Torsdag den 17. februar 2011

EU-garanti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til og garantier for projekter uden for Den Europæiske Union ***I

P7_TA(2011)0062

Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 17. februar 2011 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om en EU-garanti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til og garantier for projekter uden for Den Europæiske Union (KOM(2010)0174 - C7-0110/2010 - 2010/0101(COD))

2012/C 188 E/30

(Almindelig lovgivningsprocedure: førstebehandling)

Europa-Parlamentet,

Torsdag den 17. februar 2011

P7_TC1-COD(2010)0101

Europa-Parlamentets holdning fastlagt ved førstebehandlingen den 17. februar 2011 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. …/2011/EU om en EU-garanti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til og garantier for projekter uden for Den Europæiske Union

[Ændring 1, medmindre andet er angivet]

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 209 og 212,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

efter den almindelige lovgivningsprocedure (1) og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Foruden sin hovedopgave, der består i at finansiere investeringer i Den Europæiske Union, har Den Europæiske Investeringsbank (EIB) siden 1963 gennemført finansieringstransaktioner uden for Den Europæiske Union til støtte for Unionens politikker i forhold til tredjelande. Dette gør det muligt at supplere de EU-budgetmidler, der er tilgængelige for eksterne regioner, med EIB's finansielle styrke til fordel for modtagerlandene. EIB bidrager ved gennemførelsen af disse finansieringstransaktioner til etableringen af de generelle vejledende principper og EU's politiske målsætninger, herunder udviklingen af tredjelande og af Unionens velstand i den nye verdensøkonomiske situation. EIB’s transaktioner til understøttelse af Unionens eksterne politikker skal fortsat gennemføres i overensstemmelse med principperne om forsvarlig bankpraksis.

(2) Det fremgår af artikel 209 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), sammenholdt med artikel 208 i TEUF, at EIB på de betingelser, der er fastsat i dens vedtægter, skal bidrage til iværksættelsen af de foranstaltninger, der er nødvendige for at forfølge målene i Unionens politik med hensyn til udviklingssamarbejde.

(3) Med henblik på at understøtte Unionens eksterne aktioner og sætte EIB i stand til at finansiere investeringer uden for Unionen uden at skade bankens kreditværdighed har de fleste af EIB's transaktioner i regioner uden Unionen været dækket af en EU-budgetgaranti, som forvaltes af Kommissionen.

(4) Den seneste EU-garanti blev vedtaget for perioden 2007-2011 ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 633/2009/EF af 13. juli 2009 om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til og lånegarantier for projekter uden for Fællesskabet (2).

(5) Garantifonden for aktioner i forhold til tredjelande (herefter benævnt »garantifonden«), der blev oprettet ved Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009 af 25. maj 2009 om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjeland (kodificeret udgave) (3) udgør en likviditetsmæssig stødpude for EU's budget mod tab i forbindelse med EIB's finansieringstransaktioner og andre aktioner uden for EU.

(6) Som krævet i henhold til afgørelse nr. 633/2009/EF har Kommissionen og EIB gennemført en midtvejsevaluering af EIB's finansiering i tredjelande med udgangspunkt i en uvildig ekstern evaluering, der er blevet overvåget af en styringskomité bestående af en række sagkyndige personer, en evaluering gennemført af et eksternt konsulentfirma og specifikke evalueringer gennemført af EIB. Den 12. februar 2010 aflagde styringskomitéen rapport til Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og EIB indeholdende komitéens konklusioner og anbefalinger.

(7) I sin rapport konkluderede styringskomitéen, at EU-garantien til EIB udgjorde et effektivt og kraftfuldt politikinstrument med stor finansiel og politisk indflydelse, og at den burde bibeholdes for at dække risici af politisk eller statslig karakter. Det blev foreslået at ændre afgørelse nr. 633/2009/EF på forskellige punkter for at opnå størst mulig merværdi af EIB's transaktioner i tredjelande og gøre dem mere virkningsfulde.

(8) I forbindelse med de kommende flerårige finansielle overslag og for at øge effektiviteten og synligheden af Unionens aktioner uden for sine grænser i overensstemmelse med Lissabontraktaten bør de beløb, der dækkes af EU-garantien, forøges væsentligt. [Ændring 2]

(9) Listen over de lande, der er berettigede eller potentielt berettigede til EIB-finansiering under EU-garantien, findes i bilag II til nærværende afgørelse og er blevet udvidet i forhold til listen i bilag I til afgørelse 633/2009/EF.

(10) De beløb, der dækkes af EU-garantien i hver region, bør fortsat udgøre lofter for EIB's finansiering under EU-garantien og ikke mål, som EIB er forpligtet til at nå.

(11) Hvis EIB's eksterne mandat udvides til nye stater, uden at der foretages en reevaluering af EIB's investeringslofter under EU-garantien, vil det reelt mindske det beløb for EIB-lån, der ifølge bankens eksterne mandat kan ydes til hvert land. For at undgå en forringelse af EIB's aktioner i de lande, hvor EIB intervenerer, bør de nævnte lofter reguleres tilsvarende.

(12) Som supplement til de regionale lofter bør det fakultative mandat (»klimaforandringsmandatet«) på 2 mia. EUR aktiveres og afsættes som et rammebeløb til støtte for EIB's finansieringstransaktioner til fordel for modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer i de regioner, der er omfattet af mandatet. EIB bør i tæt samarbejde med Kommissionen bidrage med sin ekspertise og sine ressourcer for at bistå offentlige myndigheder og den private sektor med at bekæmpe klimaforandringer og for at udnytte de disponible finansieringsmuligheder optimalt. For projekter til modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer bør EIB's ressourcer så vidt muligt suppleres med midler, der på fordelagtige vilkår stilles til rådighed over EU's budget gennem en effektiv og konsekvent kombination af gavebistand og lån til finansiering af foranstaltninger til bekæmpelse af klimaforandringer som led i EU's bistand til tredjelande. Det er i denne henseende passende, at Kommissionens årlige beretning til Europa-Parlamentet og Rådet indeholder en detaljeret beretning om de finansielle instrumenter, der er anvendt til finansiering af disse projekter, idet beløbene for EIB's finansiering under det fakultative mandat og de tilsvarende beløb i form af tilskud identificeres.

(13) Berettigelse til at modtage EIB-finansiering af aktioner til modvirkning af klimaforandringer under EU-garantien kan begrænses for lande, der efter Rådets mening ikke har forpligtet sig til nå passende klimarelaterede mål . Rådet kan pålægge sådanne begrænsninger inden EIB afsætter midler til de forskellige lande under klimaforandringsmandatet. Rådet bør høre EU-Udenrigstjenesten og Kommissionen, inden den træffer afgørelse om begrænsninger.

(14) EIB bør forberede sig på muligheden af, at der fra 2014 gennemføres finansiering af mikrokreditter, således at de dårligst stillede får en forbedret adgang til at opnå banklån, med henblik på udviklingen af velstandsskabende mikroprojekter og fattigdomsbekæmpelse. [Ændring 3]

(15) EIB bør med Kommissionens godkendelse kunne geninvestere tilbageførsler af risikovillig kapital og lån på særlige vilkår (reflows) fra tidligere transaktioner i nye transaktioner af samme art til fordel for partnerlande, således som det foreslås af Kommissionen i forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1638/2006 om almindelige bestemmelser om oprettelse af et europæisk naboskabs- og partnerskabsinstrument (4).

(16) Der bør indbygges en vis fleksibilitet med hensyn til den regionale fordeling under klimaforandringsmandatet for så hurtigt og effektivt som muligt at udnytte den disponible finansiering i de tre år fra 2011 til 2013 , samtidig med at der sikres en ligelig fordeling mellem regionerne i denne periode med udgangspunkt i prioriteringerne for ekstern støtte under det generelle mandat.

(17) ▐ Evalueringen viste , at skønt EIB's transaktioner i den af evalueringen omfattede periode (2000-2009) generelt var i overensstemmelse med EU's politikker i forhold til tredjelande, var der behov for at forstærke, tydeliggøre og strukturere forbindelsen mellem EU's politiske mål og EIB's praktiske implementering heraf.

(18) For at sikre større sammenhæng i mandatet og i højere grad fokusere EIB's eksterne finansieringsvirksomhed på foranstaltninger, der understøtter EU's politikker, og sikre modtagerne det størst mulige udbytte bør denne afgørelse fastsætte horisontale overordnede målsætninger for mandatet for EIB's transaktioner i alle finansieringsberettigede lande, idet der tages udgangspunkt i EIB's komparative fordele på de områder, hvor den påviseligt har opnået gode resultater. I alle de regioner, der er omfattet af denne afgørelse, bør EIB således finansiere projekter inden for områderne modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer, social og økonomisk infrastruktur (særlig inden for transport, energi, inkl. vedvarende energi, forskning og udvikling (FoU) inden for nye energikiler, energisikkerhed, energiinfrastruktur , miljøinfrastruktur, inkl. vandforsyning og spildevandsbortskaffelse, samt informations- og kommunikationsteknologi (IKT)) og udvikling af lokale private sektorer, især til støtte for små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Der mindes om, at forbedret adgang for SMV'er til finansiering kan spille en afgørende rolle med hensyn til fremme af den økonomiske udvikling og bekæmpelse af arbejdsløsheden. På disse områder bør regional integration blandt partnerlande, herunder økonomisk integration mellem førtiltrædelseslande, nabolande og Unionen, udgøre et af de grundlæggende mål med EIB's finansieringstransaktioner. EIB kan støtte EU's tilstedeværelse i partnerlande gennem direkte udenlandske investeringer, som bidrager til fremme af teknologi- og vidensoverførsel enten under EU-garantien for investeringer i de førnævnte områder eller på egen risiko.

(19) For effektivt at nå ud til SMV'er bør EIB samarbejde med lokale finansielle mellemled i de støtteberettigede lande, navnlig for at sikre, at en del af de økonomiske fordele videregives til deres kunder, for at tjekke kundernes projekter i forhold til EU's udviklingsmål og for at skabe en merværdi i forhold til markedsfinansiering. De finansielle mellemleds aktiviteter til støtte for SMV'er bør være fuldstændig gennemsigtige og indberettes regelmæssigt til EIB. ▐

(20) Selv om EIB's styrke fortsat ligger i dens særlige rolle som investeringsbank, bør EIB i denne afgørelse målrette de eksterne operationers udviklingsmæssige konsekvenser i tæt samarbejde med Kommissionen , under Europa-Parlamentets demokratiske kontrol og efter principperne i Den Europæiske Konsensus om Udvikling og EUF-traktatens artikel 208 såvel som principperne om bistandseffektivitet i Pariserklæringen fra 2005 og Accrahandlingsplanen fra 2008 . Den bør udmøntes i praksis gennem en række konkrete foranstaltninger, især ved at forbedre bankens evne til at vurdere projekters miljømæssige , sociale og udviklingsmæssige aspekter, herunder menneskerettigheder og konfliktrelaterede risici, og ved at fremme konsultationer på lokalt plan af de offentlige myndigheder og af civilsamfundet . EIB bør i forbindelse med sin rettidige kontrol af et projekt kræve af projektlederen, at vedkommende gennemfører lokale høringer og offentliggør resultaterne heraf. EIB bør desuden i højere grad fokusere på sektorer, som den har solide erfaringer med i kraft af finansieringstransaktioner inden for EU, og som vil kunne fremme udviklingen i det pågældende land ( f.eks. adgang til finansielle tjenester for SMV'er og mikroenheder) miljøinfrastrukturer, inkl. vandforsyning og spildevandsbortskaffelse, bæredygtig transport og foranstaltninger til modvirkning af klimaforandringer, særlig inden for vedvarende energi. Finansiering kan også omfatte projekter til støtte af sundhed og uddannelse, især inden for infrastruktur, hvor der er en klar merværdi. EIB bør også gradvist øge sine aktiviteter til fordel for ▐ tilpasninger til klimaforandringer, eventuelt i samarbejde med ▐ internationale finansieringsinstitutter og europæiske bilaterale finansieringsinstitutter. Dette vil kræve, at banken får adgang til ressourcer på gunstige vilkår og inden for en rimelig frist får forøget de menneskelige ressourcer, der er specialiseret inden for EIB's eksterne aktiviteter. EIB's virksomhed bør også supplere EU's mål og prioriteringer med hensyn til opbygning af institutioner og sektorreformer. Endelig bør EIB udvikle indikatorer, der er forbundet med de udviklingsmæssige og miljømæssige aspekter af projekterne og deres resultater.

(21) Med Lissabontraktatens ikrafttræden blev der oprettet en stilling som Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik/næstformand i Kommissionen (højtstående repræsentant), og som skal påse, at Unionens optræden udadtil bliver mere virkningsfuld og sammenhængende. ▐

(22) Der har de seneste år også fundet en udbygning og styrkelse sted af Unionens politikker på det eksterne område. Dette gælder især førtiltrædelsesstrategien, den europæiske naboskabspolitik, EU-strategien for Centralasien, de fornyede partnerskaber med Latinamerika og Sydøstasien samt Unionens strategiske partnerskaber med Rusland, Kina og Indien. Det gælder endvidere i forhold til Unionens udviklingspolitik, som nu omfatter samtlige udviklingslande. Siden 2007 er Unionens eksterne forbindelser også blevet understøttet af nye finansielle instrumenter, nemlig instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA), det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (ENPI), instrumentet for udviklingssamarbejde (DCI), det europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder (EIDHR) og stabilitetsinstrumentet.

(23) Efter oprettelsen af EU-Udenrigstjenesten og ikrafttrædelsen af denne afgørelse bør Kommissionen og EIB ændre aftalememorandummet om samarbejdet og koordinationen inden for de regioner, der er omfattet af Rådets afgørelse 2006/1016/EF af 19. december 2006 om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til og lånegarantier for projekter uden for Fællesskabet (5) samt i givet fald og med samtykke fra den højtstående repræsentant, udvide det nye aftalememorandum til også at omfatte EU-Udenrigstjenesten, navnlig for så vidt angår den regelmæssige og systematiske dialog mellem EIB og Kommissionen på det strategiske plan, som også bør omfatte EU-Udenrigstjenesten og andre aspekter, der henhører under EU-Udenrigstjenestens kompetence.

(24) EIB's virksomhed i førtiltrædelseslande foregår inden for de rammer, der er fastlagt i tiltrædelsespartnerskabsaftalerne og de europæiske partnerskabsaftaler, der indeholder prioriteringerne for hvert af de berørte lande, og for Kosovo (6), som alle tjener til at tilnærme landene Unionen og lægger rammerne for EU's bistand. Stabiliserings- og associeringsprocessen (SAP) udgør Unionens politiske ramme for Vestbalkan. Den er opbygget som et voksende partnerskab, inden for hvilket EU tilbyder handelsindrømmelser, økonomisk og finansiel bistand samt aftalebaserede forbindelser i form af stabiliserings- og associeringsaftaler. Finansiel førtiltrædelsesbistand gennem IPA hjælper kandidatlandene og potentielle kandidatlande med at forberede sig på de forpligtelser og udfordringer, der følger med medlemskabet af Unionen. Denne bistand understøtter reformprocessen, herunder forberedelserne på egentligt medlemskab. Der lægges vægt på opbygningen af institutioner, tilpasning til EU's regelværk, forberedelser på EU's politikker og instrumenter og fremme af foranstaltninger til gennemførelse af økonomisk konvergens .

(25) EIB skal i forbindelse med opfyldelsen af artikel 209, stk. 3, i TEUF stræbe mod indirekte at støtte fuldførelsen af 2015-målene i alle de regioner, hvor den er aktiv.

(26) EIB's virksomhed i nabolandene bør finde sted inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik, hvormed Unionen agter at udvikle et særligt forhold til nabolandene med henblik på at etablere et område med velværd og godt naboskab, der bygger på Unionens værdier, herunder demokrati, retsstaten, god regeringsførelse og respekt for menneskerettighederne, og som er kendetegnet ved tætte og fredelige forbindelser baseret på samarbejde. For at nå disse mål gennemfører Unionen og Unionens partnere nogle i fællesskab aftalte bilaterale handlingsplaner, hvori er fastlagt en række prioriteringer med hensyn til bl.a. politiske og sikkerhedsmæssige spørgsmål, økonomiske og handelsmæssige anliggender, miljømæssige og sociale spørgsmål og integration af transport- og energinetværk som f.eks. Nabucco-gasrørledningsprojektet og andre gasrørledningsprojekter, som er af særlig interesse for Unionen . Middelhavsunionen, EU-strategien for Østersøområdet , det østlige partnerskab og Sortehavssynergien er multilaterale og regionale initiativer, der supplerer den europæiske naboskabspolitik og tjener til at fremme samarbejdet mellem EU og de respektive grupper af nabopartnerlande, der står over for fælles udfordringer og/eller deler fælles geografiske omgivelser. Middelhavsunionen tager sigte på at genoptage Euro-Middelhavs-integrationsprocessen ved at støtte en gensidig økonomisk, social og miljømæssig udvikling af landene omkring Middelhavet og bidrager til en bedre socioøkonomisk udvikling, solidaritet, regional integration, bæredygtig udvikling og videnopbygning og understreger behovet for at udbygge det finansielle samarbejde og støtte regionale og transnationale projekter. Middelhavsunionen støtter navnlig etableringen af motorveje til sø- og landtransport, bekæmpelse af forurening af Middelhavet, solenergiplanen for Middelhavsområdet, initiativet for øget handel i Middelhavsområdet, civilbeskyttelse i området og Euro-Middelhavsuniversitetet. EU-strategien for Østersøområdet støtter et bæredygtigt miljø samt en optimal økonomisk og social udvikling i Østersøområdet. Det østlige partnerskab tager sigte på at skabe de nødvendige betingelser for at sætte skub i den politiske associering og fremme den økonomiske integration mellem Unionen og de østlige partnerlande , som ikke kan nås, med mindre alle østlige partnerskabslande tilslutter sig principperne om demokrati, retsstat og respekt for menneskerettighederne . Den Russiske Føderation og Unionen har indgået et omfattende strategisk partnerskab, der består ved siden af den europæiske naboskabspolitik og kommer til udtryk gennem fælles rum og roadmaps. Disse suppleres på multilateralt plan af den nordlige dimension, der danner ramme for samarbejdet mellem EU, Rusland, Norge og Island.

(27) EIB's aktiviteter i Latinamerika bør finde sted inden for rammerne af det strategiske partnerskab mellem Unionen, Latinamerika og Caribien. Som fremhævet i Kommissionens meddelelse fra september 2009 om »Den Europæiske Union og Latinamerika: et partnerskab mellem globale aktører« (7) består EU's prioriteringer i relation til samarbejdet med Latinamerika i at fremme den regionale integration og bekæmpe fattigdom og social ulighed med det formål at befordre en bæredygtig økonomisk og social udvikling. Disse politiske målsætninger bør søges opfyldt under hensyntagen til, at de latinamerikanske lande ikke befinder sig på samme udviklingstrin. Den bilaterale dialog bør føres videre på områder af fælles interesse for Unionen og Latinamerika, herunder miljø, klimaforandringer, katastroferisikobegrænsning og energi, videnskab, forskning, højere uddannelse, teknologi og innovation.

(28) I Asien bør EIB være aktiv såvel i dynamiske voksende økonomier som i fattigere lande. I denne region, der er kendetegnet ved stor diversitet, udbygger Unionen sine strategiske partnerskaber med Kina og Indien, og der sker fremskridt med forhandlingerne om nye partnerskabs- og frihandelsaftaler med lande i Sydøstasien. Samtidig står udviklingssamarbejde fortsat højt på Unionens dagsorden med Asien; Unionens udviklingsstrategi for den asiatiske region tager sigte på at udrydde fattigdom ved at understøtte en bredt baseret bæredygtig økonomisk vækst, skabe et gunstigt klima og gunstige vilkår for handel og integration inden for regionen, forbedre governance, forbedre den politiske og sociale stabilitet og bidrage til at opfylde millenniumudviklingsmålene for 2015. I fællesskab udformes der politikker med henblik på at tackle de fælles udfordringer såsom klimaforandringer, bæredygtig udvikling, sikkerhed og stabilitet, governance og menneskerettigheder samt forebyggelse af og reaktion på naturkatastrofer og menneskelige katastrofer.

(29) Den EU-strategi for et nyt partnerskab med Centralasien, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i juni 2007, har styrket den regionale og bilaterale dialog og EU's samarbejde med centralasiatiske lande om en række vigtige problemer, som regionen er konfronteret med, f.eks. fattigdomsbekæmpelse, bæredygtig udvikling og stabilitet. I forbindelse med gennemførelsen af denne strategi er der gjort store fremskridt for så vidt angår menneskerettigheder, retsstat, god governance og demokrati, undervisning, økonomisk udvikling, handel og investeringer, energi og transport og miljøpolitik.

(30) EIB's aktiviteter i Sydafrika bør finde sted inden for rammerne af EU-landestrategidokumentet for Sydafrika. I strategipapiret fokuseres der især på jobskabelse og udvikling af kapacitet til levering af tjenesteydelser og social samhørighed. EIB's aktiviteter i Sydafrika har i høj grad suppleret Kommissionens udviklingssamarbejdsprogram, idet EIB fokuserer på støtte til den private sektor og investeringer i udbygning af infrastrukturer og sociale tjenester (boliger, elforsyning, rensning af drikkevand og kommunale infrastrukturer). I forbindelse med midtvejsevalueringen af landestrategidokumentet for Sydafrika er der blevet stillet forslag om en intensivering af indsatsen på klimaforandringsområdet gennem aktiviteter til støtte for oprettelsen af grønne jobs.

(31) Med henblik på at forbedre sammenhængen i den samlede EU-støtte i de pågældende regioner bør der findes muligheder for eventuelt at kombinere EIB-finansiering med EU-budgetmidler i form af f.eks. garantier, risikovillig kapital, rentetilskud og samfinansiering af investeringer sammen med teknisk bistand til projektforberedelse og -gennemførelse via IPA, ENPI, stabilitetsinstrumentet, EIDHR og DCI. Når en sådan kombination af EIB-finansiering sammen med andre EU-budgetressourcer forekommer, bør alle finansieringsafgørelser klart identificere de ressourcer, der er involveret. Kommissionens årlige beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om EIB-finansieringstransaktioner i henhold til denne afgørelse skal indeholde en detaljeret oversigt over de enkelte budgetressourcer og finansielle instrumenter, der er anvendt i kombination med EIB-finansieringen. Der skal i forbindelse med det næste flerårige finansielle overslag skabes bedre synergi mellem disse EU-finansieringsinstrumenter og EIB's eksterne mandat.

(32) I alle faser, dvs. lige fra den indledende strategiske planlægning til den efterfølgende projektudvikling, bør det sikres, at EIB's finansieringstransaktioner er i overensstemmelse med og understøtter EU's politikker i forhold til tredjelande og de overordnede mål i henhold til denne afgørelse. For at øge sammenhængen mellem EU's aktioner i tredjelande bør dialogen vedrørende politik og strategi mellem Kommissionen, EU-Udenrigstjenesten og EIB intensiveres yderligere. Til samme formål bør samarbejdet og den tidlige udveksling af oplysninger mellem EIB, Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten på operationelt niveau også intensiveres. EIB's kontorer uden for Unionen bør, hvor det forekommer hensigtsmæssigt, være beliggende i EU's delegationskontorer, således at der skabes et sådant samarbejde, samtidig med at driftsomkostningerne kan deles. Det er særlig vigtigt at sikre en tidlig udveksling af synspunkter mellem EIB, Kommissionen og eventuelt EU-Udenrigstjenesten i forbindelse med udarbejdelsen af programmeringsdokumenter med det formål at tilvejebringe maksimal synergi mellem disse tre EU-organers aktiviteter.

(33) De praktiske foranstaltninger til realisering af det generelle mandats mål vil blive beskrevet i de regionale operationelle retningslinjer. Kommissionen bør med henblik på udarbejdelsen af disse retningslinjer, der er af generel art og supplerer denne afgørelse, i tæt samarbejde med EIB og, for så vidt angår spørgsmål, der henhører under EU-Udenrigstjenestens kompetence, tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Disse retningslinjer bør tage udgangspunkt i EU's bredere politiske rammer for hver region, afspejle EU's landestrategier og tage sigte på at sikre, at EIB's finansiering fungerer som et supplement til EU's tilsvarende politikker, programmer og initiativer for bistand til de forskellige regioner. Retningslinjerne bør forelægges Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af Kommissionens årlige rapportering om EIB's eksterne mandat.

(34) EIB bør i samarbejde med Kommissionen udarbejde en vejledende flerårig programmering af den planlagte mængde af undertegnede EIB- finansieringstransaktioner, så der kan opnås en passende budgetplanlægning for tilførsel af kapital til garantifonden og sikres kompatibilitet mellem EIB's forventede finansieringstransaktioner og lofterne i denne afgørelse . Kommissionen bør tage hensyn til denne planlægning i den almindelige budgetplanlægning, der forelægges budgetmyndigheden.

(35) Kommissionen bør på grundlag af de eksisterende positive erfaringer foreslå, at der inden midten af 2012 etableres en »EU-platform for samarbejde og udvikling« med det formål at optimere og rationalisere mekanismerne til øget kombinering af gavebistand og lån til regioner uden for EU. Et sådant forslag bør baseres på en konsekvensanalyse, der fastlægger omkostninger og udgifter forbundet med platformen. Som led heri bør Kommissionen konsultere EIB, Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD) og andre europæiske multilaterale og bilaterale finansieringsinstitutter. Til dette formål bør Kommissionen nedsætte en arbejdsgruppe bestående af repræsentanter for medlemsstaterne, medlemmer af Europa-Parlamentet, EIB og om nødvendigt andre institutioner, der er aktive inden for EU-samarbejde og udvikling. En sådan platform bør under Kommissionens ledelse fremme synergier, udveksling af oplysninger om kommende projekter og arrangementer med henblik på gensidig bistand på basis af de forskellige institutters komparative fordele og samtidig respektere EU-institutionernes rolle og prærogativer i forbindelse med gennemførelsen af Unionens budget og finansinstitutionernes lån . En sådan platform vil være særlig nyttig ved finansiering af udviklingsorienterede projekter eller projekter til bekæmpelse af klimaændringer.

(36) EIB bør tilskyndes til at udarbejde en costbenefitanalyse med henblik på gradvist og efter geografiske kriterier at foretage en opdeling af alle dens eksterne aktiviteter, for at den bedre kan tilpasse sig de enkelte områders særpræg, og for at fremme partnerlandenes deltagelse og deres medansvar for den konkrete forvaltning af midlerne og den finansielle opfølgning af projekterne. Alt efter resultaterne af ovennævnte analyse bør EIB overveje at indlede denne proces ved fremover at opdele sine aktiviteter i Middelhavsområdet, der hidtil har været grupperet under Euro-Middelhavs-faciliteten for investeringer og partnerskab (FEMIP), og oprette et finansieringsinstitut for udviklingssamarbejde i Euro-Middelhavsområdet, hvori EIB fortsat vil være hovedaktionær. I Middelhavsområdet, der er et særligt tilfælde, vil denne institutionelle ændring gøre det muligt for EIB at øge effektiviteten af sine aktioner i Middelhavslandene, øge synligheden og yde en øget finansiel støtte til Unionens prioriterede initiativer for Middelhavsområdet. EIB bør også støtte sig til Invest-in-Med-programmet, som gør det muligt at etablere udbytterige netværk med virksomheder og aktører fra civilsamfundet i partnerlandene.

(37) EIB bør tilskyndes til at forøge antallet af transaktioner og diversificere sine finansielle instrumenter uden for EU uden at gøre brug af EU-garantien , således at brugen af garantien forbeholdes de lande og projekter, som har ugunstige adgangsvilkår til markedet, og hvor garantien dermed bibringer en højere merværdi . EIB bør følgelig, og altid med det formål at understøtte EU's eksterne politikmålsætninger , forøge de beløb, der udlånes på egen risiko , især i førtiltrædelseslande og investeringsværdige lande i andre regioner, men også til lande med lavere kreditværdighed, når EIB har modtaget passende garantier fra tredjeparter. Efter aftale med Kommissionen bør EIB udforme en politik, der kan benyttes til at afgøre, om et projekt skal henføres til mandatet under EU-garantien eller til EIB-finansiering på egen risiko. En sådan politik vil navnlig tage hensyn til de pågældende landes og projekters kreditværdighed. I forbindelse med fornyelsen af det eksterne mandat for perioden efter 2013 bør der gøres status over denne politik og foretages en fornyet vurdering af listen over de lande, der er berettiget til garantien, under hensyntagen til konsekvenserne for tilførslen af midler til garantifonden.

(38) EIB bør tilskyndes til at udvide sine transaktioner til lokale og regionale offentlige organer i transaktionslandene, når banken råder over passende garantier.

(39) EIB bør udvide udbuddet af nye og innovative finansieringsinstrumenter, bl.a. ved i højere grad at fokusere på udvikling af garantiinstrumenter. Desuden bør EIB opmuntres til at yde lån i lokale valutaer og udstede obligationer på lokale markeder, forudsat at partnerlandene gennemfører de nødvendige strukturreformer, især inden for finanssektoren, og træffer andre foranstaltninger til at lette EIB's aktiviteter.

(40) For at sikre, at EIB kan opfylde mandatets krav i de forskellige regioner og underregioner, bør der afsættes tilstrækkelige menneskelige og finansielle ressourcer til EIB's eksterne aktiviteter inden for en rimelig tidsfrist . Der vil således navnlig være behov for at sikre, at EIB har tilstrækkelig kapacitet til at understøtte EU's målsætninger på udviklingssamarbejdsområdet, til at fokusere mere på de forudgående vurderinger af de miljømæssige, sociale og udviklingsmæssige aspekter af sine aktiviteter og til at føre effektivt tilsyn med projekterne i gennemførelsesfasen. Muligheder for yderligere at fremme effektiviteten bør opretholdes og synergieffekter tilstræbes aktivt.

(41) I forbindelse med de af sine finansieringstransaktioner uden for EU, der falder inden for denne afgørelses anvendelsesområde, bør EIB ▐ bestræbe sig på yderligere at udbygge koordinationen og samarbejdet med internationale finansieringsinstitutter og europæiske bilaterale finansieringsinstitutter, herunder eventuelt samarbejdet om sektorbetingelser og gensidig tillid til procedurer, øget brug af samfinansiering og deltagelse i globale initiativer, der tager sigte på f.eks. at forbedre koordinationen og effektiviteten af støtte. Samordningen og samarbejdet bør gøre det muligt at undgå overlapning mellem projekterne og uønsket konkurrence i forbindelse med EU-finansierede projekter. Disse bestræbelser skal bygge på gensidighed. EIB's finansiering, som gennemføres via samarbejdsaftaler med andre internationale finansieringsinstitutter og bilaterale finansieringsinstitutter, bør overholde principperne i denne afgørelse.

(42) Navnlig bør EIB i de lande uden for Unionen, hvor flere intervenerer, øge samarbejdet med de andre europæiske finansieringsinstitutioner. Det er indgået et trepartsaftalememorandum mellem Kommissionen, EIB og EBRD, der dækker fælles aktivitetsområder uden for Unionen. Dette memorandum bør forhindre konkurrence mellem EIB og EBRD, men bør give dem mulighed for at supplere hinanden, således at de bedst muligt kan udnytte deres respektive komparative fordele. Memorandummet bør også bevirke, at der inden en rimelig frist sker en tilnærmelse af deres procedurer. Det bør overvejes, om de to banker med overvejende europæisk kapital på sigt bør tilnærmes hinanden med henblik på en optimering af de europæiske instrumenter til finansiering af eksterne aktioner.

(43) EIB's rapportering og formidling af oplysninger til Kommissionen bør styrkes for at give Kommissionen mulighed for at forbedre sin årlige beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om EIB's finansieringstransaktioner inden for rammerne af denne afgørelse. Beretningen skal navnlig indeholde en vurdering af, om EIB's finansieringstransaktioner er i overensstemmelse med denne afgørelse, hvad angår de operationelle retningslinjer, og indeholde afsnit om EIB's merværdi , som f.eks. støtte til EU's eksterne politikker og mandatkrav, kvaliteten af finansierede aktiviteter og videregivelse af økonomiske fordele til kunder, og afsnit om samarbejdet med Kommissionen, EBRD , andre internationale finansieringsinstitutter og bilaterale donorer, herunder samfinansiering. Beretningen bør endvidere omfatte en vurdering af EIB’s hensyntagen til den økonomiske, finansielle, miljømæssige og sociale bæredygtighed ved udformningen og overvågningen af de finansierede projekter. Den bør endvidere indeholde et særligt afsnit med en detaljeret vurdering af de foranstaltninger, EIB har truffet for at overholde dette mandat som fastlagt i afgørelse 633/2009/EF, med særlig opmærksomhed rettet mod EIB-transaktioner, der gennemføres ved anvendelse af finansielle instrumenter i offshorefinanscentre . EIB bør i forbindelse med sine finansieringstransaktioner sikre sig, at dens politikker med hensyn til løst regulerede eller ikke-samarbejdsvillige jurisdiktioner gennemføres korrekt med henblik på at bidrage til den internationale bekæmpelse af skattesvig og skatteunddragelse. Beretningen bør indeholde en evaluering af de sociale og udviklingsmæssige aspekter af projekterne. Beretningen bør offentliggøres og således give civilsamfundet og modtagerlandene mulighed for at udtale sig. Om nødvendigt skal beretningen indeholde henvisninger til væsentlige forandringer i omstændighederne, der måtte retfærdiggøre yderligere ændringer af mandatet inden periodens udgang. Denne beretning bør navnlig indeholde en detaljeret oversigt over EIB-finansiering i henhold til denne afgørelse sammen med alle EU’s finansielle ressourcer og andre donorer, hvorved der gives et detaljeret overblik over de økonomiske risici forbundet med de finansielle transaktioner.

(44) EIB's finansieringstransaktioner bør fortsat forvaltes i henhold til EIB's egne regler og procedurer, herunder passende kontrolforanstaltninger og foranstaltninger mod skatteunddragelse, samt i henhold til de relevante regler og procedurer vedrørende Revisionsretten og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

EU-garanti

1. Den Europæiske Union yder Den Europæiske Investeringsbank (EIB) en EU-budgetgaranti for transaktioner uden for Unionen (»EU-garanti«). EU-garantien ydes som en generalgaranti til dækning af alle udeblevne, men forfaldne betalinger til EIB i forbindelse med lån til og lånegarantier for EIB-investeringsprojekter, der kan henføres under garantien i henhold til stk. 2. EIB's finansieringsaktiviteter skal være i overensstemmelse med de generelle vejledende principper og bidrage til gennemførelsen af målene og de politiske målsætninger for Unionens optræden udadtil.

2. Under EU-garantien kan henføres EIB-lån og -lånegarantier til investeringsprojekter i lande, der er omfattet af denne afgørelse, og som er ydet i overensstemmelse med EIB's egne regler og procedurer, herunder EIB’s erklæring om sociale og miljømæssige normer, og til støtte for relevante målsætninger i EU's eksterne politikker, forudsat at EIB-finansieringen en ydet i henhold til en undertegnet aftale, som hverken er udløbet eller er blevet opsagt (»EIB-finansieringstransaktioner«).

3. EU-garantien begrænses til 65 % af det samlede beløb for lån og lånegarantier, der er blevet udbetalt og stillet inden for rammerne af EIB-finansieringstransaktioner, med fradrag af tilbagebetalte beløb og med tillæg af alle hermed forbundne beløb.

4. EU-garantien dækker EIB-finansieringstransaktioner, der er undertegnet i perioden fra den 1. februar 2007 til den 31. december 2013. EIB-finansieringstransaktioner, der er undertegnet i henhold til afgørelse nr. 2006/1016/EF, Rådets afgørelse nr. 2008/847/EF af 4. november 2008 om centralasiatiske landes ret til finansiering efter afgørelse nr. 2006/1016/EF om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til og lånegarantier for projekter uden for Fællesskabet (8) og afgørelse nr. 633/2009/EF er fortsat omfattet af EU-garantien i henhold til denne afgørelse.

5. Hvis Europa-Parlamentet og Rådet ikke ved udløbet af den i stk. 4 omhandlede periode har vedtaget en afgørelse om at give EIB en ny EU-garanti for dens finansieringstransaktioner uden for EU på basis af et forslag fra Kommissionen i henhold til artikel 19, forlænges perioden automatisk med seks måneder.

Artikel 2

Mandatlofter

1. Det maksimale beløbsloft for EIB-finansieringstransaktioner under EU-garantien i hele perioden 2007-2013 med fradrag af annullerede beløb må ikke overstige 29 567 000 000 EUR . Dette maksimale beløbsloft opdeles i to dele:

a) et generelt mandat på 27 567 000 000 EUR

b) et klimaforandringsmandat på 2 000 000 000 EUR.

2. Det generelle mandat opdeles i bindende regionale lofter og vejledende underlofter i overensstemmelse med bilag I. Inden for de regionale lofter sikrer EIB gradvis en ligelig fordeling i de regioner, der dækkes af det generelle mandat.

3. EIB-finansieringstransaktioner, der falder ind under det generelle mandat, er de transaktioner, der forfølger de mål, der er fastsat i artikel 3.

4. Klimaforandringsmandatet dækker EIB-finansieringstransaktioner i alle de lande, der er omfattet af denne afgørelse, forudsat at de pågældende EIB-finansieringstransaktioner understøtter EU's centrale politiske målsætning om at modvirke klimaforandringer ved at yde støtte til projekter til modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer, der bidrager til opfyldelsen af den overordnede målsætning for De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC), særlig ved, inden for områderne vedvarende energi, energieffektivitet og bæredygtig transport, at forhindre eller mindske udledningen af drivhusgasser eller ved at øge sårbare landes, sektorers og samfunds robusthed over for de negative virkninger af klimaforandringer. Klimaforandringsmandatet gennemføres i tæt samarbejde med Kommissionen, og så vidt muligt kombineres EIB's finansiering med EU-budgetmidler. Landes støtteberettigelse i forbindelse med EIB’s finansiering af aktioner til modvirkning af klimaforandringer under EU-garantien kan begrænses inden EIB fordeler midlerne for lande, der efter Rådets mening ikke har forpligtet sig til nå passende klimarelaterede mål. Rådet skal høre EU-Udenrigstjenesten og Kommissionen, inden den træffer en sådan afgørelse. Det fakultative mandat bør ikke betragtes som et bidrag fra Unionen og medlemsstaterne til de midler til hurtig opstartsstøtte, der blev vedtaget på UNFCCC-partskonferencen (COP) i København i december 2009.

5. Passende kriterier for, hvad der kan betragtes som »rene teknologier«, bør i princippet være orienteret mod energieffektivitet og teknologier til nedbringelse af emissioner.

6. For så vidt angår klimaforandringsmandatet bestræber EIB sig ikke desto mindre på frem til udgangen af den i artikel 1, stk. 4, nævnte periode at sikre en afbalanceret fordeling af finansieringstransaktioner mellem de regioner, der falder ind under bilag II. EIB sørger især for, at den i punkt A i bilag II nævnte region ikke modtager mere end 40 % af det beløb, der er afsat til dette mandat, at den i punkt B nævnte region ikke modtager mere end 50 % af dette beløb, at den i punkt C i nævnte region ikke modtager mere end 30 % af dette beløb, og at den i punkt D i nævnte region ikke modtager mere end 10 % af dette beløb. Generelt skal klimaforandringsmandatet anvendes til finansiering af projekter, der er nært forbundet med EIB's nøglekompetencer, tilføjer merværdi og optimerer indvirkningen på tilpasningen til og modvirkningen af klimaforandringernes følger.

7. Både det generelle mandat og klimaforandringsmandatet skal forvaltes i overensstemmelse med principperne om forsvarlig bankpraksis.

Artikel 3

Generelle mandatmål

1. EU-garantien ydes for EIB-finansieringstransaktioner, der understøtter et eller flere af følgende generelle mål:

a) udvikling af den lokale private sektor, især støtte til små og mellemstore virksomheder

b) udvikling af sociale og økonomiske infrastrukturer, inkl. transport-, energi- og miljøinfrastrukturer samt informations- og kommunikationsteknologi

c) modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer som defineret i artikel 2, stk. 4.

Indirekte støtte til bekæmpelse af fattigdom gennem inklusiv vækst og bæredygtig økonomisk og social udvikling skal være et mål for EIB's finansieringstransaktioner i udviklingslande (9). [Ændring 5]

2. EIB forelægger i samarbejde med Kommissionen og i overensstemmelse med EU's og de internationale klimaændringsmål inden 2012 en strategi for, hvordan man gradvist og konstant kan øge andelen af projekter, der fremmer nedbringelsen af CO2-emissioner, og udfase projekter, som indvirker negativt på opfyldelsen af EU's klimamål.

3. Mere generelt skal EIB's finansieringstransaktioner bidrage til de generelle principper for Unionens optræden udadtil, jf. EU-traktatens artikel 21, dvs. til at konsolidere og styrke demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettigheder og grundlæggende rettigheder, og medvirke til gennemførelse af internationale miljøaftaler, hvori Unionen er part. Der skal i forhold til udviklingslandene lægges særlig vægt på at fremme en bæredygtig forvaltning af de globale naturressourcer, disse landes harmoniske og gradvise integration i verdensøkonomien, bekæmpelse af fattigdom og overholdelse af de principper, som Unionen har godkendt inden for rammerne af FN og andre kompetente internationale organisationer. EIB skal fremme lige adgang til finansielle tjenester, især for dårligt stillede grupper såsom mindretal, landbrugere og kvinder. EIB's styrende organer bør med henblik på at opfylde disse krav sikre, at EIB's ressourcer, og herunder personale, forhøjes inden for en rimelig frist.

4. Regional integration blandt partnerlande, herunder økonomisk integration mellem førtiltrædelseslande, nabolande og EU, er et af de underliggende formål med EIB's finansieringstransaktioner på de i stk. 1 nævnte områder.

5. EIB forøger gradvist sine aktiviteter inden for sociale sektorer såsom sundhed og uddannelse.

Artikel 4

Omfattede lande

1. Listen over de lande, der er berettigede eller potentielt berettigede til EIB-finansiering under EU-garantien, findes i bilag II.

2. For så vidt angår de lande på listen i bilag II, der er markeret med en »*«, og andre lande, der ikke er opført på listen i bilag II, vil deres berettigelse til EIB-finansiering under EU-garantien blive afgjort af Europa-Parlamentet og Rådet i hvert enkelt tilfælde efter den almindelige lovgivningsprocedure.

3. EU-garantien dækker kun EIB-finansieringstransaktioner, der gennemføres i finansieringsberettigede lande, som har indgået en rammeaftale med EIB, der fastsætter de retlige betingelser, hvorunder sådanne transaktioner skal gennemføres.

4. I tilfælde af alvorlige bekymringer med hensyn til den politiske eller økonomiske situation og foranstaltninger i et bestemt land kan Europa-Parlamentet og Rådet beslutte at suspendere ny EIB-finansiering under EU-garantien i det pågældende land efter den almindelige lovgivningsprocedure.

5. EU-garantien dækker ikke EIB-finansieringstransaktioner i et bestemt land, hvis aftalen vedrørende sådanne transaktioner var blevet undertegnet, efter at landet har tiltrådt Den Europæiske Union.

Artikel 5

EIB-transaktioners bidrag til gennemførelse af EU-politikker

1. Kommissionen vedtager, ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 6 og i henhold til betingelserne i artikel 7 og 8 i tæt samarbejde med EIB og EU-Udenrigstjenesten regionale operationelle retningslinjer for EIB-finansiering i henhold til denne afgørelse. Ved opstillingen af disse retningslinjer samarbejder Kommissionen og EIB med EU-Udenrigstjenesten angående ▐ spørgsmål, der henhører under dens kompetence . De operationelle retningslinjer tjener til at sikre, at EIB-finansieringen understøtter EU-politikker, og tager udgangspunkt i EU's bredere regionalpolitiske rammer, som er blevet fastlagt af Kommissionen og eventuelt EU-Udenrigstjenesten. De operationelle retningslinjer vil desuden sikre, at EIB-finansieringen supplerer de tilsvarende politikker, programmer og instrumenter for EU-bistand i de forskellige regioner under hensyntagen til Europa-Parlamentets beslutninger, Rådets afgørelser og konklusioner og den europæiske konsensus om udvikling . Inden for rammerne af de operationelle retningslinjer udformer EIB tilsvarende finansieringsstrategier og sikrer, at de gennemføres.

2. Sammenhængen mellem EIB's finansieringstransaktioner og Unionens eksterne politiske målsætninger overvåges i henhold til artikel 13. EIB udvikler resultatindikatorer i forbindelse med de finansierede projekters udviklings-, miljø- og menneskerettighedsaspekter og tager højde for de relevante indikatorer i Pariserklæringen om bistandens effektivitet for at fremme en sådan overvågning.

3. En EIB-finansieringstransaktion omfattes ikke af EU-garantien, hvis Kommissionen afgiver en negativ udtalelse om transaktionen inden for rammerne af den procedure, der er omhandlet i artikel 19 i EIB's vedtægter.

4. For hvert projekt, der godkendes, offentliggør Kommissionen en begrundet udtalelse, hvori den redegør for, hvordan projektet opfylder de forskellige krav i afgørelsen, og navnlig hvordan den understøtter Unionens eksterne aktionsmål, dog undtaget fortrolige oplysninger.

Artikel 6

Udøvelse af de delegerede beføjelser

1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 5, for den i denne afgørelses artikel 1, stk. 4, angivne periode.

2. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.

3. Beføjelserne til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i artikel 7 og 8 anførte betingelser.

Artikel 7

Tilbagekaldelse af delegationen

1. Den i artikel 5 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.

2. Den institution, der har indledt en intern procedure med henblik på at afgøre, om delegationen af beføjelser skal tilbagekaldes, bestræber sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den endelige afgørelse træffes, med angivelse af hvilke delegerede beføjelser der kunne være genstand for tilbagekaldelse, samt den mulige begrundelse herfor.

3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 8

Indsigelser mod delegerede retsakter

1. Europa-Parlamentet eller Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på to måneder fra datoen for meddelelsen.

Fristen forlænges med to måneder på initiativ af Europa-Parlamentet eller Rådet.

2. Har hverken Europa-Parlamentet eller Rådet ved udløbet af den frist, der er omhandlet i stk. 1, gjort indsigelse mod den delegerede retsakt, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri.

Den delegerede retsakt kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og træde i kraft inden fristens udløb, hvis både Europa-Parlamentet og Rådet har meddelt Kommissionen, at de ikke agter at gøre indsigelse.

3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet indsigelse mod en delegeret retsakt inden udløbet af den frist, der er omhandlet i stk. 1, træder den ikke i kraft. Den institution, der gør indsigelse mod den delegerede retsakt, anfører begrundelsen herfor.

Artikel 9

EIB-evaluering af udviklingsrelaterede aspekter af projekter

1. EIB undersøger med rettidig omhu de udviklingsrelaterede aspekter af projekter, der er dækket af EU-garantien , og om der har været afholdt passende lokale offentlige høringer . EIB's egne regler og procedurer skal omfatte de nødvendige bestemmelser om evaluering af den miljømæssige og sociale effekt af projekter og af aspekter med relation til menneskerettigheder for derved at sikre, at der i henhold til denne afgørelse kun ydes støtte til projekter, der er bæredygtige i økonomisk, finansiel, miljømæssig og social henseende. Kommissionen skal lade sin årlige beretning til Europa-Parlamentet og Rådet omfatte en samlet vurdering af udviklingsdimensionerne i EIB’s aktiviteter på grundlag af de undersøgelser af rettidig omhu, der er gennemført for projekterne, der er dækket af EU-garantien.

I påkommende tilfælde skal vurderingen også omfatte en evaluering af, hvordan kapaciteten hos dem, der begunstiges af EIB-finansiering, kan forstærkes over hele projektforløbet ved hjælp af teknisk bistand.

2. EIB skal ud over den forudgående evaluering af de udviklingsrelaterede aspekter af projektlederne kræve, at de under og efter projektgennemførelsen og -afslutningen gennemfører en grundig kontrol med bl.a. projektets udviklingseffekt og indvirkning på miljøet og menneskerettighederne . EIB vurderer de oplysninger, den modtager fra projektlederne. EIB's overvågning omfatter så vidt muligt de finansielle mellemleds resultater til støtte for SMV'er. Overvågningsresultaterne offentliggøres, hvor det er muligt.

3. EIB forelægger Kommissionen årlige beretninger med en evaluering af de forventede udviklingsmæssige konsekvenser af de aktioner, der er finansieret i årets løb. Beretningerne tager udgangspunkt i EIB's resultatindikatorer som omhandlet i artikel 5, stk. 2. Kommissionen forelægger EIB's udviklingsberetninger for Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den årlige rapportering i henhold til artikel 13 og offentliggør dem, således at interessenter, herunder civilsamfundet og modtagerlandene, også kan tilkendegive deres holdning hertil. Europa-Parlamentet drøfter årsberetningerne under hensyntagen til alle interesserede parters holdning.

Artikel 10

Samarbejde med Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten

1. Sammenhængen mellem EIB's eksterne aktiviteter og EU's eksterne politikmålsætninger forstærkes med det formål at maksimere synergien mellem EIB's finansiering og EU's budgetmidler, særlig gennem opstilling af de i artikel 5 nævnte operationelle retningslinjer og gennem en regelmæssig og systematisk dialog og tidlig udveksling af oplysninger om:

a) strategidokumenter udarbejdet af Kommissionen og/eller EU-Udenrigstjenesten, som tilfældet måtte være, f.eks. landestrategidokumenter og regionale strategidokumenter, vejledende programmer, handlingsplaner og førtiltrædelsesdokumenter

b) EIB’s strategiske planlægningsdokumenter og projektplanlægning

c) andre politiske og operationelle aspekter.

2. Samarbejdet gennemføres på regionsbasis under hensyntagen til EIB’s rolle og Unionens politik i hver enkelt region.

Artikel 11

Samarbejde med andre offentlige finansieringsinstitutter

1. EIB's finansieringstransaktioner gennemføres ▐ i større og større udstrækning i samarbejde med andre internationale finansieringsinstitutter eller europæiske bilaterale finansieringsinstitutter for at maksimere synergieffekten, samarbejdet og effektiviteten og for at sikre en forsigtig og rimelig risikodeling og sammenhængende projekt- og sektorbetingelser med henblik på at mindske eventuelle dobbeltomkostninger og unødvendig overlapning . [Ændring 4]

2. Det i stk. 1 omhandlede samarbejde fremmes ved koordination, navnlig, hvor det er relevant, inden for rammerne af aftalememoranda eller andre EU-rammer for regionalt samarbejde mellem Kommissionen, EIB, EBRD og de vigtigste internationale finansieringsinstitutter og europæiske bilaterale finansieringsinstitutter, der opererer i de forskellige regioner , under hensyntagen til EU-Udenrigstjenestens kompetenceområder .

3. Kommissionen foreslår inden midten af 2012 på grundlag af de eksisterende positive erfaringer, at der etableres en »EU-platform for samarbejde og udvikling« med det formål at optimere og rationalisere mekanismerne til øget kombinering af gavebistand og lån til regioner uden for EU. Som led heri konsulterer Kommissionen EIB, EBRD og andre europæiske multilaterale og bilaterale finansieringsinstitutter. Til dette formål nedsætter Kommissionen en arbejdsgruppe bestående af repræsentanter for medlemsstaterne, medlemmer af Europa-Parlamentet, EIB og om nødvendigt andre institutioner.

Artikel 12

EU-garantiens dækning og betingelser

1. For EIB-finansieringstransaktioner, der indgås med eller garanteres af en stat, samt for andre EIB-finansieringstransaktioner, der indgås med regionale eller lokale myndigheder eller statsejede og/eller statskontrollerede offentlige virksomheder eller institutioner, og hvor disse andre EIB-finansieringstransaktioner har en passende EIB-kreditrisikovurdering, der tager hensyn til kreditrisikoen i det pågældende land, dækker EU-garantien alle udeblevne, men forfaldne betalinger til EIB (»totalgaranti«).

2. Med henblik på stk. 1 repræsenteres Vestbredden og Gazastriben af Den Palæstinensiske Myndighed, og Kosovo (10) af FN's mission i Kosovo eller en administration, der er angivet i de regionale operationelle retningslinjer, der er omhandlet i artikel 5 i denne afgørelse.

3. For andre EIB-finansieringstransaktioner end de i stk. 1 nævnte dækker EU-garantien alle udeblevne, men forfaldne betalinger til EIB, hvor misligholdelsen skyldes forekomsten af en af følgende politiske risici (benævnt »garantien mod politiske risici«):

a) manglende overførsel af valuta

b) ekspropriation

c) krig eller civile uroligheder

d) manglende adgang til domstolsprøvelse af kontraktbrud.

4. EIB udformer efter aftale med Kommissionen en klar og gennemsigtig fordelingspolitik for beslutninger om finansieringskilden til transaktioner, der både kan dækkes af EU-garantien og finansieres af EIB for egen risiko.

5. Når EU-garantien aktiveres for en specifik transaktion, afgiver og overdrager EIB hele eller dele af de udestående beløb på en sådan måde, at Unionen overtager EIB's rettigheder til fordringer med alle dertil hørende garantier.

Artikel 13

Årlig rapportering og regnskabsaflæggelse

1. Kommissionen aflægger rapport årligt til Europa-Parlamentet og Rådet om EIB-finansieringstransaktioner, der gennemføres i medfør af denne afgørelse. Rapporten skal omfatte en vurdering af EIB-finansieringstransaktionerne på program- , projekt-, sektor-, lande- og regionsplan samt en vurdering af EIB-finansieringstransaktionernes bidrag til opfyldelse af Unionens politiske og strategiske målsætninger i forhold til tredjelande, med særlig opmærksomhed på de tilhørende mål for Europa 2020-strategien. Rapporten skal indeholde en sammenfatning af de igangværende projekter . Rapporten skal især omfatte en vurdering af EIB-finansieringstransaktionernes overensstemmelse med denne afgørelse under hensyntagen til de i artikel 5 omhandlede regionale operationelle retningslinjer og skal indeholde afsnit om merværdien for opfyldelsen af EU's politiske målsætninger, om evaluering af de forventede udviklingsmæssige konsekvenser, EIB’s hensyntagen til den miljømæssige og sociale bæredygtighed ved udformningen og overvågningen af finansierede projekter og om samarbejdet med Kommissionen og andre internationale finansieringsinstitutter og bilaterale finansieringsinstitutter, herunder om samfinansiering. Denne beretning skal navnlig indeholde en detaljeret oversigt over alle finansielle ressourcer i EU, der bruges i kombination med EIB-finansiering og andre donorer, hvorved der gives et detaljeret overblik over de økonomiske risici forbundet med de finansielle transaktioner under denne afgørelse. Den skal endvidere indeholde et særligt afsnit med en detaljeret vurdering af de foranstaltninger, EIB har truffet med henblik på at overholde artikel 1, stk. 2, i afgørelse nr. 633/2009/EF. Endelig fortsætter EIB med at forelægge alle sine uafhængige evalueringsrapporter, som vurderer de praktiske resultater af EIB's specifikke aktiviteter under de eksterne mandater, for Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen.

2. Med henblik på stk. 1 forelægger EIB årlige rapporter for Kommissionen om de EIB-finansieringstransaktioner, der gennemføres i medfør af denne afgørelse på projekt-, sektor, lande- og regionsplan, om opfyldelsen af EU's politiske og strategiske målsætninger i forhold til tredjelande, herunder om samarbejdet med andre internationale finansieringsinstitutter og bilaterale finansieringsinstitutter såvel som en udviklingskonsekvensanalyse, som nævnt i artikel 9. Ethvert aftalememorandum mellem EIB og andre internationale finansieringsinstitutter eller bilaterale finansieringsinstitutter vedrørende gennemførelsen af finansieringstransaktioner i henhold til denne afgørelse offentliggøres eller, hvor offentliggørelse ikke er en mulighed, meddeles Europa-Parlamentet og Rådet som led i Kommissionens årlige rapport efter stk. 1.

3. EIB forsyner Kommissionen med de fornødne statistiske, finansielle og regnskabsmæssige data om hver af EIB’s finansieringstransaktioner såvel som alle yderligere informationer , som Kommissionen har brug for for at kunne opfylde sine rapporteringsforpligtelser eller besvare henvendelser fra Revisionsretten, samt med en revisionserklæring om udestående beløb i EIB's finansieringstransaktioner.

4. Med henblik på Kommissionens regnskabsføring og rapportering af de risici, der dækkes af totalgarantien, forsyner EIB Kommissionen med EIB’s risikovurdering og kreditvurderingsoplysninger vedrørende EIB's finansieringstransaktioner med andre låntagere eller garanterede debitorer end stater.

5. EIB tilvejebringer de i stk. 2, 3 og 4 omhandlede oplysninger for egen regning. EIB offentliggør ligeledes generelt disse oplysninger, med undtagelse af fortrolige oplysninger. Oplysninger om, hvorvidt projektet er omfattet af denne garanti skal fremgå af det projektresumé, der offentliggøres på EIB's hjemmeside efter godkendelsen.

6. EIB medtager i sin årsberetning en opfølgende vurdering af, hvorledes aftalememorandummet med Den Europæiske Ombudsmand har fungeret.

Artikel 14

Ikke-samarbejdsvillige jurisdiktioner

EIB tolererer i forbindelse med sine finansieringstransaktioner ikke nogen former for ulovlige aktiviteter, herunder hvidvaskning af penge, finansiering af terrorisme, skattesvig og skatteunddragelse. Navnlig deltager EIB ikke i nogen former for transaktioner, der gennemføres i et støtteberettiget land via en fremmed ikke-samarbejdsvillig jurisdiktion, der er identificeret som sådan af OECD, Den Finansielle Aktionsgruppe eller andre relevante organisationer.

Artikel 15

Perspektiver for samarbejde og udviklingsfinansiering

Kommissionen nedsætter sammen med EIB en arbejdsgruppe til drøftelse af perspektiverne for Unionens samarbejde og udviklingsfinansiering med henblik på at gennemgå eksisterende praksis og foreslå ændringer af organiseringen og samordningen af udviklingsbistanden samt på at forbedre denne bistands effektivitet. Arbejdsgruppen sammensættes af repræsentanter fra medlemsstaterne, Europa-Parlamentet og andre europæiske finansielle institutioner og hører i fornødent omfang civilsamfundet, den private sektor og eksperter fra lande, der har gode resultater med modtagelse af bistand. Arbejdsgruppen forelægger sin rapport med anbefalinger inden den 31. december 2012.

Artikel 16

Inddrivelse af betalinger foretaget af Kommissionen

1. Foretager Kommissionen en betaling under EU-garantien, påhviler det EIB i Kommissionens navn og på dennes vegne at inddrive fordringer vedrørende udbetalte beløb.

2. EIB og Kommissionen indgår en aftale, der fastsætter de nærmere bestemmelser og procedurer for inddrivelse af fordringer, senest på datoen for indgåelsen af den i artikel 17 omhandlede aftale.

3. Af hensyn til gennemsigtigheden offentliggør Kommissionen samtlige oplysninger om enhver inddrivelse under garantiaftalen, der henvises til i artikel 17, på sin hjemmeside.

4. Betalinger og inddrivelser under EU-garantiaftalen, som kan henføres til Den Europæiske Unions almindelige budget, kontrolleres af Den Europæiske Revisionsret.

Artikel 17

Garantiaftale

EIB og Kommissionen indgår en garantiaftale, der fastsætter de nærmere bestemmelser og procedurer vedrørende EU-garantien , og underretter Europa-Parlamentet herom .

Artikel 18

Revisionsrettens kontrol

EU's garanti til EIB er genstand for kontrol fra Revisionsrettens side.

Artikel 19

Revisionsklausul

Kommissionen forelægger om nødvendigt Europa-Parlamentet og Rådet et forslag om indførelse af EU-garantien som led i de næste finansielle overslag.

Artikel 20

Endelig rapport

Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en endelig rapport om anvendelsen af denne afgørelse senest den 31. oktober 2014.

Artikel 21

Ophævelse

Afgørelse nr. 633/2009/EF ophæves.

Artikel 22

Ikrafttræden

Denne afgørelse træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i På Europa-Parlamentets vegne Formand På Rådets vegne Formand

(1) Europa-Parlamentets holdning af 17.2.2011.

(2) EUT L 190 af 22.7.2009, s. 1.

(3) EUT L 145 af 10.6.2009, s. 10.

(4) KOM(2008)0308.

(5) EUT L 414 af 30.12.2006, s. 95.

(6) I overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution 1244 (1999) .

(7) KOM(2009)0495.

(8) EUT L 301 af 12.11.2008, s. 13.

(9) Som defineret i OECD's fortegnelse over ODA-modtagere (der omfatter mindst udviklede lande, lavindkomstlande og mellemindkomstlande).

(10) I overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution 1244 (1999) .