16. 10. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 263/17 
som vedkommende ejer eller har chartret i henhold 
til et bareboat-, tids- eller rejse-certeparti, befordrer 
passagerer eller gods i linje- eller trampfart. 
Artikel 4 
Som »EF-reder« betragtes følgende redere: 
1. en statsborger i en medlemsstat, som har sin bopæl 
eller sit sædvanlige opholdssted i en medlemsstat; 
2. et rederi eller et selskab, der er oprettet i henhold 
til lovgivningen i en medlemsstat, og som opfylder 
følgende krav: 
a) hovedsædet ligger i, og den faktiske kontrol 
udøves i, en medlemsstat; og 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 84, 
stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Princippet om fri udveksling af tjenesteydelser gælder 
på nuværende tidspunkt ikke for søtransportområdet 
inden for medlemsstaterne; 
der skal vedtages foranstaltninger med henblik på grad­
vis oprettlse af det indre marked i løbet af perioden 
indtil den 31. december 1992; det indre marked indebæ­
rer et område uden indre grænser med fri bevægelighed 
for varer, personer, tjenesteydelser og kapital; b) størstedelen af bestyrelsen består af statsborgere 
i en medlemsstat eller størstedelen af selskabska­
pitalen ejes af statsborgere i en medlemsstat, som 
har deres bopæl eller sædvanlige opholdssted i 
en medlemsstat; 
3. en statsborger i en medlemsstat, der har sin bopæl 
eller sit sædvanlige opholdssted uden for Fællesska­
bet, såfremt den pågældendes skibe er registreret i 
den pågældende medlemsstat i overensstemmelse 
med dennes lovgivning; 
4. et rederi eller et selskab, der er etableret uden for 
Fællesskabet og kontrolleres af statsborgere i en 
medlemsstat, hvis dets skibe er registreret i den 
pågældende medlemsstat i overensstemmelse med 
dennes lovgivning. 
Artikel 5 
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1990. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
i overensstemmelse med artikel 61, stk. 1, i Traktaten 
omfattes fri udveksling af tjenesteydelser på søtrans­
portområdet af bestemmelserne i afsnittet vedrørende 
transport; 
i forbindelse med oprettelsen af det indre marked er 
det nødvendigt at afskaffe restriktioner, der hindrer 
fri udveksling af tjenesteydelser på søtransportområdet 
inden for medlemsstaterne; 
princippet om fri udveksling af tjenesteydelser bør der­
for gælde for søtransport inden for medlemsstaterne; 
ved fri udveksling af tjenesteydelser skal der gælde visse 
betingelser for de skibe, der anvendes, ligesom der skal 
sikres en vis tilnærmelse af driftsvilkårene for personer 
og selskaber, der udfører sådanne tjenesteydelser; 
disse betingelser opfyldes af skibe, der er optaget i det 
i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. ... oprettede 
EF-register, og som anvendes i forbindelse med kyst­
fart — Forslag til Rådets forordning om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser 
på søtransportområdet inden for medlemsstaterne 
KOM(89) 266 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 2. august 1989) 
(89/C 263/05) 
Nr. C 263/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 10. 89 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
1. Indskrænkninger i retten til fri udveksling af tje­
nesteydelser på søtransportområdet inden for de enkelte 
medlemsstater afskaffes for de EF-redere, som er etable­
ret i en anden medlemsstat i Fællesskabet end den, 
hvori den person, som tjenesteydelserne er bestemt for, 
er hjemmehørende, såfremt de fartøjer, der anvendes, 
er optaget i EF-skibsregisteret og ikke overstiger 
6 000 brt. 
2. Bestemmelserne i denne forordning gælder ligele­
des for de statsborgere i medlemsstaterne, der er etable­
ret uden for Fællesskabet, og for rederier, der er etable­
ret uden for Fællesskabet, og som kontrolleres af stats­
borgere fra en medlemsstat, såfremt deres skibe er 
registreret i den pågældende medlemsstat i overensstem­
melse med dennes lovgivning og i EF-skibsregisteret, og 
såfremt de ikke overstiger 6 000 brt. 
3. I denne forordning anses tjenesteydelser for »tje­
nesteydelser på søtransportområdet« i de tilfælde, hvor 
de normalt udføres mod betaling, og de omfatter bl.a.: 
a) befordring af passagerer eller gods ad søvejen mel­
lem havne i en medlemsstat, herunder oversøiske 
departementer i denne stat {cabotage); 
b) befordring af passagerer eller gods ad søvejen mel­
lem havne i en medlemsstat og anlæg eller strukturer 
på denne medlemsstats kontinentalsokkel (offshore 
forsyningstjeneste). 
4. Den medlemsstat, mellem hvis havne der udføres 
tjenesteydelser på søtransportområdet, kan kræve, at 
de skibe, der anvendes i forbindelse med sådanne tjene­
steydelser, er bemandet med statsborgere fra medlems­
staterne i samme udstrækning, som dette kræves for 
denne stats egne skibe, som anvendes til dette formål. 
Artikel 2 
1. Uanset bestemmelserne i artikel 1, stk. 1 og 2, kan 
en medlemsstat, hvis dette er nødvendigt for at sikre en fyldestgørende udførelse af tjenesteydelser på søtrans­
portområdet i cabotage mellem hovedlandet og dens 
øer og mellem de enkelte øer, forlange visse offentlige 
serviceforpligtelser opfyldt som en betingelse for retten 
til at udføre denne form for tjenesteydelser. 
2. Love, administrative bestemmelser og betingelser, 
der udstedes eller pålægges af medlemsstaterne, og som 
har til formål at sikre kontinuitet, regelmæssighed og 
effektivitet med hensyn til udførelse af tjenesteydelser 
og levering af varer af grundlæggende betydning for 
disse områders økonomiske velfærd, anses i denne for­
ordning for »offentlige serviceforpligtelser«. 
Artikel 3 
Artiklerne 55 til 58 og 62 i Traktaten finder anvendelse 
på de områder, der omfattes af denne forordning. 
Artikel 4 
Uden at det berører Traktatens bestemmelser vedrøren­
de etableringsret, kan den person, der udfører tjeneste­
ydelser på søtransportområdet, med henblik herpå mid­
lertidigt fortsætte sin aktivitet i den medlemsstat, hvor 
tjenesteydelserne udføres, på samme betingelser som 
denne stat pålægger sine egne statsborgere. 
Artikel 5 
Inden vedtagelsen af love eller administrative bestem­
melser i henhold til artikel 2 konsulterer medlemsstater­
ne Kommissionen og meddeler denne de bestemmelser, 
der er vedtaget på dette område. 
Artikel 6 
Denne forordning tages op til fornyet behandling inden 
den 1. januar 1993. 
Artikel 7 
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1991. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat.