørgsmålet om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, hvor alle administrative instanser forventes at være operationelle inden tiltrædelsen, og hvor man i forbindelse med fag, hvis udførelse stiller krav om selv kortvarig uddannelse især i sundhedssektoren skal sikre, at lovgivning og uddannelse tilpasses EU-retten, således at den kan anvendes ved tiltrædelsen. Administrationen skal fortsat forbedres med henblik på at opnå en bedre koordinering af den sociale sikring.

Fri bevægelighed for tjenesteydelser (kapitel 3)

Forhandlingerne om dette kapitel er foreløbigt afsluttet med alle lande med undtagelse af Rumænien, med hvem de endnu ikke er indledt.

Der er opnået enighed med Estland, Letland, Litauen, Polen, Slovakiet, Slovenien og Ungarn om overgangsperioder på op til fem år for at opnå en minimumsgaranti for indskud i banker og beskyttelse af investorer. Cypern, Letland, Litauen, Polen, Slovenien og Ungarn er på linje med nuværende medlemsstater blevet indrømmet permanent eller midlertidig undtagelse fra banklovgivningen for meget små eller helt specifikke kreditinstitutter.

Generelt er der sket en tilpasning af lovgivningen i mange lande, og tidsplanen for gennemførelsen af tilsagnene er stort set blevet overholdt. Der skal dog stadig gøres en stor indsats, som kræver nøje opfølgning. Det skal især sikres, at visse lande færdiggør harmoniseringen af bankvæsenet, investeringsydelserne og markedet for værdipapirer, og at persondata beskyttes, og diskrimination i serviceudbuddet fjernes.

Fri bevægelighed for kapital (kapitel 4)

Dette kapitel er foreløbigt afsluttet med alle lande med undtagelse af Rumænien og Ungarn, med hvem der stadig forhandles.

Det vigtigste spørgsmål i forhandlingerne i dette kapitel er investering i fast ejendom (landbrugsjord, skovarealer og ferieboliger). EU har indgået aftale med Bulgarien, Polen, Slovakiet, Tjekkiet og Ungarn om en overgangsperiode på 7 år for landbrugsjord og skovarealer (12 år for Polen) og med Bulgarien, Cypern, Polen, Tjekkiet og Ungarn om en overgangsperiode på 5 år for ferieboliger. Der er vedtaget en særordning for Malta.

Mange lande lever op til deres tilsagn, og liberaliseringen af kapitalen skrider fremad. I forbindelse med direkte investeringer, især i landbrugsjord, må en del lande dog stadig gøre en indsats for at bringe deres lovgivning i overensstemmelse med EU-retten. Der skal holdes øje med, at direktiverne om hvidvaskning af penge gennemføres korrekt.

Selskabsret (kapitel 5)

Kapitlet er foreløbigt afsluttet med alle lande. EU har foreslået en særlig ordning for lægemidler og EF-varemærkning, som alle forhandlingslande har accepteret.

De forhandlende lande opfylder stort set de tilsagn, de har givet under forhandlingerne. Et vigtigt spørgsmål i dette kapitel vedrører håndhævelsen af intellektuelle og industrielle ejendomsrettigheder og navnlig bekæmpelsen af piratvirksomhed og falskmøntneri. Tilpasningen af bestemmelserne om intellektuelle og industrielle ejendomsrettigheder sker nogenlunde tilfredsstillende, men håndhævelsen af bestemmelserne i de forhandlende lande skal overvåges nøje. Hvis håndhævelsen skal forbedres, skal der tages hånd om en række forhold såsom grænsekontrol, regelmæssig forhøjelse af bøderne, bedre uddannelse af personalet (toldvæsen, politi og retsvæsen) og en bedre koordinering af de forskellige håndhævelsesinstanser, det gælder især politi, rets- og toldvæsen.

Konkurrence (kapitel 6)

Forhandlingerne om dette kapitel er indledt med alle lande, og de er foreløbigt afsluttet med Estland, Letland, Litauen og Slovenien.

Cypern, Malta, Polen og Slovakiet har anmodet om en række forskellige overgangsordninger i forbindelse med statsstøtte til udenlandske og private investeringer og til vigtige industrier eller industrier under omlægning. Ungarn har anmodet om en periode på seks måneder til at indrette sig efter en række af EF's antitrustforordninger. Dette opfattes af EU som en teknisk tilpasning, som vil blive taget op i forbindelse med traktatens tiltrædelse og blive omfattet af den på det tidspunkt gældende lovgivning. Disse anmodninger er alle til forhandling. De øvrige lande har ikke anmodet om overgangsordninger.

Et af de største problemer er fortsat statsstøtte, som ikke er kompatibel med EU-retten. Den ydes især i form af skattefordele typisk til udenlandske investorer og skal konverteres til en lovlig (regional investerings-)støtte og støtte til skrantende industrier. Dertil kommer, at en række lande stadig skal gøre en stor indsats, bl.a. i forbindelse med gennemførelsen af omstruktureringsplanerne, for at løse de mange problemer, der opstår, når der ydes støtte til bestemte industrier (stål- og skibsværfter). Til gengæld er landene ofte nået langt i tilpasningen til EU-rettens antitrustbestemmelser, selv om der stadig skal holdes øje med, at bestemmelserne håndhæves.

Landbrug (kapitel 7)

Der er indledt forhandlinger om dette kapitel med alle lande undtagen Rumænien. Ingen lande har foreløbigt afsluttet dem.

Alle dyre- og plantesundhedsspørgsmål er afklaret med Estland, Slovenien og Ungarn. Der er opnået enighed med Slovenien og Ungarn om overgangsordninger for dyrevelfærd (burhøns) og med Ungarn også om sundhed i levnedsmiddelforarbejdningsvirksomheder. De fleste dyresundhedsspørgsmål er afklaret med Cypern. Det grundlæggende princip i forhandlingerne er, at det høje fødevaresikkerhedsniveau i EU skal bibeholdes ved at sikre, at kontrolordningerne i det indre marked reelt anvendes. En del anmodninger, herunder markedsrelaterede spørgsmål, er stadig til forhandling. Malta tøver med at acceptere principperne i det indre markeds regler på dyresundhedsområdet.

På det dyre- og plantesundhedsmæssige område er omsætningen af EU-retten til national lovgivning i gang, og den skal være færdig inden tiltrædelsen. Mange kandidatlande må gøre en ekstra indsats for at gennemføre det program, de selv har fastlagt, især for så vidt angår modernisering af virksomheder, foranstaltninger mod TSE (transmissible spongiforme encephalopatier) og udbygning af grænseinspektionssteder.

Der er gjort store fremskridt i etableringen af administrative instanser til forvaltning af den fælles landbrugspolitik. Dog er der stadig en del uløste opgaver især i forbindelse med etablering af udbetalingskontoret, det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem (IACS) samt af en forvaltningsstruktur for udviklingen af landdistrikter.

Fiskeri (kapitel 8)

Forhandlingerne er indledt og foreløbigt afsluttet med alle lande på nær Malta og Polen.

EU er nået til enighed om en overgangsordning for Letland om en særlig kontrolordning for hele Riga-bugten. Maltas anmodning om særordninger er stadig til forhandling.

Det går fremad med landenes opfyldelse af deres tilsagn. Der bør dog ses nærmere på markedspolitikken, herunder handelsnormer, tilpasning af lovgivningen om ressourceforvaltning og gennemførelsen af Fællesskabets lovgivning om strukturforanstaltninger især registrering af fiskefartøjer.

Transport (kapitel 9)

Forhandlingerne om dette kapitel er indledt med alle lande. De er også midlertidigt afsluttet med alle lande på nær Bulgarien, Polen, Rumænien og Tjekkiet.

De forhandlende lande har anmodet om et betydeligt antal overgangsordninger. EU har accepteret anmodninger fra Cypern, Letland, Litauen, Malta og Ungarn om begrænsede overgangsordninger, for så vidt angår vej-, jernbane- og flytransportsektoren.

EU har foreslået en overgangsordning, der betyder, at ikke-bosiddende vognmænd i visse tilfælde kun gradvist gives adgang til det nationale transportmarked i andre medlemsstater. Forslaget har til formål gensidigt at begrænse adgangen til de nationale transportmarkeder i nuværende og visse kommende medlemsstater. Der vil over en periode på maksimum fem år gradvist blive givet fri adgang. Alle de forhandlende lande, der er berørt af forslaget, har accepteret på nær Tjekkiet.

Der er generelt set tilfredshed med, hvordan landene opfylder deres tilsagn. Man bør dog være opmærksom på vejtransporten, hvor størstedelen af forhandlingslandene mangler at fuldende harmoniseringen af afgiftssatserne for køretøjer, og på søtransporten, hvor en række lande skal styrke den nationale myndighed med ansvar for sikkerheden til søs.

Beskatning (kapitel 10)

Forhandlingerne er indledt med alle lande og foreløbigt afsluttet med Cypern, Litauen, Polen, Slovenien, Slovakiet og Tjekkiet.

Alle forhandlingslande har anmodet om overgangsordninger, og Malta har anmodet om særordninger for indirekte beskatning, bl.a. moms og punktafgifter. Anmodningerne har i de fleste tilfælde til formål at fastholde moms- og punktafgiftsniveauet for bestemte varer og tjenesteydelser på et niveau, der er lavere end det, der kræves i henhold til EU-retten. EU har accepteret visse overgangsordninger for Cypern, Litauen, Polen, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn.

Landene opfylder generelt set deres tilsagn. Tilpasningen af lovgivningen om indirekte beskatning går godt og planmæssigt. Forhandlingslandene har erklæret, at de accepterer og vil anvende adfærdskodeksen for erhvervsbeskatning. Kommissionen undersøger i øjeblikket den relevante lovgivning i forhandlingslandene for at finde frem til eventuel skadelig praksis, der er i strid med adfærdskodeksen.

Den Økonomiske og Monetære Union (kapitel 11)

Forhandlingerne om dette kapitel er midlertidigt afsluttet med alle lande på nær Rumænien, med hvem de endnu ikke er indledt. Der er ikke anmodet om overgangsperioder.

Landene lever stort set op til deres tilsagn, om end der er nogle forsinkelser i forhold til den detaljerede planlægning. Dog skal lovgivningen vedrørende centralbankernes uafhængighed og lovgivningen om forbud mod den offentlige sektors privilegerede adgang til finansielle institutioner og direkte finansiering af den offentlige sektor tilpasses yderligere.

Statistik (kapitel 12)

Forhandlingerne om dette kapitel er foreløbigt afsluttet med alle lande. Der er ikke anmodet om overgangsperioder.

Alle lande opfylder generelt set deres forpligtelser uden større problemer. Det er dog nødvendigt at fastholde og styrke de administrative instanser og forbedre adgangen til regionale statistikker.

Social- og arbejdsmarkedspolitik (kapitel 13)

Forhandlingerne er foreløbigt afsluttet med alle lande.

Da det er almindeligt anerkendt, at der har været vanskeligheder med at gennemføre visse EU-bestemmelser om sundhed, sikkerhed, folkesundhed og arbejdsmarkedsloven, er der bevilliget overgangsordninger frem til udgangen af 2005 for Letland, Malta, Polen, Slovenien og Ungarn og frem til 2010 for Bulgarien, for så vidt angår folkesundhed (tobakslovgivning) og arbejdsmarkedsforhold.

De fleste forhandlingslande har udarbejdet detaljerede planer for, hvornår foranstaltningerne skal vedtages og gennemføres, og deres tilsagn er således indfriet. Samtlige lande har dog stadig en del lovgivningsarbejde, der skal afsluttes især inden for sundhed, sikkerhed og ligestilling, ligesom den sociale dialog også skal styrkes.

Energi (kapitel 14)

Forhandlingerne er afsluttet med alle lande på nær Bulgarien, Estland, Litauen og Rumænien.

Der er opnået enighed om en overgangsordning for oliebeholdninger frem til udgangen af 2009 for Cypern, Letland, Litauen, Malta, Polen, Slovakiet, Slovenien og Tjekkiet. Tjekkiet har fået bevilliget en overgangsperiode for gasdirektivet frem til udgangen af 2004. Estland har anmodet om en særordning for olieskifer.

De fleste lande lever op til deres tilsagn. Nogle lande skal fortsat yde en indsats for at opbygge nødlagre, og i forbindelse med det indre marked for energi er forhandlingslandene også nød til at åbne deres markeder for elektricitet og gas. For så vidt angår nuklear sikkerhed, skal landene overholde deres tilsagn om at nedlægge bestemte enheder af visse kernekraftværker, og disse skal indgå i tiltrædelsestraktaten. I Slovakiet drejer det sig om lukning af enhed 1 og 2 på værket Bohunice-V-1, der skal lukkes ned i henholdsvis 2006 og 2008. I Bulgarien skal enhed 1-4 på Kozloduy-værket nedlukkes. Der er givet tilsagn om at nedlukke enhed 1 og 2 inden 2003. I Litauen drejer det sig om enhed 1 og 2 på Ignalina-værket. Der er her givet tilsagn om lukning af enhed 1 inden 2005. EU har anmodet om, at enhed 2 på Ignalina-værket i Litauen lukkes ned senest i 2009. EU forventer, at enhed 3 og 4 på Kozloduy-værket lukkes ned senest i 2006.

Industri (kapitel 15)

Forhandlingerne om dette kapitel er midlertidigt afsluttet med alle lande på nær Rumænien, med hvem de endnu ikke er indledt. Der er ikke anmodet om overgangsordninger.

I alle de lande, der er har indledt forhandlinger, stemmer industripolitikken overens med principperne i EU's industripolitik. Nogle lande skal stadig gøre en stor indsats for at omlægge deres industri, især for så vidt angår stålindustrien.

Små og mellemstore virksomheder (kapitel 16)

Forhandlingerne er foreløbigt afsluttet. Ingen har anmodet om overgangsordninger.

Forhandlingslandenes politik på dette område er stort set på linje med EU's virksomhedspolitik. Blot skal konkurrencedygtigheden forbedres.

Forskning og teknologisk udvikling (kapitel 17)

Forhandlingerne om dette kapitel er midlertidigt afsluttet med alle lande. Ingen har anmodet om overgangsordninger.

Området forventes ikke at volde problemer. Alle forhandlingslande deltager i rammeprogrammet for forskning.

Almen og faglig uddannelse (kapitel 18)

Forhandlingerne om dette kapitel er midlertidigt afsluttet med alle lande. Ingen har anmodet om overgangsordninger.

Dette kapitel forventes ikke at volde problemer. Der er dog nogle lande, som skal gøre en større indsats for at tilpasse deres lovgivning til EU-retten om uddannelse af børn af vandrende arbejdstagere.

Telekommunikation (kapitel 19)

Forhandlingerne om dette kapitel er midlertidig afsluttet med alle lande med undtagelse af Rumænien, med hvem der stadig forhandles. Bulgarien har fået en overgangsordning på to år til at gennemføre lovgivningen om nummerportabilitet mellem operatører.

Landene har generelt set opfyldt deres tilsagn. I løbet af de kommende 18 måneder skal de fleste lande åbne deres markeder samtidig med, at de gennemfører nugældende EU-ret og sikrer, at den nye rammelovgivning for telekommunikationen, der netop er blevet vedtaget i EU, omsættes til national lovgivning og gennemføres. For postsektorens vedkommende gælder, at de fleste lande skal stadig gøre en stor indsats for at omsætte EU-rettens bestemmelser og skabe grundlag for en liberalisering ved at adskille staten og dens hidtidige monopol på postvæsenet fra nye nationale lovgivende myndigheder.

Kultur og den audiovisuelle sektor (kapitel 20)

Der forhandles stadig med Rumænien og Ungarn om dette kapitel, som er afsluttet med de øvrige lande. Der er ikke bevilliget overgangsordninger, og der er ingen udestående anmodninger.

Forhandlingerne om dette kapitel har især drejet sig om tilpasning til og gennemførelse af direktivet om tv uden grænser. De lande, som foreløbigt har afsluttet forhandlingerne, har i vidt omfang vedtaget de nødvendige bestemmelser, men i visse tilfælde skal der justeres eller vedtages yderligere lovgivning for at opnå fuld overensstemmelse.

Regionalpolitik og koordinering af strukturforanstaltninger (kapitel 21)

Der er indledt forhandlinger med alle lande, og disse er midlertidigt afsluttet med Cypern og Tjekkiet. Der er ikke anmodet om overgangsordninger.

EU-retten på dette område kræver ikke omsætning til national lovgivning, men alle lande skal dog have fastlagt en lovgivningsramme for gennemførelsen af de enkelte bestemmelser på området.

Generelt set er der gjort store fremskridt. Blandt de områder, som kræver særlig opfølgning, kan nævnes etablering af driftsstrukturer, ansvarsdeling mellem de forskellige organer og uddannelse af personale og, for visse landes vedkommende, udpegelse af de myndigheder, der skal forvalte og udbetale midler fra struktur- og samhørighedsfondene, samt vedtagelse af lovgivning, der gør det muligt at lægge et flerårigt budget. Der skal især gøres en indsats for at indføre pålidelige finanskontrolprocedurer og overvågningsordninger.

Miljø (kapitel 22)

Forhandlingerne med Bulgarien, Malta og Rumænien er stadig i gang, men de er midlertidigt afsluttet med de øvrige lande.

Cypern, Estland, Letland, Litauen, Polen, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn har fået bevilliget overgangsordninger inden for forskellige specifikke områder. Der er kun bevilliget overgangsforanstaltninger i de tilfælde, hvor der forelægger detaljerede planer for gennemførelse, finansiering og delmål. Delmålene vil indgå i tiltrædelsesakten.

De fleste af de tilsagn, landene har givet under forhandlingerne, er opfyldt uden større forsinkelser. Det gælder især rammebestemmelser og horisontale bestemmelser. I de fleste tilfælde gennemføres den sektorspecifikke lovgivning planmæssigt. Der skal dog fortsat føres kontrol med områder som vandkvalitet, hvor der skal indføres forureningsbekæmpende programmer, naturbeskyttelse, hvor der skal udpeges beskyttede områder, affaldshåndtering, hvor planer skal færdiggøres og indsamlingssystemer moderniseres, og kemikalier og genmodificerede organismer, hvor de administrative instanser skal være på plads inden tiltrædelsen.

Folkesundhed og forbrugerbeskyttelse (kapitel 23)

Forhandlingerne om dette kapitel er foreløbigt afsluttet med alle lande. Der er ikke bevilliget overgangsordninger på dette område.

De vigtigste rammebestemmelser og gennemførelsesforanstaltninger er gennemført i alle forhandlingslandene. Alle lande skal dog fortsat gøre en indsats for at tilpasse deres lovgivning til EU-retten og udvikle de administrative instanser, der skal sikre, at dens bestemmelser om beskyttelse af forbrugere og folkesundheden håndhæves ved tiltrædelsen.

Retlige og indre anliggender (kapitel 24)

Forhandlingerne er midlertidigt afsluttet med Cypern, Litauen, Estland, Malta, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn, mens der stadig forhandles med de øvrige lande.

I dette kapitel har overgangsordninger ikke været på tale hverken for forhandlingslandene eller EU. Det er snarere et spørgsmål om at opbygge medlemsstaternes tillid til, at forhandlingslandene har den nødvendige kapacitet til at gennemføre EU-retten på området.

Indtil videre er fristerne for at opfylde de tilsagn, der er givet under forhandlingerne, stort set blevet overholdt. EU skal især sørge for at sikre, at forhandlingslandene er i stand til at gennemføre bestemmelser om grænsekontrol, ulovlig indvandring, asyl, hvidvaskning af penge, organiseret kriminalitet og politi- og retssamarbejde på korrekt og forsvarlig vis. Det er meget vigtigt at sikre, at de Schengen-handlingsplaner, som hvert land har indgivet, gennemføres. Disse dækker ikke blot perioden frem til tiltrædelsen af EU, men også en periode herefter, indtil den interne grænsekontrol ophæves. Det er ligeledes yderst vigtigt, at der oprettes et uafhængigt, pålideligt og effektivt retsvæsen og politi.

Toldunion (kapitel 25)

Forhandlingerne er midlertidigt afsluttet med alle lande på nær Bulgarien, Malta og Rumænien, som der stadig forhandles med.

EU har accepteret en overgangsordning på 3 år for Ungarn, for så vidt angår import af aluminium.

Forhandlingslandene opfylder stort set de tilsagn, de har givet. Det skal sikres, at de kan tilkobles EU's edb-baserede toldsystemer og for nogle landes vedkommende, at deres toldkodeks er i overensstemmelse med EU-retten, og at EU-bestemmelserne gennemføres korrekt.

Eksterne forbindelser (kapitel 26)

Forhandlingerne om dette kapitel er foreløbigt afsluttet med alle lande. Der er ikke aftalt overgangsordninger (der er fremsat en del anmodninger, men ingen er blevet accepteret).

Hverken forhandlingslandenes tilpasning til eller praktiske gennemførelse af EU-bestemmelserne på dette område forventes at volde nogen større problemer. Forhandlingslandene skal dog sikre sig, at eventuelle internationale aftaler, som de har indgået, og som ikke er i overensstemmelse med EU-medlemskab, genforhandles eller ophæves ved tiltrædelsen af EU, således at det sikres, at deres forpligtelser ved tiltrædelsen er i overensstemmelse med EU's internationale forpligtelser.

Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (kapitel 27)

Forhandlingerne er midlertidigt afsluttet med alle lande. Der er ingen anmodninger om overgangsordninger.

Forhandlingslandenes udenrigs- og sikkerhedspolitik er generelt set i overensstemmelse med FUSP. Ungarn må dog ændre sin lovgivning om ungarer bosat i nabolande senest ved tiltrædelsen for at bringe den i overensstemmelse med EU-retten.

Finanskontrol (kapitel 28)

Forhandlingerne er midlertidigt afsluttet med alle lande med undtagelse af Bulgarien og Rumænien. Der er indledt forhandlinger med Bulgarien, men endnu ikke med Rumænien. Der er ikke anmodet om overgangsordninger.

Det vigtigste spørgsmål i forhandlingerne om dette kapitel er vedtagelse og gennemførelse af behørig lovgivning vedrørende offentlig intern finanskontrol. Derudover skal forhandlingslandene bekræfte, at de er uafhængige af deres eksterne kontrolorganer. Det er desuden vigtigt, at forhandlingslandene samarbejder tæt med OLAF og sikrer, at den nuværende og fremtidige EU-støtte anvendes korrekt.

Alle lande, som har afsluttet forhandlingerne midlertidigt, har i høj grad tilpasset deres lovgivning. De skal dog alle gøre en indsats for også at gennemføre den for at opfylde de tilsagn, de har givet under forhandlingerne.

Fiskale og budgetmæssige bestemmelser (kapitel 29)

Der er indledt forhandlinger med alle lande på nær Rumænien. Ingen forhandlinger er endnu afsluttet. Alle forhandlingslande, der har indledt forhandlinger, har anmodet om overgangsordninger, for så vidt angår deres bidrag til EU's budget (egne indtægter).

EU-retten består primært af EU-bestemmelser, der er direkte bindende for medlemsstaterne og ikke kræver omsætning til national lovgivning. Det vigtigste krav til landene er, at de etablerer de forskellige administrative organer, der skal sørge for beregning, indsamling, betaling og kontrol af egne indtægter. Samtlige lande har gjort fremskridt og forbereder fuld anvendelse af reglerne om egne indtægter ved at sørge for koordineringen mellem de involverede parter såsom told- og skattemyndigheder, nationale statistikkontorer og finanskontrolinstanser.

2.2. Ligemandsbedømmelser - andre overvågningstiltag

Ved tilrettelæggelsen af handlingsplanerne har man fundet en række områder, hvor der er behov for yderligere overvågning for at kunne vurdere de enkelte landes forberedelser. Der er tale om områder, hvor Kommissionen ikke har den fornødne ekspertise til selv at kunne vurdere, om ansøgerlandenes administrationer er rede, og hvor man ikke kan fremskaffe den fornødne information via eksisterende kanaler (møder om tekniske aspekter). På sådanne felter trækker Kommissionen på medlemsstaternes ekspertise, idet man organiserer ligemandsbedømmelser. Ligemandsbedømmelser består i, at kommissionseksperter og nationale eksperter med ansvar for gennemførelse og håndhævelse af regelværket på bestemte områder foretager en vurdering af, hvor langt fremme deres modpart i forhandlingslandene er nået i forberedelserne, idet de i givet fald står bi med rådgivning. Tilsvarende ordninger med ligemandsbedømmelse findes i mange af EU's medlemsstater. Kommissionen anførte i 2001 i sit dokument om udvidelsesstrategien, at ligemandsbedømmelser ville kunne fungere som et nyttigt supplement til andre former for overvågning i undersøgelserne af, om forhandlingslandene indfrier de tilsagn, som de har givet i tiltrædelsesforhandlingerne, samt ved vurderingen af, hvor administrationen har svagheder, og hvad der kan gøres for at afhjælpe sådanne.

Ud over de ligemandsbedømmelser, som man allerede er i gang med inden for finansielle tjenesteydelser, gensidig anerkendelse af kvalifikationer, nuklear sikkerhed (under Rådets auspicier), retlige og indre anliggender, betalingssystemer (under Den Europæiske Centralbanks auspicier) samt på toldområdet, med udgangspunkt i de analyser, der gennemføres som led i handlingsplanerne, er man i færd med at tilrettelægge ligemandsbedømmelser på en række andre felter. Der er bl.a. tale om følgende: varslingssystemer for levnedsmidler, fødevarer (bl.a. genetisk modificerede organismer), databeskyttelse, levnedsmiddelsforarbejdningsvirksomheder, grænseinspektionssteder og databaser til registrering af kvæg; forskellige aspekter i forbindelse med gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik, bl.a. integrerede systemer for forvaltning og kontrol af EF-støtteordninger; arbejdsinspektoratets funktion (via udvalget for højtstående arbejdsinspektører); epidemiologisk overvågning og bekæmpelse af smitsomme sygdomme; postvæsenet; forskellige forhold på miljøområdet; generel produktsikkerhed; samt gennemførelse af forordningen om produkter med dobbelt anvendelsesformål.

Ud over de nævnte ligemandsbedømmelser har analyserne i forbindelse med handlingsplanerne ført til en række andre overvågningstiltag. Kommissionens tjenestegrene er i gang med at vurdere, om forhandlingslandene har kapacitet til at iværksætte og håndhæve foranstaltninger inden for forskellige områder, som uden at være omfattet af harmonisering, er knyttet til frie varebevægelser og retten til frit at levere tjenesteydelser; intellektuel ejendomsret, bestemmelser vedrørende trusts og statsstøtte; sikkerhed inden for søfart, samt vej- og jernbanetransport; beskatning; statistikker; det indre energimarked, og intern finanskontrol i det offentlige. Kommissionens tjenestegrene foretager også en overvågning af markedet for telekommunikationsydelser i forhandlingslandene og en vurdering af skatte- og toldvæsenets IT-systemer, og de sørger for en opfølgning af fællesvurderingen af prioriteringen inden for beskæftigelsespolitikken. Kommissionens levnedsmiddels- og veterinærkontor har indledt en række forskellige besøg til vurdering af forholdene bl.a. med hensyn til kogalskab og fødevareforarbejdsvirksomheder, og der er etableret bilateral kontakt mellem Kommissionens tjenestegrene og de enkelte forhandlingslande om udarbejdelse af en udviklingsplan i forbindelse med indførelsen af strukturfondene. Man fortsætter med at overvåge implementeringen af førtiltrædelsesordningerne, og herunder også det udvidede decentrale implementeringssystem EDIS.

Disse supplerende overvågningstiltag bliver en vigtig informationskilde både for tilsynet med forhandlingerne og for udarbejdelsen af Kommissionens periodiske rapporter i 2002.

3. Konklusion

Som nævnt ovenfor skrider forhandlingerne frem på tilfredsstillende vis, og indtil videre har forhandlingslandene generelt set indfriet de tilsagn, de har givet under forhandlingerne, planmæssigt. Der er i de forskellige kapitler fundet områder, hvor der må gøres en særlig indsats, så som fødevaresikkerhed og forvaltning af fællesskabsfonde. Det drejer i denne forbindelse både om vedtagelsen og gennemførelsen af regelværkets bestemmelser. Det er vigtigt, at forhandlingslandene træffer de fornødne foranstaltninger til at afhjælpe disse problemer, således at de er sikre på at opfylde deres tilsagn til tiden. Kommissionen fortsætter med nøje at overvåge disse problemer.

Kommissionen vil i sine periodiske rapporter for 2002 give en udførlig vurdering af, hvad status er for de enkelte landes opfyldelse af tiltrædelseskriterierne. Ligeledes vil den fortsat følge situationen i landene frem til deres tiltrædelse.

Som anført i 2001-strategidokumentet vedrørende udvidelsen agter Kommissionen som traktatens vogter at undersøge, hvordan regelværket iværksættes af de nye medlemsstater efter tiltrædelsen; den anvender i denne forbindelse de samme ordninger som for de eksisterende medlemsstater.

Udarbejdelsen af detaljerede handlingsplaner for de enkelte forhandlingslande har givet mulighed for sammen med de pågældende lande at tage stilling til, hvilke foranstaltninger der herefter skal gennemføres for at give administrationen og retsvæsenet den fornødne kapacitet inden tiltrædelsen, og mulighed for at opstille detaljerede arbejdsprogrammer. Det er vigtigt, at kandidatlandene udnytter den støtte, handlingsprogrammerne kan være for dem, og at de gør gode fremskridt.

Det forventes, at alle medlemsstaterne sørger for en regelmæssig tilpasning af deres administrations kapacitet til at varetage de vekslende behov, som regelværkets udvikling medfører. Tilvejebringelse af en forsvarlig administrationskapacitet er en proces, som ikke ender, når et land optages, men som må videreføres også derefter. Dette illustrerer betydningen af Kommissionens forslag om via en særlig overgangsordning at give de nye medlemsstater yderligere støtte med henblik herpå, også efter tiltrædelsen.