Fælles holdning (EF) nr. 29/2003

vedtaget af Rådet den 18. marts 2003

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2003 af ... om rammerne for oprettelse af et fælles europæisk luftrum ("rammeforordningen")

(2003/C 129 E/01)

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(2),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),

efter proceduren i traktatens artikel 251(4), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Gennemførelsen af den fælles transportpolitik kræver et effektivt lufttrafiksystem, der gør det muligt at afvikle lufttrafikken sikkert og regelmæssigt, således at den frie bevægelighed for varer, personer og tjenesteydelser lettes.

(2) På sit ekstraordinære møde i Lissabon den 23. og 24. marts 2000 opfordrede Det Europæiske Råd Kommissionen til at fremsætte forslag om luftrumsstyring, lufttrafikstyring og lufttrafikregulering på grundlag af arbejdet i Gruppen på Højt Plan om det Fælles Europæiske Luftrum, nedsat af Kommissionen. Denne gruppe, der bestod af navnlig civile og militære luftfartsmyndigheder i medlemsstaterne, aflagde rapport i november 2000.

(3) Hvis lufttrafiksystemet skal fungere tilfredsstillende, kræver det luftfartstjenester, der muliggør en optimal udnyttelse af det europæiske luftrum og et ensartet, højt sikkerhedsniveau for lufttrafikken, i overensstemmelse med det forhold, at luftfartstjenester er en opgave af almen interesse, hvilket også omfatter public service-forpligtelser.

(4) Initiativet vedrørende det fælles europæiske luftrum bør gennemføres i overensstemmelse med de forpligtelser, der følger af Fællesskabets og dets medlemsstaters medlemskab af Eurocontrol og med de principper, der er fastlagt i Chicago-konventionen af 1944 angående international civil luftfart.

(5) Beslutninger vedrørende indholdet, omfanget og gennemførelsen af militære operationer og militær træningsflyvning henhører ikke under Fællesskabets beføjelser.

(6) Luftrummet udgør en begrænset ressource, og en optimal og effektiv udnyttelse er kun mulig, hvis alle brugeres behov tages i betragtning. Medlemsstaterne bør fremme det civile/militære samarbejde og, hvis i den udstrækning alle berørte medlemsstater anser det for nødvendigt, lette samarbejdet mellem deres væbnede styrker i alle sager i forbindelse med lufttrafikstyring.

(7) Af disse grunde og med henblik på at udvide det fælles europæiske luftrum til at omfatte et større antal europæiske lande bør Fællesskabet - under hensyntagen til udviklingen inden for Eurocontrol - opstille en række fælles mål og en handlingsplan, som kan mobilisere Fællesskabets, medlemsstaternes og de forskellige økonomiske interessenters indsats for at skabe et mere integreret operativt luftrum, nemlig det fælles europæiske luftrum.

(8) Hvor medlemsstaterne handler for at sikre opfyldelsen af fællesskabskrav, bør de myndigheder, der verificerer overensstemmelsen, være tilstrækkeligt uafhængige af luftfartstjenesteudøverne.

(9) Lufttrafiktjenester kan sammenlignes med offentlige myndigheder; de kræver en funktionel eller strukturel adskillelse og antager meget forskellige retlige former i de forskellige medlemsstater.

(10) Hvor der kræves uafhængig revision af luftfartstjenesteudøvere, bør de inspektioner, der foretages af de officielle revisionsmyndigheder i de medlemsstater, hvor disse tjenester udøves af administrationen, eller af et offentligt organ, som er underlagt ovennævnte myndigheders tilsyn, anerkendes som en uafhængig revision, uanset om de revisionsberetninger, der udarbejdes, offentliggøres eller ej.

(11) Det fælles europæiske luftrum bør udvides til at omfatte europæiske tredjelande, enten inden for rammerne af Fællesskabets deltagelse i Eurocontrols arbejde - når Fællesskabet har tiltrådt Eurocontrol - eller gennem aftaler, som Fællesskabet indgår med disse lande.

(12) Fællesskabets tiltrædelse af Eurocontrol er et vigtigt led i oprettelsen af et fælles europæisk luftrum.

(13) I forbindelse med oprettelsen af det fælles europæiske luftrum bør Fællesskabet i passende omfang indgå i så nært et samarbejde som muligt med Eurocontrol for at sikre synergi i regeludstedelsen og samstemmende strategier og undgå overlapning mellem de to parter.

(14) I henhold til konklusionerne fra Gruppen på Højt Plan er Eurocontrol det organ, der har den relevante ekspertise til at støtte Fællesskabet i dets rolle som regeludsteder. Der bør derfor for sager, der hører ind under Eurocontrols ansvarsområde, udarbejdes gennemførelsesbestemmelser på grundlag af mandater til Eurocontrol og på betingelser, der skal indgå i rammerne for samarbejdet mellem Kommissionen og Eurocontrol.

(15) Udarbejdelsen af de foranstaltninger, der er nødvendige for at oprette det fælles europæiske luftrum, forudsætter en bred høring af økonomiske og sociale interessenter.

(16) Arbejdsmarkedets parter bør på passende måde informeres og høres om alle foranstaltninger, der har vigtige sociale virkninger. Sektordialogudvalget, der er nedsat i henhold til Kommissionens afgørelse 1998/500/EF af 20. maj 1998 om oprettelse af sektordialogudvalg til fremme af dialogen mellem arbejdsmarkedets parter på europæisk plan(5), bør ligeledes høres.

(17) Det bør under behørig hensyntagen til opretholdelsen af et højt sikkerhedsniveau regelmæssigt evalueres, hvordan luftfartstjenestesystemet som helhed fungerer på europæisk plan, for at sikre, at de vedtagne foranstaltninger er effektive, og for at kunne foreslå yderligere foranstaltninger.

(18) Virkningerne af de foranstaltninger, der træffes i henhold til denne forordning, bør evalueres på grundlag af de rapporter, som Kommissionen regelmæssigt skal forelægge.

(19) Denne forordning berører ikke medlemsstaternes beføjelser til at fastsætte bestemmelser om organisationen af deres væbnede styrker. Denne beføjelse kan foranledige medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger, der sikrer, at deres væbnede styrker har tilstrækkeligt luftrum til at opretholde et passende uddannelses- og træningsberedskab. Der bør derfor fastsættes en beskyttelsesklausul, der gør det muligt at udøve denne beføjelse.

(20) Aftaler om udvidet samarbejde i forbindelse med anvendelsen af Gibraltar lufthavn blev indgået i London den 2. december 1987 af Kongeriget Spanien og Det Forenede Kongerige i en fælles erklæring fra de to landes udenrigsministre, og disse aftaler er endnu ikke trådt i kraft.

(21) Målene for denne forordning, nemlig oprettelsen af et fælles europæisk luftrum, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens grænseoverskridende omfang bedre gennemføres på fællesskabsplan, idet der dog i gennemførelsesbestemmelser skal tages hensyn til specifikke lokale forhold; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(22) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(6) -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Formål og anvendelsesområde

1. Formålet med initiativet vedrørende oprettelse af et fælles europæisk luftrum er at forbedre de nuværende sikkerhedsstandarder og effektiviteten generelt for den almene lufttrafik i Europa, at optimere kapaciteten og dermed tilgodese alle luftrumsbrugeres behov og at begrænse forsinkelser mest muligt. I den sammenhæng tager denne forordning sigte på at fastsætte et harmoniseret regelsæt for oprettelsen af det fælles europæiske luftrum senest den 31. december 2004.

2. Anvendelsen af denne forordning og af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3, berører ikke medlemsstaternes højhedsret over deres luftrum og medlemsstaternes krav for så vidt angår den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og forsvarsspørgsmål som omhandlet i artikel 11. Denne forordning og ovennævnte foranstaltninger omfatter ikke militære operationer og militær træningsflyvning.

3. Anvendelsen af denne forordning og af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3, berører ikke medlemsstaternes rettigheder og forpligtelser i henhold til Chicago-konventionen af 1944 angående international civil luftfart.

4. Anvendelsen af denne forordning og af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3, på Gibraltar lufthavn er uden præjudice for de respektive juridiske standpunkter, som Kongeriget Spanien og Det Forenede Kongerige har med hensyn til tvisten om suverænitet over det område, hvori lufthavnen er beliggende.

5. Denne forordning og de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3, finder ikke anvendelse på Gibraltar lufthavn, før aftalerne i den fælles erklæring, der er indgået af udenrigsministrene for Kongeriget Spanien og Det Forenede Kongerige den 2. december 1987, er trådt i kraft. Regeringerne i Spanien og Det Forenede Kongerige underretter Rådet om en sådan ikrafttrædelsesdato.

Artikel 2

Definitioner

Med henblik på anvendelsen af denne forordning og af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3, gælder følgende definitioner:

1) "flyvekontroltjeneste": en tjeneste, som har til opgave:

a) at forebygge sammenstød:

- mellem luftfartøjer og

- mellem luftfartøjer og hindringer på manøvreområdet og

b) at fremme og opretholde en velordnet regulering af lufttrafikken

2) "tårnkontroltjeneste": flyvekontroltjeneste for flyvepladstrafik

3) "luftfartsinformationstjeneste": en tjeneste, der er oprettet inden for det fastlagte dækningsområde, og som har ansvaret for at tilvejebringe luftfartsoplysninger og -data, som er nødvendige for luftfartens sikkerhed, regelmæssighed og effektivitet

4) "luftfartstjenester": lufttrafiktjenester, kommunikations-, navigations- og overvågningstjenester, vejrtjenester til luftfartsformål og luftfartsinformationstjenester

5) "luftfartstjenesteudøvere": enhver offentlig eller privat enhed, der udøver luftfartstjenester for den almene lufttrafik

6) "luftrumsblok": et luftrum af nærmere angivne dimensioner i tid og rum, inden for hvilket der udøves luftfartstjenester

7) "luftrumsstyring": en planlægningsfunktion, der primært tager sigte på at maksimere udnyttelsen af det disponible luftrum gennem dynamisk fordeling af tiden og eventuelt opdeling af luftrummet mellem de forskellige kategorier af luftrumsbrugere ud fra kortfristede behov

8) "luftrumsbrugere": alle luftfartøjer, der anvendes i forbindelse med almen lufttrafik

9) "lufttrafikregulering (air traffic flow management)": en tjeneste, som er etableret med det formål at medvirke til sikker, velordnet og hurtig afvikling af lufttrafikken ved at sikre, at flyvekontrolkapaciteten udnyttes maksimalt, og at trafikmængden er forenelig med den kapacitet, som er angivet af vedkommende lufttrafiktjenesteudøvere

10) "lufttrafikstyring": de samlede luftbårne og jordbaserede funktioner (lufttrafiktjenester, luftrumsstyring og lufttrafikregulering), der kræves for at sikre, at luftfartøjer kan operere sikkert og effektivt i alle faser af en flyvning

11) "lufttrafiktjenester": de forskellige flyveinformationstjenester, alarmeringstjenester, lufttrafikrådgivningstjenester og flyvekontroltjenester (område-, indflyvnings- og tårnkontroltjenester)

12) "områdekontroltjeneste": en flyvekontroltjeneste for kontrollerede flyvninger inden for en luftrumsblok

13) "indflyvningskontroltjeneste": en flyvekontroltjeneste for ankommende og afgående flyvninger

14) "bundt af tjenester": to eller flere luftfartstjenester

15) "certifikat": et dokument, som udstedes af en medlemsstat i en form foreskrevet i national lovgivning, og som bekræfter, at en luftfartstjenesteudøver opfylder de krav, der er forbundet med at udøve en bestemt tjeneste

16) "kommunikationstjenester": faste og mobile luftfartstjenester med henblik på jord-til-jord-, luft-til-jord- og luft-til-luft-kommunikation i forbindelse med flyvekontrol

17) "det europæiske lufttrafikstyringsnet" ("EATMN"): den samling af systemer opført i bilag I til forordning (EF) nr. .../2003 af ... om interoperabilitet i det europæiske lufttrafikstyringsnet ("interoperabilitetsforordningen")(7), som muliggør udøvelse af luftfartstjenester i Fællesskabet, herunder interface ved grænserne med tredjelande

18) "driftskoncept": kriterierne for operativ anvendelse af det europæiske lufttrafikstyringsnet eller dele deraf

19) "komponenter": materielle genstande såsom hardware og immaterielle genstande såsom software, som det europæiske lufttrafikstyringsnets interoperabilitet bygger på

20) "Eurocontrol": Den Europæiske Organisation for Luftfartens Sikkerhed, som blev oprettet i henhold til den internationale konvention af 13. december 1960 vedrørende samarbejde om luftfartens sikkerhed(8)

21) "Eurocontrols principper for etablering af omkostningsgrundlaget for overflyvningsafgifter og beregning af enhedsrater": de principper, der er fastsat i dokument 99.60.01/01 af 1. august 1999 fra Eurocontrol

22) "fleksibel udnyttelse af luftrummet": et luftrumsstyringskoncept, der anvendes i ECAC-området (ECAC - Den Europæiske Konference for Civil Luftfart), som anført i den første udgave af 5. februar 1996 af "Airspace Management Handbook for the Application of the Concept of the Flexible Use of Airspace", udgivet af Eurocontrol

23) "flyveinformationsregion": et nærmere afgrænset luftrum, inden for hvilket der udøves flyveinformations- og alarmeringstjeneste

24) "flyveniveau": flade med konstant lufttryk, som bestemmes med trykværdien 1013,2 hektopascal som udgangspunkt, og som er adskilt fra andre sådanne flader med bestemte trykintervaller

25) "funktionel luftrumsblok": en luftrumsblok baseret på driftsmæssige krav, der afspejler behovet for at sikre en mere integreret styring af luftrummet uden hensyn til eksisterende grænser

26) "almen lufttrafik": al flyvning, der foretages med civile luftfartøjer, samt al flyvning, der foretages med statsluftfartøjer (herunder militærets, toldvæsenets og politiets luftfartøjer), hvis denne flyvning foretages i overensstemmelse med ICAO's procedurer

27) "ICAO": Organisationen for International Civil Luftfart, der blev oprettet ved Chicago-konventionen af 1944 angående international civil luftfart

28) "interoperabilitet": et sæt funktionelle, tekniske og operationelle egenskaber, som kræves af systemerne og komponenterne i det europæiske lufttrafikstyringsnet og af de procedurer, der gælder for drift heraf, for at muliggøre en sikker, homogen og effektiv drift. Interoperabilitet opnås ved at sørge for, at systemerne og komponenterne opfylder de væsentlige krav

29) "vejrtjenester": faciliteter og tjenester, der forsyner luftfartøjer med vejrmeldinger, underretninger og observationer samt alle andre former for meteorologiske oplysninger og data, som stater leverer til luftfartsformål

30) "navigationstjenester": faciliteter og tjenester, der forsyner luftfartøjer med oplysninger om position og tid

31) "operationelle data": oplysninger vedrørende alle faser af en flyvning, der er nødvendige for, at luftfartstjenesteudøvere, luftrumsbrugere, lufthavnsoperatører og andre involverede aktører kan træffe operationelle beslutninger

32) "procedure" som anvendt i interoperabilitetsforordningen: en standardmetode for enten den tekniske eller den operationelle anvendelse af systemer i forbindelse med aftalte og validerede driftskoncepter, der kræver ensartet gennemførelse i det europæiske lufttrafikstyringsnet

33) "ibrugtagning": den første operationelle anvendelse efter den oprindelige installation eller efter en opgradering af et system

34) "rutenet": et net af nærmere fastsatte ruter til kanalisering af den almene lufttrafik, hvor dette er nødvendigt for udøvelse af flyvekontroltjeneste

35) "ruteføring": den valgte rute, der skal følges af et luftfartøj under en flyvning

36) "homogen drift": drift af hele det europæiske lufttrafikstyringsnet på en sådan måde, at det for brugeren at se fungerer, som om der kun var tale om ét system

37) "sektor": en opdeling af de samlede kontrolopgaver i håndterbare luftrumsafsnit

38) "overvågningstjenester": de faciliteter og tjenester, der anvendes til bestemmelse af de enkelte luftfartøjers positioner med henblik på sikker adskillelse

39) "system": samlingen af jordbaserede og luftbårne komponenter samt luftrumsbaseret udstyr, der understøtter luftfartstjenesterne i alle faser af en flyvning

40) "opgradering": enhver ændring, der påvirker et systems operationelle egenskaber.

Artikel 3

Fællesskabets indsatsområder

1. Denne forordning fastsætter et harmoniseret regelsæt for oprettelsen af det fælles europæiske luftrum sammen med:

a) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2003 af ... om organisation og udnyttelse af det fælles europæiske luftrum ("luftrumsforordningen")(9)

b) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2003 af ... om udøvelse af luftfartstjenester i det fælles europæiske luftrum ("luftfartstjenesteforordningen")(10) og

c) interoperabilitetsforordningen

og sammen med de gennemførelsesbestemmelser, som Kommissionen vedtager på grundlag af denne forordning og ovennævnte forordninger.

2. De i stk. 1 omhandlede foranstaltninger finder anvendelse med forbehold af denne forordning.

Artikel 4

Nationale tilsynsmyndigheder

1. Medlemsstaterne udpeger eller opretter et eller flere organer som deres nationale tilsynsmyndighed til at varetage de opgaver, som påhviler en sådan myndighed i henhold til denne forordning og de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3.

2. De nationale tilsynsmyndigheder skal være uafhængige af luftfartstjenesteudøverne. Denne uafhængighed opnås gennem en passende adskillelse mellem de nationale tilsynsmyndigheder og sådanne tjenesteudøvere, i det mindste på det funktionelle plan. Medlemsstaterne sørger for, at den nationale tilsynsmyndighed udøver sine beføjelser på en uvildig og gennemskuelig måde.

3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen navne og adresser på de nationale tilsynsmyndigheder samt ændringer heraf og anfører, hvilke foranstaltninger der er truffet for at sikre, at stk. 2 overholdes.

Artikel 5

Udvalgsprocedure

1. Kommissionen bistås af et udvalg, i det følgende benævnt "Udvalget for det Fælles Luftrum", bestående af to repræsentanter for hver medlemsstat og med en repræsentant fra Kommissionen som formand.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til en måned.

4. Udvalget for det Fælles Luftrum vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 6

Forbindelser med europæiske tredjelande

Fællesskabet bestræber sig inden for rammerne af aftaler med europæiske tredjelande eller i Eurocontrols regi på at udvide anvendelsesområdet for denne forordning og de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3, så disse lande også bliver omfattet.

Artikel 7

Gennemførelsesbestemmelser

1. For så vidt angår udarbejdelse af de gennemførelsesbestemmelser efter artikel 3, som henhører under Eurocontrol, udsteder Kommissionen mandater til Eurocontrol og angiver de opgaver, der skal udføres, og tidsplanen herfor. Kommissionen handler efter proceduren i artikel 5, stk. 2.

2. På grundlag af det i medfør af stk. 1 udførte arbejde træffes der efter proceduren i artikel 5, stk. 3, afgørelse om anvendelse af resultatet i Fællesskabet og om fristen for gennemførelse heraf. Sådanne afgørelser offentliggøres i EUT.

3. Uanset stk. 2 kan Kommissionen, hvis Eurocontrol ikke kan acceptere et mandat udstedt i medfør af stk. 1, eller hvis Kommissionen i samråd med Udvalget for det Fælles Luftrum finder,

a) at det arbejde, der udføres på grundlag af et sådant mandat, ikke forløber tilfredsstillende under hensyn til den fastsatte frist, eller

b) at arbejdets resultat ikke er fyldestgørende,

efter proceduren i artikel 5, stk. 3, vedtage alternative foranstaltninger for at nå målet for det pågældende mandat.

4. For så vidt angår udarbejdelse af de gennemførelsesbestemmelser efter artikel 3, der ikke henhører under Eurocontrol, handler Kommissionen efter proceduren i artikel 5, stk. 3.

Artikel 8

Høring af interessenter

Medlemsstaterne, som handler i overensstemmelse med deres nationale lovgivning, og Kommissionen opretter høringsmekanismer med henblik på passende inddragelse af interessenterne i oprettelsen af det fælles europæiske luftrum.

Sådanne interessenter kan omfatte:

- luftfartstjenesteudøvere

- luftrumsbrugere

- lufthavne

- fabrikanter og

- faglige sammenslutninger.

Høringen af interessenterne skal navnlig omfatte udvikling og indførelse af nye koncepter og teknologier i det europæiske lufttrafikstyringsnet.

Artikel 9

Resultatevaluering

1. Kommissionen forestår gennemgang og evaluering af præstationerne i luftfartssektoren, idet der trækkes på Eurocontrols eksisterende ekspertise.

2. Analysen af de oplysninger, der er indsamlet med henblik på stk. 1, tager sigte på:

a) at gøre det muligt at sammenligne og forbedre udøvelsen af luftfartstjenester

b) at bistå luftfartstjenesteudøverne med at levere de krævede tjenester

c) at forbedre høringsprocessen mellem luftrumsbrugere, luftfartstjenesteudøvere og lufthavne

d) at gøre det muligt at kortlægge og fremme bedste praksis.

3. Uden at det berører offentlighedens ret til aktindsigt i Kommissionens dokumenter som fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter(11), vedtager Kommissionen efter proceduren i artikel 5, stk. 3, foranstaltninger til videreformidling til de berørte parter af de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2.

Artikel 10

Tilsyn, kontrol og metoder til vurdering af indsatsen

1. Tilsyn, kontrol og metoderne til vurdering af indsatsen bygger på regelmæssige rapporter fra medlemsstaterne om gennemførelsen af de foranstaltninger, der træffes i medfør af denne forordning.

2. Kommissionen evaluerer regelmæssigt anvendelsen af denne forordning og af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3, og rapporterer til Europa-Parlamentet og Rådet, første gang senest den ...(12). Med henblik herpå kan Kommissionen anmode medlemsstaterne om yderligere oplysninger som supplement til oplysningerne i de rapporter, de indsender i henhold til stk. 1.

3. Kommissionen hører Udvalget for det Fælles Luftrum med henblik på udarbejdelsen af de rapporter, der er omhandlet i stk. 2.

4. Rapporterne skal indeholde en evaluering af resultaterne af de foranstaltninger, der er truffet i medfør af denne forordning på de forskellige indsatsområder, i forhold til de oprindelige mål og de fremtidige behov.

Artikel 11

Beskyttelsesklausul

Denne forordning er ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan træffe foranstaltninger, for så vidt disse er nødvendige for at beskytte vitale sikkerheds- eller forsvarspolitiske interesser. Det drejer sig især om foranstaltninger, der er tvingende nødvendige

- med henblik på overvågning af luftrummet under medlemsstaternes ansvarsområde i overensstemmelse med ICAO's regionale luftfartsaftaler, herunder muligheden for at opdage, identificere og vurdere alle luftfartøjer, der benytter et sådant luftrum, for at sikre flyvesikkerheden og træffe foranstaltninger, der tilgodeser sikkerheds- og forsvarsbehov

- i tilfælde af alvorlige interne uroligheder, der påvirker opretholdelsen af lov og orden

- i tilfælde af krig eller af alvorlige internationale spændinger, der udgør en fare for krig

- for opfyldelsen af en medlemsstats internationale forpligtelser, for så vidt angår opretholdelse af fred og international sikkerhed

- for at gennemføre militære operationer og militær træningsflyvning, herunder nødvendige øvelsesmuligheder.

Artikel 12

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT C 103 E af 30.4.2002, s. 1.

(2) EFT C 241 af 7.10.2002, s. 24.

(3) EFT C 278 af 14.11.2002, s. 13.

(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 3.9.2002 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af 18. marts 2003, og Europa-Parlamentets afgørelse af ... (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(5) EFT L 225 af 12.8.1998, s. 27.

(6) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(7) Jf. side 26 i denne udgave af EUT.

(8) Konventionen er ændret ved protokollen af 12. februar 1981 og revideret ved protokollen af 27. juni 1997.

(9) Jf. side 11 i denne udgave af EUT.

(10) Jf. side 16 i denne udgave af EUT.

(11) EFT L 145 af 31.5.2002, s. 43.

(12) Tre år efter denne forordnings ikrafttræden.

RÅDETS BEGRUNDELSE(1)

I. INDLEDNING

Som led i proceduren med fælles beslutningstagning (EF-traktatens artikel 251) nåede Rådet den 5. december 2002 til politisk enighed om pakken med de fire udkast til forordninger om oprettelse af et fælles europæisk luftrum.

Rådet har ved fastlæggelsen af sin fælles holdning taget hensyn til både Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse af 3. september 2002 og Regionsudvalgets og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelser.

"Initiativet vedrørende oprettelse af et fælles europæisk luftrum tager sigte på at forbedre de nuværende sikkerhedsstandarder og effektiviteten generelt for den almene lufttrafik i Europa, at optimere kapaciteten og dermed tilgodese alle luftrumsbrugeres behov og at begrænse forsinkelser mest muligt. I den sammenhæng er de fire forordningers hovedformål 1) at forbedre og udbygge sikkerheden, 2) at understøtte konceptet et mere integreret operativt luftrum som led i den fælles transportpolitik, 3) at fastsætte fælles krav med henblik på sikker og effektiv udøvelse af luftfartstjenester i Fællesskabet og 4) at opnå interoperabilitet mellem de forskellige systemer, komponenter og tilhørende procedurer i det europæiske lufttrafikstyringsnet."

II. GENNEMGANG AF DEN FÆLLES HOLDNING

1. Generelle bemærkninger

Rådet har foretaget en række ændringer i Kommissionens forslag med hensyn til både form og substans. Hvad angår de formelle ændringer har Rådet bestræbt sig på at gøre teksterne enklere, tydeligere og generelt lettere at forstå. Rådet har i vidt omfang omstruktureret teksterne for at gøre opbygningen mere logisk og har ladet en række bestemmelser udgå for at undgå overlapning.

Med hensyn til substansen har Rådet foretaget visse ændringer for at imødekomme specifikke anmodninger fra medlemsstaterne. Der er også foretaget ændringer på baggrund af anmodninger fra medlemsstaternes militære myndigheder. De vigtigste ændringer for så vidt angår de enkelte forordninger er anført nedenfor (først rammeforordningen og derefter de tre særforordninger).

2. Specifikke bemærkninger til de enkelte forordninger

a) Europa-Parlamentets og Rådets forordning om rammerne for oprettelse af et fælles europæisk luftrum ("rammeforordningen")

Rådet mente, at bestemmelserne i rammeforordningen automatisk gælder også for de tre særforord-ninger, og besluttede derfor at forstærke rammeforordningens horisontale karakter ved at overføre bestemmelser, der er fælles for særforordningerne, til rammeforordningen. Rådet besluttede således at flytte alle de definitioner, der tidligere figurerede i de tre særforordninger - og som Rådet i videst muligt omfang har afstemt med ICAO's definitioner - til rammeforordningen. Rådet indsatte også nye horisontale artikler om nationale tilsynsmyndigheder og om høring af interessenter og tilpassede artiklen om udvalgsprocedure, så den finder anvendelse på alle forordningerne vedrørende det fælles europæiske luftrum. De artikler, der sammenfattede indholdet af særforordningerne, er udgået for at gøre rammeforordningen tydeligere og undgå overlapning.

Rådet kunne acceptere den 31. december 2004 som måldato for fastsættelse af et harmoniseret regelsæt for oprettelsen af det fælles europæiske luftrum. Rådet understregede, at anvendelsen af forordningerne om det fælles europæiske luftrum ikke berører medlemsstaternes højhedsret over deres luftrum, og erindrede i tråd med Parlamentets ændring om, at forordningerne ikke berører rettighederne og forpligtelserne i henhold til Chicago-konventionen af 1944. Med hensyn til militære spørgsmål understregede Rådet, at forordningerne om det fælles europæiske luftrum ikke berører medlemsstaternes krav for så vidt angår den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og forsvarsspørgsmål, og det slog fast, at forordningerne ikke omfatter militære operationer og militær træningsflyvning. Rådet forbedrede også beskyttelsesklausulen. Medlemsstaterne fremsatte desuden en erklæring om det civile/militære samarbejde.

Hvad angår forbindelserne med Eurocontrol besluttede Rådet væsentligt at styrke denne organisations stilling. Rådet fastsatte derfor ordninger for inddragelse af Eurocontrol i det fremtidige arbejde med gennemførelsesbestemmelserne. Det er Rådets opfattelse, at det er nået frem til en afbalanceret tekst, som sikrer, at der i alle tilfælde træffes passende foranstaltninger.

Med hensyn til Parlamentets ændringer har Rådet bestræbt sig på at indarbejde dem i videst muligt omfang. I en række tilfælde har dette dog ikke været muligt, heller ikke i særforordningerne, fordi de relevante tekster var blevet væsentligt ændret eller endog var udgået. På denne baggrund kunne Rådet acceptere (dele af) ændring 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 13, 26, 28, 31 og 33 ordret eller i substansen.

b) Europa-Parlamentets og Rådets forordning om organisation og udnyttelse af det fælles europæiske luftrum ("luftrumsforordningen")

Rådet besluttede, at forordningens anvendelsesområde skulle omfatte det luftrum, der hører ind under medlemsstaternes ansvarsområde i ICAO's europæiske og afrikanske områder. Rådet tilføjede, at medlemsstaterne kan beslutte også at anvende forordningen på luftrum, der hører ind under deres ansvarsområde inden for andre ICAO-områder.

Rådet foretog væsentlige ændringer i artiklen om oprettelse af den europæiske øvre flyveinformationsregion (EUIR) og fastsatte med henblik på ICAO's anerkendelse af EUIR, at Kommissionen for så vidt angår spørgsmål, der henhører under Fællesskabets kompetence, skal rette en henstilling til Rådet i overensstemmelse med traktatens artikel 300. Rådet fremhævede desuden, at oprettelsen af EUIR ikke må berøre medlemsstaternes ansvar over for ICAO. Rådet udskilte endvidere nogle bestemmelser, som f.eks. bestemmelserne om afgrænsning af det øvre og det nedre luftrum, fra bestemmelserne om EUIR.

I forbindelse med oprettelsen af funktionelle luftrumsblokke var det Rådets opfattelse, at afgørel-serne på dette område ikke må påtvinges de enkelte stater. Det slog derfor fast, at en funktionel luftrumsblok kun kan oprettes ved gensidig aftale mellem alle de medlemsstater, der har ansvaret for en del af det luftrum, som blokken omfatter (eller ved en erklæring fra én enkelt medlemsstat, hvis det luftrum, der er omfattet af blokken, helt hører ind under denne medlemsstats ansvarsområde). Rådet fastsatte dog med henblik på at sikre passende samordning i forbindelse med oprettelsen af en funktionel luftrumsblok, at den eller de berørte medlemsstater først må handle, når de berørte parter er blevet hørt, herunder Kommissionen og de øvrige medlemsstater. De fælles generelle principper for oprettelse og ændring af funktionelle luftrumsblokke skal fastlægges efter den generelle procedure for gennemførelsesbestemmelser, hvori Eurocontrol inddrages.

Rådet besluttede på baggrund af Eurocontrols nye strategi på dette område at lade bestemmelsen om direkte ruteføring udgå.

Hvad angår samordningen af den civile og militære brug af luftrummet fremhævede Rådet den ensartede anvendelse af konceptet fleksibel udnyttelse af luftrummet som beskrevet af ICAO og udviklet af Eurocontrol. Rådet understregede endvidere, at enhver foranstaltning på dette område, herunder fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser, skal træffes som led i den fælles transportpolitik.

Endelig mente Rådet, at det vil være hensigtsmæssigt at se på de fremskridt, der gøres med at anvende forordningen på det øvre luftrum, før der træffes afgørelse om at udvide forordningens anvendelsesområde til også at omfatte det nedre luftrum.

Hvad angår Parlamentets ændringer kunne Rådet acceptere (dele af) ændring 36, 37, 41, 47, 49, 52, 53, 54, 56, 60, 61, 63 og 64 ordret eller i substansen.

c) Europa-Parlamentets og Rådets forordning om udøvelse af luftfartstjenester i det fælles europæiske luftrum ("luftfartstjenesteforordningen")

I tråd med Parlamentets ændringer gennemgik Rådet forordningen for at prioritere de sikkerheds-mæssige aspekter højt. Rådet lod ikke eftersøgnings- og redningstjenester være omfattet af forordningens anvendelsesområde, da disse ikke er en del af luftfartstjenesterne og i nogle medlemsstater hører under militæret.

Rådet præciserede de nationale tilsynsmyndigheders opgaver i forbindelse med luftfartstjenesteudøvere og besluttede at forenkle reglerne for disse myndigheders overdragelse af opgaver til anerkendte organisationer. Rådet lod bestemmelsen om licens til flyveledere og flyvelederes uddannelse udgå, da den er af deklaratorisk karakter og derfor ikke hører hjemme i forordningen.

Hvad angår bestemmelserne om tjenesteudøvelse gjorde Rådet teksten tydeligere ved at indsætte en særlig bestemmelse om fælles krav og ved at erstatte godkendelsesordningen for luftfartstjenesteudøvere med en ordning med certificering af luftfartstjenesteudøvere. Rådet besluttede, at denne ordning ikke skal omfatte de tilfælde, hvor udøveren af luftfartstjenester primært udbyder disse til anden flyvning end almen lufttrafik.

Med hensyn til udpegelse af lufttrafiktjenesteudøvere fastslog Rådet, at medlemsstaterne kan udøve et skøn ved valget af tjenesteudøver, og det besluttede at udvide denne mulighed til også at omfatte udpegelse af vejrtjenesteudøvere.

Rådet fulgte Parlamentets forslag om at sikre, at afgiftsordningen kommer til at stemme overens med Eurocontrols multilaterale aftale om en route-afgifter. Hvad angår etableringen af omkostningsgrundlaget lod Rådet bestemmelserne om eksterne omkostninger udgå. Med hensyn til tilskyndelsesmekanismer i afgiftsordningerne vedtog Rådet, at beslutningen om, hvorvidt der skal anvendes sådanne mekanismer, fortsat ligger alene hos den enkelte medlemsstat.

Hvad angår Parlamentets ændringer kunne Rådet acceptere (dele af) ændring 1, 2, 6, 7, 8, 9, 11, 15, 18, 19, 20, 21, 23, 25, 28, 29, 30, 32, 33, 34 og 35 ordret eller i substansen.

d) Europa-Parlamentets og Rådets forordning om interoperabilitet i det europæiske lufttrafikstyringsnet ("interoperabilitetsforordningen")

Rådet foretog ingen væsentlige ændringer i Kommissionens tekst. Dog omstrukturerede det teksten betydeligt for at gøre den lettere at forstå.

Rådet indsatte mere udførlige bestemmelser om overgangsordninger med henblik på at beskytte de investeringer, som medlemsstaterne foretager, inden forordningen træder i kraft.

Som ved de øvrige særforordninger mente Rådet, at høring af interessenter er et horisontalt spørgs-mål, der bør behandles i rammeforordningen.

Endelig skal det bemærkes, at forordningens bilag I og II er blevet gennemarbejdet af en ad hoc-ekspertgruppe, der har finpudset de relevante tekster.

Hvad angår Parlamentets ændringer kunne Rådet acceptere (dele af) ændring 65, 67, 68, 69, 70, 71, 72 og 73 ordret eller i substansen.

III. KONKLUSION

Rådet finder, at teksterne til de fælles holdninger til pakken vedrørende et fælles europæisk luftrum er passende og afbalancerede. Hvad angår de ændringer, Europa-Parlamentet foreslog under førstebehandlingen, bemærker Rådet, at langt de fleste af disse med hensyn til mål og ånd er meget lig de tilsvarende bestemmelser i Rådets fælles holdning. Rådet er derfor af den opfattelse, at teksterne til de fælles holdninger i det store hele sikrer, at det mål, der tilstræbes med ændringerne, opfyldes.

Endelig vil Rådet gerne understrege, at den opnåede enighed om det civile/militære samarbejde, som i sin nuværende form kan accepteres af alle relevante parter i medlemsstaterne, er resultatet af en stor og ihærdig arbejdsindsats vedrørende dette meget følsomme spørgsmål.

(1) Begrundelsen gælder for alle fire fælles holdninger til forordningerne i pakken vedrørende det fælles europæiske luftrum.