Forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning (EØF) nr. 684/92 om fælles regler for international personbefordring med bus (1) (96/C 203/07) (Tekst af betydning for EØS) KOM(96) 190 endelig udg. - 96/0125(SYN)

(Forelagt af Kommissionen den 10. maj 1996)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, navnlig artikel 75, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

i samarbejde med Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

I henhold til traktatens artikel 75, stk. 1, litra a), skal der som led i den fælles transportpolitik fastsættes fælles regler for international personbefordring ad vej;

definitionen af de forskellige former for international befordring med bus må forenkles;

international befordring med bus kan klassificeres som rutekørsel, speciel rutekørsel og lejlighedsvis kørsel, hvorfor begrebet pendulkørsel kan udgå;

markedsadgangsordningen bør være således, at al lejlighedsvis kørsel, speciel rutekørsel og kørsel for egen regning, ikke kræver tilladelse;

ordningen for rutekørsel skal være således, at der fortsat kræves tilladelse;

man bør bevare konkurrencen mellem de forskellige transportmåder, og man bør derfor ikke længere give jernbanen prioritet, når der etableres, kørsel med bus;

for at lette kontrollen med transportoperationer skal der kræves en EF-tilladelse i henhold til en harmoniseret model for al international passagerbefordring ad vej;

tidsfristerne for proceduren for udstedelse af tilladelser må gøres mere fleksible;

medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre denne forordning og navnlig sanktioner, som skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning;

gennemførelsen af denne forordning opfølges af en rapport, som forelægges af Kommissionen -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Artikel 2 i forordning (EØF) nr. 684/92 ændres som følger:

1) Nr. 1.1 suppleres med følgende afsnit:

»Rutekørsel, der udføres i en bybebyggelse, der er beliggende i to eller flere medlemsstater, kaldes `grænseoverskridende bytransport`.«

2) Litra d) i nr. 1.2 udgår.

3) I nr. 1.3 udgår udtrykket »ekstra køretøjer«.

4) Nr. 2 om pendulkørsel udgår.

5) Nr. 3.1 affattes således:

»Ved lejlighedsvis kørsel forstås befordring, der hverken svarer til definitionen af rutekørsel eller definitionen af speciel rutekørsel, og for hvilken det er karakteristisk, at den befordrer grupper, der er organiseret på forhånd, eller som organiseres på ordregiverens anmodning, eller som ligeledes omfatter indlogering eller andre turistydelser, som ikke har tilknytning til befordringen eller til destinationsstedet, eller som organiseres i forbindelse med en særlig lejlighed eller indebærer, at en del af kørslen eller returkørslen foregår som tomkørsel, eller som rundture.

Tilrettelæggelse af parallel eller midlertidig kørsel for samme passagerkreds som for den eksisterende rutekørsel sker i henhold til tilladelse i henhold til proceduren i denne forordnings afsnit II.«

6) Nr. 3.2 udgår.

7) Nr. 4 affattes således:

»Ved personbefordring for egen regning forstås ikke-erhvervsmæssig befordring, navnlig som en virksomhed udfører for sine egne arbejdstagere, eller som en sammenslutning, der ikke arbejder med gevinst for øje, udfører for sine medlemmer inden for rammerne af sit formål, forudsat

- at personbefordring kun udgør en biaktivitet for virksomheden eller sammenslutningen

- at de benyttede køretøjer er virksomhedens eller sammenslutningens ejendom, er købt på afbetaling af den eller er omfattet af en langvarig leasingaftale og føres af en ansat i virksomhederne eller et medlem af sammenslutningen.«

Artikel 2

Artikel 3, stk. 1, første led, ændres som følger:

»- i den medlemsstat, hvor den har hjemsted, har tilladelse til at udføre personbefordring med bus i form af rutekørsel, speciel rutekørsel eller lejlighedsvis kørsel.«

Artikel 3

Forordning (EØF) nr. 684/92 suppleres med følgende ny artikel 3a:

»Artikel 3a

EF-tilladelse

1. En transportvirksomhed, der opfylder kriterierne i artikel 3, stk. 1, skal være i besiddelse af en EF-tilladelse i henhold til modellen i denne forordnings bilag, som er udstedt af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor den er hjemmehørende.

2. De kompetente myndigheder i hjemstedsmedlemsstaten udsteder den originale EF-tilladelse til transportvirksomheden. Denne opbevarer originalen og et antal bekræftede kopier svarende til det antal køretøjer, virksomheden råder over, og som er virksomhedens ejendom, er købt på afbetaling af den eller er omfattet af en lejekontrakt eller en leasingkontrakt.

3. EF-tilladelsen udstedes i virksomhedens navn. Den kan ikke af virksomheden overføres til tredjemand. Køretøjet skal medføre en bekræftet kopi af EF-tilladelsen, som skal fremvises, hvis kontrolpersonalet anmoder derom.

4. EF-tilladelsen udstedes for fem år, som kan forlænges.

5. Den i stk. 2 nævnte EF-tilladelse træder i stedet for det dokument, der udstedes af etableringsmedlemsstatens kompetente myndigheder, som attesterer, at transportvirksomheden har adgang til markedet for international personbefordring ad vej.

6. Når der ansøges om EF-tilladelse, og senest fem år efter udstedelse samt herefter mindst hvert femte år skal hjemstedsstatens kompetente myndigheder kontrollere, om transportvirksomheden stadig opfylder betingelserne i artikel 3, stk. 1.

7. Hvis betingelserne i artikel 3, stk. 2, ikke er opfyldt, skal medlemsstatens kompetente myndigheder give et begrundet afslag på udstedelse eller fornyelse af EF-tilladelsen.

8. De kompetente myndigheder inddrager EF-tilladelsen når indehaveren:

- ikke længere opfylder betingelserne i artikel 3, stk. 1

- har afgivet unøjagtige oplysninger om de betingelser, der skal være opfyldt for at få EF-tilladelsen.

9. Hvis der forekommer en alvorlig overtrædelse eller mindre og gentagne overtrædelser af transportbestemmelserne, kan de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor den virksomhed, der har begået overtrædelserne, har hjemsted, midlertidigt eller delvis inddrage de bekræftede kopier af EF-tilladelsen.

Disse sanktioner afstemmes efter overtrædelsens alvor og i forhold til virksomhedens samlede antal bekræftede kopier til international transport.

10. Medlemsstaterne garanterer, at en ansøger om eller indehaver af en EF-tilladelse kan gøre indsigelse mod de kompetente myndigheders afslag på ansøgningen eller inddragelse af tilladelsen.

11. Medlemsstaterne oplyser senest den 31. januar hvert år Kommissionen om antallet af transportvirksomheder med EF-tilladelse pr. 31. december det foregående år og antallet af bekræftede kopier svarende til køretøjer, som var i drift på denne dato.«

Artikel 4

Artikel 4 i forordning (EØF) nr. 684/92 affattes således:

»1. Der kræves ingen tilladelse til lejlighedsvis kørsel i henhold til artikel 2, nr. 3.1.

2. Der kræves ingen tilladelse til speciel rutekørsel som defineret i artikel 2, nr. 1.2 eller til grænseoverskridende bykørsel som defineret i artikel 2, nr. 1.1, andet led på betingelse af, at de er omfattet af en kontrakt mellem tilrettelæggeren og transportvirksomheden.

3. Der kræves ingen tilladelse til tomkørsel med køretøjer i forbindelse med transport i henhold til stk. 1 og 2.

4. Der kræves i henhold til artikel 5-10 tilladelse til rutekørsel som defineret i artikel 2, nr. 1.1, første led.

5. Ordningen for befordring for egen regning er fastsat i artikel 13.«

Artikel 5

Titlen på afsnit II i forordning (EØF) nr. 684/92 ændres som følger:

»RUTEKØRSEL, DER KRÆVER TILLADELSE«.

Artikel 6

Artikel 5 i forordning (EØF) nr. 684/92 ændres som følger:

1) Følgende udgår i stk. 1, andet afsnit: »eller pendulkørsel uden indlogering«.

2) Følgende udgår i stk. 2: »og højst to år for pendulkørsel uden indlogering«.

3) Følgende udgår i stk. 3, litra d): »for rutekørsel«.

4) Følgende udgår i stk. 5: »og pendulkørsel uden indlogering«

5) Der tilføjes et nyt stk. 6:

»6. Hvis der indsættes ekstra køretøjer i eksisterende rutekørsel, skal køretøjerne medføre en kopi af kontrakten eller tilsvarende dokument mellem den, der driver rutekørslen og den transportvirksomhed, der stiller de ekstra køretøjer til rådighed, samt en kopi af tilladelse til rutekørsel.

Den transportvirksomhed, som stiller ekstra køretøjer til rådighed, skal være indehaver af den i artikel 3a nævnte EF-tilladelse. Det ekstra køretøj skal medføre en bekræftet kopi af EF-tilladelsen.«

Artikel 7

Artikel 6 i forordning (EØF) nr. 684/92 ændres som følger:

1) Stk. 1 affattes således:

»Ansøgning om tilladelse til rutekørsel indgives til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, på hvis område afgangspunktet er beliggende, i det følgende benævnt `den tilladelsesudstedende myndighed`. Ved afgangspunkt forstås `en af rutens endestationer.`«

2. Stk. 3 affattes således:

»Ansøgeren afgiver til støtte for sin ansøgning om tilladelse alle yderligere oplysninger, som han skønner relevante, eller som den tilladelsesudstedende myndighed anmoder om, herunder en plan for driften af rutekørsel med henblik på opfyldelse af EF-lovgivningen om køretid og hviletid samt en kopi af EF-tilladelse for international personbefordring ad vej for anden mands regering i henhold til artikel 3a.«

Artikel 8

Artikel 7 i forordning (EØF) nr. 684/92 affattes som følger:

»1. Tilladelse gives efter aftale med de kompetente myndigheder i alle de medlemsstater, på hvis område passagerer tages op eller sættes af. Den tilladelsesudstedende myndighed sender de pågældende medlemsstater og de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvis område der køres igennem, uden at passagerer tages op eller sættes af, en kopi af ansøgningen samt af eventuelle andre relevante dokumenter og anfører sin egen vurdering.

2. De kompetente myndigheder i de medlemsstater, der er blevet anmodet om at give deres samtykke, meddeler den tilladelsesudstedende myndighed deres beslutning i løbet af to måneder. Denne frist regnes fra dagen for modtagelse af anmodningen. Datoen står på en kvittering, som de pågældende myndigheder skal give til den udstedende myndighed. Kvitteringen skal være i henhold til en model, som udarbejdes af Kommissionen efter høring af medlemsstaterne. Har den tilladelsesudstedende myndighed ikke modtaget svar inden for nævnte frist, anses de pågældende myndigheder for at have givet deres godkendelse, og den udstedende myndighed udsteder tilladelsen.

De medlemsstater, hvis område gennemkøres, uden at passagerer tages op eller sættes af, kan sende deres kommentarer til den tilladelsesudstedende myndighed inden for den i første afsnit nævnte tidsfrist.

3. Den tilladelsesudstedende myndighed træffer afgørelse om ansøgningen inden tre måneder at regne fra datoen for transportvirksomhedens indgivelse af ansøgning, jf. dog stk. 7 og 8.

4. Tilladelse gives, undtagen:

a) hvis ansøgeren ikke er i stand til at udføre den kørsel, for hvilken der ansøges om tilladelse, med materiel, som han har direkte råderet over

b) hvis ansøgeren tidligere har overtrådt nationale eller internationale regler om vejtransport, herunder navnlig betingelser og krav i forbindelse med en tilladelse til at udføre international personbefordring, eller har begået alvorlige overtrædelser af bestemmelser om trafiksikkerhed, især vedrørende køretøjer og førernes køre- og hviletid

c) hvis betingelserne for udstedelse af tilladelse ikke er opfyldt i forbindelse med en ansøgning om fornyelse af en tilladelse

d) hvis det påvises, at den kørsel, for hvilken der ansøges om tilladelse, direkte vil kunne true en virksomhed, der udfører rutekørsel, for hvilken der allerede er givet tilladelse, bortset fra det tilfælde, hvor den pågældende rutekørsel kun udføres af en enkelt transportvirksomhed eller gruppe af transportvirksomheder

e) hvis det viser sig, at der kun ansøges om tilladelse til at udføre den mest indbringende af de kørselsformer, der findes på de pågældende forbindelser.

Den omstændighed, at en transportvirksomhed tilbyder priser, der er lavere end de priser, som andre vej- eller jenbanetransportvirksomheder tilbyder, eller den omstændighed, at andre vej- eller jernbanetransportvirksomheder allerede udfører kørsel på den pågældende forbindelse, kan ikke i sig selv begrunde, at ansøgningen afslås.

5. Den tilladelsesudstedende myndighed samt de kompetente myndigheder i alle de medlemsstater, som medvirker i proceduren for opnåelse i den i stk. 1 nævnte aftale, kan kun afslå ansøgninger af grunde, der er forenelige med denne forordning.

6. Hvis der på grundlag af den i stk. 1 nævnte procedure ikke opnås den nødvendige enighed, kan sagen forelægges for Kommissionen inden for fire måneder at regne fra datoen for transportvirksomhedens indgivelse af anmodningen.

7. Efter at have hørt de berørte medlemsstater træffer Kommissionen inden ti uger en beslutning, som får virkning senest 30 dage efter, at den er meddelt de berørte medlemsstater.

8. Kommissionens beslutning er gyldig, indtil der opnås enighed mellem de berørte medlemsstater.

9. Når proceduren i denne artikel er afsluttet, giver den tilladelsesudstedende myndighed alle de i stk. 1 nævnte myndigheder meddelelse herom og sender dem eventuelt en kopi af tilladelsen; de kompetente myndigheder i transitstaterne kan give afkald på denne meddelelse.«

Artikel 9

Artikel 9, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 684/92 udgår.

Artikel 10

Overskriften til afdeling III i forordning (EØF) nr. 684/92 ændres til:

»LEJLIGHEDSVIS KØRSEL OG ANDEN KØRSEL, DER IKKE KRÆVER TILLADELSE«.

Artikel 11

Artikel 11 i forordning (EØF) nr. 684/92 ændres som følger:

1) I stk. 2 udgår følgende:

»og et hæfte med oversættelserne af kørselsbladet«.

2) I stk. 3 udgår følgende:

»pendulkørsel med indlogering«.

3) I stk. 4 udgår litra c).

Artikel 12

Artikel 12 i forordning (EØF) nr. 684/92 udgår.

Artikel 13

Stk. 2 i artikel 13 udgår.

Artikel 14

Artikel 14 i forordning (EØF) nr. 684/92 ændres som følger:

1) I stk. 1, første afsnit, udgår følgende:

»eller pendulkørsel«.

2) I stk. 1, sidste led, udgår følgende:

»og for passagerer, der har betalt for indlogering, turens samlede pris inklusive indlogering, samt hotellets navn.«

Artikel 15

Artikel 19, andet afsnit, i forordning (EØF) nr. 684/92 affattes således:

»Medlemsstaterne træffer navnlig foranstaltninger vedrørende midler til kontrol samt sanktioner ved overtrædelse af denne forordning, og sørger for, at disse gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen disse bestemmelser senest den 31. december 1996, og eventuelle ændringer meddeles hurtigst muligt. De sikrer, at alle sådanne foranstaltninger gennemføres uden forskelsbehandling på grundlag af transportvirksomhedernes nationalitet eller hjemsted.«

Artikel 16

Bilaget til forordning (EØF) nr. 684/92 udgår.

Artikel 17

Medlemsstaterne træffer inden den 31. december 1996 og efter høring af Kommissionen de foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelse af denne forordning, og meddeler disse til Kommissionen.

Artikel 18

Kommissionen aflægger inden den 31. december 1999 rapport til Rådet om gennemførelse af denne forordning.

Artikel 19

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den finder anvendelse pr. 1. juni 1996.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

(1) EFT nr. L 74 af 20. 3. 1992, s. 1.

BILAG

>START GRAFIK>

DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB

(a)

(Kraftigt, blåt papir - A4)

(EF-tilladelsens side 1)

(Teksten affattes på det/de officielle sprog i den medlemsstat, der udsteder EF-tilladelsen)

Kendingsmærke for det land, hvor

EF-tilladelsen er udstedt (1)

Angivelse af den kompetente myndighed

eller det kompetente organ

EF-TILLADELSE Nr. . . . . . .

til international personbefordring med bus for anden mands regning

EF-tilladelsens indehaver (2) ..........

..........

..........

..........

har tilladelse til på Fællesskabets område at foretage international personbefordring ad vej for anden mands regning i henhold til betingelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 684/92 af 16. marts 1992, ændret ved forordning . . . og de almindelige bestemmelser i denne tilladelse.

Særlige bemærkninger: ..........

..........

..........

..........

Gyldighedsperiode: ..........

Udstedt i .......... den ..........

.......... (3)

(1) Landenes kendingsmærke: (B) Belgien, (DK) Danmark, (D) Tyskland, (GR) Grækenland, (E) Spanien, (F) Frankrig, (IRL) Irland, (I) Italien, (L) Luxembourg, (NL) Nederlandene, (P) Portugal, (UK) Det Forenede Kongerige, (FIN) Finland, (A) Østrig, (S) Sverige.

(2) Transportvirksomhedens navn eller firmanavn og fuldstændige adresse.

(3) Den udstedende myndigheds eller det udstedende organs underskrift og stempel.>SLUT GRAFIK>

Almindelige bestemmelser

1. Denne tilladelse er udstedt i henhold til Rådets forordning . . . af . . ., som er en ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 684/92 om fælles regler for international personbefordring med bus.

2. Tilladelsen er udstedt af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden har hjemsted:

- transportvirksomheden har i etableringsstaten tilladelse til at udføre transport med bus i form af rutekørsel, speciel rutekørsel eller lejlighedsvis kørsel

- transportvirksomheden opfylder betingelserne i fællesskabsbestemmelserne om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk og international transport

- transportvirksomheden overholder bestemmelserne om trafiksikkerhed som er gældende for køretøjer og førere heraf.

3. Tilladelsen giver ret til at udføre international personbefordring med bus for anden mands regning på alle former for forbindelser inden for Fællesskabets grænser:

- med afgangssted og destinationssted i to forskellige medlemsstater med eller uden gennemkørsel af en eller flere medlemsstater eller tredjelande

- med afgangssted i en medlemsstat og destinationssted i et tredjeland og omvendt med eller uden gennemkørsel af en eller flere medlemsstater eller tredjelande

- forbindelse mellem to tredjelande med gennemkørsel af en eller flere medlemsstater

samt tomkørsel i forbindelse med transport under de betingelser, der fastsættes af forordning (EØF) nr. 684/92, ændret ved forordning . . .

4. EF-tilladelsen er personlig og kan ikke overføres til tredjemand.

5. EF-tilladelsen kan inddrages af den kompetente myndighed i den medlemsstat, som har udsted den, hvis transportvirksomheden:

- ikke respekterer alle betingelser for anvendelse af EF-tilladelsen

- giver unøjagtige oplysninger i forbindelse med udstedelse eller fornyelse af tilladelsen.

6. Den originale EF-tilladelse opbevares af transportvirksomheden. En bekræftet kopi skal medføres af det køretøj, der udfører international transport.

7. Tilladelsen skal forevises på det kontrollerende personales forlangende.

8. Indehaveren skal på hver enkelt medlemsstats område overholde alle gældende love og administrative bestemmelser, særlig hvad angår transport og færdsel.