Rådets holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om særlige betingelser for fiskeri efter dybhavsbestande i det nordøstlige Atlanterhav og bestemmelser for fiskeriet i internationale farvande i det nordøstlige Atlanterhav og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2347/2002

2012/0179 (COD)

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET



i henhold til artikel 294, stk. 6, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde



vedrørende

Rådets holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om særlige betingelser for fiskeri efter dybhavsbestande i det nordøstlige Atlanterhav og bestemmelser for fiskeriet i internationale farvande i det nordøstlige Atlanterhav og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2347/2002

1.Baggrund

Forslag fremsendt til Europa-Parlamentet og Rådet

(dokument COM(2012) 371 final – 2012/0179 COD): 19. juli 2012 Udtalelse afgivet af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg: 13. februar 2013 Europa-Parlamentets førstebehandlingsholdning vedtaget: 10. december 2013 Ændret forslag fremsendt: 24. oktober 2016 Rådets holdning vedtaget: 18. oktober 2016

2.Formålet med Kommissionens forslag

Dybhavsfiskeriet i det nordøstlige Atlanterhav domineres delvis af traditionelle kystflåder (Portugal) og delvis af store nomadetrawlere (Frankrig og Spanien). Sammen tegner de sig for ca. 1 % af alle landinger fra det nordøstlige Atlanterhav. En række fiskersamfund afhænger til en vis grad af dybhavsfiskeriet for at kunne opretholde deres økonomiske levedygtighed. Fiskeriet foregår i EU's farvande og i internationale farvande, som er omfattet af aftaler indgået inden for rammerne af Kommissionen for Fiskeriet i det Nordøstlige Atlanterhav (NEAFC).

Dybhavsbestande er fiskebestande, der fanges i farvande uden for de vigtigste fiskepladser på kontinentalsoklen. De lever på kontinentalskråningerne eller omkring undersøiske bjerge. Dybhavsfiskeriet har kun siden 2003 været underlagt detaljeret forvaltning i form af fastsættelse af fiskerimuligheder (samlede tilladte fangstmængder og maksimal fiskeriindsats). Tidligere udviklede fiskeriet sig stort set ureguleret og udviste i nogen grad typiske symptomer på problemet med "kapløb" efter fisk, hvilket har medført en nedfiskning af bestandene.

Ved Rådets forordning (EF) nr. 2347/2002 blev der fastsat særlige adgangskrav og dertil knyttede betingelser for fiskeri efter dybhavsbestande. Med tiden viste disse foranstaltninger sig dog ikke at være tilstrækkeligt begrænsende og kunne ikke længere sikre en bæredygtig forvaltning af bestandene. Derudover fokuserede de heller ikke på at forebygge de betydelige skadelige virkninger på sårbare marine økosystemer.

I 2007 og 2010 vedtog FN's Generalforsamling resolutionerne 61/105 og 64/72, hvori stater og regionale fiskeriforvaltningsorganisationer opfordredes til at sørge for at beskytte sårbare dybhavsøkosystemer mod konsekvenserne af anvendelsen af bundfiskeredskaber samt at sikre bæredygtig udnyttelse af dybhavsbestandene.

NEAFC's foranstaltninger inden for dybhavsfiskeriet, som er vedtaget og omsat i EU-lovgivningen, omfatter et forbud mod hildingsgarn, områdelukninger med henblik på beskyttelse af bentiske levesteder, som er vigtige kilder til biodiversitet (sårbare marine økosystemer), et loft over den samlede årlige fiskeriindsats og kortlægning af det eksisterende fiskeri med det formål at gøre nyt fiskeri betinget af en forudgående miljøkonsekvensanalyse.

Det overordnede formål med forslaget er så vidt muligt at sikre en bæredygtig udnyttelse af dybhavsbestandene, reducere fiskeriets indvirkning på miljøet og forbedre informationsgrundlaget for videnskabelige vurderinger. Så længe der ikke findes data og metoder, der opfylder kravene til forvaltning efter princippet om maksimalt bæredygtigt udbytte, skal fiskeriet forvaltes efter forsigtighedsprincippet.

For at begrænse de skadelige virkninger på det marine økosystem, blev det fastsat i forslaget, at anvendelsen af bundtrawl i dette fiskeri bør udfases, eftersom disse redskaber er meget skadelige for sårbare marine økosystemer og har medført uønskede fangster af dybhavsarter. De restriktive overgangsforanstaltninger for bundsatte hildingsgarn ved fiskeri på mere end 600 meters dybde og ved en dybde på 200-600 meter bør ledsages af et forbud mod fiskeri efter dybhavsarter.

Det oprindelige forslag indeholdt bestemmelser om en udfasning af bundfiskeredskaber og omfattede derfor ikke særlige foranstaltninger til at forebygge skadelige virkninger på sårbare marine økosystemer eller lukning af områder med sådanne økosystemer.

Det blev endvidere overvejet i forslaget at forenkle forvaltningsordningen for disse bestande, som i øjeblikket er omfattet af to forvaltningsinstrumenter, nemlig fangstbegrænsninger og kapacitets-/indsatsbegrænsning.

Det bør bemærkes, at det lovgivningsmæssige grundlag er blevet videreudviklet, siden Kommissionen fremlagde forslaget. Den fælles fiskeripolitik er blevet ændret, og den nye grundforordning trådte i kraft den 1. januar 2014.

3.Bemærkninger til Rådets holdning

3.1. Generelle bemærkninger til Rådets holdning:

Rådets holdning afspejler den politiske aftale, som blev indgået af Europa-Parlamentet og Rådet den 30. juni 2016. Kommissionen tilslutter sig denne aftale.