DA Den Europæiske Unions Tidende C 18/74

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Solidaritet på sundhedsområdet: Begrænsning af uligheder på sundhedsområdet i EU

KOM(2009) 567 endelig

2011/C 18/13

Ordfører: Ágnes CSER

Medordfører: Renate HEINISCH

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 20. oktober 2009 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Solidaritet på sundhedsområdet: Begrænsning af uligheder på sundhedsområdet I EU

KOM(2009) 567 endelig.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, der vedtog sin udtalelse den 23. marts 2010.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog følgende udtalelse på sin 462. plenarforsamling den 28.-29. april 2010 (mødet den 29. april 2010) med 51 stemmer for, 1 imod og ingen hverken for eller imod:

1. Anbefalinger

1.1 Princippet om, at sundhed er et centralt element i enhver politik, bør integreres i alle EU-politikker. Kommissionen bør derfor evaluere og kontrollere sine foranstaltninger for at sikre, at alle politikområder bidrager til et højt sundhedsbeskyttelsesniveau og mindsker ulighederne på sundhedsområdet. Kommissionen bør udvikle mekanismer til at ændre de af Kommissionens politikforanstaltninger, som negativt påvirker sundhed og uligheder.

1.2 EØSU er enigt i, at det er vigtigt, at medlemsstaterne og Kommissionen fastlægger et sæt sammenlignelige kriterier og målelige mål inden for en relevant tidsramme, så de nationale myndigheder kan evaluere fremskridtene med at mindske ulighederne på sundhedsområdet og hjælpe til med at udpege områder, hvor EU-initiativer kan supplere nationale tiltag.

1.3 EØSU opfordrer alle medlemsstater til at deltage i Kommissionens planer om at forbedre data- og vidensgrundlaget og mekanismerne til måling, overvågning og afrapportering om uligheder på sundhedsområdet.

1.4 EØSU opfordrer Kommissionen til at samarbejde med medlemsstaterne om at udvikle nye kriterier til at overvåge uligheder på sundhedsområdet og en metode til at revidere situationen i medlemsstaterne med henblik på at prioritere områder, der trænger til forbedring, og god praksis.

1.5 EØSU opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til at skabe en model for overordnet økonomisk og social udvikling, der fører til større økonomisk vækst og bedre social retfærdighed samt større solidaritet, samhørighed og sundhed. Dette bør behandles som en prioritet i Europa 2020-strategien, og det bør overvejes, hvordan EU's strukturfondsmidler kan få en nøglerolle i gennemførelsen af denne prioritet.

1.6 EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at iværksætte de foranstaltninger, der er nødvendige for at bekæmpe samtlige sociale uligheder – der giver grobund for uligheder på sundhedsområdet – navnlig med hensyn til uddannelse, byplanlægning og købekraft.

1.7 Indsatsen for at bekæmpe uligheder på sundhedsområdet i landdistrikter skal øges, især i betragtning af udfordringerne i forbindelse med de demografiske forandringer.

1.8 Kommissionen bør vurdere, hvordan eksisterende europæiske platforme og fora (ernæring, alkohol osv.) påvirker sårbare grupper.

1.9 EØSU indbyder Kommissionen og medlemsstaterne til at genoverveje rækken af EØSU-henstillinger i tidligere udtalelser vedrørende sundhed og sociale anliggender og som, hvis de gennemføres, kan bidrage til at fjerne ulighederne på sundhedsområdet (1).

2. Baggrund – uligheder på sundhedsområdet i EU

2.1 EU's borgere lever nu i gennemsnittet længere og er sundere, men der er dog store og voksende forskelle i borgernes helbredstilstand på tværs af EU, som udgør et stort problem og en betydelig udfordring. Voksende ledighed som følge af den finansielle og økonomiske situation forværrer også situationen. Kommissionens meddelelse skal snart tage hul på en debat om at definere, hvilke EU-ledsageforanstaltninger der kan indføres for at bistå medlemsstaterne og andre aktører på nationalt og regionalt niveau, så denne vanskelige situation løses.

2.1.1 Et eksempel på forskellene i sundhedstilstanden hos borgerne i EU er dødeligheden for børn under et år, som varierer med en faktor på fem mellem medlemsstaterne. Forskellene i mænds og kvinders gennemsnitsalder varierer med henholdsvis 14 og 8 år, og der findes også store uligheder på sundhedsområdet mellem regioner, by- og landdistriktområder.

2.1.2 Gennemsnitsalderen fra fødslen varierer med ti år for mænd og seks år for kvinder afhængig af uddannelse og socioøkonomisk gruppe. Lønmodtagere med manuelle eller monotone job har ofte et dårligere helbred end andre grupper. Der er også et vigtigt kønsaspekt, da kvinder lever længere end mænd, men oplever længere perioder med dårligt helbred.

2.1.3 Årsagerne til ulighederne på sundhedsområdet skyldes sociale uligheder forbundet med levevilkår, adfærdsmønstre, uddannelse, beskæftigelse og indkomst, sundhedstjenester, sygdomsforebyggelse og sundhedsfremme samt offentlige politikker, der påvirker kvantiteten, kvaliteten og fordelingen af disse faktorer. Uligheder med hensyn til adgang til uddannelse, beskæftigelse og sundhedspleje samt de uligheder, som skyldes køn og race, er kritiske faktorer. Hvis en person er havnet i fattigdom og på anden måde er sårbar (børn, ældre, handicappede og minoriteter), øges sundhedsfarerne yderligere.

2.1.4 Socioøkonomiske faktorer påvirker levevilkår og sundhed; for eksempel har ikke alle i EU adgang til tilstrækkelig vandforsyning og kloakering.

2.1.5 Hindringerne for adgang til sundhedspleje omfatter manglende forsikring (især lovpligtige sygesikringsordninger), høje behandlingsudgifter, manglende viden om sundhedsvæsnet samt sproglige og kulturelle hindringer. Desuden gør fattigere sociale grupper mindre brug af sundhedsvæsenet.

2.1.6 Uligheder på sundhedsområdet er ikke uundgåelige og påvirkes kraftigt af enkeltpersoners, regeringers, aktørers og den lokale befolknings aktiviteter og kan takles med hensigtsmæssige politikker og tiltag. Den enkelte persons sundhedsmæssige adfærd er ikke den vigtigste forklaring på de observerede uligheder. Tværtimod handler disse hovedsagelig om de socioøkonomiske, sundhedsmæssige og politiske betingelser i hvert land, hvis kumulative virkning påvirker mennesker gennem hele deres liv.

3. Resumé af Kommissionens meddelelse

3.1 Formålet med Kommissionens meddelelse er at tage hul på den debat, som er en forudsætning for at definere eventuelle ledsageforanstaltninger på EU-plan, der skal støtte medlemsstaternes og andre aktørers indsats på dette område.

3.2 Trods allerede eksisterende EU-initiativer, som er med til at udjævne ulighederne på sundhedsområdet i EU (2), fandt Kommissionen, at den kunne bistå medlemsstaterne yderligere ved at se på de faktorer, som er årsag til ulighederne på sundhedsområdet.

3.3 Kommissionens meddelelse udpeger fem centrale problemer, der skal løses:

— Færre uligheder på sundhedsområdet som led i den overordnede sociale og økonomiske udvikling

— Et bedre data- og videngrundlag samt bedre mekanismerne for måling, overvågning af evalueringen og afrapportering

— Øget engagement i hele samfundet

— Hensyntagen til sårbare gruppers behov

— Udvikling af EU-politikkernes bidrag

Hvert nøgleområde ledsages af en liste over tiltag på EU-niveau, der skal videreudvikles af Kommissionen og medlemsstaterne.

4. Generelle bemærkninger – bekæmpelse af uligheder på sundhedsområdet

4.1 EØSU bifalder meddelelsen, da udvalget betragter omfanget af uligheder på sundhedsområdet mellem forskellige dele af EU og mellem dem, som enten befinder sig i en socialt gunstig eller socialt ugunstig situation, som en udfordring, og er enigt i, at en sådan ulighed undergraver EU's forpligtelse om solidaritet, social og økonomisk samhørighed, menneskerettigheder og lige muligheder.

4.2 Kommissionens meddelelse er udfaldet af en omfattende høring, og slutresultatet ligger endnu ikke klart. Desværre er visse vigtige punkter kun blevet nævnt kort eller slet ikke. Heraf falder visse ind under medlemsstaternes beføjelser, men Kommissionen kan spille en supplerende rolle ved at tage fat på disse og finde løsninger.

4.3 Meddelelsen fastlægger EU's vigtigste politikområder (socialbeskyttelsespolitikken, miljøet, uddannelse osv.), som er indbyrdes forbundne med sundhedspolitiske uligheder og gensidigt styrker hinanden. EØSU understreger derfor betydningen af, at Kommissionen og medlemsstaterne evaluerer, hvordan forskellige politikker på ALLE niveauer – lokalt, regionalt og på EU-niveau – påvirker befolkningens helbredstilstand. EØSU minder om, at en mindskelse af ulighederne på sundhedsområdet er et resultat af politiske valg og ikke et naturligt fænomen.

4.4 Ifølge EØSU bør Kommissionen gøre bedst mulig brug af de forhåndenværende redskaber (f.eks. OMC, konsekvensanalyser, forskningsprogrammer, kriterier, samarbejde med internationale organisationer) og bør sammen med medlemsstaterne overveje nye metoder til at sikre, at EU's politikker og tiltag tager fat på de faktorer, som skaber eller bidrager til sundhedsmæssige uligheder i hele EU. Kommissionens støttetiltag over for medlemsstaterne bør imidlertid være forenelige med nærhedsprincippet og traktaterne.

4.5 EØSU støtter Kommissionens rolle med at koordinere EU's politikker og tiltag, sikre overensstemmelse mellem politikker, fremme informations- og vidensudveksling mellem medlemsstater, identificere og udbrede god praksis og forenkle udformningen af skræddersyede politikker for specifikke problemer vedrørende særlige sociale grupper. EØSU forventer et bedre samarbejde med aktører, herunder EØSU selv, både på EU- og internationalt niveau.

4.6 EØSU understreger imidlertid medlemsstaternes rolle, når det gælder om at sikre adgangen til omfattende og universelt tilgængelig personlig sundhedspleje af høj kvalitet på lokalt niveau, da det er den vigtigste faktor til at mindske ulighederne på sundhedsområdet. Det gælder især børn, patienter med kroniske sygdomme, personer med flere sygdomme, og de ældre, som har brug for velkendte omgivelser og kontakt med familie, venner og bekendte under deres rekonvalescens. Befolkningsgrupper og især sårbare grupper bør ikke tvinges til at flytte til områder, hvor sundhedsinstitutionerne er samlet for at flygte fra uligheder i adgangen til sundhedspleje.

4.7 EØSU understreger, at medlemsstaterne har ansvaret for at tilvejebringe sundhedstjenester. Når man diskuterer uligheder, er det altafgørende at tage hensyn til, at det er de nationale myndigheders opgave at garantere socialsikringsordninger og sørge for, at der er tilstrækkeligt med veluddannet personale til at yde disse tjenester – på lokalt plan – uden at indbyggerne i fjerntliggende samfund eller sårbare grupper behandles uretfærdigt.

4.8 Dårligt helbred, der overvejende skyldes faktorer uden for sundhedssystemet, kan afbødes ved hjælp af sundhedspleje og sociale ordninger. I visse tilfælde kan nye udviklinger inden for sundhedsvæsenet imidlertid forværre ulighederne på sundhedsområdet (3). Nye teknologier bør ikke medføre nye sundhedsmæssige uligheder.

4.9 Det er især vigtigt at gøre den unge generation bevidst om, at en sund livsstil mindsker risikoen for dårligt helbred. En sådan viden blandt unge, som senere bliver forældre, kan have stor indvirkning på deres børn og fremtidige generationer.

5. Særlige bemærkninger om hovedpunkterne

5.1 En ligelig fordeling af sundhedstjenester som led i den overordnede sociale og økonomiske udvikling

5.1.1 Uligheder på sundhedsområdet kan også indvirke på Lissabonprocessen, da produktionstab og udgifter til behandling og sociale ydelser kan undergrave økonomien og den sociale samhørighed.

5.1.2 EØSU er enigt med Kommissionen i, at der er behov for at skabe en model for overordnet økonomisk og social udvikling, som fører til større økonomisk vækst og bedre social retfærdighed samt mere solidaritet og samhørighed og bedre sundhed. Det bør behandles som en prioritet i Europa 2020-strategien, som bør indbefatte en indikator for »uligheder på sundhedsområdet« for at overvåge de fremskridt, strategien resulterer i. EU's strukturfondes nøglerolle bør overvejes i forbindelse med realiseringen af denne prioritet.

5.1.3 EØSU minder medlemsstaterne om betydningen af social sundhedsbeskyttelse, adgang til sundhedstjenester og finansiering af sundhedsvæsenet for at sikre lige muligheder på sundhedsområdet. Det synes især vigtigt i betragtning af de demografiske tendenser i EU.

5.1.4 Det bør nævnes, at social beskyttelse på sundhedsområdet – finansieringsmekanismer på sundhedsområdet som f.eks. social og national sygesikring eller skattebaserede ordninger – er nødt til at blive gennemført og udvidet baseret på en solidarisk finansiering og risikodeling, der er nøglen til at opnå lige adgang til sundhedstjenester. Effektiv adgang til sundhedstjenester bør defineres efter prisoverkommelighed, tilgængelighed, kvalitet, finansiel beskyttelse og information om en vifte af afgørende tjenester (4).

5.1.5 Ulighederne på sundhedsområdet bør løses med en pragmatisk strategi, som sigter på universel udbredelse og effektiv adgang som defineret ovenfor ved at koordinere alle sundhedsfinansieringsordninger og -systemer (social og privat forsikring, sociale ydelser, offentlige sundhedssystemer osv.), så forskellene i adgang fjernes, dvs. for de fattige, mindretal som f.eks. indvandrere (uanset deres administrative situation), etniske og religiøse grupper eller alders- og kønsrelaterede uligheder.

5.1.6 Dermed forbundne reformer bør føre til en rettighedsbaseret fremgangsmåde, der bygger på social dialog, som sikrer bred enighed og derved bæredygtige finansieringsløsninger og anstændige arbejdsvilkår for både den forsikrede og for personalet i sundhedsvæsenet. I den forbindelse føler EØSU, at yderligere privatisering kan have en negativ indvirkning ved at indføre et system, der er baseret på konkurrence snarere end på solidaritet.

5.2 Forbedring af data- og vidensgrundlaget samt mekanismerne for måling, overvågning, evaluering og afrapportering

5.2.1 Ligesom Kommissionen anser EØSU det for afgørende, at ulighederne på sundhedsområdet måles med henblik på effektive tiltag, overvågning og fremskridt.

5.2.2 EØSU opfordrer derfor ALLE medlemsstater til at deltage i Kommissionens planer om at forbedre data- og vidensgrundlaget og mekanismerne til måling, overvågning og afrapportering af uligheder på sundhedsområdet (herunder den økonomiske og sociale indvirkning). I den forbindelse bør medlemsstaterne forpligte sig til at indgive sammenlignelige data rettidigt.

5.2.3 I betragtning af den store betydning af data og relaterede huller opfordrer EØSU Kommissionen til sammen med medlemsstaterne at udvikle nye kriterier til overvågning af uligheder på sundhedsområdet og en metode til at revidere situationen i medlemsstaterne, så det er muligt at prioritere områder, der trænger til forbedring, og god praksis.

5.2.4 EØSU er tilfreds med, at måling og overvågning af den konkrete adgang til sundhedstjenester og universel social sundhedsbeskyttelsesdækning er inkluderet som kriterium for fremskridt og anerkender betydningen af, at oplysningerne er opdelt efter køn og alder, socioøkonomisk status og geografisk område. EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at udnytte erfaringerne fra WHO, ILO, Dublin-Instituttet og EU-agenturet for grundlæggende rettigheder i denne forbindelse.

5.2.5 Hvad angår forsknings- og vidensgrundlaget støtter EØSU, at der lægges større vægt på sundhedsrelaterede og socioøkonomiske aspekter i EU's forskningsrammeprogram. EU's sundhedsprogram bør i næste budgetperiode også indeholde en prioritet om bekæmpelse af uligheder på sundhedsområdet.

5.2.6 Kommissionen bør også indføre instrumenter og en ramme for udveksling af forskningsresultater mellem medlemsstaterne samt muliggøre fælles udnyttelse af forskningsressourcer mellem medlemsstaterne.

5.2.7 EØSU erkender, at det er en langsigtet proces at bekæmpe uligheder på sundhedsområdet. Formålet med meddelelsens aktioner er at udstikke en ramme for vedvarende tiltag på dette område, og EØSU imødeser den første evalueringsrapport, som skal udarbejdes i 2012.

5.3 Engagement i hele samfundet

5.3.1 EØSU bifalder Kommissionens planer om at samarbejde med medlemsstaterne og konsultere relevante aktører på europæisk og nationalt plan:

— Uligheder på sundhedsområdet skal prioriteres inden for sundhedssamarbejdet;

— tiltag og redskaber for erhvervsuddannelse skal udvikles for at få bugt med ulighederne på sundhedsområdet ved hjælp af sundhedsprogrammet, ESF og andre mekanismer;

— overvejelser om måludvikling skal tilskyndes i Udvalget for Social Beskyttelse ved hjælp af diskussionsoplæg.

5.3.2 EØSU understreger, at opbygningen af et kraftigt engagement i hele samfundet ikke kun afhænger af regeringer, men også af inddragelsen af civilsamfundet og arbejdsmarkedspartnerne. I høringsprocessen, den politiske beslutningstagning og gennemførelse bør indgå aktører på europæisk, nationalt og lokalt niveau, og EØSU mener, at der er et potentiale for at effektivisere disse aspekter, udvikle flere partnerskaber og forbedre formidlingen af god praksis. Klare overvågnings- og evalueringsprogrammer skal etableres i medlemsstaterne for at måle hidtidige fremskridt.

5.3.3 Etableringen af mere effektive partnerskaber med aktørerne vil være med til at fremme tiltag med hensyn til forskellige sociale faktorer og bidrage til at takle uligheder på sundhedsområdet. De kan for eksempel yde et vigtigt bidrag til at forbedre adgangen til hensigtsmæssige sundhedstjenester, fremme sundhed og forebyggende pleje blandt indvandrere, etniske mindretal og andre sårbare grupper, fremme udveksling af information og viden, udpege og udbrede eksempler på god praksis og forenkle udformningen af skræddersyede politikker for de specifikke spørgsmål, der er fremherskende i medlemsstaterne og/eller særlige sociale grupper. Aktørerne kan også hjælpe til med at måle sundhedsmæssige uligheder på arbejdspladsen og i fritiden i lokalsamfundet samt støtte viden og uddannelse til både sundhedspersonale og andre sektorer.

5.3.4 EØSU ønsker en mere effektiv høring af sårbare grupper. EØSU ser gerne, at Kommissionen overvejer dette yderligere.

5.4 Sårbare gruppers behov

5.4.1 Det er vigtigt at huske, at sårbare grupper er de første, der rammes i den nuværende krise, både helbredsmæssigt og hvad angår adgang til sundhedspleje.

5.4.2 EØSU bifalder derfor:

— samarbejdsforanstaltninger mellem Kommissionen og medlemsstaterne for at forbedre adgangen til sundhedstjenester og forebyggende pleje til sårbare grupper,

— foranstaltninger til at mindske uligheder på sundhedsområdet i fremtidige initiativer om sund aldring,

— aktiviteter vedrørende uligheder på sundhedsområdet som en del af det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse (2010),

— brug af samhørighedspolitikken og strukturfondene til gavn for sårbare gruppers sundhed i lyset af den demografiske forandring,

— fokus på et begrænset antal foranstaltninger, der imidlertid bør uddybes mere udførligt.

5.4.3 EØSU anbefaler, at uligheder på sundhedsområdet og sårbare grupper, herunder handicappede, anskues fra det generelle perspektiv om lighed og forskelsbehandling. Et eksempel er aldringens kønsaspekt. Kvinder lever almindeligvis længere, men med dårligere helbred og har som følge af et generelt kortere arbejdsliv lavere pension, hvilket har en direkte indvirkning på deres adgang til sundhedspleje og medicin. Indvandrerkvinders situation kræver særlig opmærksomhed, hvad angår uddannelse om sundhed og adgang til sundhedspleje.

5.4.4 Forebyggende sundhedspleje og screening-programmer samt fremme af sundhed og uddannelse herom (især om en sund livsstil, tilgængelige behandlingsmetoder, patientrettigheder osv.) er meget vigtige, især i ugunstigt stillede befolkningsgrupper. EØSU anbefaler, at Kommissionen og medlemsstaterne udvikler kampagner og tjenester målrettet mod relevante sårbare grupper. Sundhedskampagner rettet mod den brede offentlighed har almindeligvis en lav indtrængningsgrad blandt ugunstigt stillede grupper. Målrettede kampagner bør sætte ugunstigt stillede befolkningsgrupper i stand til at definere deres behov og bringe informationen videre.

5.4.5 Kommissionen bør i den forbindelse evaluere effekten af eksisterende europæiske platforme og fora (ernæring, alkohol osv.) på udsatte grupper. EØSU foreslår, at der arrangeres en platform for patientorganisationer med henblik på udveksling af erfaringer og udbredelse af information.

5.4.6 EØSU ser adgangen til uddannelse af høj kvalitet i den tidlige barndom som en måde, hvorpå uligheder på sundhedsområdet kan forebygges hos kommende generationer. Udbuddet af forskellige børnepasningsformer er en vigtig faktor i den sociale og økonomiske udvikling og er særlig vigtigt i ugunstigt stillede områder og for dårligt stillede grupper og familier, hvis situation ellers er god. Børnepasningsordninger kan være med til at løse de sociale, økonomiske og sundhedsmæssige problemer i disse dårligt stillede familier og fremme den sociale integration af udstødte grupper (5). Eftersom uligheder på sundhedsområdet hovedsagelig skyldes uddannelsesmæssige uligheder, er det ifølge EØSU ligeledes afgørende at garantere lige adgang til skoleundervisning og uddannelse af god kvalitet, så alle børn kan tilegne sig de fornødne færdigheder for at genvinde kontrollen over deres liv.

5.5 Udvikling af EU-politikkernes bidrag

5.5.1 EØSU opfordrer medlemsstaterne til at prioritere bekæmpelse af uligheder på sundhedsområdet og sikre, at de politikker, som har en indvirkning på sociale, økonomiske og sundhedsmæssige spørgsmål, er bedre koordinerede, overvåges og evalueres med henblik på at fremme god praksis og udbrede information i hele EU.

5.5.2 Forskellige EU-politikkers indvirkning på sundhedssituationen bør undersøges.

5.5.3 EU's bidrag til bekæmpelse af ulighederne på sundhedsområdet kan forbedres, f.eks. gennem bedre forståelse af, hvordan politikker indvirker på sundheden, og via større integration af de enkelte politikker: uddannelse, arbejdsvilkår, regionaludvikling, miljøpolitik, transportpolitik osv. Kommissionen bør imidlertid først og fremmest sikre, at de foreslåede foranstaltninger ikke fører til nye uligheder, især hvis de påvirker sårbare grupper (6).

5.5.4 Sikring af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau tillægges lige så stor betydning som skabelse af det indre marked i Lissabontraktaten, som også tildeler EU en supplerende rolle med at sikre EU-borgernes trivsel. EØSU håber, at Lissabontraktaten vil puste nyt liv i sloganet »Sundhed på alle politikområder«, som hidtil er forblevet en temmelig tom formel på EU-niveau, der bruges til at skjule den ubalance, der skyldes det indre markeds allestedsnærværende dominans.

5.5.5 I den forbindelse opfordrer EØSU Kommissionen til at

— foretage en evaluering af sine foranstaltninger (før, under og efter gennemførelsen) på alle sine politikområder, kontrollere, om alle politikområder bidrager til at sikre et højt niveau af sundhedsbeskyttelse og mindske ulighederne på sundhedsområdet (7),

— udvikle mekanismer til at evaluere nuværende politikkers sundhedsmæssige konsekvenser (forudgående og efterfølgende) for forskellige befolkningsgrupper med henblik på at fremskaffe information, der kan bruges til yderligere politikudvikling,

— udvikle mekanismer til at imødegå politiske tiltag fra Kommissionen, som har en negativ indvirkning på sundhed og uligheder,

— tage skridt til at øge bevidstheden i medlemsstater, blandt sammenslutninger og fagkyndige om sundhedsmæssige uligheder og deres reelle indvirkning, hvilke faktorer der er afgørende for dem og hvordan disse overvindes.

5.5.6 EØSU ser også gerne, at medlemsstaterne tager fat på uligheder på sundhedsområdet i deres arbejdsprogrammer og udvikler passende tværsektorielle strategier.

5.5.7 EØSU støtter Kommissionens forslag om at bistå medlemsstaterne med at koordinere politiske tiltag mere effektivt, analysere forholdet mellem disse politikker, og hvordan helbredstilstanden påvirkes hos forskellige grupper i medlemsstaterne. Bekæmpelsen af uligheder på sundhedsområdet bør også underbygges af en bedre brug af EU's samhørighedspolitik og bedre oplysning om og koordinering af samhørighedsfondene, øget kapacitet til at udvikle investeringer inden for sundheds- og socialsektoren i medlemsstaterne, valgmuligheder under EU's regionaludviklingspolitik og den fælles landbrugspolitik.

5.5.8 Det må imidlertid ikke indskrænke medlemsstaternes ret til at tilrettelægge og finansiere sundhedssystemer, især deres ret til at definere og gennemføre et passende sundhedsbeskyttelsesniveau (Traktatens artikel 168).

5.5.9 Indsatsen for at bekæmpe uligheder på sundhedsområdet i landdistrikter skal øges, især i betragtning af udfordringerne i forbindelse med den demografiske forandring. I den forbindelse bør den nøglerolle, som spilles af små udbydere af sundhedstjenester (især selvstændige læger) for at sikre omfattende, individuel og lokal behandling af patienter, anerkendes og gives særlig støtte.

5.5.10 EØSU ser positivt på:

— Den foreslåede politiske dialog med medlemsstater og aktører om fairness og andre grundlæggende nøgleværdier på sundhedsområdet som fastlagt i EU's sundhedsstrategi og EU's strategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, og forslaget om at etablere et forum om sundhed og omstrukturering for at undersøge foranstaltninger til begrænsning af uligheder på sundhedsområdet.

— Kommissionens initiativ på internationalt niveau til at støtte andre lande på bl.a. sundhedsområdet via udveksling af EU's erfaringer med at bekæmpe uligheder på dette område.

Bruxelles, den 29. april 2010 Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Jf. udtalelserne af

»Førskoleundervisning og børnepasningsordninger« (initiativudtalelse), ordfører: Mária Herczog

(2) Man kan nævne Rådets henstilling om kræftscreening, initiativer om psykisk sundhed, rygning og HIV/AIDS samt en europæisk oversigt over god praksis, dataindsamling og et netværk af medlemsstater og aktører. Der er også støtte at hente i forskningsramme- og handlingsprogrammer, Progress, studier og politiske innovationer. Desuden påvirkes helbredstilstanden også positivt af EU-lovgivning om beskæftigelse og sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, den fælles landbrugspolitik, miljø- og markedspolitikker. Samhørighedsfonden og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne er med til at udligne de regionale forskelle.

(3) For eksempel har den begrænsede adgang i Frankrig til anti-retroviral behandling øget de sundhedsmæssige uligheder mellem HIV-positive patienter.

(4) Konventioner, nationalt og internationalt opstillede mål, barselsydelser, herunder syge- og barselsorlov, de vigtigste ILO-konventioner og bestemmelser inden for social sundhedsbeskyttelse, herunder ILO-konvention 130 om sundhedspleje og ILO-konvention 102, som specifikt fokuserer på social beskyttelse, især social sundhedsbeskyttelse. Den er blevet undertegnet af mange lande, senest Rumænien og Bulgarien. For fuld EU-ratifikation mangler kun 2 baltiske stater og Finland (på grund af kønsrelateret ordlyd).

(5) »Førskoleundervisning og børnepasningsordninger« (initiativudtalelse), ordfører: Mária Herczog

(6) Særligt sårbare grupper omfatter mennesker, som ikke er mobile som følge af sygdom, som ikke aktivt søger efter den bedste behandling, som ikke behersker sproget i det foretrukne behandlingsland, som ikke har de finansielle ressourcer til at betale for specialistbehandling/behandling i udlandet eller som tøver med at søge behandling, enten i udlandet eller på fjerne behandlingscentre. Den demografiske forandring vil især skabe nye sundhedsudfordringer.

(7) Om end det er sandt, at mange lovbestemmelser allerede kræver en konsekvensanalyse, foretages der i de fleste tilfælde ingen evaluering for at kontrollere, om de faktisk og konkret opnår deres målsætninger. Dette er desto mere nødvendigt i den nuværende finansielle og økonomiske krise, som i stigende grad bliver en krise for beskæftigelse og finansiering af sundhedsvæsenet, med følger for folkesundheden.