KOMMI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(94) 247 endelig udg. 
Bruxelles, den 01.07.1994 
BERETNING OM DET 
EUROPÆISKE KUL- OG STÅLFÆLLESSKABS 
OMSTILLINGSSTØTTE 
FOR ARBEJDSTAGERE 
1993 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
I. Indledning 
II. Støtteformer og kriterier for støtteberettigelse 
III. Vurdering af omstillingsstøttens værdi og effektivitet 
IV. 1993-støtten og forholdene inden for industrien samt beskæftigelsessituationen 
IV. 1 Stålsektoren 
IV.2 Kulsektoren 
V. Forpligtelser for EKSF-støtte i 1993 
V. 1 Samlet almindelig støtte 
V.2 Almindelig støtte til arbejdstagere i stålindustrien 
V.2.1 Særlige sociale foranstaltninger for arbejdstagere i stålsektoren 
V.3 Supplerende foranstaltninger i stålsektoren 
V.4 Almindelig støtte til arbejdstagere i kulscktoren 
V.4.1 Særlige sociale foranstaltninger for arbejdstagere i kulsektoren 
V.5 EKSF's supplement til Fællesskabets RECHAR-initiativ 
V.6 Typer af foranstaltninger til fordel for arbejdstagerne og EKSF's bidrag til omkostnin­
gerne 
VI. Oversigt over foranstaltninger i de enkelte medlemsstater på baggrund af forholdene 
inden for industrien og beskæftigelsessituationen 
VII. Betalinger og annulleringer af støtte i 1993 
VII.l Betalinger 
VII.2 Annulleringer 
VIII. Andre aktiviteter 
VIII.1 Udvalg 
VIII. 1.1 Fællesudvalg for haronisering af arbejdvilkårene inden for stålindustrien 
VIII. 1.2 Fællesudvalg for harmonisering af arbejdsvilkårene inden for kulindustrien 
VIII. 1.3 De nationale forvaltningers årlige møde 
VIII.2 Konferencer 
VIII.2.1 Kollokvium om de sociale følger af omstrukturering inden for den europæiske 
kulindustri 
VIII.3 Publikationer 
VIII.3.1 Håndbog om social forvaltning i forbindelse med omstrukturering inden for den 
europæiske kul- og stålsektor 
VIII.4 Undersøgelser 
VIII.4.1 Undersøgelse af den sociale dialogs bidrag i forbindelse med omstrukturering 
inden for stålindustrien i Den Europæiske Union 
VIII.4.2 Undersøgelse af udgifterne til omstiUingsstøtte og EKSF's deltagelse i de pågældende 
udgifter 
VIII.4.3 Undersøgelse af de demografiske ændringer både inden for og uden for stålindustrien 
og deres indvirkning på ældre arbejdstageres behov i forbindelse med erhvervs­
uddannelse og karriere 
VIII.4.4 Undersøgelser af omstrukturering inden for kul- og stålindustrien i de nye tyske 
delstater 
IX. EKSF's fremtid 
IX. 1 Finansielle begrænsninger og fremtiden 
IX.2 Inkorporering i Den Europæiske Socialfond 
IX.3 Udvidelse 
X. Konklusioner 
t> 
I. INDLEDNING 
Denne beretning vedrører Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs (EKSF) omstiUingsstøtte 
i 1993. Del er den anden udførlige beretning om de pågældende aktiviteter siden indførelsen 
af det harmoniserede interventionssystem i 1988, og den har til formål at give en række 
almene oplysninger om denne form for støtte, som udgør det vigtigste europæiske bidrag til 
socialpolitikken inden for kul- og stålindustrien. Endvidere imødekommer man med 
beretningen en henstilling fra Revisionsretten om at udarbejde beretninger regelmæssigt1. 
Beretningen har til formål at beskrive den støtte, der blev ydet i 1993, både med hensyn til 
kvantitet og kvalitet, og der lægges både vægt på omfanget af de midler, der blev stillet til 
rådighed, og på den form for sociale foranstaltninger, der blev gennemført. Beretningen giver 
også en oversigt over udviklingen på det pågældende område, som f.eks. indførelsen af de nye 
supplerende sociale foranstaltninger inden for stålindustrien, de gældende budgetbegræns­
ninger, hvorunder den pågældende støtte ydes, og bestræbelserne på at inkorperere visse af 
EKSF's sociale foranstaltninger i Den Europæiske Socialfond. Beretningen omfatter en 
evaluering af programmet for omstiUingsstøtte og kommer også ind på en række andre 
aktiviteter i forbindelse med programmet, som f.eks. undersøgelser og udvalg. Endvidere 
indeholder beretningen en beskrivelse af de forhold inden for industrien samt med hensyn til 
beskæftigelsessituationen, som gjorde sig gældende i medlemsstaterne, og som dannede 
baggrund for programmet vedrørende omstiUingsstøtte netop i det år. 
Der er ydet EKSF-omstillingsstøtte til arbejdstagere inden for kul- og stålindustrien siden 
1954. Et af hovedformålene med programmet er at sikre en rimelig social beskyttelse af 
arbejdstagere, som mister deres arbejde som følge af omstrukturering, særlig når de trækkes 
ud af arbejdsmarkedet og førtidspensioneres, eller når de tvinges ud i arbejdsløshed. Et andet 
hovedformål er at hjælpe arbejdstagere med at finde nyt arbejde via uddannelse og 
genbeskæftigelse. Endvidere kan programmet for omstiUingsstøtte også spille en rolle ved at 
få den berørte arbejdsstyrke til at acceptere omstrukturering, og på den måde har programmet 
spillet en vigtig rolle, hvilket det også stadig gør, ved at mindske konflikter mellem 
arbejdsmarkedets parter og fremme, at der der opnås enighed. 
Det er vigtigt at have in mente, at EKSF's program for omstiUingsstøtte blev iværksat meget 
længe før Fællesskabets øvrige strukturelle interventionsredskaber. Den sektorbestemte 
fremgangsmåde og mulighederne for at samfinansiere foranstaltninger, som i forbindelse med 
indkomststøtte til arbejdstagere, der er blevet ledige, er helt specielle og er baseret på et 
afgiftssystem, som er oprettet i henhold til Paris-traktaten. Når den pågældende traktat udløber 
i år 2002, risikerer disse særtræk at blive forældede i forhold til Den Europæiske Unions 
øvrige aktiviteter. 
1 Den første beretning "Beretning om Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs OmstiUingsstøtte 1990' 
blev vedtaget den 12. december 1991, SEK(91)2394, endelig udg. 
II. STØTTEFORMER OG KRITERIER FOR STØTTEBERETTIGELSE 
Retsgrundlaget for tildeling af denne form for social støtte er artikel 56 i EKSF-traktaten. Her 
fastsættes bestemmelserne for hjælp uden tilbagebetalingspligt, som ydes med henblik på at 
bidrage til betaling af ydelser, som gør det muligt for arbejdskraften at afvente genansættelse, 
til at yde tilskud til arbejdstagere for omkostninger i forbindelse med ny ansættelse og til 
finansiering af erhvervsuddannelse af arbejdstagere. Hjælpen er afhængig af, at medlemsstaten 
betaler et særligt bidrag, som åbner mulighed for en bedre behandling end i henhold til den 
almindelige ordning for social beskyttelse. Fællesskabsstøtten som sådan øger de bidrag, der 
betales til arbejdstagerne selv, og forbedrer foranstaltningerne, men skaber endvidere 
supplerende finansiering på nationalt plan. Siden 1980 er der eksempelvis indgået forpligtelser 
i henhold til artikel 56 for et samlet fællesskabsbidrag på over 3 mia. ECU til fordel for ca. 
800 000 EKSF-arbejdstagere. 
I henhold til artikel 56, stk. 2, litra b), er støtteberettigede arbejdstagere dem, som er 
beskæftiget i kul- og stålvirksomheder, der er tvunget til "definitivt at indstille, indskrænke 
eller ændre driften" på grund af dybtgående ændringer i afsætningsvilkårene inden for kul-og 
stålindustrien, som ikke umiddelbart står i forbindelse med oprettelsen af det fælles marked". 
Langt størstedelen af støtten går til at opfylde disse behov. I henhold til artikel 56, stk. 1, litra 
c), ydes der støtte til arbejdstagere, som påvirkes af indførelsen af "nye tekniske metoder eller 
hjælpemidler". Denne form for støtte har kun været til rådighed siden 1988, og kun inden for 
kulsektoren, og er fortsat af yderst begrænset omfang. 
I praksis styres programmet af harmoniserede bilaterale aftaler mellem Kommissionen og 
medlemsstaterne. I henhold til de pågældende aftaler findes der fem almindelige sociale 
foranstaltninger, som kan samfinansieres fortløbende, og de svarer til programmet for 
"traditionel støtte". Foranstaltningerne er førtidspensionering, arbejdsløshed, intern 
overflytning, ekstern genansættelse og erhvervsuddannelse. Støttens omfang er defineret som 
følger: 
SOCIAL 
FORANSTALT. 
NING MAKSIMALT 
BIDRAG 
(I % AF 
LØN) MAKSIMAL 
VARIGHED 
(I MÅNEDER) FASTSAT 
LOFT 
(I ECU)* 
Førtidspensionering 
Arbejdsløshed 
Intern overflytning 
Eks. genansættelse 
Uddannelse 12% 
12% 
5% 
10% 
55% (18%)** 
(16%)** 
(65%) ** 18 
12 
12 
12 15 4 000 
3 000 
1 000 
2 000 
4 000 
** endvidere findes der et samlet loft på i gennemsnit 3 000 ECU pr. sektor, pr. 
medlemsstat 
i områder, hvor den økonomiske situation er ugunstig, dvs. hvor 
bruttonationalproduktet (BNP) svarer til mindre end 75% af det gennemsnitlige BNP 
i Den Europæiske Union. 
forbindelse med alvorlige kriser i kul- og stålindustrien kan Kommissionen beslutte al 
gennemføre supplerende foranstaltninger. De pågældende foranstaltninger omfatter særskilte 
interventionsregler, som er skræddersyet til at opfylde særlige mål, som fremmer det igang­
værende program. I 1993 fandtes der to sådanne programmer, de supplerende foranstaltninger 
i kulscklorcn under betegnelsen EKSF-supplcmcntcl lil Fællesskabets RKCIIAR I - initiativ, 
som blev afsluttet i det pågældende år (men som fortsættes i 1994 i en lignende form), og de 
supplerende foranstaltninger i stålsektoren, som blev iværksat i 1993. 
Ansøgninger indsendes af medlemsstaternes regeringer og evalueres med henblik på halvårlige 
afgørelser om at indgå forpligtelser for støtte. Betalinger sker mod forevisning af udgiftsbilag, 
og saldoen udbetales senest fire år efter, at der er indgået forpligtelse for støtten (fem år i 
forbindelse med de supplerende programmer). Undtagelsesvis kan 50% af den samlede støtte, 
som der er indgået forpligtelse for, udbetales øjeblikkeligt i forbindelse med de supplerende 
programmer, forudsat at det bekræftes, at gennemførelsen af de sociale foranstaltninger er 
påbegyndt. 
I 1993 blev der foretaget visse ændringer i den bilaterale aftale med Spanien. De pågældende 
ændringer indebærer for det første, at alderen for førtidspensionering sænkes fra 55 til 52 år. 
For det andet inddrages indkomststøtte under erhvervsuddannelse som en støtteberettiget 
udgift, en ændring som bringer Spanien på linje med de øvrige medlemsstater. Begge 
ændringer afspejler ændringer, som for nylig er foretaget i den nationale lovgivning i Spanien. 
III. VURDERING AF OMSTILLINGSSTØTTENS VÆRDI OG EFFEKTIVITET 
OmstiUingsstøtte, som ydes i henhold til EKSF-traktatens artikel 56, er først og fremmest et 
sektorbestemt redskab, som skal fungere hånd i hånd med EKSF's politik for industrien. I 
henhold til den filosofi, der ligger til grund for artikel 56, bør den nødvendige tilpasning til 
strukturelle ændringer inden for industrien ikke ske på bekostning af store dele af 
arbejdskraften. Intervention i henhold til artikel 56 svarer som sådan til det entydige ansvar, 
Fællesskabet har for at afbøde de sociale virkninger af omstruktureringer, som tilskyndes eller 
endog følger af Fællesskabets egen politik. Eftersom den pågældende støtte indgår som et led 
i EKSF's samlede politik, kan medlemsstaterne med rette forvente, at støtten stilles til 
rådighed, når man indvilger i at samarbejde i forbindelse med Fællesskabets forslag. 
Artikel 56 omhandler foranstaltninger på det sociale område, hvilket sikkert oprindelig var 
yderst avanceret i forhold til de gældende sociale bestemmelser i de fleste europæiske lande. 
Med bestemmelserne tilskyndedes virksomheder og regeringer til at indgå aftaler om sociale 
ledsageforanstaltninger, og de pågældende bestemmelser er efterhånden blevet bakket op i 
mange lande med særlig lovgivning for EKSF-sektorerne. En vigtig forudsætning i forbindelse 
med artikel 56 er, at medlemsstaten yder et "særligt bidrag", som mindst svarer til EKSF-
støtten, til omkostningerne i forbindelse med de sociale foranstaltninger. Det pågældende 
særlige bidrag skal tilvejebringe en forbedring af foranstaltninger eller finansiering, særlig for 
kul- og stålarbejdere, som giver mulighed for bedre behandling end den almindelige ordning 
for social beskyttelse. Sådanne særlige, supplerende foranstaltninger i de seks oprindelige 
medlemsstater er også indført i de lande, som er tiltrådt Fællesskabet i årenes løb. 
Denne særbehandling af EKSF-industrierne skyldes tildels de særlig store bølger af ledighed, 
som gentagne gange har ramt de pågældende sektorer i flere årtier. Hvad vigtigere er, 
berettiger den EKSF-afgift, som industrien betaler, og som indgår i finansieringen af 
Fællesskabets støtteprogram til særbehandling. I 1993 udgjorde afgiften 0,25% af værdien af 
nettoproduktionen og tegnede sig direkte for ca. 21% af de samlede midler på EKSF's budget. 
Andre budgetmidler, dvs. indtægter fra Kommissionens låntagnings- og långivningsaktiviteter, 
er også selv resultatet af afgifter fra tidligere år. Afgiften, som er et unikt fænomen inden for 
Den Europæiske Union, fungerer således som en solidaritetsfond. 
Ordningen med omstiUingsstøtte er både til gavn for arbejdstagere og arbejdsgivere inden for 
i de pågældende industrier. Selvom det nu højt udviklede system med bedre social beskyttelse 
måske i 1990'erne i et vist omfang har skygget for EKSF-samfinansiering, er denne form for 
intervention dog fortsat af afgørende betydning. Det er almindelig anerkendt, at 
tilpasningsstøtte, som i høj grad har virket som katalysator for og givet næring til et stort 
omfang af social beskyttelse, nu kan komme til at virke som en garanti for, at niveauet 
opretholdes. I henhold til en uafhængig evaluering af denne form for støtte, som blev 
gennemført i 19882, er nedskæringer af enhver art i forhold til det nuværende niveau i høj 
grad uønskelige, fordi medlemsstatene vil være yderst utilbøjelige til at overtage finansieringen 
heraf. I Det Forenede Kongerige har regeringen faktisk for nylig afskaffet deres særordning 
for stålværksarbejdere i høj grad med den begrundelse, at Fællesskabets finansieringsniveau 
er faldet støt i årenes løb. 
The European Communities Readaptation Aids in the coal and steel industries, Durham University 1988. 
Endvidere kan omstillingsstøtten i kraft af sin afbødende effekt fremme enighed blandt 
arbejdsmarkedets parter, når det er nødvendigt at tilpasse EKSF-industricr. Flere midler til 
dækning af de sociale omkostninger i forbindelse med omstrukturering kan for det første 
medvirke til at skabe forståelse for, at der er behov for en omfattende nedskæring i antallet 
af arbejdspladser, og for det andet til at sikre, at arbejdstagerne fortsat kan give det 
ekstraordinære antal berørte arbejdstagere finansiel dækning af et acceptabelt omfang. Det er 
både af værdi for arbejdstagere og for arbejdsgivere at undgå konflikter. 1 fuld erkendelse 
heraf så arbejdstagerne inden for stålindustrien faktisk i 1993 positivt på en større tildeling 
af omstiUingsstøtte over EKSF-budgettet i form af supplerende sociale foranstaltninger. Den 
øgede støtte blev bevilget med det formål al medvirke til at fordele omkostningerne i 
forbindelse med en ny bølge af nødvendige reduktioner i antallet af arbejdspladser som følge 
af kapacitetsnedskæringer. 
I 1993 foretog Kommissionen en undersøgelse med henblik på at vurdere omfanget af af sin 
intervention under omstillingsstøtten3. Resultaterne af denne undersøgelse viser tydeligt, at 
EKSF's bidrag stadig dækker en betydelig del af de samlede omkostninger i forbindelse med 
sociale foranstaltninger. I henhold til resultaterne lå EKSF's bidrag til omkostningerne i 
forbindelse med de foranstaltninger, EKSF samfinansierer, i 1991 i gennemsnit på fra 8,5% 
for førtidspensionering til 35% for intern overførsel. Disse resultater fremgår af nedenstående 
tabel, som viser, at EKSF's samlede bidrag til sociale foranstaltninger i 1991 i gennensnit 
svarede til 13% i EKSF's interventionsperiode. Denne procentsats kan sammenlignes med Den 
Europæiske Socialfonds intervention, idet den pågældende fonds bidrag til aktive 
foranstaltninger også skønnes at udgøre 13%4. 
Figur 1: Omfanget af EKSF's bidrag til omkostningerne i forbindelse med sociale 
foranstaltninger i EKSF's interventionsperiode (1991-programmet) 
FORANSTALTNING /SEKTOR GENNEMSNITLIGT EKSF-BIDRAG 
I PROCENT AF OMKOSTNINGERNE 
Førtidspensionering (kul) 8,51% 
Førtidspensionering (stål) 15,71% 
Arbejdsløshed 10,44% 
Ekstern genansættelse 11,40% 
Intern overførsel 35,26% 
Erhvervsuddannelse 19,41% 
Samtlige foranstaltninger 13,00% 
I afsnit V.6 findes der en udførlig tabel med nærmere oplysninger om de enkelte medlems­
stater, og resultaterne af den pågældende undersøgelse er beskrevet i afsnit VIII. 
3 "ECSC Readaptation Aid: Gross costs and additionally", HI VA 1993. 
4 Jf. rapporten "Beskæftigelsen i Europa", Europa-Kommissionen 1993. 
OmstiUingsstøtte spiller en sektorbestemt rolle og indebærer direkte fordele for producenter 
og arbejdstagere i HKSF-industricrnc, men derudover har støtten også indvirkning på regionalt 
og lokalt plan, hvor den således virker til fremme for de bestræbelser, der gøres over 
Fællesskabets strukturfonde. Flere områder inden for Den Europæiske Union er afhængige af 
en økononomisk struktur opbygget omkring en enkelt industri og baseret på kul- og 
stålproduktion. EKSF-støtte åbner særlig mulighed for erhvervsmæssig omskoling af 
arbejdstagere, som, selvom de måske ikke altid genansættes straks i nye stillinger, ofte udgør 
en reserve med nyttige kvalifikationer, som kan udnyttes senere, når lokale arbejdsgivere 
registrerer et opsving, og de kan måske endog tiltrække nye investeringer til et område. 
Endvidere kan arbejdstagere genansættes direkte i nye stillinger med den tilskyndelse, der 
ligger i lønudligning eller gødtgørelse af omkostninger i forbindelse med ny ansættelse fra 
EKSF. 
Det er klart, at omstillingsstøtten har mange positive virkninger. Programmet strækker sig 
tilbage til Fællesskabets grønne ungdom og er derfor forbundet med et væld af erfaringer, og 
EKSF's fremgangsmåde betragtes fortsat som værdifuld. Den prioritet, der for nylig, med 
samtlige fællesskabsinstitutioners godkendelse, blev givet til de supplerende sociale 
foranstaltninger for arbejdstagere både inden for kul- og stålsektoren på et tidspunkt, hvor der 
bliver stadig færre budgetmidler til rådighed, viser, at det rent faktisk forholder sig således. 
I Kommissionens arbejdsdokument til opdatering af Kommissionens meddelelse til Rådet om 
EKSF-traktatens fremtid - Finansiel virksomhed (SEK (93) 1596) anfører Kommissionen, at 
den har besluttet at "koncentrere EKSF's budgetmæssige og finansielle ressourcer om aktioner, 
der i højere grad bidrager til en løsning på de meget vanskelige forhold, der for øjeblikket 
hersker på kul- og stålområdet aktioner, der kan fremme selve den industrielle 
omstruktureringsproces og lette byrderne for de sociale ledsageaktioner". Det bekræftes af, at 
der i 1994 vil blive afsat ca. 70% af de samlede budgetmidler til omstiUingsstøtte, 
sammmenlignet med 50% og 60% i de senere år (jf. aktivitetsrapporten for 1990 for nærmere 
oplysninger). 
Flere har kritiseret EKSF-støtteprogrammet under henvisning til, at det også er nødvendigt at 
tage hensyn til andre sektorer, som er ramt af stor ledighed, eller at der i dag generelt er et 
højt socialt beskyttelsesniveau i Europa. Forskellige faktorer, som f.eks. videreførelsen af 
afgiftssystemet, de usædvanligt mange arbejdspladser, som går tabt, og endvidere beslutningen 
om beholde EKSF-traktaten, indtil hele den oprindeligt definerede periode udløber i år 2002, 
peger alle i retning af en videreførelse af det forbedrede interventionssystem. Kommissionen 
er nu ved at undersøge, hvordan man bedst kan overføre EKSF's sociale støtte til Den 
Europæiske Socialfond under EØF-ordningen, inden traktaten udløber i år 2002. I den 
forbindelse kunne man på et tidspunkt i fremtiden se nærmere på de særlige træk ved 
omstillingsstøtten og vurdere, om visse aspekter kan bruges til at berige de gældende EØF-
redskaber. 
IV. 1993-STØTTEN OG FORHOLDENE INDEN FOR INDUSTRIEN SAMT 
BESKÆFTIGELSESSITUATIONEN 
EKSF's omstiUingsstøtte i 1993 omfattede arbejdstagere, hvis arbejdspladser blev påvirket i 
1992 og 1993. Støtten skal ses på baggrund af et meget stort tab af arbejdspladser både inden 
for stål- og kulsektoren i den pågældende toårs-periode. 
IV.l Stålsektoren 
I stålsektoren var det samlede nettotab af arbejdspladser i 1992 på ca. 32 000 - en nedgang 
på over 8% af den samlede arbejdsstyrke i Fællesskabet, med kun 355 000 arbejdstagere 
tilbage i industrien. I 1993 vil det endelige nettotab af arbejdspladser sandsynligvis blive på 
ca. 35 000, svarende til en yderligere nedgang på ca. 10%. Samtlige medlemsstater, med 
undtagelse af Irland, Grækenland og Danmark, blev i høj grad berørt, men den største 
nedskæring i arbejdsstyrken blev registreret i Tyskland, Italien og Spanien. 
I 1992 anerkendte man, at forholdene på Fællesskabets stålmarked var alvorlige, og at 
udsigterne til større efterspørgsel var ringe. I henhold til en undersøgelse af forholdene i 
industrien var der en overkapacitet på mellem 19-26 mio. t (11% - 15%) med hensyn til 
varmvalsede produkter og på over 30 mio. t (15%) med hensyn til råstål. Kommissionen 
mente også, at der var behov for yderligere omstrukturering og vedtog et handlingsprogram 
med henblik på at forbedre situationen. Blandt flere foranstaltninger omfatter det pågældende 
program en række udvidede sociale foranstaltninger, som tager sigte på den nye omstrukture­
rings værste konsekvenser for beskæftigelsen (jf. afsnit V.2). Det forventes, at mellem 1993 
og 1995 vil 55 000 - 60 000 arbejdstagere miste deres arbejdspladser blot som følge af 
kapacitetsnedskæringer. Hertil kommer det tab af arbejdspladser, som skyldes andre omstruk­
tureringsforanstaltninger. 
Figur 2: Udviklingen i arbejdsstyrken inden for Den Europæiske Unions stålindustri 
siden 1991: antal arbejdstagere 
Workforce at end 09/93 Joblosses 1993 (Jan-> Sept) H Jobtosses 1992 
> 
IV.2 Kulsektoren 
Inden for kulsektoren er beskæftigelsessituationen også alvorlig. I 1992 udgjorde nettotabet 
af arbejdspladser 30 500, hvorved arbejdsstyrken blev reduceret med over 12% til kun 218 
000. Ultimo 1993 skønnes der at have været yderligere en kraftig nedgang på 15,6%, hvorved 
den samlede arbejdsstyrke blev reduceret til 184 000. 
I 1993 producerede kun fem medlemsstater fortsat kul (plus Italien, hvor produktionen er 
marginal). Den sidste mine i Belgien blev lukket i 1992.1 Det Forenede Kongerige bevirkede 
bestræbelser i retning af privatisering en større bølge af afskedigelser i 1992 og 1993, og 
ultimo 1993 var der kun 24 000 arbejdstagere inden for kulsektoren. I Frankrig, Spanien og 
Tyskland er fortløbende tab af mange arbejdspladser stadig udtryk for energipolitiske valg og 
kuls aftagende betydning i de pågældende lande. I Portugal, hvor den resterende kulproduktion 
skal ophøre i 1994 til fordel for gas, bliver kun ganske få arbejdstagere afskediget i toårs-
perioden, mens de mange afskedigelser kommer, når produktionen ophører endeligt. 
I 1993 erkendte man, at det også er nødvendigt med supplerende sociale foranstaltninger inden 
for kulsektoren, som en opfølgning til det vellykkede EKSF-supplemcnt til RECIIAR-
programmet, som ophørte i 1993. Derfor blev der opstillet et indikativ! treårs-budget, og for 
nylig vedtog man bestemmelser om et nyt supplerende kul-program5. 
Figur 3: Udviklingen i arbejdsstyrken inden for Den Europæiske Unions kulindustri 
siden 1991: antal arbejdstagere 
D Workforce at end 09/93 B Joblosses 1993 (Jan-> Sept) • Joblosses 1992 
Informationsnotat om sociale ledsageforanstaltninger i forbindelse med omstillingsprogrammet for 
kulindustrien (1994-1997) EFT C 108/3 af 16.4.94. 
V. FORPLIGTELSER FOR EKSF-STØTTE I 1993 
I 1993 blev der indgået forpligtelser under alle EKSF's tre programmer for tilpasningsstøtte, 
dvs. almindelig støtte, supplerende foranstaltninger i stålindustrien og supplerende foranstalt­
ninger i kulindustrien under EKSF-supplementet til fællesskabsinitiativet RECHAR. 
V.l Samlet almindelig støtte 
I 1993 modtog man ansøgninger om støtte fra ti stålproducerende medlemsstater og fra alle 
fem kulproducerende stater plus Belgien. Samtlige ansøgninger vedrørte individuelle 
arbejdstagere, som i 1992 og 1993 mistede deres arbejdspladser, eller blev tvunget til at 
tilpasse sig til nye produktionsprocesser eller til at blive overført til ny beskæftigelse 
andetsteds i virksomheden. 
De sammenlagt 148 ansøgninger blev behandlet i forbindelse med to særskilte afgørelser om 
at yde støtte i henholdsvis juli (PH/3391/93) og december (PH/7006/93). Det store antal 
støtteansøgninger markerer en væsentlig stigning i forhold til dem, der blev fremsat i 1990, 
da den foregående aktivitetsrapport blev udarbejdet, og hvor der kun blev indgivet 87 
ansøgninger. Stigningen kan for det første forklares derved, at virksomheder i de nye tyske 
delstater kom ind under EKSF-støtteprogrammet i 1991, og for det andet derved, at der er 
mange små producenter, som nu sammen med deres større modparter, rammes af de dårlige 
markedsforhold, særlig inden for stålsektoren i Italien og Det Forenede Kongerige og inden 
for kulsektoren i Spanien. 
I henhold til artikel 56 og bestemmelserne i de harmoniserede bilaterale aftaler var i alt 75 
531 EKSF-arbejdstagere støtteberettigede under programmet for almindelig støtte. Der blev 
sammenlagt bevilget 182,3 mio. ECU af det tildelte budget på 185 mio. ECU. 
Ovennævnte svarer til et gennemsnitsbeløb på 2 414 ECU pr. arbejdstager, hvilket naturligvis 
ligger langt under det optimale beløb på 3 000 ECU, som anført i aftalerne. Det lave 
støtteniveau, som har gjort sig gældende, siden de nye aftaler trådte i kraft (jf. aktivitets­
rapporten for 1990), skyldes hovedsagelig de yderst restriktive kriterier for støtteberettigelse. 
Flere på hinanden følgende lofter finder anvendelse, når støtten skal beregnes, hvilket 
begrænser beløbet på hvert trin. Endvidere er der ikke mulighed for udligning mellem de 
medlemsstater, som ikke opnår den maksimale gennemsnitsstøtte pr. arbejdstager, og dem, 
som opnår mere (og senere udsættes for nedskæring). Derudover søger nogle medlemsstater 
kun om samfinansiering af foranstaltninger, som er forbundet med forholdsvis lave 
omkostninger, hvorved de giver afkald på de størst mulige fordele. 
Tabel 4 og 5 viser tildelingen af støtte og antallet af støttemodtagere inden for de enkelte 
sektorer i samtlige modtagermedlemsstater. 
Figur 4: Samlet almindelig omstiUingsstøtte i MECU i 1993 pr. medlemsstat 
Figur 5: Samlet almindelig omstiUingsstøtte pr. antal støttemodtagere i 
medlemsstaterne 
25.000 
20.000 
15.000 
10.000 
5.000 
UK ED 
10 
V.2 Almindelig støtte til arbejdstagere i stålindustrien 
Samtlige stålproducerende medlemsstater, med undtagelse af Irland og Danmark, fremsatte 
ansøgninger om EKSF-støtte. De fleste ansøgninger vedrørte direkte arbejdstagere i bestemte 
virksomheder, men nogle vedrørte dog centraliserede særbetalinger til arbejdslagere fra 
forskellige virksomheder. Der blev modtaget 124 ansøgninger, svarende til ca. 84% af det 
samlede antal ansøgninger for begge sektorer. Der er flere årsager til dette store antal 
støttteansøgninger. Antallet er bestemt til dels et udtryk for det ekstremt store antal mistede 
arbejdspladser i stålsektoren i 1992 og 1993, men det afspejler også opbygningen af 
Fællesskabets stålindustri, som består af mange virksomheder, i modsætning til kulsektoren, 
som stort set er baseret på en enkelt virksomhed (dog ikke i Tyskland og Spanien). Man må 
endvidere tage hensyn til, at Fællesskabets stålsektor i stigende grad karakteriseres derved, at 
man anvender små underleverandører til at udføre specielle opgaver, som tidligere blev 
varetaget af det interne personale. Denne tendens gør sig stadig kun gældende i marginalt 
omfang, men ses ofte særlig i forbindelse med vedligeholdelse, transport eller fjernelse af 
slagge. Siden 1992 har man i forbindelse med afgørelser om at yde støtte taget hensyn til det 
pågældende fænomen og opstillet retningslinjer for ydelse af støtte til arbejdstagere, som 
rammes under sådanne forhold. Retningslinjerne åbner mulighed for at inddrage 
underleverandører i de tilfælde, deres aktivitet er uundværlig for EKSF's produktionsproces, 
udføres på stedet som en permanent foranstaltning, og arbejdstagerne udgør et marginalt antal 
i forhold til det samlede antal mistede arbejdspladser i hovedvirksomheden. I 1993 modtog 
114 arbejdstagere fra ca. 15 underleverandører EKSF-støtte i henhold til denne foranstaltning. 
I alt 43 449 arbejdstagere, hvis arbejdspladser blev påvirket af ændringer, indskrænkninger 
eller indstillinger inden for stålindustrien, som defineret i artikel 56, opfyldte de særlige 
kriterier i aftalerne og blev anset for støtteberettigede i 1993. 
Under programmet for almindelig støtte blev der i 1993 afsat 112 mio. ECU til de pågældende 
arbejdstagere i stålindustrien. Beløbets fordeling på de enkelte medlemsstater fremgår af tabel 
5. Det viser sig, at Tyskland modtog størstedelen af støtten, dvs. 36% af det samlede beløb, 
tæt efterfulgt af Spanien med ca. 28% og derefter Italien med 15%. Afsnit VI indeholder en 
nærmere analyse af støtten i de enkelte medlemsstater set i national sammenhæng. 
Figur 6: Almindelig omstiUingsstøtte til stålsektoren i 1993, angivet i MECU 
45,0 
40.0 
35,0 
30.0 
25,0 
20,0 
15.0 
10,0 
5,0 
0.0 Mi • 
•'«i 
ifiisr «Kul 
3d 
•;?.» 
s« •TÉS»*''1''1 
mi 
ÆW\ L^^s^s^ 
UK NL EL 
I 1994 er der bevilget supplerende støtte under 1993-programmet til fordel for arbejdstagere 
fra den nederlandske stålvirksomhed Hoogovens. Det drejer sig om et beløb på 5,6 mio. ECU, 
som bevilges over 1994-budgettet med forbehold af eventuel anvendelse af reserveklausulen. 
V.2.1 Særlige sociale foranstaltninger for arbejdstagere i stålsektorcn 
Med hensyn til de sociale foranstaltninger, som skal samfinansieres ved hjælp af denne 1993-
støtte, viser tabel 7 antallet af støttemodtagere pr. medlemsstat samt de forskellige foranstalt­
ninger. Det fremgår helt tydeligt, at der er tale om særdeles mange tilfælde af førtids­
pensionering, særlig i Belgien, Spanien, Tyskland og Italien. Den første gang, der blev gjort 
udbredt anvendelse af førtidspensionering, var i begyndelsen af 1980erne, og arbejdsmarkedets 
parter anser fortsat denne mulighed for at være den optimale løsning, hvis der skal foretages 
nedskæringer i arbejdsstyrken på en rimelig acceptabel måde i social henseende. Endvidere 
er erhvervssammenslutningerne fortsat positivt indstillet over for førtidspensionering og vælger 
fortsat at få denne foranstaltning inddraget i aftaler om social beskyttelse, særlig i Spanien, 
Tyskland og Frankrig. 
Selvom førtidspensionering ganske rigtigt er et ret humant middel til at fjerne arbejdstagere 
fra arbejdsmarkedet, har denne foranstaltning dog vist sig at være alt for dyr. Så store 
omkostninger kan få og får rent faktisk de forskellige regeringer, som står over for tiltagende 
begrænsninger i de offentlige budgetter, til at tage deres afholdelse af en del af omkostnin­
gerne i forbindelse med førtidspensionering op til fornyet overvejelse. Udbredt anvendelse af 
førtidspensionering i en lang årrække har endvidere skabt en ret uligevægtig alderspyramide 
inden for Fællesskabets stålindustri. Langt størstedelen af Fællesskabets arbejdsstyrke inden 
for den pågældende sektor er mellem 30 og 49 år. Kommissionen bestilte derfor for nylig en 
undersøgelse, der skulle fastlægge virkningen af en sådan demografisk udvikling6. 
Undersøgelsen, som førte til den konklusion, at ældre arbejdstagere bør værdsættes højere, end 
det på indeværende tidspunkt synes at være tilfældet, er beskrevet nærmere i afsnit VIII. 
Figur 7: Almindelig omstiUingsstøtte til stålsektoren i 1993, angivet i forhold til 
antal støttemodtagere og foranstaltninger 
I Ekit.rn forflyttelse • Arbejdiloshed I Erhvrsuddindse O Intern forflyttelse B Fortidspensionering 
"L'impact socio-économique sur les industries sidérurgiques des évolutions démographiques internes et 
externes" CEDRES Paris 1992. 
12 
Ret mange arbejdstagere i stålindustrien fik en erhvervsuddannelse i forbindelse med, at de 
forlod industrien, og denne uddannelse giver dem nye færdigheder og kvalifikationer, som kan 
bruges fremover, selvom situationen på det europæiske arbejdsmarked fortsat ikke er særlig 
gunstig. Nu om dage er arbejdstagere inden for stålindustrien normalt langt højere uddannet 
end tidligere. Der er dog ved at ske et skift i retning af arbejdstagere med flere forskellige 
kvalifikationer for at sikre, at arbejdstagerne bliver fortrolige både med de mekaniske og 
elektriske aspekter ved stålproduktionen i modsætning til at opnå klart afgrænsede færdig­
heder. Ledige arbejdstagere har således i mange tilfælde et godt grundlag, som kan udbygges 
med yderligere undervisning for at øge mulighederne for genbeskæftigelse. I Det Forenede 
Kongerige, Italien og Frankrig sikrer man særlig gode muligheder for omskoling. 
Der blev også tilbudt erhvervsuddannelse til en række arbejdstagere, som forblev på 
stålvirksomhederne, men som på grund af omstrukturering enten flyttede til en anden afdeling 
eller blev vidne til en ændring af deres daglige opgaver som følge af en ny produktionsproces. 
Det er nødvendigt at ændre og udvikle produktgrupper på et yderst konkurrencedygtigt marked 
med tiltagende efterspørgsel efter kvalitet og særlige krav, hvilket tvinger industrien til at 
foretage væsentlige teknologiske ændringer. Under sådanne omstændigheder kan 
arbejdstageren kun sikre sin ansættelse, hvis han er forberedt på ændring. Sådanne 
gennemgribende ændringer fordrer en omskolingsperiode og kan endog indebære ny 
ansættelse. EKSF dækkede en del af sådanne arbejdstageres omkostninger i forbindelse med 
uddannelse og ydede i nogle tilfælde tilskud dækning af omkostninger i forbindelse med 
flytning. De fleste af disse foranstaltninger fandt sted i Spanien, Italien og Nederlandene. 
Herudover blev næsten 2 000 støttemodtagere, særlig i Frankrig og Det Forenede Kongerige, 
genansat direkte i nye stillinger, eller startede egen virksomhed. Disse støttemodtagere fik 
adgang til lønudligning og til tilskud til omkostninger i forbindelse med ny ansættelse. Selvom 
Fællesskabets stålindustri ikke er så strengt geografisk begrænset som kulsektoren, afhænger 
mange områder dog i høj grad af stål. Ledighed inden for et stålområde kan derfor indvirke 
meget kraftigt på lokaløkonomien, særlig hvor der følger stor ledighed i relaterede industrier 
og servicefag. Mulighederne for ny ansættelse i omegnen kan være yderst begrænsede, og 
EKSF-støtte kan også være en hjælp til ledige til at flytte bort fra et givet område for at søge 
arbejde i et mere velstående område. 
I 1993 ydede EKSF også bistand, som gør det muligt for arbejdsløse af afvente ansættelse. 
Sådanne foranstaltninger, særlig i Spanien, de nye tyske delstater og Italien, gennemføres 
normalt, når arbejdstagerne enten bliver ledige så pludseligt eller i så stort et antal, at mere 
positive foranstaltninger ikke kan iværksættes med det samme. EKSF yder el vist tilskud til 
den almindelige arbejdsløshedsstøtte for de pågældende arbejdstagere fra stålindustrien, som 
nu tæller lidt over 4 000. 
I afsnit VI findes der en nærmere beskrivelse af de særlige kendetegn ved de nationale 
programmer på det sociale område, som blev samfinansieret over EKSF's almindelige støtte 
i det pågældende år, samt af de enkelte almindelige EKSF-foranstaltningers særlige bestand­
dele. 
13 
V.3 Supplerende foranstaltninger i stålsektoren 
I 1992 erkendte Kommissionen, at stålindustrien befandt sig i en særlig vanskelig periode, 
specielt kendetegnet ved et dramatisk prisfald, og vedtog derfor et samlet program med det 
formål at bidrage til al gøre den pågældende sektor mere konkurrencedygtig. 
Handlingsprogrammet omfattede sociale foranstaltinger, som på en mere effektiv måde skulle 
afbøde følgerne af den nødvendige omstruktureringsbølge for arbejdstagerne og fordele de 
dermed forbundne omkostninger, særlig ved at lette den finansielle byrde for virksomhederne. 
Det skønnedes, at man kunne miste henved 60 000 arbejdspladser som en direkte følge af 
omstruktureringen, og at næsten 70 000 ledige eller overførte arbejdstagere fra stålsektoren 
ville kunne drage fordel af øget fællesskabsstøtte. I april 1993 vedtog Kommissionen forslag 
om gennemførelse af supplerende foranstaltninger inden for stålsektoren over tre år (1993-
1995) med et indikativt budget på 240 mio. ECU7.1 henhold til det pågældende program, som 
blev udarbejdet af Padraig Flynn, kommissær for sociale anliggender og beskæftigelse, efter 
høring af erhvervssammenslutninger og arbejdsgivere, ydes der øget EKSF-støtte til 
førpensionering, ny ansættelse og arbejdsløshed med et genncmsnitsbeløb pr. arbejdstager på 
henholdsvis 5 000, 4 000 og 2 000 ECU. På grund af programmets industripolitiske mål er 
arbejdstagere, som påvirkes af indskrænkninger i produktionskapaciteten i stålsektoren, de 
eneste støtteberettigede (en snævrere definition end i forbindelse med almindelig støtte). 
Kommissionen fører løbende tilsyn med de pågældende kapacitetsnedskæringer. 
Allerede i det første år under den nye omstrukturering blev der lukket mange virksomheder, 
og meget udstyr blev taget ud af brug, hvilket førte til en væsentlig indskrænkning af 
industriens kapacitet, og flere tusinde arbejdspladser gik tabt. Man modtog støtteansøgninger 
fra ni medlemsstater. I Irland og Danmark, som hver især kun har en meget begrænset 
stålsektor, reducerede man ikke kapaciteten i 1993, og en ansøgning fra Grækenland blev i 
sidste ende trukket tilbage. Ansøgningerne for Italien og Luxembourg blev sammen med en 
del for Tyskland overført til 1994, fordi der var behov for yderligere forklaringer og 
bekræftelse. 
I de resterende syv lande fik 23 856 arbejdstagere tildelt supplerende støtte. Samtlige arbejds­
tagere var påvirket af varige nedskæringer af kapaciteten på 24 stålvirksomheder i Fælles­
skabet. En række arbejdstagere viste sig at være ikke-støtteberettigede, fordi de kun blev 
påvirket af nedskæringer i bemandingen (færre skiftehold) eller nedskæringer i støbevare- eller 
koksproduktionen eller i forbindelse med færdigbehandling. Andre blev anset for ikke-
støtteberettigede, fordi de var beskæfiget i administrative enheder, som ikke var knyttet til 
virksomhederne. Afgørelsen omfattede kun de arbejdstagere, som var på en eller anden måde 
var direkte involveret i produktionen af færdige valseprodukter og/eller råstål. 
I 1993 blev der øremærket et budget på 60 mio. ECU til de supplerende foranstaltninger, og 
det blev opbrugt. Selv efter kritisk og grundig anvendelse af kriterierne for støtteberettigelse, 
beløb støtten sig til ca. 80,8 mio. ECU. Differencen på 20,8 mio. ECU blev derfor overført 
til driftsbudgettet for 1994, således at den kunne ydes som en supplerende tildeling. Beløbets 
7 Meddelelse vedrørende det sociale aspekt af programmet for omstrukturering af stålindustrien, 
KOM(93)l78 af 28.4.93. 
14 
fordeling på medlemsstaterne fremgår af tabel 8. 
Figur 8: Supplerende støtte til stalsektoren i 1993, angivet i MECU 
20.0 
10.0 
Eftersom programmet supplerer den almindelige støtte, giver de sociale foranstaltninger i 
praksis det samme billede for begge. Mere end 50% af støttemodtagerne drog fordel af øget 
finansiering i forbindelse med førtidspensionering, efterfulgt af ca. 35% i forbindelse med 
genansættelse og kun et begrænset antal i forbindelse med arbejdsløshed. 
I forbindelse med denne støtte til stålsektoren blev der indført enkelte nyskabelser som 
supplement til det almindelige program. Genansættelsesforanstaltningen omfatter således f.eks. 
samtlige muligheder, herunder alle former for erhvervsuddannelse, lønudligning for overførte 
og individuel rådgivning med hensyn til jobsøgning. I forbindelse med arbejdsløshedsforan-
staltningen kan Kommissionen endvidere tage hensyn til nye former for jobdeling, herunder 
f.eks. en nedsættelse af arbejdstiden. Man er begyndt at drøfte værdien af jobdeling inden for 
stålindustrien, men ingen benyttede muligheden for EKSF-samfinansiering i 1993. Tabel 9 
viser rækken af foranstaltninger og antal støttemodtagere. 
Fig. 9 Supplerende stotte til stalsektoren i 1993 angivet i forhold til stottemodtagere og 
foranstaltninger 
12.000 
10.000 H 
8.000 H 
6.000 H 
4.000 H 
2.000 H 
Fortids-pensionering H Arbejdsloshed Ekstern forflyttelse 
IS 
V.4 Almindelig støtte til arbejdstagere i kulsektoren 
Seks medlemsstater indsendte ansøgninger om støtte, nemlig Belgien, Spanien, Frankrig, 
Tyskland, Portugal og Det Forenede Kongerige. De fleste af de 24 ansøgninger blev indsendt 
af nationaliserede virksomheder, dog ikke i Spaniens tilfælde, for her findes der mange mindre 
kulproducenter. 
Alle de 32 082 arbejdstagere, som støtteansøgningerne vedrørte, blev anset for 
støtteberettigede. Kun 125 heraf var specielt omfattet af artikel 56, stk. 1, litra c), som følge 
af nye tekniske processer og nyt teknisk udstyr i den spanske kulindustri. De resterende var 
støtteberettigede i henhold til artikel 56, stk. 2, litra b). 
66% af samtlige støttemodtagere var at finde inden for kulsektoren i Det Forenede Kongerige, 
hvor overgang til alternative energikilder og fortsatte bestræbelser i retning af privatisering 
af industrien gør sig gældende. Det blev konstateret, at selvom British Coal har indstillet selve 
produktionen i nogle miner, vedligeholdes visse kulminer dog fortsat med henblik på 
muligheden for nye ejere. Der vil derfor blive trufffet hensigtsmæssige foranstaltninger for 
at undgå fremtidig dobbel EKSF-finansiering for arbejdstagere, som genansættes af de nye 
ejere. 
label 10 viser støttebeløbet fordelt på de enkelte medlemsstater. Det Forenede Kongerige var 
så langt den største støttemodtager med 60% af det samlede tildelte beløb, men i Spanien var 
der også tale om et højt støtteniveau, hvilket afspejler den gennemgribende omstrukturering, 
som finder sted i den pågældende medlemsstat. Afsnit VI indeholder en mere detaljeret 
analyse af baggrunden for denne støtte i de enkelte medlemsstater. 
Figur 10: Almindelig omstiUingsstøtte til kulsektoren i 1993, angivet i MECU 
16 
V.4.1 Særlige sociale foranstaltninger for arbejdstagere i kulscktorcn 
Tabel 11 viser de forskellige foranstaltninger for tidligere minearbejdere, som modtog støtte 
i forbindelse med tildelingen for 1993. Det fremgår umiddelbart, at støtten er anvendt meget 
anderledes end i stålsektoren. 
For det første forholder det sig således, at selvom en tredjedel af samtlige støttemodtagere 
forlod sektoren med førtidspension, er der dog tale om en forholdsvis lavere andel end i 
stålsektoren. Som allerede anført, viser aldersstrukturen inden for stålsektoren, at arbejds­
styrken er grupperet omkring ret lave alderstrin, men inden for kulsektoren er arbejdsstyrken 
endnu yngre. F.eks. er gennemsnitsalderen for en ledig minearbejder i Det Forenede Konge­
rige nu 38. I de fleste medlemsstater er førtidspensionsalderen 50 eller 55 år, og derfor har 
arbejdstagerne almindeligvis kun i begrænset omfang mulighed for al gå på førtidspension 
(med bemærkelsesværdige undtagelser, som f.eks. i Belgien, hvor minearbejdere har kunnet 
gå på pension i en meget yngre alder, hvis de havde 20 års anciennitet). 
Erhvervsuddannelse optræder heller ikke hyppigt blandt de sociale foranstaltninger, der blev 
ydet EKSF-støtte til i 1993, faktisk blev der kun anvendt midler til dette formål i Spanien og 
Frankrig. Tilsvarende er der kun tale om genansættelse på den pågældende virksomhed eller 
en anden i yderst få tilfælde. 
Det fremgår meget tydeligt, at der i høj grad blev gjort anvendelse af EKSF-
arbejdsløshedsstøtte i Det Forenede Kongerige. Her anvendes EKSF-samfinansiering til 
udbetaling af store engangsbeløb til ledige, hvilket er et normalt fænomen blandt 
minearbejdere, uanset om de har nået alderen for førtidspension eller er yngre og forlader 
industrien. Som sådan bør denne form for støtte strengt taget ikke kaldes arbejdsløsheds­
understøttelse, men denne betegnelse anvendes i forbindelse med ydelse af støtte, fordi 
engangsbeløbet kan anskues som et supplement til eventuelle fremtidige ydelser, som gør det 
muligt for arbejdskraften at afvente genansættelse. 
Figur 11: Almindelig omstiUingsstøtte til kulsektoren i 1993 angivet i forhold til 
støttemodtagere og foranstaltninger 
25.000 
20.000 
15.000 
10.000 
5.000 
Ekstern forflyttelse H Arbejdsløshed Erhversuddandse S intern forflyttelse • Fortids-pensionering 
V.5 EKSF's supplement til Fællesskabets RECHAR-initiativ 
1993 var det sidste år under Fællesskabets RECHAR-initiativ. EKSF's supplement til 
RECHAR-programmet i form af omstiUingsstøtte svarer stort set de supplerende foran­
staltninger for stålsektoren. Det omfatter supplerende midler til førtidspensionering, oprettelse 
af egen virksomhed, erhvervsuddannelse og grundlæggende "forberedende uddannelse" med 
henblik på reintegration af mindre kvalificerede arbejdstagere. Det maksimale støttebeløb er 
sat til 4 000 ECU pr. modtager. 
Seks medlemsstater indsendte støtteansøgninger. De blev fordelt på områder, svarende til de 
operationelle programmer under RECHAR. De pågældende 36 384 tidligere minearbejdere 
blev anset for at være støtteberettigede. Budgetbevillingerne for det sidste RECHAR-år beløb 
sig til 50 mio. ECU. Hele budgettet blev opbrugt, og da de støtteberettigede minearbejdere 
faktisk tegnede sig for henved 55 mio. ECU, blev der foretaget en lineær reduktion for 
samtlige medlemsstater. 
Alle fire foranstaltninger blev benyttet. Der blev ydet samfinansiering til førtidspensionering 
i en supplerende periode for godt 10 000 tidligere minearbejdere. Omkring 20 000 modtog 
i forbindelse med tildelingen støtte til omskoling af en eller anden form. Tyskland og Spanien 
var de eneste lande, som ikke ansøgte om finansiering af "forberedende uddannelse". 
Andetsteds omfattede programmer for forberende uddannelse bistand til at overvinde sociale 
og psykologiske handicaps, individuel vejledning i forbindelse med jobsøgning og selv sprog­
kurser for immigranter blandt arbejdstagerne. Kun Det Forenede Kongerige ansøgte om støtte 
til folk, som har brug for hjælp til at starte ny virksomhed. Her fik ca. 4 000 tidligere 
minearbejdere mulighed for at benytte forvaltet værkstedsplads eller gøre brug af tjeneste­
ydelser fra bureauer på det frie marked. 
I den fire-års periode, som RECHAR-programmet omfatter, har EKSF's supplement i form 
af omstiUingsstøtte bidraget med yderligere 175 mio. ECU i alt til bedre social beskyttelse og 
omskoling af tidligere minearbejdere. Kommissionen er klar over, at kulindustrien, som er i 
tilbagegang i hele Den Europæiske Union, fortsat vil indvirke på arbejdspladser, endog i ret 
stort omfang, i den nærmeste fremtid. Derfor har Kommissionen besluttet at fortsætte med et 
supplerende program for kulsektoren, afpasset efter stålprogrammet8. Kommissionen har 
øremærket et budget på 40 mio. ECU i 1994 til dette formål. Tabel 12 og 13 viser den støtte, 
der blev bevilget under det pågældende program i 1993, angivet i forhold til beløb og antal 
støttemodtagere. 
Informationsnotat om sociale ledsageforanstaltninger i forbindelse med omstillingsprogrammet for 
kulindustrien, EFT C 108 af 16.4.94. 
18 
Figur 12: EKSF's supplement til RECHAR-programmet i 1993, angivet i MECU 
Figur 13: EKSF's supplement til RECHAR-programmet i 1993 angivet i forhold til 
antal støttemodtagere og foranstaltninger 
25.000 
20.000 
15.000 
10.000 
5.000 
Fortids-pensionering • Erhversuddandse H Forberedende uddannelse • Ekstern forflyttelse 
19 
V.6 Typer af foranstaltninger til fordel for arbejdstagerne og EKSF's bidrag til 
omkostningerne 
OmstiUingsstøtte anvendes på lignende, men ikke identisk måde i de enkelte medlemsstater 
og sektorer. Eksempelvis modtager en arbejdstager, som går på førtidspension, i nogle 
medlemsstater en fratrædelsesgodtgørelse, hvilket ikke er tilfældet i andre. Nogle regerings­
myndigheder sikrer, at der fortsat betales socialsikringsbidrag for arbejdstagere, som er blevet 
ledige, for at sikre deres pensionsrettigheder. Erhvervsuddannelsesforanstaltninger, som 
normalt giver mulighed for finansiel støtte til tilrettelæggelses- og indkomstsomkostninger, kan 
endvidere i nogle lande omfatte en godtgørelse til arbejdstagere, når de har afsluttet et givet 
kursus. Tabel 14 viser, hvordan de fem almindelige EKSF-foranstaltninger, underopdelt, fandt 
anvendelse i de enkelte medlemsstater i 1993. 
Figur 14: Anvendelsen af de fem almindelige EKSF-foranstaltninger i medlemsstaterne 
BE 
DB 
GR 
ES 
FR 
IT 
LUX 
NL 
PO 
RU PRÉRE­
TRAITE 
(Charbon) 
A,B,C 
A,B,C 
-
B,D,E 
B,C,D,E 
B,D 
-
-
A,D,E 
A,B,C PRÉRE­
TRAITE 
(Acier) 
B,E 
A,E 
-
B,D,E 
B,D 
B,D 
B,D 
D,E 
A,D,E 
E CHÔMAGE 
(Ch+Ac) 
A,E,C 
C,E 
E 
A,E 
A,C,E 
C,E 
E 
D,E 
A,E 
A,C,E REDÉ­
PLOIE­
MENT 
EXT. 
(Ch+Ac) 
A,C,F,H 
C,H 
-
A,F,H,L 
C,F,G,H 
AF,G,H 
F 
F,H 
A,F,H,L 
A,C,F,H TRANS­
FERT 
INT. 
(Ch+Ac) 
F,H 
F,H 
-
F,H 
F,H 
E,H 
-
F,H 
H,G 
F,H FORMA­
TION 
PROF. 
(Ch+Ac) 
U,K 
CM.J 
-
I 
U,K 
D,I,J,K 
D,1,J 
U 
U 
u 
A: Fratrædelsesgodtgørelse 
B: Pensionsgodtgørelse 
C: Godtgørelse i form af naturalier (kun kulscktorcn) 
D: Socialsikringsbidrag for arbejdstager (for at bevare pensionsrettigheder) 
E: Ydelse, som gør det muligt at afvente genansættelse 
F: Lønudligning (for at kompensere for en ny lavere løn) 
G: Omkostninger i forbindelse med jobsøgning 
H: Udgifter i forbindelse med mobilitet/overførsel 
I: Omkostninger i forbindelse med tilrettelæggelse af erhvervsuddannelse 
J: Indkomststøtte (under erhvervsuddannelse) 
K: Godtgørelse til arbejdstager efter afsluttet uddannelse 
L: Tilskud til oprettelse af egen virksomhed 
20 
Endvidere er der på samme måde stor forskel på udgifterne til ovennævte foranstaltninger i 
de enkelte medlemsstater, og der konstateres også stor forskel mellem to sektorer i en og 
samme medlemsstat. Tabel 15 er taget fra undersøgelsen af bruttoudgifter til omstiUingsstøtte 
og addition, som omtales i afsnit III. Tallene svarer til dem, der gælder for 1991-programmet 
for almindelig støtte. 
Tabellen viser de gennemsnitlige udgifter pr. arbejdstager i forbindelse med de enkelte EKSF-
elementer under hver af de fem almindelige foranstaltninger i de bilaterale aftaler i den 
periode, der er fastsat i aftalerne. Tabellen viser endvidere den procentdel af de pågældende 
udgifter, som dækkes ved hjælp af almindelig omstiUingsstøtte. Eksempelvis beløber 
udgifterne pr. arbejdstager, som går på førtidspension, sig i en periode på 18 måneder i den 
belgiske kulsektor i gennemsnit til 22 613 ECU. I 1991 bidrog EKSF med et beløb svarende 
til 11,75% heraf. Det fremgår af tabellen, at EKSF's bidrag for samtlige medlemsstater i 
gennemsnit ligger på fra 8,51% for førtidspensioneringsforanstaltninger i kulsektoren til 
35,26% for foranstaltninger vedrørende intern overførsel. Det konstateres endvidere, at for 
samtlige foranstaltninger og begge sektorer i de enkelte medlemsstater udgør omstillingsstøtten 
procentvis mindst af udgifterne i Det Forenende Kongerige (10%) og mest i Nederlandene, 
hvor den finansielle intervention svarer til 39,85% af de samlede udgifter. Endelig svarer 
EKSF's bidrag for samtlige foranstaltninger og medlemsstater i gennemsnit til 13%. 
Figur 15: Udgifter pr. arbejdstager i gennemsnit og EKSF's bidrag til de fem almindelige 
sociale foranstaltninger i EKSF's interventionsperiode - 1991-tal. 
Measure 
BE 
ES 
FR 
DE 
IT 
LU 
NL 
PO 
UK 
Eur 
Average 1 
ECU 
22.613 
20.043 
20.193 
29.877 
0 
0 
0 
6.473 
24.109 
28.400 % 
11 75 
1456 
1500 
762 
000 
0.00 
0.00 
46.66 
12 77 
851 2 
ECU 
11.671 
15.740 
29.464 
14.632 
22.173 
38.064 
6.537 
11.525 
6.340 
1 8.236 % 
25.70 
25.41 
11.57 
14.84 
17.65 
9.39 
0.00 
34.71 
50.00 
15 71 3 
ECU 
0 
26.513 
0 
2.000 
1.121 
0 
0 
5.021 
27.173 
13,147 % 
000 
1102 
0.00 
40.45 
28 46 
0.00 
0.00 
50.00 
7.00 
10 44 4 
ECU 
6.137 
0 
17.790 
3.600 
22.308 
2.947 
0 
7.326 
6.426 
6 490 % 
21.64 
0.00 
851 
19.48 
8 77 
50.00 
0.00 
27.30 
31 12 
1140 5 
ECU 
0 
0 
1.606 
0 
0 
0 
0 
0 
2.689 
9.085 % 
000 
000 
50.00 
000 
000 
000 
000 
000 
34.61 
35.26 6 
ECU 
13.100 
11.713 
17.037 
13.396 
8.021 
1.235 
2.650 
0 
22.911 
«0.959 % 
22 90 
31.18 
17 61 
10 56 
24 26 
28 18 
39 85 
000 
15 92 
1941 7 
ECU 
15.411 
20.341 
19.984 
15.232 
14.530 
26.829 
2.650 
8.022 
21.532 
16.441 % 
17 76 
1646 
1455 
1160 
18 86 
10 33 
39 65 
39 74 
1000 
1300 
FØRTIDSPENSIONERING: KULSEKTOR 
FØRTIDSPENSIONERING: STÅLSEKTOR 
ARBEJDSLØSHED 
EKSTERN GENBESKÆFTIGELSE 
INTERN OVERFØRSEL 
ERHVERVSUDDANNELSE 
SAMTLIGE FORANSTALTNINGER UNDER ET 
21 
VI. OVERSIGT OVER FORANSTALTNINGER I DE ENKELTE MEDLEMS­
STATER PÅ BAGGRUND AF FORHOLDENE INDEN FOR INDUSTRIEN OG 
BESKÆFTIGELSESSITUATIONEN 
Dette afsnit indeholder en mere dybtgående analyse af begrundelserne for at yde EKSF-
omstillingsstøtte i 1993. Her undersøges de forhold, der gjorde sig gældende inden for 
industrien i forbindelse med tab af arbejdspladser, intern erhvervsuddannelse og overførsler, 
samt den form for sociale programmer, der blev iværksat i de enkelte medlemsstater. 
Belgien 
Selv om den sidste kulmine i Belgien blev lukket i 1992, vil arbejdstagerne fortsat være 
involveret i nedtagnings- og oprydningsaktiviteter et stykke tid endnu. Et begrænset antal af 
de pågældende arbejdstagere blev gjort ledige i 1993 og drog fordel af førtidspensionering 
eller forskellige omskolingsforanstaltninger, særlig under de nationale/regionale 
arbejdsformidlinger og også Begeleidingsdienst Limburgs Mijngebied (BLM), som blev 
oprettet særlig med henblik på at yde bidrag til sociale foranstaltninger i forbindelse med 
omstilling inden for kulsektoren. 
Inden for stålsektoren, hvor virksomhederne ikke udnytter deres kapacitet fuldt ud, blev der 
iværksat programmer for nedskæring i 1993. I den situation besluttede de vigtigste 
virksomheder at gennemføre omstruktureringsplaner med lukning af visse installlationer. 
Stålværksarbejdere, som mistede deres arbejdsplads, blev i 1993 i stort omfang dækket af 
førpensioneringsforanstaltninger, samfinansieret af EKSF. Det har imidlertid været muligt at 
overføre et begrænset antal arbejdstagere internt, og mange af de pågældende er blevet 
omskolet sammen med andre, som var blevet gjort ledige. Endvidere blev der i højere grad 
gjort anvendelse af nedsat tid i 1993, hvilket EKSF dog ikke deltog i finansielt. 
Tyskland 
På grund af Tysklands dårlige udsigter på kulområdet, blev det i 1991 nødvendigt med en 
revision af den såkaldte Kohlrunde-1988. Det gav anledning til en yderligere nedskæring af 
kulproduktionen, og den subsidierede produktion blev reduceret helt ned til 50 mio. t pr. år 
i 2005. Der vil blive føjet flere arbejdstagere til dem, der indgår under den oprindelige 
Kohlerunde, og der forventes at blive tale om ca. 2 000 pr. år. Det indebærer bl.a., at 5 af de 
17 Ruhrkohle AG-miner vil blive lukket pr. midten af 1990'erne, og at Sophia-Jakoba vil 
været helt lukket i 1997. Den allerede akutte situation er blevet forværret affaldet i den tyske 
stålproduktion. I perioden 1992/93 fik man henved 16 000 arbejdstagere til at forlade 
industrien via programmer for førtidspensionering. Når de pågældende arbejdstagere er 50 år, 
kan de få udbetalt ydelser, som gør det muligt at afvente genansættelse, indtil de bliver 55 år 
og dermed er berettiget til pension under den almindelige pensionsordning for minearbejdere. 
1993 var også et yderst vanskeligt år for den tyske stålindustri, hvor det tidligere DDR 
oplevede det største produktionsfald. Der blev indført skrappe tilpasningsforanstaltninger som 
følge af den manglende balance på markedet, og samtlige stålværker blev påvirket. Stålværket 
Thyssen Stahl planlægger alene at nedskære arbejdsstyrken med 20%. I de nye forbundsstater, 
hvor der har været en meget stor tilbagegang inden for stålsektoren, er nedskæringen i 
arbejdsstyrken nu aftaget noget. Sammenlagt modtog ca. 12 000 arbejdstagere støtte fra EKSF, 
22 
hovedsagelig i forbindelse med førtidspensioneringsforanstaltninger, og ca. 10 000 heraf var 
også støtteberettiget under det supplerende stålprogram. Princippet om substituering af 
arbejdstagere finder udbredt anvendelse i Tyskland, hvor yngre arbejdstagere kan overtage 
stillinger, som tilhører arbejdstagere, som ikke er direkte berørt af omstruktureringen, og som 
så til gengæld førtidspensioneres. Førtidspensionister garanteres en indkomst, der svarer til 
mellem 85% og 95% af deres tidligere løn, ved hjælp af en fratrædelsesgodtgørelse og ekstra 
månedlige udbetalinger til supplering af deres arbejdsløshedsunderstøttelse. I betragtning af, 
at de fleste foretrækker førtidspensionering, samfinansierer EKSF kun erhvervsuddannelse i 
et yderst begrænset omfang. 
Spanien 
I 1993 fortsatte de fleste af de forskellige virksomheder inden for den spanske kulsektor, som 
stadig er i privat eje, med at gennemføre den nationale omstruktureringsplan, som blev 
iværksat i 1990. Denne plan garanterer på den ene side afsætningsmuligheder i kraft af 
langsigtede kontrakter med elektricitetsværker, men indebærer også en nedskæring af den 
urentable produktion. I de offentligt ejede miner blev et stort antal arbejdstagere også gjort 
ledige. 
Inden for stålsektoren var det mest bemærkelsesværdige iværksættelsen af en ny fase i 
omstruktureringen inden for den offentlige sektor, både på områderne integreret stål og 
specialstål. De pågældende omstruktureringsprogrammer omfattede kapacitetsnedskæringer 
og blev i nogle tilfælde gennemført parallelt med sammenlægning af stålværker. I begge 
sektorer forlod langt de fleste af de arbejdstagere, der blev påvirket af omstrukturering, 
industrien via førtidspensioneringsforanstaltninger. Eksempelvis kan en tidligere minearbejder 
få udbetalt tilskud svarende til henved 80% af hans tidligere løn. I 1993 blev førtidspensions­
alderen nedsat fra 55 til 52 år, hvorved flere arbejdstagere fik mulighed for at gå på pension. 
Hovedparten af de resterende arbejdstagere, som blev gjort ledige, blev arbejdsløse og fik 
udbetalt en fratrædelsesgodtgørelse, da de forlod deres arbejdsplads. Fratrædelsesgodtgørel­
serne er fastsat med et loft på ca. 30 000 ECU i kulsektoren, og kan nå op på 50 000 ECU 
i stålsektoren. De sociale programmer, som er udarbejdet med henblik på at bestemme de 
pågældende foranstaltningers art og finansiering, tager form af en aftale mellem regeringen 
og arbejdsmarkedets parter. Med hensyn til at dele udgiftsbyrden, har stålværkerne påtaget sig 
et større finansielt ansvar, siden de beskæftigelsesfremmende fonde (Fondos de Promocion de 
Empleo) er ophørt med at fungere. I kulsektoren tillægger reglerne for omstrukturering af 
kulindustrien OF1CO, et særligt organ, som mindsker de sociale omkostninger i forbindelse 
med lukninger, en kompenserende rolle. 
Frankrig 
I 1993 videreførte det franske statsejede Charbonnages de France sin langsigtede 
tilpasningsstrategi, som har til formål at fuldføre lukningen af minerne i Lorraine i 2005. 
Endvidere blev den sidste jernmine lukket i 1993. 
Med faldende efterspørgsel på markedet har den franske stålsektor været nødt til koncentrere 
sig om at reducere omkostningerne, hvilket har indebåret en kritisk gennemgang af 
produktionskapaciteten. De pågældende foranstaltninger har hovedsagelig fået indvirkning på 
lange produkter og i mindre omfang flade produkter. Selvom den økonomiske krise er 
23 
alvorlig, anvendes der kun få arbejdsløshedsforanstaltninger, hvilket skyldes, at den største 
virksomhed, Usinor Sacilor, overholder den aftale om beskæftigelse, som indgår i den sociale 
plan for 1993. I henhold til den pågældende aftale er det forbudt at gøre arbejdstagere ledige 
uden at have bestræbt sig på at finde anden beskæftigelse til vedkommende. De enkelte 
arbejdstagere får foreslået en løsning, som er afpasset efter den situation, de befinder sig i, 
og i 1993 blev mange arbejdstagere overført direkte til ny beskæftigelse. 
Grækenland 
Den græske stålsektor tæller fem stålværker, hvoraf et, Hellenic Steel, iværksatte en 
omstruktureringsplan i 1993. Planen fokuserer på omlægning både på produktions- og 
ledelsesplan samt på endelige produktionsnedskæringer. EKSF yder bidrag med henblik på 
at øge arbejdsløshedsunderstøttelsen for de berørte arbejdstagere, idet understøttelsen er ret 
lav og kun ydes i en ret kort periode. Nye bestemmelser om mere positive sociale 
foranstaltninger er under udarbejdelse. 
Italien 
I 1993 var den italienske stålsektor hovedsagelig mærket af en omstruktureringsplan, som 
omfatter kapacitetsnedskæringer svarende til 2 mio. t, og som vil få indvirkning på ca. 11 000 
arbejdstagere. Denne foranstaltning har i sidste ende til formål at privatisere det største 
stålværk ILVA. Udover de pågældende planer blev der i 1993 gjort bestræbelser i retning af 
en samlet bølge af lukninger. De pågældende foranstaltningers indvirkning på beskæftigelsen 
vil dog først kunne ses i 1994. 
I 1993 blev der ydet EKSF-omstillingsstøtte til arbejdstagere, som gik på førtidspension, til 
dem, som blev arbejdsløse, og endvidere til dem, som i en periode var delvis arbejdsløse 
under Cassa Integrazione Guadagni Straordinaria (CIGS), en offentlig fond, som åbner 
mulighed for et særligt omfang af social beskyttelse for sådanne arbejdstagere, som også 
beholder deres ansættelseskontrakt. Endvidere blev et stort antal arbejdstagere omskolet og 
overført internt i deres virksomheder. 
Siden 1992 har italienske stålproducenter i henhold til lovgivningen skullet bidrage mere til 
udgifterne i forbindelse med førpensionering af deres ansatte. Tidligere skulle de kun dække 
30% af de samlede godtgørelser, men nu skal de matche den nationale regerings støtte til de 
pågældende foranstaltninger. Arbejdsgiverne skal også betale mere af regningen for 
arbejdsløshedsunderstøttelse, som er garanteret for en periode på fra 12 til 48 måneder (eller 
60 måneder i Mezzogiorno-regionen), afhængig af den lediggjorte arbejdstagers alder. 
Luxembourg 
I 1993 skete der en væsentlig omlægning af produktionsaktiviteterne i den luxembourgske 
stålsektor. Som noget af det vigtigste gik man bort fra af fremstille stål på den traditionelle 
højovnsmetode og over til at anvende elektroovne. Som følge af de nævnte ændringer modtog 
ca. 380 arbejdstagere EKSF-støtte, og de drog alle fordel af førpensioneringsforanstaltninger. 
24 
Nederlandene 
1 Nederlandene domineres stålsektoren af en enkelt virksomhed, Hoogovens Groep BV, som 
havde ca. 15 000 ansatte ved udgangen af 1992. I 1992/93 fokuserede man med 
omstruktureringsforanstaltningerne på at forbedre produkternes kvalitetet på et stadig mere 
krævende marked. I løbet af den pågældende to-års periode gik der ca. 3 400 arbejdspladser 
tabt, mange ved naturlig afgang. De fleste af de arbejdstagere, der forlod industrien, særlig 
dem over 55 år, gik frivilligt på førtidspension. Normalt er førtidspensionsalderen 57 1/2 år, 
men den blev nedsat for at sikre en i højerede grad socialt acceptabel nedskæring af 
arbejdsstyrken. Arbejdsløse blev bistået på den måde, at der blev gjort bestræbelser for at 
finde anden beskæftigelse, hvilket blev samfinansieret ved hjælp af bidrag fra arbejdsgiver og 
arbejdstager uden statsintervention. Endvidere blev der genemført intern omskoling på 
Hoogovens. Omskolingen var omfattende i betragtning af det større hensyn til kvalitet, og nye 
færdigheder hos arbejdstagere, som skulle kunne forvalte de nye produktionsprocesser. Der 
blev ydet EKSF-støtte i form af samfinansiering til samtlige foranstaltninger med undtagelse 
af bestræbelserne for at finde beskæftigelse andetsteds. 
Portugal 
I forbindelse med indførelsen af naturgas i Portugal, og i sardeleshed pâ "Centrale Thermique 
de la Tapado do outeiro", er det besluttet at lukke kulminen; produktionen bør derfor vere 
fuldstaendig stoppet ved udgangen af 1994. Med henblik herpå har der allerede i flere år været 
tale om en gradvis reduktion af arbejdsstyrken. I perioden 1992/93 blev ca. 200 arbejdstagere 
gjort ledige, og nu er der 500 tilbage i industrien. De arbejdstagere, der har den rette alder, 
har fået tilbudt forskellige førpensioneringsforanstaltninger, men hovedparten af de 
forhåndværende minearbejdstagere har fået fratrædelsesgodgørelser og er arbejdsløse. Der 
udfoldes bestræbelser for at bistå nogle med at starte egen virksomhed, i de tilfælde det har 
været muligt, med EKSF-støtte. 
I stålsektoren blev der i 1993 udarbejdet en ny fire-års omstruktureringsplan for den vigtigste 
portugisiske stålvirksomhed, Siderurgia Nacional. Planen indebærer både kapacitets­
nedskæringer og ændringer i produktionsprocessen. Det vigtigste er dog, at produktionen skal 
omlægges fra højovne til elektroovne. Der skal gennemføres omfattende sociale 
foranstaltninger for at afbøde virkningerne af denne omstrukturering, og i den forbindelse skal 
arbejdstagerne have mulighed for at tage fri til at følge omskolingskurser, inden de forlader 
virksomheden. 
Det Forenede Kongerige 
I Det Forenede Kongerige er markedet for kul ved at forsvinde. Det skønnes, at salgel til 
elektricitetsværkerne, som er de største forbrugere af kul, fortsat vil falde. I 1992 
konkluderede den største kulvirksomhed i Det Forenede Kongerige, British Coal, at 31 af de 
resterende 50 miner skal lukkes, eftersom 10 er tabsgivende og 21 ikke kan sikre afsætning 
for deres kul. Efter at regeringen har gennemgået udsigterne for de miner, som ikke skønnes 
at have et marked, blev det alligevel konkluderet, at 12 af de 21 skal markedstestes for at 
vurdere, om produktionen af produkter af høj kvalitet med lave omkostninger kan optimeres. 
25 
I 1992 og 1993 gik der alligevel mange arbejdspladser tabt i samtlige 31 omtalte miner, og 
også i andre, som forisatte bestræbelserne for at opnå sløtle effektivitet på det stærkt 
begrænsede marked. Langt de fleste af de arbejdslagere, som forlod industrien, modtog 
godtgørelse i form af et væsentligt engangs-fratrædelscsbeløb, baseret på alder og anciennitet. 
På grund af den lave gennemsnitsalder i industrien har der kun været mulighed for få 
førtidspensioncringsforanstaltninger. Arbejdstagere har mulighed for at deltage i 
erhvervsuddannelse, når de forlader industrien, og derfor er omfanget og dermed udgifterne 
til erhvervsuddannelse af ret begrænset omfang. Som sådan ydes der kun EKSF-
samfinansiering under det supplerende program i kulsektoren. 
I den britiske stålsektor var der flere lukninger i 1992/93, hvoraf den mest omfattende var på 
Britisk Steel Ravenscraig. Mange af de mindre selvstændige producenter var også tvunget til 
at nedskære antallet af arbejdspladser i deres vedvarende bestræbelser for at øge effektiviteten 
og reagere på ændringer i efterspørgslen, som går i retning af bedre kvalitet og andre 
produktgrupper. Langt de fleste af de arbejdstagere, som blev gjort ledige, drog fordel af de 
omfattende uddannelses- og genbeskæftigelsesforanstaltninger under den nationale 
omstillingsordning for arbejdstagere i jern- og stålindustrien. Forhåndværende stålværks­
arbejdere kan få op til 52 ugers uddannelse og endvidere lønkompensation for 26 uger, hvis 
deres nye job er mindre godt betalt end det tidligere. I 1994 blev ISERBS-programmet 
desværre bragt til ophør, og det blev anført, at det faldende EKSF-bidrag til de samlede 
omkostninger var af afgørende betydning for denne beslutning. 
26 
VII. BETALINGER OG ANNULLERINGER AF STØTTE 1 1993 
VII.l Betalinger 
I 1993 udgjorde de samlede betalinger af støtte på grundlag af tidligere forpligtelser 137,2 
mio. ECU for det almindelige støtteprogram, 28,5 mio. ECU for det supplerende slålprogram 
og 35,4 mio. ECU for EKSF-supplementet til RECHAR. I de senere år har man konstateret 
en hurtigere betalingsrytme, hvilket er særdeles positivt. I 1989 var kun 11% af den 
almindelige støtte, som der var indgået forpligter for, udbetalt efter et år, mens der i 1992 var 
tale om en stigning til ca. 27% (jf. tabel 16). 
Denne positive ændring skyldes dels, at dialogen mellem Kommissionen og de nationale 
forvaltninger er forbedret, dels at problemer i forbindelse med indførelsen af de nye bilaterale 
aftaler er blevet løst hurtigt. I henhold til artikel 13 i de bilaterale aftaler skal anmodningen 
om den endelige betaling fremsættes senest fire år efter, at der er indgåcl forpligtelse for 
støtten, og dette krav er blevet nøje fastholdt, hvilket også har medvirket til ændringen. 
Samtidig med den hurtigere betalingsrytme har man også kunnet konstatere en forbedring af 
kvaliteten af de oplysninger, der skal indgives sammen med anmodningerne om betaling. Der 
er imidlertid stadig visse problemer i forbindelse med behandlingen af de pågældende 
anmodninger. F.eks. er ansøgere, som blev erklæret ikke-støtteberettigede i henhold til 
afgørelsen om at yde støtte, i nogle tilfælde alligevel blevet anført som støttemodtagere i 
forbindelse med udbetalingerne. Endvidere mangler der til tider en tydelig angivelse af 
forbindelsen mellem en anmodning om betaling og den oprindelige afgørelse om at yde støtte. 
I samarbejde med andre afdelinger i Kommissionen har GD V endvidere taget skridt til at 
undgå unødvendige administrative byrder i de tilfælde, programmet for sociale foranstaltnin­
ger, i den form det fremlægges på betalingsstadiet, afviger i et vist omfang fra de oprindelige 
overslag. Derudover har et forbedret regnskabssystem fra 1992 (forbedret i forhold til det, der 
allerede var udarbejdet, som anført i aktivitetsrapporten for 1990), ført til en bedre opfølgning 
af den støtte, der er indgået forpligtelse for. Fremfor alt er forpligtelserne knyttet lydeligt til 
et bestemt kalenderår, og der er ikke mulighed for overførsler mellem kontiene med de 
pågældende bevillinger. Kommissionens interne revision i 1993 viste, at det pågældende 
system dækker tjenestens behov og har en meget lav fejlmargin (i henhold til de normer, der 
er opstillet af Den Internationale Standardiseringsorganisation). Nedenstående tabel viser den 
fremskyndede udviking med hensyn til den støtte, der blev indgået forpligtelse for mellem 
1989 og 1992. 
Figur 16: Betalingsrytme for almindelig omstiUingsstøtte mellem 1989 og 1992 
FORPLIGTELSE BETALINGER EFTER -
AF STØTTE I ÅR 1ÅR 2 ÅR 3ÅR 4ÅR+ 
1989 10,9% 34,6% 63,2% 83,9%» 
1990 10,4% 47,4% 69,7% x 
1991 26,7% 32,6% x x 
1992 26,8% xxx 
x: Tal kan efter sagens natur ikke angives 
27 
Siden de nye bilaterale aftaler trådte i kraft i 19X9, er der indsendt rapporter om 
gennemførelsen sammen med anmodningen om saldobeløbet. De pågældende rapporter er en 
vigtig kilde i forbindelse med evaluering og sætter Kommissionen i stand til at efterprøve, om 
den udbetalte støtte er anvendt til de rigtige foranstaltninger. Der er meget stor forskel på 
rapporternes indhold og form, og derfor har Kommissionen forsøgt at fa medlemsstaterne til 
al godkende en bestemt model. Der blev udarbejdet en forenklet version efter det årlige møde 
i 1993 med de nationale forvaltninger. Det vil fremover være obligatorisk at udforme 
rapporterne om gennemførelse i overensstemmelse hermed. 
Kommissionen foretager regelmæssigt kontrol på stedet for at efterprøve, om støtten er 
anvendt korrekt, og at der ikke er problemer med hensyn til støtteberettigelse. I 1993 blev der 
aflagt 12 kontrolbesøg i 7 medlemsstater, heraf nogle sammen med andre afdelinger i 
Kommissionen og med Revisionsretten. Kun i et tilfælde blev der konstateret uregelmæssige 
forhold, og Kommissionen blev tvunget til at inddrive den udbetalte støtte. 
VII.2. Annulleringer 
Selvom der absolut er tale om en væsentlig forbedring af betalingsrytmen, var omfanget af 
annulleringer fortsat højt i 1993. Ca. 51,2 mio. ECU blev annulleret under det almindelige 
støtteprogram og sammenlagt 14,7 mio. ECU under det supplerende stålprogram. Der er 
foretaget en samlet vurdering af annulleringer af støtte, som der blev indgået forpligtelse for 
i 1989, det første år under de nye harmoniserede aftaler. Vurderingen viser, at 
udnyttelsesgraden for forpligtelserne er 90,7% i kulsektoren, men kun 76,4% i stalsektoren. 
Nedenstående labeller viser situationen i de enkelte medlemsstater. 
Figur 17: Udnyttelsesgraden for forpligtelser indgået i 1989 i stalsektoren 
100% T 
80% 
60% + 
40% + 
20% + 
0% -+-
ESP t i 1..,. 
GR I NL UK 
Betalinger O Annulleringer 
I % af 1989-forpIigtelser 
28 
Figur 18: Udnyttelsesgraden for forpligtelser indgået i 1989 i kulscktoren 
100% T 
90% -
80% -
70% -
60% -
50% 
40% -
30% -
20% 
10% + 
0% 
ESP UK EUR 12 
Betalinger |_] Annulleringer 
I % af 1989-forpligtcIser 
Da visse medlemsstater tydeligt tegner sig for omfattende annulleringer gentagne gange, 
forsøger Kommissionen hovedsagelig at løse problemet bilateralt med de implicerede parter. 
Flere nationale forvaltninger har allerede forsikret, at de fremover vil være mere 
opmærksomme på dette spørgsmål. Det skal dog retfærdigvis anføres, at en del af problemet 
skyldes forsinkelser i programmerne, hvor det i henhold til bestemmelserne i de bilaterale 
aftaler har været nødvendigt at annullere den bevilgede støtte for derefter at indgå forpligtelser 
herfor på ny. I sådanne tilfælde kan de nationale forvaltninger vanskeligt undgå de nødvendige 
annulleringer. Kommissionens afdelinger søger at finde en løsning på netop dette problem. En 
yderligere grund til annulleringer er at medlemsstaterne udfærdiger ansøgningerne på grundlag 
af skøn over tab af arbejdspladser, hvilket uundgåeligt indebærer risici. Der er imidlertid en 
stigende tendens til at indsende ansøgninger vedrørende programmer for del foregående år, 
og denne tendens vil komme til at gøre sig enddu mere gældende i betragtning af den tidligere 
frist for indsendelse af ansøgninger, som Kommissionen netop har indført. 
I Kommissionen efterprøver man nu i højere grad overslag over del antal modtagere, som 
anføres i støtteansøgninger, inden der rent faktisk indgås forpligtelse for støtte. 
I betragtning heraf forventes der snarest en forbedring med hensyn til annulleringernes 
omfang. 
29 
VIII. ANDRE AKTIVITETER 
I tillæg til forvaltningen af programmet for omstiUingsstøtte gennemføres der andre aktiviteter, 
som bidrager til at fremme de valg, der skal træffes med hensyn til politik inden for 
programmets rammer. I løbet af 1993 organiserede Kommissionen således en række møder, 
konferencer og undersøgelser og anvendte resultaterne af de pågældende aktiviteter. 
Kommissionen benyttede sig også af lejligheden til at udarbejde en publikation. 
VIII.l Udvalg 
VII 1.1.1 Fællesudvalg for harmonisering af arbejdsvilkårene inden for 
stålindustrien 
Et fællesudvalg giver arbejdstagere og arbejdsgivere inden for stålindustrien mulighed for at 
drøfte arbejdsvilkår. Det pågældende udvalg udarbejder endvidere rapporter om den sociale 
og økonomiske udvikling inden for industrien - bidrag som er af stor værdi for GD V, når 
man forelager de halvårlige vurderinger af beskæftigelsen med henblik på Kommissionens 
fremtidige slålprogram. Udvalget mødes hvert halve år, og i 1993 koncentrerede del sig særlig 
om den indvirkning, den nye bølge af nødvendige omstruktureringer inden for stalsektoren vil 
få for beskæftigelsen. Udvalget drøftede andre emner, som f.eks. erhvervsuddannelse i 
industrien, en debat, som blev affødt af Sozialforschungsstelle Dortmund's gennemgang af den 
"Qualified for Quality"-undersøgelse, man netop har afsluttet, og som vedrører udviklingen 
i uddannelsesbehovet inden for stålsektoren. Fællesudvalget gennemgik endvidere konklusio­
nerne af en undersøgelse, som udvalget bestilte i 1992, vedrørende indvirkningen af demogra­
fiske ændringer i industrien på ældre arbejdstageres uddannelsesbehov. Undersøgelsen er 
nærmere beskrevet i afsnit VIII.4.1. 
Som afslutning på drøftelserne om erhvervsuddannelse og demografiske ændringer vedtog 
fællesudvalget en fælles erklæring. Det foreslås, at både industrien og Kommissionen i højere 
grad benytter sig af ældre arbejdstageres erfaringer til at udvikle en "bred uddannelse", 
fremfor blot erhvervsuddannelse, og skabe mulighed for større fleksibilitet i karriereforløbet. 
VIII.1.2 Fællesudvalg for harmonisering af arbejdsvilkårene inden for 
kulindustrien 
El fællesudvalg giver arbejdstagere og arbejdsgivere inden for kulindustrien mulighed for at 
drøfte lignende spørgsmål som i ståludvalget. Det pågældende udvalg mødes også hvert halve 
år og koncentrerede sig i 1993 om at udarbejde et spørgeskema til brug i forbindelse med en 
undersøgelse af de generelle arbejdsvilkår i kulmineindustrien. 
Endvidere udarbejdede udvalget en rapport om de sociale ledsageforanstaltninger, der findes 
i medlemsstaterne for tilfælde af silikose og pneumokoniose. Udvalget udarbejdede også en 
kort oversigt over indkomster blandt minearbejdere, som går på førtidspension. 
Det pågældende udvalg er også en værdifuld informationskilde for Kommissionen med hensyn 
til den generelle udvikling i de sociale forhold inden for industrien. 
30 
VIII.1.3 De nationale forvaltningers årlige mode 
1 september 1993 mødtes Kommissionen med repræsentanter for de nationale forvaltninger 
for at drøfte spørgsmål vedrørende forvaltningen af programmet for omstillingsslølte. Man 
drøftede bl.a. omstruktureringen inden for stålindustrien og den gradvise inkorporering af 
EKSF-foranstaltninger i ESF. De delegerede blev også informeret om tekniske spørgsmål i 
forbindelse med ydelse af EKSF-støtte, som f.eks. fristen for indsendelse af ansøgninger og 
rapporter om programmets gennemførelse. 
Det årlige møde mellem medlemsstaterne og Kommissionen fungerer nu som et fællesudvalg 
til fortolkning af de bilaterale aftaler, som anført i artikel 15. 
VIII.2 Konferencer 
VIII.2.1 Kollokvium om de sociale følger af omstrukturering inden for den 
europæiske kulindustri 
I juni 1993 organiserede Kommissionen en studiedag vedrørende de sociale følger af 
omstrukturering inden for kulindustrien i Den Europæiske Union. Deltagerne omfattede 
repræsentanter for nationale regeringer og lokale myndigheder, kulproducenter, 
erhvervsorganisationer og interessegrupper. Mødet blev hovedsagelig organiseret som følge 
af en netop afsluttet undersøgelse vedrørende de sociale følger af omstrukturering9. Under en 
generel debat fokuserede man på den aktuelle sociale situation i kulområder. Herefter fulgte 
to rundbordsdrøftelser, den ene om de menneskelige ressourcers værdi og den anden 
hovedsagelig om forskellige midler til bekæmpelse af de problemer, der er forbuiulel med 
omstrukturering og deraf følgende tab af arbejdspladser. 
Som konklusion henstillede samtlige deltagere, at Kommissionen også fremover deltager 
finansielt, særlig i mineområder, med henblik på at mindske de sociale følger både for 
minearbejderne selv og for deres omgivelser. Siden denne konference blev afholdt, har 
Kommissionen vedtaget et forslag om RECHAR II og et forslag om et supplerende EKSF-
kulprogram som supplement til RECHAR. 
Endvidere anså man det for nødvendigt at udvide samarbejdet mellem myndighederne på 
lokalt, regionalt og nationalt plan samt på fællesskabsplan for at sikre så effektiv en fælles 
indsats som muligt. Der blev fremsat forslag om oprettelse af lokale høringsudvalg for at 
skabe mulighed for optimal udveksling af informationer og en mere effektiv formidling af 
fællesskabsstøtte. Kommissionen behandler det pågældende forslag i 1994. 
9 "Les conséquences sociales des restructurations des bassins charbonniers de la Communauté" Entreprise 
et Personnel 1992. 
31 
VIII.3 Publikationer 
VIII.3.1 Håndbog om social forvaltning i forbindelse med omstrukturering inden 
for den europæiske kul- og stålscktor 
I 1993 udarbejdede Kommissionen (GD V/A/4) en publikation om de mange værdifulde 
erfaringer, der er gjort i forbindelse med omstruktureringer i 40 år inden for den europæiske 
kul- og stålindustri. Publikationen er udformet som en håndbog for dem, der er involveret i 
de sociale aspekter ved omstrukturering. 
Det vigtigste ved håndbogen er ca. 20 modeller, som viser, hvordan man i otte centrale 
medlemsstater har tacklet de sociale følger af omstrukturering. Beskrivelserne af de enkelte 
modeller indledes med en nærmere gennemgang af de forhold, som gjorde sig gældende inden 
for industrien og med hensyn til beskæftigelsen i de stater, hvor programmerne blev 
gennemført. Endvidere indeholder håndbogen oplysninger om den planlægning, der er 
nødvendig for at forvalte de sociale følger af ændringer inden for industrien, samt en oversigt 
over de forskellige parter, som er involveret i personaleplanlægning og udarbejdelse af sociale 
programmer. 
Håndbogen er udarbejdet med henblik på personalechefer, erhvervsorganisationer, nationale 
og lokale myndigheder, virksomhedsagenturer og alle andre organisationer med ansvar for 
udarbejdelse for det sociale aspekt ved omstruktureringsplaner inden for industrien. 
Håndbogen kan benyttes af enkeltpersoner og organisationer både inden for Den Europæiske 
Union og i de central- og østeuropæiske lande. 
VII 1.4 Undersøgelser 
VI11.4.1. Undersøgelse af den sociale dialogs bidrag i forbindelse med 
omstrukturering inden for stålindustrien i Den Europæiske Union 
1 forbindelse med udarbejdelsen af et EF-handlingsprogram, som skal forbedre 
konkurrenceevnen inden for stålindustrien, anmodede den daværende belgiske formand for 
Rådet (industriministrene) i maj 1993 Kommissionen om at undersøge den sociale dialog 
inden for denne sektor. Formanden mente, at der var fare for, at de sociale foranstaltninger, 
som udgør et centralt element i Kommissionens handlingsplan, efterhånden udelukkende 
betragtes ud fra en kvantitativ synsvinkel. Det skønnedes nødvendigt med en kvalitativ 
vurdering af de foranstaltninger, der gennemføres på socialt plan, med henblik på at fremme 
nyskabelser inden for dialogen mellem arbejdsmarkedets parter og skabe de bedst mulige 
rammer for udveksling af synspunkter medlemsstaterne imellem. 
Kommissionen anmodede University of Warwieh Industrial Relations Research Unit om at stå 
for et indledende forskningsprojekt. Undersøgelsen var centreret om den sociale dialogs 
opbygning, udviklingen og nyskabelser i de seneste år samt en vurdering af forskellige 
nationale metoder til løsning af de sociale problemer, der følger af omstrukturering inden for 
stålindustrien. Undersøgelsen er værdifuld, fordi den giver en omfattende og dybtgående 
indsigt i situationen i de enkelte medlemsstater. Den er også udtryk for hel aktuel forskning 
med fokus på den seneste udvikling og nyskabelser på det pågældende område. 
32 
Med hensyn til den sociale dialogs opbygning viser undersøgelsen, at der er meget store 
afvigelser, med forskellige former for kollektive overenskomster, medarbejderrepræsentation 
og retsgrundlag. Det fremgår af undersøgelsen, at den sociale dialogs ombygning kun ændres 
i beskedent omfang. Der konstateredes visse kvalitative forbedringer, og den regionale og 
lokale dimension synes at være under udvikling i nogle lande. 
Med hensyn til udviklingen i resultaterne af den sociale dialog og en vurdering af de 
forskellige nationale metoder har man undersøgt planlægning i forbindelse med menneskelige 
ressourcer og sociale ledsageforanstaltninger. I visse medlemsstater går udviklingen i retning 
af planlægning af den enkeltes karriere, hvilket har medvirket til al Icllc overførsel mellem 
jobs og mindske usikkerheden. Med hensyn til reduktion af arbejdsstyrken synes 
førtidspensionering fortsat at være den løsning, både fagforeninger og arbejdsgivere 
foretrækker. Der er indført nogle ændringer i arbejdstiden, med et marginalt omfang af 
jobdeling. 
For de arbejdstagere, som forbliver inden for industrien, betragtes erhvervsuddannelse og 
omskoling som værende af afgørende betydning. For dem, der forlader industrien, gøres der 
ofte bestræbelser for at sikre ny ansættelse og erhvervsuddannelse under hensyntagen til lokal 
mangel på arbejdstagere med bestemte kvalifikationer. Medlemsstaterne har det til fælles, at 
de har behov for at reducere de offentlige udgifter til sociale foranstaltninger. Endvidere har 
politiske hensyn også som et fællestræk tendens til at gøre det vanskeligt at udarbejde 
omstruktureringsplaner, som kan gennemføres i praksis. Afvigelser gør sig gældende med 
hensyn til statseje og statstilskud. 
I forbindelse med undersøgelsen konkluderes det, at Fællesskabet spiller en vigtig rolle med 
hensyn til at koordinere positive svar på omstruktureringer, særlig ved f.eks. at fremme 
infrastrukturen og spredning af beskæftigelsen på lokalt plan. Kommissionen har lil hensigt 
at tage dette forskningsprojekt op til fornyet overvejelse i forbindelse med Kommissionens 
netop udsendte hvidbog om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse og derefter formidle 
resultaterne i vidt omfang med henblik på at fremme en hensigtsmæssig udveksling af 
informationer. 
VIII.4.2 Undersøgelse af udgifterne til omstiUingsstøtte og EKSF's deltagelse i de 
pågældende udgifter 
I 1992 henvendte Kommissionen sig til det belgiske Hoger Instituut voor de Arbeid på det 
katolske universitet i Leuven for at få foretaget en undersøgelse med det formål, dels at få 
beregnet bruttoudgifterne til de foranstaltninger, som samfinansieres over EKSF's 
omstiUingsstøtte, dels at få vurderet omfanget af den addition, der følger af de pågældende 
foranstaltninger. 
Med udgangspunkt i den relevante nationale sociallovgivning var det muligt at opregne 
samtlige udgiftsposter i forbindelse med alle former for sociale foranstaltninger samt deres 
varighed. Ved at sammenholde udgifterne til social beskyttelse for EKSF-arbcjdstagcre og 
udgifterne til almindelig social beskyttelse (dvs. den beskyttelse, som samtlige arbejdstagere 
garanteres) var det så muligt at vurdere additionsfaktoren. Resultaterne af undersøgelsen viser, 
at de sociale aspekter ved omstrukturering har store finansielle virkninger, som afviger 
33 
betydeligt, alt afhændig af hvilken form for foranstaltning, der gennemføres. Særlig er de 
samlede udgifter til førtidspensionering meget omfattende i betragtning af den lange varighed 
og de involverede udgiftselementer. De samlede udgifter til andre former for foranstaltninger 
(erhvervsuddannelse, genbeskæftigelse, etc.) viste sig generelt at være meget lavere. 
Ved undersøgelsen vurderes additionens omfang ved to forskellige metoder. I del første 
tilfælde fremgår det af en sammenligning af udgifterne til beskyttelse inden for en bestemt 
sektor og generelt, at EKSF-arbejdstagere har et højere socialt beskyttelsesniveau end andre, 
når de påvirkes af ændringer inden for industrien. 1 det andet tilfælde beregnes kun udgifterne 
til de dele af den sociale beskyttelse, som EKSF bidrager til, dvs. kun de elementer, der står 
opført i de bilaterale aftaler. Disse resultater viser, at EKSF's bidrag svarer til 13% i 
gennemsnit af udgifterne i forbindelse med de elementer, der ydes støtte til (jf. tabel i afsnit 
V.6). 
VIII.4.3 Undersøgelse af de demografiske ændringer både inden for og uden for 
stålindustrien og deres indvirkning på ældre arbejdstageres behov i 
forbindelse med erhvervsuddannelse og karriere 
Undersøgelsen blev bestilt at fællesudvalget for stål. Den udbredte anvendelse af 
førtidspensioneringsprogrammer i 1980'erne og ansættelse af kun få unge arbejdstagere har 
ændret alderspyramiden inden for industrien dramatisk. Undersøgelsen har til formål at 
kortlægge dette fænomens indvirkning på ældre arbejdstagere, særlig dem over 45 år. 
Undersøgelsen bekræfter, at de fleste arbejdstagere nu befinder sig i aldersgruppen 30-45 år. 
Efterhånden som tiden går, vil arbejdstagere over 45 år komme til at udgøre en stigende 
procentdel af arbejdsstyrken. Dette fænomen skal ses på baggrund af den omorganisering, der 
er foretaget inden for industrien i de senere år, og som har haft indvirkning på alle niveauer -
på selve virksomhedens opbygning, på arbejdsmetodernes opbygning og på uddannelse. Med 
undersøgelsen kortlægges det, om der har været anvendt en særlig fremgangsmåde med hensyn 
til dels uddannelse af ældre arbejdstagere, dels deres karriereforløb, og det konkluderes, at det 
ikke er tilfældet, og at der snarere har været en tendens til at betragte denne kategori af 
arbejdstagere som en potentiel reserve til reduktion af arbejdsstyrken. 
I forbindelse med undersøgelsen anbefales det, at stålindustrien tager sine strategier med 
hensyn til menneskelige ressourcer op til fornyet overvejelse med henblik på at finde frem til 
en mere fleksibel fremgangsmåde, hvor der tages hensyn til både virksomhedens behov og til 
ældre arbejdstageres individuelle karakteristika. En sådan kompromis-løsning ville afspejle en 
demografisk og økonomisk udvikling samt være udtryk for et behov for en ydcrsl kvalificeret 
arbejdsstyrke, der bakkes op af know-how og overførsel af erfaringer og skal fungere i et 
fleksibelt arbejdsmiljø. 
VIII.4.4 Undersøgelser af omstrukturering inden for kul- og stålindustrien i de 
nye tyske delstater 
I 1991 iværksatte Kommissionen syv undersøgelser vedrørende omstruktureringsprocessen i 
kul- og stålsektorerne i de nye tyske delstater. Resultaterne af disse undersøgelser blev 
fremlagt på en konference for tyske delegerede i oktober 1992. Undersøgelserne gengives kort 
nedenstående. 
34 
To undersøgelser var koncentreret om EKSF-omstillingsstølte inden for henholdsvis kul- og 
stalsektoren. Undersøgelserne vedrørte den lyske forenings konsekvenser for de pågældende 
sektorer og de nationale foranstaltninger, der er gennemført med henblik på al afbøde de 
sociale følger af omstruktureringen, eftersom de blev samfinansieret af EKSF. Der blev 
fremsat forslag om midler, som skal sikre en integreret fremgangsmåde ved formidling af 
nationale foranstaltninger og foranstaltninger fra EKSF's side. To andre undersøgelser vedrørte 
særlig stålsektoren. I forbindelse med den første kortlagde man ændringerne inden for 
industrien og konsekvenserne heraf for beskæftigelsen og behovene for uddannelse. På den 
måde fik man et overblik over de nuværende behov med hensyn til organisation og 
kvalifikationsniveau inden for arbejdsstyrken. Derefter fulgte en analyse af den metode, der 
er anvendt til at reducere arbejdsstyrken inden for sektoren, og der blev fremsat forslag om, 
hvordan nedskæringerne bedst kan videreføres under hensyntagen til de sociale følger. Den 
anden undersøgelse var koncentreret om et bestemt stålværk, Grodilzcr Stahlwerke i delstaten 
Sachsen. Undersøgelsen vedrørte de midler, som stålværket anvender til at reducere 
arbejdsstyrken på virksomheden i overensstemmelse med behovet for at kunne overleve. 
Derefter følger en beskrivelse af mulighederne for at forbedre de pågældende foranstaltninger 
med arbejdstagerrepræsentanternes godkendelse. 
En anden undersøgelse vedrørte kvindelige arbejdstagere på "Stahl und Walzwerk 
Brandenburg" (SWB). I 1993 var arbejdsstyrken faldet fra 9 000 i 1989 (heraf 3 000 kvinder) 
til ca. 3 000 arbejdstagere, og den kvindelig arbejdsstyrke blev ramt særlig hårdt. På grundlag 
af en stikprøve bestående af 176 kvinder, som tidligere havde været ansat på det pågældende 
værk, konkluderede undersøgelsen, at kvinderne generelt var blevet ramt hårdere end deres 
mandlige modparter, men at der også kan konstateres væsentlige forskelle mellem flere 
grupper af de pågældende kvinder. Der er tale om en polarisering af mulighederne på 
arbejdsmarkedet, med højt kvalificerede kvinder i ret sikre stillinger på den ene side og en stor 
gruppe kvinder uden eller med beskeden uddannelse, som kun kan varetage traditionelle eller 
dårligt betalte jobs på den anden side. 
Med hensyn til de resterende undersøgelser blev der i forbindelse med en af dem sat fokus 
på lignitindustrien både i de nye og i de gamle delstater. Formålet var at analysere den 
fremtidige udvikling inden for lignitindustrien i Tyskland, særlig med hensyn til uddannelses­
behov på områderne fremstilling, vedligeholdelse, forskning og forvaltning. Den sidste 
undersøgelse vedrørte muligheden for at udvide Kommisssionens vellykkede program for 
sociale boliger til at omfatte de fem nye delstater (jf. 1993-rapporten om EKSF's aktiviteter 
vedrørende sociale boliger). 
Resultaterne af disse undersøgelser blev fremlagt på en konference i Bruxelles i 1992. 
Deltagerne omfattede repræsentanter for ministerier, virksomheder og erhvervsorganisationer 
i de nye tyske delstater, som satte stor pris på de værdifulde oplysninger, der fulgte af 
undersøgelserne. 
35 
IX. EKSF's fremtid 
IX. 1 Finansielle begrænsninger og fremtiden 
EKSF-lraklatcn udløber i år 2002, og delte spørgsmål behandlede Kommissionen for første 
gang i 1991. Kommissionen traf en afgørelse om, at traktaten videreføres indtil det 
pågældende tidspunkt, men i henhold til afgørelsen skal visse finansielle instrumenter og 
sociale bestemmelser inkorporeres i EØF-traktaten. 1 1992 opstillede Kommissionen så sine 
prioriteter for EKSF's fremtidige finansielle aktiviteter med en beskrivelse af en mulig 
nedtrapning af budgetudgifterne i perioden indtil år 2002l0. På grundlag af Kommissionens 
meddelelse drøftede Rådet, hvordan det skulle forholde sig til EKSF's fremtid. I betragtning 
af den økonomiske situation i de to industrier, de finansielle krav og de sociale behov 
henstillede Rådet (industriministrene) på mødet i november 1992 til Kommissionen at træffe 
flere foranstaltninger, bl.a. at sikre en fortsat nedsættelse af afgiften. 
Det var på denne baggrund EKSF's driftsbudget for 1994 blev opstillet i 1993. Endvidere 
udgjorde midlerne på 1993-budgettel sammenlagt 552 mio. ECU, mens udsigterne for 1994 
var ringe, idel midlerne kun beløb sig til 393 mio. ECU. Det drastiske fald var delvis udtryk 
for den gradvise nedgang i afgiftsindtægterne, svarende til kun 0,23% af nettoproduktionen. 
På trods af de færre midler har Kommissionen dog med opbakning fra Europa-Parlamentet1 ' 
og EKSF's Rådgivende Udvalg12 prioriteret finansieringen af de sociale foranstaltninger under 
artikel 56. Der blev sammenlagt bevilget 283 mio. ECU til EKSF's tre programmer for 
omstiUingsstøtte, svarende til ca. 70% af det samlede budget. 
IX.2 Inkorporering i Den Europæiske Socialfond 
Som i forbindelse med andre programmer, der finansieres over EKSF's driftsbudget, søger 
man nu at finde muligheder for at overføre bestemte dele af EKSF's program for 
omstiUingsstøtte til EØF-ordningen. Det er klart, at Den Europæiske Socialfond (ESF) kan 
udvides til i et vist omfang at omfatte visse foranstaltninger, som på indeværende tidspunkt 
finansieres over EKSF. De aktiviteter, der anses for at være egnede til at blive overført på 
denne måde, er erhvervsuddannelse og støtte til beskæftigelse, f.eks. i form al" tilskyndelse 
til at drive egen virksomhed, som nu finansieres over EKSF's foranstaltning vedrørende 
genbeskæftigelse. Kommissionen er derfor også ved at overveje, hvilke ændringer der skal 
foretages i de bilaterale aftaler for at bringe visse EKSF-elementer til ophør. 
IX.3 Udvidelse 
Det forventes, at fire EFTA-lande, Østrig, Norge, Sverige og Finland vil tiltræde EKSF-
traktaten i 1995. Der er ikke nogen kulproduktion af betydning i de pågældende lande, men 
10 
ii 
i? "EKSF-traktatens fremtid - Finansiel virksomhed" SEK(92)1889 af 18.11.92, opdateret ved 
SEK(93)1596. 
EP beslutning af 16.12.93. 
Memorandum om KKSI-lraklalens frem fid al 20.11.92. 
36 
stålproduktionen er sammenlagt af betydeligt omfang, omkring 11 mio. t. Der skønnes at være 
mere end 40 000 arbejdstagere i stålsektoren. Det vurderes, at der i de pågældende lande let 
kan være behov for en omstrukturering af samme omfang, som den der foregår i Den 
Europæiske Union på indeværende tidspunkt. 
Alle fire lande har ladet forstå, at de vil være villige til at betale den produktionsafgift, som 
indgår som en indtægt på EKSF's driftsbudget. Arbejdstagerne inden for deres stålindustrier, 
som påvirkes af omstrukturering inden for industrien, kan således blive berettiget til EKSF-
omstillingsstøtte. Det vil i den forbindelse blive nødvendigt at foretage en vurdering af de 
pågældende stålværksarbejderes sociale sikringsordninger for at afgøre, om de er støtt­
eberettigede i henhold til artikel 56, stk. 2, litra b), i EKSF-traktaten. 
37 
X. Konklusioner 
I 1993 har EKSF-omstillingsstøttc på ny spillet en væsentlig rolle for den sociale tilpasning 
i forbindelse med omstrukturering inden for industrien. Både kul- og stalsektoren befinder sig 
i en periode med alvorlige problemer og med udsigt til meget store tab af arbejdspladser inden 
for begge industrier. I 1993 blev arbejdsstyrken inden for Den Europæiske Unions kulsektor 
reduceret med over 15% og arbejdsstyrken inden for stalsektoren med ca. 10%. 
Omstillingsstøtten i 1993 udgjorde sammenlagt 292 mio. ECU og har medvirket til at afbøde 
virkningerne af de pågældende tab af arbejdspladser. Støtten er kommet over 75 000 
arbejdstagere til gode gennem foranstaltninger, som indebærer udvidet social beskyttelse, og 
som har en positiv indvirkning på arbejdsmarkedet. 
I 1993 sikrede programmet for omstiUingsstøtte med de mange forskellige foranstaltninger 
fortsat, at der ydes støtte i form af EKSF-samfinansiering i næsten samtlige de situationer, 
lediggjorte arbejdstagere kan befinde sig i. De fleste arbejdslagere får hjælp i form af 
indkomsstølle, enten når de førtidspensioneres eller i mindre omfang bliver arbejdsløse, men 
i alle medlemsstater var der også vigtige uddannelses- og gcnbeskæftigelsesforanstaltninger, 
som skal hjælpe arbejdstagere med at finde ny beskæftigelse. I nogle medlemsstater kunne der 
endvidere konstateres flere nyskabende foranstaltninger, som f.eks. jobdeling og tilpasning af 
arbejdstiden. 
EKSF yder et væsentligt finansielt bidrag til alle de pågældende foranstaltninger, og det bør 
også fortsat være tilfældet på trods af EKSF's nuværende budgetproblemer, for at man på den 
måde kan medvirke til også fremover at sikre det høje socialsikringsniveau. Med de 
nuværende stramme budgetter har visse medlemsstater begrænset den finansielle byrde, de 
pågældende foranstaltninger udgør i forhold til de offentlige finnanser, og det har medført 
øgede omkostninger for producenter og i nogle tilfælde også arbejdstagerne. En enkelt 
medlemstat har faktisk bragt sin særordning for stålværksarbejdere til ophør, og har som en 
af årsagerne til denne beslutning anført EKSF's faldende bidrag til de samlede omkostninger. 
I 1993 blev der også i højere grad taget hensyn til retningslinjerne for den industripolitik, der 
skal føres under EKSF-traktaten. I den forbindelse skal det særlig anføres, at de nye 
supplerende foranstaltninger for stål blev nøje afpasset efter de nedskæringer i antallet af 
arbejdspladser, som fulgte af kapaeitetsindskrænkninger på veldefinerede produktionsområder, 
hvilkel Kommissionen havde anmodet om. Endvidere anførte Kommissionen udtrykkeligt, at 
de pågældende foranstaltninger skulle medvirke til at lette de finansielle byrde, der hviler på 
stålproducenterne, hvilket er en yderligere udtryk for målsætningen for den industripolitik, der 
ligger bag det pågældende sociale program. 
EKSF-traktaten udløber i 2002, og allerede i 1993 blev der truffet foranstaltninger med 
henblik på at sikre en fortløbende overførsel af EKSF's foranstaltninger i forbindelse med 
omstiUingsstøtte til strukturfondene. På grund af de omfattende begrænsninger af EKSF's 
driftsbudget blev der allerede på dette tidlige stadium sat stor pris på de pågældende 
foranstaltninger. Disse vanskeligheder, som skyldes dels den gradvise reduktion af afgiften, 
dels faldende indtægter fra låntagnings- og långivningsaktiviteter, vil kun blive værre i de 
kommende år. Med henblik på at lette byrden på budgettet har Kommissionen forsikret, at del 
bliver muligt at overføre samtlige erhvervsuddannelsesaktiviteter og visse foranstaltninger 
vedrørende ekstern genansættelse fra EKSF til ESF fra 1995. Ovennævnte er sket parallelt 
med, at man har ændret prioriteterne i forbindelse med EKSF-budgeltels ressourcer i retning 
af programmet for omstillingsstøltc, som fortsat vil omfatte de øvrige foranstaltninger, som 
f.eks. førtidspensionering og indkomststøtte i forbindelse med arbejdsloshed. Blandt Den 
Europæiske Unions institutioner har der været bred enighed om al priorilere finansieringen 
ai' den pågælgendc sociale støtte. I 1994 vil henved 70% af samtlige ressourcer således blive 
38 
afsat til omstillingsstøllc, sammenlignet med ca. 50% tidligere. 
Det er vigligt, at inkorporeringen ikke blot sker ud fra budgethensyn, men al de kvalitative 
aspekter også vurderes. Målsætningerne for de gældende ordninger, som kommer til at omfatte 
EKSF-støllen, er hovedsagelig af regional og tværgående karakter, men del ville nok alligevel 
være hensigtsmæssigt at vurdere mulighederne for på en eller anden måde at beholde de 
særlige sektorbestemte Iræk, som er kendetegnende for omstillingsstøtten. Mulighederne 
undersøges faktisk i et vist omfang i forbindelse med fællesskabsinitiativerne. 
Det står fremfor alt klart, al programmel for omstiUingsstøtte har udviklet sig til cl effektivt 
og værdifuldt redskab i løbet af de fyrre år, det har eksisteret. 1 1993 kan virkningen også ses 
på baggrund af de overvejelser, Kommissionen gjorde sig i det pågældende år med hensyn til 
vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse13. I hvidbogen giver Kommissionen udtryk for, at 
den fuldt ud erkender betydningen af foranstaltninger som f.eks. aktiv genbeskæftigelse 
afpasset efter efterspørgslen på markedet og erhvervsuddannelse, dels som et aktivt element 
i arbejdsmarkedspolitikken, dels som et middel til at imødekomme kravene i forbindelse med 
ny teknologi. Endvidere giver Kommissionen sin opbakning til begrebet solidaritet i 
forbindelse med de sociale udgifter, en solidaritet, som via afgiften indgår som et led i EKSF-
ordningen. 
Selvom omstillingsstøtten efterhånden reduceres i de kommende år i og med, at visse 
aktiviteter overføres til EØF-ordningen, vil støtten dog fortsat blive ved med at forbedre den 
sociale beskyttelse for de ny bølger af ledige arbejdstagere i kul- og stålindustrien, indtil 
traktaten udløber i år 2002. 
Kommissionens hvidbog "Vækst, Konkurrenceevne, Beskæftigelse - Udfordringer og veje ind i det 21. 
århundrede", 1993. 
39 
ECSC READAPTATION AID - SUPPLEMENTARY STEEL MEASURES AND RECHAR - AID COMMITTED AND NUMBER OF BENEFICIAIRES 
Suppl. Steel I 
Suppl. Steel rj 
Suppl. Steel '87 
Suppl. Steel 88 
Suppl. Steel '89 
Suppl. Steel '90 
Suppl. Steel '91 (1ère tr.) 
Suppl. Steel '91 (2èmc tr.) 
Suppl. Slccl '93 (1ère tr.) 
Total steel industry 
Suppl. Coal '84 
Total Suppl. programmes 
for both industries 
RECHAR '90 
RECHAR '91 
RECHAR '92 
RECHAR '93 
Total RECHAR LUXEMBOURG 
Amount 
made 
available 
1,358,000 
1.880,000 
987,750 
1.854.750 
1,050,890 
1.331,625 
584,704 
1,027,296 
10,075,015 
10,075,015 Number 
or 
worker* 
3,100 
3,000 
623 
652 
555 
513 
569 
9,012 
9,012 NmilERLAKDS 
Amount 
made 
available: 
2,418,000 
580,000 
472,500 
625,250 
473,935 
756,000 
205,685 
5,531.370 
5,531,370 Nvoober 
or 
•worker» 
4,500 
724 
298 
216 
234 
252 
6,304 
6,304 PORTC(55I7 
\zxaxwt 
made 
available: 
252,000 
:-3,500 
.392,340 
500,000 
210.015 
?6S,985 
5S4.453 
4. "41,293 
29.800 
::'0.3io 
"0,478 
11S.667 
319,255 Number 
or 
workers 
171 
610 
756 
200 
193 
283 
2,213 
2,213 
15 
40 
30 
50 
135 Amount 
made 
available 
6,426,750 
12,795,750 
3,282,450 
4,986,000 
391,737 
688,263 
18.001,559 
46,572,509 
46,572,509 
809,777 
1,544,000 
8,351,942 
6,841,481 
17,547,200 Number 
of 
workers 
4,054 
4,440 
1,633 
1,662 
360 
10,712 
22,861 
22,861 
253 
369 
4,032 
4,167 
8,821 ttoïltëb ÆNGDOM: 
Amount 
made 
Available 
67,370,000 
7,360,000 
501,500 
310.250 
760,725 
1,649,000 
545,893 
959,107 
1,571.970 
81,028.445 
23.100,000 
104,128,445 
5.518,046 
7,495,233 
16,062,294 
16,018,387 
45,093,960 Number 
ot 
workers 
54,400 
4,603 
500 
160 
387 
614 
637 
517 
61.818 
12.347 
74,165 
9,634 
17,791 
23.810 
23,058 
74,293 TOTAL EEC 
Amount 
made 
available 
212,000,000 
62.500,000 
34,000,000 
50,000,000 
25,000.000 
45.216,070 
20.000,000 
46.191,600 
60,000,000 
554,901,670 
60,000,000 
40,000,000 
35.693,258 
50,000.000 
50,000,000 
175,693,258 Number 
of 
workers 
127,934 
28,158 
23,360 
19,549 
14,735 
17,268 
18.09? 
6.565 
23,856 
279,518 
27,092 
614,907,670 306,610 
20,267 
27,204 
37,957 
36.384 
121,812 
20/05/9- STATDGV\ST AIDBS.XLS 
ECSC READAPTATION AID - SUPPLEMENTARY STEEL MEASURES AND RECHAR - AID COMMITTED AND NUMBER OF BENEFICIAIRES 
»ELGITJM 
Amount 
made 
available ttfôfetAJUC J&AKC# 
Amoxmt 
made 
available GERMANY 
Amount 
made 
available Amount 
made 
available IRELAND ttAtY 
Amount 
made 
available Number 
of 
workers Amount 
made 
available Number 
of 
workers Number 
of 
Workers Number 
of 
workers Number 
or 
, lyfrrkers-Amount 
made 
available Number 
of 
workers Number 
of 
Workers 
Suppl. Steel I 
Suppl. Steel H 
Suppl. Steel '87 
Suppl. Steel '88 
Suppl. Steel '89 
Suppl. Steel '90 
Suppl. Steel '91 (1ère tr.) 
Suppl. Steel '91 (2ème tr.) 
Suppl. Steel '93 (1ère tr.) 
Total steel industry 
Suppl. Coal '84 
Total Suppl. programmes 
for both industries 
RECHAR '90 
RECHAR '91 
RECHAR 92 
RECHAR '93 
Total RECHAR 22,786.000 
4,160,000 
1,280,250 
956,250 
44,445 
4,473,842 
33,700.787 
1.000,000 
34,700,787 6.850 
1.192 
S32 
540 
.460 1.638.000 
280,000 
198,250 1,284 
709 
125 
11.468 2,116.250 
2,116,250 2,118 
2,118 
10,348,429 
3,162,330 
1,925,980 
1,732,227 
17,168,966 4"9 
6,296 68.517,000 
13.170,000 
10,304,250 
8,662,750 
5,525,490 
8,249,000 
2,361,000 
3,088.187 
119,877,677 
15,400,000 
135,277,677 
7.949,074 
9,071,385 
6,997,808 
6,602,477 
30,620,744 22,000 
4,648 
6,500 
3,826 
2,994 
2,891 
787 
1,134 
44,780 
4,480 
49,260 
2,306 
3,984 
3,900 
2.900 
13,090 29,997,000 
19,150.000 
10,653,000 
13,664,000 
5,398,625 
18,200,000 
12,760,478 
38,020,122 
31.994.304 
179.817,529 
20.500.000 
200,317,529 
15,344,874 
14,320.000 
16,591,498 
18.686,761 
64,943,133 20,400 
7,332 
8,400 
5,900 
4,460 
7,357 
13,576 
5.778 
9,670 
82,873 
9.750 
92,623 29,920 
29,920 
29,920 16 
16 
16 17.916,000 
15.940,000 
2,943,750 
9,857,500 
7,085,625 
9,400,000 
5,507,173 
2,766.827 
71,416,875 
71,416,875 15,400 
5,950 
1,857 
3,405 
3,700 
3,500 
2,758 
36,570 
36,570 
4,667 
3,580 
5,200 
5,730 
19,177 
20/05/94 \STATDGV\ST AIDES.XLS 
-C COAL 1980 
INDUSTRY 1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
TOTAL 
IRON & 1980 
STEEL 1981 
INDUSTRIES 1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
TOTAL 
TOTAL 1980 
ECSC 1981 
INDUSTRIES 1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
TOTAL ECSC READAPTATION AID - TRADITIONAL AID COMMITTED AND NUMBER OF BENEFICIAIRES 
Amount 
made 
available 
99,250 
4,278,250 
515,000 
34,223,000 
4,513.750 
9,242,322 
1,650,000 
2,382,000 
1,549,541 
58,453,113 
469,250 
2,444.250 
1,988,500 
3,218.000 
2,089,250 
9.283,000 
251,500 
2,882,750 
831,250 
255,677 
795.366 
1,080,000 
6,062,381 
31,651,174 
568,500 
2,444,250 
1,988,500 
7,496,250 
2,604.250 
9.283,000 
251,500 
2,882,750 
35,054,250 
4,769,427 
10,037.688 
2,730,000 
2.382,000 
7,611,922 
90,104,287 Numb« 
df 
workers 
1,317 
10.470 
1,364 
3,125 
550 
794 
554 
18,174 
610 
2,354 
1.142 
1,756 
807 
4.285 
332 
1,716 
125 
141 
297 
360 
2,565 
16,490 
610 
2,354 
1,142 
3,073 
807 
4,285 
332 
1,716 
10,595 
1,505 
3,422 
910 
794 
3,119 
34,664 txmthk 
Amount 
made 
available 
1,857,500 
44,250 
1,901,750 
1.857,500 
44,250 
1,901,750 K 
Number 
of 
vorkers 
709 
16 
725 
709 
16 
725 ÏBANCK 
Amount 
made 
available 
4,866.250 
436.500 
21,129.250 
25.830,500 
17,000.000 
10.118.750 
35,720,000 
18,617,256 
14,521,029 
22.609,061 
6,707,331 
4,162,358 
181,718,285 
4,490,250 
1.986,000 
46,202,750 
7,455,000 
29,316,750 
55,934,433 
32,014,715 
4,634,693 
6.165,000 
188,199,591 
4,490,250 
4,866,250 
1,986,000 
436,500 
21,129,250 
72,033,250 
24,455,000 
10,118,750 
65,036,750 
74,551,689 
46,535,744 
22,609,061 
11,342,024 
10,327,358 
369,917,876 Number 
of 
workers 
1.059 
126 
4,510 
3.060 
5,403 
8,834 
4,195 
3,433 
3,506 
2,030 
1.490 
37,646 
7,278 
615 
17,062 
28,056 
10,336 
4,482 
1,359 
2.055 
71,243 
7,278 
1,059 
615 
126 
4,510 
20,122 
5,403 
36,890 
14,531 
7,915 
3,506 
3.389 
3,545 
108,889 Amount 
made 
available 
6,748,500 
9,939,750 
20,394,000 
43,255,000 
14,105.250 
17,461,000 
22,682,000 
43,985,702 
13,031,357 
26,731,428 
29,718,024 
13,254,000 
261,306,011 
2,481,250 
16,543,500 
9,611,500 
16,054,750 
15,290,250 
17,219.250 
26,152,000 
3,520,000 
43,231,000 
15,905,081 
14,583,524 
36,920,611 
32,850,540 
40,811,852 
291,175,108 
2.481,250 
16,543,500 
16,360,000 
25,994,500 
35,684,250 
60,474,250 
40.257,250 
20,981,000 
65,913,000 
59,890,783 
27,614,881 
63,652,039 
62,568,564 
54,065,852 
552,481,119 If 
'• Number 
of 
workers 
5,852 
4,644 
8,079 
7,146 
10,676 
3,779 
5.143 
6,480 
10,862 
4,856 
15,193 
11,351 
4.418 
98,479 
3.656 
10.783 
8,264 
12,769 
9,332 
10.490 
9,133 
1,459 
13,162 
4,603 
5.411 
20.874 
18,085 
13.981 
142,002 
9,508 
10.783 
12.908 
20.848 
16.478 
21,166 
12,912 
6,602 
19,642 
15,465 
10,267 
36,067 
29,436 
18,399 
240,481 GREECE 
Amount Number 
made ' of 
available Worker* 
460,000 
24,600 
86,000 
851.888 
134.000 
1,556,488 
460,000 
24,600 
86,000 
851,888 
134,000 
1,556,488 357 
12 
43 
640 
67 
1,119 
357 
12 
43 
640 
67 
1,119 t&ELAM> 
Amount Number 
made of 
available- Workers 
339,000 
73,500 
713.500 
1,126,000 
339,000 
73,500 
713,500 
1,126,000 229 
156 
385 
229 
156 
385 ITALY 
Amount 
made 
available 
916,250 
69,500 
42,900.250 
16,334,500 
50,876.250 
10.382.724 
22.996,658 
41,678.654 
21,309,000 
16,823.013 
224,286,799 
916,250 
69.500 
42.900.250 
16,334,500 
50,876,250 
10,382.724 
22,996,658 
41,678,654 
21.309,000 
16,823.013 
224,286,799 Number 
of 
workers 
987 
20 
15,392 
7,078 
187 
18,684 
4.378 
9,172 
13,855 
7,103 
5,566 
82,422 
987 
20 
15,392 
7,078 
187 
18,684 
4,378 
9,172 
13,855 
7,103 
5,566 
82,422 
20/05/94 \STATDGV\ST AIDES.XLS 
ECSC READAPTATION AID - TRADITIONAL AID COMMITTED AND NUMBER OF BENEFICIAIRES 
If COAL 
INDUSTRY 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
TOTAL 
IRON& 
STEEL 
INDUSTRIES 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
TOTAL 
TôTÂE 
ECSC 
INDUSTRIES Ï58Ô" 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
TOTAL tvmmw& Amount 
ty&de-
2,859,500 
280.750 
9,055.500 
4,815.250 
3.326.000 
8.197.107 
3,486.000 
1.158.000 
33,178,107 Number 
or 
1859,566 
280.750 
9.055,500 
4.815,250 
3.326,000 
8.197.107 
3.486.000 
1.158.000 
33,178,107 ISO" 
193 
6,087 
1.100 
3.217 
1,162 
386 
12,595 UEÏHEREXNW 
Amount 
¥ft**e 
450 
193 
6.087 
1.100 
3.217 
1.162 
386 
12,595 1.750.000 
2.156.250 
1.457,500 
1.132,500 
5,807,250 
1,453.171 
3,045,788 
897,690 
3.392.074 
21,092,223 Nwaaber 
or 
1.750.000 
2.156.250 
1.457.500 
1.132.500 
5.807,250 
1.453,171 
3,045,788 
897.690 
3.392.074 
21,092,223 700 
1,084 
874 
936 
2.325 
521 
1.338 
933 
257 
2.062 
11,030 W*Tt.*AL 
Amount 
jnade 
available 
313,000 
137,400 
234,769 
210,000 
178,295 
250,052 
1,323,517 
700 
1.084 
874 
936 
2.325 
521 
1.338 
933 
257 
2,062 
11,030 Number 
of 
carters 
123 
84 
135 
70 
70 
100 
582 5ESET-
Amount 
made 
trfr'WfflfiMM 
3.095,000 
3.458,180 
" 2,697,500 
3,357,000 
18,378,640 
8.452.80T 
39,439,122 Number 
of 
2,223."5: 
7,125.819 
3.791.636 
666,00-3 
1.137,2-4 
14,944,4-9 849 
4,477 
3,092 
222 
413 
9,053 
2,536,750 
137.400 
7.360.5SS 
4,001,635 
844,295 
1.387.326 
16,267,996 972 
84 
4,612 
3,162 
292 
513 
9,635 68,571.000 
5.225,600 
4.369.277 
4.451.638 
2.103.000 
31.631.870 
116,352,385 
71,666,000 
8,683.780 
7.066.777 
7.808v638 
20,481.640 
40,084.672 997 
1.203 
1.099 
1,119 
£.136 
4.518 
15,072 Tsramrassam" Amount 
22.825 
1.633 
1.662 
1.580 
701 
14.762 
43,163 
23.822 
2.836 
2.761 
2,699 
6.837 
19.280 
155,791,507 I 58,235 8.039,250 
8,986.000 
34.328,500 
28.644,750 
52.998.500 
4.096,500 
80,907,000 
38.7R4.750 
52.380.500 
30.378.611 
45.891.537 
15,385.325 
23.307.816 
42.621,000 
466,750,039 Number 
of 
workers 
48,244,750 
88,199,750 
60,337.000 
62.354.500 
14.445.000 
19.226.500 
9.706.750 
8,492,000 
7,420.500 
2.783.857 
5,253.232 
4,641,596 
10,810,364 
4.776.000 
346,691,799 
50.284.606 
97.185.750 
94.665.500 
90.999.250 
67.443.500 
23,323.000 
90,613.750 
47.276.750 
59.801.000 
33.162.468 
51.144,769 
20.026.921 
34.118.180 
47,397.000 
813,441,838 2,346 
2,426 
6.880 
5,495 
12.673 
481 
34.371 
18,496 
17.317 
24.703 
7.548 
11.661 
21.002 
165,399 
20.102 
29,258 
12,102 
7,392 
1.770 
4.477 
2,891 
2,161 
1,123 
595 
1.606 
1.675 
3.606 
1.592 
90,350 
22.448 
31.684 
18.982 
12.887 
14,443 
4,958 
37,262 
2.161 
19.619 
17.912 
26.309 
9.223 
15.267 
22.594 
255,749 TQTAJLEEC 
Amount, 
jnade 
«yjutabte 
8,138,500 
13.852.250 
41.077,000 
43.299.250 
95,036.750 
73.182.000 
112,012.250 
66.364.500 
148,413,500 
101.090,899 
85.618.514 
69,942.814 
80,672.107 
70.289.753 
1,008,990,087 
58,884,000 
110,134,500 
73.923,000 
81,700,750 
44,963.250 
141.818.000 
59.899.750 
16,027,250 
212.108,000 
91.965,143 
98,381,486 
96,136.135 
74.123.175 
112,091.464 
1,272,155,903 
67.022,500 
123.986.750 
115,000.000 
125,000.000 
140.000,000 
215,000,000 
171,912.000 
82,391.750 
360.521,500 
193,056.042 
184.000,000 
166,078,949 
154.795.282 
182.381,217 
2,281,145,990 Number 
of 
workers 
8,198 
3,485 
11,524 
15,017 
24,329 
14,217 
43,553 
5.143 
45.400 
35,025 
37,351 
27.986 
32,042 
32.082 
335,352 
32.325 
44.275 
22.123 
21,917 
19.809 
52,736 
19,434 
6.459 
88.622 
22,219 
31,662 
43,574 
31.973 
43,449 
480,577 
46,423 
47.760 
33,647 
36,934 
44.138 
66,953 
62,987 
11.602 
134,022 
57.244 
69.013 
71.560 
64.015 
75,531 
815,929 
20/05/94 \STATrr." ST AIDES.XLS 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 247 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 16 05 
Katalognummer : CB-CO-94-261-DA-C 
ISBN 92-77-70204-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
1^2985 Luxembourg 
</i