KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93) 680 endelig udg. 
Bruxelles, den 15.06.1994 
94/0152 (SYN) 
Forslag til 
RÅDETS DIREKTIV 
om vandområders økologiske kvalitet 
(forelagt af Kommissionen) 
BEGRUNDELSE 
1. Begrundelse for forslaget 
1.1 Henvisning til det femte handlingsprogram 
På baggrund af konklusionerne fra ministerseminaret om Fællesskabets vandpolitik i Frankfurt den 
27. og 28. juni 1988 opfordrede Rådet (miljø) i sin resolution af 28. juni 1988 Kommissionen til at 
fremsætte forslag til en fællesskabslovgivning, der kan forbedre overfladevandets kvalitet i 
Fællesskabet. 
I Fællesskabets femte handlingsprogram på miljøområdet, mod en bæredygtig udvikling, som blev 
godkendt ved Rådets resolution(1) af 1. februar 1993, opfordres til fremsættelse af et direktivforslag 
om forbedring af overfladevands økologiske kvalitet. 
I overensstemmelse med resultaterne af Det Europæiske Råds møde i Edinburgh er det 
Kommissionens hensigt med det foreliggende forslag at forenkle Fællesskabets lovgivning om 
overfladevand og gøre den mere konsekvent. 
1.2 Videnskabeligt grundlag 
Selv om der i de seneste år er sket kvalitetsforbedringer for nogle overfladevandes vedkommende, 
bør kvaliteten i alle medlemsstater generelt forbedres, o§ medlemsstaterne bør efter Kommissionens 
opfattelse foretage en systematisk vurdering af vandkvaliteten og træffe supplerende foranstaltninger 
for de enkelte vandområder for at bevare og forbedre vandkvaliteten i Fællesskabet. 
Stadig flere kystvande og flodmundinger har i de seneste år lidt under forurening eller eutrofiering, 
og antallet vokser stadig. Forsuring er fortsat et problem i de indre vandområder. Forureningsstoffer, 
som tidligere var upåagtede, begynder nu at gøre sig gældende, navnlig pesticider og mere generelt 
forurenende mikrostoffer. 
Med vedtagelsen af direktiv 91/271/EØF om rensning af byspildevand(2) og direktiv 91/676/EØF om 
beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget(3) er der taget 
afgørende skridt til at nedbringe vandforureningen fra de to største kilder. 
Endvidere vil de vigtigste industriudledninger, som medfører vandforurening, være reguleret, når 
Kommissionens forslag til Rådets direktiv om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening(4) 
er vedtaget. 
Samlet vil disse foranstaltninger udgøre basiskravene i hele Fællesskabet med hensyn til at beskytte 
overfladevandets kvalitet ved at begrænse forureningen fra en række vigtige kilder. 
(i) 
(2) 
(3) EFTnr. C 138 af 17.5.1993, s. I. 
EFTnr. L 135 af 21.5.1991, s. 40. 
EFT nr. L 375 af 31.12.1991, s. 1. 
(4) KOM(93) 423 endelig udg. 
Disse direktiver vil dog ikke alene kunne sikre alt overfladevand i Fællesskabet en god kvalitet, da 
den utilfredsstillende vandkvalitet i mange områder også skyldes andre faktorer. 
Disse andre faktorer, der i høj grad bidrager til at forringe vandkvaliteten, kan både være punktkilder 
og diffuse kilder såvel som andre menneskeskabte påvirkninger. 
Dette forslag skal bevirke, at medlemsstaterne træffer alle de fornødne supplerende foranstaltninger 
ud over basiskravene til forurenende aktiviteter, for at sikre, at der i sidste ende opnås en god 
økologisk vandkvalitet. 
Dette forslag skal også træde i stedet for de eksisterende retsforskrifter for kvaliteten af vand, der er 
udpeget som fiskevande og skaldyrvande, og såfremt Rådet efter forslag fra Kommissionen vedtager 
en ændring af direktivet(5) om kvaliteten af drikkevand, vil Kommissionen overveje, om de 
eksisterende fællesskabsforskrifter vedrørende kvaliteten af overfladevand, som anvendes til 
fremstilling af drikkevand kan ophæves. 
Nogle af forureningskilderne reguleres direkte eller indirekte på fællesskabsplan af andre, mere 
specifikke direktiver, som drejer sig om kvaliteten af vand til forskellige anvendelsesformål^, om 
kvaliteten af drikkevand(7) og om beskyttelse afvand mod forurening med farlige stoffer(8). For andre 
forureningskilder findes der stadig kun rent nationale bestemmelser, det gælder især forurening med 
stoffer fra liste II i direktivet om farlige stoffer. 
For nogle grænseoverskridende vandområders vedkommende har Fællesskabet og medlemsstaterne 
indgået internationale aftaler, som forpligter de kontraherende parter til at træffe forholdsregler for 
at formindske udledningen af bestemte forurenende stoffer fra forskellige forureningskilder. 
Der findes dog ikke på fællesskabsplan nogen generel og omfattende ordning eller procedure, som 
kan sikre, at foranstaltningerne er tilstrækkelige til, at Fællesskabets overfladevand kan opnå en høj 
økologisk kvalitet, og til at sikre det nødvendige samarbejde mellem medlemsstaterne om 
grænseoverskridende vandområder og den nødvendige samordning, når det gælder opfyldelsen af 
internationale forpligtelser, medlemsstaterne og/eller Fællesskabet har påtaget sig. 
Ved dette forslag indføres en ordning, som sikrer en effektiv overholdelse af de internationale 
forpligtelser. 
(5) Rådets direktiv 80/778/EØF, EFT nr. L 229 af 30.8.1980, sil. 
(6) Rådets direktiv 76/160/EØF, EFT nr. L 31 af 5.2.1976, s. 1, 
Rådets direktiv 78/659/EØF, EFT nr. L 222 af 14.8.1978, s. 1, 
Rådets direktiv 79/923/EØF, EFT nr. L 281 af 10.11.1979, s. 47, 
Rådets direktiv 75/440/EØF, EFT nr. L 194 af 25.7.1975, s. 26 og 
Rådets direktiv 79/869/EØF, EFT nr. L 271 af 29.10.1979, s. 44. 
(7) Rådets direktiv 80/778/EØF, EFT nr. L 229 af 30.8.1980, sil. 
Rådets direktiv 76/464/EØF, EFT nr. L 129 af 18.5.1976, s. 23, 
Rådets direktiv 86/280/EØF, EFT nr. L 181 af 4.7.1986, s. 16, 
Rådets direktiv 82/176/EØF, EFT nr. L 81 af 27.3.1982, s. 29, 
Rådets direktiv 84/156/EØF, EFT nr. L 74 af 17.3.1984, s. 49, 
Rådets direktiv 83/513/EØF, EFT nr. L 291 af 24.10.1983, s. 1 og 
Rådets direktiv 84/491/EØF, EFT nr. L 274 af 17.10.1984, sil. (8) 
1.3 De miljømæssige målsætninger 
Ifølge "Miljøets tilstand i Det Europæiske Fællesskab"(9) er vandet i 25% af Fællesskabets floder og 
kanaler uegnet til fremstilling af drikkevand. Formålet med det foreliggende forslag er at sikre, at 
dette og en række lignende problemer behandles på rette måde. 
Det miljømål, som ønskes nået, er at bevare vandkvaliteten i Fællesskabets vandområder på de steder, 
hvor den allerede er god, og i sidste instans at opnå god økologisk vandkvalitet andre steder. 
Kommissionen har i dette forslag opstillet en række procedurekrav med sigte på at nå dette mål. 
Et vandområde anses for at være af god økologisk kvalitet, når det bevarer sin selvrensningsevne, når 
den naturlige artsmangfoldighed bevares, og aflejringernes struktur og kvalitet kan opretholde 
økosystemets naturlige biologiske samfund (se også punkt 2.8 om forholdsmæssig fordeling). 
Forureningsbeskyttelsen af grundvand vil blive behandlet i særskilte forslag, som Kommissionen vil 
fremlægge i forlængelse af ministerseminaret om grundvand i Haag (26-27. november 1991) og 
Rådets resolution af 25. februar 1992(10). 
Det foreliggende forslag vil dog medvirke til bevarelse og forbedring af grundvandets kvalitet ved 
bedre beskyttelse af overfladevand, der kan sive ned i grundvandet og komme i forbindelse med de 
vandførende lag. 
2. Nærhedsprincip og omkostninger 
2.1 Hvilke formål har den påtænkte handling set i lyset af Fællesskabets forpligtelser? 
Dette forslag er udarbejdet under hensyntagen til kravene i traktatens artikel 130 R for at bevare, 
beskytte og forbedre kvaliteten af Fællesskabets overfladevand ved forebyggende indsats ved 
forureningskilderne. 
Fællesskabets handling er nødvendig for at beskytte vandmiljøet og især for at 
sikre tilstedeværelsen af fersk overfladevand til alle berettigede formål på alle steder og alle 
tidspunkter 
bevare overfladevandets rekreative værdi i Fællesskabet 
koordinere medlemsstaternes bestræbelser på at forbedre overfladevandets kvalitet, heriblandt 
opfyldelse af Fællesskabets internationale forpligtelser 
sikre en løsning på problemerne med grænseoverskridende vandforurening. 
(9) 
(10) KOM(92) 23 endelig udg. 
EFTnr. C 59 af 6.3.1992, s. 2. 
2.2 Hører den påtænkte handling under Fællesskabets enekompetence eller er der tale om 
kompetence, som EF deler med medlemsstaterne? 
Forslagets vigtigste formål er at bevare og forbedre overfladevands økologiske kvalitet i 
overensstemmelse med målsætningerne i EØF-traktatens artikel 130 R. 
Retsgrundlaget er derfor EØF-traktatens artikel 130 S, stk. 1, og kompetencen deles mellem 
medlemsstaterne og Fællesskabet. 
2.3 Hvad er problemets fæHesskabsdimension? 
Alle medlemsstater berøres af denne aktion. 
De supplerende foranstaltninger, der kræves for at sikre rent vand, er for mange vandområders 
vedkommende ikke særlig omfattende, men ikke desto mindre nødvendige for at sikre, at der findes 
vandressourcer til alle berettigede menneskelige, økonomiske og rekreative formål. 
Skønt der allerede findes en række nationale og internationale programmer for forbedring af 
overfladevandets kvalitet i bestemte vandområder, er størstedelen af Fællesskabets overfladevand ikke 
omfattet af nogen sådan systematisk indsats. Erfaringerne viser, at hvis ikke Fællesskabet skrider til 
handling, kræves der en eller anden udløsende begivenhed for at få indført sådanne programmer, 
blandt eksemplerne kan nævnes branden i Sandoz i 1986, som første til handlingsprogrammet for 
Rhinen, eller olieforureningsulykkerne med Torrey Canyon, Amoco Cadiz, Exxon Valdez og Braer, 
der har ført til mange initiativer på både fællesskabsplan og internationalt plan. 
2.4 Kan problemet løses mest effektivt af Fællesskabet eller af medlemsstaterne? 
Den handling, der er nødvendig for at nå de operationelle mål, som medlemsstaterne har sat sig, 
varierer afhængigt af de regionale vilkår. 
Andre EF-forskrifter på vandområdet indeholder basisforanstaltninger med henblik på at beskytte 
overfladevandet mod forurening og på at forbedre den økologiske kvalitet. Disse foranstaltninger 
omfatter behandling af byspildevand, forebyggelse af diffus forurening med nitrater fra 
landbrugskilder og begrænsning af udledningerne af bestemte farlige stoffer. Endvidere vil forslaget 
om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, når det engang er vedtaget, tilføje 
basisforanstaltninger, som kan begrænse forurenende udledninger til overfladevand fra de vigtigste 
industrigrene. 
Den indsats, der skal gøres under dette forslag, omfatter derfor kun den nødvendige yderligere 
handling ud over disse basisforanstaltninger. Disse supplerende foranstaltninger skal sikre, at 
medlemsstaterne bliver i stand til at drage fuld fordel af de store investeringer, der er foretaget i 
forbindelse med gennemførelsen af de allerede vedtagne eller trufne foranstaltninger. 
Der bør også tages højde for sådanne foranstaltninger som begrænsning af forurenende udledninger, 
som ikke er omfattet af eksisterende foranstaltninger, indførelse af miljøvenlige metoder inden for 
bestemte erhvervsgrene, som f. eks. landbrug, fiskeri og transport, regulering af produkter, hvis 
anvendelse kan give anledning til forurening, regulering af kilder til luftforurening, som senere kan 
medføre vandforurening, osv. Indsatsen bør også omfatte positive foranstaltninger, såsom 
foranstaltninger, der sikrer fri passage for vandorganismer, og som beskytter deres habitat. 
For at opnå de meste omkostningseffektive løsninger, må det i hvert enkelt tilfælde omhyggeligt 
overvejes, hvilken blanding af supplerende foranstaltninger, der er den mest hensigtsmæssige, og 
hvorledes det kan sikres, at de forskellige foranstaltninger, der træffes, kan samles i en 
sammenhængende helhed. 
Der skal endvidere tages hensyn til, at andre EF-politikker på sådanne områder som f. eks. fiskeri, 
landbrug, regionalpolitik og transport vekselvirker med vandkvalitetspolitikken. Foranstaltninger, som 
træffes på disse områder, kan få indflydelse på, hvor let bestemte foranstaltninger til forbedring af 
vandkvaliteten kan træffes, lige som foranstaltninger til forbedring af vandkvaliteten kan få væsentlig 
indflydelse på opnåelsen af målene for politikken på disse andre områder. 
Erfaringerne v er, at der inden for disse områder ikke gøres nogen betydelig indsats, medmindre der 
findes juridisk bindende fællesskabsbestemmelser, selv om medlemsstaterne og Fællesskabet politisk 
har forpligtet sig hertil. Det er især tilfældet med næringsstoffer og pesticider, som stammer fra 
aktiviteter, der selv er underlagt omfattende fællesskabsforskrifter, f. eks. landbrug. 
Udgangspunktet er derfor, at en del af de supplerende foranstaltninger til forbedring afvandkvaliteten 
mest effektivt kan træffes af Fællesskabet, herunder sådanne foranstaltninger under andre af 
Fællesskabets politikker, der findes nødvendige for at give medlemsstaterne mulighed for at gribe 
effektivt ind over for forurening fra de berørte sektorer. 
Da en del af overfladevandet er grænseoverskridende, og dermed også bidrager til transport af 
forurenende stoffer, er isolerede foranstaltninger, som træffes af enkelte medlemsstater, endvidere ofte 
urentable, hvis de i det hele taget er effektive. Dette gælder for eksempel Nordsø-området og de dertil 
knyttede flodsystemer samt inden for en række af disse flodbassiner. 
Fællesskabet har således i henhold til traktatens artikel 130 R pligt til at handle for at bidrage til 
forfølgelse af forbedringen af vandkvaliteten. 
Princippet med at dele opgaverne mellem Fællesskabet og medlemsstaterne afspejles blandt andet i 
gennemførelsen af en række internationale vandbeskyttelseskonventioner, hvori Fællesskabet og nogle 
eller alle medlemsstater er kontraherende parter. I disse konventioner er der aftalt en række 
foranstaltninger, hvoraf nogle skal gennemføres på fællesskabsplan, medens andre skal gennemføres 
af medlemsstaterne alene. 
Der findes for øjeblikket ikke nogen forpligtelse fra Fællesskabets side til, at medlemsstaterne skal 
træffe disse supplerende foranstaltninger for at forbedre vandkvaliteten, og der er derfor ingen 
mulighed for at sikre, at Fællesskabets foranstaltninger med positiv virkning på vandforureningen, 
udføres ved samordnede foranstaltninger i medlemsstaterne af hensyn til den overordnede effektivitet 
af Fællesskabets vandpolitik. 
Ved dette forslag forsøges det at udfylde dette tomrum. I overensstemmelse med traktatens 
artikel 130 R og 3 B overlades det til medlemsstaterne at afgøre, i overensstemmelse med regionale 
og lokale vilkår og under hensyntagen til beskyttelsen af eventuelle andre berørte vandområder, hvilke 
foranstaltninger de finder nødvendige for at forbedre vandkvaliteten. 
2.5 Hvilke yderligere konkrete fordele er forbundet med den handling, EF påtænker, og hvad vil 
omkostningerne være ved at forholde sig passiv? 
Formålet med nærværende forslag er at skabe den nødvendige ramme for, at medlemsstaterne kan 
fastlægge og gennemføre de supplerende foranstaltninger ud over dem der allerede er indeholdt i 
fællesskabslovgivningen for at opnå en god økologisk kvalitet af deres overfladevand. Det er derfor 
et forslag, som skal sikre, at medlemsstaterne bliver i stand til at høste det fulde udbytte af de 
betydelige investeringer og den betydelige indsats, der er lagt i gennemførelsen af 
fællesskabslovgivningen om byspildevand, nitrater hidrørende fra landbruget, udledninger af farlige 
stoffer og - når det er vedtaget - forslaget om forebyggelse og bekæmpelse af industriforurening. 
Forslaget vil bl.a. sikre, at overfladevand efter en simpel behandling vil være en egnet kilde i 
industrien, landbruget og til husholdningsformål. 
De fordele, som forslaget indebærer, har forbindelse med overfladevands økologiske kvalitet og en 
bæredygtig udnyttelse af det: øgede muligheder for rekreativ udnyttelse til den lokale befolkning, 
bevarelse af naturværdier og biologiske arter, øgede turistmuligheder, bedre muligheder for fiskeri 
og især for ferskvands vedkommende kvalitativ og kvantitativ forbedring af denne vigtige kilde til 
fremstilling af drikkevand og vand til anvendelse i landbrug og industri, til rekreative formål og til 
alle andre formål, som er vigtige for menneskelig og økonomisk aktivitet. Vand spilder desuden er 
vigtig rolle for økosystemers bevarelse. Fersk overfladevand er på nuværende tidspunkt 
udgangsmaterialet for fremstilling af rundt regnet 30% af Fællesskabets drikkevand. 
Nogle af fordelene (f.eks. naturbevarelse og fritidsaktiviteter) kan ikke gøres op i penge på nogen 
meningsfyldt måde. Andre fordele (f.eks. turisme og fiskerimuligheder) kan kun kvantificeres med 
stor vanskelighed og betydelig usikkerhed. Endelig kan fordelene for overfladevand anvendt til 
forskellige formål sættes lig med de besparelser i udgifterne til behandling af dette vand, der er 
resultatet af en gennemførelse af forslaget. 
De fordele, som let lader sig gøre op i tal, kan derfor udtrykkes som de ekstra omkostninger ved 
avanceret behandling af udvundet overfladevand for at fjerne forurening inden anvendelsen. Ifølge 
de oplysninger, der fremkom på Kommissionens konference om drikkevand i september 1993, ville 
omkostningerne ved en avanceret behandling for at fjerne pesticider i 1% af alt det overfladevand, 
som nu indvindes, kræve investeringer af størrelsesordenen 5 mia ECU. 
Endvidere vil forslaget skabe større konsekvens i Fællesskabets vandpolitik og modernisere den på 
en række punkter. Forslaget medfører blandt andet, at 
der opnås den fulde fordel ved de betydelige investeringer, der allerede er gennemført eller 
vedtaget for at forbedre overfladevandets kvalitet 
alt overfladevand i Fællesskabet bliver omfattet af Fællesskabets vandpolitik, i modsætning til 
den nuværende situation, hvor de vigtigste direktiver for kvaliteten af overfladevand kun gælder 
for vand, som medlemsstaterne har udpeget 
alle toksiske eller skadelige kemiske stoffer, som har negativ indflydelse på miljøet, bliver 
omfattet i stedet for kun udvalgte stoffer i henhold til bilagene i de eksisterende direktiver om 
overfladevandets kvalitet 
på linje med moderne forståelse af overfladevandets kvalitet vil vandkvaliteten blive overvåget 
og klassificeret på grundlag af såvel biologisk som kemisk kvalitet 
overvågning og klassificering af kvaliteten af overfladevand i Fællesskabet vil blive 
gennemført, således at kvalitetsklassificeringen bliver ensartet i hele Fællesskabet 
medlemsstaterne gennemfører programmer inden for bestemte frister for at forbedre 
vandkvaliteten og, om nødvendigt, for at opnå en god økologisk vandkvalitet og indgiver 
rapporter om disse programmer til Fællesskabet 
der foreligger en ramme for effektiv gennemførelse af de pligter, der påhviler Fællesskabet og 
medlemsstaterne i henhold til internationale konventioner og andre internationale forpligtelser. 
Det er ikke muligt at give nogen nøjagtig samlet oversigt over de omkostninger, forslagets 
gennemføre!* kræver, eftersom behovet for forbedringer for de enkelte vandområder og den 
hastighed, hvormed medlemsstaterne vil vælge at foretage sådanne forbedringer, ikke kendes i dag. 
Sådanne omkostninger vil, i overensstemmelse med det princip, at forureneren betaler, blive afholdt 
af forurenerne selv. 
Det forventes, at investeringerne i supplerende foranstaltninger, som er nødvendige for at opnå god 
økologisk kvalitet af det pågældende overfladevand, hovedsageligt vil finde sted inden for følgende 
kategorier: 
1) Restaureringsprojekter for at fremskynde genopretningen af ødelagte ferskvandsområder 
2) Foranstaltninger i industrier, som ikke omfattes af forslaget vedrørende integreret forebyggelse 
og bekæmpelse af forurening 
3) Foranstaltninger inden for landbrug og akvakultur for at nedbringe forureningen af 
overfladevand. 
Bortset fra disse investeringer kan der være tale om afledede omkostninger, hvor vandindvindingen 
har måttet reduceres for at opfylde forslagets målsætninger. 
Baseret på erfaringer fra foranstaltninger og programmer gennemført af én eller flere medlemsstater 
er det imidlertid muligt at foretage et groft skøn over, hvad gennemførelsen af det foreliggende 
forslag vil kunne koste i medlemsstaterne. For at finde frem til de ekstra omkostninger i 
medlemsstaterne som følge af vedtagelsen af dette forslag bør de investeringer, som allerede er 
besluttet eller foretaget i henhold til national lovgivning eller på anden måde, trækkes fra. 
Restaurering af vandløb og søer for at fremskynde genopretningen af ødelagte vandområder er mulig 
som led i de integrerede programmer, selvom forslaget ikke indeholder nogen forpligtelse til at 
medtage sådanne aktiviteter. Den maksimale investering for en sådan restaurering anslås til 
400-600 mio ECU. 
Rhin-bækkenet er blevet anvendt som beregningsgrundlag for den investering, der skønnes nødvendig 
for at industrien kan efterleve forslaget. Rhin-bækkenet, som tegner sig for næsten 30% af 
industriproduktionen i Fællesskabet, blev valgt for det første fordi omkostningerne ved Rhin­
handlingsprogrammet under Den Internationale Kommission til Beskyttelse af Rhinen, hvis formål 
svarer til dette forslag, er velkendt, og for det andet på grund af den høje industri- og 
befolkningskoncentration i dette område. Industriproduktionen i den del af Rhin-bækkenet, som 
omfattes af Rhin-handlingsprogrammet, er således 3,4 gange Fællesskabets gennemsnit, medens 
befolkningstætheden er næsten det dobbelte af Fællesskabets gennemsnit. 
På grundlag af størrelsen på de investeringer, der blev besluttet i forbindelse med Rhin-
handlingsprogrammet, kan de samlede industriinvesteringer i Fællesskabet, der er nødvendige for at 
give en tilstrækkelig beskyttelse af vandmiljøet, anslås til omkring 15-20 mia ECU. Langt 
størsteparten af denne investering vedrører gennemførelsen af kravene til industrien som følge af 
forslaget om integreret hindring og kontrol af forurening, når dette er vedtaget, og de 
fællesskabsforskrifter, der allerede er i kraft vedrørende farlige stoffer og rensning af byspildevand. 
Industriens ekstrainvesteringer som følge af dette forslag anslås således til ikke at overstige 
2 mia ECU. 
Erfaringerne fra handlingsprogrammet for Rhinen viser, at der næppe bliver tale om uheldige følger 
for industriens konkurrencedygtighed, hvis medlemmerne sørger for tilpasning til de nye forhold, når 
de udarbejder integrerede programmer. 
Hvad især landbruget angår, forventes det, at de for nyligt vedtagne tilpasninger af den fælles 
landbrugspolitik, vil sætte landmændene i stand til at træffe de supplerende foranstaltninger, som 
anses for nødvendige for at opfylde de integrerede programmers målsætninger. 
For at undgå, at bestemte erhvervsgrene, herunder landbruget, får påført høje udgifter som følge af 
en forhastet gennemførelse af de foranstaltninger, der skal træffes for at forbedre vandkvaliteten under 
de integrerede programmer, stilles der i forslaget ikke noget krav til den hastighed, hvormed disse 
foranstaltninger gennemføres, således at de forskellige sektorer får tilstrækkelig mulighed for at 
tilpasse sig de nye vilkår. Det overlades til medlemsstaterne at afgøre, hvor hurtigt foranstaltningerne 
skal gennemføres. 
De samlede ekstrainvesteringer i medlemsstaterne som følge af vedtagelsen af nærværende forslag 
forventes derfor ikke at overstige 3 mia ECU. Fællesskabets samlede årlige miljøinvesteringer i år 
2000 er af et miljøkonsulentfirma blevet anslået til omkring 100 mia ECU. Regnes der med en 
periode på 10 år for en fuldstændig gennemførelse af foranstaltningerne i medfør af dette forslag, vil 
den anslåede investering ligge et godt stykke under 1% af de samlede årlige miljøinvesteringer i den 
pågældende periode. 
Medlemsstaternes omkostninger i forbindelse med overvågning, planlægning og udarbejdelse af 
oversigter er de administrative omkostninger, som kræves, for at gennemføre de integrerede 
programmer omkostningseffektivt. Med den øgede rolle, miljøudgifter spiller i økonomien, bliver et 
solidt kendskab til miljøets tilstand af afgørende betydning for at sikre sammenhængen mellem de 
mål, der skal nås, og midlerne til at nå dem, herunder de nødvendige investeringer. 
Ved udarbejdelsen af dette forslag er der lagt særlig vægt på en forvaltningsmæssig ramme for at 
skabe overensstemmelse mellem miljømæssige målsætninger, viden om kvaliteten af overfladevand, 
miljø og forureningskilder og beslutningerne om de foranstaltninger, der skal træffes. 
Forvaltningsomkostningerne ved dette forslag kan opfattes som omkostningerne ved at fastslå denne 
sammenhæng og således undgå eventuelle større ekstraomkostninger til rensning af indvundet vand. 
Baseret på oplysninger om omfanget af overvågningen af kvaliteten af overfladevand og 
omkostningerne ved en sådan overvågning i udvalgte medlemsstater anslås det, at de nuværende 
årlige udgifter i medlemsstaterne er på ca. 150 mio ECU. Dette tal omfatter omkostningerne ved 
overvågning i medfør af de direktiver, som vil blive ophævet med vedtagelsen af nærværende forslag. 
Udgifterne forventes at stige til ca. 500 mio ECU årligt ved gennemførelsen af dette forslag. De 
ekstra omkostninger er således på omkring 350 mio ECU om året, eller ca. 1 ECU pr. indbygger. 
Ifølge officielle statistikker indvindes årligt ca. 170 mia kubikmeter overfladevand i Fællesskabet til 
forskellige formål. Denne mængde omfatter for nogle medlemsstaters vedkommende vand anvendt 
til køling og kunstvanding og afspejler derfor ikke direkte den vandmængde, som skal opfylde strenge 
kvalitetsnormer, såsom vand til husholdningsformål og til visse industrielle anvendelsesformål. Der 
foreligger ins^n systematiske data for de vandmængder, der anvendes til forskellige formål i 
Fællesskabet. : andsynligvis er det langt under halvdelen af dette vand, som behøver at opfylde 
strenge kvalitetskrav. 
De rent økonomiske omkostninger ved ikke at gennemføre dette forslag kan sættes lig med de 
omkostninger, som vil være nødvendige til en særlig behandling af den del af dette vand, som ikke 
længere kan opfylde de nødvendige kvalitetskrav. På dette grundlag vil investeringsomkostningerne 
i et scenario, hvor nærværende forslag ikke vedtages, overstige de nødvendige investeringer til 
gennemførelse af forslaget, såfremt mere end 0,5% af det indvundne overfladevand skal underkastes 
en avanceret behandling for at fjerne forurening (f.eks. pesticider). 
2.6 Hvilke handlingsmuligheder har EF? 
De retsakter, der kan komme på tale i denne forbindelse, er rådsforordninger, rådsdirektiver eller 
henstillinger fra Rådet. En henstilling ville imidlertid ikke i tilstrækkelig grad kunne sikre, at 
medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger. 
2.7 Vil et direktiv, som opstiller de generelle mål og overlader gennemførelsen til medlemsstaterne, 
være tilstrækkeligt? 
Der er adskillige grunde til forringelsen af overfladevands kvalitet, og de er forskellige for de enkelte 
vandområder. Der er derfor blevet valgt en procedurefremgangsmåde fremfor den traditionelle 
forskriftsmåde, og den tager sigte på de vigtige, tiloversblevne forureningskilder, som er årsag til 
forringelsen af de enkelte vandområder. 
Forslaget supplerer eksisterende fællesskabslovgivning om de kilder til vandforurening, som er årsag 
til størstedelen af miljøproblemerne i forbindelse med Fællesskabets overfladevand (byspildevand, 
nitrater fra landbruget og farlige stoffer). 
10 
I stedet for at pålægge alle forurenere en række foranstaltninger, som er blevet fastsat på 
fællesskabsplan, gør procedurefremgangsmåden det muligt at udarbejde løsninger, som er tilpasset 
til de enkelte vandområders behov. Der kan på denne måde foretages en mere omkostningsbesparende 
forbedring af vandkvaliteten end ved hjælp af alment gyldige detaljerede fællesskabsforskrifter for 
de potentielle kilder til utilstrækkelig vandkvalitet. 
Til gennemførelse af det foreliggende forslag er et rådsdirektiv blevet valgt som middel. Direktivet 
som sådant fastsætter kun de generelle mål, som medlemsstaterne skal nå, og overlader det til dem 
selv at vælge de midler, hvormed det skal ske. Medlemsstaterne skal i denne forbindelse tage hensyn 
til de særlige forhold, der kendetegner hvert enkelt af de vandområder, som omfattes af forslaget. 
2.8 Forholdsmæssig fordeling 
Under udarbejdelsen af dette procedureforslag er der blevet lagt vægt på anvendelse af 
nærhedsprincippet i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 3 B og med resultaterne af 
Edinburgh-topmødet. 
Da de klimatiske og hydrologiske forhold er forskellige i de forskellige dele af Fællesskabet, er det 
ikke muligt at opstille en nøjagtig, kvantificeret definition på økologisk kvalitet, som kan anvendes 
på alle vandområder i Fællesskabet. Forslagets definition på økologisk kvalitet er derfor udtrykt i 
kvalitative vendinger, og medlemsstaterne skal selv opstille et operationelt mål for forbedring af den 
økologiske vandkvalitet. 
Inden for direktivets generelle rammer overlader forslaget det også til medlemsstaterne selv at 
fastlægge de midler, hvormed målene skal nås, og det tempo, hvori det skal ske. 
Endelig skal medlemsstaterne selv sikre, at den mest omkostningseffektive kombination af 
foranstaltninger benyttes, og at der tages hensyn til de kilder (punktkilder og diffuse kilder), hvor 
forureningen kan formindskes på den mest økonomiske måde. 
3. Resultatet af samråd med de berørte parter 
Det foreliggende forslag er blevet udarbejdet i nøje samråd med de videnskabelige kredse og med 
medlemsstaterne. Kommissionen er under udarbejdelsen blevet bistået af et net af relevante 
videnskabelige institutioner i medlemsstaterne. 
I 1989 blev der holdt et offentligt seminar med deltagelse af repræsentanter for medlemsstaternes 
kompetente myndigheder, industrien, vandforsyningsindustrien og de videnskabelige institutioner for 
at drøfte mulighederne for at udarbejde et forslag til et direktiv om økologisk vandkvalitet. I 
december 1991 blev der afholdt en international konference med over 300 deltagere fra kompetente 
myndigheder i medlemsstaterne, videnskabelige institutioner og industrien for at drøfte anvendelsen 
af det foreløbige forslags grundprincipper i forbindelse med styring af vandløbskvalitet. Konklusionen 
på disse drøftelser blev i korthed, at der var enighed om de generelle rammer, at fremgangsmåden 
er hensigtsmæssig for Fællesskabet,og at praktiske eksempler med styring af overfladevand viser, at 
fremgangsmåden er gennemførlig. 
11 
Som led i forslagets udarbejdelse blev der afholdt to møder for medlemsstaternes nationale eksperter 
i henholdsvis september 1989 og juni 1991. Resultatet af disse møder var almindelig enighed om 
behovet for et direktiv, der kan supplere de eksisterende direktiver, behovet for at opstille et mål for 
økologisk vandkvalitet, behovet for at fastsætte mål for forbedring af overfladevands kvalitet, behovet 
for at udarbejde et enkelt, fælles klassificeringssystem for overfladevands kvalitet og for at opstille 
integrerede programmer på grundlag af den bedste tilgængelige teknik og den bedste miljøpraksis og 
at undgå alt for tunge administrative byrder. Endvidere var der principiel enighed om den række 
elementer, der skal tages i betragtning, når overfladevands kvalitet skal bedømmes. Desuden er der 
ved forslagets udarbejdelse blevet taget hensyn til bemærkninger fra medlemsstaterne (artikel 3,5, 6, 
10, 11 og 12). 
Forslaget er blevet drøftet på et samrådsmøde med EFTA-landene. 
Endvidere skal bestemmelserne om høring af offentligheden og de berørte parter sikre, at disse bliver 
hørt, inden de i artikel 6 fastsatte integrerede programmer med de foranstaltninger, der skal træffes, 
færdigbehandles og vedtages. 
Endelig har Kommissionen under forslagets udarbejdelse modtaget talrige kommentarer fra forskellige 
erhvervsgren, især industrien og landbruget, som venter at blive berørt af de integrerede programmer. 
4. Beskrivelse af den lovgivningsmæssige situation i medlemsstaterne 
På de områder, der ikke omfattes af Fællesskabets lovgivning, er der stor forskel på medlemsstaternes 
lovgivning for forbedring af overfladevands kvalitet. Nogle medlemsstater har meget avancerede 
overvågnings- og planlægningssystemer for bevarelse og forbedring af overfladevands kvalitet, 
medens andre medlemsstater har mindre ambitiøse programmer. Alle medlemsstater har visse 
overvågningsaktiviteter, hovedsagelig som følge af forpligtelser i henhold til Fællesskabets 
lovgivning. 
En række medlemsstater er allerede i besiddelse af de administrative strukturer på nationalt eller 
regionalt plan, som problemerne i forbindelse med forbedring af overfladevands kvalitet kræver. I Det 
Forenede Kongerige er National Rivers Authority således ansvarlig for overvågning og forbedring af 
vandkvaliteten i England og Wales. I Frankrig er Agences de Bassin for de forskellige flodbassiner 
ansvarlige for den overordnede koordination og administration, som skal sikre fersk overfladevands 
kvalitet. I Spanien er La Direction General de Calidad de Las Aguas, der blev oprettet i 1991, og 
de autonome regioner ansvarlige for overvågning af vandkvalitet og tilladelse til udledning af 
forurenende stoffer. Det foreliggende forslag vil sætte disse organer i stand til at behandle en række 
vigtige forureningsproblemer mere effektivt. 
For at kunne gennemføre forslaget skal medlemsstaterne: 
opstille operationelle kvalitetsmål for Fællesskabets overfladevand 
oprette et overvågningssystem for vandkvalitet og uda/bejde en oversigt over udledninger og 
kilder til diffus forurening 
udarbejde integrerede programmer for at kunne nå de operationelle kvalitetsmål 
gennemføre de foranstaltninger, disse programmer omfatter. 
12 
Den ekstra indsats, som skal gøres for at gennemføre dette forslag, har forskelligt omfang afhængigt 
af den nuværende brug af kvalitsmålsætninger, overvågning, oversigter og forureningsstyring. 
5. Redegørelse for forslagets bestemmelser 
A. Økologisk kvalitet 
I henhold til direktivforslaget skal medlemsstaterne fastsætte et operationelt kvalitetsmål for hvert 
vandområde eller for hver kategori af vandområder med sigte på at opnå god økologisk kvalitet, 
således som denne er defineret i forslagets artikel 2, og udarbejde integrerede programmer for at nå 
disse mål. 
Direktivet indeholder en undtagelse (artikel 10) for vandområder af ubetydelig størrelse og med 
ubetydelig indflydelse på andre vandområders kvalitet. 
Medlemsstaterne sørger for den nærmere specifikation af "økologisk kvalitet" og dens tilpasning til 
de lokale forhold, der gør sig gældende for de enkelte overfladevande (artikel 5 og bilag I og II). 
Direktivet anfører som allerede nævnt kun i generelle træk, hvilke faktorer der skal indgå i 
fastsættelsen af de operationelle mål. 
Medlemsstaternes fastsættelse af operationelle mål er således et vigtigt led i udarbejdelsen af de 
integrerede programmer. 
B. Overvågning, påvisning af forureningskilder og integrerede programmer 
Overvågning og vurdering af vandkvaliteten (artikel 3 og 4, bilag V) bygger på 
1. Regelmæssig måling af de pågældende vandområders kvalitet (artikel 3). 
2. Regelmæssigt ajourførte oversigter over forureningskilder, herunder både punktkilder og diffuse 
forureningskilder (artikel 4). 
Det forventes, at medlemsstaterne vil kunne udnytte data fra overvågningssystemer, der allerede er 
blevet oprettet i forbindelse med andre rådsdirektiver og med nationale bestemmelser. 
I de tekniske specifikationer, der vil blive udarbejdet af Kommissionen for overvågning og 
klassificering af overfladevand (artikel 3) og for forureningskilder (artikel 4), vil man forsøge at skabe 
et harmoniseret grundlag for disse data for at muliggøre en sammenligning af data mellem forskellige 
medlemsstater. 
Disse specifikationer vil således gøre det muligt at sammenligne overvågningsdata og 
kvalitetsklassifikationer fra den anden og følgende bestemmelser af den økologiske vandkvalitet under 
dette forslag. Ved den første bestemmelse skal kravene i forslagets bilag V overholdes for at 
overvågningsdata og kvalitetsklassifikationer kan blive så sammenlignelige som muligt. Der regnes 
med, at den første bestemmelse i stort omfang vil bygge på eksisterende overvågningssystemer, 
herunder dem der er indført af hensyn til Fællesskabets retsforskrifter. 
13 
De integrerede programmer (artikel 6 og bilag VI) skal omfatte alle foranstaltninger til bekæmpelse 
af vandforurening, dvs. eksisterende fællesskabslovgivning og national lovgivning foruden andre 
retslige forpligtelser (f.eks. i henhold til internationale aftaler) og nye initiativer, der anses for 
nødvendige for at mindske forureningen og nå de operationelle mål, medlemsstaterne selv har 
opstillet. 
Disse foranstaltninger vil omfatte regler for god landbrugspraksis og handlingsprogrammer opstillet 
i overensstemmelse med Rådets direktiv om beskyttelse af vandområder mod forurening forårsaget 
af nitrater fra landbruget0 ]). 
I øvrigt skal programmernes foranstaltninger bygge på den bedst mulige miljøpraksis og, for så vidt 
punktkilder angår, på den bedste tilgængelige teknologi. Jf. bilag III og IV. 
De integrerede programmer skal indeholde detaljerede oplysninger om, hvilke foranstaltninger der 
skal træffes, hvem der skal træffe dem, og hvornår de skal træffes, og om de forventede 
investeringsbehov samt den forventede nedbringelse af forureningen. 
I henhold til «rtikel 6, stk. 5, påhviler det medlemsstaternes myndigheder at foretage de nødvendige 
ændringer i ck integrerede programmer, hvis der påbegyndes forurenende aktiviteter, eller hvis 
bestående forurenende aktiviteter udbygges betydeligt. Det overlades i overensstemmelse med 
nærhedsprincippet til myndighederne i medlemsstaterne at vurdere, om ændringerne vil påvirke 
vandkvaliteten væsentligt, og hvis det er tilfældet, da at lade sagen gå gennem en offentlig høring i 
henhold til artikel 7. 
Det er direktivets hovedregel, at medlemsstaterne selv skal gennemføre foranstaltningerne i 
programmerne. Det kan de gøre ved juridisk at forpligte enkeltpersoner eller grupper af enkeltpersoner 
samt andre instanser, der er udpeget som ansvarlige for tiltag på området, til at foretage de 
handlinger, der er nødvendige for at nedbringe forureningen, således som det er fastlagt i 
programmerne. Eventuelt kan der benyttes finansielle midler for at anspore til overholdelse af 
direktivet. 
Ifølge direktivet er det ikke obligatorisk at opfylde de operationelle mål, blot alle programmets 
foranstaltninger er blevet udført. Begrundelsen herfor er, at uventede eller uforudsete omstændigheder, 
som især skyldes det pågældende økosystems naturlige forhold, kan gribe ind og gøre det vanskeligt 
eller umuligt at nå de fastsatte operationelle mål (se også pkt. E). 
C. Oplysning af offentligheden 
I henhold til forslagets artikel 7 skal der afholdes en offentlig høring, før sidste hånd lægges på de 
integrerede programmer. Formålet er at informere de parter, der skal iværksætte programmets 
foranstaltninger, såvel som den almindelige offentlighed, der berøres af dem, så de får mulighed for 
at reagere og gøre deres synspunkter gældende, før den endelige beslutning træffes. 
Parter, som har særlige interesser at varetage, har ifølge forslaget mindst 2 måneder til at fremsætte 
deres bemærkninger i. Medlemsstaterne forventes at gøre rede for, i hvilket omfang de har taget 
hensyn til disse bemærkninger. 
(11) EFT nr. L 375 af 31.12.1991, s. 1. 
14 
D. Anvendelse af finansielle hjælpemidler 
Ifølge direktivforslagets artikel 8 kan medlemsstaterne benytte finansielle hjælpemidler for at 
gennemføre direktivet. Det er Kommissionens opfattelse, at medlemsstaterne skal tilskyndes til at 
benytte sådanne hjælpemidler som et effektivt middel til at motivere forurenerne til at overholde de 
integrerede programmer. 
Ved hjælp af de eksisterende finansielle hjælpemidler kunne Fællesskabet giver finansiel støtte til 
bestemte programmer eller dele af dem i udvalgte geografiske områder og til bestemte sektorer. 
E. Tilfælde, hvor ikke alle målene kan nås 
Direktivforslaget indeholder et generelt krav om, at alt overfladevand i Fællesskabet skal omfattes 
af integrerede programmer, som tager sigte på at opfylde målene for god økologisk kvalitet. 
Der er imidlertid to undtagelser til kravet om, at programmerne skal sigte på at opnå god økologisk 
kvalitet: det drejer sig om undtagelsestilfælde, hvor 
1. der foreligger svær forurening som følge af tidligere forurening, f.eks. i havne, eller forurening 
fra tredjelande, som gør det yderst vanskeligt eller endog umuligt at forbedre den økologiske 
kvalitet, og hvor der er blevet truffet effektive foranstaltninger for at hindre forværring 
(artikel 11) 
2. fænomener, som udelukkende er af naturlig art, gør det umuligt at opnå god økologisk kvalitet, 
f.eks. i vulkansøer og naturligt sure vandløb (artikel 12), og hvor den pågældende medlemsstat 
har truffet effektive foranstaltninger for at bevare disse særlige økosystemers kvalitet. 
Medlemsstaterne kan benytte disse undtagelser, hvis de følger proceduren i artikel 11 og 12. 
Det skal understreges, at forpligtelsen til at anvende den bedst tilgængelige teknologi og den bedst 
mulige miljøpraksis og til at forebygge forurening gælder for alle menneskeskabte forureningskilder. 
F. Rapporter 
Hver tredje år skal medlemsstaterne aflægge rapport om gennemførelsen af direktivet (artikel 14). 
Medlemsstaternes rapporter udgør grundlaget for en fællesskabsrapport, der udarbejdes og 
offentliggøres af Kommissionen. 
Kommissionen foretager desuden en sammenlignende vurdering af direktivets gennemførelse i de 
enkelte medlemsstater og af overfladevandets kvalitet i Fællesskabets vandområder. Denne vurdering 
kan omfatte alle aspekter af det foreslåede direktivs gennemførelse, herunder aspekter, der ikke er 
medtaget i medlemsstaternes rapporter. Vurderingen sendes til Rådet og Parlamentet. 
G. Udvalget 
Kommissionen vil blive bistået med gennemførelsen af det foreslåede direktiv af et udvalg, som 
består af eksperter fra de enkelte medlemsstater (artikel 16). 
15 
Udvalget forventes at bistå Kommissionen med følgende opgaver: 
1. Tilpasning af direktivets bilag til den videnskabelige og teknologiske udvikling. 
2. Vurdering af overvågningssystemerne og de integrerede programmer og opstilling af tekniske 
specifikationer for overvågningssystemer og oversigter. 
3. Beslutninger om vandområder, der er fælles for flere medlemsstater. 
4. Identificering af sektorer, hvor finansielle hjælpemidler vil være nyttige. 
H. Ophævelse og ændring af eksisterende fællesskabslovgivning 
Når det foreliggende forslag gennemføres i medlemsstaternes lovgivning foreslås det, at direktiv 
78/659/EØF(12) om kvaliteten af ferskvand, der kræver beskyttelse eller forbedring for at være egnet 
til, at fisk kan leve deri, og direktiv 79/923/EØF(13) om kvalitetskrav til skaldyrvande ophæves, da 
disse direktivers formål omfattes af forslaget. 
Formålet med disse eksisterende direktiver om overfladevands kvalitet er at beskytte fiske- og 
skaldyrlivet i vande, der er udpeget til dette formål af medlemsstaterne. Den beskyttelse, der er 
omhandlet i disse direktiver, er baseret på overholdelse af en række fysiske, kemiske og 
mikrobiologiske parametre med grænseværdier, som er fastlagt i bilagene til direktiverne. I 
betragtning af, at dette direktiv kun gælder i områder, som er udpeget af medlemsstaterne, og at deres 
anvendelsesområde er fuldstændig dækket af dette forslag og af Rådets direktiv 91/492/EØF(14) om 
sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af levende toskallede bløddyr anses disse 
direktiver om overfladevands kvalitet ikke længere for nødvendige. 
Af hensyn til kontinuiteten i de foranstaltninger, der er blevet truffet for at beskytte overfladevand 
mod forurening, vil Kommissionen sørge for, at den nuværende lovgivning for overfladevand 
håndhæves fuldt ud indtil ophævelsestidspunktet. 
Ophævelse af direktiv 75/440/EØF(l5) om kvalitetskrav til overfladevand, som anvendes til fremstilling 
af drikkevand i medlemsstaterne og direktiv 79/869/EØF(16) om målemetoder og hyppighed for 
prøveudtagning og analyse af overfladevand, som anvendes til fremstilling af drikkevand i 
medlemsstaterne indgår ikke i forslaget, da nogle af formålene med disse forskrifter specielt drejer 
sig om problemer i forbindelse med sundhed og drikkevandsfremstilling, der ikke omfattes af 
forslaget. Dog vil det, hvis Rådet på Kommissionens forslag vedtager en ændring af direktiv 
80/778/EØF07) om kvaliteten af drikkevand, være muligt at indarbejde disse direktiver i et ændret 
direktiv og derpå ophæve dem. 
(12) 
(13) 
(14) 
(15) 
(16) 
(17) EFTnr. L 222 af 14.8.1978, s. 1. 
EFT nr. L 281 af 10.11.1979, s. 47. 
EFT nr. L 268 af 24.9.1991, s. 1 
EFT nr. L 194 af 25.7.1975, s. 26. 
EFT nr. L 271 af 29.10.1979, s. 44. 
EFT nr. L 229 af 30.8.1980, sil. 
16 
Kommissionen vil i så fald overveje muligheden for, at medlemsstaterne kan opstille 
kvalitetsmålsætninger og udarbejde og gennemføre programmer for forbedring af fersk overfladevand, 
der benyttes til drikkevandsfremstilling, inden for rammerne af dette forslag om økologisk 
vandkvalitet. 
Endelig vil Kommissionen, når dette forslag er blevet vedtaget, overveje at ændre bilagene til Rådets 
beslutning 77/795/EØF010 om indførelse af en fælles procedure for udveksling af oplysninger 
vedrørende kvaliteten af fersk overfladevand i Fællesskabet for at bringe denne beslutning i 
overensstemmelse med forslaget. 
6. Konsekvensanalyse 
Det er ikke nødvendigt at foretage nogen analyse af forslagets konsekvenser for virksomhederne, 
herunder navnlig små og mellemstore virksomheder, i forbindelse med dette forslag. Det er generelt 
vanskeligt at forudsige forslagets konsekvenser for virksomhederne, før der vides mere om, hvilke 
foranstaltninger medlemsstaterne anser for nødvendige for at forbedre vandkvaliteten, og hvorledes 
medlemsstaterne har tænkt sig at gennemføre disse foranstaltninger. 
7. Finansieringsoversigt 
Der er knyttet en finansieringsoversigt til denne begrundelse. 
(18) EFT nr. L 334 af 24.12.1977, s. 29. 
17 
Forslag til 
RÅDETS DIREKTIV 
om vandområders økologiske kvalitet 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 130 S, 
stk. 1, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1), 
i samarbejde med Europa-Parlamentet(2), 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(3), og 
ud fra følgende betragtninger: 
Fællesskabets femte handlingsprogram på miljøområdet, som blev godkendt ved Rådets resolution 
af 1. februar 1993(4), indeholder bestemmelser om bevarelse af naturen og naturressourcerne(4); 
i konklusionerne fra ministerseminaret i Frankfurt i 1988 om Fællesskabets vandmiljøpolitik 
understreges behovet for fællesskabslovgivning om vandets økologiske kvalitet, idet de nærmere 
detaljer skal udarbejdes på nationalt eller regionalt plan; 
i Rådets resolution af 28. juni 1988(5) opfordres Kommissionen til at fremsætte forslag til forbedring 
af den økologiske kvalitet af Fællesskabets overfladevand; 
der bør træffes foranstaltninger til at beskytte ferskvandsressourcer, der er under voksende pres som 
følge af den stadige vækst i efterspørgslen efter vand af god kvalitet til alle formål, og navnlig til at 
beskytte økosystemerne og opfylde behovet for drikkevand af god kvalitet; 
der er behov for en fællesskabsindsats og en fællesskabsramme, i overensstemmelse med 
nærhedsprincippet, som skal fastsætte generelle principper for at sikre, at der hele tiden er adgang 
til tilstrækkelige mængder fersk overfladevand af god kvalitet og sikre samordning af 
medlemsstaternes bestræbelser for at forbedre overfladevandets kvalitet, bl.a. for at opfylde 
Fællesskabets og internationale forpligtelser, bidrage til løsning af de grænseoverskridende 
forureningsproblemer og bevare de rekreative muligheder i forbindelse med Fællesskabets 
overfladevand; 
Fællesskabets nuværende normer eller kvalitetsmålsætninger for overfladevand gælder kun bestemte 
overfladevande og omfatter kun begrænsede aspekter af vandkvaliteten; 
(i) 
(2) 
(3) 
(4) EFT nr. L 
EFT nr. L 
EFT nr. L 
EFTnr. L 138 af 17.5.1993, s.l 
(5) EFT nr. C 209 af 9.8.1988, s. 3. 
18 
på trods af Fællesskabets og medlemsstaternes indsats for at bekæmpe vandforurening har 
erfaringerne vist, at en stadig større del af kystvandene og flodmundingerne er forurenede, samt at 
forurening stadig er et problem i de indre vandområder; 
der er behov for omfattende rammer og foranstaltninger, der vedrører alle relevante aspekter af 
vandkvaliteten, for at beskytte vandmiljøet i Fællesskabet mod yderligere forringelse og for at nå op 
på det høje miljøbeskyttelsesniveau, der sigtes mod i traktaten; 
ved foranstaltningerne vedrørende alle aspekter af overfladevandets kvalitet bør der tages hensyn til 
behovet for rimelige konkurrencevilkår inden for energisektoren; 
disse foranstaltninger bør være rettet mod alle overfladevande i medlemsstaterne, herunder 
territorialfarvande og indre vandområder, men af praktiske årsager bør medlemsstaterne have tilladelse 
til at udelukke kunstigt skabte vandveje, som indgår i et spildevandsopsamlingssystem, og 
vandområder af ringe størrelse, som ikke har nævneværdig indvirkning på andre vandområders 
kvalitet; 
for at kunne fastlægge, hvilke foranstaltninger der behøves til at forbedre vandkvaliteten, er det 
nødvendigt at fastslå overfladevandets nuværende forureningsniveauer og udarbejde opgørelser over 
de forskellige forureningskilder og andre menneskeskabte faktorer, der indvirker på vandkvaliteten; 
for at dataene fra de forskellige medlemsstater kan sammenlignes, må Kommissionen opstille tekniske 
specifikationer herfor; 
der bør opstilles en fælles definition på økologisk kvalitet og god økologisk kvalitet; der bør 
fastsættes operationelle mål med hensyn til vandkvaliteten for at sikre, at der er vand af god kvalitet 
til dækning af økosystemernes behov og alle andre behov, herunder navnlig indvinding af drikkevand; 
i overensstemmelse med nærhedsprincippet kan disse mål bedst opstilles og vedtages af 
medlemsstaterne selv; 
hvor der allerede findes en god økologisk kvalitet bør denne fastholdes; medlemsstaterne kan 
identificere områder af stor økologisk betydning, hvor en høj økologisk vandkvalitet bør fastholdes 
eller opnås; 
medlemsstaterne skal, under hensyntagen til gældende fællesskabskrav, søge at opfylde operationelle 
mål ved at udforme og gennemføre de hertil nødvendige foranstaltninger inden for rammerne af 
integrerede programmer til forbedring af vandkvaliteten; 
både offentligheden og de enkeltpersoner, der er ansvarlige for forurenende aktiviteter, bør underrettes 
behørigt om planlagte foranstaltninger og om fremskridt med hensyn til forbedring af 
overfladevandets kvalitet, og de bør have adgang til at bidrage til beslutningsprocessen ved at 
udtrykke deres mening, inden der træffes endelig afgørelse om de nødvendige foranstaltninger; 
i nogle sektorer kan det være mere hensigtsmæssigt at anvende finansielle instrumenter frem for 
bindende retsforskrifter som middel til at fremkalde de nødvendige holdnings- og adfærdsændringer; 
i de tilfælde, hvor forurenende aktiviteter i én medlemsstat påvirker vandkvaliteten i andre 
medlemsstater, bør de berørte medlemsstater træffe samordnede foranstaltninger; der må indføres en 
procedure til at sikre, at direktivets målsætninger opfyldes, selv om medlemsstaterne ikke kan nå til 
enighed i sådanne tilfælde; 
19 
det kan af historiske årsager eller på grund af forurening fra tredjelande i nogle tilfælde være 
vanskeligt eller umuligt at opfylde målsætningerne for vandets økologiske kvalitet; der bør indføres 
en passende procedure for at sikre, at medlemsstaterne forhindrer, at kvaliteten i de pågældende 
vandområder forringes; 
det kan af naturgivne årsager i nogle tilfælde være yderst vanskeligt at forbedre overfladevandets 
økologiske kvalitet; sådanne vandområders kvalitet bør bevares; 
medlemsstaterne bør kontrollere og overvåge, at de vedtagne foranstaltninger gennemføres, samt at 
de har de ønskede virkninger på vandkvaliteten; 
i betragtning af dette direktivs proceduremæssige karakter er det vigtigt, at Kommissionen, med­
lemsstaterne og offentligheden ud fra rapporter kan se, hvilke fremskridt der gøres med at forbedre 
overfladevandets kvalitet i Fællesskabet som helhed; 
der bør nedsættes et udvalg, som skal bistå Kommissionen med spørgsmål i forbindelse med 
gennemførelsen af dette direktiv; 
de tekniske sj : dfikationer, der er fastlagt i bilagene til direktivet, skal hurtigt kunne tilpasses til den 
tekniske udvikling; for at gøre det nemmere at træffe de nødvendige foranstaltninger bør der indføres 
en procedure, hvorefter Kommissionen kan vedtage sådanne tilpasninger med bistand fra nævnte 
udvalg; 
gennemførelsen af de programmer, som vedtages på grundlag af dette direktiv, vil føre til et 
beskyttelsesniveau for overfladevand, der er mindst lige så højt som det, der er fastsat i Rådets 
direktiv 78/659/EØF(6), senest ændret ved direktiv 91/692/EØF(7), og i Rådets direktiv 79/923/EØF(8), 
ændret ved direktiv 91/692/EØF; disse direktiver bør derfor ophæves -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Formål 
1. Dette direktiv vedrører vedtagelse af foranstaltninger i de enkelte medlemsstater til at bekæmpe 
forureningen af overfladevand fra punktkilder, diffuse forureningskilder og andre 
menneskeskabte faktorer, der indvirker på overfladevandets kvalitet. 
Sigtet med disse foranstaltninger er at fastholde og forbedre den økologiske kvalitet af 
fællesskabets overfladevand, idet det endelige mål er at opnå en god økologisk kvalitet. 
2. Bortset fra bestemmelserne i artikel 18 berører dette direktiv ikke gennemførelsen af 
eksisterende bestemmelser i direktiver om vandbeskyttelse. 
(6) 
(7) 
(8) EFT nr. L 222 af 14.8.1978, s. 1. 
EFT nr. L 377 af 31.12.1991, s. 48. 
EFT nr. L 281 af 10.11.1979, s. 47. 
20 
Artikel 2 
Definitioner 
I dette direktiv forstås ved: 
1. "Økologisk vandkvalitet" : et samlet udtryk for det biologiske samfunds opbygning og funktion, 
idet der tages hensyn til naturlige fysiografiske, geografiske og klimatiske faktorer såvel som 
til fysiske og kemiske forhold, herunder forhold, der skyldes menneskelige aktiviteter. Et 
områdes æstetiske værdi bør ligeledes tages i betragtning. 
Den økologiske vandkvalitet bestemmes på grundlag af tilstanden af de relevante elementer i 
bilag I. 
2. "God økologisk vandkvalitet": den kvalitet, som opfylder økosystemets behov, under 
hensyntagen til behovet for at opretholde vandets selvrensningsevne, og som opfylder de 
relevante krav i bilag II. 
3. "Høj økologisk vandkvalitet": et givet økosystems naturlige kvalitet, når det beviseligt ikke er 
påvirket af menneskelige aktiviteter i nævneværdig grad. 
4. "Fællesskabets overfladevand" : alt overfladevand på de enkelte medlemsstaters territorium samt 
deres indre vandområder og territorialfarvande som defineret i henhold til international ret. 
5. "Bedst mulig miljøpraksis": alle de.regler, der er anført i bilag III. 
6. "Bedste tilgængelige teknologi": alle de regler, der er anført i bilag IV. 
Artikel 3 
Måle- og overvågningssystem 
1. Medlemsstaterne etablerer et måle- og overvågningssystem for at bestemme overfladevandets 
økologiske kvalitet. 
2. Medlemsstaterne bestemmer den økologiske kvalitet i Fællesskabets overfladevand første gang 
senest den 31. december 1998 og derefter hvert tredje år. 
3. Ved den første bestemmelse af den økologiske vandkvalitet anvender medlemsstaterne de måle-
og overvågningsmetoder, der er i størst overensstemmelse med bilag V, medens de for alle 
efterfølgende måle- og overvågningsoperationer overholder de tekniske specifikationer, 
Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 16 senest den 31. december 1999. Disse 
specifikationer skal blandt andet gøre det muligt at sammenligne de forskellige 
overvågningsdata og bestemmelser af den økologiske vandkvalitet. 
4. Det Europæiske Miljøagentur tilvejebringer de objektive oplysninger, der behøves til at 
fastlægge de i stk. 3 nævnte tekniske specifikationer. 
21 
Artikel 4 
Opsporing af forureningskilder 
Medlemsstaterne opsporer og foretager en kvalitativ og kvantitativ vurdering af punktvise 
forureningskilder og diffus forurening i Fællesskabets overfladevand. De vurderer ligeledes 
virkningerne af andre menneskeskabte faktorer, som har eller vil kunne få negativ indflydelse 
på overfladevandets økologiske kvalitet. De tekniske specifikationer herfor fastlægges af 
Kommissionen efter proceduren i artikel 16 senest den 31. december 1996. 
Den første vurdering foretages senest den 31. december 1998. Dernæst foretages der en 
vurdering hvert tredje år. 
Det Europæiske Miljøagentur tilvejebringer de objektive oplysninger, der behøves til at 
fastlægge de i stk. 1 nævnte tekniske specifikationer. 
Artikel S 
Operationelle mål 
1. Medlemsstaterne opstiller senest den 31. december 1998 de operationelle mål for god økologisk 
vandkvalitet for alt overfladevand på deres territorium samt for deres indre farvande og deres 
søterritorium. 
2. For vandområder af god økologisk kvalitet defineres de operationelle mål på en sådan måde, 
at der fastholdes en god økologisk kvalitet. 
3. For vandområder af høj kvalitet eller af god økologisk kvalitet, som er beliggende i zoner, der 
af den pågældende medlemsstat tillægges stor økologisk betydning, defineres de operationelle 
mål på en sådan måde, at der fastholdes eller opnås en høj økologisk kvalitet. 
Senest den 31. december 1998 meddeler medlemsstaterne Kommissionen listen over disse 
zoner. 
4. De operationelle mål skal omfatte de relevante elementer, som har betydelig indvirkning på 
vandkvalitet. 
Artikel 6 
Integrerede programmer 
1. Medlemsstaterne vedtager, offentliggør og gennemfører integrerede programmer med sigte på 
at forbedre kvaliteten af Fællesskabets overfladevand med det endelige formål at nå de 
operationelle mål, medlemsstaterne har opstillet for de pågældende vandområder i henhold til 
artikel 5. 
For vandområder, hvis økologiske kvalitet allerede er god, træffer medlemsstaterne, hvor det 
er hensigtsmæssigt, foranstaltninger for at sikre, at de operationelle mål fortsat nås. 
2. De integrerede programmer skal indeholde de punkter, der er opført i bilag VI. Programmerne 
vedtages og meddeles Kommissionen inden begyndelsen af det tidsrum, de dækker. 
22 
3. Det første integrerede program dækker tidsrummet 1. januar 1999 - 31. december 2001. Det 
efterfølges af en række seksårige programmer begyndende med tidsrummet 2002-2007. 
4. Hvert program revideres og tilpasses om nødvendigt, når der opstår betydelige indvirkninger 
på den økologiske vandkvalitet som et resultat af indførelsen af nye aktiviteter, eller når 
allerede eksisterende aktiviteter udbygges. 
Artikel 7 
Underretning og høring af offentligheden 
1. Medlemsstaterne underretter den berørte del af offentligheden om de resultater, der opnås i 
overensstemmelse med artikel 3 og 4, og giver den en frist på mindst to måneder til at 
fremsætte bemærkninger til de i artikel 6 omhandlede programmer, inden disse vedtages. 
2. Ved revision af programmer i overensstemmelse med artikel 6, stk. 4, er den i stk. 1 
omhandlede høring af offentligheden kun obligatorisk, hvis de foreslåede ændringer kan få en 
betydelig negativ indflydelse på det pågældende programs forventede resultater. 
3. Medlemsstaterne underretter offentligheden om de vedtagne programmer, samt om 
begrundelsen for vedtagelsen. 
4. Efter vedtagelse eller revision af programmer i overensstemmelse med artikel 6 underretter 
medlemsstaterne offentligheden på passende måde. 
Artikel 8 
Instrumenter 
1. Medlemsstaterne sørger for, at de foranstaltninger og fremgangsmåder, de integrerede 
programmer indebærer, er retligt bindende for fysiske og juridiske personer såvel 
offentligretlige som privatretlige. 
I stedet for at anvende stk. 1 kan medlemsstaterne inden for de sektorer, der er udpeget af 
Kommissionen efter proceduren i artikel 16, benytte finansielle instrumenter til at anspore 
fysiske personer og offentlige og private foretagender til at overholde direktivets bestemmelser. 
Dette stykke berører ikke anvendelsen af traktatens artikel 92, 93 og 94. 
Artikel 9 
Vandområder, der påvirkes af forurening 
fra andre medlemsstater 
Hvis en medlemsstat mener, at et eller flere af dets vandområder påvirkes af forurening fra en 
eller flere andre medlemsstater, kan den give den eller de pågældende medlemsstater og 
Kommissionen meddelelse herom. 
Efter en sådan meddelelse holder de pågældende medlemsstater formelle høringer for at fastslå, 
om den pågældende grænseoverskridende forurening har betydelig indvirkning på vandets 
økologiske kvalitet, og, hvis det er tilfældet, for sammen at gennemføre artikel 3-8. 
23 
2. Hvis høringerne, efter stk. 1, ikke fører til enighed i tide til at overholde de i artikel 3-6 
omhandlede tidsfrister, forelægger de pågældende medlemsstater sagen for Kommissionen og 
giver den alle nødvendige oplysninger. 
Efter at have hørt de pågældende medlemsstater træffer Kommissionen efter proceduren i 
artikel 16 en afgørelse hurtigst muligt, idet den om nødvendigt opstiller et program efter 
artikel 6 og meddeler de pågældende medlemsstater afgørelsen. 
Artikel 10 
Små, ubetydelige vandområder 
1. Medlemsstaterne kan bestemme, at følgende vandområder undtages fra direktivets 
bestemmelser: 
a) Kunstigt skabte vandveje, som indgår i et spildevandsopsamlingssystem. 
b) Vandområder, som falder ind under en af følgende kategorier: 
Søer, eller grupper af indbyrdes forbundne søer, med et samlet overfladeareal på under 
1 km2, som hydrologisk set er isoleret fra andet overfladevand. 
Ferskvande eller brakvande, herunder tilløb til sådanne vande, som udtømmer mindre 
end 20 mio m3 om året i gennemsnit på lang sigt i havvand, hvor det for ethvert 
forurenende stof kan dokumenteres, at det vand, der er omfattet af undtagelsen, ikke 
enkeltvist eller sammen med andet vand, der er omfattet af en undtagelse i 
medlemsstaten, bidrager med mere end 5% af den samlede menneskeskabte 
forureningsbelastning i recipientvandet fra denne medlemsstat. 
Andre ferskvande, som udtømmer mindre end 2 mio m3 om året i gennemsnit på lang 
sigt i fersk- eller brakvande, herunder søer, som udgør en del af et vandløbssystem, 
hvor det for ethvert forurenende stof kan dokumenteres, at det vand, der er omfattet 
af undtagelsen, ikke enkeltvist eller sammen med andet vand, der er omfattet af en 
undtagelse, bidrager med mere end 5% af den samlede menneskeskabte 
forureningsbelastning i recipientvandet, herunder nedstrømsområder, fra denne 
medlemsstat. 
2. Senest den 31. december 1998 meddeler medlemsstaterne Kommissionen, hvilke vandområder 
de har udpeget efter stk. 1, og angiver grundene hertil. Kommissionen fastlægger formen for 
meddelelse af sådanne oplysninger efter proceduren i artikel 16. 
24 
Artikel 11 
Tilfælde, hvor det er vanskeligt at 
forbedre den økologiske vandkvalitet 
1. Hvis alvorlig tidligere forurening, for eksempel i havnene, eller forurening fra tredjelande, 
bevirker, at det er uhyre vanskeligt eller endog umuligt at forbedre overfladevandets økologiske 
kvalitet, oplyser den pågældende medlemsstat Kommissionen herom senest den 
31. december 1998, idet den nøje anfører de berørte områders geografiske grænser og 
problemernes art. Kommissionen fastlægger formen for meddelelse af sådanne oplysninger efter 
proceduren i artikel 16. 
2. Medlemsstaterne træffer effektive foranstaltninger, herunder anvendelse af den bedste 
miljøpraksis og de bedste miljøteknikker på alle relevante forureningskilder for at forhindre 
forringelse af disse vandområders kvalitet. De giver Kommissionen særlige oplysninger om 
denne indsats i den i artikel 14 omhandlede rapport. 
Artikel 12 
Tilfælde, hvor de naturlige forhold er ugunstige 
1. Medlemsstaterne kan udpege særlige økosystemer, hvor det af naturlige årsager er meget 
vanskeligt at forbedre overfladevandets økologiske kvalitet. 
2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de udpegede økosystemer senest den 
31. december 1995, med en nøje geografisk afgrænsning af de økosystemer, der er tale om, og 
en beskrivelse af de naturlige forhold, der forhindrer en forbedring af vandets økologiske 
kvalitet. Kommissionen fastlægger formen for meddelelse af sådanne oplysninger efter 
proceduren i artikel 16. 
3. Medlemsstaterne træffer effektive foranstaltninger, herunder anvendelse af den bedste 
miljøpraksis og de bedste miljøteknikker på alle relevante forureningskilder, til at beskytte den 
økologiske kvalitet i disse særlige økosystemer. 
De giver Kommissionen særlige oplysninger herom i den rapport, der er omhandlet i artikel 14. 
Artikel 13 
Kontrol, efterprøvning og undersøgelser 
Medlemsstaterne foretager kontrol, efterprøvning og undersøgelser af gennemførelsen af dette direktiv. 
25 
Artikel 14 
Rapporter 
1. Hvert tredje år sender medlemsstaterne Kommissionen oplysninger om gennemførelsen af dette 
direktiv som led i en sektorspecifik rapport, der også omfatter andre relevante fællesskabs­
direktiver. Rapporten udarbejdes på grundlag af et spørgeskema eller en formular, som 
udarbejdes af Kommissionen efter proceduren i artikel 6 i direktiv 91/692/EØF. Spørgeskemaet 
eller formularen sendes til medlemsstaterne seks måneder før starten på den periode, som 
rapporten dækker. Rapporten sendes til Kommissionen senest ni måneder efter udløbet af den 
treårs periode, som den dækker. 
Den første rapport dækker årene 1999, 2000 og 2001. 
Kommissionen offentliggør senest ni måneder efter modtagelsen af medlemsstaternes rapporter 
en samlet rapport for Fællesskabet om gennemførelsen af direktivet. 
2. På Kommissionens anmodning leverer medlemsstaterne supplerende oplysninger hurtigst muligt 
og senest inden for tre måneder. Findes disse oplysninger ikke, eller er de ikke tilgængelige, 
kan K imissionen anmode om, at der foretages en undersøgelse i henhold til artikel 13. 
3. Opfyldelse af denne rapporteringspligt fritager ikke medlemsstaterne fra andre 
rapporteringskrav, som følger af traktatens bestemmelser, herunder navnlig forpligtelserne i 
forbindelse med reglerne for statsstøtte. 
Artikel 15 
Ændringer af direktivet 
Kommissionen er bemyndiget til, efter proceduren i artikel 16, at ændre bilagene og tilpasse dem til 
den tekniske og videnskabelige udvikling og til ændringer i betingelserne for deres anvendelse. 
Artikel 16 
Nedsættelse af et udvalg 
Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har 
Kommissionens repræsentant som formand. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. 
Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under 
hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat 
i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af 
Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne 
for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i 
afstemningen. 
26 
Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i 
overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Rådet dog straks af 
Kommissionen om disse foranstaltninger. I så fald gælder følgende: 
Kommissionen udsætter gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i et 
tidsrum på tre måneder regnet fra datoen for underretningen. 
Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for det tidsrum, der er nævnt i 
ovenstående afsnit. 
Artikel 17 
Gennemførelse 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at 
efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1997. De underretter straks Kommissionen 
herom. 
Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til dette direktiv, eller de 
ledsages ved offentliggørelsen af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning 
fastsættes af medlemsstaterne. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som 
de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. 
Artikel 18 
Ophævelse af direktiver 
Direktiv 78/659/EØF og 79/923/EØF ophæves med virkning fra 1. januar 1999. 
Artikel 19 
Ikrafttræden 
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende. 
Artikel 20 
Adressater 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
27 
Bilag I: Økologisk vandkvalitet - Praktiske definitioner 
Den økologiske kvalitet af vandsystemer bestemmes pågrundlag af tilstanden af de repræsentative 
elementer på følgende liste, som er relevante for de enkelte vandområder. 
1. Opløst ilt. 
2. Koncentrationerne af giftige eller andre farlige stoffer i vandet, i sedimenterne og i flora og fauna. 
3. Sygdomsniveauer i dyrelivet, herunder fisk, og i plantepopulationen som følge af menneskers 
indvirkning. 
4. Diversiteten af samfund af hvirvelløse dyr (plankton og bunddyr) og de nøglearter/taksonomiske 
nøglegrupper, der normalt forbindes med økosystemets uberørte tilstand. 
5. Diversiteten af samfund af vandplanter, herunder nøglearter/taksonomiske nøglegrupper, der 
normalt forbindes med økosystemets uberørte tilstand, samt omfanget af makrophytisk vækst eller 
algevækst som følge af et højt niveau af næringsstoffer af menneskelig oprindelse. 
6. Diversiteten af fiskebestanden og af nøglearter/taksonomiske nøglegrupper, der normalt forbindes 
med økosystemets uberørte tilstand. Vandrende fisk hindres ikke i deres bevægelser på grund af 
menneskelige aktiviteter. 
7. Diversiteten af samfundet af højere hvirveldyr (krybdyr, fugle og pattedyr). 
8. Sedimenternes struktur og kvalitet samt deres evne til at oppebære økosystemets biologiske 
samfund. 
9. Flod- og kystområder, herunder det biologiske samfund og områdets udseende. 
28 
Bilag II: God økologisk vandkvalitet - Specifikationer 
Baseret på forsigtighedsprincippet fastsætter medlemsstaterne de operationelle mål, der skal nås i 
medfør af dette direktiv, inden for rammerne af repræsentative elementer på følgende liste, som er 
relevante for de enklete vandområder. 
1. Der skal være tilstrækkeligt opløst ilt til, at dyrene på stedet kan overleve og formere sig. 
2. Koncentrationerne af giftige eller andre farlige stoffer i vandet, i sedimenterne og i flora og fauna 
er lavere end de konstaterede nul-effektniveauer og hindrer ikke normal anvendelse af 
vandområdet. 
3. Der findes ikke tegn på høje sygdomsniveauer i dyrelivet, herunder fisk, og i plantepopulationen 
som følge af menneskers indvirkning. 
4. Diversiteten af samfund af hvirvelløse dyr (plankton og bunddyr) ligner diversiteten af tilsvarende 
vandområder med ubetydelige menneskeskabte forstyrrelser. Nøglearter/taksonomiske 
nøglegrupper, der normalt forbindes med økosystemets naturlige tilstand, er til stede. 
5. Diversiteten af samfund af vandplanter ligner tilstanden i lignende vandområder med ubetydelige 
menneskelige forstyrrelser. Nøglearter/taksonomiske nøglegrupper, der normalt forbindes med 
økosystemets naturlige tilstand, er til stede. Der er ikke synlige tegn på overdreven makrophytisk 
vækst eller algevækst som følge af et højt niveau af næringsstoffer af menneskelig oprindelse. 
6. Diversiteten af fiskebestanden ligner tilstanden i lignende vandområder med ubetydelige 
menneskelige forstyrrelser. Nøglearter/taksonomiske nøglegrupper, der normalt forbindes med 
økosystemets naturlige tilstand, er til stede. Vandrende fisk hindres ikke i deres bevægelser på 
grund af menneskelige aktiviteter. 
7. Livet blandt højere hvirveldyr (krybdyr, fugle og pattedyr) afspejler tilstanden i lignende 
vandområder med ubetydelig menneskelig forstyrrelse. Nøglearter/taksonomiske nøglegrupper, der 
normalt forbindes med økosystemets naturlige tilstand, er til stede. 
8. Sedimentstruktur og -kvalitet muliggør forekomst af biologiske samfund, som er typiske for 
regionen. 
9. Den tilstand, flodbreder og kyster befinder sig i, viser - i ikke-bymæssige områder - enten, at de 
ikke er væsentlig påvirket af menneskelige aktiviteter, eller at der gøres noget for at bevare de 
biologiske samfund og områdets udseende. 
29 
Bilag m: Définition på bedst mulig miljøpraksis (BMP) 
1. Ved bedst mulig miljøpraksis forstås den mest passende kombination af foranstaltninger til 
forhindring af diffus forurening eller til sikring af miljøsikker drift af forureningsbe-
kæmpelsesfaciliteter. Bedst mulig miljøpraksis omfatter praktiske foranstaltninger og miljø-
ansvarlig adfærd såvel som virkemidler til at fremme indførelsen af foranstaltninger og 
adfærdsændringer. 
Ved afgørelsen af, hvilke aktiviteter der skal være i overensstemmelse med den bedst mulige 
miljøpraksis, skal følgende tages i betragtning: 
forsigtighedsprincippet 
den økologiske risiko forbundet med 
a) aktiviteten 
b) produktionen, anvendelsen og den endelige bortskaffelse af de produkter, der anvendes 
i aktiviteten, 
c) aktivitetens omfang. 
muligheden for at ændre aktiviteterne eller erstatte dem med mindre forurenende aktiviteter. 
Ved fastsættelsen af frister for overholdelse af BMP skal der tages hensyn til de 
samfundsmæssige og økonomiske konsekvenser af en mere eller mindre hurtig indførelse af 
BMP. 
2. Ved afgørelsen af, hvad BMP består i for en given kilde til diffus forurening, skal mindst 
følgende aspekter tages i betragtning: 
2.1 Foranstaltninger 
indførelse af offentlige indsamlingssystemer for miljøfarligt affald 
indførelse af systemer for genanvendelse og genvinding og/eller sikker bortskaffelse af 
affald, som ellers ville være miljøfarligt. 
2.2 Adfærd og incitamenter 
etablering af adfærdskodekser og kodekser for miljøpraksis 
oplysning og undervisning af offentligheden og forbrugerne vedrørende de økologiske 
konsekvenser af deres valg af produkter og adfærd 
anvendelse af godkendelsessystemer til at forbyde eller begrænse visse former for praksis 
anvendelse af finansielle instrumenter til at begrænse miljøvirkningerne af bestemte 
aktiviteter eller til at begrænse anvendelsen af bestemte produkter. 
30 
Bilag IV: Bedste tilgængelige teknologi (BTT) 
Ved "bedste tilgængelige teknologi" forstås det seneste trin i udviklingen (teknikkens stade) af 
aktiviteter, processer og driftsmetoder, som viser en given teknologis egnethed til at forhindre eller, 
hvor dette ikke er muligt, eliminere emissionerne til miljøet som helhed, uden at der på forhånd 
fastsættes nogen bestemt teknologi eller teknik. 
"Teknologi" omfatter både den anvendte teknologi og den måde, hvorpå et anlæg konstrueres, bygges, 
vedligeholdes, drives og lukkes. Teknikken skal være industrielt gennemførlig i den relevante 
industrisektor, fra en teknisk og økonomisk synsvinkel. 
"Tilgængelig" betyder udviklet i en målestok, der medfører, at den pågældende teknik kan anvendes 
i den relevante industrisektor med den nødvendige tiltro fra den pågældende industribranches side, 
uanset om teknikken er tilgængelig i den pågældende medlemsstat, og uanset om den er almindeligt 
anvendt, forudsat at den kan fremskaffes rimeligt nemt. 
"Bedst" betyder mest effektiv til opnåelse af et højt beskyttelsesniveau for miljøet som helhed under 
hensyntagen til de fordele og ulemper handling eller mangel på handling kan medføre. 
Ved valget af den bedste tilgængelige teknologi bør der navnlig tages hensyn til: 
anvendelse af teknologi, der resulterer i mindst muligt affald 
tilskyndelse til genanvendelse af stoffer, der anvendes i processen, hvor det er muligt 
sammenlignelige processer, faciliteter eller driftsmetoder, som nyligt er gennemprøvet med 
succes 
teknologiske fremskridt og udvikling i den videnskabelige forståelse og viden 
de pågældende emissioners art og omfang 
tidsgrænse for montering af teknologien 
arten af, og forbruget af råstoffer (herunder vand) og energi i processen 
nødvendigheden af at forhindre eller minimere emissionernes samlede indvirkning på miljøet. 
31 
Bilag V: Parametre, der skal måles, prøvetagningsmetoder, 
prøvetagningshyppighed og prøvetagningssteder 
1. Hver enkelt medlemsstat organiserer på nationalt plan indsamling og analyse af de data, der 
behøves til at måle den økologiske vandkvalitet og til at klassificere de akvatiske økosystemer 
i kategorier efter deres kvalitet. Medlemsstaterne vælger hver deres eget nationale system, der 
omfatter de måleparametre, målemetoder, prøvetagningsmetoder, den prøvetagningshyppighed 
og de prøvetagningssteder, der bedst svarer til de regionale forhold og de pågældende 
vandområders art. De valgte parametre skal repræsentere de mest fintfølende indikatorer for de 
forhold og parametre, der indgår i definitionen på de pågældende vandområders økologiske 
kvalitet, såvel som de parametre, der kræves til at vurdere, om de operationelle mål, der er 
fastsat i henhold til artikel 3, opfyldes. Målemetoderne kan omfatte telemåling. 
2. De systemer, der vælges nationalt, skal meddeles forskerkredsene i hvert af landene og skal give 
den bedst mulige garanti for dataenes nøjagtighed og indbyrdes sammenlignelighed. I hvert 
enkelt tilfælde skal de anvendte systemer offentliggøres. Eventuelle efterfølgende ændringer i 
et nationalt system må ikke ændre ved sammenligneligheden af de data, der er indsamlet før og 
efter ændringen. 
3. Medlemsstaterne sørger på nationalt plan for indbyrdes justering mellem de laboratorier, der 
deltager i indsamling og analyse af dataene, og tager i deres nationale system højde for de 
systemer, der anvendes i de medlemsstater, med hvem de har vandområder til fælles. 
4. Ved udarbejdelsen af deres nationale systemer udfærdiger medlemsstaterne kort med gradueret 
farvekodning, der viser, i hvor høj grad vandets økologiske kvalitet afviger fra den høje 
økologiske kvalitet. Disse kort skal indgå i den rapport, der er omtalt i artikel 14. 
32 
Bilag VI: Integrerede programmer 
De integrerede programmer indeholder hver følgende punkter: 
1. De i henhold til artikel 3 fastsatte operationelle mål samt den nedsættelse af forureningen og 
de andre foranstaltninger, der anses for nødvendige i programmet. Programmet kan tage højde 
for de langsigtede målsætninger for de efterfølgende programmer. Programmet skal omfatte en 
tidsplan for de forskellige tiltag og en vurdering af, hvilke konkrete resultater der forventes. 
2. En plan over de foranstaltninger, der skal træffes, herunder: 
2.1 Overholdelse af de retlige forpligtelser i henhold til EF-lovgivningen, især forpligtelser til at 
nedbringe forureningen. 
2.2 Anvendelse af den bedste tilgængelige teknologi, defineret af medlemsstaterne i henhold til 
bilag IV, på alle relevante punktvise forureningskilder, som ikke er underkastet krav i henhold 
til EF-lovgivning om det pågældende forurenende stof. 
2.3 Anvendelse af den bedst mulige miljøpraksis, defineret af medlemsstaterne i henhold til bilag 
III, på alle relevante kilder til diffus forurening, som ikke er underkastet krav i henhold til EF-
lovgivning om det pågældende forurenende stof. 
2.4 Begrænsning af vandindvinding fra det pågældende overfladevand såvel som fra vandførende 
lag forbundet hermed, således at overfladevandstanden bevares på et niveau, hvor de 
operationelle mål for det pågældende overfladevand kan opfyldes. 
2.5 Andre tiltag til at forbedre miljøet, herunder integreret forvaltning af overflade­
vandressourcerne, når dette er nødvendigt for at opnå god økologisk kvalitet. 
3. Supplerende foranstaltninger i medlemsstaterne, hvis gennemførelsen af foranstaltningerne 
under pkt. 2 ikke fører til, at forureningen nedbringes i en sådan grad, at de operationelle mål 
i det integrerede program kan nås. 
4. De nødvendige økonomiske investeringer samt udpegning af de fysiske personer og offentlige 
og private virksomheder, der skal stå for gennemførelse af bestemte foranstaltninger, samt 
tidsplan for iværksættelsen. 
5. Love og administrative bestemmelser samt alle andre midler til at sikre en forsvarlig 
gennemførelse af det integrerede program. 
6. Vurdering af resultaterne af det igangværende integrerede program hvert tredje år og 
underretning af Kommissionen herom. 
33 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
AFSNIT 1: FINANSIELLE FØLGER 
1. Foranstaltningens betegnelse 
Rådets direktiv om økologisk vandkvalitet. 
2. Budgetpost 
B4-304 miljølovgivning, projekter (XI/B/1). 
3. Retsgrundlag 
EF-Traktatens artikel 130 S, stk. 1. 
Mod en bæredygtig udvikling, KOM (92) 23 endelig udg., tabel 11. 
Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer den 
1. februar 1993 om et program for Fællesskabets politik og virke inden for miljø og bæredygtig 
udvikling (EFT nr. C 138 af 17.5.1993, s. 1). 
4. Beskrivelse af foranstaltningen 
Se vedlagte forlag til Rådets direktiv. 
Resumé: 
Direktivforslaget kræver 
af medlemsstaterne: 
opstilling af operationelle kvalitetsmålsætninger for overfladevand 
måling, overvågning og klassificering af overfladevands kvalitet 
udarbejdelse af forurenings©versigter for overfladevand 
udarbejdelse og gennemførelse af integrerede programmer for forbedring af overfladevands 
kvalitet 
aflæggelse af rapport til Kommissionen hvert tredje år 
af Kommissionen: 
udarbejdelse af tekniske specifikationer for metoder til måling og overvågning af 
overfladevands kvalitet 
udarbejdelse af tekniske specifikationer for bestemmelse og kvalitativ og kvantitativ 
vurdering af punktkilder og diffuse kilder til forurening 
bestemmelse og angivelse af sektorer, hvori finansielle hjælpemidler kan benyttes for at 
anspore til overholdelse af direktivforslaget 
vedtagelse af afgørelser om grænseoverskridende forurening i tilfælde, hvor medlems­
staterne ikke kan nå til enighed 
forhandlinger med tredjelande om grænseoverskridende forurening 
vurdering af vandområder, som medlemsstaterne fritager fra direktivets generelle be­
stemmelser 
vurdering af medlemsstaternes gennemførelse af direktivet og offentliggørelse af en treårig 
rapport herom 
ændring og tilpasning af direktivets bilag til den tekniske udvikling. 
34 
5. Udgiftens/indtægtens klassifikation 
IOU og OB 
Denne foranstaltning medfører ikke indtægter. 
6. Udgiftens/indtægtens art 
Undersøgelser, som skal supplere den nødvendige tekniske og videnskabelige rådgivning 
og de dertil knyttede publikationer i forbindelse med virkeliggørelsen af denne 
foranstaltnings målsætninger. 
Denne foranstaltning medfører ikke indtægter. 
7. Finansielle virkninger for driftsbevillingerne (budgettets del B) 
7.1 Budgetmæssige følger for 1994-1998 
B4-304, undersøgelser 1994 
1995 
1996 
1997 
1998 300 000 ECU 
100 000 ECU 
0ECU 
60 000 ECU 
45 000 ECU 
Fra år 2002 vil der hvert tredje år blive offentliggjort en rapport, som i den pågældende periode 
kræver 330 000 ECU til teknisk vurdering af data og offentliggørelse af rapporterne. Da 
forslaget ophæver direktiverne 78/659/EØF (fiskevandes kvalitet) og 79/923/EØF (skaldyrvandes 
kvalitet), bliver der en tilsvarende nedskæring af udgifterne til rapportering i forbindelse med 
disse direktiver. 
8. Bestemmelser til forebyggelse af svig 
Ifølge artikel 9 om generelle betingelser osv. vil det fremgå klart af kontrakterne, at alt 
arbejde, som udføres, er Kommissionens ejendom. 
Den endelige betaling af kontrahenterne finder først sted, når de ønskede rapporter er 
blevet modtaget og gennemgået. 
AFSNIT 2: ADMINISTRATIVE UDGIFTER (budgettets del A) 
Afsnit A 1 og A 2: Udgifter vedrørende personer, der er knyttet til institutionen. 
A2510 (udgifter til møder i udvalg og komiteer, hvis høring er obligatorisk i forbindelse med 
udstedelse af fællesskabsretsakter). 
1. Personaleforøgelser 
Forslagets vedtagelse betyder ikke nogen varig nettoforøgelse af personalet i kategori A. 
Den ekspert (END), der nu er knyttet til direktivets udarbejdelse, vil i 1994 blive afløst 
af en A-tjenestemand og indtil 1999 af yderligere en midlertidigt ansat tjenestemand, som 
skal være ansvarlig for direktivets gennemførelse. Den midlertidigt ansatte tjenestemand 
er nødvendig af hensyn til den tekniske infrastruktur, som forslagets gennemførelse 
kræver, ikke mindst etablering af et overvågnings- og klassificeringssystem og et system 
for udarbejdelse af oversigter over punktkilder og diffuse kilder til forurening. 
35 
Udgift: 1 tjenestemand i kategori A fra 1994 = 90 000 ECU/år 
1 midlertidigt ansat i kategori A fra 1994-1999 = 90 000 ECU/år 
Midlerne skal findes enten ved interne omfordelinger eller inden for rammerne af 
Kommissionens afgørelse om ressourceprogrammering. 
2. Udgifter til møder fra 1994 (i 1993-priser) 
Rejseudgifter til udvalgsmøder (forslag, artikel 17) 
24 x 620 ECU/møde x 2 møder/år = 29 760 ECU/år 
AFSNIT 3: OPLYSNINGER OM COST/EFFECIWENESS 
1. Målsætninger og sammenhæng med finansiel programlægning 
1.1 Se vedlagte forslag til Rådets direktiv og 5. handlingsprogram for miljø: mod en bæredygtig 
udvikHng, KOM(92) 23, tabel 11. 
1.2 Aktionen er forudset i kommentarerne til budgetpost B4-304. 
1.3 Beskyttelse af overfladevand 
2. Begrundelse for foranstaltningen 
De fordele, foranstaltningen medfører, er først og fremmest en forbedring af overfladevandets 
kvalitet og en række afledte økonomiske og andre fordele i tilknytning hertil: bedre adgang 
til vand af god kvalitet til fremstilling af drikkevand til befolkningen, vand til industri, 
landbrug osv., bedre vilkår for fritid og turisme, fiskeri, fiske- og skaldyrsopdræt samt andre 
aktiviteter, der er afhængige af overfladevand af god kvalitet, foruden bevarelse af plante- og 
dyrearter. 
2.1a Den løsning, som er blevet valgt for at bevare og (hvor det er påkrævet) forbedre 
overfladevandets kvalitet, bygger på den kendsgerning, at der allerede findes bestemmelser 
vedrørende den generelle forurening i Fællesskabet i de nuværende direktiver: direktivet om 
farlige stoffer (76/464/EØF), direktivet om byspildevand (91/271/EØF) og direktivet om 
nitrater fra landbruget (91/676/EØF). De øvrige problemer med forurening af overfladevand 
er fortrinsvis af individuel karakter og specielle for de enkelte vandområder. Hvis den 
nødvendige formindskelse af forureningen skal opnås på en rentabel måde, skal løsningen 
derfor individualiseres. Dette sikres på grundlag af nærhedsprincippet af det foreliggende 
procedureforslag, idet medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, 
at forslagets målsætninger opfyldes i et tempo, som de enkelte medlemsstater selv fastsætter. 
Det forudses, at de forskellige vandområder i de forskellige medlemsstater vil kræve 
forskellige foranstaltninger afhængigt af deres særlige karakter. 
Forslaget sikrer således på den ene side, at der, hvor det er nødvendigt, træffes foranstaltninger 
for at forbedre eller bevare overfladevandets kvalitet, medens det, på den anden side, kun 
kræver særlig indsats af medlemsstaterne, hvis det er påkrævet. 
36 
Omkostningsscenariet svarer til de minimale administrative omkostninger ved at pålægge 
medlemsstaterne at forbedre overfladevandets kvalitet, da de faktiske administrative 
omkostninger i forbindelse med rammedirektivet vil blive afholdt af medlemsstaterne, og 
omkostningerne i forbindelse med gennemførelsen af de foranstaltninger, der vedtages på 
grundlag af direktivet, vil blive afholdt af fysiske og juridiske personer i medlemsstaterne efter 
medlemsstaternes egen beslutning. På grund af forslagets proceduremæssige karakter og 
medlemsstaternes store frihed til at afgøre, hvilket tempo de vil benytte, er det ikke muligt 
nøjagtigt at forudse, hvilke investeringer og omkostninger direktivets gennemførelse vil 
medføre for forurenerne. Disse oplysninger forventes at blive et hovedelement i 
medlemsstaternes beslutning om, hvilket tempo de skal benytte. De samlede investeringer i 
medlemsstaterne efter vedtagelsen af dette forslag forventes imidlertid ikke at overstige 
3 mia ECU. 
2.1b De afledte følger kan blive omkostninger for fysiske og juridiske personer i medlemsstaterne. 
Da direktivet er et rammedirektiv, som overlader det til medlemsstaterne selv at fastsætte 
tempoet, afgøres spørgsmålet om, hvem der skal afholde disse omkostninger, og i hvilken 
udstrækning det skal ske, i vidt omfang af medlemsstaterne selv. Forslaget bygger på 
nærhedsprincippet, idet det kun opstiller de generelle mål, men overlader det til 
medlemsstaterne selv at finde ud af, hvorledes disse mål skal nås. 
2.1c Der forudses ikke nogen multiplikatoreffekt. 
3. Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
3.1 Treårige rapporter fra medlemsstaterne, iberegnet analyse af udviklingen i forbindelse med 
vandkvalitet og redegørelse for de foranstaltninger, som er blevet truffet for at forbedre 
vandkvaliteten. 
3.2 Rapporter fra medlemsstaterne hvert tredje år, begyndende i år 2002 og omfattende tidsrummet 
1999-2001. 
3.3 Det tempo, hvori de forskellige medlemsstater vil gå frem for at forbedre overfladevandets 
kvalitet, er det største usikkerhedsmoment i vurderingen af direktivets indflydelse på miljøet 
og økonomien. 
37 
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 680 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 14 
Katalognummer : CB-CO-93-739-DA-C 
ISBN 92-77-63046-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
38