DA Den Europæiske Unions Tidende CE 286/5

Onsdag, den 16. december 2009

Restriktive foranstaltninger efter Lissabontraktatens ikrafttræden

P7_TA(2009)0111

Europa-Parlamentets beslutning af 16. december 2009 om restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, al-Qaida-organisationen og Taliban over for Zimbabwe og i lyset af situationen i Somalia

2010/C 286 E/02

Europa-Parlamentet,

der henviser til verdenserklæringen om menneskerettigheder, alle FN's menneskerettighedskonventioner og de valgfrie protokoller hertil, den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder og de to valgfrie protokoller hertil, FN-pagten, navnlig artikel 1 og 25 og i kapitel VII, artikel 39 og 41,

der henviser til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (den europæiske menneskerettighedskonvention) og de dertil knyttede protokoller, og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (charteret), navnlig charterets afsnit VI om retfærdighed i retssystemet, som trådte i kraft den 1. december 2009,

der henviser til de relevante bestemmelser i Lissabontraktaten, som ændrer traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (TEF), og navnlig til artikel 75, 215 og 275 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), og til bestemmelserne om de demokratiske principper i afsnit II i TEU,

der henviser til de tidligere relevante bestemmelser i TEU (artikel 3, 6, 11, 13, 19, 21, 29 og 39) og i TEF (artikel 60, 133, 296, 297, 301 og 308),

der henviser til Rådets relevante dokumenter vedrørende dette område (1),

der henviser til Rådets fælles holdning 2001/930/FUSP om bekæmpelse af terrorisme (2) og 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme (3), begge af 27. december 2001, og Rådets forordning (EF) nr. 2580/2001 af 27. december 2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme (4),

der henviser til Rådets fælles holdning 2002/402/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Usama bin Laden, medlemmer af Al Qaida-organisationen og Taliban samt andre personer, grupper, virksomheder og enheder, der er knyttet til dem (5), og Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, al-Qaida-organisationen og Taliban (6), begge af 27. maj 2002, og til det relevante forslag fra Kommissionen og Rådets tekst (7),

der henviser til Rådets fælles holdning 2009/138/FUSP af 16. februar 2009 om restriktive foranstaltninger over for Somalia (8), til det relevante forslag fra Kommissionen (9) og til Rådets fælles holdning 2004/161/FUSP af 19. februar 2004 om forlængelse af restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe (10), som ændret ved Rådets fælles holdning 2008/632/FUSP af 31. juli 2008 (11), og til det relevante forslag fra Kommissionen (12),

der henviser til sine relevante beslutninger på området, og især til sin beslutning af 4. september 2008 om evaluering af EU-sanktioner som del af EU's aktioner og politikker på menneskerettighedsområdet (13),

der henviser til rapport af 16. november 2007 fra Europarådets Parlamentariske Forsamlings Komité om Retlige Spørgsmål og Menneskerettigheder med titlen »FN's Sikkerhedsråd og EU sortlister«, og til tillægget til denne rapport af 22. januar 2008,

der henviser til den De Europæiske Fællesskabers Domstols retspraksis på området, navnlig dens afgørelse af 3. september 2008 i de forenede sager C-402/05 P og C-415/05 P, Kadi og Al Barakaat International Foundation mod Rådet og Kommissionen (14),

der henviser til udtalelse af 28. juli 2009 fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (EDPS) om forslaget til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban,

der henviser til skrivelse af 12. november 2009 fra formanden for Parlamentets Udvalg om Udvikling til formanden for Parlamentets Udvalg om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender,

der henviser til mundtlige forespørgsler af 16. november 2009 til Kommissionen og Rådet om restriktive foranstaltninger(O-0135/2009 - B7-0233/2009, O-0136/2009 - B7-0234/2009),

der henviser til de synspunkter, der kom til udtryk under Retsudvalgets møde den 3. december 2009 om retsgrundlaget for forslag vedrørende tekster om Usama bin Laden, al-Qaida-organisationen og Taliban, Somalia og Zimbabwe under Lissabontraktaten,

der henviser til forretningsordenens artikel 115, stk. 5, og artikel 110, stk. 2,

A. der henviser til, at respekt for menneskerettigheder er en af Unionens grundlæggende værdier (artikel 2 i TEU), hvilket også afspejles i dens optræden udadtil, eftersom det i artikel 21 i TEU fastsættes, at »Unionens optræden på den internationale scene bygger på de principper, der har ligget til grund for dens egen oprettelse, udvikling og udvidelse, og som den tilstræber at fremme i den øvrige verden: demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende rettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, principperne om lighed og solidaritet samt respekt for grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten«,

B. der henviser til at Unionen er engageret i kampen mod terrorisme i alle dens afskygninger, uanset om dens oprindelse eller aktiviteter findes inden eller uden for EU's grænser, idet Unionens indsats udøves ved hjælp af forskellige instrumenter og midler inden for de klare rammer defineret af retsstatsprincippet og respekten for de grundlæggende rettigheder; der henviser til, at der navnlig på dette område skal udvises stor omhu for at sikre, at de grundlæggende rettigheder respekteres fuldt ud, og at alle de foranstaltninger, der vedtages med henblik på bekæmpelse af terrorisme, er rimelige, hensigtsmæssige og effektive,

C. der henviser til, at de midler hvormed Unionen har til formål at nå de ovenfor fremhævede mål, herunder bekæmpelse af terrorisme, omfatter (men er ikke begrænset til) restriktive foranstaltninger (sanktioner) mod regeringerne i tredjelande, fysiske eller juridiske personer, grupper eller ikke-statslige enheder; der henviser til, at det stadig er tvivlsomt, om FN og EU har fremlagt tilstrækkelig belæg for, at det med disse foranstaltninger er lykkedes at begrænse finansieringen af terrorhandlinger; der henviser til den væsentlige betydning disse foranstaltninger har haft for troværdigheden af EU's og FN's engagement til fordel for de grundlæggende rettigheder,

D. der henviser til, at ordene »sanktioner« og »restriktive foranstaltninger« i overensstemmelse med EU's generelle praksis anvendes synonymt i denne beslutning (15); der henviser til, at Rådet har mindet om, at sanktioner skal være målrettede på en sådan måde, at der sikres den størst mulige virkning på dem, hvis adfærd sanktionerne skal påvirke; der henviser til, at en præcis målretning dermed bår minimere negative humanitære virkninger, risikoen for utilsigtede konsekvenser for personer, foranstaltningerne ikke er rettet mod, og eventuelle skadelige virkninger for nabolande,

E. der henviser til, at det i artikel 215, stk. 2, i TEUF bestemmes, at »såfremt en afgørelse, der er vedtaget på grundlag af kapitel 2 i afsnit V i traktaten om Den Europæiske Union, giver mulighed herfor, kan Rådet efter proceduren i stk. 1 vedtage restriktive foranstaltninger over for fysiske og juridiske personer, grupper eller ikke-statslige enheder«; der henviser til, at der i artikel 75, stk. 1, i TEUF bestemmes, at »hvis det er nødvendigt for at nå målene i artikel 67 for så vidt angår forebyggelse og bekæmpelse af terrorisme og dermed beslægtede aktiviteter, fastsætter Europa-Parlamentet og Rådet ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure en ramme for administrative foranstaltninger vedrørende kapitalbevægelser og betalinger, herunder indefrysning af midler, finansielle aktiver eller økonomiske gevinster, der tilhører, ejes eller besiddes af fysiske eller juridiske personer, grupper eller ikke-statslige enheder«,

F. der henviser til, at det i artikel 275, stk. 2, i TEUF tillige bestemmes, at »Domstolen […] har kompetence til at kontrollere overholdelsen af artikel 275 i traktaten om Den Europæiske Union og træffe afgørelse i sager anlagt på de betingelser, der fremgår af artikel 263, stk. 4, i denne traktat vedrørende prøvelsen af lovligheden af afgørelser om restriktive foranstaltninger over for fysiske eller juridiske personer vedtaget af Rådet på grundlag af afsnit V, kapitel 2, i traktaten om Den Europæiske Union«,

G. der henviser til, at i henhold til artikel 16, stk. 2, i TEUF fastsætter Europa-Parlamentet og Rådet et klart og stabilt retsgrundlag for databeskyttelse med »regler for beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger foretaget af Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer samt af medlemsstaterne under udøvelse af aktiviteter, der er omfattet af EU-retten, og regler for den frie udveksling af personoplysninger«; der henviser til, at det i samme artikel bestemmes, at »overholdelsen af disse regler kontrolleres af uafhængige myndigheder«; der henviser til, at dette indebærer, at de ovennævnte regler også finder anvendelse på behandling af personoplysninger foretaget af Unionens institutioner inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik; der henviser til, at artikel 39 i TEU (i kapitel 2 med titlen »Særlige bestemmelser om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik«) skal fortolkes som en undtagelse fra artikel 16 i TEUF, hvilket kræver, at »Rådet [vedtager] en afgørelse, der fastsætter regler for beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med medlemsstaternes behandling af personoplysninger under udøvelse af aktiviteter, der er omfattet dette kapitel, samt regler for den frie udveksling af disse oplysninger«; der henviser til, at det lige som i artikel 16, stk. 2, i TEUF, bestemmes, at »overholdelsen af disse regler kontrolleres af uafhængige myndigheder«,

H. der henviser til, at Domstolen i ovennævnte sag, Yassin Abdullah Kadi og Al Barakaat International Foundation mod Rådet og Kommissionen, annullerede forordning (EF) nr. 881/2002, for så vidt som den vedrørte Yassin Abdullah Kadi og Al Barakaat International Foundation, og fandt, at når fællesskabsmyndigheden beslutter at indefryse en persons eller en enheds pengemidler og økonomiske ressourcer i henhold til forordning (EF) nr. 881/2002, skal begrundelserne for beslutningen meddeles den berørte person eller enhed med henblik på at sikre retten til forsvar, særligt retten til at blive hørt og retten til domstolsprøvelse, og eftersom de nævnte personer eller enheder ikke blev oplyst om de omstændigheder, som blev lagt dem til last, kunne de heller ikke under tilfredsstillende betingelser forsvare deres rettigheder for Fællesskabets retsinstanser under hensyn til disse omstændigheder,

I. der henviser til, at De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sin retspraksis understreger, at domstolskontrollen er så meget desto mere påkrævet, eftersom den er den eneste proceduremæssige garanti, der sikrer balancen mellem kampen mod den internationale terrorisme og beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder (16), der henviser til, at Retten i Første Instans i tidligere sager (forenede sager T-110/03, T-150/03 og T-405/03, Sison mod Rådet (17) ) opretholdt tre på hinanden følgende rådsafgørelser, der nægtede advokaterne for Jose Maria Sison aktindsigt i dokumenter, som lå til grund for Rådets beslutning om at optage Sison på den liste over personer, som er omfattet af specifikke restriktive foranstaltninger i henhold til artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001,

J. der henviser til, at undersøgelser har vist, at i nationale systemer er indefrysning af aktiver en midlertidig foranstaltning, indtil der er truffet en retlig afgørelse vedrørende en persons deltagelse i kriminelle handlinger og henviser til, at det bør anføres, at disse sanktioner på FN- og EU-plan ikke betragtes som midlertidige foranstaltninger, indtil der er truffet en domstolsafgørelse, men som de facto alternativer til domstolsafgørelser (18),

K. der henviser til, at FN's Sikkerhedsråds resolution S/RES/1822 (2008) har medført nogen forbedring, hvad angår: kravet om, at begrundelserne om årsagen til opførelsen af en person på listen offentliggøres på sanktionskomitéens websted, forpligtelsen for medlemsstaterne til i overensstemmelse med deres nationale love og praksis at træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige, for at underrette og oplyse den person eller enhed, der er opført på listen, inden for en rimelig frist og vedlægge denne underretning en kopi af den offentligt tilgængelige del af sanktionskomitéens sagsfremstilling og andre relevante oplysninger, oprettelsen af et »kontaktpunkt«, som »sortlistede« personer kan klage direkte til (19), og en fuldstændig oversigt over alle navne på den konsoliderede liste,

L. der henviser til, at der stadig ikke er en international retlig mekanisme til kontrol/revision af rigtigheden af de oplysninger, der danner grundlag for FN-sanktionskomitéens sortlistning eller behovet for og rimeligheden af de vedtagne foranstaltninger; der henviser til, at den enkelte berørte person stadig ikke har ret til domstolsprøvelse eller en prøvelse ved et domstolslignende organ på FN-plan (20),

Behov for en sammenhængende og klar fremgangsmåde og en tilstrækkelig inddragelse af Parlamentet

1. finder, at det er vigtigt at overveje en generel ramme for alle målrettede sanktioner, som gennemføres af EU over for fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, der sikrer respekt for de grundlæggende rettigheder for de berørte;

2. mener, at på det specifikke område for anti-terrorsanktioner, er sondringen mellem trusler udefra og indefra vanskelig at retfærdiggøre i praksis, især når sådanne sanktioner også kan tilsidesætte EU-borgeres eller -indbyggeres rettigheder i henhold til charteret (21); mener, at der bør indføres en lovgivningsramme i medfør af artikel 75 i TEUF for foranstaltninger vedrørende kapitalbevægelser og betalinger, herunder indefrysning af midler, finansielle aktiver eller økonomiske gevinster, der tilhører, ejes eller besiddes af fysiske eller juridiske personer, grupper eller ikke-statslige enheder, herunder (som også er påpeget af Parlamentets Retsudvalg) restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban; dette vil muliggøre en passende demokratisk kontrol gennem den rolle, Parlamentet spiller i den fælles beslutningsprocedure (den almindelige lovgivningsprocedure); mener, at en passende inddragelse af de nationale parlamenter også bør tages i betragtning;

3. mener, at der med henblik på fremtidige foranstaltninger, som f.eks. foranstaltninger om restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe og visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse fysiske og juridiske personer, enheder og organer på grund af situationen i Somalia, der træffes i overensstemmelse med artikel 215, stk. 2, i TEUF, bør muligheden for en frivillig høring af Europa-Parlamentet tages i betragtning (i overensstemmelse med Det Europæiske Råds »højtidelige erklæring om Den Europæiske Union« udfærdiget i Stuttgart den 19. juni 1983, hvor en sådan frivillig høring af Europa-Parlamentet blev fastsat i internationale anliggender, selv i de tilfælde, hvor det ikke er fastsat i traktaterne); en sådan fremgangsmåde kunne antages at være i overensstemmelse med ånden i Lissabontraktaten og i overensstemmelse med Parlamentets tidligere (hørings-)rolle på dette område;

4. gentager anmodningen om en grundig årlig evaluering af gennemførelsen af de bestemmelser, der fastsætter restriktive foranstaltninger samt deres effektivitet samtidig med en tilstrækkelig og rettidig fremsendelse af oplysninger til Parlamentet i sådanne sager; mener, at sanktionerne, for at nå dette mål, altid bør ledsages af tydelige referencepunkter (benchmarks);

5. anmoder Kommissionen om at oprette et netværk af uafhængige eksperter, der skal have til opgave på baggrund af den gældende situation at forelægge Rådet forslag til de mest hensigtsmæssige restriktive foranstaltninger og regelmæssigt udarbejde en rapport om situationen i forhold til de opstillede referencekriterier og mål samt eventuelt forelægge forslag til forbedringer af sanktionernes iværksættelse; mener, at oprettelsen af et sådant netværk vil forbedre gennemsigtigheden og drøftelserne om sanktionerne generelt og styrke håndhævelse og den løbende opfølgning af sanktionerne i særlige tilfælde;

6. påpeger, at ikke-statslige organisationers aktiviteter bidrager væsentligt til udvikling, demokrati og menneskerettigheder, og at det kan være nyttigt at høre dem om EU's terrorbekæmpelsespolitikker for at få værdifulde oplysninger om situationen på lokalt plan; påpeger endvidere, at undertrykkende terrorbekæmpelsesforanstaltninger ikke bør hindre dem i at opnå deres mål inden for udvikling, demokrati og menneskerettigheder;

7. understreger, at følgende bemærkninger bl.a. henviser til indholdet af forslag, som Kommissionen har fremsat i medfør af den tidligere retlige ramme, som nu er forældet i lyset af den retlige ramme, der er indført i medfør af Lissabontraktaten; påpeger, at enhver henvisning til Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (22), bør betragtes som forældet;

Om restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban

8. påpeger, at indefrysning af visse personers, gruppers og enheders aktiver og økonomiske ressourcer anses for et hensigtsmæssigt instrument til at opfylde forpligtelserne til at bekæmpe af terrorisme og samtidig respektere menneskerettighederne; understreger, at gennemførelsen af sådanne foranstaltninger altid skal ledsages af stærke og passende sikkerhedsforanstaltninger og garantier under hensyntagen til de meget alvorlige følger af »sortlistning« for de berørte enkeltpersoner eller organisationer; anfører, at artikel 75 i TEUF finder anvendelse i forbindelse med restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban;

9. påpeger behovet for en grundig overvejelse af de betydelige strafferetlige konsekvenser, som anti-terrorsanktioner har, og behovet for at træffe passende foranstaltninger på nationalt plan med henblik på at afhjælpe en sådan sortlistning;

10. erindrer om, at procedurerne for sortlistning og fjernelse fra listerne inden for FN's og EU's sanktionsordninger er blevet stærkt kritiseret for ikke at yde en tilfredsstillende beskyttelse af grundlæggende rettigheder (både processuelle og materielle rettigheder) og retssikkerheden; glæder sig derfor over de seneste initiativer på EU-plan for at afhjælpe de ovennævnte mangler; beklager dog, at navnlig Rådet har vist begrænset interesse for at sikre, at den reviderede forordning (EF) nr. 881/2002 respekterer de grundlæggende rettigheder for de berørte personer og enheder;

11. stiller i forbindelse med den påkrævede begrundelse spørgsmålstegn ved om Kommissionens forslag og Rådets tekst opfylder kravene i dommen i den ovennævnte sag, Kadi og Al Barakaat International Foundation mod Rådet og Kommissionen, som henviser til forpligtelsen til at meddele de grunde i sådanne sager til, at navnet på en person eller enhed er blevet optaget på listen, idet der særligt skal tages hensyn til retten for personer og enheder til at blive informeret om de omstændigheder, som bliver lagt dem til last;

12. understreger, at beviser i visse tilfælde først og fremmest er baseret på oplysninger tilvejebragt af efterretningstjenester, der kan være underlagt særlige nationale bestemmelser; gentager sin holdning fra 2008, hvorefter dette privilegium til at handle ikke bør forhindre den fulde udøvelse af retten til en retfærdig rettergang eller føre til straffrihed i tilfælde af overtrædelser af folkeretten; opfordrer i den forbindelse de nationale parlamenter til at udøve fuld kontrol med deres regeringers virksomhed og opfordrer indtrængende til den fuldstændige og hurtige gennemførelse af en europæisk retlig ramme med hjemmel i artikel 15 i TEUF; bekræfter behovet for, at Parlamentet indtræder i det arbejde, der udføres af konferencen af retsudvalg til kontrol af efterretningstjenesterne, der allerede er nedsat i medlemsstaterne;

13. opfordrer til en fuldstændig og rettidig vurdering af EU's og FN's sanktionsordninger til bekæmpelse af terrorisme; bemærker endvidere med bekymring, at »terror«-sanktioner tilsyneladende har haft en negativ indvirkning på konfliktløsning og udviklingsindsatsen i mange regioner, og opfordrer til, at dette tages i betragtning ved vurderingen af ordningerne;

14. mener, at forbedringer i FN's praksis i forbindelse med sortlistning og fjernelse fra listerne bør efterstræbes som en hastesag, og at medlemsstaterne også bør arbejde på at forbedre deres interne målrettede sanktionsprocedurer (gennemførelse), som foreslået i ovennævnte rapport og tillæg fra Europarådets Parlamentariske Forsamlings Komité om Retlige Spørgsmål og Menneskerettigheder;

Om visse restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe og om visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse fysiske og juridiske personer, enheder og organer på grund af situationen i Somalia

15. finder, at hensigten med Rådets fælles holdning 2008/632/FUSP og de efterfølgende forslag (udkast til forordning) - om forlængelse af de gældende restriktive foranstaltninger rettet mod enkeltpersoner og enheder, der er ansvarlige for krænkelser af menneskerettighederne i Zimbabwe uden for regeringen - må hilses velkommen, tillige med tilpasningen af lovgivningen til de seneste afgørelser fra Domstolen om den grundlæggende ret til en retfærdig rettergang for enkeltpersoner og enheder omfattet af restriktive foranstaltninger;

16. er af den opfattelse, at der skal gennemføres en nøje overvågning med henblik på at vurdere, om de grunde, som var årsag til, at de restriktive foranstaltninger blev vedtaget, stadig foreligger, og undersøges, hvordan restriktive foranstaltninger kan kombineres med troværdige incitamenter til fremme af demokrati og menneskerettigheder i Zimbabwe;

17. bifalder og støtter bestemmelser, der skal sikre, at EU overholder sine internationale forpligtelser til øjeblikkelig at gennemføre målrettede sanktioner vedtaget af FN mod enkeltpersoner og enheder, som har deltaget i eller støttet handlinger, der truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Somalia, har handlet i strid med våbenembargoen eller har lagt hindringer i vejen for leveringen af humanitær bistand;

18. stiller dog spørgsmålstegn ved, som fremhævet ovenfor, hvorvidt den tekst, som Kommissionen har foreslået vedrørende de oplysninger, der skal meddeles de personer, der er opført på en liste - om grundene til at navne på personer eller enheder er opført på en liste og om disses lovfæstede rettigheder - er tilstrækkelig på baggrund af den ovennævnte dom i sagen Kadi og Al Barakaat International Foundation mod Rådet og Kommissionen;

19. påpeger, som fremhævet af Parlamentets Retsudvalg, at artikel 215 i TEUF også ville finde anvendelse på den pågældende foranstaltning, men at en række betingelser skal være opfyldt: foranstaltningerne skal bl.a. være baseret på et forslag fra næstformanden i Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen og skal indeholde de nødvendige bestemmelser om retsgarantier;

20. er af den opfattelse, at artikel 291 i TEUF skal tages i betragtning med henblik på at vedtage gennemførelsesforanstaltninger, når artikel 215 i TEUF anvendes som retsgrundlag for fremtidige forslag;

Om databeskyttelsesaspekter

21. glæder sig over de nye bestemmelser i Kommissionens forslag om teksten vedrørende Al-Qaida, men gør opmærksom på EDPS's bemærkninger til beskyttelse af personlige oplysninger, navnlig med hensyn til afklaring af undtagelser fra principperne for databeskyttelse, som kan være nødvendige, og retten til adgang til klassificerede oplysninger; understreger, at disse forbehold hos EDPS kunne finde tilsvarende anvendelse på alle tre forslag fra Kommissionen; beklager, at Rådets tekst sletter en klar henvisning i artikel 7e, stk. 5, til de registreredes rettigheder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (23), der kun nævnes i artikel 7d, stk. 1;

22. påpeger, at eventuel videregivelse til tredjelande og internationale organisationer skal stemme overens med forordning (EF) nr. 45/2001, artikel 9, med henblik på at sikre en tilstrækkelig beskyttelse af disse oplysninger; det kan være et behov for at medtage bestemmelser i forslaget i denne henseende og arrangementer med FN kan også være nødvendige; bemærker, at forslaget ikke berører det erstatningsansvar, der eventuelt kan blive tale om i tilfælde af ulovlig behandling og offentliggørelse af personoplysninger;

23. understreger, at den underretning af de berørte personer eller enhed, som Domstolen har krævet, bør være så omfattende som mulig, og at det bør afklares, hvilke oplysninger om fysiske personer på listen (24); der kan anføres i de pågældende bilag;

24. påpeger, at uafhængige databeskyttelsesmyndigheder kan spille en vigtig rolle ved kontrollen af lovligheden af behandlingen af personoplysninger i forbindelse med sortlistning af terrorister, og kan således antage en domstolslignende funktion, som effektivt kunne supplere den kontrol, der foretages af retlige myndigheder (25);

25. anser det for at være af allerstørste vigtighed, at der vedtages en generel ramme for databeskyttelse i henhold til artikel 16 i TEUF så hurtigt som muligt, og at der tillige vedtages særlige bestemmelser, som fastsat i artikel 39 i TEU;

*

* *

26. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen, medlemsstaternes regeringer og parlamenter og til De Forenede Nationers Generalsekretærer samt til Europarådet.

(1) Gruppen af Råder vedrørende Eksterne Forbindelsers note af 22. januar 2004 med titlen »Overvågning og evaluering af restriktive foranstaltninger (sanktioner) som led i FUSP - Oprettelse af en sanktionsgruppe under Gruppen af Råder vedrørende Eksterne Forbindelser (RELEX/sanktioner)« (05603/2004); note af 7. juni 2004 fra sekretariatet med titlen »Grundprincipper for anvendelsen af restriktive foranstaltninger (sanktioner)« (10198/1/2004); note af 2. december 2005 fra sekretariatet med titlen »Retningslinjer for gennemførelse og evaluering af restriktive foranstaltninger (sanktioner) som led i EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik« (15114/2005); Note af 9. juli 2007 fra sekretariatet med titlen »Restriktive foranstaltninger - EU's bedste praksis for effektiv gennemførelse af restriktive foranstaltninger« (11679/2007) og Gruppen af Råder vedrørende Eksterne Forbindelsers notat af 24. april 2008 med titlen »Restriktive foranstaltninger (sanktioner) - ajourføring af EU's bedste praksis« (08666/1/2008).

(2) EFT L 344 af 28.12.2001, s. 90.

(3) EFT L 344 af 28.12.2001, s. 93.

(4) EFT L 344 af 28.12.2001, s. 70.

(5) EFT L 139 af 29.5.2002, s. 4.

(6) EFT L 139 af 29.5.2002, s. 9.

(7) KOM(2009)0187 og rådsdokument 12883/2009.

(8) EUT L 46 af 17.2.2009, s. 73.

(9) KOM(2009)0393.

(10) EFT L 50 af 20.2.2004, s. 66.

(11) EUT L 205 af 1.8.2008, s. 53.

(12) KOM(2009)0395.

(13) EUT C 295 E af 4.12.2009, s. 49.

(14) Sml. I, s. 6351.

(15) Restriktive foranstaltninger omfatter en lang række foranstaltninger såsom våbenembargoer, handelssanktioner, finansielle/økonomiske sanktioner, indefrysning af aktiver, flyveforbud, adgangsrestriktioner, diplomatiske sanktioner, boykot af sportsbegivenheder og kulturelle begivenheder og midlertidig ophævelse af samarbejdet med et tredjeland.

(16) Sag T-228/02, Organisation des Modjahedines du peuple d'Iran mod Rådet for Den Europæiske Union, Sml. 2006, s. II-4665, præmis. 155.

(17) Sml. 2005, s. II-6351.

(18) Iain Cameron, Respecting Human Rights and Fundamental Freedoms and EU/UN Sanctions: State of Play', oktober 2008, rapport, Temaafdelingen for Eksterne Forbindelser, Generaldirektoratet for Eksterne Politikker, s. 21.

(19) Et kontaktpunkt, der kun er et »clearingcenter« for klager.

(20) Ibid Cameron, s. 37.

(21) Ibid Cameron, s. 16-17.

(22) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(23) EUT L 8 af 12.1.2001, s. 1.

(24) Teksten kunne f.eks. have en bestemmelse, hvorefter »Bilag […] må kun indeholde de oplysninger, der er nødvendige med henblik på at bekræfte identiteten af den pågældende fysiske person, der er opført på listen, og under alle omstændigheder højst oplysningerne i punkt a) til […]«.

(25) Jf. H. Hijmans og A. Scirocco, »Shortcomings in EU Data Protection in the Third and Second Pillars. Can the Lisbon Treaty be expected to help?«, Common Market Law Review 2009, s. 1512.