KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 29.03.1995 
KOM(95)78 endelig udg. 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 
OM 
~ øg kommunikationsindustrien; P 
markedsadgang og distribution i Japan og D%J 
forenede Staler 
S'i«....V...,>>.. im^Z s- Jgfoaår 

£ -3 
Side 
EKSISTERENDE KILDER - 5 
FORORD - 7 
I. KONKURRENCEBEGRÆNSENDE PRAKSIS - 8 
1. Fælles praksis (Japan) - 8 
1.1 Forhandlernet - 8 
1.2 Prisniveauer - 8 
2. Manglende reel konkurrence (Japan) - 10 
2.1 NTT's dominerende stilling - 10 
3. Manglende reel konkurrence (De Forenede Stater) -12 
3.1 AT&T's dominerende stilling - 12 
3.2 RBOC'eraes eneret - 12 
3.3 To omkoblingsmarkeder - 13 
II. OFFENTLIGE INDKØB - 15 
1. Indkøb inden for informationsteknologiindustrien (Japan) -15 
1.1 Tid til udarbejdelse af tilbud - 15 
1.2 Tildeling af enkeltentrepriser - 15 
1.3 Tekniske specifikationer - 15 
2. Indkøb inden for informationsteknologiindustrien (De Forenede Stater) ... - 16 
3. Indkøb af telekommunikationsudstyr (Japan) -17 
4. Indkøb af telekommunikationsudstyr (De Forenede Stater) - 20 
4.1 ATT-indkøb - 20 
4.2 Ensidige amerikanske sanktioner - 21 
5. Indkøb af satellit (Japan) - 22 
III. STATSSTØTTE - 23 
1. Statsstøtte (De Forenede Stater) - 23 
1.1 HPCC -23 
1.2 Flade panel-displays - 24 
4-
2. Statsstøtte (Japan) - 26 
IV. DISKRIMINERENDE PRAKSIS - 27 
1. Standarder og certifikationssystemer (Japan) - 27 
1.1 Video-produkter - 27 
1.2 Terminaler - 28 
2. Begrænsning af ejerskab (Japan) - 29 
2.1 Type I-operatører - 29 
2.2 Virksomhedsopkøb - 29 
2.3 Forskellige typer operatører - 30 
3. Begrænsninger i ejerskab (De Forenede Stater) -31 
3.1 Almindelige operatørtjenester - 31 
3.2 Radiokommunikation - 31 
3.3 Fusioner, opkøb og overtagelser - 32 
4. Betinget national behandling (De Forenede Stater) - 32 
4.1 Advanced Technology Programme (ATP) - 32 
4.2 Spredning af betinget national behandling - 33 • 
5. Satellitter og satellitopsendelsestjenester (De Forenede Stater) - 34 • 
6. Ansøgning om patenter og varemærker (Japan) - 35 
7. Patentudstedelser (De Forenede Stater) - 37 
7.1 Patenter - 37 • 
7.2 Regeringsanvendelse - 37 • 
7.3 Art. 337 i Toldloven af 1930 - 37 
V. STRUKTURELLE HINDRINGER - 39 
1. Adgang til halvlederteknologi (Japan) - 39 
2. Adgang til halvlederteknologi (De Forenede Stater) -41 
3. Opstilling af standarder (De Forenede Stater) - 42 
BILAG - 1-
STATISTISKE TABELLER 29 
5 -
Eksisterende kilder 
Der er anvendt en række undersøgelser, juridiske tekster og andre dokumenter ved 
udarbejdelsen af dette arbejdsdokument. Disse tekster står anført nedenfor. Der henvises 
til dem i arbejdsdokumentet. 
I. Konkurrencebegrænsende praksis 
-Dokument fra den tyske arbejdsgiversammenslutning om "Den tyske industris 
klagepunkter over for den japanske regering og industri" (oversættelse) 
-"Japans beskyttede marked : Betydning, omfang, fremtidsudsigter og udfordringer 
for amerikansk politik" - Undersøgelse foretaget af Congressional Research 
Service - 9. juli, 1990 
-"Distributionen af forbrugerelektronik i Japan" ved BIS Strategic Decisions, 12. 
august, 1991 
-"Centrale indkøb af kontorudstyr" - en rapport udarbejdet for The Office of the 
US Trade Representative Executive Office of the President of Northern Business 
Information (dateret 20. marts, 1992) 
II- Offentlige indkøb 
-"Markedsadgang for den europæiske IT-industri i Japan" af Eurobit (1992-1993) 
-"Det japanske marked for telekommunikationsindkøb" af EGIS i august 1990 
-Rapport om USA's handels- og investeringsbarrierer (1993-1994) ved 
tjenestegrenene i Kommissionen for De europæiske Fællesskaber 
-Problemer med adgang til markedet i Japan. Tilstandsrapport (1994) fra 
tjenestegrenene i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 
-Den globale konkurrencedygtighed for USA's industrier med avanceret teknologi: 
computere. Publikation 2705, December 1993 
-"Industripolitik for telekommunikationsudstyr-industrien" ved ECTEL, December 
1991 
III. Statsstøtte 
-Rapport om "Mandala-projekt om high-performance computere og 
kommunikation" 
-High-performance computere og kommunikation: på vej mod en national 
informations-infrastruktur. 1994 
IV. Diskriminerende praksis 
-Rådets direktiv af 14. februar 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse 
spændingsgrænser 
-Hvidbog om handelen mellem USA og Japan fra 1993, udarbejdet af det 
amerikanske handelskammer i Japan (ACCI) 
-Afsnit om i USA's rapport over skønnede handelstal i 1994 vedrørende 
udenlandske handelshindringer 
-Valutaregler og regler om styring af udenrigshandlen fra det japanske 
finansministerium, marts 1980 
-Hindringer for den europæiske industris handel på USA's 
satellitkommunikationsmarked, fra KPMG, januar 1993 
V. Strukturelle hindringer 
-japanske konkurrenceregler fra den japanske kommission for fair handel, 
september 1991 
-det amerikanske erhvervslivs adgang til visse former for avanceret, udenlandsk 
teknologi, september 1991 
7-
FORORD 
I. For at kunne realisere alle sine muligheder kræver den nye globale økonomi 
etablering af et harmonisk sæt konkurrenceregler og fjernelse af alle hindringer, som står 
i vejen for adgangen til tredjelandsmarkeder. Dette gælder især for informationsteknologi-
og kommunikationsindustrien, som udgør kernen i informationssamfundets fremkomst og 
for USA og Japan, som udgør de to største økonomiske magter - både generelt og hvad 
angår informations- og kommunikationsindustrien. 
Forandringerne skrider hurtigt frem både i Japan og USA. Imidlertid har forandringerne 
en tendens til at finde sted inden for deres respektive markeder, snarere end i deres 
forhold over for omverdenen. Den deraf følgende tendens til at skabe mere 
konkurrenceprægede markeder og industri udgør en yderligere trussel for Fællesskabets 
industris konkurrencedygtighed. På den anden side er der fare for, at Fællesskabets 
industri vil drage forholdsvis mindre fordel af den globale økonomi end de japanske og 
amerikanske konkurrenter. 
II. En åben verdensøkonomi med fair handel er et væsentligt supplement til 
gennemførelsen af det indre marked, således at Fællesskabets industris 
konkurrencedygtighed kan fremmes. I meddelelse fra Kommissionen [SEK (91) 565 
endelig udg. - 3. april, 1991] blev det især foreslået at understøtte en konkurrencedygtig 
fællesskabsindustri inden for elektronik og informationsteknologi ved at forbedre 
adgangen til de væsentligste handelspartneres elektronik- og 
informationsteknologimarkeder og ved at etablere fair konkurrenceforhold på de 
internationale markeder. 
Rådets resolution af 18. november 1991 om elektronik-, informations- og 
kommunikationsteknologi fastholder denne indfaldsvinkel ved at give Kommissionen 
mandat til at oprette et informationscenter, som skal overvåge markedsførings-, 
markedsadgangs- og distributionspraksis i alle de væsentligste industriområder i verden 
inden for områderne elektronik-, informations- og kommunikationsteknologi-industri. 
Meddelelsen fra Kommissionen om "Den europæiske teleudstyrsindustri - situation, 
udsigter og forslag til foranstaltninger" [SEK(92) 1049 endelig udg. - 15. juli, 1992] er 
udtryk for en konkret anvendelse af denne indfaldsvinkel, idet der deri foreslås, at 
"forsøget på at opnå ensartede konkurrencevilkår" for teleindustrien på verdensplan kan 
virkeliggøres på to forskellige måder, som eventuelt kan kombineres: 
man kan afskaffe de utilfredsstillende adgangsvilkår på markederne uden for 
Fællesskabet; 
man kan indføre passende konkurrenceregler på verdensplan. 
Rådets konklusioner vedrørende sidstnævnte meddelelse omfatter denne konkrete 
anvendelse af den globale indfaldsvinkel, idet det specielt angives, at "handelspolitik og 
konkurrencepolitik vil tjene Fællesskabets bestræbelser på at opnå lige konkurrencevilkår; 
informationscentret skal bidrage med understøttende informationer og analyser. " 
I. KONKURRENCEBEGRÆNSENDE PRAKSIS 
Fællesskabets målsætning er at fremme lige konkurrencebetingelser for alle aktører i 
økonomien, uanset nationalitet, i alle lande. 
1. Fælles praksis (Japan) 
1.1 Forhandlernet 
De små, traditionelle detailhandlere styres ikke økonomisk af producenterne; 
imidlertid har producenterne en vis magt gennem betydelige eneretsaftaler: lån til 
lave renter, hjælp med regnskabsføring, demonstratricer til deres rådighed, 
udlevering af reklamemateriale og informationsmateriale, tilbagetagelse af usolgte 
varer, udveksling af personaleydelser osv., som modydelse for en fast loyalitet 
over for producentens navn3). Dette sætter dem i stand til at kontrollere 
forsyningen med varer og tjenesteydelser, hvilket hindrer udenlandske leverandører 
i at distribuere deres produkter. Denne situation udfordres nu af de 
specialforretninger og discountforretninger, som vinder frem. 
Bemærkninger 
Et fair og åbent distributionssystem er af afgørende betydning for at tillade en 
uhindret strøm af importvarer og bestemmelse af de konkurrencemæssige 
betingelser for salget af disse varer. Mangel på konkurrence forhindrer europæiske 
virksomheder i at sælge i Japan; der gøres ikke nok for at tilskynde til ikke at 
anvende en sådan fælles praksis, og en sådan praksis holder europæiske 
virksomheder udefra det japanske marked. 
1.2 Prisniveauer 
Man har set japanske virksomheder tage højere detailpriser i Japan end i udlandet, 
hvilket afspejler den manglende prismæssige konkurrence, som er gældende på det 
japanske marked4), og dette har en indvirkning på eventuel dumping-praksis. 
Japanske virksomheder tager i udlandet ofte priser, som er lavere end 
produktionsprisen for at få elimineret konkurrenterne på et givet marked og få 
etableret et monopol5). De tab, der opstår herved, udlignes gennem højere priser 
på det japanske marked. Denne prisforskel muliggøres af et net af typiske 
relationer i Japan mellem fremstillingsvirksomheder, banker, brugere (herunder 
distributionssystemet) i forbindelse med en restriktiv import-praksis6). 
De japanske multinationale virksomheders usædvanlige dominans af 
handelsstrømmene til og fra Japan er et handelsmønster, der ofte anføres som et 
tegn på markedsbeskyttelse. Sagt på en anden måde begrænser de store japanske 
3) "Distributionen af forbrugerelektronik i Japan" af BIS Strategic Decisions, November 1991 -side 16. 
4) Verdensomfattende undersøgelses af prisfastsættelsen på udvalgte IT-produkter udarbejdet for GD XIII af 
Dataquest (Juni 1992). 
5) CRS-rapport til Kongressen: "Japans beskyttede marked : Betydning, omfang, fremtidsudsigter og 
udfordringer for amerikansk politik" - 9. juli 1990. 
6) Papir fra sammenslutningen af tysk industri vedr. "Den tyske industris klagepunkter over for den japanske 
regering og industri" (oversættelse). 
9-
virksomheders kontrol med importen kanalerne for at få udenlandske varer til 
Japan, som konkurrerer direkte med japanske varer. 
Bemærkninger 
Konkurrencereglerne bør gennemføres grundigt og gennemtvinges uden undtagelser 
m.h.t. de sektorer i økonomien, som rent faktisk påvirkes af kendelserne fra 
kommissionen for fair handel - Fair Trade Commission. Problemet er, at FTC 
gennemtvinger love imod monopoldannelser på områder, som ikke vedrører 
international handel, og som derfor ikke har nogen interesse for europæiske 
eksportører. 
Den undersøgelse, som blev iværksat af FTC overfor Matsushita (National 
Panasonic), Sony, Hitachi og Toshiba har åbnet et smuthul i systemet. Anklagen 
gik faktisk ikke på, at man havde prisaftaler, men på, at man havde påtvunget 
handelsbetingelser, og dette gav mulighed for, at discountforretninger med 
forbrugerelektronik kunne tilbyde rabatter på op til 50%. Dette er lykkedes dem, 
fordi: 
-de ikke køber produkterne direkte fra producenterne, men fra grossister og 
detailhandlere, som ønsker at slippe af med overskydende lagerbeholdninger, dvs. 
noget de almindelige detailhandlere ikke kan gøre på grund af deres aftaler med 
producenterne; 
-de praktiserer de fem gange "ingen", dvs. ingen prismærkning, ingen forklaring 
fra sælgeren af produktet om dets funktion, ingen levering på kundens bopæl, ingen 
bytning af produktet efter salget, og ingen service. 
På trods af disse begrænsninger er discountforretningernes omsætning femdoblet 
over de sidste fem år. Der er imidlertid klare grænser for deres vækst, da de kun 
kan udbyde et begrænset udvalg af produkter, idet: 
-de kun kan sælge det, de får fra deres leverandører, og 
-de ikke har nogen adgang til producenterne, som - for ikke at miste kontrollen 
med udsalgspriserne - står fast på ikke at ville sælge direkte til dem. 
DAEI er en stor discountvirksomhed, som sigter mod den lavere ende af markedet, 
hvor der er stort volumen og snævre avancer, dvs. køleskabe, riskogere, TV-
apparater osv. Virksomheden er blevet en betydelig katalysator for forandringerne i 
den japanske detailhandel. 
DAEI var pioner med hensyn til at sælge produkter under eget varemærke til 
nedsatte priser. Virksomheden har for nylig indgået et samarbejde med en række 
producenter og større handelshuse. Ved at konsolidere disse fusioner og dermed 
opnå større styrke som indkøbere vil de fortsat kunne nedsætte deres omkostninger 
og styre prissætningen. 
Gennem relevante kendelser, som ganske vist ikke direkte påvirkede ITT-sektoren, 
vandt discountforretningerne en runde i kampen mod producenterne, da en domstol 
i Tokyo pålagde Shiseido Co at levere til en detailhandler, som placerer 
10-
virksomhedens kosmetikprodukter på hylder i forretningerne, snarere end at lade 
salgspersonalet vise dem frem. 
Retten fandt, at Shiseidos krav om sælgere "forhindrede massesalg fra 
detailhandlernes side uden gyldig grund og svarede til et prismonopol. Retten 
sagde, at på grund af dette, "er det muligt, at man overtræder 
monopollovgivningen ". I september 1993 foretog kommissionen for fair handel en 
razzia hos Shiseidos virksomheder for at finde beviser for den påståede 
monopolpraksis, som også skulle omfatte endnu en discountforretning. Efter disse 
razziaer beordrede retten Shiseido at genoptage leverancerne til detailhandlerne, 
selv om disse sælger via postordre og ignorerer det diskrete pres, 
kosmetikproducenterne lægger på dem, for at de ikke skal gå under den vejledende 
udsalgspris. 
En lov, som fastlægger økonomiske sanktioner for konkurrencebegrænsende praksis 
blev først vedtaget i 1977; disse sanktioner beregnes fra gang til gang. Siden da 
har ingen af kommissionen for fair handels indgreb overfor 
husholdningselektroniksektoren resulteret i økonomiske sanktioner^. Disse 
sanktioner gælder især over for privat monopolvirksomhed eller urimelig 
handelsbegrænsning (se bilag 1). 
2. Manglende reel konkurrence (Japan) 
2.1 NTT's dominerende stilling 
NTT er stadig den førende køber af udstyr og leverandør af tjenester, og det er en 
situation, som efter al sandsynlighed vil fortsætte i nogen tid. Siden NTT blev 
etableret i 1952, har det opretholdt en tæt forbindelse med udvalgte leverandører, 
især Hitachi, NEC, Oki og Fujitsu. Disse fire selskaber tegner sig for over 60% af 
den indenlandske, japanske produktion af telekommunikationsudstyr. 
Indtil dato har det været vanskeligt at få adgang til det japanske omkoblingsmarked 
undtagen i forbindelse med en udliciteret forskningskontrakt med NTT. 
Det er også vanskeligt at komme ind på ikke-NTT markedet for 
telekommunikationsudstyr, fordi de nye, almindelige operatører er stærkt 
afhængige af forbindelse til NTT-nettet for at kunne fungere og derfor har tendens 
til at fremskaffe det mest kritiske netudstyr fra japanske leverandører, som er dem, 
der kender NTT-nettet bedst. 
Ministeriet for post og telekommunikation (MPT) overvejer nu en plan, som vil 
bringe NTT's lokale monopol til ophør og føre til fuld konkurrence inden for 
taletelefoni og datatransmission over trådløse net. 
I henhold til planen ville MPT inden udgangen af 1994 uddele licenser vedrørende 
tjenester med personlige, bærbare telefoner (PHS) til NTT, udenbys-operatøren 
DDI Corp samt et nystartet konsortium af almindelige operatører, regionale 
elselskaber, jernbaneselskaber og kabel-tv-operatører. 
7) "Distributionen af forbrugerelektronik i Japan" af BIS Strategic Decisions - side 92. 
11 -
Bemærkninger # 
a) Utallige konkrete regler og komplicerede procedurer sætter grænser for en 
smidig forretningsudvidelse for operatørerne. 
Procedurerne for at blive registreret som særlig type H-operatør [hvilket er en 
forudsætning for at kunne yde International Value Added Network Sendees 
(IVANS)], samarbejdet med type I-operatører (som er uundgåeligt pga. den 
grundlæggende regulering i Japan), godkendelsesprocedurerne for særlige 
tjenester, indførelse af nye og nyskabende tjenester osv., styres alt sammen af en 
lang række formelle og uformelle regelsæt. 
b) Mangel på definition af tjenesterne (grundlæggende, udvidede) i forbindelse 
med tilladelse til virksomhedsdrift fra de lovgivende instanser. 
I den japanske lovgivning om 'telekommunikationsbranchen skelnes der ikke mellem 
operatører på grundlag af den type tjenester, de udbyder, men efter hvorvidt de 
ejer en kommunikationsinfrastruktur. Imidlertid kræves der en eller anden form for 
godkendelse for at måtte etablere en tjeneste (sôm en tjeneste eller gennem 
takster). Den iboende vanskelighed er derfor et resultat af manglen på konkrete 
definitioner af tjenesterne. Dette gør det vanskeligt for erhver\>slivet at planlægge 
langsigtet, da hver sag om en tjeneste skal tages op individuelt med de lovgivende 
myndigheder. 
c) Mangel på adskillelse mellem den lovgivende myndighed og de dominerende 
operatører. Formelt skal ministeriet for post og telekommunikation (MPT) være en 
neutral, lovgivende myndighed (godkendelse af tjenester og takster osv.). I praksis 
fastholder MPT den nuværende konkurrencesituation, hvor Kokusai Deushin Denwa 
(KDD) er en dominerende aktør på markedet for internationale tjenester. Selv om 
administrationens lovgivende og overvågende funktion lader forstå, at der er en 
klar adskillelse mellem MPT og KDD, synes det at være anderledes i praksis. Et 
typisk eksempel kunne være, at MPT beder KDD om den tekniske ekspertise, der 
skal tilfor at definere og anvende reglerne på udenlandske tjenesteudbydere, som 
også skal forhandle med KDD om adgang til nettene, om takster (som formelt skal 
godkendes af MPT) osv. Forholdet mellem MPT og KDD påvirkes også af, at KDD 
fungerer som et sted, hvor ældre MPT-personale får "retræte-poster". Med hensyn 
til KDD's få, japanske konkurrenter, vides det generelt, at omfanget af 
konkurrence (f.eks. takstforskelle, tilladt udenlandsk deltagelse osv.) implicit 
fastlægges under MPT's koordinering. 
Som et resultat heraf er europæiske tjenesteudbydere i praksis tvunget til at 
forhandle med deres største konkurrent (KDD), hvilket ofte betyder, at 
forretningsplanerne afsløres. 
d) Restriktioner p.gr.a. den bilaterale IVANS-aftale mellem Japan og EU's 
medlemsstater, anvendelse af IVANS-aftalen mellem USA og Japan som reference. 
De japanske myndigheder anfører, at IVANS-aftalerne er nødvendige for at tage 
højde for de lovgivningsmæssige forskelle mellem Japan og tredjelande og har 
derfor indgået IVANS-aftaler med de fleste europæiske lande. Imidlertid synes disse 
aftaler at være utilstrækkelige til at imødegå de konkrete problemer, som 
- 12 
europæiske tjenesteudbydere støder på i Japan, og som desuden i stigende grad 
begrænser deres forretningsmæssige muligheder på grund af deres manglende 
fleksibilitet med hensyn til udviklingen af markedet for tjenester (nye tjenester, 
regelsæt i tredjelande osv.). Desuden tillader fragmenteringen af aftalerne endnu 
ikke en fælles europæisk holdning og anmodninger om forbedringer som følge af de 
objektive vanskeligheder med at få adgang til markedet. Det rapporteres, at i 
grænsetilfælde og når der forhandles med europæiske type H-operatører, forsøger 
type I-operatørerne at gennemtvinge betingelserne fra den amerikansk/japanske 
IVANS-aftale som reference. 
3. Manglende reel konkurrence (De Forenede Stater) 
Den modificerede, endelige dom (MFJ) fra 1984 fratog AT&T de regionale/lokale 
aktiviteter, som nu udføres af de regionale Bell-driftsselskaber (RBOC'er). AT&T 
bevarede retten til at tilbyde udenbys telekommunikationstjenester, omend i 
konkurrence med andre operatører. RBOC'erne har eneretten til lokale/regionale 
telekommunikationstjenester og er ikke underkastet reel konkurrence på disse 
markeder. 
3.1 AT&T's dominerende stilling 
AT&T er stadig USA's største udenbys operatør med over 60% af USA's udenbys 
tjenester. Virksomhedens stærke position som netoperatør kombineret med dens 
størrelse som udstyrsproducent giver den en betydelig strukturfordel over for 
mange udenlandske firmaer. Denne vertikale integration giver AT&T en erfaring i 
drift og vedligeholdelse af telekommunikationsnet ud over udformning og 
fremstilling af udstyr. Da ingen anden producent af tilsvarende størrelse driver net, • 
er dette en konkurrencemæssig fordel. Vertikal integration giver også mulighed for 
kryds-subsidiering, hvilket har en række negative virkninger, herunder mangel på 
langsigtet konkurrencedygtighed for de virksomheder, som er konkurrenter inden 
for den subsidierede aktivitet - i dette tilfælde fremstilling af 
telekommunikationsudstyr. For at forhindre kryds-subsidiering er det derfor 
nødvendigt at sikre, at netoperatøren er under reelt, konkurrencemæssigt pres (se 
bilag 2). 
3.2 RBOC'ernes eneret 
I henhold til den nuværende lovgivning kan RBOC'erne ikke have vertikale 
forbindelser til produktionen af telekommunikationsudstyr. De har monopol på 
ydelsen af de grundlæggende tjenester i deres driftsområde og er underkastet 
regulering på en række måder. FCC skal godkende oprettelsen af nye linjer (art. 
214 i Kommunikationsloven af 1934). Ligeledes regulerer FCC interne takster 
gennem prislofter. Kommunikationen i en forbundsstat reguleres af de lokale 
forbundsstatskommissioner for offentlige virksomheder (PUC'er), hvis forvaltning 
af prissætningen inddrager dem i alle dele af RBOC'ernes drift; det anslås rent 
faktisk, at helt op til 70% af RBOC-indkomsten reguleres af PUC'erne snarere end 
af FCC. Det betyder, at uanset ejendomsforholdet, offentligt eller privat, er de 
store telefonselskaber i USA underkastet en ganske kraftig styring fra 
13 
forbundsregeringen og regeringen i de enkelte forbundsstater. Disse virksomheder 
kan derfor ikke handle frit ud fra rent kommercielle kriterier. 
RBOC'erne køber ca. 80% af alt telekommunikationsnet-udstyr, som sælges i De 
Forenede Stater. Deres historiske forhold til AT&T og deres store basis af 
installerede AT&T-produkter har gjort det vanskeligt for andre leverandører end 
AT&T at komme ind på det amerikanske marked for udvidelser og 
moderniseringer. Desuden er RBOC'erne på trods af deres eneret ikke underkastet 
bestemmelser om åbne indkøb. Resultatet er, at AT&T og Northern Telecom 
leverer størstedelen af RBOC'ernes omkoblingsudstyr. 
3.3 To omkoblingsmarkedcr 
Der findes to separate omkoblingsmarkeder i USA. Det første er markedet for 
udvidelser og modernisering af eksisterende anlæg: ifølge en NBI-undersøgelse 
(NBI 1991 Central Office Market Analysis) vil dette marked vokse fra 61% af det 
samlede amerikansk omkoblingsmarked i 1991 til 65% i 1995; dette er den 
rentable del af forretningen på grund af salget af separat funktionssoftware til 
modernisering af det eksisterende net. 
Det andet marked er markedet for nyinstallationer: det er især et "hardware"-
marked og er kendetegnet ved skrap priskonkurrence. Mens de, der er på 
markedet (AT&T og NORTHERN), har råd til en priskrig på ny installationerne, 
fordi de drager fordel af de ressourcer, som kommer fra markedet for 
funktionssoftware til udvidelser og modernisering, er situationen naturligvis en helt 
anden for nye leverandører, idet de ikke har nogen indtægt fra et installeret anlæg, 
og det software-salg, der er ved nye installationer, er meget mindre end software­
salget ved modernisering af et allerede installeret anlæg: 
Hardware- og software-andel af USA's omkoblingsmarked 
(Kilde: NBI 1991 Central Office Market Analysis) 
1991 1995 
Markedet for nye HW 90% 
installationer SW 10% 12% 
Markedet for HW 52% 37% 
installerede anlæg SW 48% 63% 
AT&T's situation på dets interne marked og de ekstraordinære fordele, 
virksomheden kan drage deraf, fører til en prissætning, som er så lav på det eneste 
marked, nye aktører har adgang til (markedet for nyinstallationer), at konkurrence 
forhindres, eller at der i hvert fald ikke tilskyndes til konkurrence. 
Det, som AT&T blev frataget, har således ikke ført til nogen betydende åbning af 
markedet for telekommunikationsudstyr for leverandører fra tredjelande bortset fra 
Northern Telecom, som er et amerikansk datterselskab af Bell Canada Enterprises. 

14 
Bemærkninger 
Mere end på noget andet tidspunkt i de sidste 20 år er der enighed i de private 
virksomheder og i Kongressen om, at tiden er inde til en gennemgribende revision 
af lovgivningen på kommunikationsområdet. Det centrale i denne enighed er, at 
hindringerne skal mindskes, så der bliver mulighed for meget større konkurrence 
mellem de lokale telefon-, kabel- og udenbys-selskaber, mens forbrugerne 
beskyttes, efterhånden som gamle regler opgives til fordel for konkurrence på 
markedet. Kongressen har fået forelagt et lovforslag (se bilag 3). 
På trods af hele denne vifte af initiativer, som har tilformål at drage fordel af de 
nye muligheder, kan der imidlertid ikke ses nogen europæisk deltagelse af 
betydning (se bilag 4). EU fører forhandlinger med USA for at nå frem til en aftale 
om indkøb af telekommunikationsudstyr. Disse forhandlinger omfatter også 
konkurrenceaspekter. (Se også kapitel II-4.) 
15 
II. OFFENTLIGE INDKØB 
Fællesskabets målsætning inden for offentlige indkøb er at sikre Fællesskabets 
virksomheder reel adgang på lige fod til tredjelandenes markeder. 
1. Indkøb inden for informationsteknologiindustrien (Japan) 
Japans undertegning af aftalen om offentlige indkøb i april 1994 bør kunne 
forbedre den situation, som er beskrevet nedenfor. Det vil være nødvendigt at 
foretage en omhyggelig vurdering af konsekvenserne. 
1.1 Tid til udarbejdelse af tilbud 
Tildelingen af offentlige entrepriser er endnu ikke tilstrækkelig åben. Alt efter 
branchen er den tid, der gives til àt udarbejde tilbud, ikke lang nok8). 
Bemærkninger 
Fristerne for udbud er for korte til at tillade omhyggelige undersøgelser af 
dokumentationen og udarbejdelse af tilbuddet. Det samme problem fandtes i 
Fællesskabet og blev løst effektivt. Eurobit har faktisk bedt om lige adgang til 
informationer forud for afgivelse af tilbud for udenlandske og indenlandske 
leverandører (se bilag 5). 
1.2 Tildeling af enkeltentrepriser 
Tildeling af entrepriser efter en forhandlingsprocedure uden indkaldelse af 
konkurrerende tilbud ved forbedring eller udskiftning af eksisterende installationer, 
kendt som "zuii"-entrepriser9), giver de eksisterende japanske firmaer fordele. 
Bemærkninger 
Eurobit har faktisk bedt om at få nedbragt antallet af enkeltentrepriser. Problemet 
eksisterede også inden for Fællesskabet, hvor det er blevet effektivt løst (se 
bilag 5). 
1.3 Tekniske specifikationer 
De tekniske specifikationer, som skal overholdes ved udarbejdelse af tilbud, er 
udarbejdet af studiegrupper, som består af repræsentanter for tidligere 
leverandører10* 
Bemærkninger 
8) Dokument fra den tyske arbejdsgiversammenslutning om "Den tyske industris klagepunkter over for den 
japanske regering og industri" (oversættelse), 1992. 
9) "Markedsadgang for den europæiske IT-industri i Japan" af Eurobit. 
10) "Markedsadgang for den europæiske IT-industri i Japan" af Eurobit. 
- 16-
Eurobit har bedt om neutral, ikke-diskriminerende udarbejdelse af tekniske 
specifikationer og om lige muligheder for at deltage i de studiegrupper, der 
udarbejder disse specifikationer. Problemet eksisterede også inden for 
Fællesskabet, hvor det er blevet effektivt løst (se bilag 5). 
2. Indkøb inden for informationsteknologiindustrien (De Forenede Stater) 
I henhold til Buy American-loven af 3. marts 1933 med senere ændringer og ad 
hoc Buy American-bestemmelserne, som medtages i den årlige lovgivning om 
godkendelser/tildelinger, har forbundsregeringens indkøbsafdelinger lov til at 
afvise udenlandske tilbud. Supplerende Buy American-lovgivning er også 
gennemført på forbundsstatsniveau. Buy American-bestemmelserne kan 
tilsidesættes, især for at give USA mulighed for at overholde sine internationale 
forpligtelser (f.eks. GATT-reglerne, frihandelsaftalen og den fælles 
hensigtserklæring, MOU). 
Buy American-restriktionerne optræder i forskellige former. I nogle forbydes 
direkte offentlige indkøbsafdelinger at købe varer fra udenlandske leverandører. I 
andre fastsættes der krav om lokalt indhold varierende fra 50% til 65%, mens der 
i en tredje kategori gives fortrinsbetingelser til indenlandske leverandører, idet 
prispræferencen kan svinge fra 5% til 50%. 
Forsvarets tildelings- og godkendelseslove for finansåret 1994 indeholder en Buy 
American-bestemmelse på informationsteknologiområdet for supercomputere og 
multibeam sonar-kortsystemer og tilhørende software11}. 
Bemærkninger 
USA 's computerproducenter mener, at "Buy American "-loven fraråder 
udliciteringsbeslutninger, som gør det muligt for den amerikanske hardware­
industri at bevare sin konkurrencedygtighed globalt. På et mere og mere 
prisfølsomt marked har en række succesrige virksomheder fundet det nødvendigt at 
udlicitere komponenter, de ikke selv kan fremstille til konkurrencedygtige priser. 
Det forholder sig derfor sådan, at lovgivningen om et indenlandsk indhold, som 
hindrer computerfirmaerne i at få de bedste komponenter til de bedste totalpriser, 
hindrer visse amerikanske producenters overordnede konkurrencedygtighed. 
Derfor anbefaler den amerikanske industri, at der skal være én enkelt regel om 
oprindelse for offentlige indkøb, nemlig at der er sket en betydelig 
videreforarbejdning, som har medført en ændring i toldklassifikationen. Ligeledes 
har den tilskyndet den amerikanske stats handelsrepræsentant (USTR) til at støtte 
brugen af betydelig videreforarbejdning som en ensartet oprindelsesregel i GATT-
regin). 
il) Rapport om USA's handels- og investeringsbarrierer (1993-1994) ved tjenestegrenene i Kommissionen for 
De europæiske Fællesskaber, side 31. 
12) Den globale konkurrencedygtighed for USA's industrier med avanceret teknologi: computere, kapitel 3, side 
13. Publikation 2705, December 1993. 
- 17-
Eksistensen af bilaterale eller multilaterale aftaler 
Der blev indgået en yderligere aftale mellem EU og USA om indkøb som et 
efterspil til afslutningen af GATT-forhandlingerne i april 1994. Dette forøgede 
antallet af enheder, der er omfattet af den nye GATT-aftale om offentlige indkøb, 
som skal træde i kraft fra 1. januar 1996. Efter denne aftale er adgangen for første 
gang udvidet for EU-leverandører, som søger at vinde entrepriser i 39 stater, 
herunder fem af de største - Californien, New York, Texas, Florida og Illinois -
plus syv byer - Boston, Chicago, Dallas, Detroit, Indianapolis, Nashville og San 
Antonio. Denne aftale dækker ikke indkøb af telekommunikationsudstyr, idet der 
foregik konkrete, bilaterale forhandlinger parallelt med revisionen af GATT-
reglerne om indkøb (se nedenfor under "indkøb af telekommunikationsudstyr - De 
Forenede Stater"). 
3. Indkøb af telekommunikationsudstyr (Japan) 
Adgangen til Nippon Telephone and Telegraph's (NTT) styres af en bilateral aftale 
mellem USA og Japan, som blev indgået i slutningen af 1994. Denne aftale 
omfatter også NNT's datterselskaber (f.eks. DoCoMo). Aftalen giver EU-
virksomheder erga omnes behandling, selvom der ikke findes bindende aftaler. 
Aftalens revisisionsmekanisme er imidlertid kun tilgængelig for USA. Europa-
Kommissionen har gjort det klart over for den japanske part, at den ønsker en 
lignende adgang til revisionsmekansimen. Der er planer om forhandlinger mellem 
de to parter for at finde frem til en acceptabel løsning. 
NTT's indkøbsprocedurer kan opdeles i tre grupper: 
-Spor I-procedurer: almindelige varer (herunder almindeligt kommunikationsudstyr 
som faxmaskiner, Private Branch Exchange (PBX), computere, modem'er osv.) 
underkastet GATT s aftale om offentlige indkøb (GPA). 
-Spor li-procedurer: dækker telekommunikationsudstyr, som er tilgængeligt på 
markedet så som omkoblinger, transmissionsudstyr, telefonapparater, radioer, 
kabler osv.; ingen åben licitation, ikke underkastet GATT GPA. (Procedure Ha 
dækker opfølgningsindkøb under II). 
-Spor III-procedurer: dækker telekommunikationsudstyr, som ikke er til rådighed 
på markedet, dvs. som kræver nyudvikling; åben for international licitation, men 
er ikke underkastet GATT GPA. (Procedure Ilia dækker opfølgningsindkøb af 
produkter, som er udviklet under III). 
Der opstår problemer p.gr.a. følgende praksis: 
-Spor li-procedurer: Det er ikke muligt for udenlandske virksomheder at indsende 
tilbud; NTT har tendens til at vælge produkter fra "NTT-familien" (Oki, Fujitsu, 
Toshiba, NEC, Hitachi), som NTT generelt arbejder tæt sammen med om 
udvikling af nye produkter (et samarbejde, som ikke nødvendigvis omfatter spor 
III-procedurer); 
- 18 
-Spor III-procedurer: I princippet åben for udenlandske aktører og fair, men 
"ukontrollabelt"; 
a)ingen af de "sikringer", som er med i GPA, er gældende (især princippet om 
åbne procedurer og om ikke at diskriminere, som derfor ikke kan overvåges eller 
bekræftes); EU-virksomheder får erga-omnes behandling, men de 
overvågningsprocedurer, aftalen har indført, er endnu ikke åbne; 
b)interesserede virksomheder klager over, at NTT ikke kan garantere noget 
langsigtet markedsperspektiv, selv om der normalt skal foretages betydelige 
startinvesteringer, for at de bydende firmaer kan kvalificeres som prototype-
udviklere; 
c)interesserede virksomheder har ingen garanti for, at den knowhow, der bringes 
ind i udviklingen af en prototype, ikke afsløres over for tredjemand; 
d)NTT kræver overholdelse af tekniske standarder, som NTT selv fastsætter, idet 
lovgivningen om telekommunikationsvirksomheder (TBL) ikke pålægger tekniske 
regler, bortset fra, at der ikke "må ske skade på nettet". I praksis står udenlandske 
firmaer (især nye på markedet) dårligt over for japanske aktører, idet de generelt 
ikke kender NTT's specifikationer i detaljer. Desuden kan NTT som dominerende 
operatør pålægge de facto-standarder, som vil blive godkendt af NTT's 
konkurrenter, the New Common Carriers (NCC); den nye aftale forpligter NTT til 
at bruge internationale eller de facto standarder uden at angive nærmere, hvad det 
sidste indebærer; 
e)kriterierne for licitationsbeslutninger skal bygge på "det økonomisk set mest 
fordelagtige tilbud"; 
f)der er ingen klageprocedure (bortset fra en intern NTT ombudsmandsordning). 
Med hensyn til den bilaterale aftales anvendelse er det EU's mål at: 
-bevare de europæiske firmaers erga omnes-status, når de er interesserede i udbud 
(proceduremæssigt, men også i praksis gennem at indbefatte europæiske firmaer i 
NTT's sideordnede arbejde, så som distribution af indkøbsinformation, anmodning 
om samarbejde om etablering af tekniske standarder, der skal være obligatoriske 
for NTT's indkøb, osv.), idet det sikres, at der er maksimal gennemsigtighed i 
procedurerne under de givne omstændigheder. 
Dette mål skal søges opnået som topprioritet, idet indkøb af telekommunikationsudstyr af 
de markedsdominerende aktører i Japan, inklusive NTT, skal være omfattet af et 
offentligt regelsæt (som ville gøre NTT's nuværende praksis for indkøb forældet). I denne 
forstand falder NTT's indkøb ligeledes ind under kapitlet om almindelige indkøb, hvor 
det formulerede mål er at få NTT med på listen over virksomheder, som er dækket af det 
harmoniserede regelsæt for offentlige indkøb, som er indført i Japan. 
19 
3.1 Offentlige indkøb af telekommunikation 
Den japanske regering indgik desuden i november 1994 en aftale med USA om 
statsorganers indkøb af telekommunikationsudstyr. De vigtigste organer, som 
berøres af denne aftale, er post- og telekommunikationsministeriet, 
transportministeriet og politiet. Aftalen fastsætter en række regler for procedurerne 
i forbindelse med udbud, udvælgelse og tildeling af kontrakter, og disse regler 
stemmer overens med GPA. Der blev ikke opnået enighed om noget talmæssigt 
mål for antal eller værdi af de kontrakter, som skulle tildeles ikke-japanske 
firmaer. Der er imidlertid fare for forskelsbehandling til fordel for amerikanske 
firmaer, selvom aftalen giver EU-firmaer erga omnes behandling, fordi 
overvågningsordningerne endnu ikke er åbne. 
Bemærkninger 
IT&T-handelsstrømmene for 1992 viser et eksport/import-forhold på 53% for den 
samlede EU-handel med IT&T. Sammenlignet med dette tal synes 4% 
eksport/import-forholdet for IT&T-handelen med Japan ekstremt lavt. 
Dette kontrastfyldte bil 
lede optræder i alle IT&T-sektorer, men frem for alt inden for 
telekommunikationsudstyr, hvor eksport/import-forholdene er 107% for den 
samlede handel og 3% for handelen med Japan. (Et eksport/import-forhold over 
100% angiver, at eksporten er større end importen.) 
Der er faktisk ingen national lovgivning, som forpligter NTT til at følge principper 
om gennemsigtighed og om ikke at diskriminere. I stedet er det kun politisk pres, 
som kan sikre, at NTT ikke afviger herfra. 
Det ser navnlig ud til, at NTT's fremgangsmåde i forbindelse med tekniske 
specifikationer udelukkende er baseret på det mål at sikre nettets integritet og 
funktionsdygtighed. NTT bekymrer sig muligvis ikke væsentligt om den økonomiske 
virkning af standarder og tekniske specifikationer. 
Cirka 95% af NTT's indkøb sker hos NTT-familien (NEC, Fujitsu, OKI, Hitachi, 
Toshiba og andre). 
Det hævdes, at en virksomhed fra Fællesskabet blev tvunget til at trække sig ud af 
det japanske marked, selv om det med held havde afgivet tilbud på en offentlig 
entreprise fra NTT, fordi NTT's omkoblingsmarked er for lille til at retfærdiggøre 
de høje omkostninger ved at få produktet til at svare til japanske standarder, og 
fordi der ikke kunne findes nogen anden køber på trods af NTT's forsikringer om 
det modsatte. 
NTT har oplevet et stødt fald i overskuddet i de sidste fire regnskabsår, idet 
udhulingen af NTT's andel i udenbys-markedet fortsætter. Den japanske regering 
planlægger at give NTT, som stadig er 65,7% regeringsejet, mulighed for at hæve 
de lokale telefontakster for at kunne modernisere det nationale 
telekommunikationssystem. 
20 
Investeringen i Japans telekommunikationsnet ses som kernen i en pakke, som skal 
give økonomien en saltvandsindsprøjtning. En kombination af højere takster og 
statsfinansiering skulle give NTT plads til at få skabt et overskud. 
Bestyrelsesformand Masashi Kojima meddelte den 7. april 1993, at NTT ville 
investere cirka 2 billioner yen pr. år frem mod den totale investering, på 45 
billioner yen (US$395 mia.) i færdiggørelsen af lyslederkabelnettene i løbet af de 
kommende 22 år. 
Fællesskabslovgivning 
Problemet med at få udvidet udbudsprocedurerne til at omfatte telekommunikation 
er behandlet og løst ved Rådets direktiv af 17. september 1990 om 
indkøbsprocedurer for enheder, der fungerer inden for vand-, energi-, transport­
og telekommunikationssektorerne13*, der gælder ligeligt for virksomheder, som 
offentlige myndigheder har en direkte eller indirekte dominerende indflydelse på, 
især gennem ejerskab. 
Eksistensen af bilaterale og multilaterale aftaler 
Inden for rammerne af GATT-forhandlingerne har den japanske regering tilbudt at 
medtage spor I-NTT-telekommunikationsudstyr under GPA, forudsat at de 
procedurer, som angives i deres bilaterale aftale med USA, også gælder. 
4. Indkøb af telekommunikationsudstyr (De Forenede Stater) 
4.1 ATT-indkøb 
ATT er ikke underkastet åbne indkøbsregler og køber alt sit centrale kontorudstyr, 
som udgør ca. 8% af det samlede amerikanske marked, fra sit eget produktions­
datterselskab1^. AT&T's interne marked for telekommunikationsudstyr 
(omkobling, transmission og kabler) beløber sig til over $ 1,5 mia. om året. I alt 
udgør dette et marked på $ 1,5 mia., som strukturelt er uden for de europæiske 
konkurrenters rækkevidde. Som telekommunikationsproducent er AT&T 
storleverandør til de regionale Bell-selskaber. Med hensyn til RBOC'erne er 
indkøbsprocessen ikke særlig gennemsigtig; det er nødvendigt med et detaljeret 
kendskab til deres organisationer og præferencer. Det ligger i processen, at den 
favoriserer de virksomheder, som ligner RBOC'erne mest. 
Bemærkninger 
I sin reaktion på Kommissionens meddelelse om telekommunikations-
udstyrsindustrien har organisationen for den europæiske telekommunikationsindustri 
og professionelle elektronikindustri (ECTEL) udtalt, at]5): 
13) L 297/1 af 29.10.1990. 
14) Meddelelser fra Kommissionen: "Den europæiske telekommunikationsudstyrsindustri - tilstandsrapport, 
problemområder og handlingsforslag" - SEK(92) 1049 endelig udgave - side 20-21. 
15) "Industripolitik for telekomrnunikationsudstyr-industrien" af ECTEL, december 1992. 
-21 -
"Kommissionen bør insistere på, at regulerede operatørvirksomheder (med særlige 
rettigheder eller enerettigheder), uanset om de er privat eller offentligt ejede, bør 
følge indkøbsprocedurer, som er sammenlignelige med dem, der gennemtvinges 
inden for EU, så det kan demonstreres, at sådanne procedurer udelukkende er 
baseret på sunde, kommercielle overvejelser. 
Desuden bør en telekommunikationsoperatør, som er vertikalt integreret med en 
leverandør - uanset om der ikke er særlige rettigheder eller enerettigheder - i 
tilfælde af en dominerende position følge indkøbsprocedurer, som virkningsmæssigt 
er sammenlignelige med dem, der er findes i Det Europæiske Fællesskab. " 
Mere generelt er det vanskeligt at foretage en vurdering af niveauet for 
Fællesskabets adgang til det amerikanske netudstyrsmarked af en lang række 
årsager så som utilstrækkelig gennemsigtighed i de regionale Bell-driftsselskaber 
(RBOC'er) og AT&T's indkøbsprocedurer, de særlige rettigheder og/eller den 
dominerende stilling, som disse virksomheder indtager, eksistensen på markedet af 
stærke producenter, som også er operatører, indvirkningen fra Federal 
Communications Commission (FCC) og State Public Commissions (PUC's) på den 
indkøbspraksis, som kun giver lidet incitament til at købe konkurrencedygtigt. 
AT&T og Northern Telecom har næsten monopol på udstyrsmarkedet. Desuden 
begunstiges AT&T også af et sæt fordele så som virksomhedens store installerede 
anlæg samt det forhold, at netspecifikationerne er baseret på kravene fra AT&T's 
telekommunikationsnet, samt den indflydelse, selskabet har på 
standardiseringsprocessen i USA. 
Eksistensen af bilaterale eller multilaterale aftaler 
Telekommunikationsudstyr er for nærværende udelukket fra GATT's 
indkøbsregelsæt - bortset fra den delvise omfattelse af NTT i Japan. Indenfor 
rammerne af GATT-forhandlingerne har amerikanerne givet afkald på at udvide 
dækningen af bestemmelserne om offentlige indkøb til at omfatte de mange private 
enheder, som udøver deres aktiviteter under særlige rettigheder eller 
enerettigheder. Dette betyder specielt, at telekommunikationsoperatørerne ikke var 
omfattet i det amerikanske tilbud. 
Forhandlingerne i Uruguay-Runden gav ikke noget endeligt resultat pga. den 
manglende politiske vilje fra USA's side til at forpligte sig. Dette skyldes, at deres 
marked er "åbent ", mens andre landes markeder er "lukkede ". En antagelse, som 
nu er åbenlyst forkert. Kommissionen er bekymret over, at USA, som har en 
ledende position på markedet for tjenesteydelser, ser bilaterale aftaler og 
gensidighed som den hurtigste vej til markedsadgang. 
4.2 Ensidige amerikanske sanktioner 
Adgangen til offentlige indkøb i USA kan hindres for EU's operatører efter den 
amerikanske regerings beslutning om at indføre sanktioner over for EU med den 
begrundelse, at indkøbspraksis i EU er diskriminerende over for amerikanske 
interesser. Der er to instrumenter til rådighed: kap. VII i the Omnibus Trade and 
Competitiveness Act of 1988 og Telecommunications Trade Act of 1988. Især den 
22 
amerikanske handelsrepræsentant, Mickey Kantor, meddelte den 30. april 1994, at 
USA vil opretholde sanktionerne fra 28. maj 1993 over for EU's operatører på 
grund af EU's tilbageværende diskriminerende indkøbspraksis inden for sektoren 
for telekommunikationsudstyr. Disse amerikanske sanktioner forhindrer europæiske 
tilbudsgivere i at deltage i visse forbundsmyndigheders udbud angående 
leverancer, servicekontrakter og byggeri. 
Bemærkninger 
Den amerikanske regering har fremsat et tal på $19 millioner som den forventede 
følge af beslutningen af 28. maj 1993 om at udelukke europæiske udbudsdeltagere 
fra visse former for indkøb til forbundsregeringen. På dette tidspunkt reagerede EU 
ved den 8. juni 1993 at beslutte at indføre modsanktioner overfor amerikanske 
operatører, som afspejler de amerikanske sanktioner. EU's modsanktioner er også 
stadig i kraft.16) 
5. Indkøb af satellit (Japan) 
Det kommercielle satellitmarked blev åbnet for udenlandske leverandører i april 
1990 gennem de bilaterale forhandlinger mellem USA og Japan. Dette udgør ca. 
50% af den japanske efterspørgsel efter satellitter. Amerikanske firmaer har draget 
størst fordel af denne ændring. Forsøgssatellitter vil blive holdt inden for den 
indenlandske industri. For at opnå en ægte åbning er spørgsmålet, hvad indholdet 
af den nye japanske satellitprogram bliver, og i hvor høj grad den i 
forsøgssatellitter anvendte teknologi skal medtages i fremtidige specifikationer for 
de kommercielle satellitter17). 
Bemærkninger 
Siden Japan åbnede nwrkedetfor internationale licitationsdeltagere, er alle 
kommercielle satellitter, som er købt af Japan, blevet solgt af amerikanske 
virksomheder. EU har anmodet om, at Japan anvender erga omnes behandling for 
satellitkøb. Et undersøgelsespapir fra MPT bekræftede, at 
satellitindkøbsprocedurerne anvendes ensartet for alle nationer. Imidlertid gælder 
en bilateral høringsmekanisme for tvister med USA 's regering ikke for EU. For så 
vidt angår klagemekanismer, indtager USA en fortrinsstilling. 
16) "Rapport om USA's handels- og investeringsbarrierer", 1994*, ved tjenestegrenene i Kommissionen for De 
europæiske Fællesskaber, side 32. 
17) "Det japanske marked for telekommunikationsindkøb" af EGIS. August 1990. 
23 
HI. STATSSTØTTE 
Fællesskabets mål med hensyn til statsstøtte er at få fjernet ulovlig støtte og opnå 
sammenlignelige betingelser for tildeling af entrepriser. 
1. Statsstøtte (De Forenede Stater) 
1.1 HPCC 
Under programmet for High Performance Computing and Communication (HPCC) 
kan firmaer opnå op til 100% finansieringsstøtte, modsat den maksimale 50% 
finansiering under Esprit-programmet. Ligeledes strækker støtten sig langt ud over 
forskning og udvikling og dækker også alle omkostninger forud for et kommercielt 
salg. (Se bilag 6). 
Bemærkninger 
En så høj støtteprocent ville ikke være tilladt under Fællesskabets ramme for 
statsstøtte tilforskning og udvikling, og støtten kunne ikke ydes til andet end 
forsknings- og udviklingsaktiviteter. Målet med HPCC-programmet er at udvikle 
computer-arkitekturer, som kan klare en billion matematiske operationer pr. sekund 
- adskilligt mere end det nuværende præstationsniveau. De systemer, som mest 
sandsynligt vil udvikle denne kraft først, kaldes massivt parallelle supercomputere. 
Konventionelle supercomputere har et lille antal - normalt under 16 - meget 
hurtige processorer, som arbejder på et problem. De massivt parallelle systemer 
kan derimod have flere hundrede eller tusinder af langsommere processorer. 
TFLOPS-maskinens arbejder 1.000 gange hurtigere end de nuværende 
supercomputeres, og Grand Challenge sigter mod at nå dette niveau i 1995. 
Problemer, som kræver 500 timers CPU-tid, vil kunne løses på kun 30 min. Hvis 
opgaverne kan løses 1.000 gange hurtigere end nu, vil desuden ikke kun 
områderne videnskab og teknologi, men også grundlæggende intelligenskrævende 
arbejde inden for alle områder i erhverv, kultur og kunst blive påvirket, hvilket vil 
medføre drastiske forandringer. 
Den 12. januar 1994 meddelte Bell Atlantic Corp., at virksomheden vil bruge ca. 
$25 millioner på tre nye supercomputere og software, så man dermed kan få 
bygget første etape af den såkaldte informations-superhighway. To virksomheder, 
nCube Inc og softwareproducenten Oracle Systems Corp., kommer til at dele rovet. 
Med Bell Atlantic-handelen åbner der sig et nyt marked: gigantiske servere til at 
levere digitaliserede film, home shopping, spil og andre interaktive multimedie­
tjenester til private hjem landet over. Salg af servere til afspilning af film efter 
ønske kunne hjælpe med til at udvikle andre markeder som f.eks. video-baserede 
erhvervsinformationstjenester. De forestiller sig f eks. at etablere medie­
servicecentre landet overfor at hjælpe detailhandlerne med at opbygge tjenester til 
video-shopping. 
I digital form fylder en spillefilm 2 mia. karakterer, eller bytes, i computerens 
lager. Blot nogle få dusin af båndene i en almindelig videoforretning ville, hvis de 
skulle digitaliseres, overstige den informationsmængde på over 100 mia. bytes, som 
anvendes af verdens største flyreservationssystem, og til forskel fra 
-24 
banktransaktioner kan video-datastrømme ikke tåle mere end mikroskopiske 
forsinkelser i transmissionen. Der er mange grunde til, at digitale data skal være 
dyrere end traditionel tekst, optagelser eller video. For det første kan information i 
digital form let transmitteres, redigeres og manipuleres med en computer, så man 
finder tendenser, mønstre eller ny indsigt. Dette gør informationen mere værdifuld 
for brugeren. For det andet kan det være bekosteligt at konvertere tekst og billeder 
(f.eks. fotografier, kort og malerier) til digital form. Dette er en af grundene til, at 
mindre end 1% af menneskehedens dokumenterede viden er lagt over i digital 
form. Computerarkiverne går kun 12 år tilbage (dvs. til det tidspunkt, hvor 
aviserne begyndte at anvende computer-baseret typografi). Det betyder, at over 
99% af verdens viden stadig findes i bøger, rapporter og andre publikationer, som 
samler støv på bibliotekernes hylder. 
Det er derfor, mange aktører insisterer på, at kun en massivt parallel maskine -
som den nCube-maskine, Bell Atlantic har valgt, er egnet til formålet. 
Mens der skal hundreder af computere som nCube til at flytte digitaliserede data 
fra punkt til punkt, kræves der hele hærskarer af arbejdere til at digitalisere de 
data, som skal flyttes. Det vil så være op til softwareudviklerne at skrive 
programmer, som gør disse data let tilgængelige og op til hardware-producenterne 
at tilbyde udstyr, som kan præsentere data let og effektivt. 
1.2 Flade panel-displays 
Med det største industripolitiske initiativ siden etableringen af Sematech har den 
amerikanske regering godkendt en plan, som går ud på at bruge op imod $ 1 mia. 
på at hjælpe den amerikanske industri, som fremstiller computere med flad skærm 
til at konkurrere med Japan. Planen omfatter et partnerskab mellem flere end et 
dusin amerikanske virksomheder og forsvarsministeriet i et forsøg på at overhale 
Japan, som fører an inden for fremstillingen af tynde elektroniske skærme. 
Planen går langt ud over Sematech, et konsortium, som har begrænset sig selv til 
at udvikle computer-chip-produktionsteknikker, men som ikke selv sælger chips. 
For så vidt angår de flade panel-displays, som er tynde computerskærme, der især 
anvendes i laptop-computere og andre bærbare anordninger, ønsker regeringen at 
hjælpe med forskning og udvikling, bygning af kommercielle fabrikker og endog 
markedsføring. 
Planen kræver, at forsvarsministeriet bidrager med $ 50 millioner til omgående 
opførelse af et højkapacitets-pilotanlæg, mens forsvarsministeriet og 
energiministeriet sammen skal bidrage med $ 450 millioner i støtte til udvikling i 
de næste fem år. Regeringen støtter allerede opførelsen af et lille pilotanlæg i 
Michigan. 
For at støtte dette partnerskab er der tilføjet en bestemmelse til H.R. 4650, 
forsvarsministeriets fordelingsbudget, som vil forhindre ministeriet i at indkøbe 
flade panel-displays, med mindre de er produceret og fremstillet i USA af en 
amerikansk ejet og amerikansk drevet virksomhed. 
Bemærkninger 
25 
Virksomhederne, som omfatter Xerox Corp. og AT&T, fremlagde etforslag til 
forsvarsministeriets kontor for avancerede forskningsprojekter den 15. januar 1993, 
fem dage før præsident Bill Clinton blev taget i ed som ny præsident. 
Planen vil, hvis den godkendes af Kongressen, blive et betydeligt eksempel på 
regeringsstøtte til en industri, som anses for vigtig for USA's konkurrenceevne. 
Hvis det lykkes De Forenede Stater at blive en væsentlig konkurrent indenfor 
massefremstillingen af displayskærme med fladt panel, vil det være en overraskende 
drejning på en historie, mange har angivet som et slående eksempel på USA 's 
manglende evne til at udnytte sine egne teknologiske landvindinger. 
Flere amerikanske virksomheder opfandt skærmene for mere end tre årtier siden. 
Men japanske virksomheder tog teten i fremstilling af disse skærme til brug på 
laptop computere og andre produkter, og mange amerikanske virksomheder så sig 
ikke i stand til at gå ind i denne konkurrence. 
De amerikanske computerproducenter som feks. Apple Computer Inc. harklaget 
over manglen på en skærmproduktionsindustri i USA, således at de i alt væsentligt 
har måttet være afhængige af importerede skærme. Manglen på en amerikansk 
industri kan også have national sikkerhedsmæssig betydning. I fremtiden vil 
skærmene blive anvendt i militærfartøjer, armerede køretøjer, kampflys cockpits, 
uddannelsesprogrammer og kommando- og kontrolcentre. De vil endvidere blive 
anvendt til vægophængte fjernsyn, video-telefoner og rumfartøjer; næsten alle 
steder, hvor information vises elektronisk. 
Amerikanske virksomheder tegner sig i øjeblikket for mindre end 5% af en industri 
med en omsætning på $ 3,5 mia.; en industri, som ventes at vokse til $8,4 mia. i 
1995 og $ 15,2 mia. i år 2000. 
Kilder i industrien har sagt, at der er mange grunde til, at amerikanske 
virksomheder har besluttet sig til at gå sammen med forsvarsministeriet, bl.a. en 
følelse af at tiden er knap, fordi Japan arbejder med at udvikle en ny generation af 
displays. Nogle kilder i industrien anslår, at japanerne bruger mere end 20 gange 
så meget som USA på forskning i flade panel-displays; det førende japanske 
selskab, Sharp Co, har alene brugt tæt ved $ 1 mia. på forskning og udvikling 
mellem 1991 og 1993. 
Eksistensen af bilaterale eller multilaterale aftaler 
Under GATT's tilskudsregler kan et tilskud tilforskning og udvikling være noget, 
man ikke kan protestere over, forudsat "hjælpen ikke udgør mere end 75% af 
omkostningerne ved industriel forskning og 50% af omkostningerne ved 
udviklingsaktiviteter, som ligger forud for konkurrencestadiet. " 
-26 
2. Statsstøtte (Japan) 
Den stimuleringspakke på $ 116 mia., som den japanske regering har vedtaget, 
fokuserer meget på "Mandala-projekt om high-performance computere og 
kommunikation"18). Projektet er en direkte reaktion på den amerikanske regerings 
program for højtydende computere og kommunikation. Japanerne siger, at de 
frygter, at deres industri kan blive taget som gidsel, hvis USA ikke giver Japan 
adgang til "dette lukkede (HPCC) ejendomsretbeskyttede område". 
Derfor vil "den omgående anvendelse af HPCC (i USA) styre livet i fremtidens 
Japan. " Med den "drastiske forbedring i ydelsen i computer-netværksmiljøer, som 
anvendes til intelligent arbejde i fabrikation og servicevirksomheder ... vil Japans 
styrke inden for forskning og udvikling, industriproduktion og økonomisk 
konkurrencedygtighed blive forringet i mængde og i kvalitet. Der vil inden for få 
år ske en varig nedgang i BNP og levestandarden som helhed. " 
Den centrale del i Japans HPCC-program vil blive oprettelsen af 10 centre for 
højydelses-databehandling. Disse centre vil være åbne for producenterne og for 
offentligheden og uddannelsesinstitutioner i hele Japan. Lige som 
supercomputercentrene i USA vil de blive bundet sammen af et elektronisk 
netværk med en transmissionskapacitet på en gigabit pr. sekund. "For at opbygge 
landsdækkende HPCC-centre hurtigt og smidigt vil det være mest effektivt at 
etablere en fond af midler fra regeringen og den private sektor, " hedder det i 
beskrivelsen af Mandal a-projektet. 
Programmet vil "låne" en billion yen af regeringen til brug over 10 år og bruge 
100 mia. yen om året. 
Udgifterne i detaljer 
HPCC-Centre (10 steder) 50 mia. Yen 
Superhøjhastighedsnet 20 mia. Yen 
Udgift til projektets drift 10 mia. Yen 
Udgift til kontoraktiviteter 10 mia. Yen 
Opsamlet i fond 10 mia. Yen 
I ALT 100 mia. Yen/år 
18) Rapport om "Mandala-projekt om high-performance computere og kommunikation". 
-27 
IV. DISKRIMINERENDE PRAKSIS 
Fællesskabets mål er at sikre, at Japan og USA indfører og gennemfører princippet om 
national behandling. 
1. Standarder og certifikationssystemer (Japan) 
1.1 Video-produkter 
Undersøgelses- og godkendelsesprocedurer på importtrinnet er langt mere 
komplicerede end de tilsvarende procedurer for nationale producenter. I 
særdeleshed anvendes normer og standarder til at sætte barrierer op omkring det 
nationale marked. 
De japanske myndigheder har offentliggjort to forskellige vejledninger for 
udenlandske og indenlandske produkter og skelner således mellem den behandling, 
der er reserveret nationale produkter, og den, som anvendes over for udenlandske 
produkter. 
Video-produkter og især fjernsyn kræver mange modifikationer og nyudvikling, 
før de overholder de lokale specifikationer. Disse produkter skal overholde 
kravene i "T"-normen, som er fastlagt i loven om elektriske apparater og 
materialekontrol. Den kompetente organisation er MITI19). 
Valgfri normer, som gælder for visse produkter, kan være langt mere lumske. De 
kan opholde salget ganske betydeligt, fordi detailhandlerne nægter at distribuere 
produkter, som ikke er officielt godkendt. Bortset fra det billede af garanti, 
sikkerhed og god kvalitet, som disse normer giver, er der en forsikring tilknyttet 
visse af dem, og detailhandleren gøres derfor ikke ansvarlig, hvis der er fejl, eller 
der sker en ulykke. Det er den organisation, som har leveret normen, der yder 
erstatning til ofret direkte. Det er derfor i detailhandlerens interesse at sælge 
produkter, som har denne "garanti", ikke kun af økonomiske årsager, men også af 
image-hensyn. 
Bemærkninger 
Certifikationsprocedurer for materialer kan forsinke og endog blokere adgangen til 
et marked. Det er derfor nødvendigt at tage højde for ækvivalensen mellem de 
pågældende standarder og certifikationsprocedurer. 
I Europa skal elektroniske produkter overholde lavspændingsdirektivei2®. En mulig 
dokumentation heraf er en erklæring fra producenten om, at disse normer 
overholdes. Dette betyder, at et japansk produkt straks kan udbydes på det 
europæiske marked udenforudgående kontrol. I Japan er de standarder, der skal 
overholdes, nationale og specifikke, idet de falder ind under lovgivningen om 
elektriske apparater og materialer. Denne lovgivning betyder især, at alle 
19) "Distributionen af forbrugerelektronik i Japan" af BIS Strategic Decisions - side 19. 
20) Direktiv (73/23/EØF af 19.2.73) dækker elektrisk materiel til anvendelse på nominelt spændingsniveau 
mellem 50 og 1.000 volt til vekselstrøm. 
28 
produkter skal bære sikkerhedsmærket "T" (trekant)21). Men fremgangsmåden for at 
opnå dette godkendelsesmærke varierer imidlertid, afhængigt af om et givet produkt 
er japansk eller importeret. 
Ved produkter fremstillet i Japan er det producentens værksted, som officielt 
anerkendes, således at produktet automatisk har omgående adgang til markedet. 
En importør skal først indsende hvert vareparti til kontrol hos et godkendt 
prøvelaboratorium, hvorefter MITI giver producenten tilladelse til at anvende "T"-
mærket. Hele proceduren skaber forsinkelser på op til tre måneder, før produktet 
reelt kan udbydes på markedet. 
Det er også værd at nævne, at i henhold til art. 54 i loven om materialekontrol 
kan elektriske apparater og materiale til eksport - efter ministeriel bekendtgørelse -
undtages fra bestemmelser i denne lov eller blive gjort til genstand for særlige 
hensyn. 
1.2 Terminaler (Se bilag 7) 
Inden for området terminaler findes der en lille gruppe med betegnelsen 
"Harmonisering af avancerede telekommunikationstjenester" (HATS), hvor 
repræsentanter for japansk industri samles med det formål at sikre kompatibiliteten 
af forskelligt udstyr. Efter prøvningen mærkes udstyret. Der er aldrig noget firma 
fra EU, der har forsøgt at deltage i HATS. Terminaludstyr til telekommunikation 
er den væsentligste kilde til det store og stadigt stigende europæiske 
handelsunderskud over for Japan inden for telekommunikation. 
Bemærkninger 
Terminalernes store betydning ligger i deres rolle som grænseflade mellem net og 
tjenester og kunderne samt i deres store forbrug af højt avanceret mikro-elektronik. 
En yderligere udhuling af den europæiske terminalfabrikation vil derfor få 
konsekvenser for mikro-elektronik-komponentindustrien i EU og for europæiske 
udbyderes mulighed for at konkurrere på længere sigt, hvor der er behov for 
specialterminaler, som skal dække særlige, konkrete tjenester. 
Terminalmarkedet udgør et vigtigt segment af markedet for 
telekommunikationsudstyr (næsten 10 mia. ECU/år), og den europæiske industri er 
særdeles svagt stillet i denne sektor. Næsten trefjerdedele af Fællesskabets import 
fra Japan består af terminaludstyr, idet over halvdelen af importen udgøres af fax­
maskiner og udstyrsdele. 
Eksistensen af bilaterale eller multilaterale aftaler 
Inden for rammerne af GATT giver regelsættet om tekniske handelshindringer 
(TBT) en forpligtelse til blandt andet at give meddelelse om de standarder og 
21) Gælder elektriske apparater og materiel i kategori A (anordninger og materiel, der i særlig høj grad kan 
forårsage risici og skade på grund af deres struktur, anvendelsesmåde og andre anvendelsesvilkår): 425 
produkter. 
29 
mærker, som de kontraherende parter anvender, og til at opmuntre til indgåelse af 
gensidige anerkendelsesaftaler {MBA). 
Den 21. september 1992 godkendte Rådet forhandlingsmandatet angående 
gensidige anerkendelsesaftaler om konformitetsvurdering, som tjener til at lette 
handelen i regulerede sektorer. Japan er medtaget i mandatet som et af de ti 
prioriterede lande, der skal forhandles med. En af disse sektorer dækker 
terminaludstyr til telekommunikation (Dir 91/263/EØF). Situationen vedrørende 
strukturen og funktionen af de japanske standardiserings- og gertificeringssystemer 
og deres forhold til uformelle bestemmelser eller frivillige regler for adgang til 
markedet er for nærværende ikke fuldkommen gennemsigtig. Kommissionen har 
gennemført et antal sonderende møder herom med Japan. 
2. Begrænsning af ejerskab (Japan) 
2.1 Type I-operatører 
Begrænsninger af ejerskab pålægges de såkaldte "Type I-operatører". Udenlandsk 
ejerskab er begrænset til en 33% investering. 
Desuden deles disse 33% mellem flere lande. Derfor kan de enkelte udenlandske 
virksomheder kun opkøbe en temmelig lille procentdel af en virksomhed. Denne 
procentdel giver ikke mulighed for at spille en afgørende rolle i organisationen og 
ledelsen af Type I-operatører. 
For så vidt angår international kommunikation er udenlandske ejerskab begrænset 
til 25%. Der er ligeledes restriktioner om udenlandsk ejerskab af radio­
sendetilladelser. Dette betyder, at man skal være ejer af en tilladelse for at kunne 
gøre brug af det elektromagnetiske spektrum af radiobølger. Mange former for 
kommunikation indebærer brug af radiobølger, dvs. radio, fjernsyn, 
satellitkommunikation osv.22). 
Bemærkninger 
En virksomhed har hævdet, at amerikanske firmaer behandles mere fordelagtigt end 
europæiske firmaer ved tildeling af aktieposter. Denne situation menes at afspejle 
den amerikanske regerings mere effektive lobby-arbejde. 
2.2 Virksomhedsopkøb 
European Business Council (EBC), som repræsenterer europæiske virksomheder, 
der er etableret i Japan, har ved hr. Bangemanns besøg i Japan (i slutningen af 
marts 1993) benyttet lejligheden til at gøre opmærksom på det meget lille antal 
japanske virksomheder, som er opkøbt af udenlandske virksomheder, omend der er 
sket en stigning på det seneste, dvs. 37 opkøb i 1992 sammenlignet med 15 i 1989 
(se bilag 8). 
22) "Problemer med adgang til markedet i Japan. Tilstandsrapport" fra tjenestegrenene i Kommissionen for De 
Europæiske Fællesskaber, april 1994, side 14. . 
30 
Japans mangel på åbenhed over for udenlandske investeringer virker som en 
handelsbarriere i dagens globale økonomi, hvor det er investeringerne, der driver 
handelen. Udenlandske datterselskaber eller tilknyttede selskaber køber eller 
sælger ofte til moderselskabet i hjemlandet; denne samhandel har et sådant 
omfang, at virksomhedernes interne handel udgør 30 til 40 procent af den samlede 
verdenshandel med helfabrikata. Det reelle forbud mod etablering af 
majoritetsejede datterselskaber, som forsynes af deres tilknyttede selskaber, giver 
sig udslag i et betydeligt tab af mulig eksport fra udenlandske virksomheder til 
mulige japanske datterselskaber23*. 
Når et japansk firma opkøbes, har den japanske regering ret til at nedlægge veto 
på grundlag af en række vage bestemmelser (art. 26 i lov om kontrol med den 
internationale handel og internationale transaktioner)24) (se bilag 9). 
Bemærkninger 
En del af transaktionerne, som vedrører den indadgående strøm af udenlandske 
midler, defineres som "direkte indenlandske investeringer" og udelukkes derfor fra 
definitionen af kapitaltransaktioner; de relevante bestemmelser adskiller sig derfor 
frd bestemmelserne, som er gældende for strømmen af interne midler, dvs. dette 
betyder, at der ikke kan gøres nogen veto-ret gældende overfor dem. Kategorien 
direkte indenlandske investeringer osv. anvender begrebet "udenlandsk investor" 
om en involveret part, et begreb, der adskiller sig fra begreberne bosiddende og 
ikke-bosiddende. Ved direkte indenlandske investeringer er administrationens 
hovedbekymring, hvordan man skal skelne og regulere transaktionerne i henseende 
til deres virkning, så som hvordan eller i hvilket omfang den modtagende 
virksomhed kontrolleres af udenlandske investorer osv., snarere end hvordan man 
skal regulere de midler, som krydser grænsen. 
2.3 Forskellige typer operatører 
I lov om telekommunikationsvirksomheder (TBL) af april 1985 skelnes der mellem 
forskellige typer af operatører på grundlag af ejerskab af anlæggene (se bilag 10). 
Denne skelnen bliver yderligere uklar på grund af regulerende vejledninger, hvori 
der indføres begreberne "grundlæggende" og "avancerede" tjenester. De tjenester, 
som en type li-operatør kan tilbyde, er begrænset af disse definitioner. Imidlertid 
kan type I-operatører frit indgå i avancerede tjenester, uden at der foreligger 
tilstrækkelige mekanismer til sikring af fair konkurrence25*. 
Den japanske regering forventes i nærmeste fremtid at vedtage en pakke af 
hurtigtvirkende liberaliseringsforanstaltninger. 
23) Afsnit om Japan fra USA's rapport over skønnede handelstal i 1994 vedrørende udenlandske 
handelshindringer, side 168. 
24) Hvidbog om handelen mellem USA og Japan fra 1993, udarbejdet af det amerikanske handelskammer i 
Japan (ACCJ). 
25) Hvidbog om handelen mellem USA og Japan fra 1993, udarbejdet af det amerikanske handelskammer i 
Japan (ACCJ). 
-31 -
3. Begrænsninger i ejerskab (De Forenede Stater) 
3.1 Almindelige operatørtjenester 
Udlændinge er praktisk talt udelukket fra at tilbyde almindelige operatørtjenester 
(telefon, telex osv.) i USA ved brug af radiokommunikation på grund af de 
ejerskabsbegrænsninger, som pålægges almindelige operatører i henhold til USA's 
Kommunikationslov (47 U.S.C.). 
Bemærkninger 
Der er en betydelig del af det indenlandske, amerikanske marked, som EU-
virksomheder i princippet har fri adgang til, dvs. private tjenester. 
Art. 310 gælder ikke virksomheder, som tilbyder ikke-almindelige (eller privat­
operatør) kommunikation. Virksomheder, som lejer eller ejer indenlandsk 
transportkapacitet, kan tilbyde denne kapacitet til brugerne på et ikke-almindeligt 
operatør grundlag. Forskellen mellem almindelige operatører1® og ikke-almindelige 
operatører synes ofte at bestå i, at almindelige operatører kan tilbyde tjenester, 
som er forbundet med det offentligt tilkoblede net, mens en ikke-almindelig 
operatør tilbyder privat kommunikation til en lukket kreds af brugere (dvs. ikke til 
den brede offentlighed). Imidlertid er "almindelig operatør "ikke noget veldefineret 
begreb, og der er mange underpunkter i loven og i praksis, som i et givet tilfælde 
er bestemmende for udfaldet. Derfor kan det ofte være vanskeligt for kommende 
licensansøgere at forudsige, om de er berettiget til licens efter Kap. Hl i loven. 
Art. 310 forpligter udenlandske operatører til enten at indgå en 
underleverandøraftale med amerikanske operatører eller at benytte alternativ (ikke 
radiobaseret) teknologi. Den egentlige baggrund for disse restriktioner er det 
argument, at det på ethvert tidspunkt er af gørende for nationens sikkerhed, at 
kommunikationen er under amerikansk kontrol. 
3.2 Radiokommunikation (Se bilag 11) 
Par. 310 i Kommunikationsloven af 1934 indfører begrænsninger af den 
udenlandske investering i radiokommunikation: ingen sendetilladelse (eller 
flykommunikation under transport eller tilladelse til faste radiostationer) må 
indehaves af udenlandske regeringer, udenlandske statsborgere, virksomheder, 
hvor en direktør eller et bestyrelsesmedlem er udlænding, eller hvor mere end 
20% af aktiekapitalen ejes af en udlænding (25%, hvis ejerskabet er indirekte). Da 
de fleste almindelige operatører har brug for at lade radiotransmissionsstationer, 
satellitjordstationer og i nogle tilfælde mikrobølgetårne indgå i deres net, er 
udenlandsk ejede almindelige operatører i USA ikke i stand til at konkurrere på en 
stor del af udenbysmarkedet, og kun gennem en minoritetsaktiepost på det mobile marked27*, 
26) Communications Aet (kommunikationslov) af 1934, par. 3(h) : "En almindelig operatør" eller "operatør* 
betyder en person, der arbejder som lønnet operatør i forbindelse med mellemstatslig eller udenlandsk 
kommunikation pr. tråd eller radio eller mellemstatslig eller udenlandsk radiotransmission af energi, 
undtagen hvis der refereres til almindelige operatører, der ikke er omfattet af nærværende lov ... (dvs. at 
en almindelig operatør er en almindelig operatør!). 
27) Rapport om USA's handels- og investeringsbarrierer (1993-1994) ved tjenestegrenene i Kommissionen for 
De europæiske Fællesskaber - side 72. 
-32 
Bemærkninger 
Åbningen af det amerikanske telekommunikationsmarked for britiske operatører vil 
være en prøve for de amerikanske lovgivende myndigheder, og resultatet vil 
sandsynligvis få betydelig indvirkning på adgangen til det amerikanske marked for 
andre udenlandske operatører. 
Cable & Wireless, den britiske telekommunikationskoncern, søger om dispensation 
fra en restriktion om, at udenlandske operatører kan eje mere end 25% af en 
virksomhed, som har en radio-baseret sendetilladelse i USA. 
Dispensationsansøgningen til Federal Communications Commission understøttes af 
udsigten til, at der gives landsdækkende tilladelse til personlige 
kommunikationstjenester (PCS), en ny mobiltelefon-teknologi. 
Der til blive givet over 400 tilladelser til franchise-områder i hele USA. Kampen 
om tilladelserne vil blive en drabelig kamp mellem US Telecoms ' operatører: det 
forventes, at regeringen vil få over $ 10 mia. ind i afgifter. 
FCC har bemyndigelse til at give dispensation og vil bedømme C & W's ansøgning 
udfra et sagligt grundlag. Grundlaget for afgørelsen vil være, at man i USA ikke 
har pålagt nogen restriktioner på ejerskab af tilladelser til personlige 
kommunikationsnet, den britiske pendant til PCS. Et net blev præsenteret sidste år, 
hvori US West har en andel på 50% med C & W som partner. 
Loftet på de 25% går tilbage til første verdenskrig, hvor det blev pålagt af 
sikkerhedsårsager. Desuagtet kunne beviserne på åbenhed i Storbritannien føre til 
en ændring af politikken overfor Storbritannien. Beslutningen har imidlertid 
bredere perspektiver. British Telecommunications har søgt om og fået godkendelse 
fra FCC af sit joint venture-projekt med MCI, idet AT&T har fået tilladelse til at 
operere i UK. 
3.3 Fusioner, opkøb og overtagelser 
Ifølge art. 5021 i Trade Act (Handelsloven) af 1988, det såkaldte Exon-Florio 
tillæg (fra navnene på dets sponsorer), kan Præsidenten eller en af ham udpeget 
person undersøge virkningerne for USA's sikkerhed af fusioner, opkøb og 
overtagelser, som kunne resultere i udenlandsk kontrol med juridiske enheder, som 
er involveret i handel mellem forbundsstaterne i USA. Denne screening udføres af 
Udvalget om udenlandske investeringer i USA (CFIUS)28) under forsæde af 
finansministeriet (se bilag 12). 
4. Betinget national behandling (De Forenede Stater) 
4.1 Advanced Technology Programme (ATP) 
Der har tidligere eksisteret amerikanske bestemmelser, der har gjort national 
behandling af udenlandsk-kontrollerede økonomiske aktører betinget af 
28) Hvidbog om handelen mellem USA og Japan fra 1993, udarbejdet af det amerikanske handelskammer i 
Japan (ACCJ). 
33 
gensidighedsklausuler eller opfyldelse af ydelseskrav29). Under Advanced 
Technology Program (ATP) afhænger en virksomheds mulighed for at komme i 
betragtning til økonomisk støtte under programmet af, at handelsministeriet 
fastslår, at USA har en økonomisk interesse heri, som bevidnes af selskabets 
investering i USA, selskabets betydelige bidrag til beskæftigelsen samt lokal 
produktion og indkøb fra konkurrencedygtige leverandører. Desuden gør ATP 
udenlandsk ejede firmaers deltagelse betinget af regler om gensidighed og 
irrelevante betingelser vedrørende lokale investeringer og beskyttelse af ikke-
tingslig ejendomsret. (Se bilag 13). 
4.2 Spredning af betinget national behandling 
I den igangværende 103. Kongres:periode er der sket en markant stigning i antallet 
af lovforslag, som søger at gøre national behandling af udenlandsk ejede 
virksomheder betinget. Der er tale om følgende lovgivning vedrørende forskning 
og udvikling: 
-National lov om ændring af lov om kooperativ produktion af 1993, som trådte i 
kraft den 10. juni 1993;' 
-National lov om konkurrencedygtighed (S 4 / HR.820) 
-Lov om aeronautisk teknologi-konsortium (S 419 / HR 1675); 
-National lov om miljøteknologi (S 978); 
-Lov om brints fremtid (HR 1479); 
-National bemyndigelseslov om rumfart og rumadministration (HR 2200); 
-Lovkompleks om kommercialisering af rummet (HR 2731); 
-Lov om forsvarsbemyndigelse (HR 2401 / S 1298); 
-Bemyndigelse til lov om reduktion af jordskælvsrisici af 1977 (HR 3485); 
-Lov om miljøteknologier af 1994 (HR 3870) 
Diskrimineringen af ikke-amerikansk kontrollerede virksomheder sker i det 
væsentlige på grund af to forskellige måder at gøre tildelingen af national 
behandling betinget på. På den ene side er der den direkte betingethed af national 
behandling over for private operatører ifølge hvilken det kræves, at den 
udenlandske operatørs oprindelsesland skal gengælde behandlingen over for 
amerikanske virksomheder, som er økonomisk aktive i det pågældende land, for at 
29) Jf. Stevenson-Wydler Technology Innovation Aet af 1980, Bayh-Dole Aet af 1980, Primary Dealers Aet 
af 1988; American technology Preeminence Act including the technology Administration Authorization Act 
af 1991; National Critical technologies Act af 1991; Advanced Manufacturing technology Act af 1991; 
Energy policy Act af 1992. 
-34 
det udenlandske selskab skal kunne modtage formel national behandling i USA. 
Det er vigtigt at bemærke, at gensidighedsbetingelserne ikke altid vedrører den 
sektor, hvor den udenlandske virksomhed er aktiv i USA, men kan gå på tværs af 
sektorerne. Desuden indeholder den foreslåede amerikanske lovgivning klare 
driftsbetingelser, enten i form af en definition af begrebet "amerikansk 
virksomhed", eller i form af yderligere ydelseskrav for ikke-amerikanske 
virksomheder. Generelt gælder ydelseskravene for alle operatører, uanset om de er 
indenlandsk eller udenlandsk ejede, og de udgør således ikke nogen de jure 
afvigelse fra det formelle princip for national behandling. Imidlertid kan 
udenlandsk-kontrollerede virksomheder i disse tilfælde blive udsat for indirekte, de 
facto diskriminering, fordi de oplever flere praktiske vanskeligheder end 
amerikanske virksomheder i bestræbelserne på at opfylde præstationskravene. 
Bemærkninser 
Selv om den amerikanske regerings behov for at søge at få det bedst muligefor 
skatteydernes penge er acceptabelt, er dette ikke nødvendigvis ensbetydende med, 
at alle ikke-amerikanske virksomheder skal udelukkes fra alle statsfinansierede 
forsknings- og udviklingsprojekter. Dette er så meget desto mere sandt, fordi nogle 
europæiske virksomheder allerede har et betydeligt forskningsarbejde i gang i USA, 
som i betydeligt omfang bidrager til udviklingen af USA 's teknologigrundlag; det 
forekommer upassende, at de arbitrært skal udelukkes fra offentligt finansierede 
projekter. Selv om regeringen normalt har modsat sig Kongressens forslag om 
CNT, så har den kun sjældent gjort det særlig højlydt;på samme måde har den ikke 
presset på med sine egne interne tanker om, hvad der udgør en amerikansk 
virksomhed, ved definitionen af virksomheder, som automatisk er kvalificeret til at 
komme i betragtning ved tildeling af statsstøtte. 
5. Satellitter og satellitopsendelsestjenester (De Forenede Stater) 
Det fastlægges i nationale rumfartspolitik-direktiv af 6. september 1990, at den 
amerikanske regerings satellitter skal opsendes på amerikansk fremstillede 
opsendelsesfartøjer, med mindre Præsidenten har givet særlig dispensation fra 
denne regel. Foranstaltningen forklares som en del af et sæt koordinerede 
handlinger, der er nødvendige for at nå det langsigtede mål at skabe et frit og fair 
marked, hvor den amerikanske opsendelsesindustri kan konkurrere. 
Den fordel, som den amerikanske, kommercielle rumopsendelsesindustri får, ved 
at alle opsendelser af statsejede satellitter udelukkende foretages af indenlandske 
leverandører af opsendelsestjenester, er klart til skade for europæiske leverandører 
af opsendelsestjenester. De europæiske opsendelsesoperatører hindres reelt i at 
indgå i konkurrencen om opsendelseskontrakter for USA's regering, som tegner 
sig for ca. 80% af det amerikanske satellitmarked. Denne restriktion, som 
retfærdiggøres af USA med henvisning til den nationale sikkerhed vedrørende 
opsendelse af militære satellitter, finder nu også anvendelse ved statsejede 
satellitter til civilt brug30). 
30) Rapport om USA's handels- og investeringsbarrierer (1993-1994) ved tjenestegrenene i Kommissionen for 
De europæiske Fællesskaber - side 75. 
-35 
Satellitfremstillingen domineres af den amerikanske rumindustri, som drager 
fordel af de vigtige, beskyttede, indenlandske, civile og militære markeder (se 
bilag 14). 
Det anerkendes, at det amerikanske marked for satellittjenester er underlagt 
restriktioner for europæiske satellittjenesteleverandørers adgang i den forstand, at 
der ikke kan gives tilladelser til operatører, som ejes af udenlandske regeringer 
(f.eks. statsejede telekommunikationsoperatører og radiotransmissionsoperatører), 
eller til leverandører af radiotransmissioner, almindelige operatører eller 
aeronautiske tjenester i tilfælde, hvor det udenlandske ejerskab udgør over 20% 
(eller 25% indirekte). 
Med hensyn til mobile satellittjenester (MSS) betyder FCC's beslutning om at 
give American Mobile Satellite Corporation (AMSC) et monopol på at betjene det 
amerikanske indenlandske marked for disse tjenester, at udenlandsk konkurrence, 
enten på rumsegmentniveau eller på tjenesteniveau udelukkes. Den amerikanske 
appelret omstødte FCC's beslutning om at kræve, at flere ansøgere om mobile 
satellittjenester skulle danne et konsortium under en enkelt tilladelse. I januar 1992 
iværksatte FCC imidlertid en proces, der skulle føre til en endelig beslutning, som 
skulle give USA's monopol på licens til mobile satellit-tjenester til AMSC. 
For så vidt angår aeronautiske mobile satellit-tjenester, bekræftede FCC i 1989 
sin beslutning fra 1987 om, at AMSC skulle have eneret hertil og bestemte, at 
Inmarsat-baserede aeronautiske satellittjenester ikke må anvendes på den del af de 
internationale luftruter, der går over indenlandsk område, hvorved adgangen til 
markedet reelt blev spærret for Inmarsat-baserede systemer, da alle fly mellem to 
indenrigspunkter i USA i henhold til beslutningen skal benytte AMSC 
rumsegmentet31}. 
Bemærkninger 
De amerikanske producenter har en markedsandel på 69% af verdens kommercielle 
satellitmarked. Det amerikanske handelsministerium anslår, at USA 's eksport inden 
for dette område udgjorde ca. $ 600 millioner i 1991, sammenlignet med $ 643 
millioner i 1990, og at importen var helt nede på $ 20.000 i hvert af de to år! Det 
er værd at bemærke, at Hughes alene har ca.38% af verdensmarkedet, hvilket er 
mere end hele Europas samlede andel (ca.25%). 
Denne markedsdominans fra de amerikanske producenters side er et resultat af 
stordriftsfordele og markedsstyrke, som dels er affødt af den samlede størrelse af 
det kommercielle marked i USA, men i endnu højere grad skyldes størrelsen af det 
statslige, det civile og det militære marked, som stort set er lukkede for ikke-
amerikanske leverandører. 
6. Ansøgning om patenter og varemærker (Japan) 
31) Rapport om USA's handels- og investeringsbarrierer (1993-1994) ved tjenestegrenene i Kommissionen for 
De europæiske Fællesskaber - side 82. ' . 
36 
I de senere år har det japanske patentkontor (JPO) gjort fremskridt med at 
nedbringe den usædvanligt lange tid, det tog at behandle ansøgninger om patenter 
og varemærkebeskyttelse. Imidlertid er processen stadig blandt de langsomste i 
sammenligning med de øvrige industrialiserede lande, set i sammenhæng med det 
forhold, at alle ansøgninger offentliggøres. Resultatet er, at offentligheden i en 
lang periode har adgang til opfindelserne, uden at disse er retsligt beskyttede. 
Problemet forværres af en række yderligere punkter: 
-som følge af såvel den almindelige praksis i Japan med at indsende et stort antal 
ansøgninger for at dække selv små variationer i en kendt teknologi som den 
snævre fortolkning af patentkrav fra de japanske domstoles side, sker der i 
realiteten en svækkelse af beskyttelsen, og systemet overbebyrdes med 
ansøgninger; 
-flere indsigelser efter undersøgelse fører ofte til betydelige forsinkelser i 
patentansøgningsprocessen, idet ansøgeren skal reagere på hver enkelt indvending 
separat. Desuden svækkes den beskyttelse, et patent yder, af, at japansk lovgivning 
ikke indeholder nogen procedure, hvorved ejeren af et procespatent kan søge 
beviser, hvis der er mistanke om overtrædelse; 
-Japan har et veletableret registreringssystem for varemærker. Imidlertid er 
ansøgningstiden som i det japanske patentsystem - selv i klare tilfælde - stadig 
unødigt lang (cirka tre år i gennemsnit, set i forhold til et år eller mindre i USA); 
-trods den nylige gennemførelse af loven om hemmeligholdelse af fortrolige, 
kommercielle oplysninger mangler der stadig en effektiv beskyttelse af materiale, 
som indeholder handelshemmeligheder, under retssager32*. 
Selv om det japanske patentkontor har angivet, at det har nedbragt ventetiden fra • 
37 måneder i 1988 til 28 måneder i dag, så gælder dette kun en del af 
patentansøgningsprocessen. Den samlede tid fra indgivelse af en patentansøgning 
til tildeling af patentet er normalt fem til seks år, og i mange tilfælde væsentligt 
længere33). 
Bemærkninger 
Publikationen "Underudvalgsrapport om modellove for patenter og udnyttelsen 
heraf samt den deri indeholdte praksis, som kan føre til international 
harmonisering" fra et rådgivende råd under ministeriet for international handel og 
industri (M1T1) forholder sig til dette problem ifølge det amerikanske 
handelskammer. Gennemførelsen heraf vil blive nøje overvåget. 
32) Hvidbog om handelen mellem USA og Japan fra 1993, udarbejdet af det amerikanske handelskammer i 
Japan (ACCJ). 
33) Afsnit om Japan i USA's rapport over skønnede handelstal i 1994 vedrørende udenlandske 
handelshindringer, side 161. 
-37-
Eksistensen af bilaterale og multilaterale aftaler 
Artikel 35 til 38 i Trips-aftalen yder beskyttelse for layout-designs (topografier) i 
integrerede kredsløb. 
7. Patentudstedelser (De Forenede Stater) 
7.1 Patenter 
USA's patentlov er baseret på det såkaldte "først-med-opfindelsen-system", hvor 
næsten hele resten af verden følger "først-med-ansøgningen-systemet". I følge art. 
104 i den amerikanske patentlov er det ikke muligt at fastslå en opfmdelsesdato 
ved at henvise til en aktivitet i et fremmed land. En ikke-amerikansk opfinder, 
som typisk udfører forsknings- og udviklingsaktiviteter uden for USA, kan derfor 
ikke angive en dato, som ligger forud for den, hvor han eller hun har ansøgt om 
patentet. 
Denne behandling er klart diskriminerende over for udenlandske 
opfindelsesaktiviteter set i forhold til indenlandske, amerikanske aktiviteter, og 
* behandlingen har dermed den virkning, at den tvinger udenlandske virksomheder 
til at udføre forskning og udvikling i USA i stedet for i et andet land. Den 
diskriminering, der er en følge af art. 104, synes ikke at være forenelig med 
artikel 27 i Uruguay-rundens aftale om TRIPS. USA kommer til at gennemføre de 
nødvendige ændringer. 
7.2 Regeringsanvendelse 
Amerikansk lov tillader regeringen at anvende ikke-tinglig ejendomsret uden at 
behøve at meddele rettighedsindehaveren det. Denne praksis er specielt hyppigt 
forekommende inden for forsvarsministeriets aktiviteter. Af åbenbare årsager er 
denne praksis specielt skadelig for udenlandske rettighedsindehavere, fordi de 
generelt ikke vil kunne opdage en sådan anvendelse fra regeringens side og derfor 
sandsynligvis vil gå glip af muligheden for at anlægge en administrativ sag. 
TRIPS-aftalen indeholder visse garantier for patentindehavéren, som i sidste 
instans skulle føre til betydelige ændringer i USA's love og praksis vedrørende 
obligatorisk tilladelsesgivning. 
7.3 Art. 337 i Toldloven af 1930. 
Art. 337 i den amerikanske toldlov indeholder bl.a. bestemmelser for indehavere 
af amerikanske patenter, som sigter imod at holde importerede varer, der er i strid 
med sådanne patenter, ude af USA (udelukkelsesordre), eller at få dem ud af det 
amerikanske marked, når de først er kommet ind i landet (ophørs- og 
afståelsesordre). 
Disse procedurer udføres af USA's internationale handelskommission (ITG) og 
finder ikke anvendelse over for indenlandske produkter, som er i strid med 
amerikanske patenter. 
-38-
I juli 1987 anmodede De Europæiske Fællesskaber om at få etableret et panel, som 
kunne overveje foreneligheden af art. 337 i USA's toldlov med USA's 
forpligtelser under GATT, især med hensyn til Artikel III. 
Det blev i panelrapporten, som blev godkendt af de kontraherende parter den 7. 
november 1989, fastslået, at der findes en række områder, hvor der ikke er 
overensstemmelse mellem artiklen og USA's forpligtelser iht. artikel III i 
aftalen34). 
Bemærkninger 
På trods af GATT-panelets resultater i 1989 har USA til dato ikke truffet nogen 
foranstaltninger for at bringe art. 337 i overensstemmelse med forpligtelser under 
GATT. 
Art. 337's dæmpende virkning på europæiske virksomheders aktiviteter blev belyst i 
1992 gennem flere sager; sagens diskriminerende natur blev særligt tydelig i et 
tilfælde, hvor forbundsdistriktdomstolen havde udskudt behandlingen på grund af 
en forligsklausul, hvilket ikke var nogen hindring for TTC, som senere blev bedt om 
at tage affære. 11992 fremlagde senator Rockefeller et lovforslag for det 
amerikanske Senat, som havde tilformål at bringe art. 337på linje med GATT-
panelets konklusioner. Selv om lovforslaget forholder sig til nogle af de punkter, 
der blev berørt i panelets konklusioner, så evner det helt klart ikke at afhjælpe den 
manglende overensstemmelse i forholdet til GATT på meningsfyldt vis. 
34) Rapport om USA's handels- og investeringsbarrierer (1993-1994) ved tjenestegrenene i Kommissionen for 
De europæiske Fællesskaber", side 61. 
-39 
V. STRUKTURELLE HINDRINGER 
Fællesskabets mål er at fjerne alle hindringer, som objektivt set blokerer EU-
virksomheders adgang til det japanske og amerikanske marked. 
1. Adgang til halvlederteknologi (Japan) 
De komplicerede indbyrdes forhold mellem japanske firmaer og de stærke bånd 
mellem virksomhederne og den offentlige forvaltning gør det let at sikre, at 
japanske firmaer systematisk får fortrinsadgang til den teknologi, der udvikles i 
Japan. 
Det hævdes, at der har været vanskeligheder med i tide at få adgang til avancerede 
materialer, processer og udstyr, som er nyudviklet af japanske leverandører, og 
som er nødvendige for at udvikle og producere de mest avancerede generationer af 
(halvleder) teknologi, som understøtter de mest avancerede former for elektronisk 
udstyr og produkter. Rapporten fra Lloyd Bentsen om det amerikanske 
erhvervslivs adgang til visse former for udenlandsk, avanceret teknologi har 
skitseret problemstillingen set fra en amerikansk synsvinkel35). 
Der er også vanskeligheder med adgangen til materialer af højeste kvalitet og de 
processer og det udstyr, der skal til for at udvikle og producere de mest 
avancerede generationer og den bedste kvalitet af teknologien, som understøtter det 
avancerede elektroniske udstyr og produkterne (når det drejer sig om halvledere, 
vedrører dette ofte produktion med lavere omkostninger). 
Nogle eksempler; 
Foto-litografisk udstyr, f.eks. Canon, til produktion af halvledere, der definerer 
linjebredden for linjerne på silikonen, der udgør en hovedfaktor i forbedring af 
ydelsen og øget tæthed, introduceres først på Japans hjemmemarked. Europæiske 
firmaer, som prøver at få adgang til dette afgørende udstyr for at kunne 
introducere deres næste generation af teknologi, tilbydes udstyret 1 til 1 Vi år 
senere og oplever lange leveringstider, hvilket medfører forsinkelser i lanceringen 
af deres produkter på markedet, højere omkostninger og længere indlæringskurve. 
Grundlæggende opleves denne forsinkelse idet al udvikling af disse former for nyt 
udstyr foretages i kombination med lokale kunder og kun frigives efter fuld 
kvalificering. 
Det samme mønster gør sig gældende for foto-litografisk udstyr til produktion af 
flade skærmpaneler. 
Japanske leverandører præsenterer generelt tekniske prøver på komponenter flere 
(10-18) måneder i forvejen over for deres foretrukne (japanske) kunder, hvilket 
giver disse kunder mulighed for at benytte denne fordel i mere tidssvarende 
elektronisk udstyr. Typisk ligger Europa en halv generation efter Japan, når det 
drejer sig om elektronisk udstyr. 
35) Det amerikanske erhvervslivs adgang til visse former for avanceret, udenlandsk teknologi, september 1991. 
40-
Visse avancerede materialer, som f.eks. katodeforstøvningsmateriale til avanceret 
aflejring og f.eks. højkvalitets modstandsmaterialer til avancerede foto-litografiske 
processer er ikke til rådighed i Europa i dag og leveres med store forsinkelser og i 
små mængder. Dette forsinker indlæringskurven i forbindelse med 
produktionsopsætning til fremstilling af halvledere. Nogle luftarter og kemikalier 
leveres ikke i den højest mulige kvalitet (f. eks. flydende kemikalier og luftarter til 
afsætning), hvilket resulterer i faldende kvalitet og ydelsestab i produktionen 
(højere omkostninger). 
Til emballering af komponenter anvendes plastikemballage af høj kvalitet. De mest 
avancerede materialer (f.eks. Sumitomo) leveres meget senere til europæiske 
virksomheder og i begyndelsen kun i små mængder. Dette fører til en forsinkelse i 
forbedringer af komponenternes pålidelighed og produktionstab. Det samme 
gælder keramiske substrater og høj-kvalitets påsnoningsglas til planering, som 
anvendes til fremstilling af halvledere. 
Bemærkninger 
Det amerikanske marked betjenes før Europa. Forsinkelsen kan være fra 1 til 2 år. 
Ved systematisk at betjene deres eget marked før USA og Europa får japanske 
leverandører indflydelse på, hvem der hurtigt kan introducere nye produkter, 
hvorved europæiske virksomheder stilles ugunstigt selv i konkurrencen på deres 
eget hjemmemarked. 
Når man således systematisk betjener hjemmemarkedet først og med højere kvalitet 
af støttematerialer, processer og udstyr til fabrikationen, påvirkes den endelige 
kvalitet af produktet tillige med investeringen og indlæringskurvens udvikling under 
produktionen. 
Loven om forbud mod private monopoler og opretholdelse affair handel forhindrer 
især de urimelige handelsbegrænsninger. Dette udtryk betyder, "at enhver 
virksomhedsejer ved en kontrakt, aftale eller anden aftalt handling, uanset hvad en 
sådan kaldes, sammen med andre virksomhedsejere gensidigt begrænser eller 
udøver deres erhvervsaktiviteter på en sådan måde, at priserne fastlåses, 
opretholdes eller forhøjes, eller at produktion, teknologi, produkter, anlæg, eller 
kunder og leverandører begrænses, hvorved der imod offentlighedens interesse 
grundlæggende sker en begrænsning af konkurrencen indenfor et givet 
handelsområde. " I samme lov foreskrives det, at ingen erhvervssammenslutning må 
foretage handlinger, som "får virksomhedsejere til at indgå i sådanne handlinger, 
som udgør unfair handelspraksis". Fælles afvisning af at handle og anden afvisning 
af at handle falder indenfor definitionen af unfair handelspraksis*®. Omvendt er 
der ingen bestemmelser om en forsinket afvisning af at handle. 
To EU-virksomheder, som fremstiller udstyr til produktion af halvledere, forsøger 
at få en handel i gang i Japan med deres nyeste produkter, og de mener, at dette 
marked er af afgørende betydning, hvis de skal opretholde deres nuværende 
niveau. 
36) Japanske konkurrenceregler fra den japanske kommission for fair handel, september 1991. 
41 
Bemærkninger 
Det verdensomspændende marked for produktionsudstyr til integrerede kreds løber 
for nærværende på 6 mia. $ og forventes at stige til 9,3 mia. $ i 1996. Udover 
disse kommercielle overvejelser er det vigtigere at forstå effekten af sådant udstyr, 
som skyldes dets evne til at fremstille avancerede, integrerede kredsløb, idet denne 
produktion er afhængig af udstyrets teknologiske udviklingsniveau. I en industri, 
hvor teknologien opgraderes hvert tredje til femte år, afhænger 
udstyrsproducentens evne til at tilbyde den nyeste teknologi af meget høje udgifter 
tilforskning og udvikling - typisk 15% til 20%. Hvis der ikke investeres, vil dette 
betyde, at man ikke kan præstere noget, der er bedre end konkurrenternes 
produkter, hvilket igen fører til en for lille markedsandel til, at man kan overleve. 
Da pengene tilforskning og udvikling kommer fra salg i store mængder, og da de 
lokale, europæiske producenter af integrerede kredsløb ikke repræsenterer en 
tilstrækkelig markedsstørrelse, må de europæiske udstyrsvirksomheder henvende sig 
hos bl.a. Japan for at kunne sælge et stort volumen. Det indre marked har givet 
udenlandske producenter et incitament til at etablere fabrikker i Europa, men at 
sælge udstyr til japanske virksomheder her kræver først, at man sælger i Japan. 
Imidlertid har de europæiske producenter af integrerede kredsløb brug for 
avancerede produktionsværktøjer lokaltfor at sikre, at de kan markedsføre 
avanceret mikro-elektronik i rette tid. 
2. Adgang til halvlederteknologi (De Forenede Stater) 
Halvlederudstyr i USA udvikles inden for rammerne af Sematech, 
halvlederprogrammet i USA, som kun benytter lokale leverandører. Derfor er der 
forsinket adgang til det mest avancerede udstyr. Europæiske producenter, som er 
etableret i USA, har indtil nu ikke været i stand til direkte at deltage i Sematech-
programmerne. Imidlertid kan amerikanske producenter med forsknings- og 
udviklingsfaciliteter i Europa deltage i og modtage støtte inden for Fællesskabets 
aktiviteter og Eureka-(Jessi) aktiviteterne. 
Bemærkninger 
JESS1 har etableret rammerne for samarbejde med Sematech, herunder workshops 
til udveksling af information, men indtil nu har omfanget været begrænset til lam at 
omfatte europæiske udstyrs- og materialeproducenter (E&M). Imidlertid opfattes 
dette som noget væsentligt udfra et europæisk perspektiv, idet det europæiske 
marked ikke i sig selv er tilstrækkeligt stort til at sikre en levedygtig udvikling af 
avancerede teknologier. Den bedste måde at sælge i udlandet inden for E&M-
industrien, er at samarbejde på et tidligt trin i udviklingen med den fremtidige 
kunde. Det begrænsede, eksisterende samarbejde er derfor værdifuldt for 
europæerne, fordi det giver dem adgang til klubben " af amerikanske producenter 
af integrerede kredsløb, som er nøglekunder. 1 øjeblikket vanskeliggøres det fælles 
arbejde også af forskelle i den juridiske status og struktur for JESSI 
(samarbejdsaftale-status) og Sematech (juridisk enhed). Direkte transatlantiske, 
strategiske alliancer er etableret på stort set kommercielt grundlag (f.eks. 
SiemensHBM-alliancerne om 64 Mbit og 256 Mbit-hukommelsesenheder). 
42 
Vicepræsident Gore meddelte i begyndelsen af marts 1994, at der skal indgås et 
nyt partnerskab mellem regering og industri for at styrke USA's ledende position 
inden for halvlederteknologien. 
Målet med dette initiativ er at hjælpe den amerikanske industri med at udvikle 
halvlederteknologien for de næste 15 år på grundlag af et "vejkort" over 
industriens langfristede teknologiske behov, som tidligere er udarbejdet af eksperter 
i industri, regering og de akademiske videnskaber. 
Til dette formål vil handelsministeriet gennem det nationale institut for videnskab 
og teknologi etablere et nationalt halvledermetodikprogram. Forsvarsministeriet vil 
sponsorere højt prioriteret forskning i elektronik-pakning og vil fortsat støtte 
arbejdet under Sematech. Energiministeriet vil etablere et center, hvor 
omkostningerne deles med industrien. Her skal der gennemføres en simulation og 
model-opbygning af halvledermaterialer, fremstillingsprocesser og chip-
konstruktion. The National Science Foundation vil fortsat investere i langsigtet 
forskning. 
Dette initiativ vil i princippet ikke give yderligere penge tilforskning og udvikling, 
men er snarere udtryk for en ændring af prioriteringen. Til dette formål vil 
administrationen senere i 1994 etablere et halvleder-teknologiråd, bestående af 
ledende regeringsembedsmænd, erhvervsledere og akademikere. 
3. Opstilling af standarder (De Forenede Stater) 
EU er fortsat bekymret over visse udviklinger, som finder sted i USA, på grund af, 
at: 
-standarderne for telekommunikationstjenester udvikles uafhængigt af nationale og 
internationale standardiseringsprocedurer; 
-omkostningerne ved at tilpasse europæisk baseret omkoblingsudstyr til 
amerikanske specifikationer er høje; 
-der eksisterer frivillige standarder for terminaludstyr, som "i praksis er 
obligatoriske"; 
-FCC forsøger at gennemtvinge en standard inden for området mobil­
kommunikation, som ikke er kompatibel med Digital European Cordless 
Technology (DECT) systemet, for hvilket det tekniske grundlag for regulering 
(TBR) under Direktiv 91/263/EEC for nylig er færdiggjort. 
Bemærkninger 
Standarder er strategiske i den forstand, at de styrer det fremtidige produktionsflow. 
Standarderne for USA's telekommunikationsnet er fuldstændig forskellige fra de 
europæiske standarder. 
Før noget telekommunikationsudstyr kan sælges i USA, skal det godkendes af 
Bellcore, USA, det største forskningskonsortium i USA, som udfører teknisk arbejde 
for sine aktionærer, syv regionale holdingselskaber (RHC'er), indenfor fem 
43 
hovedområder; anvendt forskning, driftsteknologi, software-teknologi og -systemer, 
netværksteknologi og informationsnettjenester. Processen for EU-producenters 
tilpasning af deres produkter til amerikanske standarder for at få en "type­
godkendelse " for udstyret i kombination med licitationsprocessen gør det vanskeligt 
at få ordrer. Desuden er omkostningerne ved at få testet visse former for 
netværksudstyr gennem Bellcore i nogle tilfælde meget høje, hvilket betyder, at selv 
om systemet i teorien er åbent for alle, er det i praksis kun åbent for de 
leverandører, som er i stand til at foretage denne investering. 
Selv om FCC-kravene officielt er de eneste obligatoriske standarder, som 
importerede terminaler skal opfylde, kan eksportøren ikke få sikkerhed for, hvilke 
andre standarder, der i praksis vil skulle overholdes, for at deres produkter kan 
sælges. Den store antal forskellige "frivillige" standarder og fraværet af et centralt 
sted, hvor oplysninger om alle relevante standarder kan fås, udgør en reel 
handelshindring. 
Indenfor området mobil kommunikation har FCC besluttet at undlade at fremme 
internationalt kompatible standarder. Under pres fra en national industrigruppering 
er FCC i færd med at skabe en teknisk handelshindring overfor de europæiske 
DECT systemer. 
Eksistensen af bilaterale eller multilaterale aftaler 
Der er forhandlinger i gang med USA om en gensidig anerkendelsesaftale 
vedrørende opfyldelsesvurdering af terminaludstyr. 
BILAG 
-H^-
BUag 1: 
Bod for konkurrencebegrænsende praksis i Japan - nogle eksempler 
Bilag 2: 
AT&T's stilling på det amerikanske marked 
Bilag 3: 
Ændringer til den endelige domstolsafgørelse for RBOC'erne 
Bilag 4: 
Nye tendenser i konkurrencen på idet amerikanske telekommunikationsmarked 
Bilag 5: 
Fællesskabsret for offentlige indkøb 
Bilag 6: 
USA's HPCC-program 
Bilag 7: 
Tekniske standarder og krav for terminaler i Japan 
Bilag 8: 
Direkte japanske udenlandsinvesteringer 
Bilag 9: 
Japansk lovgivning om kontrol med international handel og handelstransaktioner 
Bilag 10: 
Typer af operatører i Japan 
Bilag 11: 
Restriktioner for udenlandske telekommunikationsvirksomheder i USA 
Bilag 12: 
Amerikanske restriktioner i forbindelse med fusioner, opkøb og overtagelser 
^46~ 
Bilag 13: 
Sammenligning af nuværende programmeringssprog for avanceret teknologi med 
Manton-ændringsforslaget, vedtaget af repræsentanternes hus 
Bilag 14: 
Den amerikanske rumfartsindustri 
BOD FOR KONKURRENCEBEGRÆNSENDE PRAKSIS I JAPAN 
- NOGLE EKSEMPLER -
BILAG 1 
I februar 1992 bad Japans kommission for fair handel den offentlige anklager om at anlægge 
en sag mod fire trykkerier, Toppan Moore, Hitachi Information Systems, Dia-Nippon Printing 
Co. og Kobayashi Kirokushi Co. I henhold til kommissionen for fair handel besluttede de fire 
ved et møde sidst i april 1992 hos en Tokyo-afdeling af Kobayashi Kirokushi at lade en af 
dem vinde en entreprise og dernæst benytte de andre som underleverandører. 
Den 30. marts faldt de første domme i næsten to årtier under japansk monopollovgivning, idet 
to tidligere ledere af to trykkerier blev fundet skyldige i anklager om aftalt spil ved 
indsendelse af tilbud. Tokyos herredsret gav en tidligere leder hos Toppan Moore Co. en 
betinget dom på et års fængsel med tre års prøvetid. En tidligere leder af Hitachi Information 
Systems Ltd. modtog en betinget dom på 18 måneders fængsel med tre års prøvetid. 
Dommene var de første af sin art siden 1974. De blev afsagt samtidig med, at Washington 
lagde pres på Tokyo for at styrke kampen mod priskarteller og anden monopolistisk praksis, 
som USA betragter som importhindringer. Anklagemyndigheden fik 14 ledere arresteret, 
herunder de 2 dømte, hos 5 trykkerier i oktober og november 1992. De var mistænkt for 
ulovligt at fastsætte priserne på forhånd for de kode-forseglinger, som socialvæsenet sætter 
på identifikationskort til udbetaling af pensioner. De andre 12 sager er endnu ikke afgjort. 
Fredag den 21. maj 1993 - som afslutning på en nøje fulgt sag om brud på 
monopollovgivningen - fandt en domstol i Tokyo otte virksomheder skyldige i forud at aftale 
priser på plastfilm, som anvendes til indpakning af madvarer. Virksomhederne fik bøder på 
mellem 6 og 8 millioner yen, dvs. ca. $ 54.000 til $73.000. Femten ledere fra virksomhederne 
fik betingede domme på mellem seks måneder og et års fængsel. Nogle af de otte plastfilm-
fabrikanter nægtede ikke, at priserne var blevet aftalt på forhånd, men fremførte i retten den 
begrundelse, at det ikke ville være fair at hænge netop dem ud, da der var så mange andre og 
alvorligere eksempler på aftalte priser i Japan. 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
AT&T'S POSITION PÅ DET AMERIKANSKE MARKED 
BILAG 2 
Det er lærerigt at stille AT&T's position over for den position, som virksomheder i de mere 
dynamiske segmenter af det amerikanske telekommunikationsmarked befinder sig i, hvor 
leverandører fra EU får en rimelig chance for at konkurrere. I disse dynamiske 
markedssegmenter, f.eks. inden for levering af omkoblingsanlæg, mobilkommunikation og 
transmissionsprodukter til USA's uafhængige telefonselskaber, har leverandører fra EU haft 
mere held med at sikre sig ordrer. Ikke desto mindre - når hele det amerikanske marked for 
omkoblingsanlæg betragtes i sin helhed - viser en nylig, uafhængig undersøgelse, at to 
nordamerikanske virksomheder, AT&T og Northern Telecom, leverede hhv. 44% og 40% af 
omkoblingsmarkedet i 1990, og at stort set alle omkoblinger, som sælges i USA, er fremstillet 
i Nordamerika1. Af samme undersøgelse kan man endvidere udlede gennemsnitsprisen pr. linie 
for hhv. AT&T og de øvrige IXC'ere (MCI, Sprint, andre mindre udenbys-operatører). De 
deraf fremkomne priser er følgende: 
1989 1990 
AT&T: pris pr. linie ($) 
1073 745 
Andre IXC'eres pris pr. 
I linie ($) | 565 | 601 | 
Det forekommer derfor, som om den pris, AT&T køber sine omkoblingsanlæg af sig selv til, 
faktisk er højere end den indkøbspris, de andre IXC'ere får fra AT&T's konkurrenter. Dette 
falder i tråd med eksistensen af et monopol og modsiger den ofte gentagne, officielle 
erklæring fra USA om, at der ikke kan ske nogen forvridning på grund af AT&T's praksis 
med at handle med sig selv. 
AT&T's andel, som steg til ca. 47% i 1992, forventes at vokse til ca. 50% af et marked på 
$ 6 mia. ved udgangen af 1993, mens Northern's andel vil falde til 33%. 
Northern Business Information Inc., et forskningsfirma fra New York, har planer om at øge 
denne andel yderligere til 60% i løbet af et par år. AT&T's netsystemer har lagt yderligere 
afstand mellem virksomheden selv og de udenlandske virksomheder på markedet, så som 
Siemens og Ericson. Samtidig skyldes opsvinget også i høj grad problemerne hos Northern 
Telecom. 
1 Northern Business Information (NBI), Rapport om centralt udstyrsindkøb, udarbejdet 
for styrelsen for den amerikanske handelsrepræsentation af McGraw Hill, 20. marts 
1992. 
Det digitale omkoblingsmarked i USA's offentlige net 
1993 1992 
($ 6 mia.) ($ 5,2 mia.) 
AT&T 50% 47% 
Northern Telecom 33% 35% 
Siemens Stromberg 6% 6% 
GTE* 5% • 6% 
LM Ericsson 5% 5% 
DSC 1% 1% 
•Udstyrsenhed 50% ejet at AT&T 
ÆNDRING AF DEN ENDELIGE DOM FOR RBOC'ERNE 
BILAG 3 
Formændene for Repræsentanternes Hus' energi- og handelsudvalg (Dingell) og dets 
domstolsudvalg (Brooks) har indgået en aftale om et lovforslag (H.R. 3626), som gradvist vil 
fjerne de begrænsninger, der er indeholdt i ændringen af den endelige dom (MFJ), som 
hindrer RBOC'erne i at beskæftige sig med udenbys telefontjeneste og 
fremstillingsvirksomhed. Lovforslaget vil blive fremlagt i 1994. 
Lovforslaget vil give en RBOC mulighed for inden for et år efter vedtagelse af forslaget at 
indsende en ansøgning til justitsministeriet om at måtte gå ind i fremstillingsvirksomhed. 
Justitsministeriet skal bestemme "om der ikke er nogen mulighed for, at sådanne virksomheder 
eller tilknyttede selskaber kan bruge deres monopolsituation til at hindre konkurrence på det 
marked, som sådanne virksomheder vælger at gå ind på." 
Hvis justitsministeren inden for det følgende år ikke hindrer virksomheden i at gå videre med 
sine planer, vil RBOC'en være fri stillet til at træde ind i fremstillingsvirksomhed, idet 
følgende forhold dog skal overholdes: 
separate datterselskabskrav; 
separate bøger, registre og regnskaber; 
forpligtelse til at sælge udstyr til andre operatører på ikke-diskriminerende betingelser, 
forudsat at sådanne operatører ikke fremstiller telekommunikationsudstyr, eller forudsat 
at de accepterer at stille det telèkommunikationsudstyr, som de fremstiller, til rådighed; 
forelæggelse af informationer om protokoller og indbyrdes forbindelseskrav for FCC; 
ingen kryds-subsidiering. 
Lovforslaget indeholder ikke noget krav om, at RBOC'erne skal købe udstyr på en 
gennemsigtig og ikke-diskriminerende måde (en anmodning fra Telecommunications Industry 
Association ved tidligere lovforslag). 
RBOC'erne skal foretage al fremstilling i USA, og som i det gamle "Hollings-forslag" må de 
kun benytte udenlandske komponenter, hvis de "bestræber sig på i god tro at anskaffe 
tilsvarende komponenter i USA til rimelige priser og på rimelige vilkår og betingelser", og 
hvis omkostningen til de udenlandske komponenter ikke overstiger 40% af den salgsindtægt, 
som i et kalenderår genereres med sådant udstyr. RBOC'erne skal også hvert kvartal bekræfte 
over for FCC, at de i god tro har bestræbt sig på at anskaffe delene i USA, og de skal levere 
en liste over de anvendte udenlandske komponenter. Hvis dette ikke gøres, pålægger FCC de 
pågældende en bøde. Ligeledes kan en leverandør, som hævder at have lidt skade på grund 
af, at en RBOC ikke har gjort en indsats i god tro, klage til FCC eller lægge sag an for at få 
5 
dækket den faktiske skade ved en domstol i USA med den fornødne myndighed. 
Ligeledes er det lykkedes for formanden for Repræsentanternes Hus' underudvalg om 
telekommunikation (Markey) med støtte fra begge partier at udforme et lovforslag, som giver 
ROBC'erne adgang til kabelområdet inden for deres telefontjenesteområde og (som quid pro 
quo) dermed mulighed for konkurrence i det lokale net. Lovforslaget (H.R. 3636), "lov om 
national konkurrence og informations-infrastruktur inden for kommunikation af 1993" vil blive 
fremlagt i 1994. 
Lovforslaget, som har til formål at fremme konkurrencen og bevare den universelle tjeneste, 
vil: 
fjerne reglerne om krydsejerskab af kabel-telekommunikation; 
hindre telekommunikationsvirksorhhederne i at købe kabelsystemer inden for det 
område, de betjener; 
etablere et fællesnævn for forbundsregering og forbundsstaterne for at sikre en 
universel tjeneste ved at kræve, at alle operatører skal bidrage til den universelle 
tjeneste; 
kræve, at FCC tager op til fornyet overvejelse, hvordan ideen om universel tjeneste 
kan udvides til at omfatte bestemmelser om "digital tjeneste" (digital tjeneste betyder, 
at digitale komprimeringsfaciliteter stilles til rådighed for lokale forbrugere til en 
rimelig pris). Konkret skal FCC undersøge, hvilke ændringer, der måtte være 
nødvendige for at opnå en "åben-platform tjeneste" ("åben-platform tjeneste" betyder 
en omkoblet ende-til-ende digital telekommunikationstjeneste, som 1) giver 
abonnenterne tilstrækkelig netkapacitet til at få adgang til multimedie­
informationstjenester, 2) udbydes i stort omfang i hver stat, 3) tilbydes på grundlag af 
anerkendte standarder, og 4) kan tilbydes alle kunder på enkelt-linie basis, ved rimelig 
anmodning herom); 
foregribe forbundsstatslove, som forhindrer adgang til lokale telefonnet; 
kræve, at telekommunikationsselskaberne etablerer separate datterselskaber for video­
programtjenester; og 
kræve, at lokale telefonselskaber giver lige adgang til og forbindelse med deres eget 
net. 
Regeringen vil arbejde sammen med Kongressen om at få gennemført en lovgivning ved 
udgangen af 1994, som vil øge konkurrencen og sikre universel adgang til 
kommunikationsmarkederne; især de, som f.eks. kabel-tv og lokale telefonmarkeder, der har 
været domineret af monopoler. En sådan lovgivning vil eksplicit fremme 
infrastrukturinvesteringer i den private sektor, både hos de virksomheder, som allerede er på 
markedet, og hos dem, der ønsker adgang til det. 
Den amerikanske regering håber at få indflydelse på begivenhederne ved at nedbringe de 
reguleringsmæssige hindringer, som har forhindret konkurrence mellem telefonselskaber og 
kabel-tv-selskaber. Den amerikanske regering ønsker også at fremme standarder, som gør det 
muligt for forskellige net at kommunikere med hinanden, og motiverer aktørerne til at tænke 
på den brede offentligheds interesser. Regeringen vil foreslå, at selskaber, som yder en bred 
vifte af tjenester - omkobling, digitale bredbåndstjenester - kun reguleres lidt af FCC (et nyt 
kapitel VII i kommunikationsloven) til gengæld for, at de skal yde tjenester og give adgang 
til deres anlæg for andre på et ikke-diskriminerende grundlag. 
Den beslutning, der blev truffet i februar 1994 af FCC om at sænke kabeltaksterne, har gjort 
det usandsynligt, at kabelindustrien skulle kunne skabe den forventede likviditetsstrøm. Derfor 
er to partnerskaber mellem et telefonselskab og et kabel-tv-selskab blevet opløst -
partnerskabet mellem Southwestern Bell Corp. og Cox Cable Communications, Bell Atlantic 
Corp. og Tele-communications Inc. 
Fredag den 26. august 1994 bestemte en forbundsappeldomstol, at telefonselskaber, som søger 
at yde kabeltjenester hen over deres linier, ikke behøver indgå dyre franchiseaftaler med det 
lokale styre. Denne beslutning, som bekræfter FCC's politik, var et tilbageslag for 
kabelindustrien. Kabelindustrien, som betaler de lokale byråd millioner af dollars årligt i 
franchiseafgifter, har appelleret FCC's tre år gamle politik under henvisning til, at den stiller 
kabeloperatørerne dårligt. 
Disse to beslutninger har ført til, at kortene er blevet blandet igen, og det ser nu ud til, at de 
to industrier, dvs. telefoni og kabel, vil kæmpe mod hinanden om kunderne. I den forbindelse 
annoncerede Walt Disney Co. og tre regionale selskaber - Ameritech Corp, Bell South Corp. 
og Southwestern Bell Corp. - mandag den 8. august 1994, at de havde underskrevet en 
hensigtserklæring om at danne et joint venture, som skal udvikle interaktiv video som tjeneste. 
I sin endelige form kunne de udbudte tjenester endvidere omfatte eksisterende transmissionsnet 
og satellit-tv net, samt film-selwalg, home shopping, uddannelsesprogrammer, spil og 
rejsehjælp. Ameritech, Bellsouth og Southwestern Bell yder telekommunikationstjenester til 
ca. 50 millioner kundelinier i 19 stater. 
På samme tid meddelte fire af de største amerikanske kabel-tv-selskaber tirsdag den 9. august 
1994, at de vil bruge over $ 2 mia. på udstyr dette efterår i bestræbelserne på at tilbyde 
kunderne "one-stop"- telekommunikation. De administrerende direktører for Cox Cable 
Communications Inc., Continental Cablevision Inc., Comcast Corp. og Tele-communications 
Inc. sagde, at de har til hensigt at tilbyde high-definition tv, trådløs telefoni, video efter 
selvvalg, samt grundlæggende telefontjenester og computer on-line tjenester. Opgraderingen 
af deres net vil give dem mulighed for at konkurrere direkte med de syv regionale Bell­
driftsselskaber på markedet for lokaltelefoni, som har en årlig omsætning på $ 90 mia. 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
BILAG 4 
De lovgivningsmæssige rammer for den ændrede endelige dom rystes i stigende grad af de 
nye tendenser i konkurrencen, som gennemtrænger det amerikanske marked, og som 
sandsynligvis vil medføre radikale ændringer. 
De monopoler hos den lokale industri, som omfatter syv såkaldte "baby Bell" regionale 
virksomheder og en lang række uafhængige selskaber, er begyndt at krakelere, takket være 
de nye teknologier med høj-kapacitets lyslederkabel, digital komprimering og mobiltelefoner. 
Nye konkurrenter begynder at vinde indpas på telefonselskabernes mest lukrative områder og 
truer med at tage en stor bid af lovende nye markeder, så som interaktiv video til hjemmet. 
På den ene side står RBOC'erne over for at blive tvunget til at tage afsked med deres 
monopoler på grund af den nye konkurrence fra kabel-tv, og de prøver at reagere og høste 
frugten af disse nye forretningsmuligheder ved at slippe af med de forbud, som forudses i den 
ændrede endelige dom, hvor de var udelukket fra at gå ind på tre markeder: udenbystjeneste, 
fremstilling af udstyr og informationstjenester. Efter en lang kampagne lykkedes det for disse 
Baby Bells at få forbuddet mod deres deltagelse på området informationstjenester fjernet i 
1991, og deres anmodning er senere blevet støttet af højesteret. De presser nu på for at 
komme ind på de to andre forretningsområder med den begrundelse, at de nu står over for 
betydelig lokal konkurrence. 
Ameritech Corp. offentliggør netop nu planer om at gå ind i udenbys-markedet på forsøgsbasis 
allerede fra 1995, hvilket har afstedkommet kraftige protester fra AT&T og de to andre 
hovedrivaler på markedet: MCI Communications Corp. og Sprint Corp. Modstanderne 
argumenterer med, at Baby Bell virksomhederne ikke bør have lov at gå ind i 
udenbystrafikken, idet de nyder et monopol på de lokale telefontjenester. Ameritech har søgt 
at komme uden om det argument ved at tilbyde at opgive sine egne monopolrettigheder. Den 
Chicago-baserede virksomhed Bell fortalte de amerikanske myndigheder, at den ville åbne sit 
lokale telefonmarked for alle nytilkomne til gengæld for retten til at tilbyde udenbys-tjenester 
i de fem delstater, virksomheden betjener. 
På den anden side tilskynder AT&T og de andre udenbysoperatører til, at det lokale marked 
åbnes for større konkurrence i håb om, at dette vil nedbringe adgangstaksterne og sætte gang 
i trafikvæksten. De er specielt utilfredse med de høje afgifter, de skal betale til de lokale 
telefonselskaber for at føre en samtale videre den sidste kilometer eller to ud til kunden. Disse 
"adgangstakster" har ikke meget at gøre med omkostningerne til at yde tjenesten, men udgør 
ikke desto mindre ca. 30% af de lokale operatørers indtægter og er den største enkeltudgift 
for udenbys koncerner (ca. 40% af den samlede omkostning ved et udenbys opkald). 
MCI Communications Corp. har til hensigt at udfordre de regionale Bell-monopoler i mindst 
20 større amerikanske byer, bl. a. New York og Los Angeles, om retten til at yde lokale 
kommunikationstjenester og til at bruge $ 20 mia. på det, der inden for det elektroniske 
8 
område svarer til at udvide, brolægge og bygge tilkørsler til deres visioner om USA's 
informations-superhighway. Hvis det lykkes, vil MCI - som allerede er den vigtigste 
konkurrent til det førende selskab i udenbystrafikken, AT&T - få mulighed for at tilbyde hele 
spektret af kommunikations- og underholdningsprodukter direkte til forbrugerne og 
erhvervslivet, med erhvervslivet som målet i første omgang. 
Der er ligeledes sket en kraftig vækst i mobiltelefon-industrien, som tilbyder et alternativt 
kommunikationsmiddel i forhold til det lokale telefonselskabs net. Baby Bell-virksomhederne 
er blandt de førende aktører på dette område, men ved at opkøbe McCaw Cellular 
Communications Inc., landets største mobiltelefon-selskab, har AT&T planer om at vinde 
fodfæste på det lokale marked, samt at få endnu en mulighed for at omgå Baby Bells 
adgangstakster. Mr. Allen, AT&T's administrerende direktør, erklærede for nylig, at 
mobiltelefon-markedet "er ved at eksplodere", og sådanne trådløse tjenester kombineret med 
mobiltelefoner i lommestørrelse "vil gøre kommunikation alle steder og på alle tidspunkter 
til en realitet". 
Mandag den 28. februar 1994 meddelte MCI Communications Corp. at man vil bruge $ 1,3 
mia. på en aktieandel på 17% i Nextel Communications Inc. i et forsøg på at skabe den første 
landsdækkende, trådløse kommunikationstjeneste senere i år. MCI og Nextel vil danne en 
"strategisk alliance" med Comcast Corp., som også ejer 17% af Nextel. Aftalen vil give de 
tre virksomheder mulighed for at tilbyde trådløs, tale- og data-telefontjeneste til 95% af 
USA's befolkning. Der vil også være mulighed for, at folk får samme nummer til kontor, 
hjem og mobiltelefon. 
Koncernen vil benytte udstyr fremstillet af Motorola Inc.: Nextel tilbød en 20%-aktieandel til 
Motorola i november 1993 til gengæld for licenser til mobilradio. Nextels net er digitalt og 
ikke analogt, hvilket betyder, at kunderne skal bruge en avanceret telefon, fremstillet af 
Motorola, for at kunne udnytte systemet. 
Endelig har delstats- og forbundslovgivere tilladt nye lokale telekommunikationsvirksomheder, 
kendt som "konkurrenceprægede adgangsgivere" (CAP'er), at etablere sig i mange 
storbyområder, hvor de driver meget effektive lysledernet. De overtager nogle af de lokale 
monopolers mest profitable erhvervskunder ved at tilbyde lavere takster for at sende deres 
bulk-trafik rundt i området og direkte ud i net, som drives af udenbys-operatører. 
Men bortset fra den individuelle kamp for at opnå den bedste position til at kunne drage 
fordel af de nye forretningsmuligheder, tager en ny tendens i konkurrencen form, efterhånden 
som multimediernes ønske om integration går imod den administrative opbrydning af 
kommunikationstjenester, som fremgår af rettens pålæg af 1982. 
En tid forekom det, som om telekommunikationsoperatører og kabel-tv-ejere skulle være 
naturlige konkurrenter, hvor begge parter søger en teknisk eller juridisk vej til at gå ind på 
den andens domæne. For nylig er begge parter dog blevet klar over, at det er i deres fælles 
interesse at samarbejde. Gennem sådanne forbindelser kan telekommunikationsoperatørerne 
håbe at omgå de mange begrænsninger, som blev fastlagt af dommer Green, da Baby Bells 
blev etableret (1984), mens kabeloperatørerne fremskaffer de midler, der skal til for at bygge 
"informations-motorvejene". 
Hver Baby Bell-virksomhed kan se, at dens lokale monopol komme under stigende pres fra 
mobiltelefonproducenterne, operatører af private linier og kvikke mellemmænd, som tilbyder 
kunderne alternative veje til at nå udenbys-operatørerne. Væksten i kabelnettene er en endnu 
større trussel. Kabelloven af 1992 forbyder Baby Bell-virksomhederne at blive medejere af 
kabelnet inden for deres monopolområde. De kan imidlertid godt investere i andre, som drives 
inden for andre Bell-franchiser. Ved at udvikle telefontjenester via data-motorvejen vil de 
muligvis på mulighed for at ekspandere på hinandens marked. Pacific Bell har således søgt 
at tilbyde kunderne på østkysten rundt om Washington en "video-klartone", som giver en lang 
række muligheder for at vælge video-tjenester i deres hjem og på kontoret efter eget valg. 
Ethvert lokalt telefonselskab, som kan trække et kabel til et hus og give den type klartone, har 
mulighed for at dominere sit marked. 
Andre Baby Bell-virksomheder har slået sig sammen med kabelvirksomheder for at opgradere 
deres systemer til underholdning, interaktivt tv, home shopping, adgang til databaser og andre 
telekommunikationsmæssige fremskridt. Bell Atlantic er gået ind på at købe Tele-
Communications Inc., USA's førende kabel virksomhed; US West Inc. har investeret i Time 
Warner Inc. og har til hensigt at købe to kabel-tv-virksomheder i Atlanta-området; Nynex 
Corp. har investeret i Viacom Inc.; Bell South forventes at slå sig sammen med QVC Inc. -
home shopping-nettet; South Western Bell og Cox planlægger et kabel-partnerskab. 
På den ene side er kabelvirksomhederne foran med bestemte teknologier, som f.eks. digital 
komprimering. På den anden side har FCC meddelt, at man vil behandle kabelfirmaerne i 
overensstemmelse med betingelserne i Kabelloven af 1992, mere eller mindre på samme 
måde, som man behandler telefonselskaber, dvs. med et skarpt øje på deres aktiviteter. 
Prisnedskæringer på 10% for de grundlæggende kabeltjenester er allerede ved at blive indført. 
Lederne af kabelselskaber forsøgte engang at holde Baby Bell-virksomhederne ude af deres 
branche, fordi de frygtede, at telefonselskaberne ville bruge overskuddet fra de lokale 
centraltjenester til at kryds-subsidiere kabeldatterselskaber på uretmæssig vis. Nu er de selv 
ivrige efter at få fat i støtte. 
En forbundsdistriktsdommer i Alexandria, Virginia, erklærede, at en bestemmelse i Kabelloven 
af 1984, som forhindrer telefonselskaberne i at sælge videoprogrammer til abonnenter i deres 
eget telefontjeneste-område, er i strid med den amerikanske forfatning. Hvis kendelsen fra 
dommer T.S. Ellis stadfæstes i appelretten, vil det give telefonselskaberne en tilskyndelse til 
at bruge milliarder af dollars på at opbygge nye lysledernet til både telefon- og videotjenester. 
Kabelindustrien har fremført, at det ville være farligt at give telefonselskaberne lov til at sælge 
programmer, fordi de vil kunne bruge deres monopol på telefontjenesterne til at subsidiere 
lavere priser på video-tjenester. 
Desuden har justitsministeren for Staten New York i begyndelsen af juni 1993 meddelt, at for 
at nedbringe omkostningerne for forbrugerne og stimulere konkurrencen fra nye teknologier, 
var syv kabelselskaber - dvs. Telecommunications Inc. (TCI), Time Warner samt Newhouse, 
Cox, Continental, Comcast, Viacom og joint venture-programmet Primestar Partners mellem 
de syv og General Electric om satellitkommunikation - blevet enige om at tillade lige adgang 
til kabel-tv-programmerne for operatører, som anvender andre teknologier end kabeloverførsel. 
Hensigten hermed er at lade operatører, som bruger enhver anden teknologi end 
kabeloverførsel, dvs. mikrobølge- eller telefonitjeneste, få adgang til underholdnings- eller 
nyhedsprogrammer til konkurrencedygtige priser. AT&T forhandler i øjeblikket med 
10 
amerikanske kabelvirksomheder om at koble deres kunder sammen i ét stort multimedie-net. 
American Telephone & Telegraph Co har tilskyndet regeringen til at tillade virksomheden at 
konkurrere om udenbys kunder på samme betingelser, som konkurrenterne har i og uden for 
USA. Virksomheden gav udtryk for det synspunkt, at FCC burde ophøre med at betegne 
AT&T som "dominerende operatør", idet en sådan operatør skal give meddelelse til regeringen 
forud for indførelsen af nye tjenester. 
Torsdag den 23. september 1993 vedtog FCC et antal regler, som vil skabe to til seks nye 
trådløse net i hver større eller mindre amerikansk by. Med en 2-1 beslutning, som 
kommunikationsindustrien betragter som en milepæl, udpegede FCC et bølgespektrum på 160 
megahertz til de nye tjenester - et tal, som langt overstiger den båndbredde, som er tildelt den 
nu hurtigt voksende mobiltelefon-industri. 
Den nye trådløse teknologi vil føre mobiltelefonen ind i det næste århundrede, idet stemme, 
kaldefunktion og computer-kommunikation vil kunne forbindes med radiobølger, i stedet for 
den ældgamle tradition med kobbertråde. Den nye teknologi er mere ydedygtig end den 
nuværende mobiltelefonteknologi, idet den anvender en blanding af radiobølger og traditionel 
landbaseret kabelføring, og den giver adgang til en ny æra med konkurrence inden for mobil 
kommunikation. Teknologien forventes at igangsætte en revolution inden for mobiltelefoner 
i lommestørrelse, som gør det muligt for kunderne at have ét telefonnummer, hvor man altid 
kan få fat i dem, uanset hvor de er. 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
11 
FÆLLESSKABSLOVGIVNING OM OFFENTLIGE INDKØB 
BILAG 5 
I henhold til artikel 9.1 i Rådsdirektiv af 22. marts 1988, som ændrer 77/62/EØF med hensyn 
til koordinering af procedurer ved tildeling af entrepriser ved offentligt udbud, og som fjerner 
visse bestemmelser i Direktiv 80/67/EØF: 
1. De kontraherende myndigheder, som står anført i bilag 1 til direktiv 80/767/EØF, skal 
fra 1. januar 1989 gøre det klart så snart som muligt efter begyndelsen af finansåret 
og i form af en skønsmæssig angivelse, hvor stort det samlede indkøb vil være for 
hvert produktområde, hvis skønnede værdi - under hensyntagen til bestemmelserne i 
artikel 5 i dette direktiv - er større end eller lig med 750.000 ECU, og til hvilket man 
forventer at tildele entreprisen inden for den kommende 12-måneders periode. 
2. Kontraherende myndigheder, som ønsker at tildele en entreprise på en leverance til det 
offentlige ved åben, begrænset eller - under de betingelser, der er fastlagt i artikel 6 
(3) - ved forhandlet procedure inden for betydningen af artikel 1, skal give meddelelse 
om deres hensigter i så henseende. 
I henhold til artikel 6.e i Rådsdirektiv af 21. december 1976, som koordinerer procedurerne 
for tildeling af offentlige entrepriser, skal kontraherende myndigheder tildele deres entreprise 
ved forhandlet procedure uden forudgående offentliggørelse af et udbud. "Ved ekstra 
leverancer fra samme leverandør, beregnet enten til delvis erstatning af normale leverancer 
eller installationer, eller til udvidelse af de eksisterende leverancer eller installationer, hvor 
et leverandørskift ville tvinge den kontraherende myndighed til at købe udstyr med andre 
tekniske karakteristika, hvilket kunne føre til manglende kompatibilitet eller uforholdsmæssigt 
store tekniske vanskeligheder ved drift eller vedligeholdelse. Længden af sådanne entrepriser 
samt af genoptrædende entrepriser må som regel ikke overskride tre år". 
I henhold til artikel 7.2 i Rådsdirektiv af 21. december 1976 anvendes følgende 
koordineringsprocedurer ved tildeling af offentlige entrepriser: 
"2. Med mindre sådanne specifikationer retfærdiggøres ved entreprisens genstand, 
skal medlemsstaterne forhindre, at der i kontraktklausuler vedrørende en given 
kontrakt anføres tekniske specifikationer, som nævner varer af et bestemt 
mærke eller fra en bestemt kilde eller proces, og som har den virkning, at de 
favoriserer eller eliminerer visse virksomheder eller produkter. Især skal 
angivelse af varemærker, patenter, type eller konkret oprindelse eller 
produktioner forbydes; imidlertid tillades en sådan angivelse, hvis den ledsages 
af ordene "eller tilsvarende", hvor entreprisens genstand ikke på anden måde 
kan beskrives med specifikationer, som er tilstrækkeligt præcise og fuldt 
forståelige for alle berørte parter." 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
12 
USA'S HPCC-PROGRAM 
BILAG 6 
HPCC-programmet omfatter fire underprogrammer, hvoraf ét - NREN-programmet -fokuserer 
specielt på netværk. Underprogrammerne er følgende: 
Højtydende computersystemer (HPCS) - udvikling af den underliggende teknologi, som 
kræves for at kunne arbejde på et vist niveau med højtydende computersystemer, der 
er i stand til at understøtte flere billioner operationer pr. sekund ved store opgaver. 
Forskningen i meget højtydende systemer fokuserer både på at øge det absolutte 
ydelsesniveau, som kan opnås, og på at nedbringe omkostningerne og størrelsen på 
disse meget højtydende systemer, så de kan blive tilgængelige for et bredere 
anvendelsesområde. 
Advanced Software Technology and Algorithms (ASTA) - udvikling af generisk 
softwareteknologi og algoritmer, samt placering af de mest innovative systemer til 
Grand Challenge forskningsanvendelse i et netværksmiljø. 
National Research and Education Network (NRÈN) - udvikling af et nationalt 
højhastigheds-netværkfor at muliggøre distribution af computer-kapacitet tilforskning 
og uddannelsesinstitutioner, samt fremme avanceret forskning i meget hurtige net og 
deres anvendelse. 
Basic Research and Human Resources (BRHR) - støtte til individuelle undersøgelser 
og en tværfaglig langtidsforskning, som omfatter forskellige discipliner, inklusive 
computervidenskab, computerteknik, og computerstøttet forskning og teknik; 
igangsætning af aktiviteter for betydeligt at øge puljen af uddannet personale; samt 
støtte til foranstaltninger, der fører frem mod accelereret teknologioverførsel. 
Hov om højtydende computere og highspeed netværksanvendelse af 1993 (HR. 1757) er der 
indføjet et nyt program i HPCC i form af en femte komponent til programmet for FY 1994 
og ved at lægge mere vægt på applikationerne igennem hele programmet. Denne nye 
komponent - Information Infrastructure Technology and Applications (HTA) - vil udvikle og 
anvende højtydende computer- og informationsteknologier til at forbedre de 
informationssystemer, der er en forudsætning for at håndtere såkaldte "nationale udfordringer" 
- større samfundsbehov, som computerbehandling og kommunikationsteknologi kan hjælpe os 
med at løse - idet dette kan omfatte konstruktion og fremstilling, sundhedspleje, uddannelse, 
digitale biblioteker, miljøovervågning, styring af energiefterspørgsel, offentlig sikkerhed og 
statens sikkerhed. Disse nationale udfordringer svarer til de "Grand Challenge"-
forskningsproblemer, man primært har fokuseret på under HPCC-programmet indtil dato. Ud 
over at løse disse problemer vil denne nye komponent understøtte udviklingen over for 
industrien, NII og udviklingen af computere, net og database-teknologien, som skal tilfor at 
skabe passende ukrænkelighed og sikkerhedsbeskyttelse for brugerne. 
Kilde: Højtydende computere og kommunikation: mod en national informationsinfrastruktur. 
1994 
13 
TEKNISKE STANDARDER OG KRAV TIL TERMINALER I JAPAN 
BILAG 7 
Tekniske standarder og tekniske krav til terminalanlæg er baseret på tre principper, som 
angivet i Telekommunikationens forretningslov af 1985: 
1. Telekommunikationskredsløbene må ikke være beskadiget eller forringet, ligesom 
funktionerne deri ikke må være forringet. 
2. Andre brugere af telekommunikationskredsløbets faciliteter må ikke generes af 
udstyret. 
3. Ansvarsfordelingen mellem telekommunikationskredsløbets faciliteter, som etableret 
af en Type I-telekommunikationsoperatør, og terminalanlæggene, som er forbundet 
med dem af en bruger, skal være klart angivet. 
De tekniske standarder fastlægges i regelsættet om terminalanlæg osv. (ministeriel forordning 
nr. 31 af 1985). 
De tekniske krav angives af Type I-telekommunikationsoperatører, der driver deres 
telekommunikationskredsløb med godkendelse fra ministeriet for post og telekommunikation. 
De garanterer ikke telekommunikationens kvalitet og funktioner eller terminaludstyrets 
pålidelighed og driftsevne. 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
14 
DIREKTE JAPANSKE UDENLANDSINVESTERINGER 
BILAG 8 
Japan tegner sig for 16% af verdens BNP, men har kun tiltrukket ca. 1% af verdens 
akkumulerede udefra kommende, udenlandske, direkte investeringer (FDI) siden 1970. Den 
akkumulerede udgående investering fra Japan siden 1950 udgør $ 352,4 mia., mens de 
akkumulerede direkte investeringer fra udenlandske firmaer i Japan er $ 22,8 mia. 
Udenlandske firmaer tegner sig nu for mindre end 2% af Japans indenlandske omsætning og 
aktiver, sammenlignet med 15% for USA, 18% for Tyskland og 26% for Frankrig og Canada 
hver2. 
Japans massive investeringer i USA stimulerer den japanske eksport af dele og maskineri, lige 
som kæmpe investeringer i Europa fra amerikanske firmaer i 1960'erne fremmede - og stadig 
fremmer - USA's eksport til Europa. Et centralt element i den nye globale økonomi er, at en 
forbløffende stor handel finder sted inden for de multinationale virksomheder. En stadig større 
del af al handel består i dele og komponenter, som suser jorden rundt, idet hvert trin af 
produktionen flyttes til det økonomisk mest fordelagtige område. 
En af grundene til, at handelsforholdet mellem USA og Europa er meget mere stabilt og 
ukontroversielt end forholdet USA-Japan eller Europa-Japan, er den store mængde 
transatlantiske investeringer i begge retninger. Hvis investeringerne USA-Japan eller Europa-
Japan kunne bringes i bedre balance, ville dette have en lignende gunstig virkning på 
handelsforholdene. Ifølge Eurostat går tendensen i retning af, at strømmen af midler til Japan, 
som beløb sig til ECU 667 mio. i 1989 og ECU 914 mio. i 1990 faktisk er faldet til ECU 363 
mio. i 1991. 
2 Hvidbog om handelen mellem USA og Japan fra 1993, udarbejdet af det amerikanske 
handelskammer i Japan (ACCJ) 
15 
JAPANSK LOV OM STYRING AF INTERNATIONAL HANDEL OG 
TRANSAKTIONER 
BILAG 9 
Artikel 26 lyder som følger: 
"3. En udenlandsk investor, som ønsker at foretage en direkte indenlandsk 
investering osv., som er nævnt under et punkt i foregående afsnit (undtagen de 
tilfælde, som bestemmes af en ministeriel forordning ved sådanne tilfælde som 
arv, testamentering, fusion af juridiske personer osv.), skal give forudgående 
varsel herom, som bestemt i forordningen, til finansministeriet og det 
ministerium, som er ansvarlig for den pågældende industrigren som bestemt af 
den ministerielle forordning, så som målsætningen for virksomheden, beløbet, 
udførelsestidspunktet og andet, som vedrører den direkte, indenlandske 
investering osv. 
4. En udenlandsk investor, som har givet varsel efter bestemmelserne i det 
foregående afsnit angående den direkte indenlandske investering osv., som 
nævnt i afsnit 2 (i det følgende kaldet "direkte indenlandsk investering osv."), 
må ikke udføre denne direkte indenlandske investering osv., før udløbet af en 
periode på tredive (30) dage, regnet fra den dag, hvor finansministeriet og det 
relevante fagministerium modtager meddelelsen. Imidlertid kan ministrene 
forkorte denne periode, hvis de vurderer, at det ikke vil være specielt skadeligt 
på grundlag af målsætningen for virksomheden osv., for den direkte, 
indenlandske investering osv., som meddelelsen vedrører. 
5. En anden person end den udenlandske investor (herunder en juridisk person 
eller en anden organisation, hvilket også vil være gældende for afsnit 1 i næste 
artikel), som udfører en transaktion eller handler på en måde, som svarer til en 
direkte, indenlandsk investering osv. på vegne af en udenlandsk investor, men 
ikke i dennes navn, skal opfattes som udenlandsk investor, og bestemmelserne 
i de foregående to afsnit skal gælde for en sådan person." 
Følgende tekst er taget fra "Kernen i et lovforslag om delvis ændring af handelskontrolloven 
vedrørende fremmed valuta og udenrigshandel". 
"Når en finansminister og den eller de ministre, der er ansvarlige for det pågældende 
industriområde, vurderer, at en given direkte, indenlandsk investering osv., efter varsel ville 
føre til bekymring om indtræden af nogle af de nedenfor under (i) og (ii) anførte 
konsekvenser, eller at investeringen falder under (iii) eller (iv), kan de efter at have hørt en 
udtalelse fra CFF og inden for en given periode henstille eller bestemme, at den, der indgav 
meddelelsen, enten skal ændre indholdet heri, eller suspendere udførelsen heraf (artikel 27). 
(i) Den kan bringe nationens sikkerhed i fare, forstyrre den offentlige ro og orden 
eller forringe den almene befolknings sikkerhed; 
16 
(ii) Den kan påvirke vore virksomheders aktiviteter negativt og alvorligt, hvis de 
træder ind i en branche, som ligner den, hvor den direkte indenlandske 
investering osv. skal foretages, eller vores nationale økonomis problemfri 
forløb; 
(iii) Da investeringen foretages af en udenlandsk investor, med hvis land der ikke 
er indgået traktater eller andre internationale aftaler vedrørende direkte, 
indenlandske investeringer osv., skal de nærmere bestemmelser ændres, eller 
udførelsen heraf kræves suspenderet, så der kan opstilles betingelser, som i alt 
væsentligt svarer til dem, der tillades ved lignende, nationale 
investeringsaktiviteter i det pågældende land; eller 
(iv) Betragtet ud fra formålet med anvendelsen af midlerne med videre falder 
investeringen helt eller delvist ind under de kapitaltransaktioner for udførelsen 
af hvilke der kræves en tilladelse, hvorfor de nærmere detaljer for 
investeringen skal ændres, eller gennemførelsen heraf suspenderes. 
Særlige bestemmelser angående køb af aktier i børsnoterede selskaber osv.: 
(a) Når finansministeren og den eller de relevante fagministre for indeværende 
finder det nødvendigt at foretage en undersøgelse for at fastslå, om der kan 
opstå bekymring for den mulige indtræden af de konsekvenser, som er nævnt 
i (i) eller (ii) ovenfor, efter en ikke-hjemmehørende persons opkøb osv. af 
aktier osv. ud over en vis mængde i børsnoterede selskaber osv.; kan de udpege 
visse virksomheder, som udsteder sådanne aktier (artikel 2, afsnit 1 af de 
supplerende bestemmelser). 
(b) Enhver ikke-hjemmehørende, som vil opkøbe aktier ud over en vis mængde i 
et forud bestemt selskab, skal give meddelelse forud til finansministeren og den 
eller de relevante fagministre (artikel 3, afsnit I i de supplerende 
bestemmelser). 
(c) Når finansministeren og den eller de relevante fagministre er af den opfattelse, 
at et givet køb af aktier osv. ud over en vis mængde, efter afgivelse af varsel, 
vil forårsage bekymring for den mulige indtræden af nogle af de konsekvenser, 
som er nævnt i (i) eller (ii) ovenfor, kan de efter at have indhentet udtalelse 
fra udvalget om fremmed valuta og andre transaktioner, inden for den angivne 
periode, anbefale eller instruere den, som har givet varslet, om at suspendere 
et sådant køb, helt eller delvist (artikel 3, afsnit 3, afsnit 5 og afsnit 6 i de 
supplerende bestemmelseE). 
Kilde: Handelskontrollov vedrørende fremmed valuta og udenrigshandel. 
17 
TYPER AF OPERATØRER I JAPAN 
BILAG 10 
Der skelnes i Fællesskabet ikke mellem telekommunikationsoperatører på grundlag af ejerskab 
af anlægget. Rådsdirektivet af 28. juni 1990 om etablering af Det indre Marked for 
telekommunikationstjenester gennem indførelse af åbne net vedrører 
harmoniseringsbestemmelserne for åben og effektiv adgang til og brug af offentlige 
telekommunikationsnet og, hvor det er gældende, offentlige telekommunikationstjenester3.1 
henhold til dette direktiv må bestemmelserne om åbne net, som vedrører områder, der er valgt 
efter listen i bilag I i direktivet, "ikke begrænse adgangen til de offentlige 
telekommunikationsnet eller offentlige telekommunikationstjenester, bortset fra hvis det sker 
afgrunde, som er baseret på essentielle krav inden for rammerne af Fællesskabslovgivningen, 
dvs. 
sikkerheden af netdriften, 
vedligeholdelse af nettets integritet, 
hvor det er relevant, muligheden for samkørsel mellem tjenesterne 
databeskyttelse efter behov. 
Desuden skal de betingelser, som generelt er gyldige for forbindelsen af terminaludstyret til 
nettet, være gældende. 
Betingelserne for åbne net giver muligvis ikke adgang til yderligere restriktioner i brugen af 
de offentlige telekommunikationsnet og/eller offentlige telekommunikationstjenester, med 
undtagelse af de begrænsninger, som måtte afledes af udøvelsen af særlige rettigheder eller 
enerettigheder, som er tildelt medlemsstaterne, og som er forenelige med Fællesskabets 
lovgivning. 
Der bør skabes lige betingelser for begge typer operatører, som betjener tredjemænd: 
lige adgang til type I-net for type li-operatører, herunder adgang til samme operatør­
takster og på lige vilkår og betingelser; 
gennemførelse af en åben netværksstruktur, som giver mulighed for frigivelse af 
oplysninger om sammenkoblinger og tekniske krav til udvikling og ny service, og hvor 
det sikres, at type 11-operatører har adgang til de netværksfaciliteter, som er 
nødvendige for at yde den forøgede service, som kunderne ønsker. 
3 EFTL 192/1 af 24.7.90. 
18 
RESTRIKTIONER FOR UDENLANDSKE 
TELEKOMMUNIKATIONSFIRMAER I USA 
BILAG 11 
Restriktionerne for udenlandske virksomheder i USA er generelt følgende: 
i) Tilladelser til alle tjenester kan ikke gives til virksomheder, som ejes af udenlandske 
regeringer (Art. 310(a)). 
ii) Tilladelser til transmissionstienester. almindelige operatørtienester eller aeronautiske 
tjenester kan nægtes udlændinge eller udenlandske virksomheder; det betyder, at 
udenlandske virksomheder eller enkeltpersoner ikke i sig selv kan få en tilladelse fra 
FCC (afsnit 310(b)(1) og (2)). 
iii) Tilladelser til transmissionsti enester, almindelige operatørtienester eller aeronautiske 
tjenester kan gives til selskaber, når de blot ikke har udenlandske ledere eller 
bestyrelsesmedlemmer, eller ikke ejes mere end 20% af udlændinge (eller 25% ved 
indirekte ejerskab). Afsnit 310(b)(3) & (4)). 
iv) En udenlandsk ejet operatør, som yder internationale tjenester, klassificeres som 
"dominerende operatør" og reguleres derefter, dvs. er underkastet "fuld" eller "delvis" 
lovgivning afhængig af, om..."forholdet mellem en international operatør i USA og en 
udenlandsk operatør kan udgøre væsentlige risici for konkurrencebegrænsende 
adfærd..." (FCC rapport og forordning, 6. november 1992). 
Der lægges i den nyformulerede FCC-politik i forbindelse med analyse af konkurrence mindre 
vægt på, om en given operatør er amerikansk eller ikke-amerikansk, end på eventuelle 
tilknytningsforhold mellem konkrete, amerikansk/ikke-amerikansk baserede operatører. I 
henhold til sin nye politik vil FCC derfor.."regulere en international, amerikansk operatør, 
uanset om den er amerikansk eller udenlandsk ejet, således at denne kun er dominerende på 
de ruter, hvor en tilknyttet udlænding har mulighed for at diskriminere til fordel for det 
tilknyttede selskab ved levering af tjenester og faciliteter, som anvendes til at standse USA's 
internationale trafik. 
Et centralt punkt, som FCC stod over for med denne nye politik, var at finde en passende 
definition på "tilknyttet". FCC besluttede at behandle "...en amerikansk operatør som tilknyttet 
en udenlandsk operatør, hvis den amerikanske operatør kontrollerer, kontrolleres af, eller er 
under fælles styring med en udenlandsk operatør." Ved anvendelse af denne regel valgte FCC 
at anvende en juridisk test for "kontrol", hvilket betød, at sagen afgøres ved en analyse i det 
enkelt tilfælde. 
Den nye FCC-politik om internationale, almindelige operatører synes at bevæge sig i en 
positiv retning, idet den afskaffer formodningen om "ikke-dominans" hos de fleste 
amerikanske operatører og formodningen om "dominans" hos alle ikke-amerikansk ejede 
operatører. Imidlertid må det ikke overses, at - som FCC selv omhyggeligt bemærkede i en 
fodnote til forordningen fra 6. november: 
19 
"Anvendelsesområdet for denne forordning er begrænset til spørgsmålet om, hvilke 
lovbestemmelser der skal være gældende for almindelige amerikanske operatører med 
udenlandske tilknyttede virksomheder, når først de har fået adgang til det amerikanske 
marked. Forordningen forholder sig ikke til spørgsmålet om adgangsstandarder for 
virksomheder, som har udenlandske firmaer tilknyttet sig, og som søger om tilladelse 
til at operere på det amerikanske marked. 
Disse udenlandsk ejede operatører står over for diskriminerende behandling i sager, som 
vedrører konstruktionen af linier, takster og trafik samt indtægtsrapporter, som følger: 
Det foreskrives i afsnit 214 i lov om kommunikation, at almindelige operatører skal 
søge FCC-tilladelse til at udlægge nye linier eller udvide de eksisterende linier. 
FCC undlader i øjeblikket regulering af indenlandske tjenester; men ved de 
internationale tjenester skal "dominerende" operatører indhente tilladelse til udlægning 
og udvidelse af linier; tilladelsen kræves for hver type tjeneste og hvert land; "ikke-
dominerende" operatører skal blot opnå tilladelse til konstruktion af de nye 
linier. 
Alle operatører skal forelægge taksterne for internationale tjenester for FCC, men: 
"dominerende" operatører skal forelægge de fleste takster for FCC med 45 dages varsel 
i stedet for 14 dage for "ikke-dominerende" operatører; 
"ikke-dominerende" operatørers takster træder automatisk i kraft efter 14 dage, med 
mindre der findes noget ulovligt, mens der skal indhentes positiv godkendelse for 
taksterne fra dominerende operatører; 
"dominerende" operatører skal også forelægge deres omkostningsregnskab som 
begrundelse for eventuelle takstændringer. 
Alle operatører skal indsende årlige, interne trafik- og indtægtsrapporter; men kun 
udenlandsk ejede "dominerende" transportører skal indsende årlig dokumentation for 
indenlandsk trafik og indtægter. 
Med hensyn til godkendelse under afsnit 214 kræves det, at de almindelige operatører ikke 
må konstruere, udvide eller opkøbe en kommunikationslinie, med mindre FCC bestemmer, at 
det vil være i offentlighedens interesse. Den lovgivningsmæssige hensigt bag dette afsnit af 
loven var at regulere monopol-udbydere af kommunikationstjenester og at sikre, at der ikke 
er overlapning af anlæg, hvilket ville føre til, at de af monopolet "fastholdte" kunder betaler 
højere takster, end de bør, for de overskydende anlæg. Imidlertid er der ingen faste 
kriterier fra FCC til bedømmelse af, hvorvidt det er i offentlighedens interesse nu og i 
fremtiden, at operatøren udbyder en bestemt tjeneste, og der er nogen bekymring over, 
at FCC - gennem sin anvendelse af afsnit 214 - begynder at bevæge sig væk fra den 
oprindelige hensigt med afsnittet og uafhængigt træffe beslutninger, der påvirker den 
internationale handelspolitik. For eksempel søgte FCC i sin yderligere meddelelse om forslag 
til regelsæt (maj 1991) for internationale regnskabstakster kommentarer til, om tilladelserne 
under afsnit 214 skal gøres betingede, så de sikrer en ikke-diskriminerende behandling af 
20 
amerikanske operatører, som betjener et andet land4. 
Endelig kræver lov vedrørende ilandføring af kabler, at en almindelig operatør søger om 
tilladelse til ilandføring af et (sø-)kabel fra udenrigsministeren. Denne myndighed er 
uddelegeret til FCC. Det bestemmes i loven, at der tages hensyn til gensidighedsprincippet. 
4 Rapport om USA's handels- og investeringsbarrierer (1993-1994) ved tjenestegrenene 
i Kommissionen for De europæiske Fællesskaber - side 73. 
21 
RESTRIKTIONER MOD FUSIONER, OPKØB OG OVERDRAGELSER I 
USA 
BILAG 12 
Ved afgørelse af, om en transaktion udgør en trussel for den nationale sikkerhed, skal 
Præsidenten bl.a. overveje den indenlandske produktion, der medgår til projekterede, nationale 
sikkerhedskrav; muligheden for og evnen til at den indenlandske industri kan opfylde 
nationale forsvarskrav; og endelig kontrollen med indenlandsk industri og kommerciel aktivitet 
fra udenlandske statsborgeres side, i den udstrækning dette påvirker muligheden for og evnen 
til, at USA kan opfylde sine nationale sikkerhedskrav. 
Hvis Præsidenten beslutter, at sådanne transaktioner udgør en trussel for den nationale 
sikkerhed, kan han beslutte at suspendere eller forbyde dem. Dette kunne omfatte tvungen 
kapitalafgivelse. Der findes ingen bestemmelser om en juridisk gennemgang eller om 
erstatning i tilfælde af en sådant tvungen kapitalafgivelse. 
Indtil nu har der kun været én sag ud af 677, som er gennemgået, hvor Præsidenten har 
blokeret eller omgjort et opkøb - det ene tilfælde var købet af en flyvemaskinedel, som var 
fremstillet af en afdeling af luftfartsministeriet i Den kinesiske Folkerepublik. 
En række lovforslag, som skal udvide Exon-Florio-bestemmelsernes anvendelsesfelt, eller 
udvide ideen om national sikkerhed til at omfatte rent økonomiske anliggender, er blevet 
forelagt Kongressen. Forsvarsbevillingen for finansåret 1993 har styrket Exon-Florio-
procedurerne ved at kræve, at Præsidenten forelægger Kongressen en rapport om resultaterne 
af hver CFIUS-undersøgelse og ved at medtage bl.a. sådanne faktorer som "den potentielle 
effekt af den foreslåede eller igangværende transaktion i forhold til USA's internationale 
teknologiske førerstilling på områder, som påvirker USA's nationale sikkerhed." Dette 
økonomiske kriterium er nyt. 
Desuden findes der tre nye bestemmelser om virksomheder, der kontrolleres af udenlandske 
regeringer. Ifølge den første skal der, hvis førstnævnte indgår i en fusion, et opkøb eller en 
overtagelse, som kan føre til en kontrolsituation, der kan påvirke USA's nationale sikkerhed, 
foretages en Exon-Florio-undersøgelse. De andre to udgør - selv om de ikke udgør en særlig 
stor byrde - en politisk erklæring, som har til formål ikke at opmuntre til overtagelser af (og 
tildeling af bestemte entrepriser til) sådanne virksomheder. 
Ifølge bestemmelserne i lov om internationale investeringer og handel med tjenesteydelser 
(IITSSA) skal alle udenlandske investeringer i amerikanske virksomheder, hvor en udlænding 
ejer 10% eller mere af stemmerne (eller tilsvarende), indrapporteres. 
Mange forbundsstater har indført rapporteringskrav for udenlandske enkeltpersoner, 
udenlandsk styrede og udenlandsk indregistrerede virksomheder vedrørende investeringer. 
Nogle forbundsstater skelner mellem rapporteringskrav, som pålægges udenlandske 
enkeltpersoner, og dem, der pålægges udenlandske forretoingsenheder. Ligeledes anvender 
nogle forbundsstater forskellig behandling ved udlændinge, udlændinge, der ikke har erklæret 
nogen hensigt om at blive amerikanske statsborgere og udenlandske virksomheder. De fleste 
22 
stater med rapporteringskrav idømmer bøder, hvis indrapportering ikke sker. 
Den afgørende begrundelse for disse restriktioner er, at det er vigtigt, at USA styrer 
kommunikationen til ethvert tidspunkt af hensyn til den nationale sikkerhed. 
Bemærkninger/Forventede resultater 
Selv om Det Europæiske Fællesskab forstår USA 's ønske om at tage alle nødvendige skridt 
til beskyttelse af den nationale sikkerhed, er der bekymring for, det omfang, hvormed 
restriktionerne vil finde anvendelse, vil kunne overstige det, som er nødvendigt for beskyttelsen 
af væsentlige sikkerhedsinteresser. I denne sammenhæng har Fællesskabet i sine kommentarer 
til De forenede Staters regering fremhævet lovens brede sigte, manglen på en definition af 
begrebet national sikkerhed samt den usikkerhed, der er tilstede med hensyn til, hvilke 
transaktioner der skal indrapporteres. Selv om der i amerikanske finansministeriums 
regulativer om lovens gennemførelse, som blev offentliggjort i november 1991, opstilles 
yderligere retningslinjer i henseende til bestemte spørgsmål, gør de nævnte 
usikkerhedsmomenter sig fortsat gældende. I forening med frygten for potentiel tvungen 
kapitalafgivelse har de i praksis betydet, at mange om ikke de fleste udenlandske investorer 
har følt sig forpligtet til på forhånd at indrapportere deres planlagte investeringer. I realiteten 
vil en meget stor del af de opkøb, som virksomheder indenfor Fællesskabet vil foretage i De 
forenede Stater, blive udelukket på forhånd. 
Exon-Florio bestemmelserne vil kunne hæmme OECD-medlemmernes bestræbelser på at øge 
den frie strøm af udenlandske investeringer og vil kunne komme i konflikt med OECD-
regulativet vedrørende liberalisering af kapitalbevægelser. En sådan fremgangsmåde ville 
desuden skade Fællesskabets og USA 's fælles bestræbelser på at opstille multilaterale regelsæt 
om handelsrelaterede investeringsforanstaltninger under Uruguay-forhandlingsrunden og 
arbejdet på at styrke OECD 's nationale behandlingsinstrument. 
Kilde: Rapport om USA's handels- og investeringsbarrierer (1993-1994) ved tjenestegrenene 
hos Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, side 82 
23 
BILAG 13 
SAMMENLIGNING AF DET NUVÆRENDE PROGRAMMERINGSSPROG FØR 
AVANCERET TEKNOLOGI MED MANTON-ÆNDRINGSFORSLAGET, 
VEDTAGET AF REPRÆSENTANTERNES HUS 
15 USC 278n. Avanceret teknologiprogram ... (d) Entrepriser eller tildelinger; kriterier; 
restriktioner... 
(9) Et selskab skal kun være berettiget til at modtage økonomisk støtte i henhold til denne 
artikel, hvis ... 
(A) Udenrigsministeren finder, at selskabets deltagelse i programmet ville være i De forenede 
Staters økonomiske interesse, således som det kan godtgøres, ved at selskabet investerer i De 
forenede Staters forskning, udvikling og produktion (herunder f.eks. fremstilling i De forenede 
Stater af vigtige komponenter eller moduler); ved at selskabet bidrager væsentligt til 
beskæftigelsen i De forenede Stater; og ved at selskabet i forbindelse med en hvilken som 
helst teknologi, der måtte opstå som følge af den i henhold til denne artikel ydede støtte 
accepterer at fremme fabrikationen i De forenede Stater af produkter, der udvikles som 
resultat af denne teknologi (under hensyntagen til målsætningen om at fremme amerikansk 
industris konkurrenceevne), og at indkøbe dele og materialer fra konkurrencedygtige 
leverandører; samt 
(B) hvis selskabet enten -
(i) er et amerikansk-ejet selskab, eller 
(ii) Udenrigsministeren finder, at selskabet er 
indregistreret i De forenede Stater og har et moderselskab i et land, som giver amerikansk 
ejede selskaber muligheder, der er sammenlignelige med dem, der gives ethvert andet selskab, 
for at deltage i ethvert joint venture der ligner de i henhold til dette kapitel tilladte 
muligheder; og at det yder tilstrækkelig og effektiv beskyttelse af amerikansk ejede selskabers 
immaterielle ejendomsrettigheder. 
"(20) udtrykket 'amerikansk selskab' betyder et selskab, hvor Udenrigsministeren på grundlag 
af en anskueliggørelse fra den pågældende selskab, finder, at selskabet -
"(A) opretholder en betydelig beskæftigelse i De forenede Stater; 
"(B) i forbindelse med en teknologi, der måtte opstå som følge af den i henhold til denne lov 
eller til the National Competitiveness Act (den nationale Lov om Konkurrencedygtighed) af 
1993 ydede støtte indvilliger i at fremme fabrikationen i De forenede Stater af produkter, der 
udvikles som resultat af denne teknologi; 
"(C) indvilliger i at indkøbe dele og materialer til sådanne produkter fra konkurrencedygtige, 
amerikanske leverandører; og 
"(D) enten -
"(i) er et amerikansk-ejet selskab; eller 
"(ii) er et selskab, der er indregistreret i De forenede Stater, og som har 
et moderselskab i et land, som Udenrigsministeren finder -
"(I) giver amerikansk-ejede selskaber muligheder, 
der kan sammenlignes med dem, der gives ethvert andet selskab for at deltage i programmer 
og få adgang til ressourcer og informationer svarende til de muligheder, der tillades i henhold 
til denne lov eller den nationale Lov om Konkurrencedygtighed af 1993, som gælder for 
24 
udenlandsk ejede selskaber, der driver handel i De forenede Stater; 
"(II) har en udvikling af standarder en proces til 
vurdering af overensstemmelse, der er åbne og gennemskuelige, og som resulterer i retfærdige 
og rimelige standarder og ikke diskriminerer mod amerikanske produkter og 
produktionsprocesser; 
"(III) giver amerikansk ejede selskaber lokale 
investeringsmuligheder, der kan sammenlignes med dem, der gives i ethvert andet selskab; og 
"(IV) giver amerikansk ejede selskaber tilstrækkelig og 
effektiv beskyttelse af deres immaterielle ejendomsrettigheder; 
"(21) udtrykket 'amerikansk fabrikant' betyder et amerikansk selskab, som 
Udenrigsministeren, på grundlag af en anskueliggørelse fra det pågældende selskab, finder, 
foretager betydelige investeringer i De forenede Stater i forskning, udvikling og fabrikation 
(herunder fremstilling i De forenede Stater af større komponenter og moduler); 
"(22) udtrykket 'amerikansk ejet selskab' har samme betydning som det tilsvarende udtryk i 
art. 28(j)(2) i the National Institute of Standards and Technology Aet (Lov om det nationale 
institut for standarder og teknologi) (15 U.S.C. 278n(j)(2));" 
Manton-ændringsforslaget tilføjer supplerende definitioner til 15 USC 3703. Definitioner 
25 
USA's RUMFARTSINDUSTRI 
BILAG 14 
USA's rumfartsindustri havde i 1991 en årlig indtægt på ca. $ 22 mia., svarende til ti gange 
så meget som den europæiske rumfartsindustris. Som vist herunder tegner staten sig for $ 21? 
mia. (95%) af USA's udgifter på området, sammenlignet med de blot $ 1,5 mia. (70%), soin 
de europæiske regeringer tegner sig for tilsammen. 
Samlede salg 
Off. kontrakter 
- Militære 
- Civile 
Kommercielle 
(Kurs: 1 ECU = $ RUM- USA 
FARTS-
INDUSTRI 
MIA ECU 
26,00 
24,70 
13,85 
10,85 
1,30 
1,166) i alt % 
100 
95 
53 
42 
5 RUM- EUROPA 
FARTS-
INDUSTRI 
MIA ECU 
2,50 
1,75 
0,25 
1,50 
0,75 i alt % 
100 
70 
10 
60 
30 -
Europa i 
% af USA 
9,60 
7,10 
1,80 
13,80 
57,70 
Kilder: Aerospace Association, Euroconsult, CEC 
Den amerikanske stats store andel af udgifterne giver amerikanske satellitproducenter en 
betydelig handelsmæssig fordel i forhold til europæiske producenter. De offentlige kontrakter 
er i realiteten lukket for ikke-indenlandske producenter. Dette store, monopoliserede marked 
giver de amerikanske producenter tilstrækkeligt indtægts- og produktionsvolumen til at drage 
nytte af: 
stordriftsfordele i produktion, indkøb, bemanding, forskning og udvikling 
muligheder for at krydssubsidiere for eksempel salg på det kommercielle marked, 
markedsmæssig troværdighed og image 
Selv om de europæiske organisationer har mulighed for at etablere eller opkøbe 
datterselskaber i det amerikanske forsvar, skal selskaberne for at overholde de nationale 
sikkerhedskrav beskæftige et personale bestående af amerikanske statsborgere, hvilket 
vanskeliggør direkte kontrol over et datterselskab. Desuden påhviler det en amerikansk 
indkøber at give en begrundelse over for staten, hver gang et køb foretages hos en udenlandsk 
leverandør. 
26 
Dette medfører, at den eneste mulighed for at konkurrere på det amerikanske 
satellitmarked er at være deltager i et amerikansk ledet konsortium. 
Hidtil har de europæiske investeringer i USA været begrænsede. Ud over etablering af et antal 
amerikanske datterselskaber, som specielt har haft markederne for udstyr og private tjenester 
som aktivitetsområde, har europæiske virksomheder for nyligt investeret i amerikansk ledede 
konsortier (f.eks. Orion) for at kunne tilbyde internationale mobilsatellittjenester. Dette 
afspejler dels de amerikanske lovgivningsmæssige handelshindringer, men også de 
amerikanske virksomheders ønske om at sprede de store kapitalomkostninger samt deres ønske 
om at have europæiske samarbejdspartnere for at få lettere adgang til det europæiske marked. 
Amerikanske konstruktører af kommercielle kommunikationssatelliter har på ny styrket deres 
dominans på verdensmarkederne efter at have tabt terræn i 1980'erne, hvilket har hæmmet 
fremgangen hos europæiske og asiatiske leverandører. Ifølge Euroconsults seneste 
undersøgelse blandt flere kunder er Hughes Space and Communications Company og General 
Electricity rykket fra de øvrige konkurrenter og ser ud til at ville sætte dagsordenen for 
markedet i 1990'erne. 
Undersøgelsen sætter det faktum, at USA fortsat giver rumfarten en højere prioritering i 
statens udgiftsbudget end nogen anden nation, klart i relief. 
De amerikanske udgifter til såvel militære som civile rumprogrammer, som nåede et 
højdepunkt på 35 milliarder dollars i 1992, svarer til 0,6% af det amerikanske 
bruttonationalprodukt. 60% af disse udgifter afholdes på vegne af det amerikanske 
forsvarsministerium. 
De 12 lande i De Europæiske Fællesskaber bruger tilsammen 0,05% af deres 
bruttonationalprodukt - svarende til en tolvtedel af niveauet i USA. Selv Frankrig, som er 
Europas største rumfartsnation med et velfungerende civilt og militært rumprogram, bruger 
mindre end 0,2% af sit bruttonationalprodukt på rumfart. 
Kontrasten er lige slående, uanset hvordan tallene opstilles. USA bruger næsten 2,4% af sit 
statsbudget på rumfart, såvel den civile som den militære. Frankrig bruger mindre end 0,4%, 
og den resterende del af Europa og Japan bruger meget mindre endnu. 
I disse tal er udgifterne i Rusland ikke medtaget, idet de er næsten umulige at vurdere efter 
vestlig målestok. Mens uigennemskuelige regnskabsprincipper kan kamouflere Ruslands 
udgifter til. militær rumfart, anfører undersøgelsen, at investeringerne i disse .systemer i 
Rusland "falder synligt hurtigere end budgettet for den civile rumfart". 
27 
Euroconsults årsrapport efterlader det indtryk, at de europæiske investeringer på 
rumfartsområdet i 1980'erne ikke ændrede nævneværdigt ved USA's førerskab. Den 
Europæiske Rumorganisation, som består af 13 lande, mere end firedoblede sine udgifter 
imellem 1981 og 1992, men den amerikanske industri er stadig "klart dominerende," 
konkluderer undersøgelsen. 
Amerikanske virksomheder har opnået en andel på lidt mere end 73% af verdensmarkedet for 
civile kommunikationssatellitter i geostationært kredsløb med planlagt opsendelse mellem 1990 
og 1996. Europa har 25% af markedet. 
Det samlede marked for disse satellitter andrager indtil nu 125 rumfartøjer, som enten allerede 
er opsendt eller for hvilke der er tegnet faste kontrakter, med en markedsværdi på $ 10,4 mia. 
i 1992-tal. 
For to år siden antydede Euroconsults tal, at de amerikanske virksomheder fortsat ville miste 
markedsandele til europæerne i begyndelsen af 1990'erne, således som det også havde været 
tilfældet i begyndelsen af 1980'erne. Men en række særdeles kontroversielle sager fra 1990 
i Japan, Mellemøsten og andre dele af verden, som Hughes og GE Astro Space vandt over 
deres europæiske konkurrenter, synes at have vendt denne tendens. 
Den amerikanske fordel gør sig gældende på trods af en forskydning i satellitkoncentrationen 
væk fra Nordamerika i retning mod Europa, Asien og andre dele af verden. 
28 
Euroconsult beretter, at en tredjedel af de kommunikationssatellitter, som blev fremstillet i 
1980'erne, var til det amerikanske marked. Denne andel vil falde til under en fjerdedel 
mellem 1992 og 2003, hvilket betyder, at de amerikanske satellitproducenter vil komme til 
at arbejde mere og mere for ikke-amerikanske kunder. 
USA vil fortsat dominere fremstillingen af satellitter trods øget konkurrence, idet USA's 
markedsandel forventes at vokse i 90'erne. 
Antal satellitter 
Markedsværdi i mia. 
1992-dollars 
USA 
Hughes Aircraft 
General Electric 
Space systems/Loral 
TRW 
Fairchild 
CTA 
EUROPA 
Matra 
Aérospatiale 
British Aerospace 
Alenia 
Deutsche Aerospace 
CANADA 
JAPAN 1972-79 
37 
2 
100% 
87,1% 
12,9% 
0,0% 
0,0% 
0,0% 
0,0% 
0,0% 
0,0% 
0,0% 
0,0% 
0,0% 
0,0% 
0,0% 
0,0% 1980-89 
99 
6,39 
69,7% 
27,7% 
16,8% 
18,9% 
6,3% 
0,0% 
0,0% 
23,5% 
4,4% 
5,2% 
8,2% 
0,9% 
4,8% 
3,8% 
3,0% 1990-96* 
125 
10,40 
72,3% 
30,0% 
26,6% 
9,9% 
4,3% 
1,0% 
0,5% 
25,1% 
9,8% 
8,2% 
3,3% 
2,5% 
1,3% 
1,4% 
1,2% 
* Omfatter faste kontrakter om fremtidige opsendelser 
Kilde: Barrierer for den europæiske industrielle handel på det amerikanske satellit­
kommunikationsmarked. En undersøgelse ved KPMG, januar 1993. 
29 
STATISTISKE TABELLER 
30 
STATISTISKE TABELLER 
MARKEDSANDELE 1993 
Arbejdsstationer 
Markeds­
andel i 
Sælgere 
Europæ­
iske 
sælgere 
Arner, 
sælgere 
Japan, 
sælgere 
Andre 
Total Europa 
2,3 
% 
7% 
100,0% USA 
98,8% 
0,0% 
1,2% 
100,0% Japan 
59,80% 
40,2% 
100,0% Rest. af 
verden 
100,0% Verden 
0,7% 
89,4% 
9,4% 
0,5% 
100,0% 
Personlige computere 
Markeds­
andel i 
Sælgere 
Europ. 
sælgere 
Arner, 
sælgere 
Japan, 
sælgere 
Andre 
Total Europa 
1993 
32,2% 
56,5% 
3,6% 
7,7% 
100,0% USA 
2,5% 
85,7% 
7,6% 
4,2% 
100,0% Japan 
0,0% 
22,8% • 
77,3% 
0,1% 
100,0% Rest. af 
verden 
1,8% 
45,1% 
3,5% 
49,6% 
100,0% Verden 
11,4% 
63,3% 
13,2% 
• 12,1% 
100,0% 
Kilde: International Data Corporation 
31 
Personlige computere 
Markedsandelstallene for fabrikanter af personlige computere opstilles af IDC i USA og i 
London i Personal Computer European Expertise Centre og for EDP IDC Japan Reporting 
Service. 
Enkeltbrugermarkedet (f.eks. PC'ere, arbejdsstationer, printere, supplerende lagerudstyr så som 
CD-ROM'er) er særdeles stærkt i øjeblikket som et resultat affaldende priser, forbedret chip­
teknologi (især Intel 80486) og Windows-brugerfladen til DOS-operativsystemet. I 1993 var 
IDCs foreløbige tal for salget 36.260.000 enheder - en stigning fra 30.376.000 i 1992 (19% 
vækst). 
De dominerende aktører på det enkelte marked er: 
Europa USA Japan 
IBM Apple Nec (46,2%) 
Compaq IBM Apple 
Apple Compaq IBM 
Olivetti HP Fujitsu 
Hewlett-Packard Dell Epson 
På verdensplan har Compaq øget sin markedsandel fra 5,1% af markedet til 8,5%, idet 
virksomhedens salg er steget med 98%. Af de to større europæiske leverandører har ZDS (dvs. 
Bull) øget salget med 62%, mens Olivetti har noteret 15% vækst, hvilket er under branchens 
gennemsnit (men ikke overraskende, da virksomheden mest arbejder i Europa, som var inde 
i en omfattende økonomisk krise i 1993). 
Europa 
Markedsstørrelse: 10.604.000 enheder, $ 19.310 mio. 
Olivetti har målrettet sine aktiviteter mod PC-markedet i de senere år og er nu den største 
leverandør med base i Europa. Virksomhedens udbud ligger mest inden for billigere maskiner, 
end hos de fire andre på top-fem listen. Markedsandelen efter antal enheder er større end efter 
værdi, hvorimod det for IBM, Compaq, Apple og HP forholder sig omvendt. Imidlertid har 
Siemens Nixdorf (SNI) for nylig gjort det klart, at man har til hensigt at gå målrettet ind på 
PC-markedet i fremtiden. 
Digital, en af de IT-virksomheder, der klarer sig dårligst i øjeblikket, har også signaleret, at 
man vil angribe PC-markedet mere intensivt end tidligere. 
Den seneste udvikling (som er meddelt inden for de sidste to uger) har været den intense 
priskrig, som er brudt ud mellem Compaq og IBM, idet de kæmper om at indtage den bedste 
plads på listen. Der er meldt om prisfald på 20-30%, til dels for at få lagrene nedbragt, inden 
32 
nye versioner kommer ud. IBM lider specielt meget under for store lagre af de billigere 
maskiner, mens der er mangel pa virksomhedens nex Power PC'er. 
USA 
I øjeblikket er kun enhedsværdier tilgængelige for det amerikanske marked. Det mest 
bemærkelsesværdige ved markedet er den stærke vækst hos tre virksomheder - Compaq, 
Hewlett-Packard's PC-afdeling, Packard Bell, samt AST. IBM vokser stadig, men 
markedsandelen er faldende. 
Den eneste europæiske leverandør, som står stærkt i USA, er Bull. Bull's PC-afdeling, Zenith 
Data Systems (ZDS), har i de seneste måneder været redningen for Groupe Bull. Den store 
indtægtsfremgang hos Groupe Bull kommer næsten udelukkende fra ZDS's stærke præstation. 
Både i USA og Europa ligger den japanske styrke inden for notebook- markedet, hvor 
Toshiba står specielt stærkt. 
Japan 
Det japanske marked domineres fortsat af NEC (46% af markedet efter værdi, 49% af antal 
enheder). Apple har imidlertid en andel på 13,4% og IBM har 6,4%. Ingen europæisk aktør 
er særlig aktiv i Japan (ICL defineres af IDC som en europæisk leverandør i Europa, selv om 
Fujitsu er selskabets flertalsaktionær). 
Den anden række amerikanske leverandører er stort set ikke til stede i Japan, idet de tegner 
sig for mindre end 1% af volumen. 
Resten af verden 
De to største markeder under "Resten af verden" er Canada og Australien. Oplysninger om 
disse markeder opstilles af Worldwide PC Research, men er ikke tilgængelige før årets 
slutning, undtagen i aggregeret form (derfor tallene for hele verden). 
Arbejdsstationer 
De største leverandører på hvert marked (i faldende orden efter vigtighed) 
Europa USA Japan 
Sun Sun Sun 
HP HP Yokogawa HP 
Digital Digital Fujitsu 
IBM SGI NEC 
SGI IBM Hitachi 
Sun dominerer fortsat markedet for arbejdsstationer med 37,8% af verdensmarkedet. Imidlertid 
er Hewlett-Packard også stærk på dette marked med næsten 20% af omsætningen på 
33 
verdensplan. IDC forventer, at disse to virksomheder vil være førende på markedet i 1994 
med Silicon Graphics som nummer tre. 
Dette gælder inden for det traditionelle arbejdsstationssegment, idet IBM fokuserer mere på 
personlige arbejdsstationer og servere, og Digital fortsat har problemer. 
I 1993 blev der skabt en ny kategori af systemer, idet PC'erne blev opgraderet lidt og 
arbejdsstationerne nedgraderet lidt. IDC har kaldt denne kategori af systemer for den 
personlige arbejdsstation. Sun tegner sig for størstedelen af salget i øjeblikket (fleks. 60% i 
Europa) efter lanceringen af den prisbillige SparcStation (koster nu under $ 3.000). 
Europa 
Hewlett-Packard klarer sig særdeles godt i Europa for tiden. Mens Sun fortsat dominerer 
verdensmarkedet, så fører Sun i Europa kun med 3,5% over HP. 
USA 
Hewlett-Packard forventes at opleve fortsat stærk vækst, nu hvor virksomheden nærmer sig 
færdiggørelsen af overgangen fra Motorola-baserede arbejdsstationer til PA-RISC-baserede 
arbejdsstationer. 
Tatung, det taiwanesiske firma, solgte 3.000 enheder i USA i 1993 og tegnede sig dermed for 
den lille del af salget, der ikke forestås af Europa/Japan/USA-leverandører. 
Japan 
En vækst på 10,6% på det japanske marked i 1993 blev resultatet af et fremskyndet skift i 
retning af en nedprioritering af store mainframe-computere og mærke-minicomputere til fordel 
for Unix arbejdsstationer og servere. Denne tendens betyder, at fokus på markedet for 
arbejdsstationer skifter fra de traditionelle anvendelser i videnskab og teknik over til 
kommercielle applikationer. 
De amerikanske leverandører arbejder sammen med japanske virksomheder, som f.eks. Nihon 
Sun Microsystems og Yokogawa-Hewlett-Packard. IDC Japan forudsiger næsten 20% vækst 
på det japanske marked for arbejdsstationer i 1994. 

BSN0254-145S 
KOM(95) 78 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 U 
Katalognummer : CB-CO-95-086-DA-C 
ISBN 92-77-86383-8 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg