DA Den Europæiske Unions Tidende C 431/3

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

om ajourføring af oplysninger, der anvendes til beregning af de faste beløb og de tvangsbøder, som Kommissionen foreslår Domstolen i traktatbrudssøgsmål

(2017/C 431/02)

I. INDLEDNING

I sin meddelelse fra 2005 om gennemførelse af EF-traktatens artikel 228 (1) (nu artikel 260, stk. 1 og 2, i TEUF) fastsatte Kommissionen det grundlag, ud fra hvilket den beregner størrelsen af de økonomiske sanktioner (enten som fast beløb eller tvangsbøder), som den begærer en medlemsstat pålagt, når den indbringer en sag for Domstolen i henhold til artikel 260, stk. 2, i TEUF inden for rammerne af et traktatbrudssøgsmål.

I en efterfølgende meddelelse fra 2010 (2) om ajourføring af de data, der anvendes til denne beregning, fastsatte Kommissionen, at disse makroøkonomiske data skal revideres hvert år for at tage hensyn til inflation og konjunkturbevægelser i BNP.

I Kommissionens meddelelse fra 2011 om gennemførelse af artikel 260, stk. 3, i TEUF (3) og Kommissionens meddelelse fra 2017 »EU-retten: Bedre resultater gennem bedre anvendelse« (4) fremhæves det, at den samme metode, som er fastlagt i meddelelsen fra 2005, skal anvendes til beregning af de økonomiske sanktioner, som Kommissionen anmoder EU-Domstolen om at anvende i henhold til artikel 260, stk. 3, i TEUF.

Den årlige ajourføring i denne meddelelse er baseret på udviklingen i inflationen og BNP i hver medlemsstat (5). Den relevante inflationstakt og de relevante BNP-statistikker, der skal anvendes, er dem, der er blevet fastlagt to år før ajourføringen (»t-2-reglen«), da to år er den minimumsperiode, der er nødvendig for at indsamle relativt sikre makroøkonomiske data. Denne meddelelse er derfor baseret på økonomiske data for nominelt BNP og BNP-deflatoren for 2015 (6) samt den nuværende vægtning af medlemsstaternes stemmer i Rådet.

II. ELEMENTER I AJOURFØRINGEN

Følgende økonomiske kriterier skal revideres:

— Den ensartede grundsats for tvangsbøder (7), der for indeværende er fastsat til 680 EUR om dagen, revideres i overensstemmelse med inflationen.

— Den ensartede grundsats for de faste beløb (8), der for indeværende er fastsat til 230 EUR om dagen, revideres i overensstemmelse med inflationen.

— Den særlige »n«-faktor (9) revideres i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats BNP under hensyntagen til dens stemmeantal i Rådet. »n«-faktoren er den samme ved beregningen af faste beløb og daglige tvangsbøder.

— De faste minimumsbeløb (10) revideres i overensstemmelse med inflationen.

III. AJOURFØRINGER

Kommissionen vil anvende følgende ajourførte tal til at beregne størrelsen af de økonomiske sanktioner (faste beløb eller tvangsbøder), når den indbringer sager for Domstolen i henhold til artikel 260, stk. 2 og 3, i TEUF.

1) Den ensartede grundsats ved beregningen af tvangsbøder fastsættes til 700 EUR om dagen

2) Den ensartede grundsats for faste beløb fastsættes til 230 EUR om dagen.

3) Den særlige »n«-faktor og det faste minimumsbeløb for de 28 EU-medlemsstater fastsættes til: Medlemsstat Den særlige »n«-faktor Faste minimumsbeløb (1 000 EUR) Belgien 4,85 2 799 Bulgarien 1,47 848 Tjekkiet 3,09 1 783 Danmark 3,01 1 737 Tyskland 20,50 11 832 Estland 0,62 358 Irland 2,92 1 685 Grækenland 3,17 1 830 Spanien 11,78 6 799 Frankrig 17,43 10 060 Kroatien 1,21 698 Italien 15,10 8 715 Cypern 0,58 335 Letland 0,68 392 Litauen 1,12 646 Luxembourg 1,00 577 Ungarn 2,51 1 449 Μalta 0,36 208 Nederlandene 6,48 3 740 Østrig 4,03 2 326 Polen 7,45 4 300 Portugal 3,21 1 853 Rumænien 3,27 1 887 Slovenien 0,86 496 Slovakiet 1,62 935 Finland 2,65 1 529 Sverige 4,62 2 666 Det Forenede Kongerige 18,90 10 908

4) Kommissionen vil anvende de ajourførte tal i forbindelse med afgørelser, som den træffer om at indbringe en sag for Domstolen i henhold til artikel 260 i TEUF fra datoen for vedtagelsen af denne meddelelse.

(1) SEK(2005) 1658 (EUT C 126 af 7.6.2007, s. 15).

(2) SEK(2010) 923/3. Meddelelsen er blevet ajourført i 2011 (SEK(2011) 1024 endelig]), i 2012 (C(2012) 6106 final), i 2013 (C(2013) 8101 final), i 2014 (C(2014) 6767 final)), i 2015 (C(2015)5511 final) og i 2016 (C(2016) 5091 final) i forbindelse med den årlige tilpasning af økonomiske data.

(3) EUT C 12 af 15.1.2011, s. 1.

(4) EUT C 18 af 19.1.2017, s. 10.

(5) Jf. de generelle regler, som er fastsat i meddelelserne fra 2005 og 2010.

(6) BNP-prisdeflatoren anvendes som målestok for inflationen. De ensartede grundsatser for faste beløb og tvangsbøderne afrundes til det nærmeste multiplum af ti. De faste minimumsbeløb afrundes til det nærmeste tusind. »n«-faktoren afrundes til to decimaler.

(7) Den ensartede grundsats for daglige tvangsbøder defineres som det faste grundbeløb, som visse multiplikatorvægte anvendes på. Vægtene skal anvendes ved beregningen af en daglig tvangsbøde og er dels de koefficienter, der udtrykker traktatbruddets alvorlighed og varighed, dels den særlige »n«-faktor for den enkelte medlemsstat.

(8) Grundsatsen skal anvendes ved beregningen af det faste beløb. For så vidt angår artikel 260, stk. 2, i TEUF: Det faste beløb fremkommer ved at multiplicere et dagligt beløb (der fremkommer ved at multiplicere den ensartede grundsats for faste beløb med koefficienten for tilsidesættelsens grovhed, og resultatet af denne beregning multipliceres med den særlige »n«-faktor) med det antal dage, som traktatbruddet er fortsat efter den første dom, indtil den dag, hvor traktatbruddet ophører, eller der afsiges dom i henhold til artikel 260, stk. 2, i TEUF. For så vidt angår artikel 260, stk. 3, i TEUF: Som omhandlet i punkt 28 i Kommissionens meddelelse om »Gennemførelse af traktatens artikel 260, stk. 3« (SEK(2010)1371 endelig (EUT C 12 af 15.1.2011, s. 1)) fremkommer det faste beløb ved at multiplicere et dagligt beløb (der fremkommer ved at multiplicere den ensartede grundsats for faste beløb med koefficienten for tilsidesættelsens grovhed, og resultatet af denne beregning multipliceres med den særlige »n«-faktor) med det antal dage, der er hengået fra dagen efter, at fristen for at gennemføre direktivet udløb, indtil den dag, hvor traktatbruddet ophører, eller der afsiges dom i henhold til artikel 258 og 260, stk. 3, i TEUF. Det faste beløb, der beregnes på grundlag af det daglige beløb, bør finde anvendelse, når resultatet af ovennævnte beregning overstiger de faste minimumsbeløb.

(9) Den særlige »n«-faktor tager hensyn til medlemsstaternes betalingsevne (bruttonationalprodukt (BNP)) og deres stemmeantal i Rådet.

(10) De faste minimumsbeløb fastsættes for hver enkelt medlemsstat efter den særlige »n«-faktor. Kommissionen vil foreslå Domstolen at anvende de faste minimumsbeløb, når det sammenlagte faste daglige beløb ikke overstiger de faste minimumsbeløb.