Nr. C 33/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.2.81 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSION 
Forslag til Rådets direktiv om harmonisering af love og administrative bestemmelser 
vedrørende klageadgang i toldspørgsmål 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 29. januar 1981) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43 
og 100, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parla­
mentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Fællesskabets grundlag er en toldunion; 
reglerne for gennemførelsen af denne toldunion 
findes hovedsagelig i afsnit I, kapitel 1, i traktatens 
anden del; dette kapitel indeholder en række præcise 
bestemmelser vedrørende bl. a. fjernelse af tolden 
mellem medlemsstaterne, oprettelse og den gradvise 
indførelse af den fælles toldtarif samt de autonome 
ændringer eller suspensioner i denne; 
selv om det i traktatens artikel 27 fastsættes, at 
medlemsstaterne i fornødent omfang træffer foran­
staltninger til en indbyrdes tilnærmelse af deres ved 
lov eller administrativt fastsatte bestemmelser vedrø­
rende told, gives der i den nævnte artikel ikke 
Fællesskabets institutioner beføjelse til at vedtage de 
bindende bestemmelser på det pågældende område; i 
samråd med medlemsstaterne er der sket en grundig 
behandling af spørgsmålet, som klart har vist, at det 
på visse områder er nødvendigt gennem bindende 
retsakter vedtaget af Fællesskabet at fastlægge de foranstaltninger, der er uundværlige for en gennem­
førelse af toldforskrifter, som skal sikre en ensartet 
anvendelse af import- og eksportafgifter på varer ved 
handel med disse mellem Fællesskabet og tredjelande; 
Fællesskabets toldlovgivning omfatter generelt alle 
regler vedrørende indførsel, udførsel, forsendelse og 
oplæggelse af varer, der er genstand for handel 
mellem medlemsstaterne eller mellem disse og tredje­
lande; disse bestemmelser kan hidrøre dels fra 
gennemførelsen af selve toldunionen, dels fra 
gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik; 
toldforskrifterne bringes normalt i anvendelse gennem 
individuelle afgørelser truffet af medlemsstaternes 
kompetente myndigheder; 
såfremt disse individuelle afgørelser eventuelt ikke 
stemmer overens med Fællesskabets toldforskrifter, 
kan de krænke de berørte personers rettigheder og 
lovlige interesser; det er derfor berettiget, hvis disse 
personer på bestemte veldefinerede betingelser får ret 
til at indgive klage over sådanne afgørelser; 
en sådan klageadgang er af stor betydning for en 
korrekt og ensartet anvendelse af Fællesskabets told­
forskrifter i hele Fællesskabet samt for en ophævelse 
af forskelsbehandlingen af de derboende erhvervsdri­
vende; 
de bestemmelser, der gælder i medlemsstaterne for 
fysiske og juridiske personers ret til at indgive klage 
over sådanne afgørelser truffet af toldmyndighederne, 
som berører deres rettigheder eller lovlige interesser, 
er uhyre forskelligartede; 
dette gælder navnlig for så vidt angår de frister, der 
er fastsat for udøvelsen af retten til klageadgang, for 
14.2.81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 33/3 
bestemmelsen af hvilke myndigheder, der er bemyn­
diget til at træffe afgørelse vedrørende klagen, for 
bestemmelsen af hvilken kompetence henholdsvis de 
administrative og de judicielle myndigheder har, når 
de skal træffe afgørelse vedrørende en klage, og 
særlig for så vidt angår konsekvenserne af udøvelsen 
af klageadgangen på anvendelsen af den omstridte 
beslutning; for i så vid udstrækning som muligt at 
give disse personer den samme sikkerhed for en 
korrekt anvendelse af Fællesskabets toldforskrifter er 
det derfor nødvendigt på fællesskabsplan at fastsætte 
betingelserne for klageadgang; 
i overensstemmelse med de principper, der normalt 
følges i de fleste medlemsstater, og som anbefales af 
Toldsamarbejdsrådet, forekommer det hensigtsmæs­
sigt, at der i første instans gives ret til at indgive klage 
til selve toldmyndigheden og i anden instans til en 
myndighed, der er uafhængig af toldmyndigheden; 
for at sikre de bedst mulige betingelser for en ensartet 
anvendelse af Fællesskabets toldforskrifter i hele 
Fællesskabet er det vigtigt, at sidstnævnte myndighed 
i overensstemmelse med traktatens artikel 177 er 
berettiget til at indbringe sagen for De europæiske 
Fællesskabers domstol; 
mens det er muligt at fastsætte fremgangsmåden i 
forbindelse med klageadgang i første instans ganske 
nøje, bør det til gengæld på fællesskabsrettens nuvæ­
rende stade overlades til medlemsstaterne at fastlægge 
fremgangsmåden i forbindelse med klageadgang i 
anden instans; 
uanset bestemmelserne i dette direktiv kan de berørte 
personer i medfør af Fællesskabets toldforskrifter 
benytte andre midler i forbindelse med visse afgø­
relser truffet af medlemsstaternes kompetente 
myndigheder; 
i de tilfælde hvor toldmyndigheden har eneret på at 
bedømme de faktiske omstændigheder, hvorpå den 
baserer sin afgørelse, er det muligt at overlade 
medlemsstaterne valget mellem den procedure, der er 
fastsat i dette direktiv og en anden klageprocedure — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
1. I dette direktiv fastsættes, hvilke regler 
medlemsstaternes love og administrative bestemmelser 
skal indeholde med hensyn til adgang for personer, 
der berøres af en afgørelse vedrørende anvendelsen af toldforskrifterne, som defineret i stk. 2, pkt. a), til at 
indgive klage for at få en sådan afgørelse ophævet 
eller ændret, samt den klageprocedure, der skal 
følges. 
2. I dette direktiv forstås ved: 
a) toldforskrifter: samtlige told- og landbrugsbestem­
melser, som vedrører indførsel, udførsel, forsen­
delse og oplæggelse af varer i forbindelse med 
handel med disse mellem medlemsstaterne og 
mellem medlemsstaterne og tredjelande, hvad 
enten det drejer sig om fællesskabsbestemmelser 
eller om nationale bestemmelser vedtaget med 
henblik på gennemførelse af førstnævnte; 
b) afgørelse: akt, ved hvilken en toldmyndighed 
udtaler sig i en bestemt sag, og som har direkte 
retsvirkninger for en eller flere bestemte eller 
bestemmelige personer; 
c) toldmyndighed: en myndighed, der har kompetence 
til at anvende toldforskrifterne som anført i litra 
a), også selv om denne myndighed ikke henhører 
under toldadministrationen; 
d) person: både fysiske og juridiske personer; 
e) klageren: den person, der har indgivet klagen. 
Artikel 2 
1. Enhver, hvis rettigheder kan krænkes ved en 
afgørelse vedrørende anvendelsen af toldforskrifterne, 
har adgang til at indgive klage for at få en sådan 
afgørelse ophævet eller ændret. 
2. Ligeledes har den, der har anmodet en kompe­
tent toldmyndighed om en afgørelse vedrørende 
anvendelsen af toldforskrifterne, og som ikke har 
opnået, at denne har truffet afgørelse, adgang til at 
indgive klage for at opnå en sådan afgørelse. 
Denne klageadgang kan benyttes fra udløbet af en 
frist, som hver medlemsstat fastsætter, og som ikke 
kan overstige tre måneder; dog har den toldmyn­
dighed, der har kompetence til at træffe den pågæl­
dende afgørelse, hvis omstændighederne berettiger 
det, mulighed for at forlænge denne frist under 
forudsætning af, at klageren i forvejen underrettes 
herom, om begrundelsen for denne forlængelse samt 
om den nye frist der er nødvendig for myndigheden 
for at træffe afgørelse vedrørende anmodningen. 
3. Den i stk. 1 og 2 omhandlede klage kan 
— i første instans indgives til den hertil udpegede 
toldmyndighed; 
— i anden instans indgives til den myndighed, der er 
omhandlet i artikel 12, stk. 1. 
Nr. C 33/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.2.81 
AFSNIT I 
Klageadgang i første instans 
Artikel 3 
Bestemmelserne i artikel 4 til 11 opstiller regler for 
klageadgangen i første instans. 
Artikel 4 
Den person, som har ret til at indgive klage, bevarer 
denne ret, selv om vedkommende tidligere har 
godkendt alle eller en del af de elementer, som indgår 
i toldmyndighedens afgørelse. 
Den pågældende kan lade sig repræsentere i forbin­
delse med indgivelsen af klagen og ved sagsbehand­
lingen. 
Artikel 5 
1. Klagen skal indgives inden to måneder efter, at 
toldmyndigheden har givet meddelelse om afgørelsen. 
2. Den i stk. 1 fastsatte frist forlænges til seks 
måneder, såfremt den person, der har ret til at 
indgive klage, 
a) ikke er den person, der har fået meddelelse om 
afgørelsen; i dette tilfælde begynder fristen at løbe 
fra den dato, hvor modtageren er blevet under­
rettet om afgørelsen; 
b) ikke er blevet informeret eller er blevet fejlagtigt 
informeret om adgangen til at indgive klage af den 
toldmyndighed, som har truffet afgørelsen. 
3. I de i artikel 2, stk. 2, omhandlede tilfælde skal 
klagen indgives inden seks måneder efter udløbet af 
den frist, der er omhandlet i andet afsnit af det 
nævnte stykke. 
4. De i de foregående stykker fastsatte frister kan 
ikke forlænges, undtagen hvis klageren beviser, at han 
er blevet forhindret i at indgive klage inden for den 
fastsatte frist som følge af force majeure eller ved 
hændelige begivenheder. 
Artikel 6 
1. Klagen indgives skriftligt til den toldmyndighed, 
som har truffet afgørelse, eller som er blevet anmodet 
om at træffe afgørelse, eller til enhver anden told­
myndighed udpeget af den pågældende medlemsstat. Når den ovenfor omhandlede myndighed modtager 
klagen, videresender den denne til den toldmyn­
dighed, der har kompetence til at træffe afgørelse, 
medmindre den selv har beføjelse hertil. 
2. Den i stk. 1 omhandlede skriftlige klage skal 
indeholde alle de faktiske og retlige forhold, som 
klageren ønsker at fremføre til støtte for sin klage. 
Klageren kan dog, såfremt han omtaler det i sin 
klage, fremskaffe supplerende oplysninger inden for 
en frist, som fastsættes af den toldmyndighed, der har 
kompetence til at behandle klagen. Fremskaffes disse 
supplerende oplysninger ikke inden for denne frist, 
træffer ovennævnte myndighed afgørelse på grundlag 
af de foreliggende oplysninger. 
Artikel 7 
Indgivelse af en klage har ingen opsættende virkning 
på udførelsen af den anfægtede afgørelse. 
Toldmyndigheden kan imidlertid helt eller delvis 
udsætte udførelsen af denne afgørelse, hvis den har 
begrundet formodning om, at den anfægtede afgø­
relse ikke er i overensstemmelse med toldforskrif­
terne. I givet fald er det en betingelse for udsættelse 
af udførelsen, at der stilles en garanti. 
Artikel 8 
Den toldmyndighed, der har kompetence til at 
behandle klagen, foretager de undersøgelser, som er 
nødvendige for at kunne træffe afgørelse, og kan, 
hvis den finder det hensigtsmæssigt, bl.a. forelægge 
sagen for eksperter, der er uafhængige af toldadmini­
strationen, med henblik på udtalelse. 
Klageren har pligt til at hjælpe den pågældende 
myndighed ved undersøgelsen af sagens faktiske 
forhold, bl.a. ved inden for den af myndigheden fast­
satte frist at fremskaffe de oplysninger og doku­
menter, som han råder over og som den måtte finde 
nødvendige for en korrekt vurdering af forholdene. 
Artikel 9 
Klageren kan frafalde sin klage, så længe der ikke er 
taget stilling til den. Dette frafald skal ske skriftligt. 
Artikel 10 
1. Den myndighed, som har kompetence til at 
behandle klagen, træffer afgørelse skriftligt. 
Denne afgørelse kan indeholde elementer der er mere 
restriktive over for klageren end den, der var 
udgangspunkt for klagen. 
14.2.81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 33/5 
2. Den trufne afgørelse begrundes og meddeles 
klageren. Såfremt der ved denne afgørelse ikke er 
givet klageren medhold, underretter den i stk. 1 
omhandlede myndighed denne om hans ret til at 
klage til anden instans. 
Artikel 11 
Indgivelse af klagen er gratis. Hver part afholder de 
omkostninger, den på eget initiativ har påtaget sig 
ved klagens behandling. Uanset klagesagens udfald 
sker der ingen godtgørelse af udgifter afholdt i 
forbindelse med behandlingen af klagen, uanset om 
udgifterne er afholdt af klageren eller af toldmyndig­
heden. 
AFSNIT II 
Klageadgang i anden instans 
Artikel 12 
1. Afvises en klage indgivet til toldmyndigheden 
helt eller delvis, skal klageren kunne indgive en ny 
klage til en instans, der er uafhængig af toldmyndig­
heden, og som i henhold til traktatens artikel 177 som 
følge af sin struktur kan indbringe sagen for De euro­
pæiske Fællesskabers Domstol. 
Den i det foregående afsnit omhandlede uafhængige 
instans kan alt efter de i medlemsstaterne gældende 
bestemmelser være en retslig myndighed eller en 
særinstans. 
2. Ved anvendelse af bestemmelserne i stk. 1 
betragtes det forhold, at der ikke inden udløbet af en 
frist, som fastsættes af hver medlemsstat, og som ikke 
kan overstige seks måneder, foreligger nogen afgø­
relse vedrørende den til toldmyndigheden indgivne 
klage, som udtryk for en afvisning af klagen, 
medmindre denne myndighed, i det omfang omstæn­
dighederne gør det berettiget, benytter sig af mulig­
heden for at forlænge denne frist under forudsætning 
af, at klageren i forvejen underrettes herom, om 
begrundelsen for denne forlængelse, samt om den nye 
frist der er nødvendig for myndigheden for at træffe 
afgørelse vedrørende klagen. 
AFSNIT III 
Afsluttende bestemmelser 
Artikel 13 
Uanset bestemmelserne i dette direktiv kan 
— enhver, som føler sig krænket af en afgørelse 
vedrørende toldforskrifternes anvendelse, gøre 
brug af den i medlemsstaternes lovgivning hjem­
lede ret til på et hvilket som helst tidspunkt at 
indbringe sagen for den retsinstans, der ifølge 
denne lovgivning er kompetent; — de medlemsstater, hvor klagen i anden instans skal 
indgives til en særinstans, i visse tilfælde fastsætte, 
at den skal indgives direkte til nævnte instans; 
— de personer, hvis klage til toldmyndigheden har 
resulteret i en negativ afgørelse, gøre brug af den i 
den italienske lovgivning hjemlede ret til at 
indbringe sagen for statsoverhovedet i overens­
stemmelse med bestemmelserne i denne lovgiv­
ning. 
Artikel 14 
Såfremt toldforskrifterne har givet toldmyndighe­
derne eneret på at bedømme de faktiske omstændig­
heder, hvorpå de baserer deres afgørelse, kan modali­
teterne for udøvelsen af klageadgangen vedrørende 
disse afgørelser være forskellige fra dem, der er 
fastsat i dette direktiv. 
Artikel 15 
Indgivelse til et toldsted af en anmodning om godtgø­
relse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter 
i henhold til bestemmelserne i Rådets forordning 
(EØF) nr. 1430/79 af 2. juli 1979 C) er ikke det 
samme som indgivelse af en klage i den i dette 
direktiv anvendte betydning. 
Artikel 16 
Dette direktiv gælder ikke for klager med henblik på 
ophævelse eller ændring af en afgørelse, som told­
myndighederne har truffet på grundlag af strafferet­
lige bestemmelser. 
Artikel 17 
Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger 
for senest den 1. januar 1983 at efterkomme dette 
direktiv. 
Artikel 18 
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de 
foranstaltninger, de træffer med henblik på gennem­
førelsen af dette direktiv. 
Kommissionen meddeler disse oplysninger til de 
øvrige medlemsstater. 
Artikel 19 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
(') EFT nr. L 175 af 12. 7. 1979, s. 1.