Nr. C 168/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10. 7. 90 
BILAG 11 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen: 
ARENA, ÅRETS, BAGLIANO, BAZIANAS, BEALE, BELTRAMI, BERGER, BERNS, BLESER, BOISSEREE, 
BREDIMA SAVOPOULOU, BREYIANNIS, BRIGANTI, BROICHER, CEYRAC, COYLE, van DAM, DE 
TAVERNIER, DONCK, DOS SANTOS, EULEN, FORGAS, GARCIA MORALES, GERMOZZI, 
GEUENICH, GIACOMELL1, GOMEZ MARTINEZ, GREEN, HAGEN, HANCOCK, JESUS SEQUEIRA, 
KAARIS, KAZAZIS, KELLY, KENNA, KIRCHFELD, KITSIOS, KROGER, LAPPAS, LAUR, LOW, 
LUSTENHOUWER, MAINETTI, MARVIER, MORALES, MUHR, MULLER, NIELSEN Bent., NIER-
HAUS, NOORDWAL, PARDON, PEARSON, PELLETIER Charles , PETERSEN, PROUMENS, ROBIN­
SON, ROLÅO GONCALVES, ROMOLI, ROSEINGRAVE, SHADE-POULSEN, SCHMITZ, SILVA, 
SOLARI, TUKKER, VALLEJO CALDERON, VASSILARAS, VELASCO MANCEBO, VIDAL, WICK, 
WITHWORTH 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen: 
BERNASCONI, CAVAZZUTI, AL VES CONDE, CORELL AYORA, FREEMAN, LIVERANI, MACHADO 
VON TSCHUSI, MERCIER, MURPHY, ORSI, STAEDELIN, STRAUSS, VERCELLINO, WILLIAMS 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod udtalelsen: 
AMATO, ASPINALL, ATAIDE FERREIRA, BORDES-PAGES, BOS, Vasco CAL, CALVET CHAMBON, 
CHRISTIE, DELLA CROCE, DRAGO, DRILLEAUD, van EEKERT, ELSTNER, ETTY, FLATHER, 
GREDAL, HILKENS, HOUTHUYS, HORSKEN, JENKINS, de KNEGT, LAKA MARTIN, MADDOCKS, 
MARGOT, MORELAND, MOURGUES, NIEUWENHUIZE, de NORMANN, RAMAEKERS, ROUZIER, 
SALMON, SCHOEPGES, SMITH L.J., STORIE-PUGH, TAMLIN. 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om rensning af kommunalt spildevand (]) 
(90/C 168/16) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 23. november 1989 under henvisning til 
EØF-Traktatens artikel 130 S at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for miljø-, sundheds- og forbrugerspørgsmål, 
som udpegede Klaus Boisseree til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. april 1990. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 276. plenarforsamling, den 25. april 1990, 
enstemmigt følgende udtalelse: 
I. Resumé af Kommissionens forslag 
I tilknytning til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i 
Hannover opfordrede Rådet (miljøministrene) den 28. juni 
1988 Kommissionen til at foreslå foranstaltninger til 
behandling af spildevand, der opfanges i de kommunale 
spildevandssystemer og derefter udledes (kommunalt 
spildevand). Formålet med denne foranstaltning er at sikre, 
at kvaliteten af grundvandet og overfladevandet, som 
udgør grundlaget for drikkevandsforsyningen og forudsæt­
ningen for bevarelse af den økologiske ligevægt, er af en 
sådan standard, at den svarer til de europæiske normer. 
Det forslag til direktiv, som Kommissionen har forelagt, er i 
overensstemmelse med dette formål, og der foreslås 
følgende foranstaltninger på EF-plan: 
(!) EFT nr. C 1 af 4. 1. 1990, s. 20. — fastlæggelse af krav om opsamling og rensning af 
kommunalt spildevand 
— kontrol med deponering af slam 
— kontrol med sammenligneligt industrispildevand 
— afvikling af deponering af slam i havet 
— administrative bestemmelser: nedsættelse af en for-
skriftskomité, gennemførelse af fælles nationale pro­
grammer, offentlighedens adgang til information, 
uddannelse af fagligt personale. 
II. Generelle bemærkninger til Kommissionens forslag 
1. Kommissionens forslag om at underkaste spildevand 
fra kommunale kloaknet en spildevandsteknisk rensning 
vurderes positivt set ud fra et miljøbeskyttelsesmæssigt 
synspunkt. 
10. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 168/37 
Direktivforslaget er i overensstemmelse med det fjerde 
miljøhandlingsprogram, hvor Kommissionen bebuder en 
forbedring af bekæmpelsen af ferskvands- og havforure­
ningen. ØSU godkendte i sin tid udtrykkeligt dette 
program. 
Uden de nu foreslåede foranstaltninger havde man måttet 
befrygte en økologisk katastrofe for vandressourcerne i 
store dele af Fællesskabet og et sammenbrud af drikke­
vandsforsyningen. 
Spildevandsrensningen må ganske vist suppleres med en 
garanti for tilstrækkelige ferskvandsressourcer (beskyttelse 
af vandindvindingsområder, udnyttelse af nye ressourcer 
og disses udnævnelse til fredede områder). 
2. Det vurderes især positivt, 
— at spildevand principielt skal gennemgå en to-trins 
teknisk behandling (herunder en biologisk rensning), og 
at det desuden skal fastsættes, at næringssalte (f.eks. 
nitrater og fosfater) skal elimineres 
— at medlemsstaterne i overensstemmelse med arti­
kel 130 R og 130 T i EØF-Traktaten kan træffe 
videregående bestemmelser alt efter de særlige regionale 
lokale forhold 
— at Kommissionens forslag ikke kun indeholder grænse­
værdier og tekniske foranstaltninger, men også bestem­
melser om fremskaffelse, uddannelse og videreuddan­
nelse af det personale, der er nødvendigt til driften af 
spildevandsanlæggene; uden kvalificeret personale kan 
det ikke sikres, at anlæggene fungerer 
— at offentligheden skal have adgang til alle informationer 
om vandmiljøets tilstand. 
Skønt der altså ikke hersker tvivl om kommissions­
forslagets målsætning eller om det rigtige i de fastsatte 
tekniske og praktiske foranstaltninger, ser ØSU følgende 
principielle problemer: 
3. Teknikkens stade gør det muligt at foretage en 
spildevandsrensning i flere trin (herunder fjernelse af 
næringssalte). Nye anlæg bør derfor kun tages i brug, hvis 
de kan foretage en mekanisk, biologisk og fysisk-kemisk 
rensning. Der bør gives rimelige overgangsfrister til 
udbedring af gamle anlæg. Da erfaringerne viser, at der ofte 
kan forekomme driftsforstyrrelser i sådanne gamle anlæg, 
er det nødvendigt at træffe foranstaltninger for at 
forebygge økologiske katastrofer, såfremt sådanne anlæg 
svigter. 
4. Direktivets bestemmelser om opførelse og drift af 
spildevandsanlæg eller tilpasning af eksisterende anlæg til den mest avancerede teknologi inden for fastsatte frister 
kræver en overordentlig stor finansiel indsats i store dele af 
Fællesskabet. Dette er ikke kun en opgave for offentlige 
organer i medlemsstaterne. Ifølge ØSU kræver gennemfø­
relsen af det program, der ligger til grund for direktivet, 
tværtimod en EF-indsats i de regioner, som ikke selv eller 
ikke i rette tid kan fremskaffe de nødvendige investerings-
midler, eller i de tilfælde, hvor forsknings- og udviklingsar­
bejder er en forudsætning for, at programmet kan 
realiseres. 
4.1. Derfor skal de af EF's midler, der ifølge deres 
formål kan komme i betragtning (f.eks. ENVIREG, 
Program for EF-miljøaktioner, forsknings- og udviklings­
programmer) i de kommende år først og fremmest 
anvendes til at finansiere foranstaltninger til løsning af 
kommunale spildevandsproblemer. En gennemførelse i 
rette tid af det foreliggende direktiv er en yderligere grund 
til at oprette en europæisk miljøfond, som det kræves i 
ØSU's initiativudtalelse af 15. november 1989 (J). 
5. I sit forslag forsøger Kommissionen at løse de store, 
især finansielle, problemer ved kun at kræve anlæg, der er i 
overensstemmelse med den mest avancerede teknologi, i 
ferskvandsområder og en fuldstændig spildevandsrensning 
i »følsomme områder«. Der næres betænkelighed ved disse 
forskellige fremgangsmåder. 
5.1. Sondringen mellem ferskvand (herunder flodmun­
dinger) på den ene side og kystfarvande på den anden side 
forekommer betænkelig, hvis den resulterer i, at der i 
kystområder til dels permanent gives afkald på andet trin i 
spildevandsrensningen (den biologiske rensning). Store 
områder af de europæiske kystfarvande er allerede nu i en 
økologisk set betænkelig tilstand, som absolut kan 
sammenlignes med situationen i forurenede ferskvandsom­
råder. Selv på åbent hav kan yderligere forurening 
fremkalde uoprettelige miljøskader. 
5.2. Opsamling af kommunalt spildevand i kloaknet — 
med eller uden biologisk rensning — indebærer ikke i sig 
selv en tilfredsstillende økologisk beskyttelse af vandres­
sourcerne eller sikring af en tilstrækkelig drikkevandsforsy­
ning. En sådan løsning kan kun accepteres i en overgangs­
tid. 
5.3. Samme forbehold gælder Kommissionens forslag 
om, at der gives afkald på den spildevandsbehandling, der 
går ud på at rense for næringssalte, og som kun gælder for 
begrænsede områder. Man kan ikke på længere sigt give 
afkald på en sådan spildevandsrensning, såfremt de stadig 
(!) »Miljøpolitikken som grundfaktor i den økonomiske og sociale 
udvikling« (EFT nr. C 56 af 7. 3. 1990). 
Nr. C 168/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10. 7. 90 
mere knappe vandressourcer skal bevares også for 
fremtidige generationer. 
5.4. ØSU er af den opfattelse, at de nævnte problemer 
bedre kan løses ved at sprede foranstaltningerne tidsmæs­
sigt. 
5.5. For at lette de ganske betydelige finansierings­
problemer ved gennemførelsen af direktivet, som ikke en 
gang kan løses ved anvendelsen af EF-midler, kunne man 
sprede fristerne for opførelsen af rensningsanlæggene 
således, at rensningsanlæggene i store by- og industriområ­
der (f.eks. over 500 000 PE) skal opføres tidligere (evt. 
inden udgangen af 1996), hvorimod der kunne fastsættes 
senere frister (eventuelt yderligere opdelt) for opførelsen i 
de øvrige områder. 
5.6. De store kommuner er sandsynligvis ansvarlige for 
hovedparten af spildevandet i alle dele af Fællesskabet. I 
sådanne kommuner er det på grund af den større 
effektivitet og de lavere omkostninger, der er forbundet 
med store anlæg, mest økonomisk at installere et 
spildevandsanlæg efter den mest avancerede teknik. En 
spredning af fristerne er ikke ensbetydende med, at det 
endelige mål — spildevandsbehandling overalt i EF — 
opgives. Heller ikke i landdistrikter kan der gives afkald på 
en spildevandsbehandling, der er i overensstemmelse med 
den mest avancerede teknik, især da landbrugsbedrifterne 
vil få skrappe miljøpåbud om at begrænse nitratbelast­
ningen. 
5.7. En tidsmæssig spredning af fristerne bør ikke 
foretages udelukkende på grundlag af PE-værdierne, men 
også på grundlag af de pågældende områders følsomhed. 
Der kunne også tages hensyn til forskellen mellem 
ferskvandsområder, stærkt forurenede kystfarvande og 
andre recipienter. På længere sigt kommer man heller ikke i 
de sidstnævnte områder uden om en spildevandsrensning. 
5.8. Med en sådan tidsmæssig spredning kunne man 
også bedre løse eventuelle teknologiske problemer samt 
uddannelsen af egnet fagligt personale. Rensningsanlægge­
ne ville også efterhånden kunne udbygges på stedet i 
overensstemmelse med disse frister. 
5.9. Endelig må man overveje en egnet præmie til de 
kommuner, der på eget initiativ løser deres spildevandspro-
blemer før fristen. I henhold til artikel 19 i Kommissionens 
forslag vil medlemsstaterne også på særlig foranledning 
kunne fastsætte kortere frister. 
6. ØSU gør opmærksom på, at de tekniske og økonomi­
ske problemer i forbindelse med spildevandsbehandling kan lettes, hvis det lykkes at nedbringe spildevandsmæng-
den. Dette kan ske ved at reducere vandforbruget. Af 
supplerende støtteforanstaltninger (og ikke alternativer til 
Kommissionens forslag) kan, alt efter de regionale og 
strukturelle forhold, nævnes følgende, som også kan 
iværksættes på europæisk plan. 
6.1. En sådan nedbringelse af vandforbruget kan efter 
ØSU's opfattelse opnås ved hjælp af »økonomiske 
instrumenter«, f.eks.: 
— ændring af prispolitikken, således at der for et 
merforbrug af ferskvand, bortset fra en minimums­
mængde, ikke som ofte tidligere gælder en degressiv 
tarif 
— ansporing til genanvendelse af vand (det brugte vand 
renses, inden det ledes ud i kloaknettet og genanvendes 
som brugsvand) og til opsamling og udnyttelse af 
regnvand i cisterner; sådanne ansporinger kan f.eks. 
være af skattemæssig art. 
6.2. Med samme formål ville det være hensigtsmæssigt 
at supplere EF-bestemmelserne med 
— normer på europæisk plan for sådanne maskiner (også i 
private husholdninger), som bruger større mængder 
vand (f.eks. opvaskemaskiner og vaskemaskiner); på 
dette område er der sket tekniske fremskridt, som 
reducerer vandforbruget ganske betydeligt 
— harmoniserede normer, ifølge hvilke der i forbindelse 
med nyopførelser skal bygges regnvandscisterner. 
6.3. Problemerne i forbindelse med spildevandsbehand­
ling hænger ikke kun sammen med mængden af spildevand, 
men også med spildevandets sammensætning (forurenings­
grad og skadelighed). Kommissionen bør derfor som 
ledsageforanstaltninger til direktivforslaget overveje at 
indføre ordninger, hvorefter spildevandstariffen differen­
tieres efter forureningsart og -grad, eller en spildevandsaf­
gift i lighed med den, der er indført i nogle medlemsstater; 
de således opnåede ekstraindtægter bør anvendes til 
finansiering af moderniseringen af gamle anlæg. 
7. ØSU går ud fra, at direktivet om behandling af 
kommunalt spildevand i fremtiden skal tilpasses den 
videnskabelige og tekniske udvikling, navnlig hvis man 
accepterer ØSU's forslag om en tidsmæssig spredning. 
Derfor anmoder ØSU Ministerrådet om, i og med at det 
foreliggende direktivforslag vedtages i henhold til EØF-
Traktatens artikel 130 S, stk. 2, at overveje at lette 
fremtidige ændringer ved at lade dem vedtage med 
kvalificeret flertal. 
10. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 168/39 
III. Bemærkninger til enkelte bestemmelser i forslaget 
Artikel 3 
Et kloaknet til'kommunalt spildevand uden tilstrækkelig 
spildevandsbehandling er ikke en løsning på problemet, 
men indebærer oven i købet yderligere risici for recipienter­
ne. Derfor må forpligtelsen til at anlægge kloaknet kobles 
sammen med forpligtelsen til at opføre rensningsanlæg. 
Fristerne bør spredes efter forslagene i punkt 3 i oven­
stående generelle bemærkninger. 
Artikel 4 
Stk. 1: Fristerne bør spredes efter problemernes omfang (jf. 
punkt 3 i de generelle bemærkninger). På længere sigt bør 
alle områder i Fællesskabet udstyres med rensningsanlæg, 
også kystområderne. 
Stk. 3: ØSU forstår definitionen på »den maksimale 
daglige mængde« således, at der er tale om den daglige 
»forureningsbelastning«. Den maksimale daglige belast­
ning bestemmes i en etårig observationsrække. 
Artikel 5 
Når den tidsmæssige prioritering (spredningen af fristerne) 
fastlægges, skal der tages hensyn til følsomheden af de 
områder, hvori der udledes forurenet spildevand. På 
længere sigt er det nødvendigt overalt endvidere at rense 
spildevandet for næringssalte. 
Artikel 6 
Stk. 2 og 3: Mindre følsomme områder bør prioriteres 
lavere; men sådanne områder bør kun undtages fra 
spildevandsrensningen for en vis tid. 
Artikel 7 
ØSU går ud fra, at udtrykket »renses behørigt« i denne 
bestemmelse mindst er ensbetydende med en »1.-trins 
rensning« i henhold til bilag I, nr. 10). 
Artikel 9 
Der er stadig tekniske problemer i forbindelse med sikring 
af en spildevandsrensning, f.eks. eliminering af nærings­
salte, under alle klimatiske forhold. ØSU forventer, at 
Kommissionen fremmer egnede forsknings- og udviklings­
projekter. ØSU anmoder desuden om, at det undersøges, 
om der i direktivet skal indarbejdes en bestemmelse om, at effektiviteten af spildevandsanlægget skal underkastes en 
sagkyndig kontrol, inden anlægget tages i brug. 
Artikel 10 
I stk. 3 må det fastsættes, at tilladelserne også skal være 
forenelige med nationale bestemmelser og programmer. 
(Jf. artikel 19 i forslaget.) 
Artikel 11 
Det må sikres, at slam ikke kommer ud i recipienterne. 
Ellers kan man lige så godt helt give afkald på spildevands­
rensning. 
Artikel 12 
I overensstemmelse med direktivets bilag I, nr. 5, går ØSU 
ud fra, at spildevand fra hoteller og hospitaler omfattes af 
artikel 12, hvis det ikke ledes til kommunale spildevands­
anlæg. 
ØSU går endvidere ud fra, at landbrugets spildevand i 
princippet ikke udledes i kommunale spildevandssystemer, 
da rensningsomkostningerne i kommunale rensningsanlæg 
dermed ville stige uforholdsmæssigt. 
Hvad angår industrispildevand, der ikke er af tilsvarende 
karakter som kommunalt spildevand, minder ØSU om, at 
direktiv 76/464 i høj grad trænger til en revidering for så 
vidt angår grænseværdierne. I mange tilfælde findes der 
overhovedet ingen bestemmelser om industrielt spildevand 
på europæisk plan. 
Artikel 13 
ØSU anser bestemmelsen for principielt rigtig. Der findes 
nu en teknik, hvorefter det er muligt at deponere slam på en 
miljørigtig måde. Primært bør det dog tilstræbes at 
genanvende slammet. Forbuddet mod at deponere slam i 
havet er også nødvendigt af økologiske grunde; Kommis­
sionen henviser med rette til ordningen i Den Anden 
Internationale Konference om Beskyttelse af Nordsøen (s. 5 
i begrundelsen til direktivet). Hvad angår andre have, som 
grænser op til tredjelande, ville ordningen blive effektivt 
suppleret af direktivet, hvis der indgås tilsvarende 
internationale aftaler (f.eks. Middelhavet og Østersøen). 
Artikel 15 
Blandt de oplysninger, som skal meddeles offentligheden, 
og som står anført i artikel 15, stk. 1, skal tillige nævnes 
»driftsforstyrrelser og -uheld i spildevandsanlæggene«. 
Nr. C 168/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10. 7. 90 
Artikel 16 
Det er urealistisk at forvente, at der inden udgangen af 1991 
kan udarbejdes omfattende programmer for gennemførel­
sen af direktivet. 
Artikel 17 
ØSU går ud fra, at regeringerne vil udnævne eksperter som 
medlemmer af »forskriftsudvalget«. Men bortset herfra bør 
forskriftsudvalget arbejde snævert sammen med kredse og 
sammenslutninger, som sidder inde med særlig sagkund­
skab på området. 
Artikel 20 
Stk. 2: Kommissionen bør være forpligtet til at foreslå 
forskriftskomitéen foranstaltninger til fremme af uddan­
nelse af personale og til forbedring af spildevandsteknik. 
Bilag 1 
Definitionen i nr. 1) (»Passende rensning«) giver anledning 
til principielle overvejelser: Den foreslåede ordning skaber 
vanskeligheder, når recipienten allerede er stærkt forurenet 
af forudgående udledninger (også når disse ikke hører ind 
under EF's indflydelsesområde). I dette tilfælde kan 
behandlingen af det konkrete kommunale spildevand ikke sikre en renhedsgrad, der opfylder kravene i EF's direktiver. 
Det bør derfor undersøges, om ikke emissionsreduktionen 
(teknisk spildevandsbehandling) snarere skal ske efter »den 
mest avancerede teknik«. 
I nr. 10) (i den tyske version) må der vel være tale om 
»ungelosten Feststoffen«. 
Bilag II B 
Bestemmelsen i nr. 3) er i modstrid med artikel 19 i 
direktivforslaget. Medlemsstaterne bør have mulighed for 
at fastsætte strengere bestemmelser, når regionale forhold 
kræver det. 
Bilag III 
Ved identifikationen af følsomme områder bør der også 
tages hensyn til grundvandsstanden. 
Bruxelles, den 25. april 1990. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg