KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 03 05.1995 
KOM(95) 158 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
HØRINGEN OM GRØNBOGEN OM 
LIBERALISERING AF 
TELEINFRASTRUKTUR 
OG KABEL-TV-NET 

SAMMENDRAG 
INFORMATIONSSAMFUNDET: EN POLITISK RAMME FOR EN TELEKOMMUNI 
KATIONSPOLITIK 
Den fremtidige udvikling i Europas teleinfrastruktur er det centrale emne i debatten 
om det informationssamfund, som blev lanceret i Bangemann-gruppens rapport om 
"Europa og det globale informationssamfund" og i Kommissionens handlingsplan 
om Europas vej til informationssamfundet . Dette tema har senere, i februar 1995, 
været genstand for drøftelser på G7-mødet i Bruxelles. På dette møde blev 
definitionen af et hensigtsmæssigt lovgrundlag anerkendt som et af de 8 principper 
for realiseringen af det globale informationssamfund. 
I G7-mødets konklusioner fremgår det i den forbindelse, at "lovgrundlaget skal 
sætte brugeren i centrum og opfylde en række komplementære samfundsmæssige 
mål. Det skal udformes på en sådan måde, at valgmuligheder, tjenester af høj 
kvalitet og rimelige priser sikres. Grundlaget for det skal derfor være et miljø, som 
tilskynder til dynamisk konkurrence, sikrer adskillelse af udøvende og tilsynsfør­
ende funktioner samt fremmer samtrafik og interoperabilitet. " 
Den netop afsluttede høring om første og anden del af grønbogen om liberalisering 
af teleinfrastruktur og kabel-tv-net yder et vigtigt bidrag til etableringen af et 
lovgrundlag i Europa. Med forslaget om en tidsplan for liberalisering åbner 
grønbogen døren for yderligere offentlig og privat investering i den type 
teleinfrastruktur, som informationssamfundet kræver, og med opstillingen af et klart 
og sammenhængende lovgrundlag fastlægges midlerne til sikring af en hurtig 
udvikling af flere valgmuligheder, nyskabelser og en bedre tjenestekvalitet for afle 
brugere. 
Det er nu muligt på grundlag af den konsensus, som høringen har skabt, at komme 
fremad på både nationalt og globalt plan og i Unionen. Den fremgangsmåde, som 
er blevet bekræftet, rækker ud over de centrale lovgivningsmæssige udfordringer, 
som er knyttet til et alment tjenesteudbud, samtrafik, licensudstedelse, konkurren­
celigestilling og en ensartet fremgangsmåde i forbindelse med det nye miljøs 
internationale sammenhæng. Den omfatter etablering af vilkår, hvorunder hver 
borger får adgang til og kan drage fordel af de nye tjenester, som informationssam­
fundet vil kunne tilbyde inden for så forskellige områder som sundhed, uddannelse 
og underholdning. 
Fremgangsmåden skal ligeledes omfatte den omlægning i beskæftigelsen, som 
informationssamfundet bringer med sig, både med hensyn til ændringer i 
beskæftigelsesmønstret blandt de traditionelle operatører i telesektoren og med 
hensyn til den bredere indvirkning på beskæftigelsen og arbejdets tilrettelæggelse i 
informationssamfundet. På grundlag af disse bredere områder indeholder 
rapporten de kommentarer, som blev fremført under høringen, og sætter fokus på 
det igangværende arbejde i Unionen, bl.a. som en del af opfølgningen på G7-
Europa og det globale informationssamfund - anbefalinger til Det Europæiske Råd, 26. maj 1994 
Europa på vej mod informationssamfundet, en handlingsplan - meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europ; 
Parlamentet og til Det Okonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget (KOM(94) 347 endelig udgave), 17.7.94 
1 t\ 
mødet i februar. Samtidig falder de udførlige initiativer meçl henblik på at møde 
disse udfordringer, især beskæftigelsesudfordringen, uden for lovgrundlaget, og 
som det anerkendes i rapporten, skal dette forhold gøres til genstand for speci­
fikke, løbende initiativer på EU-plan samt yderligere drøftelser i det nye Forum for 
informationssamfundet og i gruppen af fremtrædende eksperter vedrørende 
informationssamfundets sociale aspekter, som er nedsat med henblik på at 
behandle de spørgsmål, som er knyttet til beskæftigelsen i informationssamfundet. 
TELESEKTORENS ØKONOMISKE MULIGHEDER 
I telekommunikations- og informationssektoren opleves en vækst og forandring 
uden sidestykke. Telesektoren i Den Europæiske Union er over 140 mia. ECU 
værd (over 3% af bruttonationalproduktet) og vokser til stadighed stærkt. Den 
nominelle vækstrate i løbet af de sidste fem år ligger på gennemsnitlig 7% pr. år. 
Som en indikator for den direkte telekommunikationsanvendelse og -vækst steg 
den internationale telefontrafik på EU-plan med lige godt 10% i 1993 sammenlignet 
med en stigning på ca. 11% i 1991/1992. 
Samtidig betyder teknologiske ændringer, at nye teletjenester udvikles, især inden 
for mobil- og satellitkommunikation, hvor nye tjenester baseret på forskellige 
kombinationer af tale, data og billede bliver muliggjort. Den stigende anvendelse af 
personlige computere og andet udstyr, som er tilknyttet telenet, forstærker denne 
tendens. 
Muligheden for hurtig vækst og udbredelse af informationssamfundet er derfor 
meget realistisk med teleinfrastruktur og -net som grundlag for et bredt spektrum af 
kommunikationsmuligheder. 
Det er på denne baggrund, at Kommissionen har vedtaget de to dele af grønbogen 
om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net , (grønbogen). 
Gronbog om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net - Første del: Principper - Tidsplan (KOM(94) 440 
endelig udgave af 25.10.1994) og Grønbog om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net - Anden del: Fælles 
principper for udbud af teleinfrastruktur i Den Europæiske Union (KOM(94) 682 endelig udgave af 25.1.1995) 
II 16 
' ' HOVEDEMNER I GRØNBOGEN 
Hvordan km ma« sikre det alm&no tjenesteudbud? Hvad vil det koste, og hvem 
/ Hvorctøn ifcai mari gribe $amm^nkol>liri$ og interrøsrabitet sa*? I - Hv##an £tafl <før u&føta tillactetøtfr til ttirøftt? tfvîlfco tøgr^nsninger tør* ctet 
, .;vje^ Je|&ttlget at opsille for rjumrø* 'opfltåty* betingelser fcan knyttes til til-
" 'v * 
ma« 
'%<W»R|^I fcoftkurrenc® pålnfrø^kliMr^avi^ tø$kæfiigsl$*n? Hvordan *rør 
' jKtføgfe $®le *$& til æmiri^gen 1 telesektorens beskæfttgelsesforhold? 
Hvarclan)tørt man silffc, at de «utçpa&ke vi^somheder får reet iige acføang til 
vordensrrørfcsdot? 
* Hvordan;'tø« info^niali^^mfwo^ ^pfcfetø -andrs srøfurKterøråtfei; og 
• tmttteafym 4me ornMes af de lovgivningsmæssige rammer? 
HØRINGEN OM GRØNBOGEN OG SAMMENFATNING AF RESULTATER 
Den offentlige høringsperiode indledtes med vedtagelsen af første del af 
grønbogen i oktober 1994 og fortsatte indtil marts 1995. Kommissionen modtog 
mere end 100 skriftlige kommentarer fra europæiske og nationale organisationer 
og sammenslutninger, virksomheder og personer, der hovedsageligt er aktive 
inden for telekommunikation, men også inden for radio/tv-transmission og 
beslægtede sektorer, fagforeninger, bruger- og forbrugerorganisationer samt fra 
EU-dataombudsmændene. 
Desuden bidrog en række høringsmøder i februar og march i væsentlig grad til 
Kommissionens arbejde. Disse høringer omfattede en rundbordsdrøftelse for 
formændene for Europas netoperatører (udbydere af faste, mobile og licens-
baserede, alternative infrastrukturer), en generel todageshøring med flere end 125 
organisationer, virksomheder og sammenslutninger, et møde med en delegation af 
repræsentanter fra europæiske fagforeninger inden for kommunikationssektoren. 
Der blev ligeledes fremsat en udtalelse fra fællesudvalget for telekommunikation. 
Kommissionen arbejdede ligeledes tæt sammen med ad hoc-udvalget af 
repræsentanter for de nationale tilsynsmyndigheder i overensstemmelse med 
Rådets resolution 94/C379/034. 
Der blev under høringen givet svar på de spørgsmål, som blev rejst i grønbogen. 
Disse svar danner grundlaget for Kommissionens forslag til handling, som er 
beskrevet i denne meddelelse. Forslagene afspejler såvel konsensusområder som 
generelle tendenser, hvor der blev givet udtryk for forskellige synspunkter. Disse 
er beskrevet i nedenstående tabel: 
Rådets resolution af 22. december 1994 om principper og tidsplan for liberalisering af teleinfrastrukturerne (EFT nr. 
C 379 af 31.12.1994, s. 4) 
iii l 
SAMMENFATNING AF KONSENSUSOMRÅDER 
• Generel støtte til fuld liberalisering af teleinfrastruktur til fremføring af taletelefoni 
efter 1 januar 1998, med forbehold af eventuelle overgangsordninger. 
• Enighed om behovet for et hensigtsmæssigt, gennemskueligt og effektivt 
lovgrundlag til fremme af reel konkurrence, især på områderne det almene 
tjenesteudbud, samtrafik og licensudstedelse. 
• Erkendelse af behovet for en fælles fremgangsmåde til fastlæggelse af 
anvendelsesområdet for et alment tjenesteudbud og udgifterne i forbindelse 
hermed. 
• Omfattende støtte til et effektivt samtrafikgrundlag baseret på forhandlinger efter 
almindelige handelsprincipper, men understøttet af et fælles europæisk 
lovgrundlag og effektive regler for mægling af tvistigheder. 
• Generel støtte til et fælles europæisk lovgrundlag for udstedelse af licenser eller 
tilladelser inden for Den Europæiske Union baseret på principperne for gennem­
skuelighed, ikke-diskrimination og proportionalitet. 
• Generel erkendelse af, at konkurrencereglerne skal spille en stadig større rolle 
ved udviklingen af sektoren. 
• Stor enighed om behovet for, at Den Europæiske Union søger at opnå reel, lige 
adgang til tredjelandsmarkeder både for operatører og udstyrssektoren. 
• Generel erkendelse af behovet for yderligere handling og hjælp i forbindelse 
med ændringer i beskæftigelsen i en liberaliseret telesektor, i uddannelses­
mæssige behov og i udviklingen af et arbejdsmiljø. 
• Generel erkendelse af, at teknologiske ændringer fremmer sammensmeltningen 
mellem radio/tv-, tele- og informationsteknologi. 
SAMMENFATNING AF NØGLEOMRÅDER, HVOR FORSKELLIGE SYNSPUNKTER 
KOM TIL UDTRYK, MEN HVOR DER ALLIGEVEL KAN FASTLÆGGES KLARE 
TENDENSER 
• Tempoet af infrastrukturliberaliseringen. 
Et hensigtsmæssigt system til beregning af udgifterne ved og finansiering af for­
syningspligten. 
• Det fremtidige anvendelsesområde for ONP-rammen, balancen mellem den 
generelle lovgivning og sektorspecifikke regler samt systemet til beregning af 
samtrafikudgifter. 
• Årsagerne til en begrænsning af licensantallet og indfaldsvinklen til udstedelse af 
licenser til tværeuropæisk infrastruktur og tværeuropæiske tjenester. 
• Obligatorisk deling af vigtige ressourcer, dvs. numre, frekvenser, 
ekspropriations- og brugsrettigheder. 
l«t 
IV 
PLANER VEDRØRENDE LOVGIVNING OM TELEKOMMUNIKATION PA GRUNDLAG AF 
HØRINGEN 
Høringen om grønbogen rækker nødvendigvis ud over selve spørgsmålet om 
infrastrukturliberaliseringen. Den omfatter også det overordnede lovgivningsmiljø, 
således at fuld liberalisering af teletjenester og -net kan sikres efter 1. januar 1998. 
På grundlag af kommentarerne og den opnåede konsensus kan Kommissionen nu 
fastlægge følgende prioriteter til udarbejdelse af foranstaltninger med henblik på 
liberalisering af teleinfrastruktur og -tjenester, og jsær de foranstaltninger, som 
Kommissionen skal fremlægge inden 1. januar 1996 . 
Disse planer vedrørende lovgivning om telekommunikation supplerer de brede 
initiativer til imødegåelse af beskæftigelses-, sociale og samfundsmæssige 
udfordringer. Desuden skal andre aspekter ved lovgivningsmiljøet forberedes (på 
områder som f.eks. databeskyttelse, intellektuel ejendomsret og den audiovisuelle 
politik for informationssamfundet). Nøglepunkterne i disse planer sammenfattes i 
det følgende: 
Gennemførelse af tidsplanen for liberalisering 
Høringen har vist, at der er stor opbakning bag sammenkædningen af fuld 
infrastrukturliberalisering med fuld liberalisering af teletjenester i 1998, med 
forbehold af eventuelle overgangsperioder6. 
Samtidig lægger Kommissionen betydelig vægt på kravene fra industri, 
virksomheder, tjenesteudbydere, brugere og mobilnetoperatører og nogle 
fastnetoperatører med erfaring fra konkurrenceorienterede markeder om en 
hurtigere, men begrænset infrastrukturliberalisering nu. Derfor vil Kommissionen 
træffe særskilte foranstaltninger til ændring af direktiv 90/388/EØF (direktivet om 
teletjenester) vedrørende fuld liberalisering af teleinfrastruktur og -tjenester fra 1. 
januar 1998 og vedrørende kabel-tv-net og mobil- og personkommunikation. 
Med hensyn til liberalisering af andre alternative infrastrukturer synes situationen at 
være mindre afklaret og skal undersøges yderligere af Kommissionen. Imidlertid 
tilskynder Kommissionen til anvendelse af sådanne infrastrukturer i pilot- og andre 
demonstrationsprojekter, som man påregner i informationssamfundet. 
Etablering af et lovgrundlag på EU-plan vedrørende forsyningspligt på tele­
kommunikationsområdet 
Dette grundlag skal navnlig bruges i forbindelse med anvendelsesområde, udgifter 
ved og finansiering af forsyningspligten. 
Foranstaltninger til liberalisering af telekommunikation inden 1. januar 1998 vil blive 
fulgt af hensigtsmæssige harmoniseringsforanstaltninger udformet med henblik på 
at bevare og sikre, at udviklingen af forsyningspligten er i tråd med den politik, som 
er blevet fulgt af Rådet og Europa-Parlamentet siden 1990. 
3 
6 Se Rådets resolution af 22. juli 1993 om gennemgangen af situationen i telekommunikationssektoren og behovet for 
vderligere udbygning på det marked (93/C213/01 - EFT 213/1 af 6. august 1993). 
Med forbehold af eventuelle overgangsperioder, hvis der anmodes herom, på op til 5 år for Grækenland, Irland, 
Portugal og Spanien. Desuden eventuelt 2 år for meget små net, hvor det er berettiget (f.eks. Luxembourg). 
V -7ê 
Foranstaltningerne skal især sikre, at den økonomiske byrde, som er forbundet 
med kravet til én eller flere operatører på nationalt plan om at udbyde taletelefoni til 
alle, som med rimelighed kan anmode herom, kan blive korrekt bedømt og fordelt 
på nationalt plan på et reelt, effektivt og retfærdigt grundlag. 
Etablering af et lovgrundlag på EU-plan vedrørende fri adgang til samt samtra­
fik med offentlige telenet og -tjenester 
Grundlaget skal ligeledes på EU-plan indeholde hensigtsmæssige foranstaltninger, 
som er udformet på en sådan måde, at fri adgang til offentlig teleinfrastruktur og -
tjenester sikres for både brugere og nye selskaber. Et sådant grundlag skal 
supplere anvendelsen af generelle konkurrenceregler på samtrafikarrangementer. 
Harmonisering af reglerne for samtrafik med offentlige telenet og -tjenester 
prioriteres. Nye selskaber har behov for adgang til eksisterende offentlige telenet 
og -tjenester på vilkår, som sikrer ikke-diskrimination, lige adgang og 
gennemskuelighed. Derfor agter Kommissionen at forelægge et forslag til et 
direktiv om samtrafik med offentlige telenet og -tjenester med udgangspunkt i en 
ONP-sammenhæng. 
Udstedelse af licenser på telekommunikationsområdet 
Licenser på telekommunikationsområdet begrænser implicit friheden til at udbyde 
tjenester og kan forvride markedsstrukturen. Samtidig kan licenser inden for de 
grænser, som Traktaten opstiller, og som især det foreskrives i direktiv 90/38-
8/EØF, hvad angår konkurrenceregler (med senere ændringer), sikre et 
hensigtsmæssigt system til opnåelse af mål, såsom udbygning af det almene 
tjenesteudbud eller etablering af forhold, som fremmer konkurrenceligestilling. 
Kommissionen vil inden udgangen af 1995 fremsætte forslag om ændring af 
direktiv 90/388/EØF med henblik på at etablere det grundlag, som kan anvendes 
til at begrænse antallet af licenser, og med henblik på at fastlægge de kategorier af 
betingelser, som kan knyttes til licenser i forbindelse med fremføring af offentlige 
og private teletjenester. 
Kommissionen vil ligeledes fremsætte forslag om ændring af den nuværende 
fremgangsmåde for licensudstedelse med henblik på at udvide an­
vendelsesområdet for en fælles ramme for licensudstedelsesprocedurer og de heri 
indeholdte udvælgelseskriterier, samt med henblik på at fremme den gensidige 
anerkendelse af licenser. 
Initiativer er på vej vedrørende koordineringen af national licensudstedelse for de 
satellitbaserede personkommunikationstjenester (PCS) i Europa, således at det 
bliver muligt at fremføre sådanne tjenester over hele Europa snarest muligt og 
senest ved licensudstedelsesprocessens start den 1. januar 1996. 
Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester (EFT nr. L 192 
af 24.7.1990, s. 10). 
•Endret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om gensidig anerkendelse af licenser og andre nationale 
tilladelser vedrorende teletjenester (KOM(94) endelig udgave - COD 438 - EFT nr. C 108 af 16.4.1994, s. 11) og 
forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv - en politik for gensidig anerkendelse af licenser og andre 
nationale tilladelser vedrorende satellittjenester og/eller satellitkommunikationstjenester (KOM(93) 652 endelig 
udgave - COD 482 - EFT nr. C 36 af 4.2. i994, s. 2). 
vi u 
Sikring af konkurrenceligestilling 
Høringen har vist, at der er konsensus om at bevare den i grønbogen foreslåede 
balance mellem anvendelsen af generel lovgivning og sektorspecifik lovgivning. 
Samtidig lægges der betydelig vægt på disse regler, og i den fremtidige udvikling af 
lovgrundlaget vil der sandsynligvis ske fald i omfanget af direkte lovmæssige 
indgreb, efterhånden som den fulde konkurrencevirkning slår igennem. 
Kommissionen vil ligeledes tage hensyn til kravene om overskuelige forhold, især 
med hensyn til adgang og samtrafik. I denne forbindelse skal de hensigtsmæssige 
foranstaltninger til yderligere fremme af principperne i artikel 85 og 86 vurderes 
med henblik på eventuelt at skabe et overskueligt miljø. 
• Den internationale sammenhæng 
Kommissionen anerkender, at der er enighed om, at multilaterale løsninger skal 
prioriteres inden for rammerne af de igangværende WTO-forhandlinger om 
basisteletjenester med henblik på at nå det overordnede mål for reel, lige adgang 
til tredjelandsmarkeder samt især med henblik på at ophæve ejerskabsrestriktio-
nerne for netoperatører og tjenesteudbydere i EU. En sådan indfaldsvinkel 
anerkendes som værende at foretrække frem for bilaterale initiativer mellem 
individuelle medlemsstater og tredjelande. 
Høringen har bekræftet, at indtil resultaterne af WTO-forhandlingeme er overstået, 
er det vigtigt for Unionen at forbeholde sig ret til at have samme forhold som dem, 
der for øjeblikket gælder på tredjelandsmarkeder med hensyn til adgang til 
markedet eller licensudstedelser i forbindelse med ikke-EU eller EØS-statsborgere 
eller virksomheder kontrolleret af sådanne statsborgere. Formålet med at foreslå 
sådanne forhold er gennem forhandling at fremme en åbning af 
tredjelandsmarkeder for europæiske netoperatører og tjenesteudbydere. 
Desuden vil de igangværende initiativer til fremme af en fælles europæisk holdning 
i internationale fora, som beskæftiger sig med nummerering og 
frekvensallokeringer, fortsætte, ligesom en global indfaldsvinkel skal sikres til 
mange af de emner, som opstår som følge af informationssamfundet. 
INITIATIVER I FORBINDELSE MED DET FREMTIDIGE LOVGIVNINGSMILJØ 
Ifølge Rådets resolution 93/C213/02 og 94/C379/03 skal Kommissionen inden 1. 
januar 1996 udarbejde forslag til det fremtidige lovgrundlag for en liberalisering af 
telemiljøet. I lyset af de ovenfor fastlagte prioriteter kan en tidsplan for handling nu 
opstilles, idet den nødvendige balance mellem komplementære liberaliserings- og 
harmoniseringsområder respekteres. 
VII 1 7 
Dato Liberalisering Harmonisering 
Før 31. juli Udkast til ændring af Kommissio- Fælles holdning til forslag om 
1995 nens direktiv 90/388/EØF om direktiv fra Europa-Parlamentet og 
mobil- og personkommunikation Rådet om ONP-taletelefoni 
Udkast til ændring af Kommissio­
nens direktiv 90/388/EØF om fuld 
liberalisering af teleinfrastruktur og 
-tjenester fra 1. januar 1998 
Før 1. januar Vedtagelse af ændring af Kommis- Vedtagelse af forslag om direktiv 
1996 sionens direktiv 90/388/EØF om vedrørende ONP-taletelefoni fra 
kabel-tv-net Europa-Parlamentet og Rådet. 
Vedtagelse af ændring af Kommis- Forslag til ændring af Rådets 
sionens direktiv 90/388/EØF om direktiv 90/387/EØF (ONP-ramme-
mobil- og personkommunikation direktiv) og af Rådets direktiv 
92/44/EØF (ONP-direktivet om 
lejede kredsløb) 
Vedtagelse af ændring af Kommis- Forslag til Europa-Parlamentets og 
sionens direktiv 90/388/EØF om Rådets direktiv om anvendelsen af 
fuld liberalisering af teleinfra- ONP-princippet på samtrafik med 
struktur og -tjenester fra 1. januar offentlige telenet og -tjenester 
1998 
Tilpasning af de nuværende 
Evt. forslag om hensigtsmæssige forslag på licensudstedelses-
foranstaltninger til fremme af virk- området 
ningerne af principperne i Trak­
taten (f.eks. artikel 85 og 86), spe­
cielt med hensyn til samtrafik og 
tilslutning 
Forslag til Rådets beslutning om 
koordineret licensudstedelse ved­
rørende satellit-PCS-tjenester i 
Den Europæiske Union 
n 
VIII 
Dato Liberalisering Harmonisering 
Før 1. januar Meddelelse til Europa-Parlamentet 
1996 (fortsat) og Rådet om forberedelserne af et 
liberaliseret 
telekommunikationsmiljø, idet der 
især tages fat på emner 
vedrørende et alment 
tjenesteudbud 
Meddelelse til Europa-Parlamentet 
og Rådet om telefon-
bogsoplysninger og oplys-
ningstjenester 
Før 1. januar Vedtagelse af evt. foran- Europa-Parlamentets og Rådets 
1997 staltninger, der er påkrævet for at vedtagelse af de ovenfor 
fremme effekten af de principper, beskrevne foranstaltninger 
der er fastlagt i Traktaten, især i 
artikel 85 og 86 
Før 1. januar Medlemsstaternes afslutning på Medlemsstaternes afslutning på 
1998 gennemførelsen af de ovenfor be- gennemførelsen af de ovenfor be­
skrevne liberaliseringsforanstalt- skrevne harmoniseringsforanstalt­
ninger i henhold til de gældende ti- ninger i henhold til de gældende 
| dsplaner | tidsplaner 
KONKLUSION 
Kommissionen mener, at høringen har skabt en klar konsensus omkring de 
centrale forslag i grønbogen, og at den bidrager væsentligt til de foranstaltninger, 
som Kommissionen vil fremlægge. 
Kommissionen har på grundlag af høringen udarbejdet denne rapport, som nu vil 
blive fremsendt til Europa-Parlamentet og Rådet. 
11 
IX 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
SAMMENDRAG 2 
I INDLEDNING 1 JL. 
II HØRINGSPROCESSEN 4 
III KOMMENTARER TIL HOVEDSTANDPUNKTERNE I GRØNBOGEN 6 
111.1 Afskaffelse af særlige og eksklusive rettigheder i forbindelse med 
infrastruktur 6 
111.2 Bevarelse og udbygning af det almene tjenesteudbud 7 
111.3 Principper for fremtidig fri adgang, samtrafik og interoperabilitet 10 
111.4 Licensudstedelse 13 
111.5 Sikring af konkurrenceligestilling 16 
111.6 Adgang til ekspropriations- og brugsrettigheder samt frekvenser og 
numre 16 
111.7 Initiativer inden for beslægtede områder 18 
111.8 Beskæftigelse og samfundsmæssige og sociale følgevirkninger 19 
111.9 Den internationale sammenhæng 20 
111.10 Lovgrundlagets fremtidige udvikling 20 
IV KOMMISSIONENS VURDERING 21 
IV.l Generelle konsensusområder 22 
I V.2 Områder for drøftelse og identificerbare tendenser 23 
V PRIORITEREDE OMRÅDER 27 
V.l Tidsplan for liberaliseringen 27 
V.2 Etablering af lovgivningsmæssige rammer på EU-plan for det almene 
tjenesteudbud på telekommunikationsområdet 29 
V.3 Etablering af lovgivningsmæssige rammer på EU-plan for åben 
adgang til og samtrafik med offentlige telenet og -tjenester 33 
V.4 Licensudstedelse på teleområdet 35 
V.5 Sikring af et retfærdigt konkurrenceorienteret miljø 39 
V.6 Tjenesteudbyderes og operatørers adgang til og tilgængeligheden af 
væsentlige ressourcer, såsom: 39 
V.7 Beskæftigelse og sociale og samfundsmæssige følgevirkninger 41 
V.8 Den internationale sammenhæng 43 
V.9 På vej mod informationssamfundet 44 
x H 
V.10 Gennemførelse 47 
VI TIDSPLAN 49 
VII KONKLUSIONER 51 
LISTE OVER BIDRAGYDERE TIL HØRINGEN OM GRØNBOGEN OM 
LIBERALISERING AF TELEINFRASTRUKTUR OG KABEL-TV-NET, 1995 
XI 7fc 
2 INDLEDNING 
Den fremtidige udvikling i Europas teleinfrastruktur er det centrale emne i debatten 
om det informationssamfund, som blev lanceret i Bangemann-gruppens rapport om 
"Europa og det globale informationssamfund"1 og i Kommissionens handlingsplan om 
Europas vej til informationssamfundet2. Dette tema har senere, i februar 1995, været 
genstand for drøftelser på G7-mødet i Bruxelles. På dette møde blev definitionen af et 
hensigtsmæssigt lovgrundlag anerkendt som et af de 8 principper for realiseringen af 
det globale informationssamfund. 
I G7-mødets konklusioner fremgår det i den forbindelse, at "lovgrundlaget skal sætte 
brugeren i centrum og opfylde en række komplementære samfundsmæssige mal. Del 
skal udformes på en sådan måde, at valgmuligheder, tjenester af høj kvalitet og 
rimelige priser sikres. Grundlaget for det skal derfor være el miljø, som tilskynder til 
dynamisk konkurrence, sikrer adskillelse af udøvende og tilsynsførende funktioner 
saml fremmer samtrafik og inleroperabilitet. " 
1 tele- og informationssektoren opleves en vækst og forandring, der er uden 
sidestykke. Telesektoren i Den Europæiske Union er over 140 mia. ECU værd og 
vokser til stadighed stærkt. Samtidig betyder teknologiske ændringer, at nye teletjene­
ster udvikles, især inden for mobil- satellitkommunikation, hvor der skabes muligheder 
for nye tjenester baseret på forskellige kombinationer af stemme, data og billede. Den 
stigende anvendelse af personlige computere og andet udstyr, som er tilknyttet 
telenet, forstærker denne tendens. 
Muligheden for hurtig vækst og udbredelse af informationssamfundet er derfor meget 
realistisk med teleinfrastruktur og -net som grundlag for et bredt spektrum af 
kommunikationsmuligheder. 
Det er på denne baggrund, at Kommissionen har vedtaget de to dele af grønbogen om 
liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-T V-net3. 
I første del af grønbogen opstiller Kommissionen de grundlæggende principper for 
liberaliseringen af teleinfrastrukturen samt tidsplanen herfor. Dette indebærer en frem­
gangsmåde, i henhold til hvilken fuld liberalisering af infrastruktur til fremføring af 
offentlig taletelefoni skal finde sted pr. 1. januar 1998, med forbehold af visse mulige 
overgangsordninger. 
Desuden har Kommissionen i lyset af bestemmelserne i EF-Traktaten krævet, at 
omfanget af initiativer inden denne dato begrænses for at give operatører og 
tjenesteudbydere mulighed for frit at vælge infrastruktur til fremføring af teletjenester, 
som allerede er i en konkurrencesituation (såsom telebankservice, videokonferen-
Europa og det globale informationssamfund - anbefalinger til Det Europæiske Råd, 26. maj 1994 
Huropa på vej mod informationssamfundet, en handlingsplan - meddelelse fra kommissionen til Rådet os Europa­
parlamentet og til Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget (KOM(94) 347 endelig udgave) af 17.7.94 
Gronbog om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net - Første del: Principper - Tidsplan (KOM(94) 440 
endelig udgave af 25.10.1994) og Grønbog om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net - Anden del: Fælles 
principper for udbud af teleinfrastruktur i Den Europæiske Union (KOM(94) 682 endelig udgave af 25.1.1995) Al 
cemøder, dataoverførsel samt tale- og datatjenester på interne net eller i lukkede 
brugergrupper). 
I første del fastlægges ligeledes de generelle sikkerhedsforanstaltninger, som skal 
behandles parallelt med igangsættelsen af fuldstændig infrastrukturkonkurrence i 
1998. 
Til brug for høringen omhandler anden del af grønbogen det detaljerede lovgrundlag 
for de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger. Hovedområderne er: 
• Et alment tjenesteudbud 
især dets anvendelsesområde, behovet for en fælles fremgangsmåde til fast­
læggelse af udgifterne herved og oprettelsen af fælles finansieringsregler for 
udbygningen og videreførelsen af et alment tjenesteudbud i Unionen inden 
for rammerne af et konkurrenceorienteret miljø. 
• Samtrafik 
behovet for et klart og stabilt lovgivningsmiljø for samtrafik, som er baseret 
på de grundlæggende principper for fri adgang til telenet og -tjenester 
• Licensudstedelse 
især behovet for en fælles indfaldsvinkel til nationale procedurer for 
udstedelse af licenser og for en overordnet EU-ramme for de vilkår, som kan 
være knyttet til sådanne licenser. 
• Konkurrenceligestilling 
baseret på den fulde gennemførelse af Traktatens konkurrenceregler på en 
måde, som skaber et klart overskueligt miljø for konkurrerende selskaber. 
• Den internationale sammenhæng 
som på den ene side sigter på at sikre reel, lige adgang til tredjelandes 
markeder og på den anden at fremme en fælles holdning fra Fællesskabet side 
i internationale fora på områder som nummerering og frekvenser. 
Grønbogen omhandler ligeledes nogle af de vigtige beskæftigelsesmæssige, sociale og 
samfundsmæssige spørgsmål, som en liberalisering skaber, og indleder ud fra et 
telekommunikationsmæssigt synspunkt en debat om den fremtidige udvikling i det 
europæiske lovgrundlag med henblik på at møde udfordringen ved en 
sammensmeltning mellem radio/tv-, tele- og informationsteknologi. 
Samtidig er detaljerede initiativer med henblik på at møde disse mange bredere 
udfordringer, specielt i forhold til beskæftigelsen, ikke omfattet af det rent 
lovgivningsmæssige grundlag, og disse skal, som det erkendes i rapporten, gøres til 
genstand for såvel specifikke, løbende initiativer på EU-plan som en dyberegående 
undersøgelse og drøftelse, herunder inden for rammerne af det nye Forum for 
informationssamfundet og af gruppen af fremtrædende eksperter vedrørende 
informationssamfundets sociale aspekter, som skal behandle de specifikke emner, som 
er knyttet til beskæftigelse, omskoling og arbejdets tilrettelæggelse i det nye miljø. 
Første del af grønbogen blev behandlet af Kadet (ministrene for telekommunikation) 
af 17. november 19944. Rådet anerkendte princippet om, at teleinfrastrukturen skal 
liberaliseres inden 1. januar 19985, herunder overgangsperioder for visse 
medlemsstater i overensstemmelse med Rådets resolution 93/C213/026. De var også 
enige om behovet for et lovgrundlag, som bl.a. skal tage sig af de "nødvendige 
sikkerhedsforanstaltninger" i forbindelse med de fem ovenfor anførte emner. Rådet 
anmoder Kommissionen om "at aflægge beretning for Europa-Parlamentet og Rådet 
om resultaterne af denne høring med henblik på at få fastlagt de nødvendige 
sikkerhedsforanstaltninger". Nærværende meddelelse udgør denne rapport. 
:> Rådets resolution af 22. december 1994 om principper og tidsplan for liberalisering af teleinfrastrukturerne (EFT nr. 
C 379 af 31.12.1994, s. 4). 
Nogle medlemsstater henstillede i en erklæring indtrængende Koimiiissionen om så hurtigt som muligt at fremsætte 
forslag, som fastlægger anvendelsen af alternative netinfrastrukturer for tjenester, som allerede er liberaliseret. 
Kommissionen på sin side fastholdt sin ret til at trælle forholdsregler på dette omrade inden for rammerne al" sin 
kompetence og i henhold til sine foq)ligtelser. Den 21. december 1994 vedtog Kommissionen et udkast til direktiv 
vedrorende ændring af Kommissionens direktiv 90/388/EØF om afskaffelse af restriktioner for anvendelse af kabel-
tv-net til fremforing af teletjenester. Direktivudkastet blev offentliggjort i EFT den 28.3. 
Højest fem år for Mand, Grækenland, Portugal og Spanien og højest to år for Luxembourg. På dette stadium står det 
endnu ikke klart, i hvor stor udstrækning disse medlemsstater vil udnytte disse undtagelser. 
HØRINGSPROCESSEN 
Malet med høringen var at indhente interesserede aktørers synspunkter om det 
fremtidige lovgrundlag for et fuldt liberaliseret telemiljø. 
Den offentlige høringsperiode blev igangsat med vedtagelsen af første del af 
grønbogen i oktober 1994 og afsluttedes i marts 1995. Kommissionen modtog mere 
end 100 skriftlige kommentarer fra europæiske og nationale organisationer, 
virksomheder og personer, som er aktive inden for telekommunikation og beslægtede 
sektorer. 
Ud over disse skriftlige kommentarer bidrog en række høringer i februar og marts 
væsentligt til Kommissionens arbejde. Disse høringer omfattede en rundbordsdrøftelse 
for formændene for Europas netoperatører (udbydere af faste, mobile og 
licensbaserede alternative infrastrukturer) samt en generel todageshøring med flere 
end 125 organisationer, virksomheder og sammenslutninger. 
Ud over planerne om lovgivning blev der også grebet fat om mange af de bredere 
sociale og samfundsmæssige spørgsmål samt især beskæftigelsen på et møde med en 
delegation af repræsentanter fra europæiske fagforeninger i kommunikationssektoren. 
I alt deltog mere end 200 organisationer enten mundtligt eller skriftligt i høringen. 
Høringen omfattede indlæg fra mange teleoperatørere, udbydere af alternativ 
teleinfrastruktur med licens eller udbydere af en sådan infrastruktur, mobiloperatører i 
Europa samt fra sammenslutningen af europæiske telenetoperatører. Desuden bidrog 
tjenesteudbydere, nationale repræsentative sammenslutninger, store og mellemstore 
brugere af teletjenester, brugersammenslutninger, Bureau Européen de l'Union des 
Consommateurs (BEUC), individuelle forbrugersammenslutninger, fagforeninger, den 
europæiske konference af EU-dataombudsmænd, producentsammenslutninger, 
individuelle udstyrsleverandører og endelig radio/tv-selskaber, filmproducenter og the 
European Broadcasting Union samt organisationer, der er aktive inden for beslægtede 
sektorer, såsom reklamebranchen. 
Formelle udtalelser om grønbogen er ligeledes blevet vedtaget eller er ved at blive det 
at Europa-Parlamentet7 og Det Økonomiske og Sociale Udvalg samt Regionsud­
valget. Europa-Parlamentets udtalelse om første del af grønbogen støtter kraftigt 
princippet om en liberalisering af infrastrukturen og opstiller mange af de under 
høringen rejste emner som centrale for den fremtidige lovgivningsstruktur, nemlig det 
almene tjenesteudbud, samtrafik, licensudstedelse, behovet for konkurrenceligestilling 
og den internationale sammenhæng i forbindelse med det nye lovgrundlag. Ligeledes 
fremhæver man de brede sociale og samfundsmæssige emner, der er forbundet med en 
liberalisering af infrastrukturen. 
Resolution af 7. april 1995 vedrorende første del af grønbogen. En yderligere resolution fra Parlamentet er under 
udarbejdelse vedrørende anden del. 
Fællesudvalget for telekommunikation", der består af ledelse og fagforeninger i 
teleorganisationer inden for Unionen, har ligeledes afgivet en udtalelse. 
Ud over høringerne på europæisk plan er der afholdt høringer på nationalt plan i en 
række medlemsstater. 
Kommissionen har arbejdet tæt sammen med ad hoc-udvalget af repræsentanter for de 
nationale tilsynsmyndigheder, som det blev anmodet om i Rådets resolution 
94/C379/039. 
En liste over høringerne og de skriftlige kommentarer er anført i bilaget. 
8 
Rådets resolution 94/C379/03 af 22. december 1994 om princippet og tidsplanen for liberalisering af teleinfrastruk-Fællesudvalgets udtalelse (endnu ikke formelt vedtaget). 
Rådets resolution 94/C379/03 af 22 
lurerne (EFT C379, 31.12.94, s. 4). 
III KOMMENTARER TIL HOVEDSTANDPUNKTERNE I GRØNBOGEN 
I følgende afsnit sammenfattes de hovedkommentarer, som blev modtaget under 
høringsprocessen i henhold til de i grønbogen fremførte standpunkter. For yderligere 
oplysninger om disse kommentarer henvises til den fulde ordlyd af kommentarerne, 
som kan fas efter anmodning herom10. 
111.1 Afskaffelse af særlige og eksklusive rettigheder i forbindelse med infra 
struktur 
Der blev givet kraftigt udtryk for ønsket om et klart, overskueligt lovgivningsmiljø, så 
det bliver muligt at træffe beslutninger om nøgleinvesteringer og forretningsmæssig 
planlægning. Tidlig opstilling af datoer for liberalisering anses for at være et 
væsentligt element for tilvejebringelse af et solidt, overskueligt lovgivningsmiljø. 
Man var i mange kommentarer enig i den grundlæggende logik bag 
sammenkædningen af infrastrukturliberaliseringen med den fulde liberalisering af 
teletjenester den l. januar 1998, med forbehold af eventuelle overgangsordninger. Der 
blev dog fremført forskellige synspunkter om, hvorvidt en liberalisering før denne dato 
skal nås i én eller to omgange: 
• På den ene side anmodede industri, brugere, producenter af teleudstyr, 
mobiloperatører og visse fastnetoperatører kraftigt Kommissionen om hurtigt 
at træffe forholdsregler med henblik på at skabe mulighed for anvendelse af 
egne og tredjeparts infrastrukturer før 1998 i forbindelse med teletjenester, 
som allerede er i en konkurrencesituation. Det blev ligeledes understreget, at 
dette anses for at være et afgørende skridt i retning af at forbedre den 
europæiske økonomis konkurrenceevne" og effektiviteten hos de nuværen­
de operatører. Desuden fremføres det i kommentarerne fra Bureau Européen 
des Unions de Consommateurs, at en liberalisering bør give de hjemlige 
forbrugere fordele i form af flere valgmuligheder og lavere pris på nogle 
tjenester. 
Det blev især understreget, at et konkurrenceorienteret udbud af en alternativ 
infrastruktur vil kunne fa stor betydning for teleoperatørernes og de nye 
operatorers forberedelse til fuld konkurrence i 1998. 
• På den anden side støtter mange fastnetoperatører en fastfrysning af liberali­
seringen af teleinfrastrukturen indtil 1998. Dette afspejler disse operatørers 
bekymring med hensyn til deres evne til at opretholde og udvikle almene 
tjenester, hvis der indføres konkurrence for alternative infrastrukturkilder, 
10 lit bind med de samlede kommentarer vil blive fremsendt efter skriftlig anmodning heroin til Kommissionen for De 
Europæiske Fællesskaber, GDX1U A/l, BU 9/4/140, rue de la loi 200, B-1049 Bruxelles. (Fax: +32-2-296.83.91) 
1 el tilfælde pungede en sammenslutning bestående af mere end 40 store multinationale brugere, at de har regnet ud, 
at deres samlede årlige teleudgifter på mere end $ 2,5 mia. er det dobbelte al", hvad de skal betale for lignende net og 
kapacitet i Nordamerika 
samt især deres mulighed for at fortsætte de betydelige investeringer, som for 
nærværende finansieres på grundlag af deres mest indbringende 
forretningsområder. Det er nemlig på disse områder, man eller al 
sandsynlighed vil komme til at konkurrere. 
Flere operatører og industrien peger på, at for at sikre reelle og effektive konkurren­
ceforhold og valgmuligheder for forbrugerne skal konkurrencen udvides til at omfatte 
tilradighedsstillelse af det lokale transmissionssystem. I denne forbindelse betragtes 
det foreslåede direktiv fra Kommissionen om at afskaffe restriktionerne for anvendelse 
af kabel-tv-net til fremføring af teletjenester som et vigtigt skridt i den rigtige 
retning12. Samtidig understreger repræsentanter for kabel-tv-branchen ydermere 
vigtigheden af at afskaffe restriktioner for direkte samtrafik mellem sådanne net og 
kabelnets mulighed for at tilbyde taletjenester. Dette er afgørende for at sikre de 
nødvendige investeringer, således at en sådan infrastruktur kan komme til at spille en 
rolle i det nye informationssamfund. 
Etableringen af et hensigtsmæssigt lovgrundlag anses for afgørende for fuldstændig 
liberalisering af infrastrukturen. Hertil kræves hurtig handling fra Kommissionens side, 
så de nødvendige forslag kan fremsættes. Et sådan grundlag kræver ligeledes en hurtig 
vedtagelse af allerede fremsatte lovforslag sammen med en fuldstændig gennemførelse 
af det eksisterende grundlag for Unionen som helhed. 
III.2 Bevarelse og udbygning af det almene tjenesteudbud 
///. 2. / Prioritering af del almene tjenesteudbud 
Der er generel enighed om den fortsatte betydning af et alment tjenesteudbud i et 
liberaliseret miljø og om de tre centrale emner, som er fastlagt i grønbogen, nemlig (i) 
anvendelsesområde, (ii) udgifter og (iii) finansiering. Mange organisationer 
understreger, at spørgsmålet om et alment tjenesteudbud ikke bør bruges til at 
forsinke konkurrencen. På samme måde peger man på, at et alment tjenesteudbud og 
konkurrence ikke bør opfattes som modsætninger. Selv under de nuværende 
monopoler har almene tjenester ikke altid været udbudt, selv om et 
konkurrenceorienteret miljø af de konkurrenceerfarne anses for at anspore til at 
forbedre tjenestekvalitet og nyskabelse og til at øge tjenesternes gennemslagskraft. 
///. 2.2 Konceptet for det almene tjenesteudbud 
Der var en bred erkendelse af behovet for et fælles koncept for et alment 
tjenesteudbud på europæisk plan, så man kan tage stilling til udgifterne herved og 
finansieringen heraf. De fleste operatører, tjenesteudbydere og brugere føler, at den 
nuværende indfaldsvinkel med at gøre taletelefoni til grundstammen i et alment 
tjenesteudbud er et godt udgangspunkternen at konceptet bør udvikles i takt med 
ændringerne i teknologien og markedsefterspørgslen. Alligevel bør ingen udvikling 
skabe ulige muligheder for adgang til markedet. 
12 Udkast til Kommissionens direktiv al" 21. december 1994 om ændring af Kommissionens direktiv 90/388/EØF med 
henblik på at afskalle restriktioner for anvendelse af kabel-tv-net til fremforing af teletjenester (EF'f nr. C 76 af 
28.3.1995). 
Det erkendes i mange indlæg, at det er hensigtsmæssigt at sondre mellem det almene 
tjenesteudbud og forsyningspligten. Førstnævnte henviser til det generelle sæt af 
teletjenester, som en medlemsstat kan kræve skal være til disposition over hele landet 
(f.eks. et minimumssæt af lejede kredsløb), mens sidstnævnte repræsenterer de 
elementer ved det almene tjenesteudbud, som en operatør ikke frivilligt vil levere /// 
særlige kunder (f.eks. lavindkomstbrugere) eller kundegrupper i særlige områder 
(f.eks. områder med høje udgifter), fordi indtjeningen fra sådanne kunder ikke vil 
kunne dække de involverede udgifter. 
I mange kommentarer foreslås det, at markedsefterspørgslen (som det fremgår af tal 
for specifikke teletjenesters markedsgennemslagskraft) skal afgøre, om yderligere 
tjenester i fremtiden skal være en del af det almene tjenesteudbud. 
Endelig er der forskellige synspunkter med hensyn, til hvem der skal være underlagt 
forsyningspligten. I nogle kommentarer gives der udtryk for, at dette i alt væsentligt 
er en sag, som nationale tilsynsmyndigheder skal tage stilling til, og at initiativer på 
europæisk plan udelukkende skal fastlægge rækkevidden af forsyningspligten, og ikke, 
hvem der skal udbyde tjenesterne. 
Samtidig peger mange mobiloperatører på de forpligtelser, som allerede påhviler dem 
med hensyn til at sikre en omfattende geografisk dækning, og de understreger, at de 
er rede til at spille en rolle i forbindelse med ydelsen af almene tjenester. I andre 
kommentarer foreslås det, at man påtager sig forsyningspligt mod at fa enten 
individuelle licenser eller ekspropriations- og brugsrettigheder, frekvensallokering etc. 
Den nye teknologis rolle med hensyn til at sikre et alment tjenesteudbud på en mere 
omkostningseffektiv måde understreges ligeledes. 
///. 2.3 En fælles fremgangsmåde til beregning af udgifter i forbindelse med forsynings­
pligten 
De fleste kommentarer understreger vigtigheden af en fælles fremgangsmåde til at 
vurdere udgifterne ved forsyningspligten i medlemsstaterne. Mange organisationer 
støtter grønbogens begreb "for dyre kunder", mens andre fastnetoperatører føler, at 
fremgangsmåden ikke fuldt ud tager hensyn til tidligere historiske investeringer, eller 
at det vil blive svært at udføre beregningerne i praksis. Flere deltagere føler, at det 
egentlige spørgsmål drejer sig om, hvilke kunder operatørerne vil vælge ikke at 
betjene, hvis forpligtelsen til at udbyde tjenester til alle fjernes. 
Industri, brugere og nogle operatører (herunder flere mobiloperatører), især de med 
erfaring fra konkurrenceorienterede markeder, understreger, at det almene tjenesteud­
bud repræsentere en forretningsmæssig mulighed, som bør afspejles i enhver 
beregning af udgiften herved for den pågældende operatør. De mener, at nuværende 
operatørers overslag uundgåeligt vil overvurdere de faktiske udgifter. Kommentarer 
støtter derfor den i grønbogen foreslåede fremgangsmåde til beregning af udgiften ved 
at betjene "for dyre kunder" og især anvendelsen af langsigtede grænseomkostninger 
som grundlag for prissætning af samtrafik. Desuden foreslås det, at de nationale til­
synsmyndigheder opstiller grænser for det overordnede niveau for samtrafikafgifter. 
Et særligt træk ved den overordnede fremgangsmåde bør bestå i, at den skal stimulere 
til en mere effektiv drift. 
Andre fastnetoperatorer mener, at forsyningspligten fortsat vil udgøre en betydelig 
"byrde" for dem, især inden for rammerne af et liberaliseret miljø. Disse.operatører 
føler, at de stadig har brug for tid til at finde ud af, hvor store de faktiske udgifter er. 
Ifølge dem kan en fælles fremgangsmåde til beregning af udgifterne ved 
forsyningspligten kun accepteres, hvis der tages hensyn til nuværdiomkostninger og 
historiske omkostninger, og at de derfor er tilhængere af systemer til fuld fordeling af 
omkostningerne. 
///. 2.4 Takstudjævning og særordninger 
Der er generel enighed om: 
• at taktsudjævningsprocessen skal fortsætte i et politisk acceptabelt tempo. I 
flere kommentarer foreslås det, at der opstilles faste datoer for gennemførel­
sen af processen. Samtidig foreslår forbrugerorganisationer, at 
takstudjævning ikke fordyrer forsyningspligten, og at den private forbruger 
ikke er den sidste til at nyde godt af prisændringer. 
• at nuværende politiske begrænsninger i mere fleksible takster og i ud-
jævningstempoet er den væsentligste årsag til de tab, som er forbundet med 
forsyningspligten, og at de bør fjernes. 
• at netoperatørerne bør ikke pålægges forsyningspligt for tjenester, der ikke 
berører teleområdet, i tråd med det snævre koncept for et alment tjene­
steudbud, og en sådan pligt bør ikke udgøre en del af beregningen af 
omkostningerne ved det almene tjenesteudbud. 
///. 2,5 Finansieringsregler for del almene tjenesteudbud 
Der er enighed om, at nøglekarakteristika for finansieringsregler ikke må forvride 
markedsstrukturen eller forsinke indførelsen af konkurrence, og at de presser 
operatørerne til at forbedre deres effektivitet. 
Der er forskellige synspunkter om de fremtidige finansieringsregler. Hovedparten af 
organisationerne, herunder fastnetoperatører med erfaring fra konkurrenceorienterede 
markeder, mener, at forslaget om nationale midler til finansiering af forsyningspligten 
(som alle markedsdeltagere yder et rimeligt bidrag til) er en hensigtsmæssig model. 
Andre mener stadig, at tilslutningsafgifter sikrer betydelige fordele og er et godt 
diskussionsgrundlag, og at man hermed undgår de faste administrationsomkostninger, 
som en fond vil medføre. Dog peger nogle operatører på behovet for strenge 
kontrolforanstaltninger, således at det sikres, at midlerne udelukkende anvendes til 
telekommunikationsrelaterede formål. 
Der blev rejst spørgsmål om, hvem der skal bidrage med sådanne midler. Vil udbydere 
af datatjenester eller private netoperatører f.eks. også yde et bidrag? Der er ganske 
bred tilslutning til en fremgangsmåde, ifølge hvilke alle markedsdeltagere (operatører 
af fast- og mobilnet samt tjenesteudbydere) yder et passende bidrag på grundlag af 
deres omsætning. Man mener ikke, at indbetalinger til en fond nødvendigvis skal være 
forbundet med mulige forpligtelser til direkte levering af elementer i et alment tjene-
steudbiid Der blev ligeledes rejst spørgsmål om, hvem der skal have ret til at trække 
på sådanne midler. Skal betaling f.eks. ske til kunderne eller til de operatører, som ud­
byder tjenesterne? 1 flere kommentarer foreslås det, at betaling, hvor det er muligt, 
sker direkte til brugerne med henblik på at gøre det muligt for dem at vælge 
tjenesteudbyder. 
Ifølge et af synspunkterne bør nuværende operatører forpligte sig til at udfærdige en 
liste over områder eller kunder, som de ikke er villige til at betjene, således at andre 
operatører far mulighed for at afgive tilbud på levering af tjenester. Andre er ikke 
tilhængere affranchising" eller peger på nogle af de praktiske vanskeligheder, som er 
forbundet med etableringen af såkaldte "pay or play"-systemer. 
Det understreges også, at ikke alle medlemsstater har etableret en effektiv, uafhængig 
tilsynsmyndighed, som kan overvåge sådanne mekanismer. 
Der er generel enighed om, at ethvert finansieringssystem bør opbygges på en sådan 
måde, at der løbende lægges pres på operatører for at få dem til at forbedre 
effektiviteten. Nogle fastnetoperatører mener ikke, at spørgsmålet om uafhængige 
midler til et alment tjenesteudbud er tilstrækkeligt belyst. Desuden understreges det, 
at behovet for at oprette en forsyningspligtsfond ikke bør anvendes til at forsinke 
konkurrence, når man tager den rolle i betragtning, som tilslutningsafgifter kan 
komme til at spille som finansieringsmåde, selv i mangel af en national fond. 
///. 2.6 Et a/ment tjenesteudbud i randområder 
I flere indlæg understreges den rolle, som effektiv kommunikation vil kunne spille for 
den økonomiske udvikling i disse områder og for deres integration i Unionen13. 
Fagforeningerne understreger vigtigheden af en effektiv adgang til avancerede telenet 
og -tjenester i randområder som et afgørende element til at sikre regional samhørighed 
i Unionen. Samtidig rejser dette spørgsmålet om, hvorvidt man kan sætte sin lid til, at 
konkurrerende infrastrukturudbydere vil investere de betydelige summer, som er 
påkrævet for at udvikle sådanne faciliteter i fjernere egne. 
III.3 Principper for fremtidig fri adgang, samtrafik og interoperabilitet 
111.3.1 Principper for fremtidig fri adgang til infrastruktur, således at konkurrence ligestil­
ling og ONP-udbygning sikres 
Der er generel enighed om behovet for, at det fremtidige lovgivningsmiljø bliver 
fleksibelt, at overregulering skal undgås, og at det skal stå i forhold til den type af 
tjenester og netværk, som skal reguleres. 
Den stigende betydning af konkurrenceregler er ligeledes tydelig, hvilket også gælder 
13 Et af de eksempler, som fremføres i kommentarerne, er det mulige udbytte ved en billigere kommunikation, som i 
disse områder kan bidrage til udviklingen af rejse- og turistbranchen, der allerede er en central branche der. Ifølge 
egne overslag tegner rejse- og turistbranchen sig allerede for ca. 1 ud af 8 jobs i Den Europæiske Union. Bruttopro-
duktionsresultatet i demie industri beløber sig til 988 mia. ecu, og den er en af verdens største brugere af 
telekommunikations- og datakommunikationstjenester. 
10 
behovet for, at det fremtidige lovgrundlag skaber en hensigtsmæssig balance mellem 
sektorspecifik lovgivning og den generelle anvendelse af konkurrenceregler. Dette har 
faet flere fastnetoperatører til at konkludere, at der skal sættes større lid til konkurren­
ceregler, men at et lovgrundlag under overgangen til effektiv konkurrence kan spille 
en rolle til at sikre ligestillet samtrafik og interoperabilitet. 
Flere operatører og organisationer understreger, at en ONP-ramme under udvikling 
ikke blot bør anvendes på "dominerende" foretagender, men også på foretagender, 
som kontrollerer "væsentlige faciliteter" eller "flaskehalsfaciliteter". Derved udvides 
reguleringsforanstaltninger til ud over nuværende operatører også at omfatte nye 
konkurrenter med flaskehalsfaciliteter. Et synspunkt går ud på, at adgang til det lokale 
transmissionssystem er det vigtigste flaskehalsproblem. 
Hovedparten af operatørerne understreger, at de bør frigøres fra ulige lovgivning, hvis 
konkurrenceligestilling skal kunne etableres. Det grundlæggende princip bør bestå i, at 
enhver organisation er i stand til at yde enhver tjeneste ved hjælp af enhver teknologi­
form. 
///. 3.2 Omkostningsberegning og separate regnskaber 
De fleste operatører accepterer behovet for separate regnskaber og hensigtsmæssige 
systemer ved beregning af omkostninger til forskellige forretningsmæssige aktiviteter, 
mens andre organisationer, især mobiloperatører, er gået længere og har krævet, at 
der etableres separate datterselskaber for forskellige typer af telekommunikation og 
andre -tjenester. Disse organisationer peger også på de væsentlige stordrifts- og 
markedsføringsfordele, som fuldt ud integrerede operatører kan nyde godt af, og som 
måske forudsætter et særligt tilsyn, således at konkurrencesituationen bevares. 
Desuden fremføres forskellige synspunkter om, hvilke organisationer der skal under­
lægges omkostningsberegningsregler; mange nuværende operatører er fortalere for 
systemer, som skal gælde for alle konkurrerende selskaber, mens andre indlæg sætter 
fokus på behovet for, at omkostningerne står i forhold til de involverede orga­
nisationers størrelse og/eller markedsandel, således at der tilskyndes til etablering på 
markedet. 
11 
1/1.3.3 Opprioritering af handelsaftaler inden for EU-rammer om samtrafik og 
interopérabilité! 
Grønbogens vægt på handelsaftaler som grundlag for samtrafik er blevet positivt 
modtaget, men det understreges ikke desto mindre af de fleste organisationer, at 
sådanne forhandlinger skal ske på grundlag af et hensigtsmæssigt lovgrundlag, som 
omfatter procedurer for mægling af tvistigheder, hvis en sådan samtrafik skal indføres 
hurtigt. 
Flere kommentarer, specielt fra dem med konkurrenceerfaring fra markeder for fast­
og mobilnet, peger på de vanskeligheder, som er forbundet med samtrafik forhand­
linger på markedet i f.eks. Det Forenede Kongerige og New Zealand 
Nummerportabilitet og lige adgang anses også for at være vigtige spørgsmål i 
forbindelse med effektiv og lige konkurrence, og det overvejes, om disse spørgsmål 
skal behandles inden for samtrafikrammen. Lige adgang opfattes som lige adgang for 
brugere til numre, som er tildelt særlige operatører og teletjenester, samt også fysisk 
adgang, såsom sammenstilling af udstyr. 
///. 3. -4 Den foreslåede ramme for samtrafik med offentlige telenet og -tjenester 
Der er generelt positive reaktioner på forslaget om et samtrafikdirektiv for offentlige 
telenet og -tjenester som en ramme for samtrafikforhandlinger, en fælles indfaldsvinkel 
til fastlæggelse af samtrafikomkostninger og regnskabsmæssige fremgangsmåder, 
samt for udarbejdelse af regler for mægling af tvistigheder. Mange mobiloperatører 
lægger ligeledes vægt på behovet for direkte samtrafik med både mobil- og fastnet. 
Samtidig understreges det i mange kommentarer, at det er tvingende nødvendigt, at en 
sådan ramme er på plads inden 1998, at den gennemføres over hele Unionen, og at 
nationale tilsynsmyndigheder anvender reglerne effektivt med henblik på etablere 
grundlaget for igangsættelsen af konkurrence. 
I betragtning af den tunge byrde, som en nøje undersøgelse af samtrafik vil betyde for 
nationale tilsynsmyndigheder, lægger nogle organisationer vægt på værdien af 
offentligt tilgængelige samtrafikaftaler (med forbehold af fortrolighed i forbindelse 
med visse tekniske og kommercielle informationer), således at andre konkurrerende 
selskaber kan gennemgå dem. 
Samtidig understreges det, at enhver samtrafikramme skal støttes af takstudjævning 
og større takstfrihed. 
///. 3.5 Samtrafikafgifter/omkostningsregnskabsregler 
Flere deltagere kræver, at der udarbejdes standardsamtrafikkontrakter, eller at der 
udarbejdes standardvilkår ud over friheden til at forhandle vilkår. 
Mange lægger vægt på betydningen af hensigtsmæssige omkostningsregnskabsregler 
for samtrafik og konkurrenceligestilling generelt. I nogle indlæg fremføres det, at 
separate regnskaber for engrossalg og detailaktiviteter er mere hensigtsmæssige end 
separate regnskaber for infrastruktur og tjenester i sig selv. 
12 
I mange kommentarer understreges det, at i tilfælde, hvor infrastruktur- eller 
netoperatører nyder særlige eller eksklusive rettigheder inden for andre sektorer 
(f.eks. jernbaneselskaber, energiforsyningsselskaber), bør der være en streng 
adskillelse af regnskaberne for de to forretningsområder. Nogle kræver også en struk­
turel adskillelse. 
Nogle operatører anfører, at de bør kunne fa refunderet hele deres andel af 
fællesomkostningerne i samtrafikaftaler. Imidlertid udtaler mange, at det er vigtigt at 
tage de nuværende operatørers ineffektivitet i betragtning, og at det ikke er logisk at 
belønne en sådan ineffektivitet. 
///. 3.6 Standarder og samtrafik 
En fortsættelse og fremskyndelse af standardiseringsaktiviteterne på europæisk og 
globalt plan støttes kraftigt. Det samme gælder en fremgangsmåde med frivillig 
anvendelse af standarder. Ikke desto mindre lægger visse organisationer vægt på 
behovet for samtrafik, og start-til-slut tjenester i et konkurrenceorienteret miljø kan 
stadig tænkes at forudsætte visse tvungne standarder. 
I adskillige indlæg understreges det, at en række vigtige emner i forbindelse med 
samtrafik, såsom standarder, grænseflader og adgang til netinformationer, ikke ude­
lukkende har relation til konkurrence- eller finansieringsspørgsmål. 
III.4 Licensudstedelse 
Licensudstedelsen til både teleinfrastruktur og -tjenester er et centralt element i 
debatten om grønbogen. 
///. 4.1 Den overordnede indfaldsvinkel til licensudstedelse 
De grundlæggende principper for licensudstedelse, gennemskuelighed, ikke-
diskrimination og proportionalitet accepteres bredt. Der er især bred støtte til, at 
enhver licensudstedelsesordning14 bør tage hensyn til størrelsen og typen af tjenester, 
som en licenshaver udbyder, og de rettigheder, som licenshaveren skal nyde'\ De 
fleste kommentarer støtter derfor det synspunkt, at udbuddet af teletjenester til 
offentligheden kan være knyttet til skrappere betingelser end de, som gælder for 
udbuddet af "private" teletjenester, og at udbuddet af tjenester fra organisationer med 
ret til at anvende begrænsede ressourcer (frekvenser, ekspropriations- og brugs­
rettigheder og numre) kan berettige til flere lovindgreb. 
I flere af kommentarerne knyttes proportionalitetsspørgsmålet sammen med, at de for­
pligtelser, som er knyttet til en licens, udlignes af de rettigheder, som licenshaveren 
1-4 Det her anvendte udtryk "licensudsiedelse" omfatter enliver type tilladelse udstedt af en medlemsstat i I'orbindelse 
med udbud af teletjenester. 
Omvendt foreslås det, at de rettigheder, en licens omfatter, bør afspejle de forpligtelser, som påhviler licenshaveren, 
således at krav om forsyningspligt berettiger tildeling af brugsrettigheder/bemyndigelse til ekspropriation etc., som 
ellers ikke ville være berettiget, hvis det drejede sig om en licens for udbud af tjenester til en privat brugergruppe. 
13 
nyder. For eksempel bør en organisation med en offentlig forsyningspligt tildeles de 
omfattende ekspropriations- og brugsrettigheder, som er påkrævet for at kunne yde 
sådanne tjenester, mens lignende rettigheder ikke vil kunne tildeles, hvor det drejer sig 
om interne net, som leverer teleservice til lukkede brugergrupper. Denne 
indfaldsvinkel kan give anledning til, at der udarbejdes forskellige typer af licenser, 
som afspejler de forskellige rettigheder og forpligtelser, som en operatør ønsker. 
Mulige leverandører af tværeuropæiske teletjenester og -net samt udstyrsindustrien 
foreslår, at licenser udstedes gennem et enkelt europæisk organ, eller at der som et 
minimum foretages en koordinering af licensudstedelsesprocedurer. Samtidig 
understreger mange kommentarer betydningen af en klar ramme for nationale 
licensudstedelsesprocedurer på europæisk plan ud fra den betragtning, at licensud­
stedelse hovedsageligt vil blive reguleret på nationalt plan. 
Skelnen mellem teleinfrastruktur og -tjenester 
I flere kommentarer drøftes grønbogens tilsyneladende skelnen i grønbogen mellem 
licensudstedelse i forbindelse med teleinfrastruktur og -tjenester, hvilket førte til 
formodninger om, at grønbogen forestiller sig separate licensudstedelser i forbindelse 
med disse to elementer. I nogle kommentarer anses dette for en kunstig skelnen og for 
muligvis at forhindre stordriftsfordele og vertikal integration. 
Der er generel tilslutning til grønbogens standpunkt om, at udbuddet af teletjenester 
på gensalgsbasis ikke normalt skal være underlagt individuelle licenser. Alle 
betingelser, som gennem generelle tjenester kan anvendes på sådanne tjenester, 
afspejler den type af tjenester, som udbydes. 
I denne forbindelse understreges det, at udbuddet af transmissionskapacitet kan 
karakteriseres som en tjeneste. 
Nogle deltagere understreger, at udbuddet af "rå"-kapacitet hverken er en tjeneste 
eller netdrift og ikke skal være underlagt en licens. Nogle kommentarer fremhæver 
ligeledes den svenske fremgangsmåde med kun at udstede licenser i forbindelse med 
teletjenester, ikke med infrastruktur. 
Der lægges ligeledes nogen vægt på behovet for, at licensudstedelsen skal være 
tilstrækkelig fleksibel til at tilskynde til ny teknologi og nye tjenester. Dette har ikke 
altid været tilfældet, hvor licenser på forhånd har været offentliggjort og ikke er blevet 
udstedt som et svar på mulige anmodninger om at anvende ny teknologi eller levere 
nyskabende tjenester. 
111.4.2 Licensudstedelsesprocedurer og grunde til begrænsning af licensantallet 
Der udtrykkes støtte til den grundlæggende fremgangsmåde med to identificerbare 
kategorier af vilkår (nemlig væsentlige krav og offentlige servicekrav i form af 
regulering af forretningsvilkår), som støtter en ramme for licensudstedelsespro­
cedurer, udvælgelseskriterier og licensvilkår på europæisk plan. 
Generel udtrykkes der især støtte til, at de væsentlige krav også skal omfatte 
miljøbeskyttelse, forudsat at disse væsentlige krav anvendes på en proportional måde 
14 
for at sikre, at den mindst begrænsende fremgangsmåde vælges til at varetage 
miljøhensyn. 
Mange kommentarer støtter grønbogens forslag om at afskalle nationale 
tilsynsmyndigheders mulighed for efter eget skøn af bestemme antallet af licenser på 
grundlag af en økonomisk vurdering af markedet. I flere kommentarer gives der 
udtryk for et ønske om højere grad af klarhed med hensyn til baggrunden for begræns­
ningerne i antallet af licenser og især til den rolle, som "operatørens økonomiske 
levedygtighed" spiller for en mulig afvisning af licensudstedelse. Det er vigtigt at 
sikre, at regulering af forretningsvilkår ikke kan anvendes som en indirekte mekanisme 
til at styre konkurrence, og det anføres ligeledes, at når medlemsstater har indført en 
ordning, som sikrer forsyningspligten, vil begrænsningerne i antallet af licenser på 
grundlag afregulering af forretningsvilkår ikke længere være hensigtsmæssige. 
På den anden side foreslås det i nogle kommentarer, at der tages hensyn til behovet 
for at undgå at underminere nye eller eksisterende operatørers investeringsbeslut­
ninger ved at have et helt frit marked, især da hurtigt faldende priser betyder, at den 
tredje eller fjerde nye operatør vil kunne etablere sig på markedet til betydeligt lavere 
omkostninger, end den eksisterende operatør har måttet betale. 
///. 4.3 Udvælgelsesprocedurer og licensvilkår 
I flere kommentarer understreges det forhold, at tildelingen af licenser ved hjælp af 
udbud vil være i strid med de generelle principper om gennemskuelighed, 
proportionalitet og ikke-diskrimination. 
Desuden peges der i nogle kommentarer på, at licensvilkår bør fokusere på princippet 
om ikke-diskrimination og pålægge forpligtelser til at overholde konkurrenceregler. 
Flere nationale tilsynsmyndigheder peger på muligheden af at pålægge forpligtelser i 
licenserne, som skal være knyttet til formål vedrørende den nationale sikkerhed eller 
den offentlige politik. EU-dataombudsmændene fremhæver behovet for licenser til at 
sikre databeskyttelse af høj kvalitet. 
///. 4.4 Forpligtelser med hensyn (il deling af infrastruktur 
I forbindelse med begrænsninger, der skyldes miljøhensyn, gives der udtryk for en vis 
støtte til en mulig deling af infrastruktur på grundlag af kommercielle forhandlinger. 
Dog er synspunkterne forskellige med hensyn til, i hvor høj grad der skal gives 
tilladelse til en sådan deling i forbindelse med forskellige typer af infrastruktur. På den 
ene side fremhæves de tekniske og juridiske vanskeligheder med en sådan deling. På 
den anden side understreges det, at muligheden for deling kan stimulere til 
tjenestekonkurrence og især til en indskrænkning af nationale tilsynsmyndigheders 
frihed til at begrænse antallet af tjenestelicenser på grundlag af manglende 
ekspropriations- og brugsrettigheder. Det fremføres ligeledes, at der bør foretages en 
bedre koordination mellem forsyningsselskaberne, hver gang en ny infrastruktur 
installeres, så det bliver muligt at mindske indvirkningen på miljøet. 
15 
111.5 Sikring af konkurrenceligestilling 
Generelt føler mange organisationer, at konkurrencereglerne vil komme til at spille en 
stadig vigtigere rolle i den fremtidige udbygning af telesektoren både med hensyn til at 
fremme nye alliancer og samarbejde, som er foreneligt med konkurrencereglerne, samt 
som et væsentligt element i det fremtidige lovgrundlag inden for områder som f.eks. 
licensudstedelse, samtrafik, alment tjenesteudbud og adgang til væsentlige ressourcer. 
Især fremhæves konkurrencereglerne som en del af ethvert generelt lovgrundlag til 
bedømmelse af forhold, hvor flere forskellige selskaber i fællesskab ejer forskellige net 
og/eller et fælles udbud af net og tjenester, samt af undersøgelsen af nye globale og 
regionale partnerskaber og alliancer. 
Nøglespørgsmålet med hensyn til konkurrence er imidlertid behovet for, selv efter at 
en liberalisering har fundet sted, at sikre konkurrenceligestilling og at beskytte mod 
faren for misbrug af eksisterende operatørers betragtelige markedsmæssige styrke. I 
denne forbindelse anerkendes det, at der er et behov for et klart lovgrundlag, selvom 
det accepteres, at balancen mellem en sektorspecifik lovgivning og anvendelsen af 
generelle konkurrenceregler bør udvikles på en sådan måde, at graden af konkurrence 
på markedet afspejles. 
Et særligt emne, som blev rejst af forbrugerorganisationer i forbindelse med 
etableringen af alliancer, drejer sig om behovet for at sikre, at sådanne alliancer 
medfører reel og gavnlig konkurrence og ikke blot styrker stillingen på hjem­
memarkedet. 
Spørgsmålet om behovet for separate regnskaber over de forskellige aktiviteter, som 
udføres af de netoperatører og/eller forsyningsselskaber, der etablerer sig på tele­
markedet, blev rejst af flere fastnctoperatører og kabel-tv-branchen i forbindelse med 
de teleoperatører, der også ejer kabel-tv-net. De fordele, som eksisterende operatører 
nyder med hensyn til kundeloyalitet, stordriftsfordele, muligheden for at bestemme 
prisen på mange tjenesteområder samt kundens udgifter ved skift til andre operatører 
fremhæves også. Samtidig støtter mange organisationer grønbogen i, at den ikke går 
ind for virksomhedsmæssige begrænsninger, da disse muligvis vil have en negativ 
indvirkning på tendensen henimod større konvergens. Alligevel blev der givet udtryk 
for forskellige synspunkter om det tilrådelige i, at lovgivningen anvendes på en 
uensartet måde. 
Et hyppigt rejst emne under høringen drejer sig behovet for at sikre, at nye operatører 
ikke skal kunne støtte deres teleaktiviteter på overskud indtjent på andre 
monopolområder, og at tilsynsmyndigheder bør sikre, at sådanne operatørers tjenester 
eller kapacitet ikke prissættes på et ulige eller alt for højt niveau. 
111.6 Adgang til ekspropriations- og brugsrettigheder samt frekvenser og 
numre 
Der er generel enighed om, at der er behov for at gøre bedst mulig brug af de 
disponible ressourcer på en række områder med henblik på at gøre infrastrukturkon­
kurrencen mere effektiv. En sådan adgang bør generelt skabes gennem kommercielle 
16 
forhandlinger, men inden for en fælles europæisk ramme. 
Med hensyn til tværeuropæiske net blev det fra nogle industrisammenslutningers side 
fremført, at adgang bedst kan behandles på et europæisk plan. 
///. 6.1 Ekspropriations- og brugsrettigheder 
Det blev fremført, at brugsrettigheder bør anskues ud lia en bred synsvinkel. Adgang 
til ekspropriations- og brugsrettigheder vil kunne omfatte deling af ledningsføring og 
master, men bør ligeledes muliggøre adgang til korridorer, som anvendes til mikro­
bølge- og satellitforbindelser i bymæssige områder, og til ilandføringssteder og 
såkaldte non-anchor-områder for undersøiske kabler. Nogle operatører peger på de 
kommercielle forhandlingers rolle ved en sådan deling, mens andre rejser spørgsmålet 
om afgifter for en sådan adgang og om, hvorvidt den skal være omkostningsbaseret 
eller afspejle værdien for den konkurrent, der tilsluttes. 
Der blev fremført forskellige synspunkter om obligatorisk deling. Mange operatører er 
meget kraftigt imod dette, især på grund af de problemer, der vil kunne opstå i 
forbindelse med sikkerhed, disponible ressourcer og det juridiske ansvar. 
///. 6.2 frekvenser 
Generelt støtter kommentarerne grønbogens beskrivelse af frekvensspørgsmålet og 
det forhold, at der, hvor det er muligt, skal lægges vægt på en tværeuropæisk frem­
gangsmåde, selvom nogle organisationer anfører, at den faktiske frekvensallokering 
ikke desto mindre skal forblive et nationalt ansvar. Med hensyn til gebyrerne for 
frekvenser peger flere kommentarer på, at det er nødvendigt med en fælles frem­
gangsmåde for hele Unionen, således at sådanne gebyrer begrænses til refusion af 
administrationsafgifter. 
Inden for telesektoren er der bred enighed om behovet for en omfordeling af 
frekvensspektret mellem anvendelser inden for telekommunikation, radio/tv-transmis-
sion og forsvar. 
Desuden understreger udstyrsindustrien behovet for en global indfaldsvinkel til 
frekvensallokering med tilstrækkelig forhåndsvarsling af industrien, således at der 
skabes adgang til nye markeder på verdensplan. 
Mindst ét radio/tv-selskab foreslog, at den fremtidige frekvenspolitik bør tage hensyn 
til specifikke nationale forhold med hensyn til, hvem der skal kunne træffe be­
slutninger, og på hvilket plan beslutninger om frekvensanvendelse skal tages. 
///. 6.3 Numre 
Der er almindelig støtte til den i grønbogen foreslåede fremgangsmåde. Grund­
læggende emner i forbindelse med nummerportabilitet (dvs. muligheden for, at en 
kunde på en given adresse kan beholde det samme nummer ved skift af operatør) og 
nummerejerskab blev rejst som centrale elementer til at opnå effektiv konkurrence. 
Samtidig fremhæver såvel operatører som udstyrsproducenter behovet for, at der fuldt 
17 
ud tages hensyn til de omkostninger, der vil være omfattet af en eventuel omlægning 
af numre, og især til bevægelsen henimod at oprette et europæisk 
nummereringssystem. 
///. 6.4 Telefonbøger 
Adgang til telefonbogsoplysninger anses ligeledes for at være væsentlig for effektiv 
konkurrence, og der bør gennemføres hensigtsmæssige konkurren­
cesikkerhedsforanstaltninger. 
Desuden fremhæver mange organisationer behovet for, at der fortsat skal kunne 
tilbydes en universel telefonbog og oplysningstjenester, selv i et konkurrenceorienteret 
miljø, og at Kommissionen bør præcisere, hvordan dette kan sikres i praksis. Dette er 
af særlig betydning for kunder - ligesom deres ret til at ikke at stå en offentlig 
telefonbog, hvis de ikke ønsker det. 
III.7 Initiativer inden for beslægtede områder 
Generelt erkendes det, at telekommunikationsudviklingen skal fortsætte parallelt med 
EU-initiativer inden for beslægtede områder, hvis informationssamfundet skal kunne 
gennemføres og mulige hindringer for dets udvikling fjernes. 
///. 7. / Databeskyttelse 
EU-dataombudsmændene fremhæver behovet for klare regler til at sikre 
databeskyttelse og kommunikationshemmelighed som en grundlæggende 
forudsætning for et liberaliseret telemarked. De hilser derfor det fremskridt 
velkomment, som for nylig er gjort med direktivet om databeskyttelse1* og håber på 
en efterfølgende hurtig vedtagelse af det telekommunikationsspecifikke forslag. De 
fremhæver ligeledes behovet for at undgå et informationssamfund, hvor kun enkelte 
brugere har råd til fuld databeskyttelse. Derfor mener de, at det er vigtigt, at faciliteter 
som f.eks. muligheden for at blokere for identifikation af opkaldslinier skal ydes 
gratis. 
Nogle operatører og brugere mener, at en mere frivillig fremgangsmåde, som omfatter 
adfærdskodekser, vil kunne være af lige så stor værdi, og at en detaljeret lovgivning 
vil kunne virke som en alvorlig bremse på markedsudviklingen. Et særligt spørgsmål, 
som blev rejst af såvel operatører som udstyrsproducenter, vedrører behovet for at 
sikre, at den fælles europæiske ramme for databeskyttelse ikke skaber uberettigede 
hindringer for udviklingen af global kommunikation. 
///. 7.2 Den audiovisuelle politik 
Det erkendes, at inden for et fælles miljø skal den audiovisuelle politik og 
telekommunikationspolitikker udformes sammenhængende samtidig med, at de 
forskellige politiske mål for hver sektor respekteres. Dette bør afspejles i en 
3 forslag til Rådets direktiv om beskyttelse af personer i forbindelse med behandling af personoplysninger (KOM(90) 
314 endelig udgave - SYN 287 af 24.9.90 - EFT nr. C 277 af 5.11.1990, s. 3) 
18 
indfaldsvinkel, som muliggør en adskillelse af lovgivningen om henholdsvis overførsel 
og det udbudte programindhold i forbindelse med sådanne kommunikationsinfra-
strukturer. Andre organisationer fremhæver, at transmissionslovgivningen skal 
opprioriteres i forhold til telekommunikationslovgivningen på grund af dens 
tilknytning til grundlæggende rettigheder som ytringsfrihed. 
Udbydere af programindhold fremhæver, at i forbindelse med nye kommunikations­
tjenester, der er styrende elementer i informationssamfundet, er det væsentligt at sikre 
fri adgang for både forbrugere og udbydere af programindhold, og at unødvendige 
lovgivnings- og handelshindringer etc., som modarbejder dette forhold, fjernes. 
///. 7.3 Pluralisme og mul li medieejerskab 
Der peges i flere kommentarer peger behovet for, at nationale politikker vedrørende 
mediepluralisme respekteres ved enhver udarbejdelse af et lovgrundlag for 
telekommunikation. Samtidig nævnes konkurrencereglernes rolle for vurderingen af 
økonomiske aspekter ved multimedieejerskab, og pålæggelsen af branchemæssige 
forhåndsbegrænsninger støttes ikke. 
///. 7.4 Intellektuel ejendomsret 
De nuværende principper bag Kommissionens politik støttes generelt med hensyn til 
udviklingen på copyright-området og databeskyttelse, navnlig behovet for at tilpasse 
eksisterende former for beskyttelse til nye medier. Det fremføres ligeledes, at der kan 
trækkes en hensigtsmæssig skillelinie mellem intellektuel ejendomsret, der tilfalder 
producenten og brugeren af et arbejde, og operatøren, som blot leverer 
transmissionsmediet. Det kan også være hensigtsmæssigt at anvende denne analogi 
både på databeskyttelse og lovgivning om programindholdet. 
Udbydere af programindhold og mulige udbydere af tjenester fremhæver vigtigheden 
af en tilstrækkeligt omfattende intellektuel ejendomsret med henblik på at sikre in­
vestering på et område, hvor teknologi og liberalisering mangedobler mulighederne 
for adgang til oplysninger. Opmærksomheden er rettet mod behovet for en stærk og 
effektiv copyright-beskyttelse, støtte til tekniske løsninger med henblik på at 
kontrollere uautoriseret anvendelse af programindhold og en effektiv global be­
skyttelse af intellektuel ejendom gennem forhandling på internationalt plan, herunder 
en hurtig gennemførelse af de såkaldte TRIP-aftaler. 
III.8 Beskæftigelse og samfundsmæssige og sociale følgevirkninger 
Indfaldsvinklen til beskæftigelsesspørgsmålet i grønbogen støttes generelt og især den 
forbindelse, som drages mellem det teknologiske fremskridt og nedgangen i beskæfti­
gelsen blandt traditionelle operatører. Samtidig peger flere operatører på 
konkurrencens indvirkning på, hvor hurtigt dette fald sker, uden at man dog ønsker at 
rejse tvivl om tidsplanen for liberaliseringen. 
Ikke desto mindre anser fællesudvalget for telekommunikation og fagforeningerne 
liberaliseringens indvirkning på beskæftigelsen blandt eksisterende operatører som en 
væsentlig faktor for liberaliseringstempoet i Unionen. Selvom de accepterer 
forskydninger i beskæftigelsen som en uundgåelig konsekvens af de teknologiske 
19 
fremskridt, frygter de, at en hurtig liberalisering af en alternativ infrastruktur kun vil 
sætte hastigheden op med fortsatte beskæftigelsesmæssige ændringer til følge. I denne 
forbindelse peges der også på behovet for nationale og EU-baserede midler til fremme 
af omskoling og omplacering af arbejdsstyrken på samme måde som de ordninger, 
som er etableret for områder som f.eks. kul- og stålindustrien. 
Et yderligere spørgsmål, som blev rejst af de sociale partnere, drejer sig om kvaliteten 
af de nye jobs med hensyn til arbejdsforhold og investering i uddannelse og løn. Man 
mener, at kvaliteten vil blive dårligere sammenlignet med mange eksisterende opera­
tørers kvalifikationer. 
Mange organisationer, især de, der har erfaring fra konkurrenceorienteret markeder, 
fremhæver det forhold, at liberalisering bør stimulere til vækst og som følge heraf 
skabe jobs inden for hele den europæiske økonomi. I denne forbindelse skal igang­
værende undersøgelser fra Kommissionens side resultere i en mere detaljeret analyse 
af tendenser, og en aktiv dialog skal fortsat finde sted med alle sociale partnere om, 
hvordan denne overgang bedst kan styres. 
I kommentarer og udtalelsen fra fællesudvalget lægges der ligeledes vægt på behovet 
for uddannelse af mennesker og små og mellemstore virksomheder, som fremmer 
anvendelsen af ny teknologi, og omskoling af dem, som tidligere har være beskæftiget 
inden for telesektoren. 
Flere bidragydere sætter ligeledes fokus på de bredere samfundsmæssige udfordringer, 
såsom at sikre, at folk kan styre den øgede mængde af oplysninger ved at undgå at 
udelukke særlige grupper fra informationssamfundet. 
111.9 Den internationale sammenhæng 
///. 9.1 Prioritering af fælles standpunkter fra Fællesskabets side i globale fora 
Flere operatører, især mobiloperatører, fremhæver ligeledes det forhold, at det er 
påkrævet med fælles standpunkter fra Fællesskabets side om spørgsmål som f.eks. 
frekvenser og nummerering. 
I I 1.9.2 WTO-udviklingen 
Der er kraftig støtte fra alle deltagere til den multilaterale fremgangsmåde, som for 
nærværende følges af Unionen i bestræbelserne henimod reel, lige adgang til 
tredjelandsmarkeder, især for operatører og udstyrsindustrien. Imidlertid peger flere 
operatører og tilsynsmyndigheder på, at den bedste måde, hvorpå igangværende 
forhandlinger kan afsluttes med succes, er ved at sikre, at nye hindringer ikke bliver 
opstillet i Europa, som begrænser adgangen til EU-markedet. Andre fokuserer på, at 
Fællesskabets lovgivning indeholder hensigtsmæssige sikkerhedsforanstaltninger, der 
afspejler europæiske virksomheders adgang til tredjelandsmarkeder. 
111.10 Lovgrundlagets fremtidige udvikling 
Flere organisationer erkender vigtigheden af de emner, som rejses i grønbogen i 
20 
forbindelse med den stigende konvergens mellem telekommunikation, information­
steknologi og medierne. Dette betragtes som et centralt element i infor­
mationssamfundet, og man håber, at disse spørgsmål vil blive yderligere uddybet i 
rapporten om grønbogshøringen. Alligevel fremhæver radio/tv-selskaber, at det er 
vigtigt at holde sig de forskellige mål for øje, som ligger til grund for lovgivningen 
vedrørende de respektive sektorer, og de forskellige lovgivningsmønstre i begge 
sektorer. 
Der lægges stor vægt på de private investeringers rolle for udviklingen af infor­
mationssamfundet, og det fremtidige lovgrundlag skal i stor udstrækning afgøre, om 
sådanne investeringer skal foretages. 
Fagforeningerne foreslår, at tilsynsmyndigheder bestræber sig på at sikre udviklingen 
af informationssamfundet ved at medtage forpligtelser i fremtidige infrastrukturli­
censer, således at infrastrukturen (herunder kabel-tv-infrastruktur) kan levere 
bredbåndsbaserede interaktive tjenester. De ønsker at undgå indførelse af ny 
teknologi, især radiobaserede applikationer med indbygget forældelse. 
Nye aktørers rolle, såsom reklameindustriens, i forbindelse med elektroniske 
motorveje berøres også. Indtægten fra reklametiltag vil kunne spille en vigtig rolle til 
at udbygge informationssamfundet gennemslagskraft og til at sikre, at brugere kan få 
råd til de tilbudte tjenester. Det forudsætter et åbent lovgivningsmiljø. 
Med hensyn til spørgsmålet om, hvem der skal føre tilsyn i et sammensmeltende miljø, 
foreslår flere organisationer en central europæisk tilsynsmyndighed. 
Principperne fra telekommunikationslovgivning anses af nogle for at være et godt 
grundlag for fremtidig lovgivning for sektoren, og især den gradvise lempelse i 
lovgivningen, efterhånden som konkurrenceforhold etableres. Desuden peges der på 
behovet for en sammenhængende lovgivningsmodel, som kan dække alle aspekter af 
kommunikationssektoren. 
Udstyrsindustrien forholder sig positivt til de nuværende initiativer fra Kommissionens 
side med hensyn til at etablere forbindelser mellem den offentlige og private sektor i 
forbindelse med specifikke informationssamfundsprojekter. 
IV KOMMISSIONENS VURDERING 
På grundlag af kommentarerne og sin analyse heraf mener Kommissionen, at de i 
grønbogen fremsatte hovedprincipper og mål støttes bredt. På dette grundlag anser 
Kommissionen det for muligt på dette trin: 
- at fastlægge de områder, hvor der er generel konsensus blandt deltagerne 
- at beskrive de generelle tendenser, som støttes af et flertal, men hvor opnåelse af 
konsensus endnu ikke har været mulig. 
Disse beskrives i det følgende. 
21 
IV. 1 Generelle konsensusområder 
På grundlag af høringerne har Kommissionen fundet frem til følgende konsensus­
områder: 
• aftalen om fuld liberalisering af teleinfrastruktur og -tjenester inden I. januar 
1998 støttes generelt, med forbehold af eventuelle overgangsordninger. 
Dette indebærer et presserende behov for enighed om og gennemførelse af det 
fremtidige lovgrundlag for liberalisering fra begyndelsen af 1998. 
• der er enighed om behovet for et hensigtsmæssigt, gennemskueligt og effektivt 
lovgrundlag til fremme af effektiv konkurrence, især på områderne alment 
tjenesteudbud, samtrafik og licensudstedelse. 
• behovet for en fælles indfaldsvinkel til fastlæggelse af anvendelsesområdet for 
det almene tjenesteudbud og til fastsættelse af udgifterne herved 
For øjeblikket bør et alment tjenesteudbud omfatte taletelefoni, men konceptet bør 
gennemgås i den udstrækning, det er nødvendigt. Der er ligeledes enighed om, at 
det er bydende nødvendigt med en retfærdig, fælles og gennemskuelig 
fremgangsmåde til beregning af udgifterne ved et alment tjenesteudbud, således at 
reel og effektiv konkurrence sikres. 
• der er bred slotte til effektive regler for samtrafik baseret på kommercielle 
forhandlinger pa et fælles europæisk lovgrundlag, samt til effektive regler for 
mægling af tvistigheder. 
Som hjælp hertil er der også almindelig støtte til lovgivningsforanstaltninger 
vedrørende samtrafik med offentlig teleinfrastruktur i en ONP-sammenhæng. 
• der er almindelig stolle til el europæisk lovgrundlag for udstedelse af licenser 
eller tilladelser indenfor Den Europæiske Union på grundlag af principperne for 
gennemskuelighed, ikke-diskrimination og proportional ilet. 
En yderligere afklaring tilstræbes med hensyn til grønbogens skelnen mellem 
licensudstedelse i forbindelse med teleinfrastruktur og udstedelsen af licenser eller 
tilladelser i forbindelse med teletjenester. Samtidig accepteres det underliggende 
proportionalitetsprincip, dvs. at licensvilkår skal stå i forhold til de udbudte 
tjenester og den måde, hvorpå disse tjenester udbydes (f.eks. udbudt over 
tjenesteudbydernes eget/tredjeparts net eller via det offentlige net). 
Dette betyder, at tjenesteudbydere, som ikke ejer den infrastruktur, som deres 
teletjenester udbydes over, bør være underkastet en mindre grad af tilsyn (generelle 
tilladelser) end operatører, som ejer et omfattende net med frekvenser og 
ekspropriations- og brugsrettigheder (individuelle licenser). På samme måde kan 
udbuddet af offentlige teletjenester berettige til strengere tilsynsforanstaltninger end 
udbuddet af tjenester i et internt eller i forbindelse med lukkede brugergrupper. 
På dette grundlag bør udbuddet af teletjenester ved hjælp af tredjepartsinfrastruktur 
22 
reguleres på grundlag af et mildere tilsyn som f.eks. generelle tilladelser, mens det 
facilitetsbaserede udbud af offentlige teletjenester skal være underlagt 
gruppelicenser eller individuelle licenser afhængig af graden af den ønskede adgang 
til fælles ressourcer, eller om forsyningspligt er involveret 
• Del generelt erkendes, at konkurrencereglerne skal spille en stadig vigtigere 
rolle ved udbygningen af sektoren. 
• Der er stor enighed om behovet for, at Den Europæiske Union bestræber sig på at 
opnå en reel, lige adgang til tredjelandsmarkeder for såvel operatører som 
udstyrssektoren. 
• Behovet for yderligere initiativer og hjælp i forbindelse med ændringer i beskæfti­
gelsen inden for en liberaliseret telesektor, i uddannelsesbehov samt i udviklingen 
af arbejdsmiljøet erkendes generelt. 
• Det erkendes generelt, at teknologiske ændringer er drivkraften bag sam­
mensmeltningen mellem telekommunikations-, oplysningsteknologi- og trans-
missionssektoren. 
Dette forhold styres af hurtige fremskridt inden for EDB (digitalisering, 
behandlingskraft) og indførelsen af nye koblings- og transmissionsteknologier. 
Det er samtidig en udbredt opfattelse, at tilsyn med overførselsmekanismer (dvs. 
infrastrukturen og beslægtede tjenester) kan og skal være adskilt fra lovgivningen 
om programindhold, hvorved status quo mellem telekommunikations- og 
transmissionsområdet bibeholdes. 
IV.2 Områder for drøftelse og identificerbare tendenser 
På grundlag af høringerne overvejer Kommissionen, om følgende tendenser kan 
fastlægges inden for de områder, hvor forskellige synspunkter er blevet fremsat. 
7 em poet i infrastrukturiiberaliseringen 
Der er endnu ikke opnået konsensus med hensyn til tempoet i 
infrastrukturliberaliseringen og især ikke med hensyn til en hurtig, men 
begrænset liberalisering af visse infrastrukturtyper, således at man frit kan vælge 
infrastruktur til fremføring af teletjenester, som allerede er åbne for konkurrence. 
Mange fastnetoperatører og nogle nationale tilsynsmyndigheder mener ikke, at en 
tidlig, begrænset liberalisering kan finde sted uden at bringe eksisterende opera­
tørers økonomiske levedygtighed i fare, hvorved udbuddet af et alment 
tjenesteudbud også vil komme i fare. 
Ikke desto mindre mener industrisammenslutninger, brugere, tjenesteudbydere og 
nogle operatører med erfaring fra konkurrenceorienteret markeder, at en begrænset 
liberalisering er af afgørende betydning for en forbedring af konkurrenceevnen 
inden for europæisk erhvervsliv. Den vil være en central komponent til udvikling af 
23 
reel konkurrence fra 1. januar 1998. Specielt konkurrerende mobiloperatører peger 
på et presserende behov for alternative infrastrukturkilder, således at de bedre kan 
styre deres omkostninger. I denne forbindelse hilses udkastet til forslag om li­
beralisering af kabel-tv-net derfor velkomment som et først skridt. Nogle 
kommentarer skelner mellem på den ene side liberaliseringen af kabel-tv-net og 
alternative infrastruktur for mobilnet og på den anden side den generelle 
liberalisering af en alternativ infrastruktur. Disse kommentarer er udtryk for ønsket 
om en tidlig liberalisering af førstnævnte Standpunktet om en tidlig ophævelse af 
restriktioner for alle alternative infrastrukturer er mere uklart. 
Udgiftsberegning og finansiering af forsyningspligten 
Mens der er fuld enighed om behovet for en fælles og gennemskuelig frem­
gangsmåde på europæisk plan med hensyn til såvel anvendelsesområde for som 
udgiftsberegning af forsyningspligten, fremføres forskellige synspunkter med 
hensyn til, hvordan omkostninger skal fordeles mellem selskaberne. 
Hovedparten af kommentarerne foreslår en såkaldt dynamisk "nettoomkostnings"-
fremgangsmåde til beregning af udgifterne i forbindelse med forsyningspligten. 
Dette indebærer en langsigtet indfaldsvinkel til både udgifter og indtægter, mens 
flere eksisterende operatører foreslår, at man i beregningerne af udgifterne ved 
forsyningspligten bør tage hensyn til tidligere foretagne investeringer. 
Et flertal af kommentarerne taler for en fremgangsmåde, som indebærer 
forsyningspligtsfonde, selvom andre, specielt flere eksisterende operatører, 
foretrækker tilslutningsafgifter. Flere kommentarer peger ligeledes på de forskellige 
former, som forsyningspligtsfonde kan antage, afhængig af, (i) hvem der skal 
administrere dem, (ii) hvem der skal være forpligtet til at betale til dem, og (iii) 
hvem der skal drage fordel af fondene (kunder, tjenesteudbydere eller operatører?). 
Hvem skal OPN-reglerne gælde for i fremtiden? 
Forskellige synspunkter fremføres også i forbindelse med anvendelsesområdet for 
en fremtidig samtrafikramme på et ONP-grundlag med mange eksisterende opera­
tører som tilhængere af styring af "en flaskehalsfacilitet" som hovedkriterium for 
samtrafikforpligtelser i stedet for kriterier baseret alene på markedsandel. 
Balancen mellem generel lovgivning og sektorspecifikke regler for samtrafik 
Selvom der er almindelig enighed om behovet for et lovgrundlag for samtrafik på 
europæisk plan, mener nogle operatører, at der bør lægges større vægt på generelle 
konkurrenceregler end en sektorspecifik lovgivning. På den anden side forestiller 
flere operatører, tjenesteudbydere og brugere sig alle, at et klart lovgrundlag vil 
kunne spille en vigtig rolle som hjælp i forbindelse med kommercielle forhandlinger 
i det mindste i en overgangsperiode, indtil konkurrence for alvor bliver etableret. 
Omkostningberegningssystem for samtrafik 
24 
Mange fastnetoperatører mener, at der bør anvendes systemer til fuld fordeling af 
omkostningerne, således at fuld refusion kan opnås i forbindelse med tidligere 
netinvesteringer, mens andre operatører med erfaring fra konkurrenceorienterede 
markeder og mange organisationer peger på værdien af et langsigtet grænse-
omkostningssystem, især som en mekanisme for tilskyndelse til større effektivitet 
blandt eksisterende operatører. 
Grunde til begrænsning af antallet af licenser og licensudstedelsen i forbindelse 
med tværeuropæiske telenet og -tjenester. 
I forbindelse med licensudstedelse er der stadig forskellige synspunkter om, 
hvorvidt nationale tilsynsmyndigheder bør kunne begrænse antallet af licenser på 
grundlag af en subjektiv bedømmelse af markedsvilkårene. I mange kommentarer 
fremføres det, at der ikke bør eksistere nogen forhåndsbegrænsning af antallet, hvis 
man ser bort fra fysiske begrænsninger, som skyldes en snæver fortolkning af 
væsentlige krav (primært begrænsninger knyttet til fysiske ressourcer, hoved­
sageligt radiofrekvensspektret). 
Desuden erkendes det i kommentarer fra potentielle udbydere af tværeuropæiske 
infrastrukturer eller tjenester, herunder udstyrsindustrien, at en mulig europæisk 
tilsynsmyndighed til udstedelse af sådanne licenser kan etableres, eller at der 
som et minimum kan sikres koordination mellem medlemsstaterne, således at 
sådanne tværeuropæiske infrastrukturer eller tjenester kan træde i funktion over 
hele Union samtidig. 
Behovet for al undgå branchemæssige begrænsninger 
Gennemskuelige og hensigtsmæssige regnskabsprocedurer støttes fuldt ud, selvom 
det i flere kommentarer fra dem, som forsøger at komme ind på mobil- eller infra­
strukturmarkedet sammen med de eksisterende, gives udtryk for den mening, at en 
fuld strukturel adskillelse kan være nødvendig. Ikke desto mindre støtter hoved­
parten af kommentarerne grønbogen i automatisk at afvise "branchemæssige 
begrænsninger". 
Deling af væsentlige ressourcer 
Der er generel enighed om vigtigheden af adgang til fælles ressourcer, såsom 
ekspropriations- og brugsrettigheder, frekvenser og numre. 
Imidlertid er der ikke konsensus vedrørende obligatorisk deling af ledningsføring 
og infrastruktur, selvom muligheden for en frivillig deling af miljøpolitiske grunde 
accepteres. Samtidig peger flere kommentarer på behovet for at sikre tilstrækkelig 
adgang til brugsrettigheder/fælles anvendelse af infrastruktur med henblik på at 
forhindre, at miljøhensyn berettiger til en begrænsning af antallet af 
tjenestelicensudstedelser. 
25 
Der er forskellige meninger om den pris, der skal gælde for tilradighedsstillelse af 
sådanne ressourcer, selv hvis der anvendes et ikke-diskriminerende princip. 
Selvom kommentarer fra telesektoren i overvældende grad støtter en omfordeling 
af frekvensspektret mellem anvendelser inden for henholdsvis telekommunikation, 
radio/tv-transmission og forsvar, støttes dette forhold dog hverken af radio/tv-
selskaber eller af alle nationale tilsynsmyndigheder. 
Muligheden for at tillade fælles anvendelse af frekvenser som et eksperiment blev 
foreslået. 
26 
V PRIORITEREDE OMRADER 
Høringen om denne grønbog er helt naturligt gået længere end til blot at berøre 
liberaliseringen af infrastrukturen og har omfattet det samlede lovgrundlag, der er en 
forudsætning for at opnå fuld liberalisering af teletjenester og -net fra 1. januar 1998. 
På grundlag af de indkomne kommentarer og den opnåede konsensus kan Kommis­
sionen nu opstille følgende prioriteter for de foranstaltninger, der skal sikre 
liberaliseringen af teleinfrastruktur og -tjenester og især de foranstaltninger, som 
Kommissionen skal fremlægge før 1. januar 199617. 
I den valgte fremgangsmåde fokuseres der på de spørgsmål, der har en klar europæisk 
dimension, og som det er væsentligt at fa løst for at sikre overensstemmelse med 
traktatens konkurrenceregler og gennemførelse af det indre marked for 
teleinfrastruktur og -tjenester. Især søger man med den valgte fremgangsmåde at 
sikre, at lovgivningen både på europæisk og nationalt plan begrænses mest muligt til, 
hvad der er nødvendigt for at nå de ønskede mål, samt at det lovgivningsmæssige 
ansvar ligger på det mest effektive og hensigtsmæssige niveau. Denne fremgangsmåde 
er i overensstemmelse med Kommissionens ansvarsområde i henhold til Traktaten, og 
der tages samtidig fuldt ud hensyn til subsidiaritets- og proportionalitetsprincipperne. 
V.1 Tidsplan for liberaliseringen 
Høringen har vist stærk støtte til i 1998 at sammenkæde fuld liberalisering af 
infrastrukturen og fuld liberalisering af teletjenesterne med mulighed for overgangs­
perioder1* 
Samtidig lægger Kommissionen betydelig vægt på opfordringer fra industri, 
erhvervsliv, tjenesteudbydere, brugere samt fra mobilnetoperatører og 
fastnetoperatører med erfaring fra konkurrenceprægede markeder til en hurtigere, 
men begrænset liberalisering af infrastrukturen nu. Disse opfordringer ligger på linie 
med forslagene i grønbogen om en hurtigere liberalisering af visse områder, hvilket er 
et resultat af en analyse af aktuelle infrastrukturmonopoler set i lyset af Traktatens 
konkurrenceregler og regler til fremme af fri bevægelighed for tjenesteydelser. 
Denne fremgangsmåde høstede bred anerkendelse under høringen som et centralt 
punkt i Europas strategi for vækst og beskæftigelse, idet den også vil give mulighed 
for billigere kommunikation og fremme fornyelser, hvilket vil holde Europa i forreste 
linie i det kommende informationssamfund. 
Kommissionens undersøgelser og erfaringer med markeder, der allerede har fri 
konkurrence, tyder på, at risikoen for, at en sådan begrænset konkurrence 
17 Se Rådets resolution 93/C213/01 af 22. juli 1993 om forholdene inden for telekommunikationssektoren og behovet 
for yderligere udvikling på telekommunikationsmarkedet, EF'f nr. C 213 af 6.8.1993, s. 1. 
Med forbehold for mulige overgangsperioder på op til 5 år, hvis der anmodes herom for Grækenland, Irland, Portugal 
og Spanien samt evt 2 år for meget små net (f.eks Luxembourg). 
27 
destabiliserer leveringen af almene tjenester, er mindre, end nogle kommende 
operatører og nationale lovgivere tror på nuværende tidspunkt. I særdeleshed mener 
Kommissionen, at en begrænset liberalisering er mulig, uden at det er nødvendigt at 
træffe så omfattende lovgivningsmæssige beskyttelsesforanstaltninger, som det ville 
være nødvendigt i forbindelse med en generel liberalisering af infrastrukturen. Enhver 
lovgivningsmæssig beskyttelsesforanstaltning i forbindelse med liberalisering bør stå i 
rimeligt forhold til de pågældende liberaliseringsforanstaltninger. 
Kommissionen vil derfor i overensstemmelse med sine forpligtelser i henhold til 
Traktaten og Unionens generelle, politiske målsætning inden udgangen af året 
fremsætte lovforslag for at udvide de eksisterende rammer for tjenesteliberalisering 
med henblik på at sørge for fuld liberalisering af teleinfrastruktur og -tjenester senest 
fra 1. januar 1998. 
Med forbehold for de ovenfor anførte eventuelle overgangsperioder vil dette sikre, at 
alle eksklusive og særlige rettigheder til teleinfrastruktur og teletjenester i Den 
Europæiske Union og inden for medlemsstaterne (herunder restriktioner for direkte 
sammenkobling af net til fremføring af offentlige taletelefonitjenester) vil være fjernet 
efter 1 januar 1998. Det vil også sikre, at mobilnetoperatører fra denne dato kan fa 
licenser til tilradighedsstillelse af offentlige taletelefonitjenester via faste net, og at 
fastnetoperatører kan bruge trådløs teknologi i leveringen af deres tjenester med 
forbehold for, at det nødvendige frekvensspektrum er til rådighed, og at Traktatens 
konkurrenceregler ikke overtrædes. 
Hvad angår mere begrænset liberalisering før 1998 af teletjenester, der nu er i fri 
konkurrence, kan der træffes foranstaltninger, forudsat at hensigtsmæssige 
lovgivningsmæssige beskyttelsesforanstaltninger er iværksat. Kommissionen vil 
vurdere enhver indsats på dette område ud fra dette kriterium. 
Med hensyn til anvendelsen af kabel-tv-net til fremføring af liberaliserede teletjenester 
kom Kommissionen i sin vurdering til den konklusion, at de nuværende lovgiv­
ningsmæssige rammer giver den nødvendige beskyttelse. Kommissionen fremsatte 
derfor den 21. december 1994 et udkast til ændring af direktiv 90/388/EØF19, således 
at det også omfatter fremføring af teletjenester via kabel-tv-net. 
Med hensyn til brug af selv- eller tredjepartsejet infrastruktur til interne forbindelser i 
mobile kommunikationsnet ser de eksisterende lovgivningsmæssige rammer også ud 
til at give tilstrækkelig beskyttelse, såfremt der tages behørigt hensyn til lande med 
mindre udviklede net. Kommissionen vil derfor foreslå en ændring af direktiv 
90/388/EØF om mobil- og personkommunikation. 
Vedrørende liberalisering af andre, alternative infrastrukturer fremtræder situationen 
ikke så klar, og Kommissionen skal foretage nærmere undersøgelser. Imidlertid 
opfordrer Kommissionen især til brug af sådanne infrastrukturer, enten inden for 
rammer, der fastsættes ved fællesskabslovgivning, eller i forbindelse med eksisterende 
muligheder i henhold til nationale, lovgivningsmæssige ordninger for pilot- og andre 
demonstrationsprojekter, der forventes i informationssamfundet. 
I denne I'orbindelse har Kommissionen netop foreslået en ændring af direktiv 90/388/EOF med henblik på at tillade 
brugen af kabel-tv-net til fremforing af liberaliserede teletjenester, EFT nr. C 76 af 28.3.95. 
28 
V.2 Etablering af lovgivningsmæssige rammer på EU-plan for det almene 
tjenesteudbud på telekommunikationsområdet 
Disse bør især omfatte. 
V. 2.1 Omfang, omkostninger til og finansiering af det almene tjenesteudbud 
Foranstaltningerne til at liberalisere telekommunikation fra 1. januar 1998 vil blive 
ledsaget af harmoniseringsforanstaltninger med det formål at beskytte og sikre 
udviklingen af det almene tjenesteudbud i overensstemmelse med den politik, Rådet 
og Europa-Parlamentet har fulgt siden 1990. 
Især skal foranstaltningerne sikre, at enhver økonomisk byrde i forbindelse med 
kravet til en eller flere operatører på nationalt plan om at tilvejebringe en offentlig 
taletelefonitjeneste til alle, der med rimelighed kan forlange det, kan vurderes 
korrekt og fordeles på nationalt plan på et rimeligt, effektivt og ligeligt grundlag. 
Reglerne for omfang og principperne for omkostningsberegning og fordeling af 
enhver uøkonomisk byrde i forbindelse med kravet til det grundlæggende, almene 
tjenesteudbud vil blive behandlet i forbindelse med ONP (tilradighedsstillelse af 
åbne net) og taletelefoni og i de foreslåede rammer for sammenkobling med 
offentlige telenet og teletjenester. 
V.2.2. Omfanget af det almene tjenesteudbud 
Det fremgår klart af høringen, at begrebet alment tjenesteudbud omfatter to 
adskilte elementer. 
For det første er det et bredt politisk koncept, der omfatter en række fælles 
teletjenester (såsom taletelefoni, faksimiletjenester og datatransmissionstjenester), 
som mange medlemsstater ønsker at have bred adgang til på hele deres territorium. 
I mange af disse tilfælde kan prisen på disse tjenester og sikringen af 
tilgængeligheden heraf helt overlades til markedskræfterne. Dette brede koncept af 
alment tilgængelige tjenester vil helt klart variere fra den ene medlemsstat til den 
anden og dermed afspejle forskelle i politisk prioritering. Det er vigtigt at 
understrege, at økonomisk og social samhørighed prioriteres højt i Unionens 
politik. I den forbindelse er det almene tjenesteudbud et koncept i udvikling, og i 
lyset af den tekniske udvikling og markedsudviklingen (herunder forbrugerbehov) 
vil der løbende blive ført tilsyn med omfanget af det almene tjenesteudbud. 
For det andet er nogle af disse tjenester ud fra et lovgivningsmæssigt perspektiv så 
vigtige, at et lovindgreb på passende niveau kan være nødvendigt for at garantere, 
at de er alment tilgængelige, og/eller at folk har råd til dem. Det giver anledning til 
at tale om den "almene tjenes/eudbudsforpligtelse" i forbindelse med to forskellige 
aspekter af det almene tjenesteudbudskoncept, nemlig: 
• tilrådighedsstillelsen af visse tjenester til overkommelige priser for alle borgere, 
herunder lavindkomstgrupper (dvs. tilradighedsstillelse af en grundlæggende 
taletelefonitjeneste). 
29 
Her er et element af forpligtelse påkrævet i forhold til de elementer inden for den 
brede gruppe af almene tjenesteudbud, som en operator ikke frivilligt vil stille til 
rådighed for særlige kunder eller kundegrupper i særlige områder på grund af de 
involverede omkostninger. (Især f.eks. risikoen for negative markedsresultater, der 
skyldes lovgivningsmæssig begrænsninger, der nødvendiggør, at taksterne udlignes 
geografisk, eller som begrænser operatørernes mulighed for at fa dækket samtlige 
omkostninger ved tjenesten fra slutkunden). 
Det er dette krav om, at alle borgere skal have råd til en tjeneste, der kan betyde, at 
visse tjenester forårsager en "økonomisk byrde" for nogle operatører, og som gør 
det påkrævet, at alle aktører på markedet giver et rimeligt bidrag til at dække en 
sådan byrde; og 
• endvidere tilradighedsstillelse af tjenesteudbud (f.eks. et minimum af lejede 
kredsløb20) over hele en medlemsstats territorium, skønt prisen for selve 
kredsløbene er fastsat i overensstemmelse med omkostningsrelaterede takster. 
I tilfælde af lejede kredsløb er det afgørende, at der er et minimumsantal, hvis der 
skal sættes gang i liberaliserede telekommunikationstjenester over hele Unionen 
(inkl. selskaber, der er beliggende i fjernere egne af Unionen inden for private og 
lukkede brugergruppenet). 
Hvis infrastrukturudbyderne imidlertid er i stand til at få dækket omkostningerne 
ved tilradighedsstillelsen, betyder det, at disse forpligtelser ikke udgør en byrde for 
de(n) pågældende operatør(er). 
Høringen har bekræftet behovet for at have en fælles metodik til beregning af 
omkostningerne ved det almene tjenesteudbud. Den har også bekræftet, at 
Kommissionens forslag til et direktiv om anvendelse af tilradighedsstillelse af åbne net 
for taletelefoni er det hensigtsmæssige grundlag for at fa defineret de dele af det 
almene tjenesteudbud, som kan give anledning til en "byrde", og som i disse tilfælde 
bør deles ligeligt af markedsdeltagerne enten gennem økonomiske bidrag til 
tilradighedsstillelsen af det almene tjenesteudbud eller gennem direkte 
tilradighedsstillelse af selve elementerne i et sådant tjenesteudbud. 
Kommissionens forslag til et direktiv om anvendelse af tilradighedsstillelse af åbne net 
for taletelefoni har til formål at sikre, at alle brugere har adgang til taletelefonitjenester 
på harmoniserede adgangs- og brugsbetingelser. Dette vil tjene som grundlag for 
beregningen af enhver "økonomisk byrde" i forbindelse med tilradighedsstillelsen af 
denne tjeneste. 
På nuværende tidspunkt og på grundlag af forslaget om taletelefoni vil omfanget af 
den almene tjenesteudbudsforpligtelse med henblik på beregning af en eventuel 
"økonomisk byrde" i forbindelse med det almene tjenesteudbud være begrænset til 
følgende: 
20 Som krævet i Rådets direktiv 92/44/EOF om anvendelse af regler for tilradighedsstillelse af lejede kredslob, EFT nr. 
I I (o af 19.6.92, s. 27. 
30 
• den grundlæggende taletelefonitjeneste som identificeret i nævnte forslag 
• tilradighedsstillelse af adgang til det offentlige telefonnet med en hastighed på 
2.400 bit/s, 
• alarmtjenester (112) 
• tilradighedsstillelse af operatørbistand 
• telefonbøger/oplysningstjenester 
• tilradighedsstillelse af offentlige betalingstelefoner og 
• tilradighedsstillelse af tjenester på særlige 
vilkår og/eller tilradighedsstillelse af særlige faciliteter for handicappede kunder 
Eksempler på tjenesteelementer, hvor omkostningerne normalt ikke vil kunne fordeles 
på alle markedets aktører omfatter, men er ikke begrænset til: 
• tilradighedsstillelse af visse taletelefonifaciliteter1, 
• tilradighedsstillelse af lSDN-adgang (tjenesteintegrerede digitalnet) for 
taletelefonikunder; og 
• dækning af omkostninger ved ikke-telekommunikationsrelaterede forpligtelser, der 
pålægges operatører eller tjenesteudbydere. (De omfatter offentlige 
tjenesteforpligtelser i forbindelse med finansiering af forskning og udvikling eller 
uddannelsesaktiviteter eller forpligtelser i forbindelse med national sikkerhed eller 
forsvar). 
Samtidig betyder denne snævre definition af almen tjenesteudbudsforpligtelse ikke, at 
medlemsstater eller operatører ikke kan eller vil gå længere i forbindelse med det 
tjenesteudbud, der fremlægges. Det kan rent faktisk forventes, at denne kerne af 
alment tjenesteudbud vil fungere som et incitament for andre operatører og tjene­
steudbydere til at søge at forbedre udbuddet for så vidt angår kvalitet og pris. 
V. 2.3 Omkostningsberegning ved det almene tjenesteudbud 
I de foreslåede rammer for sammenkobling med offentlige telenet og -tjenester 
fastlægges principperne for beregning af eventuelle omkostninger i forbindelse 
med, at en eller flere operatører på nationalt plan pålægges en almen 
forsyningspligt. Det grundlæggende princip vil være at beregne de 
nettoomkostninger, der pålægges operatør(en)erne med og uden den almene 
forsyningspligt. 
Nationale tilsynsmyndigheder vil blive anmodet om at etablere hensigtsmæssige 
mekanismer til at foretage en sådan beregning. Dette medfører især et behov for at 
21 Medlemsstaterne vil have forskellige holdninger, idet omkostningerne til disse avancerede faciliteter i nogle tilfælde 
vil blive pålagt slutbrugerne. 
31 
beregne omkostningerne ved at stille telefontjenester til rådighed i urentable 
områder eller for urentable kunder i andre områder. Processen bør være 
gennemskuelig og også underkastes forudgående godkendelse i henhold til 
konkurrencereglerne 
V. 2.4 fremtidig finansiering af det almene tjenesteudbud 
Kommissionen mener på grundlag af de foretagne høringer, at den grundlæggende 
forudsætning for at sikre vedligeholdelse og udbygning af det almene tjenesteudbud 
i et konkurrenceorienteret miljø er en fælles holdning til omfang og 
omkostningsberegning. 
Med hensyn til finansiering af det almene tjenesteudbud på nationalt plan mener 
Kommissionen, at holdningerne til de nationale finansieringsordninger udmærket 
kan være forskellige i de enkelte medlemsstater, uden at det skaber væsentlige 
hindringer for teleinfrastruktur eller -tjenester på det indre marked, og uden at det 
medfører konkurrenceforvridning. 
• For det første kan det tænkes, at de beregnede omkostninger ved den almene 
forsyningspligt på nationalt plan er nul eller ubetydelige, og i det tilfælde vil det 
ikke være nødvendigt at fastsætte nogen speciel finansieringsmekanisme. 
• For det andet mener Kommissionen, at der selv inden for de to generelle 
fremgangsmåder, der skitseres i grønbogen (dvs. forsyningspligtsfonde eller til­
slutningsafgifter), findes en række måder, hvorpå nationale finansieringsordninger 
kan gennemføres, samtidig med at principperne om gennemskuelighed, ikke-
diskrimination og proportionalitet overholdes, og som sikrer et system, der kan 
fremme en mere effektiv drift. Denne holdning til de praktiske aspekter ved 
nationale finansieringsordninger er i overensstemmelse med 
subsidiaritetsprincippet. 
Ikke desto mindre skal de nationale tilsynsmyndigheder sørge for at offentliggøre 
detaljerne i de finansieringsmekanismer, der vil blive anvendt, og at meddele disse 
til Kommissionen, inden de bliver taget i anvendelse, således at det kan vurderes, 
om de er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen og især med Traktatens 
konkurrenceregler. De nationale tilsynsmyndigheder skal på behørig vis overvåge 
disse finansieringsmekanismer. 
Samtidig bemærker Kommissionen, at høringen viser konsensus om, at enhver 
finansieringsmekanisme skal være gennemskuelig, proportionel og ikke-
diskriminerende. Den bemærker også, at de fleste medlemsstater i overvejende grad 
foretrækker ordningen med forsyningspligtsfonde. Alle mekanismer skal også sikre, 
at bidragene til det almene tjenesteudbud fordeles rimeligt på markedets aktører 
(også selv om disse aktører ikke selv er underlagt en almen forsyningspligt). 
Endvidere må beslutninger om at etablere sådanne fonde ikke bruges som grund til 
at forsinke konkurrencen, især da ordninger af tilslutningsafgiftstypen kan bruges 
som en midlertidig foranstaltning, indtil passende nationale fonde vedtages og 
etableres. 
32 
V.3 Etablering af lovgivningsmæssige rammer på EU-plan for åben adgang 
til og samtrafik med offentlige telenet og -tjenester 
EU-rammerne vil også omfatte hensigtsmæssige harmoniseringsforanstaltninger, der 
skal garantere åben adgang til offentlig teleinfrastruktur og -tjenester for både brugere 
og nye aktører på markedet. Disse rammer vil supplere de generelle 
konkurrenceregler, der finder anvendelse på sammenkoblingsordninger. 
V.3.1. ONP-rammerne 
I et liberaliseret miljø vil der blive lagt vægt på, at parterne frivilligt går ind på de 
harmoniserede betingelser for adgang til og brug af telenet og -tjenester. På tre 
områder - taletelefoni, lejede kredsløb og sammenkobling - forventes der imidlertid 
et behov for faste betingelser i form af specifikke ONP-direktiver. 
Tidligere gjaldt ONP-rammerne i almindelighed telekommunikationsorganisationer, 
der havde særlige og eksklusive rettigheder til at stille visse offentlige telenet 
og/eller -tjenester til rådighed. Efter 1998 kan mange organisationer forventes at fa 
tilladelse til at stille telenet og -tjenester til rådighed for offentligheden, og der vil 
være behov for, at ONP-foranstaltningerne bliver mere specifikke for at få identi­
ficeret disse enheder inden for deres område. Det vil være nødvendigt at anvende 
en fleksibel fremgangsmåde, så det er muligt at: 
• anvendelsesområdet for ONP-reglerne kan variere fra et direktiv til et andet; 
• forskellige bestemmelser i et enkelt direktiv kan pålægge forpligtelser, der gælder 
for forskellige kategorier af organisationer, som udbyder telenet og/eller -tjenester 
til offentligheden, og 
• der pålægges en medlemsstat forpligtelser, mens det overlades medlemsstaten at 
afgøre, hvem der skal opfylde de pågældende forpligtelser og hvordan. 
ONP-rammedirektivet vil derfor blive revideret og ført ajour, især for så vidt angår de 
proceduremæssige bestemmelser. Detaljer angående andre ONP-foranstaltninger og 
deres anvendelsesområde findes nedenfor. 
V. 3.2. Sammenkobling 
Harmonisering af reglerne for sammenkobling med offentlige telenet og -tjenester 
står øverst på dagsordenen. Nye aktører, der kommer ind på markedet, har behov 
for adgang til eksisterende offentlige telenet og -tjenester på vilkår, der sikrer ikke-
diskrimination, lige adgang og gennemskuelighed. 
Kommissionen lægger betydelig vægt på, at industri, brugere, potentielle 
konkurrenter og tjenesteudbydere udtrykker et stærkt behov for ensartet 
anvendelse af eventuelle sammenkoblingsrammer, for at de gennemføres effektivt 
af de nationale tilsynsmyndigheder, og at ordningen er på plads senest 1. januar 
1998. Af disse årsager har Kommissionen til hensigt at fremlægge et forslag til et 
direktiv om sammenkobling med offentlige telenet og -tjenester i forbindelse med 
tilradighedsstillelse af åbne net, som vil omfatte følgende områder: 
33 
tjenesteudbyderes og netoperatørers rettigheder og forpligtelser i 
forbindelse med sammenkobling i overensstemmelse med 
proportionalitetsprincippet 
I det påtænkte miljø har enhver organisation ret til at anmode om sammenkobling, men nogle 
organisationer har stærkere forpligtelser end andre til at acceptere anmodninger om 
sammenkobling. Disse stærkere krav vil især være forbundet med behovet for at sikre et Kuropa-
dækkende udbud af lejede kredslob og taletelefoni. 
principper for sammenkoblingsafgifter og regnskabssystemer, herunder 
bidrag til det almene tjenesteudbud 
Direktivforslaget vil udgøre det juridiske grundlag for forslag til finansiering af det almene 
tjenesteudbud som skitseret i afsnit V.2.1 ovenfor. 
• aftalernes gennemskuelighed 
Aftaler om sammenkobling bor fremlægges for den nationale tilsynsmyndighed og bor normalt 
offentliggøres med undtagelse af de klausuler, der indeholder fortrolige tekniske eller 
kommercielle oplysninger. 
• den nationale tilsynsmyndigheds rolle 
l'å nationalt plan vil det blive krævet, at medlemsstaterne last lægger uafhængige procedurer for 
losning af tvistigheder. På europæisk plan vil der blive fremsat forslag til en procedure for 
losning af tvistigheder på grundlag af den forligsprocedure, der allerede anvendes i-henhold til 
ONP-direktiv 92/44/KØF om lejede kredsløb. 
V. 3.3. Fri adgang til taletelefoni og lejede kredsløb 
Det fremgår klart af høringen, at to obligatoriske elementer i de nuværende ONP-
rammer bør fastholdes efter 1998. 
Det drejer sig for det første om medlemsstaternes forpligtelse til at sikre, at der 
over hele deres territorium stilles en grundlæggende minimumstaletelefonitjeneste 
til rådighed for den brede offentlighed til en overkommelig pris. Udkastet til ONP-
direktivet om taletelefoni udgør den nuværende kerne i det almene 
telefontjenesteudbud i Unionen. 
For det andet vil den lejede kredsløbskapacitet fortsat være vigtig, hvis der skal 
være mulighed for, at der etableres et konkurrenceorienteret tjenesteudbud. Der 
bør fortsat være bestemmelser om tilradighedsstillelse af et minimumsantal lejede 
kredsløb, indtil konkurrencen er etableret effektivt, og det kan konstateres, at 
markedskræfterne kan træde i stedet for behovet for obligatoriske bestemmelser. 
Samtidig skal disse obligatoriske udbud udvikle sig i takt med den teknologiske 
udvikling og markedsefterspørgslen. 
Kommissionen vil fremsætte forslag til den fremtidige justering af de eksisterende 
ONP-direktiver til tiden efter 1998, således at medlemsstaterne sikrer, at alle 
brugere har adgang til lejede kredsløb og taletelefonitjenester fra mindst én 
operatør på harmoniserede adgangs- og brugsvilkår. Dette harmoniserede udbud 
34 
vil sandsynligvis fungere som et referencepunkt, for så vidt angår kvalitet, pris og 
tjenesteniveauer, som andre operatører og tjenesteudbydere vil søge at forbedre. 
Beslutningen om hvilke(n) organisation(er), der skal opfylde denne forsyningspligt 
skal træffes på medlemsstatsniveau. Anvendelsen af proportionalitetsprincippet vil 
sikre, at pligten vil blive placeret hos de organisationer, der er bedst i stand til at 
opfylde den. Enhver omkostningsbyrde i forbindelse med taletelefoni skal deles af 
andre aktører på markedet i overensstemmelse med de ovennævnte principper for 
finansiering af det almene tjenesteudbud. 
V. 3.4. Harmonisering i henhold til frivillige standarder 
Etableringen af det indre marked for teletjenester og den vægt, der lægges på 
nationale nets sammenkobling og interoperabilitet i forbindelse med 
tværeuropæiske net (TEN) betyder, at harmonisering af vilkårene for adgang til og 
brug af offentlige telenet og -tjenester for brugerne også står øverst på 
dagsordenen. I de fleste tilfælde vil det være tilstrækkeligt at forlade sig på en 
frivillig gennemførelse af de af markedsaktørerne anbefalede standarder. Passende 
interface-standarder vil fra tid til anden blive offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers lidende under listen over ONP-egnede standarder. Der findes 
allerede bestemmelser i ONP-rammedirektiv 90/387/EØF om at gøre 
gennemførelsen af visse standarder obligatorisk i berettigede tilfælde. 
V.3.5. Almindelige bestemmelser 
Der påtænkes ikke andre specifikke foranstaltninger i forbindelse med 
tilradighedsstillelsen af åbne net. Medlemsstaterne opfordres til at medtage ONP-
principperne om ikke-diskrimination, gennemskuelighed og lige adgang i licenser, 
hvor det måtte være hensigtsmæssigt, og især i licenser, der giver organisationer 
ret til at stille teleinfrastruktur til rådighed, men der foreslås ingen specifikke ONP-
foranstaltninger om infrastruktur. 
Kommissionen vil inden 1. januar 1996 udarbejde forslag til et 
sammenkoblingsdirektiv og til ændringer i de eksisterende ONP-direktiver med 
henblik på at tilpasse de bestemmelser, der måtte være uhensigtsmæssige i et 
konkurrenceorienteret miljø. 
V.4 Licensudstedelse på teleområdet 
Licenser på teleområdet begrænser implicit friheden til at stille tjenester til rådighed 
og kan forvride markedsstrukturer Samtidig kan licenser inden for de grænser, der er 
fastsat i Traktaten og især konkurrencereglerne som angivet i det ændrede direktiv 
90/388/EØF, være en hensigtsmæssig mekanisme til at sikre, at man når mål som 
udvikling af et alment tjenesteudbud eller etablering af betingelser, der fremmer 
etableringen af et retfærdigt konkurrenceorienteret miljø. Licensudstedelsesprocedurer 
og de betingelser, der er knyttet til licenserne, skal derfor retfærdiggøres i henhold til 
Traktaten og stå i forhold til de mål, man ønsker at opnå med licensudste-
delsesprocedurerne. Det betyder, at licensudstedelsesprocedurerne og betingelserne, 
der er knyttet til licenserne, bl.a. skal afspejle udstrækningen af de rettigheder og 
35 
forpligtelser, som etableres gennem licensen. Dette vil sandsynligvis afspejles i 
forskellige klasser og typer af licenser i de nationale licensudstedelsesordninger. 
Dette fører Kommissionen til at bekræfte en række standpunkter: 
V.4.1. Berettigelsen i al begrænse antallet af udstedte licenser og omfanget af betingelser, 
der kan knyttes til licenser 
Det fremgår af høringen, at der hersker enighed om, at den eneste grund til at 
begrænse udstedelsen af licenser til tilradighedsstillelse af teleinfrastruktur og -
tjenester bør være fysiske begrænsninger i form af mangel på det nødvendige 
frekvensspektrum. Det er et af de væsentlige krav, der anerkendes i henhold til fæl­
lesskabslovgivningen22. Andre væsentlige krav inden for Unionens 
lovgivningsmæssige rammer gælder teletjenester, der fremføres via net frem for 
infrastrukturen i et net. Hvor medlemsstater begrænser antallet af licenser på grund 
af tilgængeligheden af frekvensspektrum, bør disse beslutninger underkastes 
periodisk kontrol - især for at tage hensyn til teknologiske fremskridt. 
Med hensyn til at udvide de væsentlige krav om begrænsninger på grundlag af 
miljøpolitik (såsom sikring af brugsret) accepterer Kommissionen ud fra de 
modtagne høringssvar, at brugsret ikke udgør en fysisk begrænsning for eventuel 
udstedelse af infrastrukturlicenser og derfor ikke kan bruges til at retfærdiggøre 
forudgående begrænsninger i antallet af licenser. Dette har ingen juridisk betydning 
for de individuelle beslutninger, som relevante, nationale, regionale eller lokale 
myndigheder har truffet, og som begrænser denne ret i individuelle tilfælde. 
Samtidig skal medlemsstaterne, når de bevilliger brugsret og beslægtede beføjelser, 
sikre, at disse gives på en ikke-diskriminerende måde, og at retten udøves på 
samme betingelser både af den operatør, der har licensen, og enhver ny aktør på 
markedet. 
Der bør ikke sættes lovgivningsmæssige begrænsninger på antallet af 
tjenesteudbydere, og de bør ikke være underkastet individuelle licenser. Hvor 
antallet af infrastrukturlicenser i en medlemsstat på forhånd er blevet begrænset af 
fysiske årsager, eller hvor der f.eks. opstår miljø- og planlægningspolitiske 
spørgsmål i forbindelse med udøvelsen af individuel brugsret, skal frivillig deling af 
infrastrukturen ske på grundlag af kommercielt forhandlede aftaler, og underkastes 
lovgivningsmæssig kontrol. 
Selv om der ikke var fuldstændig enighed om, hvorvidt antallet af licenser kan 
begrænses på grundlag af krav om varetagelse af offentlige servicefunktioner i form 
af regulering af forretningsvilkårene, støtter Kommissionen den klare tendens i 
kommentarerne i retning af, at de spørgsmål, man søger at afklare gennem en 
"regulering af forretningsvilkårene", kan løses i licensvilkårene eller under 
udvælgelsesproceduren. Det er ikke en rimelig grund til på forhånd at begrænse 
antallet af licensudstedelser. 
Endelig var der almindelig støtte til de to slags vilkår, der udgør grundlaget for en 
Således som det er fastlagt i artikel 4, stk. e i Rådets direktiv 91/263/EOF om indbyrdes tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse. 
36 
fælles europæisk holdning til licensudstedelse. Det gælder de væsentlige krav (der 
er nævnt ovenfor) og krav om varetagelse af offentlige servicefunktioner i form af 
regulering af forretningsvilkårene (der kan anvendes sammen med de væsentlige 
krav i tilfælde af tilradighedsstillelse af offentlige teletjenester). 
Medlemsstaterne vil kun kunne tilføje yderligere betingelser, der ligger uden for 
disse rammer, hvis disse begrænsninger kan retfærdiggøres i henhold til Traktaten 
og står i forhold til de mål, der søges opfyldt. 
V.4.2. Tilradighedsstillelsen af teletjenester for offentligheden kan berettige en mere 
omfattende kontrol med operatører og tjenesteudbydere 
Tilradighedsstillelse af offentlige teletjenester for offentligheden berettiger 
sandsynligvis en større kontrol og dermed en mere omfattende licensudstedelses-
procedure23 (baseret på både væsentlige krav og krav om varetagelse af offentlige 
servicefunktioner i form af regulering af forretningsvilkårene) end tilradig­
hedsstillelse af private (lukkede) teletjenester (hvor krav om varetagelse af 
offentlige servicefunktioner i form af regulering af forretningsvilkårene ikke gæl­
der). Disse vilkår kunne anvendes enten gennem individuelle - eller gruppelicenser 
(se nedenfor). Den nationale tilsynsmyndighed bør vælge den mindst restriktive 
løsning. 
1 denne forbindelse bør det bemærkes, at den kommercielle tilradighedsstillelse af 
transmissionskapacitet betragtes som en tjeneste, men ikke nødvendigvis en 
teletjeneste, der stilles til rådighed for det offentlige, og dermed kan den kun 
pålægges vilkår i forbindelse med de væsentlige krav24. Der ville derfor normalt for 
sådanne gensalgsaktiviteter kun være begrænsede betingelser baseret på de 
væsentlige krav, selv om de tjenester, der blev stillet til rådighed via denne 
transmissionskapacitet, blev stillet til rådighed for offentligheden og dermed 
underlagt stærkere kontrol. 
Med hensyn til de væsentlige krav var der bred accept af forslaget i grønbogen om 
at udvide omfanget af dem i forbindelse med infrastruktur, således at de omfatter 
vilkår, der berettiges af miljøpolitikken. Samtidig bør det understreges, at de 
væsentlige krav i fællesskabslovgivningen er en liste begrænsninger, der kan på­
lægges af medlemsstater og ikke begrænsninger eller vilkår, der skal pålægges. I 
alle situationer skal pålæggelse af sådanne vilkår stå i forhold til det mål, man søger 
at nå. 
V. 4.3. Berettigelsen af krav om individuelle licenser 
23 
2-4 Der skal i denne forbindelse mindes om, at den politiske aftale om fjernelse af monopoler over tilradighedsstillelsen 
af både taletelefonitjenester for offentligheden og den underliggende infrastruktur til deres fremføring ikke betyder, 
at opgaver af almen, økonomisk interesse (dvs. tilradighedsstillelse af det almene tjenesteudbud) i henhold til artikel 
v(). stk. 2 er fjernet, men snarere al tjenesteudbuddet efter 1998 kan garanteres gennem en mere proportionel 
metode Anvendelsen af licensudstedelsesvilkår i forbindelse med tilradighedsstillelse af tjenester for offentligheden 
biner en måde at fremme denne proces på. 
I mange tilfælde vil en sådan infrastruktur blive stillet til rådighed ved brug af eksisterende færdselsret, og der kan 
således ikke kræves en individuel licens. Dette ville bestemt være tilfældet, hvor denne infrastruktur er selvejet og 
bruges af infrastrukturejeren inden for demies fælles net. 
37 
Skiftet henimod et konkurrenceorienteret telemiljø kræver en let, fleksibel 
lovgivning. Med hensyn til tilladelser mener Kommissionen, at de nationale 
tilsynsmyndigheder bør give fortrinsret til generelle licensudstedelsesordninger 
gennem erklæringsprocedurer eller gruppelicenser. Det fremgår ikke desto mindre 
klart af høringen, at individuelle licenser kan være berettigede i to situationer, dvs. 
hvor licensindehaveren vil skulle opfylde forpligtelser eller skal have visse 
rettigheder i forbindelse med: 
• tilradighedsstillelse af det almene tjenesteudbud 
• ret til at bruge specifikke radiofrekvenser; til at anlægge og drive sin egen 
infrastruktur og/eller få brugsret i forbindelse hermed eller ekspropria-
tionsbeføjeiser; til numre. 
I hvert tilfælde skal tildelingen af individuelle licenser være i overensstemmelse med 
proportionalitetsprincippet. Man kan også tænke sig situationer, hvor en operatør selv 
kan vælge at blive underlagt en individuel licens (f.eks. hvor operatøren søger at 
indføre nyskabende tjeneste eller teknologi eller ønsker at blive udbyder af almene 
tjenester og fa de supplerende rettigheder, der kan gives disse operatører for at sætte 
dem i stand til at opfylde deres forsyningspligt, feks. udvidet brugsret). 
Omvendt bør generelle tilladelser eller gruppelicenser være den hensigtsmæssige 
mekanisme i et konkurrenceorienteret miljø, når der skal gives tilladelser til at udbyde 
teletjenester på grundlag af simpelt gensalg. 
Kommissionen vil inden udgangen af 1995 foreslå ændringer til direktiv 90/388/EØF25 
med henblik på at etablere et grundlag for begrænsning af antallet af licenser samt på 
at definere, hvilke kategorier af betingelser, der kan knyttes til licenser for 
tilradighedsstillelse af offentlige og private teletjenester. 
Kommissionen vil også foreslå ændringer til sin nuværende fremgangsmåde i 
forbindelse med licensudstedelse26 for at udvide deres omfang med henblik på at 
etablere fælles rammer for licenstildelingsprocedurer og udvælgelseskriterier for disse 
procedurer samt for at fremme sin holdning inden for gensidig anerkendelse af 
licenser. 
Der er initiativer undervejs vedrørende den koordinerede, nationale udstedelse af 
licenser til satellitbaserede personkommunikationstjenester i Europa, således at sådan­
ne tjenester kan blive stillet til rådighed over hele Europa så snart som muligt med 
starten på licensudstedelsesprocessen senest 1. januar 1996. 
2S Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester (EFT nr. 1. 192 
al'247.1990) 
7 6 
.•Kndret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om gensidig anerkendelse at licenser og andre nationale 
tilladelser vedrorende teletjenester, KOM(94) 41 endelig udgave af 22.3.94 og forslag til Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv - en politik for gensidig anerkendelse af licenser og andre nationale tilladel.ser vedrorende 
satellitneUjenester og/eller satellitkoinmunikationsljenester, KOM(93) 652 af 4.1.94 
38 
V.5 Sikring af et retfærdigt konkurrenceorienteret miljø 
Det fremgår klart af høringen, at der er enighed om, at den i grønbogen ibreslåede 
balance mellem anvendelsen af den generelle konkurrencelov og sektorspecifik 
regulering skal fastholdes. Samtidig lægges der betydelig vægt på disse regler, og den 
fremtidige udvikling inden for lovgivning vil sandsynligvis blive reduceret i takt med, 
at konkurrencen far fuld virkning. 
Det blev gennem høringen bekræftet, at direktiv 90/388/EØF er og fortsat vil være 
kernen i liberaliseringen af telekommunikation i Europa. På grundlag af de modtagne 
kommentarer vil det være nødvendigt hurtigt at fastlægge de påtænkte rammer, 
herunder især de forventede liberaliseringsdatoer. Direktivet vil skulle udvides i 
overensstemmelse hermed med henblik på fuld liberalisering fra 1998. 
Med hensyn til anvendelse af konkurrencereglerne viste høringssvarene en stærk støtte 
til, at disse regler kommer til at spille en væsentlig rolle. Kommissionen vil tage 
hensyn til denne støtte ved at sikre fuld anvendelse af konkurrencereglerne især 
vedrørende. 
- undersøgelse af sammenkoblingsaftaler, 
- adgangsvilkårene for konkurrerende infrastrukturudbydere og for tjenesteudbud, 
- etablerede ordninger til finansiering af det almene tjenesteudbud, 
- adgang til brugsret, 
- tværgående ejerskab til forskellige net og fælles tilradighedsstillelse af net og 
tjenester, og 
- kommende globale og regionale partnerskaber og alliancer. 
Kommissionen vil ligeledes tage hensyn til opfordringerne til større forudsigelighed, 
navnlig for så vidt angår adgang og sammenkobling. I denne forbindelse må det 
vurderes, hvilke hensigtsmæssige foranstaltninger der yderligere kunne styrke de i 
artiklerne 85 og 86 fastlagte principper med henblik på at etablere et mere 
forudsigeligt miljø, hvis dette ønskes. 
For så vidt angår hindringer for markedsadgang, vil Kommissionen overveje at 
ophæve begrænsningerne på grundlag af konkurrencesituationen, især hvad angår 
tilradighedsstillelse af infrastruktur. 
V.6 Tjenesteudbyderes og operatørers adgang til og tilgængeligheden af 
væsentlige ressourcer, såsom: 
V.6.1. Brugsret 
39 
Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger for at fjerne 
eksisterende restriktioner i forbindelse med deling af infrastruktur. Den frivillige 
deling af infrastruktur, brugsret, ledninger osv. bør gøres til genstand for en 
kommerciel aftale med betaling på kommercielt grundlag. Samtidig anerkender 
Kommissionen, at der kan foretages potentielt betydelige omkostningsbesparelser, 
og at miljøpåvirkninger kan mindskes, hvis man fremmer deling af infrastruktur. Et 
mål på nationalt plan kan være at mindske unødvendig overlapning af infrastruktur, 
selv om enhver indgangsvinkel af den art skal være i overensstemmelse med 
Traktatens konkurrenceregler. 
For at opveje virkninger af planlægnings- eller miljømæssige beslutninger bør 
medlemsstaterne overveje at sikre, at der i gruppe- eller individuelle licenser ikke er 
restriktioner, der forhindrer deling af brugsret eller hermed forbundne faciliteter 
(ledninger o.a.) på et kommercielt grundlag, og som forudsætter lov­
givningsmæssigt tilsyn og teknisk gennemførlighed. 
I '. 6.2. Frekvenser 
Adgang til et frekvensspektrum anses for at være stadig mere vigtigt for 
gennemførelsen af et konkurrenceorienteret marked, især fordi nye 
omkostningseffektive teknologier hermed kan udnyttes fuldt ud i forbindelse med 
fremføringen af almene tjenester inden for Unionen. Med henblik på at støtte 
aktuelle markedstendenser vil Kommissionen fortsat støtte de bestræbelser, der 
gøres af CEPT/ERC (Den Europæiske Konference af Post- og 
Teleadministrationer/Den Europæiske Radiokommunikationskomité) med henblik 
på at koordinere frekvensallokeringer for at fremme fælles-europæisk drift I denne 
sammenhæng er det særlig vigtigt at formulere hensigtsmæssige beslutninger til 
støtte for hurtig indførelse af satellitbaserede personkommunikationstjenester i 
Europa. Der vil endvidere blive ydet støtte til at undersøge mulighederne for at 
omallokere frekvenser mellem telekommunikation, forsvar og radio- og tv-
transmissioner. 
V. 6.3. Nummerering 
Det fremgår klart af høringen, at nummerering anses for en yderligere 
nøgleressource ved etablering af et konkurrenceorienteret miljø. En række af de 
grundlæggende principper, der blev fremsat i grønbogen, er blevet bekræftet, 
nemlig: 
• behovet for, at en uafhængig myndighed og ikke operatøren har ansvaret for 
nummereringspolitik og tildeling af numre; 
• behovet for, at numre allokeres på en ikke-diskriminerende måde med 
henblik på at fremme lige adgang for nye aktører på markedet, og 
• behovet for en hurtig gennemførelse af nummerportabilitet, således at kunder 
på et bestemt sted kan bevare deres numre, når de skifter mellem forskellige 
operatører eller tjenesteudbydere. På længere sigt bør målet være at gøre det 
muligt for kunder at bevare numre mellem forskellige steder inden for en 
40 
medlemsstat. 
Under høringen blev der også udtrykt stor interesse for, at der foretages en 
fuldstændig evaluering af følgevirkningerne for priser og teknologi i formuleringen 
af enhver samlet holdning til nummerering i Europa med henblik på et liberaliseret 
miljø efter 1998. 
V. 6.4. Telefonbøger 
Adgang til telefonbogsoplysninger og oplysningstjenester er blevet fremhævet som 
en væsentlig ressource ved skabelsen af effektiv konkurrence og som en grundlæg­
gende ret for forbrugerne. Kommissionen er i færd med at udarbejde en meddelelse 
om disse emner, som den forventer at offentliggøre i løbet af anden halvdel af 
1995. 
V.7 Beskæftigelse og sociale og samfundsmæssige følgevirkninger 
Det fremgår af høringen, at et konkurrenceorienteret telemiljø medfører udfordringer, 
der er affødt af den tendens, som man har været vidne til i løbet af det seneste tiår, 
med nedgang i beskæftigelsen hos de traditionelle teleoperatører. Samtidig vil 
liberalisering give hele den europæiske økonomi betydelige fortjenester, som herefter 
burde styrke Europas konkurrenceevne, stimulere væksten og skabe nye 
arbejdspladser. 
En stor del af det direkte beskæftigelsestab hos de offentlige operatører er et direkte 
resultat af teknologiske fremskridt og de heraf følgende effektivitetsgevinster. 
Kommissionen mener, at dette er et argument for at øge moderniserings- og 
liberaliseringstempoet for således at udnytte de store fortjenester, det kan medføre, og 
for samtidig at sikre en effektiv styring af den involverede tilpasnings. Denne 
opfattelse er i overensstemmelse med resultater fra de seneste OECD-undersøgelser27. 
Samtidig mener Kommissionen, at. der bør gøres en stor indsats for at støtte 
overgangen fra et monopol til et konkurrenceorienteret telemiljø - på samme måde 
som ressourcer er blevet stillet til rådighed i andre sektorer. En sådan indsats vil 
27 I henhold til OECD-undersøgelserne fører den hastighed, hvormed der sker forandringer i 
telekommunikationssektoren, til præstationskløfter mellem de lande, som allerede har liberaliseret, og de lande, som 
endnu ikke har gjort det. Den traditionelle kilde til direkte beskæftigelse, nemlig den største offentlige operator, er i 
tilbagegang af en række årsager, som dog for det meste står i forbindelse med teknologiske forbedringer. 
Det kan forekomme paradoksalt, at de store operatører, der lægger grunden til informationssamfundet, skærer ned i 
beskæftigelsen. Imidlertid bliver mange af økonomiens sektorer stadig mere afhængige af telekommunikation, og de 
traditionelle målemetoder optager ikke omfanget af den beskæftigelse, der er forbundet med telekommunikation. 
De nye teknologier giver muliglied for betydelige produktivitetsforbedringer. Hvis man sænker 
modeniiseringstempoet i den traditionelle telekommunikationssektor, kan det måske midlertidigt bevare nogle 
arbejdspladser, men kun på bekostning af udviklingen af nye arbejdspladser andre steder i økonomien, især i de nye 
informations- og indholdsrelaterede sektorer, som er mere beskæftigelsesintensive. 
Ved ikke at videregive disse produktivitetsforbedringer forhøjer man desuden kommunikationsomkostningeme for 
alle brugere og oger onikostningenie ved at stille et alment tjenesteudbud til rådighed. OECD argumenterer derfor 
for en forøgelse af liberaliseringstempoet. 
41 
primært blive gjort på nationalt plan, skønt fællesskabsstrukturer såsom Den 
Europæiske Socialfond og særprojekter som de nedenfor anførte på uddannelses- og 
erhvervsuddannelsesområdet også kan spille en rolle. Især bør Unionen samtidig med 
igangværende initiativer bistå med tilpasning, omskoling og omplacering af dem, hvis 
traditionelle aktiviteter sandsynligvis vil forsvinde i det kommende 
informationssamfund. Udvikling af politikker på dette område bør kunne bygge på to 
adskilte sæt initiativer: 
• Overvågning af beskæftigelses)rotandringerne i telekommunikationssektoren på 
grundlag af igangværende undersøgelser og udarbejdelse afpassende forslag ud fra 
de identificerede tendenser. 
• Undersøgelse af den aktuelle udvikling i den måde vi arbejder på, 
arbejdstilrettelæggelse og behovet for tilpasning i lyset af nye teknologier, national 
beskæftigelse og sociallovgivning i medlemsstaterne. 
Arbejdet2* på begge områder bør koordineres tæt med arbejdsmarkedets parter. Denne­
hørings- og diskussionsproces blev kraftigt styrket i Unionen ved oprettelsen af 
Forummet for informationssamfundet, hvis betydning første gang blev nævnt i 
Bangemann-gruppens rapport i 1994 og af gruppen af fremtrædende eksperter 
vedrørende informationssamfundets sociale aspekter, der blev nedsat under ledelse af 
kommissær Flynn. Begge grupper vil bidrage til drøftelsen af de bredere sociale og 
samfundsmæssige aspekter ved informationssamfundet, idet gruppen af fremtrædende 
eksperter vedrørende informationssamfundets sociale aspekter har til opgave at 
behandle følgevirkningerne for og den ændrede art af beskæftigelsen i det 
telekommunikationsmiljø, der er under udvikling, samt til at overveje spørgsmål i 
forbindelse med uddannelse og undervisning, sundhedspleje og samhørighed i 
Unionen. 
Samtidig bør det bemærkes, at der i en årrække er foregået betydelig aktivitet på 
europæisk niveau for at støtte anvendelsen af nye teknologier og tjenester på områder 
som ny uddannelse og undervisning. Gennemførelsen af liberaliseringsprocessen vil 
sandsynligvis være medvirkende til at sikre almindelig udbredt og økonomisk 
overkommelig adgang til disse aktiviteter. 
På uddannelses- og undervisningsområderne har Kommissionen støttet udviklingen af 
åben uddannelse og fjernundervisning, således at det bliver muligt at udnytte det 
potentiale, avanceret telekommunikation giver. Ud over udgivelsen af en rapport29 og 
et memorandum"' om åben uddannelse og fjernundervisning har Kommissionen 
opmuntret arbejdet med denne metode på europæisk plan gennem en række 
">8 
Igangværende eller tærdige undersøgelser omfatter undersøgelser i forbindelse med: de generelle økonomiske 
følgevirkninger af informationssamfundet; arbejdstilrettelæggelse i fremtiden; undersøgelse af 
beskæftigelsestendenser i forbindelse med brug af avanceret kommunikation og også af konsekvenserne for 
beskæftigelsen af liberaliseringen i telekommunikationssektoren; retlige, praktiske og tekniske spørgsmål i 
forbindelse med fjernarbejde. Informationssamfundets følgevirkninger for den regionale udvikling i Unionen; 
følgevirkningerne af telematik i byområder; samt undersøgelser af følgevirkningerne af informationssamfundet 
og/eller telekommunikation på uddannelses-, undervisnings- og miljøområderne. 
29 SKC(91 ) 897 endelig udgave af 24. maj 1991 
30 KOM(91 ) 388 endelig udgave af 12. december 1991 
42 
fællesskabsprogrammer". Vedrørende fremme af uddannelse og undervisning, hvor 
der bruges nye teknologier, giver begge Fællesskabets nye uddannelses- og 
erhvervsuddannelsesprogrammer (SOCRATES og LEONARDO) mulighed for at 
udvikle og bruge åben uddannelse og fjernundervisning på europæisk plan, og der er 
yderligere muligheder i Fællesskabets fjerde rammeprogram for forskning og 
udvikling. 
Kommissionen har også ydet økonomisk og organisatorisk støtte til planlæggere, 
udbydere og brugere af disse undervisningsformer til udvikling heraf i form af støtte til 
møder, konferencer og seminarer herom. Som opfølgning på Kommissionens 
handlingsplan for informationssamfundet oprettede Kommissionen i begyndelsen af 
1995 en Task Force, der skal beskæftige sig med multimediebaseret software til 
undervisningsbrug, og som skal undersøge og aflægge rapport om situationen 
vedrørende fremstilling og brug af nyt indlæringsmateriel i og udenfor Europa. 
V.8 Den internationale sammenhæng 
Kommissionen konstaterer en klar konsensus om, at multilaterale løsninger skal 
prioriteres inden for rammerne af de igangværende WTO-forhandlinger om 
grundlæggende telekommunikation for at nå det overordnede mål, som er 
sammenlignelig og reel adgang til tredjelandsmarkeder og især ophævelse af 
ejerskabsrestriktioner for EU-netoperatører og -tjenesteudbydere. En sådan holdning 
er at foretrække frem for bilaterale initiativer mellem individuelle medlemsstater og 
tredjelande. 
Høringen har bekræftet, at det, indtil resultaterne af WTO-forhandlingerne foreligger, 
fortsat vil være vigtigt for Unionen at forbeholde sig ret til at fastholde de samme 
vilkår som dem, der gælder på tredjelandsmarkeder for markedsadgang for eller 
licensudstedelse til borgere uden for EU eller EØS eller selskaber, der kontrolleres af 
disse borgere. Formålet med at foreslå sådanne vilkår er gennem forhandlinger at 
skabe markeder i tredjelande, der er åbne for europæiske netoperatører og tjenesteud­
bydere. 
Desuden vil den igangværende indsats for at fremme fælles europæiske holdninger i 
internationale fora, der beskæftiger sig med nummerering og frekvensallokeringer, 
blive videreført. 
Der skal også tages hensyn til den globale synsvinkel, der nu anlægges på en række 
lovgivningsmæssige spørgsmål i forbindelse med G7-landenes drøftelser om 
informationssamfundet, hvor det anerkendes, at mange nationer står over for lignende 
lovgivnings- og samfundsmæssige udfordringer. Efter det succesrige topmøde i 
Bruxelles i februar er der indgået aftaler om en række projekter, der skal fremme 
diskussion og samarbejde på internationalt plan. Unionen står i spidsen for fire af de 
elleve projekter, der opnåedes enighed om i Bruxelles. De fire projekter er følgende: 
(i) udarbejdelse af en global, online-multimedieopgørelse over alle projekter og under-
31 Der kan findes eksempler herpå i ERASMUS, COMETT, DELTA, EUROTECHNET, FORCE. LINGUA, TEMPUS, 
EUROFORM, NOW og HORIZON. 
43 
søgelser, der har forbindelse til udviklingen af et globalt informationssamfund, (ii) 
globale sundhedsplejeapplikationer inden for fjernlægebehandling, (iii) den globale 
markedsplads for små og mellemstore virksomheder, især i forbindelse med 
elektronisk dataudveksling (EDI) og (iv) maritime informationssystemer til styrkelse 
af miljøbeskyttelse og industriel konkurrenceevne. 
Videre drøftelser på globalt plan og evaluering af projekterne vil fortsætte senere på 
året på et møde i Halifax, Canada, mens man på Unionsplan overvejer, hvordan man 
bedst kan involvere de unionsmedlemsstater, der ikke er medlem af G7. 
V.9 På vej mod informationssamfundet 
V 9.1. Andre aspekter af de lovgivningsmæssige rammer for informationssamfundet 
Der blev i høringen udtrykt støtte til at fortsætte Unionens indsats på en række 
beslægtede områder, som vil fa direkte indvirkning på liberaliseringsprocessens 
hastighed og succes i Europa, og som mere generelt vil bidrage til at forme en 
lovgivningsmæssig politik, der kan fremme skabelsen af informationssamfundet. 
Disse rammer, der skal udvikles gennem en sammenhængende indsats på flere 
planer: nationalt, internationalt og i Unionen, skal være i overensstemmelse med 
subsidiaritetsprincippet og skal være tilstrækkeligt fleksible til at kunne 
imødekomme eventuelle nye, varierede krav. Disse rammer bør omfatte nye 
tjenester såsom fjernundervisning, fjernlægebehandling, fjernindkøb, fritidstjenester 
og bestillingsvideo og dermed bidrage til at fremme udviklingen af disse tjenester. I 
lyset af de usikkerhedsmomenter (økonomiske, teknologiske og sociale), der kan 
påvirke udviklingen af nye tjenester, kan det blive nødvendigt med supplerende 
undersøgelser og brede høringer, før der kan etableres faste regler. 
Under alle omstændigheder skal de overordnede rammer for andre 
lovgivningsmæssige aspekter af informationssamfundet være fast forankrede i 
Traktatens grundlæggende principper med henblik på den videre etablering af det 
indre marked. Ud over de områder, der specielt kommenteres i høringen (se 
nedenfor), arbejdes der med at skabe disse lovgivningsmæssige rammer gennem: 
en grønbog om erhvervskommunikation 
en grønbog om juridisk beskyttelse af krypterede transmissioner 
den kommende høring om medieejerskab, og 
en meddelelse om behovet for en indre markedsmekanisme til at sikre, at nye, 
nationale forslag er gennemskuelige og i overensstemmelse med principperne 
for det indre marked. 
Vedrørende de områder, der blev berørt i høringen. 
• Databeskyttelse og privatlivets fred 
Det fremgik klart af høringen, at operatører, tjenesteudbydere, brugere og lokale 
44 
forbrugere forventer, at der sker hurtige fremskridt i formuleringen af fælles regler 
for databeskyttelse og privatlivets fred i Den Europæiske Union. Samtidig blev der 
lagt vægt på behovet for, at enhver ramme skal stå i forhold til de mål, der skal 
opfyldes og ikke må virke som en bremse hverken på fornyelse eller udvikling af 
global kommunikation. 
I denne sammenhæng mener Kommissionen, at det nu er af afgørende betydning at 
få vedtaget de fremsatte forslag både til et generelt direktiv og et specielt 
telekommunikationsdirektiv om databeskyttelse og privatlivets fred. 
• Beskyttelse af intellektuel ejendomsret 
Hensigtsmæssig beskyttelse af intellektuel ejendomsret blev i høringen anset for at 
være en væsentlig forudsætning for at tiltrække investeringer til Europas 
informationssamfund og at sikre rimelig belønning for nyskabelser. Sektorens 
væsentligste bekymringer var, at udbydere af både traditionel telekommunikation 
og nye tjenester samt af indhold skulle blive i stand til at kontrollere distributionen 
af deres produkter i et digitalt miljø. 
I denne sammenhæng blev der udtalt enighed om Kommissionens forslag til et 
databasedirektiv, og samtidig var det opfattelsen, at de eksisterende rammer for 
copyrightloven er vigtige, når der skal sørges for en beskyttelsesordning for 
fremtidige digitale værker. Kommissionen vil undersøge disse emner yderligere i sin 
grønbog om intellektuel ejendomsret i informationssamfundet. 
• A udi o visuel politik og mediekoncentration 
I høringen blev der udtrykt støtte til udvikling og tilpasning af politikker på disse 
områder for at tage hensyn til de telekommunikations- og kommunikationsmiljøer, 
der er under udvikling. 
Selv om man i nogle kommentarer understregede det ønskelige i en fælles holdning 
til de konkurrencemæssige bekymringer over vertikal integration eller sammen­
slutning af partnere fra tidligere diskrete sektorer i økonomien, har man i andre 
fremhævet de enestående muligheder i en audiovisuel politik, der vedrører det 
centrale i ytringsfriheden (både i erhvervsmæssig og politisk betydning) og i 
mangfoldigheden af informationskilder. Kommissionens reaktion på disse bekym­
ringer fremgår blandt andet af dens meddelelse om informationssamfundets 
tjenester: Etablering af et nyt lovgrundlag af 17. marts 1995, SEC(95) 444. 
V.9.2. Den fremtidige udvikling af lovgivningsmæssige rammer 
Formålet med høringen i grønbogen om det fremtidige retsgrundlag var ikke at 
svare på spørgsmålet om den fremtidige udvikling, men i højere grad at starte en 
debat. Desuden deltog den audiovisuelle sektor kun i begrænset omfang i 
høringsprocessen, hvilket gør det vanskeligt at drage konklusioner angående 
konsekvenserne af konvergens for fremtidige lovgivningsinitiativer. Ikke desto 
mindre mener Kommissionen, at der kan uddrages visse principper, som vil kunne 
støtte fremtidige diskussioner, for det første vedrørende udviklingen af det 
45 
lovgivningsmæssige grundlag for telekommunikation og for det andet vedrørende 
kommende lovgivningsmæssige initiativer i et fælles informationssamfund. 
a) Den fremtidige udvikling i telekommunikalionsmiljoet efter I99S 
Der kom en række faktorer frem under høringen, som kan styre den fremtidige 
udvikling af det lovgivningsmæssige grundlag for telekommunikation: 
• Der må stilles garanti for en effektiv gennemførelse af det fremtidige 
lovgrundlag. Dette vil i stadig højere grad afhænge af uafhængig og effektiv 
regulering på et hensigtsmæssigt niveau. 
• Der vil fortsat være behov for regulering efter 1998 for at sikre, at 
konkurrencen kan etableres effektivt og opfylde særlige mål af offentlig in­
teresse såsom fremføring af det almene tjenesteudbud. Samtidig skal 
lovgrundlaget udvikle sig, således at det afspejler konkurrenceniveauet med 
henblik på at lette reguleringen, så markedskræfterne med tiden kan fungere 
frit. 
• I takt med at der etableres en effektiv konkurrence, vil taksterne i stadig 
stigende grad fastsættes af markedskræfterne og afspejle efterspørgslen samt 
omkostningsvilkårene. Man kan derfor mere passende koncentrere regulering 
om områder, hvor der er flaskehalse og markedsdominans. For at gøre det 
muligt for de nuværende operatører at reagere effektivt på markedskræfterne 
bør takstudligningsprocessen fremskyndes. Imidlertid bør en sådan proces 
følges af foranstaltninger til fremme af en glidende overgang for særlige 
brugergrupper (såsom lavindkomstgrupper eller grupper med særlige behov) 
henimod mere reelle omkostninger, især i forhold til adgang til og pris på 
lokale opkald. For at sikre passende beskyttelse af disse forbrugere skal 
teleoperatører være i stand til at tilbyde fleksible takster, f.eks. takstsystemer, 
der målrettes specielle brugergrupper. Hensigtsmæssige prisloftsystemer kan 
være en støtte i udligningsprocessen, samtidig med at de sikrer passende 
beskyttelse af forbrugerne. I overgangsperioden bør der etableres et 
kontrolsystem. 
• Enhver regulering på både nationalt og europæisk plan skal stå i forhold til 
det opstillede mål. I princippet kan nuværende ulige forhold fjernes, mens 
den effektive konkurrence etableres. Det endelige mål skal være at skabe et 
miljø, hvor enhver bruger kan få enhver tjeneste fra enhver operatør, der 
bruger enhver teknologi. 
• Sektoren kan udvikle sig uden en forudgående strukturel adskillelse, men 
med anvendelse af fællesskabslovgivning, især konkurrencereglerne. 
b) Den fremtidige udvikling af sammenhængende lovgivningsmæssige rammer 
for et samlet mi/jo 
Selv om det centrale i grønbogen var telemiljøet, indkom der også kommentarer til 
spørgsmålet om den måde, hvorpå man kan støtte det samlede miljøs udvikling. 
Især blev det understreget, at der er behov for sammenhængende initiativer både i 
46 
Unionens og de nationale politikker, så man ikke risikerer en række politikker 
inden for de enkelte sektorer, der præsenteres for hver af de andre sektorer som et 
fait accompli. I denne forbindelse bør grønbogens grundlæggende holdning 
gentages, nemlig at målet ikke er at udvide telekommunikationsregulering til radio­
eller tv-udsendelse eller andre sektorer. Samtidig kan der udledes en række 
principper af kommentarerne, som kan bidrage til formuleringen af et 
sammenhængende lovgrundlag for den fremtidige debat om regulering for at skabe 
konvergens: 
• Det kan være hensigtsmæssigt at skelne klart mellem "transport" 
(kommunikationsinfrastrukturen via hvilken traditionelle tele- og nye 
tjenester og/eller programmering kan fremføres) og "indhold". 
• Regulering bør være teknologineutral. 
• Der kan være behov for beskyttelsesforanstaltninger for både "transport" og 
"indhold", men de lovgivningsmæssige mål vil sandsynligvis være helt for­
skellige. Imidlertid må målet være en sammenhængende lovstruktur, der kan 
støtte informationssamfundets behov. 
• Det kan være hensigtsmæssigt at udvikle en fælles holdning til tjenesteudbud 
af almen interesse (alment tjenesteudbud i telekommunikationssektoren og 
pligt til offentlige radio- og tv-kanaler i radio- og tv-udsendelsessektoren). 
• Den teknologiske udvikling udvisker forskellene mellem telekommunikation 
og radio- og tv-transmissioner, og kunstige lovgivningsmæssige barrierer bør 
undgås. Kommissionen er i færd med at undersøge disse spørgsmål og vil 
afholde omfattende høringer i den audiovisuelle og dermed beslægtede 
sektorer, bl.a. i forbindelse med grønbogen om nye audiovisuelle tjenester. 
V.10 Gennemførelse 
Høringen om infrastrukturgrønbogen har bekræftet, at der skal fastholdes en balance 
mellem de to komplementære områder, harmonisering og liberalisering, og at den 
fremtidige udvikling af retsgrundlaget fortsat skal afspejle denne balance, som til dato 
har været kernen i Fællesskabets telekommunikationspolitik. 
I betragtning af den stramme tidsplan for fuld liberalisering vil det være væsentligt, at 
Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet arbejder hurtigt og tæt sammen for at 
afslutte arbejdet med de fremtidige lovgivningsmæssige rammer. Ansvaret for at sikre 
rettidig omsætning og gennemførelse af disse rammer vil påhvile medlemsstaterne og 
de nationale tilsynsmyndigheder, og det påhviler Kommissionen at sikre 
gennemførelsen af liberaliseringsprocessen. 
Hvad angår at skabe en specifik europæisk tilsynsmyndighed for telekommunikation i 
forbindelse med navnlig udstedelse af licenser til tværeuropæiske telenet og -tjenester 
og andre lovgivningsmæssige områder, som der blev udtrykt ønske om i en del af de 
indkomne kommentarer, er det på nuværende tidspunkt for tidligt at drage endelige 
konklusioner. Under høringen blev det foreslået, at en sådan myndighed kunne fa 
47 
ansvaret for områder som harmonisering af licensudstedelse, nummerering, frekvenser 
og sammenkobling. Kommissionen er nu i færd med at foretage undersøgelser af 
spørgsmålet, som skulle give grundlag for yderligere analyse heraf senere. 
Det afgørende kriterium for enhver vurdering af dette institutionelle spørgsmål bør 
være, hvorvidt etableringen af en sådan myndighed i væsentlig grad øger de lovgiv­
ningsmæssige rammers effektivitet. 
48 
VI TIDSPLAN 
Rådets resolution 93/C213/02 og 94/C3 79/03 kræver, at Kommissionen inden 1. 
januar 1996 udarbejder forslag til det fremtidige lovgrundlag for en liberalisering af 
telemiljøet 1 lyset af de ovenfor fastlagte prioriteter kan en tidsplan for handling nu 
opstilles, idet den nødvendige balance mellem komplementære liberaliserings- og 
harmoniseringsområder respekteres. 
Dato Liberalisering Harmonisering 
Før 31. juli 
1995 Udkast til ændring af 
Kommissionens direktiv 
90/388/EØF om mobil- og 
personkommunikation 
Udkast til ændring af 
Kommissionens direktiv 
90/388/EØF om fuld liberalisering 
af teleinfrastruktur og -tjenester fra 
1. januar 1998 Fælles holdning til forslag om 
direktiv fra Europa-Parlamentet og 
Rådet om ONP-taletelefoni 
49 
l>alo_ 
Før 
1996 januar Liberalisering Harmonisering 
Vedtagelse af ændring af 
Kommissionens direktiv 
90/388/EØF om kabel-tv-net 
Vedtagelse af ændring af 
Kommissionens direktiv 
90/388/EØF om mobil- ôg 
personkommunikation 
Vedtagelse af ændring af 
Kommissionens direktiv 
90/388/EØF om fuld liberalisering 
af teleinfrastruktur og -tjenester fra 
1.januar 1998 
Evt. forslag om hensigtsmæssige 
foranstaltninger til fremme af 
virkningerne af principperne i 
Traktaten (f.eks. artikel 85 og 86), 
specielt med hensyn til samtrafik 
og tilslutning Vedtagelse af forslag om direktiv 
vedr. ONP-taletelefoni fra Europa-
Parlamentet og Rådet 
Forslag til ændring af Rådets 
direktiv 90/387/EØF (ONP-
rammedirektiv) og af Rådets dire­
ktiv 92/44/EØF (ONP-direktivet om 
lejede kredsløb) 
Forslag til Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv om anvendelsen af 
ONP-princippet på samtrafik med 
offentlige telenet og -tjenester 
Tilpasning af de nuværende forslag 
på licensudstedelsesområdet 
Forslag til Rådets beslutning om 
koordineret licensudstedelse ved­
rørende satellit-PCS-tjenester i Den 
Europæiske Union 
Meddelelse til Europa-Parlamentet 
og Rådet om forberedelserne af et 
liberaliseret telekom-
munikationsmiljø, idet der især tages 
fat på emner vedrørende et alment 
tjenesteudbud 
Meddelelse til Europa-Parlamentet 
og Rådet om telefonbogsoplysninger 
og oplysningstjenester 
Før 
1997 januar Vedtagelse af evt. foranstaltninger, 
der er påkrævet for at fremme 
effekten af de principper, der er 
fastlagt i Traktaten, især i artikel 
85 og 86 Europa-Parlamentets og Rådets 
vedtagelse af de ovenfor beskrevne 
foranstaltninger 
Før 1. januar 
1998 Medlemsstaternes afslutning på 
gennemførelsen af de ovenfor 
beskrevne liberaliserings­
foranstaltninger i henhold til de 
gældende tidsplaner Medlemsstaternes afslutning på 
gennemførelsen af de ovenfor 
beskrevne harmoniserings­
foranstaltninger i henhold til de 
gældende tidsplaner 
50 
VII KONKLUSIONER 
Høringen om 1. og 2. del af infrastrukturgrønbogen har givet alle interesserede i 
telekommunikationssektoren mulighed for at kommentere specifikke spørgsmål i for­
bindelse med infrastrukturliberalisering og mere generelt alle lovgivningsmæssige 
initiativer for net og tjenester, som Kommissionen foreslår til fremme af overgangen 
til et fuldstændigt liberaliseret telekommunikationsmiljø. Dette initiativ er en 
fortsættelse af den åbne høringsproces, der startede med gennemgangen i 1992 af 
forholdene i telesektoren og fortsatte med grønbogen om mobil- og personkommu­
nikation i 1994. 
Høringen har været koncentreret om nøglespørgsmålene i forbindelse med lovgivning 
for det almene tjenesteudbud, sammenkobling og licensudstedelse, idet der blev lagt 
vægt på hurtig udformning af lovgivning på disse områder. Denne Kommissions 
forslag hertil er fremsat ovenfor. 
Parallelt med disse lovgivningsmæssige prioriteter vil Kommissionen i 
overensstemmelse med de synspunkter, der kom frem under høringen, fortsætte det 
igangværende arbejde med spørgsmålene om beskæftigelse og de sociale og 
samfundsmæssige ændringer, informationssamfundet medfører. Fra dette synspunkt 
rejser grønbogen en række tilgrænsende spørgsmål, der går videre end regulering af 
telekommunikation i snæver forstand: 
• beskæftigelse, 
• sociale og samfundsmæssige følgevirkninger af et konkurrenceorienteret miljø for 
teletjenester, og 
• samspillet mellem telekommunikationspolitik og Unionspolitikker på beslægtede 
områder såsom intellektuel ejendomsret, audiovisuel politik eller databeskyttelse. 
Hvis offentlighedens tillid til teleliberaliseringen og informationssamfundet skal 
fastholdes, er det i hvert tilfælde væsentligt at løse disse spørgsmål på andre af 
Fællesskabets politiske områder og f.eks. trække på erfaringer fra gruppen af 
eksperter vedrørende informationssamfundets sociale aspekter og andre fora. 
Kommissionen mener, at høringen har vist en klar konsensus om de hovedforslag, der 
blev stillet i grønbogen, og at den derfor har givet et væsentligt input til de foran­
staltninger, som Kommissionen vil fremlægge i løbet af andet halvår af 1995. 
På grundlag af den gennemførte høring har Kommissionen udarbejdet denne rapport, 
som den nu fremsender til Europa-Parlamentet og Kommissionen. 
51 
BILAG 
LISTE OVER BIDRAGYDERE TIL HØRINGEN OM 
GRØNBOGEN AF 1995 OM LIBERALISERING AF 
TELEINFRASTRUKTUR OG KABEL-TV-
NET 
52 
LISTE OVER HØRINGER 
Konference for formanden for netoperatører: 
10. februar 1995. 
54 faste, mobile og alternative infrastrukturselskaber var repræsenteret. 
Generel høring: 
20.-21. februar 1995. 
Ca. 125 organisationer deltog. 
Møde med fagforeningerne: 
14. marts 1995. 
Møde med ad /jøc-udvalget af repræsentanter for de nationale 
tilsynsmyndigheder: 
16. marts 1995 
53 
LISTE OVER SKRIFTLIGE BIDRAG 
National Regulatory Authorities 
Austrian National Regulatory Authorities (AU) 
Bundesministerium fur Post- und Telekommunikation (D) 
Department of Trade and Industry (UK) 
General Directorate of Posts and Telecommunications (ICE) 
Institute belge des services postaux et des télécommunications (BE) 
Instituto das Comunicaçôes de Portugal (PO) 
Ministère des Technologies de l'Information et de la Poste 
Ministerio de Obras Publicas Transportes (ES) 
Ministry of Transport and Communications (FI) 
Ministerie van Verkeer en Waterstraat (NL) 
Ministry of Transport and Communications (N) 
National Post and Telecom Agency (SW) 
Joint Committee of Telecommunications 
Associations 
Association of Private European Cable Operators 
Association of Finnish Telephone Companies (ATC) 
Association Française des Utilisateurs du Téléphone et des Télécommunications (AFUTT) 
Bureau Européen des Unions de Consommateurs 
The Cable Communications Association 
Conseil National du Patronat Français 
Danish Bankers Association 
Danish Chamber of Commerce 
Danish Insurance Association 
Danish Shippers' Council (ETU) 
Dansk Dataforening 
Dansk Industri (Dl) 
Deutsche Industrie und Handlestag 
Deutsche Postgewerkschaft 
ECCA 
ECTEL (the European Telecomminications and Professional Electronics Industry) 
Eurobit 
European Public Telecommunications Network Operators Association (ETNO) 
EU Committee of the American Chamber of Commerce 
European Association of Advertising Agencies 
European Broadcasting Union 
European Council of Telecommunications Users Association (ECTUA) 
European Conference of Data Protection Commissioners 
European IT Industry Round Table (EITIRT) 
EVUA - European Virtual Private Network Users Association 
Federation Belges des Coopératives (FEBECOOP) 
Federation of the Electronics Industry (FEI) 
French Consumer and User Associations : (joint submission of ASSECO CFDT, AFOC, ANC, AFUTT, 
LEO, Lagrange, ORGECO, CSF, UNAF, CNAFAL, Familles Rurales, CNAPFS, CGI, UFCS, J. Lucas) 
Foreningen af Teknikumingengeniører 
Gewerkschaft der Post- und Fernmeldebediensteten 
International Chamber of Commerce 
54 
IT Association of Denmark 
Landbrugsraadet 
Mediaraad 
Motion Picture Association 
Office of the United States Trade Representative 
UNICE 
Verband der Telekommunikationsnetz und Mehrwertdiensteanbieter (VTM) 
Vereniging van exploitanten en machtiginghouders van centrale antenne inrichtingen (VECAI) 
World Travel & Tourism Council 
Individual Organisations 
ARD 
Airtouch 
AT&T 
BBC 
Belgacom 
BellSouth Europe 
Bouygues Telecom 
British Telecom 
Cable & Wireless pic 
Cellnet 
Chr.F.Rovsing A/S (CFR-AS) 
Club informatique des grandes entreprises françaises 
CNI-Communications Network International GmbH 
Colin Long, Coudert Brothers 
Communication Media Services S.A. 
Compagnie Générale des Eaux 
Datsa Belgium 
Debitel 
Deutsche Sparkassen und Giroverband 
Deutsche Telekom 
Energis 
Enertel 
E-Plus Mobilfunk 
EURIM 
France Telecom 
Fundesco 
Hermes Europe Hitrail B.V. 
Kingston Communications 
Mannesmann Mobilfunk 
Marconi (Companhia Portuguesa Radio) 
Mercury Communications 
Mercury one2one 
MFS Communications 
National Research and Development Centre for Welfare and Health (NAWH) (FIN) 
Netcologne GmbH 
Netcom GSM 
Nokia 
OTE 
Orange 
Ôsterreichische Post 
Post et Télécommunications (LUX) 
Post & Telekom (AU) 
Portugal Telecom 
PTT Telecom 
Raadgevend Comité voor de Telecommunicatie (RCT) 
Reuters 
55 
Société Française du Radiotéléphone (SFR) 
Sonofon GSM 
Stet 
TeleDanmark 
Telecom Eireann 
Telecom Finland 
Telefonica 
Telekommunikations Gesellschaft fur Betrieb 
und Dienstleistungen mbH 
TK Netzkooperation 
Telenor 
Telenor Mobil 
Thyssen Telecoms AG 
Torch Telecom 
Telia 
Unisource 
Dr Rolf H. Weber 
Prof.Dr. Paul J.J. Welfens 
56 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 158 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 
Katalognummer : CB-CO-95-195-DA-C 
ISBN 92-77-88652-8 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 9?-