8. 7. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 169/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Udtalelse om niende beretning fra Kommissionen til Rådet - Den europæiske fond for 
Regionaludvikling 
(85/C 169/01) 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber besluttede den 5. oktober 1984 under henvisning til 
EØF-tråktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for regionaludvikling, som udpegede Moyra 
A. Quigley til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 15. marts 1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 226. plenarforsamling, den 24. april 1985, uden 
stemmer imod og med 2 stemmer hverken for eller imod, følgende udtalelse: 
1. Indledning 
1.1. Det økonomiske og sociale Udvalg udtrykker til­
fredshed med klarheden og opbygningen af den niende 
beretning om Den europæiske fond for Regionaludvikling. 
Den indeholder en lang række omhyggeligt sammensatte 
oplysninger, som både er let læselige og let tilgængelige. 
Teksten er klart inddelt og indeholder mange tabeller og 
figurer. Udvalget sætter pris på de mange forbedringer, der er 
blevet foretaget i præsentationen i årenes løb, og som har ført 
til denne høje standard. 
\ 
1.2. Beretningen skal ses i sammenhæng med fondens 
hovedmål, nemlig af afhjælpe de vigtigste regionale skævhe­
der inden for Fællesskabet. Udvalget påpeger, at de regionale 
beskæftigelses- og indkomstmæssige forskelle, der er det 
væsentligste udtryk for de regionale skævheder, er blevet 
øget siden fondens oprettelse i 1975. 
1.3. Udvalget konstaterer også, at problemet sandsynlig­
vis vil blive forværret fremover. Skønt økonomien i Fælles­
skabet tilsyneladende har stabiliseret sig, forventes væksten 
ikke at være tilstrækkelig til at overvinde den forværring, der 
er sket siden 1979. Udover det generelle problem med 
regional arbejdsløshed som følge af en utilstrækkelig samlet 
efterspørgsel og underudvikling inden for basisindustrier, 
som f.eks. landbruget, vil der fortsat være behov for 
strukturtilpasninger inden for tekstilindustrien, skibsbyg­
ningsindustrien, stål- og maskinindustrien. Med den nye 
udvidelse af Fællesskabet i 1986 vil de regionale problemer 
blive større og alvorligere. 1.4. Udvalget hilser med tilfredshed, at man i beretningen 
erkender behovene både i de underudviklede regioner og i 
industrier i tilbagegang, men kræver dog endnu en gang en 
mere effektiv politik til løsning af regionaludviklingsproble-
merne, herunder tilvejebringelsen af finansielle ressourcer, 
der kan måle sig med problemernes voksende alvor. 
1.5. Udvalget mener, at en mere effektiv anvendelse af 
ressourcerne, både de menneskelige og de finansielle, kan 
bidrage til at mindske de regionale skævheder: 
— for det første skal regionernes befolkning have mulighed 
for at øve større indflydelse på udformningen af deres 
fremtid. Den nye EFRU-forordning (*) med sine bestem­
melser om regional deltagelse, regionernes egne udvik­
lingsmuligheder og programmering er et mere effektivt 
middel til at opnå dette, men kun hvis den gennemføres 
på en sådan måde, at den fremmer regionernes selvtillid 
og det lokale engagement, og hvis den enkelte regions helt 
specielle problemer behandles. Udvalget føler, at Kom­
missionen, der nu har større mulighed for at øve 
indflydelse på regionalpolitikken, bør lægge vægt på, at 
foranstaltninger i henhold til forordningen vurderes efter 
sådanne målestokke og ikke afstemmes efter opnåelsen af 
mere generelle nationale målsætninger; 
C1) EFT nr. L 169 af 28. 6. 1984. 
Nr. C 169/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 7. 85 
— for det andet skulle det ved omhyggeligt at fastlægge 
fondens målsætninger og vurdere resultaterne af de 
anvendte midler til opnåelse heraf være muligt at anvende 
de finansielle ressourcer mere effektivt. Foranstaltninger 
af denne art, som foreslås i den nye forordning, vil være 
en værdifuld begyndelse. Udvalget mener dog, at den 
analytiske funktion bør udbygges betydeligt, således at 
man opnår maksimalt udbytte af fondsinvesteringerne og 
erhverver sig et grundlag for formuleringen af den 
fremtidige politik. 
2. Den niende beretning 
2.1. Af den niende beretning fremgår det, at EFRU's 
bevillinger til støtte til afhjælpning af de regionale skævheder 
i 1983 beløb sig til 2 010 mio ECU, en stigning på 7,5 % i 
faste priser i forhold til det foregående år. Af disse blev 100 
mio ECU afsat til særlige fællesskabsaktioner. Denne bevil­
ling blev ikke fuldt udnyttet, og en del blev derfor overført til 
støtteaktioner. Mere end 95 % af støtten gik til fem med­
lemsstater (Italien, Det forenede Kongerige, Frankrig, Græ­
kenland og Irland), hvorved V5 af Fællesskabets regioner 
modtog 4/5 af den samlede støtte. De seks prioriterede 
regioner inden for Fællesskabets regionalpolitik (Mezzogior-
no, Grønland, Irland, Nordirland, de franske oversøiske 
departementer og Grækenland) modtog 64,1 % af 
EFRU-støtten i 1983 sammenlignet med 60,6 % i 1982. 
2.2. Udvalget ser med tilfredshed på, at midlerne øges, og 
at de koncentreres om de prioriterede regioner. Det konsta­
terer dog, at støtten per capita var højere i visse ikke-priori-
terede regioner. Dette er i princippet uønskeligt, og Kom­
missionen opfordres til at se på, hvordan dette kan gå til. 
2.3. Udvalget er også betænkelig ved, at næsten 9/10 af 
EFRU-bevillingerne i 1983 gik til finansiering af infrastruk­
turprojekter, hovedsagelig energi, vandforsyning og trans­
port. (Udvalget noterer sig den ændring, der er sket i 
referenceperioden, hvor investeringerne i energiinfrastruktur 
er blevet mere omfattende end investeringerne i transportin­
frastruktur. En sådan forskydning viser behovet for en 
fleksibel holdning i udvælgelsen af acceptable infrastruktur­
projekter). Kun i én medlemsstat blev over halvdelen af 
fondens støtte anvendt til produktive industriinvesteringer. 
Vi o af de fondsmidler, der blev bevilget til erhvervsinveste­
ringer, bidrog til at oprette eller bevare 62 000 arbejdsplad­
ser. Derudover blev der finansieret 27 studier, og tilskuddene 
hertil beløb sig til 0,27 % af fonden. 
2.4. I 1983 foreslog Kommissionen i henhold til den 
reviderede nye EFRU-forordning at ophæve sondringen 
mellem støtteaktioner (underkastet kvoter) og særlige aktio­
ner (kvotafrie). I stedet skulle der indføres vejledende intervaller for medlemsstaternes andel af støtten, i hvilken 
forbindelse en stigende del af fondens midler skulle øremær­
kes til EF-programmer og nationale programmer. 
2.5. Formålet med denne udvikling er at fremme en mere 
integreret anvendelse af de forskellige EF-instrumenter, øge 
selektiviteten, skærpe koncentrationen om prioriterede 
regioner samt understrege nødvendigheden af erhvervsinve­
steringer, især til fordel for små og mellemstore virksomhe­
der. 
2.6. Udvalget tillægger især de nye programforslag stor 
betydning. Det ser dog med betænkelighed på den konstate­
rede træghed, hvormed de særlige fællesskabsaktioner 
iværksættes som følge af vanskeligheder (formodentlig både 
fra Kommissionens og medlemsstaternes side) ved at over­
holde programprincippet. Udvalget opfordrer derfor Kom­
missionen til snarest at overveje, hvordan denne situation 
kan ændres. Hvis Kommissionen gennemførte en under­
søgelse af forvaltningen af de bevilgede midler i medlemssta­
terne, kunne dette danne et nyttigt udgangspunkt for at 
forbedre forvaltningsprocedurens effektivitet. 
2.7. EFRU-bevillingerne beløb sig til 7,6 % af Fællesska­
bets samlede budget i 1983 eller 0,09 % af bruttonational­
produktet i markedspriser. Kommissionen foreslår, at 
EFRU-bevillingerne for 1983 skal fordobles i faste priser i 
løbet af de næste fem år. Dette ville øge fondens andel af 
Fællesskabets bruttonationalprodukt fra 0,09 % i 1983 til 
ca. 0,17 % i 1988. Udvalget konstaterer dog, at bevillinger­
ne i 1984 kun blev øget med 6,5 % i løbende priser til 2 140 
mio ECU eller ca. 1,5 % i faste priser, hvilket skaber store 
betænkeligheder i Udvalget. 
2.8. Bortset fra denne foruroligende udvikling ser Udval­
get med tilfredshed på de ændringer, der skitseres i beretnin­
gen. De skulle bidrage til at sætte Fællesskabet i stand til at 
angribe regionaludviklingsproblemerne mere energisk og 
effektivt. Udvalget mener dog, at selv den foreslåede fordob­
ling af de finansielle ressourcer og en forbedring af procedu­
rerne ikke vil være tilstrækkelig til at imødegå de allerede 
eksisterende regionale skævheder, eller dem, som vil opstå i 
de kommende år, især som følge af udvidelsen. 
3. En analytisk fremgangsmåde 
3.1. Udvalget mener dog, at det skulle være muligt at 
mindske de regionale skævheder yderligere ved at indtage en 
mere analytisk holdning til problemerne og deres løsning. 
Dette ville indebære en klarere definition af målsætningerne, 
en mere indgående vurdering på planlægningsstadiet af den 
forventede effektivitet af de foreslåede bevillinger og nøje 
kontrol med projekter og programmer. Ved at støtte de mest 
omkostningseffektive projekter og programmer ville man 
gøre fonden mere effektiv. De største regionale skævheder, 
8. 7. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 169/3 
der kræver en EF-indsats kommer netop til udtryk på 
arbejdsmarkedet og afspejles i arbejdsløshedsprocenten. 
Udvalget er tilhænger af, at nedbringelsen af arbejdsløsheden 
(eller skabelsen af beskæftigelse) bør være det fælles kriteri­
um, som med rimelighed kan anvendes til at vurdere værdien 
af de fleste former for fondsudgifter. Nogle projekter vil 
naturligvis skabe beskæftigelse på kort sigt. Andre vil 
forbedre vækstpotentiellet og således skabe beskæftigelse på 
mellemlang eller lang sigt. 
4. Problemer 
4.1. Konsekvenserne af en mere analytisk fremgangsmå­
de kan illustreres ved kort at betragte en række problemer, 
der rejses i beretningen. For at kunne drage mere definitive 
konklusioner vil det være nødvendigt at gennemføre mere 
detaljerede undersøgelser og mere forskning, men af de 
ovennævnte retningslinjer kan man dog drage visse interes­
sante konsekvenser for politikken. 
Infrastrukturinvesteringer kontra erhvervsinvesteringer 
4.2. I beretningen hedder det, at tildelingen af 90% af 
fondens midler til infrastrukturprojekter er for høj en andel; 
det ville være ønskeligt at øge erhvervsinvesteringerne til de 
30 %, der er fastsat i fondsforordningen. Samtidig med at 
Udvalget tilslutter sig denne konklusion, erkender det dog de 
meget reelle vanskeligheder ved på nuværende tidspunkt at 
foretage erhvervsinvesteringer. Ydermere vil balancen mel­
lem de to investeringsarter variere efter omstændighederne, 
og den nødvendige og voksende koncentration om især 
dårligt stillede regioner vil resultere i en stigning i infrastruk­
turinvesteringerne. 
4.3. Udvalget mener dog, at en mere konsekvent anven­
delse af cost/benefit- og beskæftigelsesanalyser kunne resul­
tere i en nyttig kontrol med infrastrukturudgifterne. Under­
søgelser viser ikke blot, at erhvervsinvesteringer i alminde­
lighed er et langt mere omkostningseffektivt middel til at 
skabe beskæftigelse, men at det også sker, at den tilvejebragte 
infrastruktur ikke udnyttes fuldt ud. Man må dog heller ikke 
glemme, at der kan være tilfælde, hvor den eksisterende 
infrastruktur underudnyttes, men kan være yderst kostbar 
(f.eks. oliefyret elektricitetsfremstilling), således at nyinve­
steringer kunne give industrien og forbrugerne betydelige 
fordele i form af lavere priser. Det er derfor et spørgsmål om 
nøje at studere omkostningerne og fordelene ved de enkelte 
projekter. 
4.4. Det er også væsentligt at erkende, at industriprojek­
ter ikke nødvendigvis skaber yderligere beskæftigelse, dvs. 
man kan konstatere en beskæftigelseseffekt, også uden 
støtte. Erhvervsinvesteringer bør således altid vurderes på 
baggrund af et skøn over den faktiske yderligere beskæfti­
gelse. På den anden side ydes der ofte støtte til industrien ud fra den formodning, at den skabte beskæftigelse vil vare 
evigt. Undersøgelser har vist, at beskæftigelsens varighed 
varierer meget og i gennemsnit ligger på ca. otte år. Der er 
noget, der tyder på, at det ville være berettiget med større 
støtte til projekter, som indebærer forsknings-, produktud­
viklings- og marketingfunktioner end til simple produktions­
anlæg, som sandsynligvis vil være mindre varige. Anvendel­
sen af beskæftigelseskriteriet gør også støtte til omsættelige 
tjenesteydelser og turisme fuldt ud berettiget. 
Jobskabelse 
4.5. Udvalget føler, at der bør satses mere på en forøgelse 
af erhvervsinvesteringerne. Med de nuværende begrænsede 
midler kunne man opnå meget ved at indtage en mere 
analytisk holdning til hele spørgsmålet om jobskabelse under 
Regionaludviklingsfonden. Man ved for lidt om effektivite­
ten af de eksisterende støtteordninger, i hvilken grad de giver 
valuta for pengene, varigheden af de arbejdspladser, de 
skaber, forskellige sektorers og industriers bidrag til jobska­
belsen, eller de hindringer, de må kæmpe imod. En indgå­
ende undersøgelse af disse og dermed forbundne faktorer 
kunne lette omformuleringen af politikken og forbedringen 
af de mekanismer, der skal afhjælpe manglerne og sikre, at 
erhvervsinvesteringerne bidrager mest muligt til at mindske 
de regionale skævheder. 
4.6. Af beretningen fremgår det f.eks., at der i stadig 
større udstrækning ydes støtte til små og mellemstore 
virksomheder, hvilken sektor Udvalget gerne ser støttet 
kraftigt på grund af det særlige bidrag, den kan yde til en 
regions udvikling. Det kan diskuteres, om begrundelsen 
herfor er, at mindre virksomheder har vanskeligere adgang til 
kapitalmarkederne, disse virksomheders større evne til at 
skabe beskæftigelse, en tendens til at producere en højere 
andel af yderligere arbejdspladser eller skabelsen af mere 
varig beskæftigelse end i større virksomheder. Med klare svar 
på disse spørgsmål skulle man kunne formulere en politik, 
der har til formål at udnytte de små og mellemstore 
virksomheders fulde potentiel. 
På den anden side kan visse projekter i større virksomheder, 
som ikke må kæmpe imod de samme praktiske vanskelighe­
der som de mindre virksomheder, men hvor jobskabelsen 
ofte kan være yderst bekostelig, have en væsentlig direkte og 
indirekte beskæftigelseseffekt, sidstnævnte hovedsagelig i 
små og mellemstore virksomheder. Støtte til sådanne aktivi­
teter bør være baseret på relevante forhold, herunder »cost 
effectiveness«, beskæftigelsens varighed og komplementari­
teten mellem fondsinvesteringerne og regionernes eksisteren­
de økonomiske og sociale struktur. 
Nr. C 169/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 7. 85 
4.7. Udvalget mener, at Kommissionen i sin støtte til 
erhvervsinvesteringer bør favorisere de kategorier, hvor 
investeringens berettigelse kan underbygges grundigt. End­
videre er det vigtigt at tage i betragtning, i hvilket omfang 
man kan få erhvervsinvesteringernes forskellige aspekter til 
at supplere hinanden. De skønnede udgifter for fonden ved 
hvert års yderligere beskæftigelse kunne være et generelt 
kriterium for en vurdering af effektiviteten af udgifterne. 
Nye initiativer 
4.8. En række nye initiativer beskrives i beretningen, 
hvori man især lægger vægt på værdien af at koordinere 
aktiviteterne under de forskellige strukturfonde. De integre­
rede pilotforsøgsordninger i Belfast og Napoli, de integrerede 
udviklingsprogrammer for de vestskotske øer og Lozere samt 
forslaget om integrerede middelhavsprogrammer, som stadig 
møder vanskeligheder, selv om Udvalget ved mere end én 
lejlighed har efterlyst dets iværksættelse, er blandt de 
væsentligste tiltag inden for Regionaludviklingsfonden. 
Begrundelsen herfor er, at man ved at fastlægge et sammen­
hængende program, hvor bidragene fra de forskellige EF-
foranstaltninger koordineres, skulle opnå en samlet større 
effekt, end hvis de gennemførtes individuelt. I beretningen 
søger man dog ikke at vurdere den synergi, de integrerede 
aktiviteter skaber. Udvalget foreslår, at man undersøger den 
økonomiske effekt af de forskellige ordninger, hvori skulle 
indgå en vurdering af synergi-effekten, beskæftigelseseffek­
ten og fondsudgifterne for hvert beskæftigelsesår, der skabes. 
Det økonomiske og sociale Udvalg, som lige fra starten har 
udvist betydelig interesse for de integrerede forslag, kunne 
spille en rolle i denne forbindelse. 
4.9. Resultatet af sådanne studier vil naturligvis være af 
uvurderlig betydning for fastlæggelsen af den fremtidige 
politik i forbindelse med integrerede aktiviteter, af de 
Omstændigheder, under hvilke de sandsynligvis vil vise sig 
mest effektive, og af hvordan midlerne kan udnyttes bedst 
muligt. 
4.10. Derudover ser Udvalget med tilfredshed på, at det 
ifølge beretningen bliver stadig mere hyppigt, at der gen­
nemføres forudgående undersøgelser inden iværksættelsen af 
integrerede udviklingsforanstaltninger. Hvis sådanne studier 
blotlægger særlige behov, ville det anse det for logisk og 
ønskeligt, at de nødvendige beføjelser og ressourcer blev 
tilvejebragt for at sikre, at det program for integrerede 
udviklingsforanstaltninger, der eventuelt måtte blive en følge 
heraf, i realiteten kunne imødekomme disse behov. 
Undersøgelser 
4.11. Hvad angår undersøgelser generelt, er det utvivl­
somt rigtigt, at man som led i enhver politik, der sigter på at 
udnytte EFRU-ressourcer så effektivt som muligt, i større udstrækning bør udnytte muligheden for at gennemføre 
undersøgelser, inden aktiviteter under fonden påbegyndes. 
Desuden er det magtpåliggende i denne udtalelse at under­
strege behovet for langt større kontrol med resultaterne fra 
Kommissionens side, og at konklusionerne får indflydelse på 
udformningen af politikken. 
Demonstrationsprojekter 
4.12. Med den foreslåede vækst i fondens ressourcer vil 
kravet om, at Kommissionen tager nye regionalpolitiske 
initiativer, blive øget. Erfaringen har vist, at disse ofte kan 
have konsekvenser, som man ikke forudså fra starten. I 
mange tilfælde er det også vanskeligt at forudsige sådanne 
initiativers kvantitative indvirkning på beskæftigelsen og 
andre relevante økonomiske variabler. Desuden kan det 
forekomme, at visse regioner eller stater har opnået en særlig 
erfaring, som andre kunne drage nytte af ved gennemførelsen 
af særlige projekter, f.eks. udviklingen af håndværksindu­
strier eller kooperativer. I sådanne tilfælde foreslår Udvalget, 
at Kommissionen overvejer i højere grad at anvende demon­
strationsprojekter i nogle få egnede regioner. Disse burde 
undersøges nøje og overvåges omhyggeligt for at belyse 
fordelene og ulemperne og ville være af uvurderlig betydning 
for formuleringen af den fremtidige politik for både pro­
grammer og projekter. 
5. Konklusioner 
5.1. Udvalget udtrykker tilfredshed med beretningen, 
men er dog af den overbevisning, at den burde indeholde flere 
analyser af fondens aktiviteter. Der er behov for en langt 
nøjere specificering af målsætningerne under fonden og en 
bedre vurdering af, hvorvidt midlerne bidrager til at nå 
målene. 
5.2. Denne fremgangsmåde stemmer overens med fon­
dens ånd, selv om man må erkende, at det vil kræve tid og 
penge at realisere den fuldt ud. Den tiende beretning vil som 
en afrunding på aktiviteterne under den foregående forord­
ning markere afslutningen på en æra i Regionaludviklings­
fonden og således udgøre en ideel lejlighed til at påbegynde en 
nyvurdering i overensstemmelse med disse retningslinjer. 
5.3. Udvalget erkender, at dens forslag vil stille meget 
store krav til GD XVI's ressourcer. Det anbefaler derfor, at 
man sætter et tilstrækkeligt antal kvalificerede og erfarne 
medarbejdere på den opgave at varetage den øgede arbejds­
byrde, som foreslås. 
5.4. Sluttelig gentager Udvalget, at de regionale forskelle 
i arbejdsløsheden er blevet skærpet betydeligt i de seneste år 
på trods af de øgede EFRU-bevillinger. Det nærer ikke tillid 
8. 7. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 169/5 
til, at den planlagte forhøjelse af midlerne over de næste par 
år vil være tilstrækkelig til at opveje denne udvikling. En 
positiv og højst ønskværdig forbedring kunne opnås gennem 
en mere effektiv anvendelse af de eksisterende bestemmelser 
Udvalget understreger for det første, at der er tale om et 
vigtigt direktivforslag, hvormed det tilsigtes at forbedre 
traktorers sikkerhed som led i bestræbelserne henimod en 
fjernelse af de tekniske hindringer for samhandelen; dette er 
særlig relevant for smalsporede traktorer, der netop på grund 
af deres konstruktion let vælter om på siden. Udvalget 
beklager, at landbruget er den erhvervssektor, der fortsat 
rammes af det største antal erhvervssygdomme og -ulykker, 
hvoraf mange har dødelig udgang. 
Problemet kunne bl.a. løses gennem øget sikkerhed i forbin­
delse med traktorers anvendelse, hvilket også kan ses af de 
forskellige landes statistikker over dødsulykker i landbruget, 
hvor der i de seneste år er registreret et klart fald. Sikkerheden 
forringes naturligvis, hvis brugeren foretager ændringer af 
førerværnet. 
Udvalget godkender i hovedsagen bestemmelserne i direktiv­
forslaget, som supplerer de gældende bestemmelser, der kun 
drejer sig om beskyttelsesanordninger af typen »beskyttel-
sesbøjler eller førerhus« monteret på samme traktortype. 
Udvalget noterede sig i øvrigt i sin udtalelse af 6. juli 1983, at 
Kommissionen sidenhen agtede at forelægge et andet direktiv 
om førerværn med »to frontmonterede beskyttelsesbøjler«, 
hvilket det foreliggende forslag da også omhandler. Udvalget til imødekommelse af lokalsamfundenes behov kombineret 
med disse samfunds kraftigere engagement i beslutningspro­
cessen. Flere vidtgående undersøgelser kunne være en god 
begrundelse for en kraftig forhøjelse af bevillingerne. 
kunne ligeledes godkende, at der udarbejdedes to separate 
direktivforslag, men ønskede dog, at disse trådte i kraft 
samtidig for at give konstruktørerne mulighed for at vælge, 
hvilken type førerværn der skulle benyttes i deres produktion 
af køretøjer. 
Udvalget fastholder denne opfattelse. 
Artikel 1 - 1. led 
Udvalget konstaterer med tilfredshed, at Kommissionen i sit 
forslag benytter den formulering, som blev foreslået af 
Udvalget med hensyn til fri højde for denne traktortype. 
Artikel 1-2. led 
Det foreliggende forslag omhandler i modsætning til det 
tidligere, som er ved at blive færdigbehandlet af Rådet, 
foruden mindstesporvidde også maksimal sporvidde. Udval­
get forstår ikke rigtigt, hvorfor man har foretaget denne 
tilføjelse, som ikke forekommer at have nogen teknisk eller 
juridisk forklaring, og det forelsår 2. led affattet således: 
»- mindstesporvidde på begge aksler på under 
1 150 mm«. Bruxelles, den 24. april 1985. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om 
frontmonterede førerværn på smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer 
(85/C 169/02) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 7. december 1984 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 100 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om forslag til 
ovennævnte direktiv. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Alberto Masprone til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 
10. april 1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 226. plenarforsamling, mødet den 24. april 1985, 
enstemmigt følgende udtalelse: