Særberetning nr. 7/2002

om den økonomiske forvaltning af den fælles markedsordning for bananer, med Kommissionens svar

(Artikel 248, stk. 4, andet afsnit, EF)

(2002/C 294/01)

INDHOLD

>TABELPOSITION>

RESUMÉ

Indledning

I. Bananmarkedet er efter markedet for citrusfrugter det næststørste frugtmarked i verden. I 1993 blev der indført en fælles markedsordning for bananer. De vigtigste mål for denne markedsordning var at harmonisere og stabilisere markedet gennem forskellige støtteforanstaltninger og at begrænse importen ved indførelsen af en toldkontingentordning.

II. Hovedmålet for Rettens revision var at undersøge, hvordan Rådet havde defineret målene for den fælles markedsordning, og hvordan Kommissionen havde ført dem ud i livet, samt hvordan medlemsstaterne havde administreret gennemførelsesbestemmelserne, og hvordan Kommissionen havde overvåget ordningen.

De EU-finansierede foranstaltninger

III. Der har været problemer med gennemførelsen af den fælles markedsordning, fordi nogle grundlæggende gennemførelsesbestemmelser ikke var præcist formuleret. De oplysninger, der var nødvendige til beregning af støtten, var ufuldstændige. Reglerne for producentorganisationer var ikke fulgt. Producenter havde indgivet ansøgninger om udligningsstøtte for mængder, der skulle markedsføres, som imidlertid ikke var blevet accepteret af køberne.

IV. Nogle producenter har fået supplerende national finansiel støtte, som Kommissionen ikke var blevet informeret om på forhånd. Der blev konstateret mangler ved dokumentationen for støtteudbetalingerne.

V. Præmien for endeligt ophør med banandyrkning har haft begrænset virkning.

De markedsregulerende foranstaltninger

VI. Forskellen mellem priserne på verdensmarkedet og i Fællesskabet har udløst den såkaldte "quota rent".

VII. Den toldkontingentordning, der oprindelig blev indført i forbindelse med den fælles markedsordning, har resulteret i en kompleks importordning, og den har også ført til, at den fælles markedsordning aldrig har været i overensstemmelse med Verdenshandelsorganisationens (WTO's) regler.

VIII. Toldkontrollen i medlemsstaterne har i nogle tilfælde svigtet, og der er konstateret svig i forbindelse med import til medlemsstaterne. Det har medført risiko for, at toldkontingentordningen ikke er forvaltet forsvarligt.

Udviklingen i ordningen og evaluering

IX. Kommissionen har besluttet, at der efter en overgangsordning skal indføres en ren toldordning, som skal træde i kraft i 2006. Det var Kommissionens hensigt at sikre producenterne i EU og i AVS-staterne (staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet) passende beskyttelse. Importmængderne skulle i den forbindelse ikke ændres, og effekten på priserne skulle være minimal.

X. Det forventes, at Kommissionen gennemfører en samlet evaluering af den fælles markedsordning inden udgangen af 2004. Denne evaluering skal give en samlet oversigt over konsekvenserne af den fælles markedsordning og et overblik over, i hvilket omfang de oprindelige mål for markedsordningen er opfyldt.

Konklusion og anbefalinger

XI. De foranstaltninger, der er truffet til opfyldelse af den fælles markedsordnings mål, hvoraf en række ikke er opfyldt, er behæftet med mangler. Nogle af dem har i øvrigt haft uforudsete eller uønskede virkninger. Rydningspræmien og støtten til dyrkning af andre afgrøder end bananer er kun blevet udnyttet meget lidt eller slet ikke. Retten konstaterede mangler ved de metoder, der blev anvendt til beregningen af referencepriserne og produktionspriserne, og disse mangler har resulteret i, at der uberettiget er udbetalt udligningsstøtte, og i finansielle korrektioner. Den del af licensindtægterne fra toldkontingentordningen, som tilfalder de multinationale selskaber på markedet, (den såkaldte "quota rent"), er ca. to-tre gange højere end den støtte, der ydes producenterne i EU og AVS(1).

XII. Man bør være mere opmærksom på producenternes sårbare situation inden for deres egne organisationer. Den importordning, der er indført ved den fælles markedsordning, er i øvrigt sårbar over for uregelmæssigheder, og der er konstateret væsentlige svagheder ved importkontrollen.

XIII. Kommissionen har forpligtet sig til at gennemføre en første større evaluering i år 2004. Det bør sikres, at tidsplanen holdes, og at der i den forbindelse også foretages en evaluering af synergieffekten af de forskellige former for støtte til banansektoren.

RAMMERNE FOR MARKEDSORDNINGEN

Bananmarkedet

1. Bananmarkedet er efter markedet for citrusfrugter det næststørste frugtmarked i verden. Fællesskabet forbruger ca. 4 millioner ton bananer om året, men det producerer selv kun 20 % af behovet. Ca. 60 % af Fællesskabets bananforsyning kommer fra Latinamerika (jf. bilag 1). Disse bananer, som kaldes "dollarbananer", sælges til en lavere pris end prisen på bananer produceret i Fællesskabet. De resterende mængder (20 %) kommer fra AVS-staterne. I Den Europæiske Union er der to store producentlande, nemlig Spanien med den autonome region De Kanariske Øer, som producerer 400000 ton om året, og Frankrig med de oversøiske territorier Guadeloupe og Martinique, som producerer 300000 ton om året. I perioden 1989-2000 er Fællesskabets produktion og importen af dollarbananer øget med ca. 6 %.

2. Før 1993 fandtes der forskellige bananimportordninger i Fællesskabet. Disse ordninger hindrede bananers frie bevægelighed i Fællesskabet og også indførelsen af en fælles ordning for samhandel med tredjelande. Nogle af de banan producerende medlemsstater indførte nationale markedsordninger med mængderestriktioner på importen, som hindrede gennemførelsen af enhedsmarkedet. Nogle af de ikke-producerende medlemsstater gav markedsføring af bananer med oprindelse i AVS-staterne en fortrinsstilling, mens andre havde en liberal importordning.

3. Med henblik på gennemførelsen af det indre marked blev der indført en fælles markedsordning, som erstattede de forskellige nationale ordninger. I 1993 blev den fælles markedsordning for bananer indført ved Rådets forordning (EØF) nr. 404/1993(2).

Målene for og gennemførelsen af den fælles markedsordning

4. De vigtigste mål for den fælles markedsordning er følgende:

a) harmonisering og stabilisering af bananmarkedet i Fællesskabet

b) fri bevægelighed inden for Fællesskabet og indførelse af en fælles ordning for samhandel med tredjelande

c) at sikre producenterne i EU og de traditionelle leverandører i AVS-staterne (Afrika, Vestindien og Stillehavet) en rimelig indkomst samt at sikre forbrugerne rimelige priser

d) gennem oprettelse af producentsammenslutninger at gøre produktionen mere effektiv og at sikre den størst mulige indtægt fra bananer produceret i Fællesskabet.

Lovgiver forsøgte dermed at skabe balance mellem de forskellige og indbyrdes modstridende interesser, som fandtes før 1993.

5. Til opfyldelse af disse mål blev der ved forordningen indført en række foranstaltninger:

a) en udligningsstøtte (dvs. en præmie pr. markedsført ton) til opvejning af eventuelt indkomsttab; denne støtte ydes til producenter i EU, og sigtet med den er at sikre, at producenterne ikke bringes i en dårligere situation end den, de befandt sig i før indførelsen af den fælles markedsordning

b) en enhedspræmie (pr. ha) til bananproducenter i Fællesskabet, som ophører med banandyrkning, når det er mere hensigtsmæssigt at dyrke andre afgrøder

c) åbning af et fællesskabstoldkontingent for markedsføring af bananer produceret i tredjelande og i AVS-staterne

d) midlertidig støtte til fremme af oprettelsen af og dækning af omkostningerne forbundet med at oprette og drive producentorganisationer

e) en støtte, som ydes inden for rammerne af operationelle programmer, der dækker regioner, der er berettigede til støtte fra strukturfondene, og som tager sigte på at øge konkurrencedygtigheden og sikre en mere effektiv udnyttelse af ressourcerne i banansektoren.

6. De to første foranstaltninger, som er markedsregulerende foranstaltninger, finansieres fuldt ud over Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen. Siden 1. januar 2002 er oprettelsesstøtten til producentorganisationer blevet medfinansieret af EUGFL, Garantisektionen. De to sidste foranstaltninger medfinansieres (af medlemsstaterne og Kommissionen) inden for rammerne af en af de fire strukturfonde, nemlig EUGFL, Udviklingssektionen. Støtten til producentorganisationerne svarer til den, som allerede er indført under den fælles markedsordning for frugt og grøntsager(3). Medfinansieringen over operationelle programmer inden for rammerne af strukturfondene skal bringe ordningen i overensstemmelse med forordningerne(4) om strukturfondsstøtte til fremme af udviklingen i de tilbagestående regioner.

7. Ud over Rådets grundforordning om den fælles markedsordning for bananer (jf. punkt 3) er der ved kommissionsforordninger navnlig vedtaget gennemførelsesbestemmelser til bl.a. følgende ordninger(5):

a) EF's importordning for bananer(6)

b) støtten til udligning af indkomsttab i forbindelse med markedsføring af bananer(7)

c) ordningen med toldkontingenter for landbrugsprodukter(8).

8. De særlige ordninger, som medlemsstaterne tidligere havde indført, blev bragt til ophør ved indførelsen af enhedsmarkedet. Derefter var situationen som følger: For bananer produceret inden for EU var der ikke længere loft over de mængder, der kunne afsættes på fællesskabsmarkedet, og bananer produceret i AVS-staterne var pålagt gunstigere toldsatser. Endvidere var udligningsstøtten til fællesskabsproducenterne begrænset til maksimale mængder. Importen af bananer til Fællesskabet var omfattet af en toldkontingentordning, dvs. at for op til en bestemt mængde blev tolden beregnet på grundlag af en præferencesats.

9. For at undgå, at indførelsen af den fælles markedsordning i 1993 skulle stille de traditionelle AVS-bananproducenter dårligere, vedtog Fællesskabet samtidig med den fælles markedsordning en særlig støtteordning for traditionelle AVS-leverandører af bananer.

Revisionsmål og -metode og revisionens omfang

10. Hovedmålet for revisionen var at undersøge:

a) hvordan Kommissionen havde ført de mål, som Rådet havde fastlagt for den fælles markedsordning for bananer, ud i livet, og hvilke foranstaltninger den havde truffet i den forbindelse

b) hvordan medlemsstaterne havde administreret disse foranstaltninger, og hvordan Kommissionen havde overvåget dem og evalueret dem

c) i hvilket omfang målene for den fælles markedsordning var blevet opfyldt.

11. Et sekundært mål for revisionen var at analysere årsagerne til, at bananimportordningen, nærmere bestemt toldkontingentsystemet, havde resulteret i, at der var indgivet klager til Verdenshandelsorganisationen (WTO), og i toldrepressalier fra Amerikas Forenede Staters side. Revisionen omfattede en undersøgelse af,

a) om importordningen var et effektivt markedsregulerende instrument, og om den var i overensstemmelse med reglerne for international samhandel

b) anvendelsen af importlicenser i forbindelse med denne ordning, og deres indvirkning på markedet

c) om den fysiske kontrol af importtransaktioner fungerede effektivt, og om Fællesskabets egne indtægter i form af importtold faktisk blev opkrævet.

12. Revisionen omfattede en særlig undersøgelse af, hvordan udligningsstøtteordningen var blevet forvaltet i 1999 i Spanien og i Frankrig. Disse medlemsstaters bananproduktion udgør 99 % af den samlede fællesskabsproduktion. De tegner sig derfor for 96 % af udligningsstøtten. Der blev aflagt revisionsbesøg i Kommissionens tjenester og hos udvalgte administrationer og producenter (inklusive producenternes organisationer) i Frankrig og i Spanien. Sigtet med disse revisionsbesøg var at give revisorerne et klart billede af, hvordan ordningen fungerede på alle disse niveauer. Revisionen omfattede også gennemgang af projekter, hvor der var indgivet støtteansøgning inden for rammerne af operationelle programmer, som blev finansieret af EUGFL, Udviklingssektionen, og en generel gennemgang af ordningen for støtte til bananproducenterne i AVS-staterne. Revisionen omfattede ikke finansieringen af foranstaltninger under fællesskabsinitiativet "Regis" (integration af regioner med meget perifer beliggenhed) i form af støtte til dyrkning af andre afgrøder end bananer. I perioden 1994-1999 blev der udbetalt i alt 3,5 millioner euro i støtte inden for rammerne af dette initiativ.

13. Revisionen omfattede også en vurdering af kvaliteten af det interne kontrolsystem og en undersøgelse af, hvordan dette system fungerede. Denne del af revisionen bestod i en undersøgelse af, om støtteudbetalingerne til de enkelte producenter var i overensstemmelse med de nationale regler og fællesskabsreglerne. Endvidere omfattede revisionen en analyse af arbejdet i Kommissionens tjenestegrene (regnskabsafslutning) og i de nationale organer, som forvaltede og kontrollerede støtteordningerne.

14. Herudover omfattede undersøgelsen forvaltningen af toldkontingentordningen i Kommissionens Generaldirektorat for Landbrug, navnlig forvaltningen af den fysiske kontrol af importtransaktioner, som er udlagt til de nationale toldmyndigheder. I forbindelse med dette arbejde undersøgte Rettens revisorer, hvordan disse procedurer blev anvendt i en stor EU-havn, hvor store mængder bananer bliver omladet (Antwerpen). Rettens revisorer havde også møder med repræsentanter for tre multinationale selskaber, som tegner sig for en meget stor del af importen til og afsætningen af bananer i Fællesskabet, samt med repræsentanter for de tjenestegrene i Kommissionen, som er ansvarlige for området egne indtægter og toldprocedurer.

15. Der blev indsamlet revisionsbevis ved gennemgang af dokumenter og registre. Endvidere har revisorerne indhentet oplysninger og anmodet om at få bekræftet oplysninger. Dette bevismateriale blev suppleret med oplysninger indhentet på møder med repræsentanter for medlemsstaterne og udvalgte organer.

Budgetaspekter

16. Tabel 1 viser udviklingen fra 1993, hvor den fælles markedsordning blev indført, til 2000 i EUGFL, Garantisektionens udgifter til indkomstudligningsstøtten og rydningspræmien. I denne periode beløb udgifterne sig til i alt ca. 1287 millioner euro. Af dette beløb var henholdsvis ca. 662 millioner euro og 572 millioner euro blevet udbetalt til Spanien og Frankrig, som er EU's største bananproducenter. Det samlede banandyrkningsareal i EU er på ca. 27000 ha, heraf ca. 16750 ha i Frankrig og 8500 ha i Spanien. I disse to medlemsstater findes der i alt henholdsvis 1600 og 10500 producenter. Antallet af producenter er så stort i Spanien, fordi der er tale om små brug, 80 % på under 1 ha. På budgettet for regnskabsåret 2002 blev der opført 303 millioner euro til udligningsstøtten, det svarer til ca. 11200 euro pr. ha.

17. Fællesskabsbidraget til foranstaltninger iværksat til fordel for banansektoren inden for rammerne af de to operationelle programmer, som Rettens revision omfattede, beløb sig for Frankrigs og Spaniens vedkommende til henholdsvis 28 millioner euro og 8,5 millioner euro (perioden 1994-1999). Finansieringen af foranstaltninger til fordel for banansektoren i AVS-staterne beløb sig til ca. 45 millioner euro om året.

Tabel 1

EUGFL, Garantisektionen - udligningsstøtte og rydningspræmie((Rydningspræmien vedrører ikke årene 1993 (41000 euro) og 1994 (4000 euro).))

De bananproducerende EU-medlemsstaters faktiske udgifter 1993-2000

>TABELPOSITION>

Kilde:

Kommissionen, 2002.

EU-FINANSIEREDE FORANSTALTNINGER

Svagheder ved forvaltningen af udligningsstøtten

18. Ved den gældende forordning(9) blev der indført en udligningsstøtte til bananproducenter i EU. Støtten skulle kompensere producenterne i EU for det indtægtstab, de måtte få som følge af manglende salgsindtægter(10) efter indførelsen i 1993 af den nye fælles markedsordning, hvis mål var at sikre producenterne tilstrækkelige indtægter til at dække produktionsomkostningerne og til at opretholde produktionen. Dette princip skulle være gældende, indtil der var rettet op på producenternes situation gennem strukturforanstaltninger. Det skal bemærkes, at selv om det ikke er defineret præcist i forordningen, hvad der skal forstås ved en "rimelig indkomst", indeholder den definitioner af alle de elementer, der skal indgå i beregningen af støtten.

19. Beregning og udbetaling af støtten: Udligningsstøtten er en præmie, som udbetales til producenterne i Fællesskabet. I princippet udbetales den gennem de producentorganisationer, som producenterne er medlemmer af, for de bananmængder, der markedsføres i Fællesskabet. Kommissionen beregner denne støtte på grundlag af forskellen mellem:

a) dels en "fast referenceindtægt", som fastlægges på grundlag af gennemsnitsprisen på fællesskabsproducerede bananer, der er markedsført i en referenceperiode, der ligger før indførelsen af den fælles markedsordning, med fradrag af omkostningerne ved transport og levering frit om bord (fob)(11)

b) dels "den gennemsnitlige produktionsindtægt", som fastsættes for ét år ad gangen på grundlag af gennemsnitsprisen på fællesskabsproducerede bananer, der er markedsført i det pågældende år (med fradrag af omkostningerne ved transport og levering fob); i denne beregning skal de nyeste tal fra medlemsstaterne indgå.

20. Øvre grænse for den mængde, der kan markedsføres med udligningsstøtte: Rådet fastsatte den maksimale fællesskabsproducerede mængde, der kan markedsføres med udligningsstøtte, til 854000 ton.

De gældende bestemmelser er upræcise og vanskelige at anvende

De oplysninger, der skulle bruges til beregning af støtten, blev fortolket forskelligt

21. Kommissionen beregner udligningsstøtten på grundlag af medlemsstaternes tal, og i henhold til de gældende regler skal støtten til producenterne beregnes på grundlag af gennemsnitsprisen på bananer efter fradrag af transportomkostninger (jf. punkt 19). I disse regler er det ikke præciseret, nøjagtigt hvilke pris- og omkostningselementer der skal danne grundlag for denne beregning.

22. Der var svagheder ved gennemførelsen af disse regler, fordi ovennævnte elementer ikke var angivet præcist. Kommissionens tjeneste for regnskabsafslutning konstaterede sådanne svagheder ved inspektioner i 1997, og det gav anledning til væsentlige korrektioner:

a) Der var trukket omkostninger fra, hvor det var tvivlsomt, om det var berettiget. Godtgørelser eller rabatter var ikke blevet anmeldt, og det medførte, at de omkostninger, der kunne fradrages, blev større og som følge heraf også støttebeløbet (0,8 millioner euro tilbagesøgt i Frankrig).

b) Der var solgt bananer til unormalt lave priser (Spanien og Portugal), og der var indsendt støtteansøgninger for banansorter, som ikke gav ret til udligningsstøtte (Portugal): i Spanien var der tilbagesøgt 2,6 millioner euro og i Portugal 0,5 millioner euro.

Ansøgninger om udligningsstøtte vedrørende mængder, som skulle markedsføres, men som køberne derefter ikke havde accepteret

23. Udligningsstøtten ydes til producenter, som markedsfører bananer på fællesskabsmarkedet, og den dækker de mængder, som hver producent markedsfører via producentorganisationen. I den gældende forordning er begrebet "markedsføring" ikke defineret, og det er heller ikke præciseret, på hvilket tidspunkt i markedsføringsprocessen retten til støtte opstår. Efter Rettens opfattelse bør retten til støtte opstå på det tidspunkt, da mængderne accepteres af importøren/køberen, uanset om det er på kajen i indladningshavnen eller ved ankomsten til fastlandet i Den Europæiske Union.

24. I Guadeloupe konstaterede Retten, at der var ansøgt om støtte til markedsføring af bananer, som derefter ikke var blevet accepteret af køberen ved varepartiets ankomst til fastlandet i Den Europæiske Union. I Guadeloupe var retten til støtte blevet fastsat på grundlag af de bananmængder, der blev udlagret fra lagerbygninger/pakkehaller og transporteret til havnen til afskibning til fastlandet i Den Europæiske Union. Under transporten kan varerne blive beskadiget, og de kan blive afvist ved ankomsten, fordi kvaliteten ikke er god nok. Køberen betaler imidlertid kun den mængde, han accepterer. Retten konstaterede, at de mængder, der blev lagt til grund ved beregningen af støttebeløbet, ikke altid blev tilpasset efter de mængder, der i den sidste ende blev købt. Det medførte, at der var udbetalt ca. 2 millioner euro i uberettiget støtte. Kommissionen vil foreslå en korrektion.

25. De nationale myndigheder bekræftede, at der var foretaget justeringer vedrørende varer, som ikke var blevet accepteret, eller hvor kvaliteten var blevet forringet, før ladningen blev godkendt til transport til fastlandet i Den Europæiske Union. Der var imidlertid ikke foretaget justeringer vedrørende de mængder, der derefter var blevet afvist. De nationale myndigheder mente, at det ved beregningen af støttebeløbet var rimeligt at betragte afslutningen af emballeringsfasen som det tidspunkt, hvor de markedsførte mængder blev accepteret, efter samme princip som det, der anvendes til fastsættelse af referencepriser og produktionspriser. De gjorde også gældende, at de havde underrettet Kommissionen om denne metode, og at Kommissionen havde accepteret den stiltiende, for den havde fået tilsendt et eksemplar af betalingsorganets procedurehåndbog, hvori metoden til beregning af støttebeløbet er beskrevet.

26. Retten konstaterede, at Frankrig og Spanien ikke anvendte samme praksis. Bananer fra De Kanariske Øer sælges normalt til primære/sekundære importører, før de afskibes til Den Iberiske Halvø. Der er derfor ikke tale om samme situation som i Guadeloupe, eftersom mængderne accepteres af køberen inden afskibningen.

Støttens effekt på producenternes indkomst og likviditet

27. Den fælles markedsordning skal sikre producenterne en "rimelig" likviditet (det defineres imidlertid ikke, hvad der skal forstås ved "rimelig"). Eftersom det kan ske, at udbetalingen af fællesskabsstøtten først finder sted et stykke tid efter, at bananerne er markedsført, fastsættes det i de gældende regler, at producenterne kan ansøge om et forskud. De skal i så fald stille en sikkerhed. Kommissionen har flere gange fraveget bestemmelserne i artikel 4 i forordning (EØF) nr. 1858/93, hvor det fastsættes, at forskuddet svarer til 70 % af det enhedsstøttebeløb, der er udbetalt for det foregående år. Kommissionen har begrundet fravigelsen med støtteniveauet i det foregående år eller den ugunstige udvikling i markedspriserne i det pågældende år.

28. Selv om fællesskabspriserne er blevet fastholdt kunstigt på et niveau, der ligger over verdensmarkedspriserne, er verdensmarkedspriserne generelt faldet. Indtægterne fra fællesskabsproduktionen er derfor faldet, og støtten er øget. Resultatet er, at støtten i dag udgør mere end 50 % af fællesskabsproducenternes indkomst (jf. tabel 2 og bilag 6).

Tabel 2

Udviklingen i bananpriserne (EF) og i udligningsstøtten til producenterne

>PIC FILE= "C_2002294DA.000801.TIF">

Kilde:

Tabel udarbejdet af Revisionsretten på grundlag af Kommissionens tal (jf. bilag 6).

29. En række producentorganisationer (Martinique) udbetaler supplerende forskud, fordi fællesskabsstøtten udgør en væsentlig del af producenternes indkomst (over 50 %), fordi forskuddet på denne støtte er begrænset, og fordi der går meget lang tid, før den endelige støtteudbetaling finder sted. Formålet med sådanne supplerende forskud er at sikre producenterne rimelig likviditet. Retten konstaterede, at producentorganisationerne i nogle tilfælde forudfinansierede ikke blot forskud på fællesskabsstøtten, men også forskud på indtægterne fra salget af produktionen.

Supplerende national finansiel støtte til producenterne

30. Trods bestræbelserne på at forbedre producenternes likviditet har prisfald og naturkatastrofer indvirket væsentligt på producenternes indkomst. Det konstateredes under revisionen, at Frankrig i 1997 ydede lån på i alt 13 millioner euro til producenter i Martinique og Guadeloupe for at hjælpe dem ud af den vanskelige finansielle situation. Der var tale om lån til 0-rente, hvor der ikke krævedes nogen form for sikkerhedsstillelse.

31. I henhold til EF-traktatens artikel 88 skal Kommissionen underrettes af medlemsstaterne om påtænkte nationale støtteforanstaltninger, så den kan fremsætte sine bemærkninger hertil. Retten har konstateret, at selv om støtten opfyldte de gældende kriterier, var Kommissionen ikke blevet informeret på forhånd som fastsat i traktaten.

32. Uanset denne nationale støtte forværredes producenternes situation yderligere, og på anmodning af den franske regering godkendte Kommissionen i november 1999, at det støttebeløb, der kunne udbetales som forskud, blev forhøjet.

33. I 1999 meddelte den franske regering, at der ville blive gennemført andre foranstaltninger i Martinique og i Guadeloupe, der skulle rette op på producenternes økonomiske situation.

34. Resultaterne af Rettens revision fortæller noget om producenternes indkomst, likviditet og vanskelige økonomiske situation. Eftersom der ikke var defineret klare mål, og eftersom målopfyldelsen ikke blev evalueret (økonomisk og finansielt), er det ikke muligt at foretage en dybtgående omkostnings-effektivitets-analyse af disse foranstaltninger. På grundlag af bemærkningerne i ovenstående punkter konkluderer Retten også, at den fælles markedsordnings mål om, at produktionen skulle kunne dække de dermed forbundne omkostninger og opretholdes samt sikre producenterne en rimelig indkomst, kun delvis er opfyldt. Kommissionen bør foretage en dybtgående evaluering og i den forbindelse måle de iværksatte foranstaltningers effekt samt undersøge, om de opfylder kriterierne for sparsommelighed, effektivitet og produktivitet.

Mangler ved bilagene for støtteudbetalingerne

35. I. Spanien indeholdt de lokale myndigheders instrukser om forvaltningen af udligningsstøtten ikke tilstrækkeligt klare retningslinjer for, hvordan den interne kontrol skulle gennemføres. Hverken kontrolmål, kontrolområde, kontrolhyppighed eller kontrolniveau var beskrevet præcist nok.

36. Retten konstaterede svagheder ved bilagene for støtteudbetalingerne. Der var differencer mellem de mængder, der var ansøgt om støtte til, og de mængder, der var udbetalt støtte for. De lokale myndigheder erkendte, at der var sådanne differencer, men de kunne ikke fremlægge bevis for, at der var foretaget afstemninger. Retten fandt ganske vist en række elementer, der kunne forklare, hvorfor der var sådanne differencer, men den skal påpege, at man fremover bør sørge for at registrere sådanne afstemninger.

37. I henhold til de gældende bestemmelser skal støtteansøgningerne indeholde bestemte oplysninger (f.eks. producentens navn, navnet på den organisation, som indgiver ansøgningen, fakturaer m.v.), så det sikres, at det er berettiget at udbetale støtten.

38. Under gennemgangen af støtteansøgninger og -udbetalinger i Spanien konstaterede Retten, at kundens identitet ikke fremgik af fakturaerne på ca. halvdelen af de salgstransaktioner, der var afviklet kontant mellem en lokal erhvervsdrivende og en producentorganisation. Så da myndighederne skulle behandle ansøgningerne, havde de ikke tilstrækkelig dokumentation til at kunne erklære, at de pågældende salgstransaktioner gav ret til udligningsstøtte.

Præmien for endeligt ophør med banandyrkning har haft minimal effekt

39. Sigtet med enhedspræmien var at tilskynde producenterne til endeligt ophør med banandyrkning, når det ikke var gunstigt at dyrke bananer, men til gengæld gunstigere at dyrke andre afgrøder.

40. Den vigtigste betingelse for udbetaling af denne præmie var, at bananplantager på under 5 ha skulle ryddes 100 %, og at bananplantager på 5 ha eller derover skulle ryddes mindst 50 %. Præmiebeløbet var fastsat til 1000 euro pr. ha, og producenten skulle afstå fra at plante bananplanter på de ryddede jordlodder i 20 år. Udgifterne til denne præmie har været begrænsede, nemlig 45000 euro, hvilket i støtteperioden 1993-1994 svarer til rydning af 45 ha. Siden 1994 er banandyrkningsarealerne i EU øget med 2 %. Banandyrkningsarealerne i AVS-staterne og de arealer, hvor der dyrkes dollarbananer, er imidlertid øget langt mere (med henholdsvis 16 % og 20 %) trods overskuddet på verdensmarkedet.

41. Fællesskabsproducenterne og deres organisationer gav følgende forklaring på dette fænomen: Dels var der ikke reelle muligheder for at dyrke erstatningsafgrøder, dels var præmien ikke tilstrækkeligt attraktiv for producenterne. Retten konkluderer på dette grundlag, at enten var målet om at fremme dyrkningen af alternative afgrøder ikke realistisk, eller også er det gunstigere for producenterne at fortsætte med bananproduktionen, så længe de får finansiel støtte.

De regler, der gælder for producentorganisationerne, blev ikke overholdt

42. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne "anerkender" producentorganisationerne, såfremt de opfylder de betingelser, der er fastsat i fællesskabslovgivningen. Disse betingelser vedrører bl.a. følgende punkter:

a) producentorganisationernes vedtægter skal:

i) pålægge producenterne pligt til at lade producentorganisationen markedsføre deres samlede produktion

ii) sikre producenterne kontrol med organisationernes beslutninger

iii) forpligte hver producent til at forblive medlem af organisationen i mindst tre år og til i givet fald at meddele sin udtræden med mindst 12 måneders varsel

b) de kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal ved kontrol på stedet mindst hvert tredje år sikre sig, at producentorganisationerne er oprettet og fungerer i overensstemmelse med de gældende regler, og de skal tilbagekalde deres "anerkendelse", såfremt organisationerne ikke opfylder de forpligtelser, lovgivningen pålægger dem.

43. Kommissionens regnsskabsafslutningstjeneste havde konstateret en række tilfælde (Frankrig), hvor disse betingelser ikke var overholdt. Det drejede sig om følgende forhold:

a) et antal producenter havde ikke opfyldt forpligtelsen til at markedsføre hele deres produktion gennem organisationen

b) den kompetente myndighed i medlemsstaten havde ikke kontrolleret hver organisation mindst en gang hvert tredje år.

44. Selv om der er sket fremskridt, bl.a. fordi Kommissionen har truffet forskellige foranstaltninger, er der stadig problemer. Bl.a. overholdes forpligtelsen til af markedsføre den samlede produktion ikke altid. Disse problemer behandles under proceduren for regnskabsafslutning.

Strukturprogrammerne fungerer ikke særlig effektivt

For bredt formulerede mål

45. Som nævnt i afsnittet "Rammerne for markedsordningen" har den fælles markedsordning for bananer ikke kun landbrugspolitiske, men også strukturpolitiske mål. Projekter kan medfinansieres med strukturfondsmidler (EUGFL, Udviklingssektionen), når de tager sigte på mindst to af følgende tre mål: 1) anvendelse af en strategi til forbedring af kvalitet og markedsføring, 2) bedre udnyttelse af ressourcerne og 3) øget konkurrencedygtighed. Der er således tale om ret generelle mål (som der ikke er sat tal på), og den forventede effekt er ikke defineret. Disse mål skal også fremgå af de programmeringsdokumenter, som udarbejdes på medlemsstatsplan, og af betingelserne for hvert enkelt projekt.

46. Det fremgik ikke af medlemsstaternes (Frankrig og Spanien) programmeringsdokumenter for perioden 1994-1999, at de planlagte foranstaltninger skulle opfylde mindst to af de tre mål, der er defineret i forordningen om den fælles markedsordning. I forbindelse med de projekter, der er gennemført inden for rammerne af programmerne, er det endnu sværere at se sammenhængen med disse mål.

Omkostningseffektivitet

47. Det er faktisk umuligt at føre tilsyn med og evaluere strukturforanstaltningerne inden for den fælles markedsordning, fordi der ikke er fastlagt klare mål, der er sat tal på, og fordi det ikke er defineret, hvilke foranstaltninger der skal gennemføres til opfyldelse af målene. Midtvejsevalueringerne har givet anledning til generelle bemærkninger. Resultaterne af evalueringen af programmerne efter deres gennemførelse foreligger ikke før 2003.

48. Der er en direkte sammenhæng mellem strukturforanstaltningerne inden for den fælles markedsordning (f.eks. øget konkurrencedygtighed) og de landbrugspolitiske foranstaltninger (f.eks. udligningsstøtten til producenterne). Gennemførelsen af dem bør derfor overvåges permanent, og man bør sikre sig, at der er logisk sammenhæng mellem de to former for foranstaltninger. Endvidere bør man sørge for, at disse to former for foranstaltninger evalueres hver for sig, ligesom det bør undersøges, hvilken synergieffekt den fælles markedsordning i sin helhed har. Eftersom flere generaldirektorater i Kommissionen deltager i forvaltningen af de forskellige former for foranstaltninger inden for den fælles markedsordning, er koordinering en absolut nødvendighed.

49. De vigtigste kompetente tjenester diskuterer, hvilke konsekvenser det vil få, hvis der gennemføres store ændringer i forvaltningen af den fælles markedsordning. Men koordinering og informationsudveksling om effekten af foranstaltningerne under strukturfondene og på landbrugsområdet (EUGFL, Garantisektionen), som skal sikre, at foranstaltningerne er omkostningseffektive og har synergieffekt, finder ikke sted i det fornødne omfang. Det vil ikke ske, før evalueringen af den fælles markedsordning er gennemført ved udgangen af 2004.

Eksempel

50. I henhold til programmeringsdokumentet for de franske oversøiske territorier skal der gennemføres en foranstaltning, der tager sigte på "modernisering af distributionsnettet for bananer". De projekter, der er godkendt på grundlag af dette program, vedrører bl.a. bygning og udbygning af emballerings- og pakkeanlæg, kabeltransportsystemer, lastbiler og anhængere. Programmeringsdokumentet giver ingen oplysninger om, hvordan disse projekter skal bidrage til opfyldelsen af de fastlagte mål (kvalitetsstrategi, øget konkurrencedygtighed, bedre udnyttelse af ressourcerne).

51. Det fremgik endvidere af revisionen, at producenternes store likviditetsproblemer ikke gjorde det nemmere at gennemføre projekterne. Producenterne skal nemlig forudfinansiere et projekt, før de kan få national støtte eller fællesskabsstøtte. I øvrigt kan der gå meget lang tid, fra et projekt godkendes, til støtten udbetales, somme tider op til to år.

52. I rammeprogrammet for den nye programmeringsperiode 2000-2006 var der en kort generel evaluering af det foregående program. Det understregedes her, at årsagen til, at det var gået så langsomt med at gennemføre programmet, var vanskelighederne i banansektoren og problemerne med at finansiere projekterne. Det fremgik også af evalueringen, at det var umuligt at omstille bananproduktionen til andre afgrøder.

53. Retten konkluderer, at der ikke var fastlagt mål, der var sat tal på, og at man ikke ved, om foranstaltningerne har øget konkurrencedygtigheden, bidraget til en bedre udnyttelse af ressourcerne eller sikret en bedre produktkvalitet. Selv om udbuddet på verdensmarkedet har været større end efterspørgslen, har de foranstaltninger, der er ydet støtte til, taget sigte på at øge produktionskapaciteten og ikke på at øge konkurrencedygtigheden eller på at sikre en mere produktiv udnyttelse af ressourcerne i banansektoren.

Beskyttelse af producenterne i AVS-staterne

54. For at undgå, at traditionelle AVS-leverandører af bananer blev stillet dårligere efter indførelsen af den fælles markedsordning, indførte Fællesskabet ved forordning (EF) nr. 2686/94 en støtteordning, der omfattede finansiel og faglig bistand samt indkomststøtte til bananproducenterne i AVS-staterne. Denne støtteordning skulle hjælpe producenterne til at øge produktiviteten, forbedre kvaliteten og markedsføringen og fremme diversificering. Indkomststøtten faldt bort i forbindelse med en senere reform af den fælles markedsordning.

55. Eksterne konsulenter har på Kommissionens foranledning undersøgt, hvor produktivt og effektivt ordningen før reformen fungerede, samt hvilken effekt den havde, og hvor bæredygtig den var. Undersøgelsen omfattede også en analyse af, om ordningen var relevant og tilpasset støttemodtagernes behov. Konsulenternes rapport forelå i januar 2000. De nåede frem til den konklusion, at støtten havde dækket et bredt spektrum af initiativer, og at foranstaltningerne, der tog sigte på at forbedre dyrkningsarealernes produktivitet (f.eks. vandings- og dræningsprojekter), havde haft maksimal effekt på konkurrencedygtigheden. På de områder, hvor man havde forventet den stærkeste effekt (f.eks. reformen af forvaltningerne), havde effekten derimod været minimal. Endvidere påpegede eksperterne, at konkurrencedygtigheden var så lav i to lande, at eksporten sandsynligvis ikke kunne øges. Eksperterne anbefalede, at det fremover fastlægges helt klart, hvilke støtteforanstaltninger der skal prioriteres højest, og at et af de vigtigste mål bør være at skabe andre indtægtskilder. Inden der iværksættes nye programmer til fordel for traditionelle bananproducenter, bør denne undersøgelse efter Rettens opfattelse lægges til grund ved en evaluering af den fælles markedsordning (jf. punkt 99).

DE MARKEDSREGULERENDE FORANSTALTNINGER

Indbyrdes modstridende interesser

Salgspriser og forbrugernes valgmuligheder

56. EU importerer ca. 80 % af behovet. Præferenceordningen med toldkontingenter blev oprettet for at skabe ligevægt mellem markedets forsyningskilder og for at sikre en stabil afsætning af varerne fra de forskellige produktionsområder. Toldkontingentordningen sikrer i øvrigt også Fællesskabet egne indtægter.

57. De primære mål for den fælles markedsordning var harmonisering af afsætningskanalerne, varernes fri bevægelighed inden for Fællesskabet og forbrugerpriser på et rimeligt niveau. Det var vigtigt at forfølge disse mål og samtidig sikre forbrugerne forskellige valgmuligheder, dvs. uden at det skadede importen til EU.

Fællesskabspriserne og "the quota rent"

58. I forhandlingerne under Uruguay-runden, der blev ført fra 1986 til 1993 inden for rammerne af GATT, blev der lagt hovedvægt på at få ophævet eksportstøtten og importkontingenterne. Sigtet var at liberalisere markedet. Ved EU-foranstaltninger blev der indført udligningsstøtte til de europæiske producenter og samtidigt en toldkontingentordning, som sikrede bananer produceret uden for EU bedre adgang til markedet. Den oprindelige ordning indskrænkede imidlertid adgangen til markedet for de traditionelle erhvervsdrivende, som markedsførte dollarbananer, fordi 30 % af kontingentet blev tildelt de importører, der tidligere kun havde importeret bananer fra EU eller AVS-staterne. Disse importører fik altså tildelt 30 % af dollarbanankontingentet (jf. punkt 61). De havde så valget mellem at forsøge at øge fortjenesten ved salg af dollarbananer og at sælge deres rettigheder til andre erhvervsdrivende, som var interesserede i at udvide deres import. På den måde opstod der et sekundært marked for importlicenser.

59. Differencen mellem verdensmarkedspriserne og fællesskabspriserne kaldes "the quota rent". Den belaster ikke fællesskabsbudgettet, fordi den lægges over på forbrugeren. I 1999 anslog Kommissionen denne "quota rent" til ca. 200 euro pr. ton(12). Kontingentet er i dag på 2653000 ton (jf. punkt 91), og det giver en samlet "quota rent" på 531 millioner euro. Det er vanskeligt at foretage præcise beregninger, for der skal tages hensyn til flere forskellige parametre og hypoteser, som er variable, bl. a. valutakurserne. Ifølge andre beregninger kan "the quota rent" ligge på 388 euro pr. ton eller i alt på over 1000 millioner euro (jf. også punkt 73 og 74).

Et komplekst og omstridt regelsæt

En kompleks importordning

60. Ved den fælles markedsordning blev der indført følgende toldkontingentordning (jf. bilag 2):

a) for de mængder, der importeredes fra AVS-staterne (benævnt "traditionelle AVS-bananer"), blev der åbnet et toldkontingent på 857700 ton, som kunne importeres toldfrit

b) for "ikke-traditionelle AVS-bananer", dvs. for de mængder, som overskred det under litra a) anførte kontingent, og for de mængder, der udførtes fra tredjelande (der var først og fremmest tale om dollarbananerne), blev der åbnet et toldkontingent på 2000000 ton med en told på 100 euro pr. ton

c) indførsel af "ikke-traditionelle AVS-bananer" og af bananer fra tredjelande ud over det under litra b) nævnte kontingent blev pålagt en told på henholdsvis 750 euro og 850 euro pr. ton. Denne højere told skulle forhindre indførsler ud over kontingentet.

61. Ved den importordning, der oprindeligt blev indført inden for rammerne af den fælles markedsordning (jf. bilag 2), blev der åbnet følgende toldkontingenter for tredjelandsbananer og ikke-traditionelle AVS-bananer: 66,5 % for den kategori erhvervsdrivende, der var etableret i EU og markedsførte ikke-traditionelle AVS-bananer og tredjelandsbananer (kategori A); 30 % for den kategori erhvervsdrivende, der var etableret i EU og markedsførte EU-bananer og traditionelle AVS-bananer (kategori B); 3,5 % for nye erhvervsdrivende, dvs. erhvervsdrivende, der efter 1992 var begyndt at markedsføre ikke-traditionelle AVS-bananer og tredjelandsbananer (kategori C).

62. Tildelingen til kategori A og kategori B var også vægtet efter de erhvervsdrivendes handelsaktivitet: a): primærimport blev vægtet med 57 %; b): sekundærimport blev vægtet med 15 %; c): modning af grønne bananer blev vægtet med 28 %.

63. De erhvervsdrivende havde for at få del i de kontingenter, der var tildelt inden for rammerne af den fælles markedsordning, pligt til via de nationale myndigheder at oplyse, hvor store mængder de havde markedsført i en referenceperiode. Ved indførelsen af markedsordningen var denne referenceperiode de tre år forud for 1992. Nogle erhvervsdrivende oversvømmede markedet med meget billige bananer i denne periode inden indførelsen af den fælles markedsordning i håbet om at få forhøjet den andel af kontingentet, de oprindeligt havde fået tildelt.

64. Toldkontingenterne forvaltes kvartalsvis. Der fastsættes vejledende mængder svarende til den andel af kontingentet, der kan indføres i EU. Disse mængder offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

65. Det konstateredes under revisionen, at Kommissionens Generaldirektorat for Landbrug havde kontrolleret, om de mængder, medlemsstaterne havde anmeldt med henblik på den første kontingentfordeling, var korrekte og i orden. De samlede mængder anmeldt for primærimportørernes vedkommende svarede ikke til de mængder, som senere gik videre til sekundærimportører og modningsvirksomheder. Medlemsstaterne rapporterede disse afvigelser, og efter en undersøgelse blev der foretaget de nødvendige justeringer. Referencemængderne blev reduceret med beløb, der svarede til fra under 1 % til næsten 20 %. Medlemsstaterne gjorde gældende, at afvigelserne skyldtes fejlfortolkning af Kommissionens gennemførelsesbestemmelser om fordelingen af referencemængder på de forskellige importørkategorier.

66. Disse fejl har kun haft indvirkning på kontingentfordelingen på de tre markedsføringskategorier (jf. punkt 61) og ikke på EU's budget.

Uoverensstemmelser med WTO

En omstridt ordning

67. Systemet med automatisk tildeling af en væsentlig andel af toldkontingentet (jf. punkt 61) gav anledning til kritik. De erhvervsdrivende, som markedsførte store mængder dollarbananer, protesterede over, at de skulle købe importrettigheder, og over, at ordningen beskyttede EU-producenterne og de traditionelle AVS-producenter. De berørte parter indgav formel klage over ordningen efter GATT-klageproceduren.

68. En række multinationale selskaber tilpassede sig de nye WTO-regler og traf også forholdsregler. De flyttede nemlig en del af deres produktion og markedsføringen af produktionen til EU og AVS-staterne. Andre virksomheder traf ingen foranstaltninger.

Uoverensstemmelser med WTO-reglerne indtil 2001

69. Toldkontingentordningen blev ændret i 1995, navnlig for at tilpasse den til de nye EU-medlemsstater. Foranlediget af en afgørelse truffet i 1997 af WTO-instansen til bilæggelse af tvister godkendte Rådet andre ændringer, som skulle tilpasse den fælles markedsordning til WTO-reglerne. Disse ændringer trådte i kraft den 1. januar 1999. Diagrammerne i bilag 3 og 4 viser de forskellige bestemmelser, der blev indført ved disse ændringer.

70. De vigtigste ændringer var, at man gik bort fra at opdele de erhvervsdrivende i kategorier og underkategorier, og i stedet gik over til at klassificere importørerne i to store grupper - traditionelle og nye importører. De traditionelle importører var dem, der var etableret i EU, og som havde importeret bananer for egen regning.

71. Trods disse ændringer fastslog WTO, at ordningen stadig ikke var i overensstemmelse med WTO-reglerne, fordi den fortsat medførte fordrejninger, og fordi det særlige toldkontingent for AVS-staterne stadig var uacceptabelt.

72. Allerede inden WTO-afgørelsen forelå, havde Amerikas Forenede Stater forsøgt at lægge ensidig told på en række EU-varer. Denne told anslås til 500 millioner dollar om året. WTO fandt Amerikas Forenede Staters beslutning overilet og tolden for høj og krævede, at sanktionerne blev reduceret til 191 millioner dollar. Sanktionerne lå på dette niveau, indtil de bilaterale forhandlinger med Amerikas Forenede Stater blev afsluttet i april 2001, og indtil der i december 2001 blev vedtaget en ændret toldkontingentordning(13) (jf. punkt 86-92).

Svagheder ved forvaltningen af kontingenterne

Der er opstået et sekundært marked

73. Registrerede importører kan få importlicenser, der maksimalt dækker de mængder, de har fået tildelt i et bestemt kvartal. De må ikke overskride de vejledende mængder, som Kommissionen har fastsat. Kategorien skal angives i ansøgningen. De mængder, der tildeles med licensen, kan overdrages i licensens gyldighedsperiode. Der kan kun foretages én overdragelse pr. licens. Kommissionen har bekræftet, at der er indgivet licensansøgninger vedrørende kategori C (nye importører) af importører, som slet ikke havde til hensigt at importere bananer, men som blot ville videresælge licenserne med fortjeneste.

74. Et af de største multinationale selskaber, som revisorerne rettede henvendelse til, anslog licensernes værdi til ca. 5 dollar pr. standard kasse (18,5 kg), hvilket svarer til 270 dollar pr. ton. Det bekræfter, at "the quota rent", som toldkontingentordningen giver adgang til, er meget attraktiv for importører, der ønsker at markedsføre dollarbananer i EU (jf. også punkt 59).

Mangler ved forvaltningen

75. Retten har undersøgt importlicensordningen i Frankrig, hvor det udbetalende organ udsteder blanke licensformularer til importørerne. Licenserne er nummererede, og navnet på den udstedende myndighed er anført på dem, men løbenummeret anvendes ikke til kontrol af, hvor licenserne stammer fra, eller hvordan importørerne anvender dem.

76. Det udbetalende organ har imidlertid oplyst, at når de godkendte mængder er anført på licensen, får licensen et nummer. Det udbetalende organ bekræftede, at importøren eller licenshaveren er forpligtet til at anføre de importerede mængder på bagsiden af formularen. Det bekræftede også, at toldmyndighederne i ankomsthavnen skal attestere, at mængderne kan overgå til omsætning i Fællesskabet. Normalt er en sådan attestering den kompetente myndigheds officielle stempel, som attesterer, at alle nødvendige kontroller er foretaget.

77. Det udbetalende organ har også bekræftet, at det påhviler den virksomhed, som licensen er udstedt til, at returnere licensen til den licensgivende myndighed senest 30 dage efter licensens udløb, så sikkerheden kan frigives.

78. Det konstateredes imidlertid under revisionen, at de nationale toldmyndigheder ikke havde pligt til på grundlag af de forelagte licenser at give den licensgivende myndighed særskilt meddelelse om de mængder, de havde godkendt til indførsel. Den licensgivende myndighed måtte derfor udelukkende forlade sig på licenshaveren, som var forpligtet til at returnere licensen, når den var udløbet. Da der imidlertid ikke blevet foretaget uafhængig krydskontrol mellem toldmyndighederne og den licensgivende myndighed, var systemet sårbart.

Utilstrækkelig kontrol af indførslerne

Mangler ved den fysiske kontrol

79. I henhold til de gældende bestemmelser skal de nationale toldmyndigheder kontrollere vægten (nettomassen) af de bananer, der importeres med henblik på overgang til fri omsætning i Fællesskabet. Der er tale om kontrol på grundlag af en stikprøve af emballageenheder, der udtages for hver type emballage og for hvert oprindelsessted. Denne stikprøve af emballageenheder, som skal vejes af toldmyndighederne, skal være repræsentativ og omfatte et mindsteantal enheder.

80. Retten har for at danne sig et førstehåndsindtryk af, hvordan denne kontrol foretages, undersøgt, hvordan systemet fungerer i en af største havne i EU (Antwerpen i Belgien). Revisorerne overvågede losningen af et stort skib lastet med ca. 373000 kasser, der vejede næsten 7500 ton. Revisorerne overvågede også toldmyndighedernes kontrolvejninger og konstaterede, at den anvendte kontrolmetode ikke kunne give rimelig sikkerhed med hensyn til de importerede mængder bananer. Stikprøverne var for små, og de var ikke udvalgt sådan, at de var repræsentative. Det er nødvendigt, at der foretages nøjagtige kontroller. Det viser især det faktum, at der var afvigelser på fra - 2 % til + 6 % mellem toldmyndighedernes kontrolvejninger og den anmeldte vægt. Hertil kom, at resultaterne af kontrolvejningerne ikke blev anvendt på det skib, hvis last blev vejet, men på beregningen af det næste skibs last.

81. De kontroller, som er foreskrevet i forordningerne, bliver ikke altid gennemført tilfredsstillende eller dokumenteret tilstrækkeligt, især når der er tale om meget store ladninger. De foreskrevne mindstestørrelser på stikprøver var langt under det niveau, der er nødvendigt for at give rimelig sikkerhed og statistisk nøjagtighed. Ved ekstrapolering af stikprøveresultaterne på en anden population end målpopulationen får man ikke et pålideligt resultat, og resultatet er ikke i overensstemmelse med de gældende bestemmelser. Disse svagheder bevirker, at det ikke er muligt at få sikkerhed for, hvor meget de importerede bananer vejer, og heller ikke for, at forvaltningen og overvågningen af kontingenterne er forsvarlig.

82. Efter Rettens revision satte Kommissionen en undersøgelse i gang, der skulle give et samlet overblik over de systemer, medlemsstaterne har indført for at sikre korrekt fortoldning af friske bananer. Det fremgik af denne undersøgelse, at de nationale systemer ikke sikrer, at fællesskabsbestemmelserne anvendes korrekt, og at de heller ikke beskytter EU's finansielle interesser.

83. På grundlag af resultaterne af Rettens og Kommissionens kontrol konkluderer Retten, at Kommissionen ikke på noget tidspunkt har haft så fuldstændige oplysninger om de importerede bananmængder, at der var sikkerhed for, at kontingentordningen blev forvaltet forsvarligt.

Svig i forbindelse med importlicenser

84. Rettens revision fandt sted kort tid efter, at der var afsløret omfattende svig i forbindelse med import til Italien, hvor der var anvendt forfalskede licenser til import af bananer. I sommeren 2000 meddelte OLAF (Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig), at dette bedrageri var afsløret. Store mængder dollarbananer var via italienske havne blevet indført til EU på grundlag af forfalskede importlicenser, der angiveligt var franske. På denne måde havde importøren i den periode, der var tale om, kunnet importere bananer til Fællesskabet uden om toldkontingenterne. Importøren havde betalt 75 euro pr. ton i told i stedet for fra 680 til 822 euro i told pr. ton for mængderne ud over toldkontingenterne, og han havde dermed undgået at betale 126 millioner euro i told for ca. 160000 ton. Italien havde lidt et tab på 5,5 millioner euro i momsindtægter.

85. Det var OLAF's opfattelse, at denne svig havde et sådant omfang, at den havde medført alvorlige markedsforstyrrelser. Når sådanne forstyrrelser indvirker på priserne, har det tilsvarende effekt på støtteniveauet. Kommissionen har ikke opgjort, hvor stor en effekt denne svig har haft på udligningsstøtten.

DEN VIDERE UDVIKLING OG EVALUERING

Bestræbelserne på at få indført en overgangsordning

86. I maj 1999 anmodede Rådet Kommissionen om at forelægge forslag til en reform af den fælles markedsordning, så den blev forenelig med WTO-reglerne. På grund af de opståede problemer meddelte Kommissionen, at den havde til hensigt at gå over til et rent toldkontrolsystem, som skulle træde i kraft i 2006, og at den ville indføre en overgangsordning, der skulle gælde fra 2001 til 2005.

87. I hele 2000 drøftede Kommissionen forskellige modeller med alle berørte parter. I december 2000 vedtog Parlamentet(14) Kommissionens forslag KOM(2000) 621(15), som gik ud på indførelse af en overgangstoldkontingentordning baseret på først til mølle-princippet, som de fleste parter tilsyneladende kunne acceptere.

88. Ved denne ordning blev der indført tre toldkontingenter, hvor det ene var et nyt autonomt C-kontingent på 850000 ton. Kontingenterne kunne åbnes for alle bananer uanset deres oprindelse. På A- og B-kontingenter var tolden 75 euro pr. ton, og på det nye C-kontingent var tolden 300 euro pr. ton. Der blev lagt præferencetold på AVS-bananer.

89. Et af kritikpunkterne mod ordningen var, at den kunne give administrative problemer. Et andet var, at der var risiko for, at den favoriserede de største erhvervsdrivende, som havde bedre muligheder for at organisere deres transaktioner. Efter intense bilaterale forhandlinger på højt niveau med Amerikas Forenede Stater lod Kommissionen i april 2001 forslaget falde og foreslog i stedet, at toldkontingentordningen blev videreført i ændret form.

90. Gennemførelsesbestemmelserne til den nye ordning blev indført ved Kommissionens forordning (EF) nr. 896/2001 af 7. maj 2001. Ved fastlæggelsen af de forskellige kategorier af importører og af mængderne skulle referencemængderne i perioden 1994-1996 lægges til grund, 83 % blev tildelt de traditionelle importører og 17 % de ikke-traditionelle importører.

91. Ved Rådets forordning (EF) nr. 2587/2001 om ændring af forordning (EØF) nr. 404/93 blev der med virkning fra 1. januar 2002 åbnet følgende toldkontingenter:

A - et toldkontingent på 2200000 ton

B - et tillægstoldkontingent på 453000 ton

C - et autonomt toldkontingent på 750000 ton.

Toldkontingent A og B er åbnet for indførsel af produkter med oprindelse i alle tredjelande, og toldkontingent C er åbnet for indførsel af produkter med oprindelse i AVS-staterne. I forbindelse med kontingent A og B opkræves der 75 euro pr. ton i told ved indførsel af bananer, mens bananer med oprindelse i AVS-staterne indføres toldfrit. I forbindelse med toldkontingent C indføres bananerne toldfrit.

92. Kommissionen erkendte også, at hvis man skulle undgå registrering af fiktive importører, måtte kriterierne for de ikke-traditionelle importører lempes. Denne indrømmelse førte til, at Amerikas Forenede Stater ophævede sanktionerne på varer fra Fællesskabet. Dermed var den langvarige handelskonflikt om bananer overstået.

Kommissionens evaluering og opfølgning og den fælles markedsordnings fremtidsperspektiver

93. Kommissionen skal i henhold til artikel 32 i forordning (EØF) nr. 404/93 om oprettelse af den fælles markedsordning forelægge to rapporter om gennemførelsen af forordningen:

a) for det første en rapport med en analyse af udviklingen i handelsstrømmene for EU-bananer, AVS-bananer og tredjelandsbananer siden ordningens indførelse - denne rapport skal forelægges senest ved udgangen af forordningens tredje anvendelsesår

b) for det andet en rapport om, hvordan ordningen fungerer - denne rapport med relevante forslag om den nye ordning, der skal anvendes efter den 31. december 2002, skulle oprindeligt have været forelagt senest den 31. december 2001, men ved Rådets forordning (EF) nr. 1637/98(16) om den anden ændring af importordningen blev denne frist udskudt til 2004.

Et overordentligt beskyttet marked

94. I den første rapport fra oktober 1995 (SEK(95) 1565) konkluderede Kommissionen følgende:

a) Verdensproduktionen var øget så meget, at der var overproduktion. Trods stigende forbrug var den faktiske verdenspris på bananer faldet støt.

b) De markedsforanstaltninger, der var indført ved den fælles markedsordning, beskyttede EU-producenterne meget stærkt mod markedskræfterne, og dette faktum kombineret med strukturfondsstøttens incitament til at øge produktionen betød, at EU-producenterne sandsynligvis ville øge deres produktion i hvert fald til det niveau, hvor der ikke længere kunne ydes støtte.

c) AVS-staterne havde ikke øget deres produktion så meget, at den nåede op på de kontingentmængder, der var fastsat for traditionelle indførsler. Differencemængderne var ikke blevet fordelt ligeligt mellem de forskellige AVS-stater.

d) Trods den stadige strøm af informationer fra medlemsstaterne til Kommissionen var det vanskeligt at få et samlet overblik over ordningen, specielt over detailpriserne.

e) Visse forhold tydede på, at EU/AVS-bananer var begyndt at trænge ind på andre markeder end dem, hvor de havde præferencestatus.

95. Rapporten indeholdt ikke en prisoversigt, som viste, om markedsforanstaltningerne havde indvirket på omkostningerne. De efterfølgende begivenheder viste, at man ikke havde opnået den ønskede balance mellem producenterne i EU, AVS og Latinamerika.

Omfattende evaluering i 2004

96. I forordning (EF) nr. 1637/98 er fastlagt rammerne for den evaluering, Kommissionen forventes at gennemføre i 2004. Evalueringen skal specielt indeholde en analyse af udviklingen i handelsstrømmene for EU-, AVS- og dollarbananer og en vurdering af, hvor effektivt kontrollen af indførslerne har fungeret. Kommissionen skal i den forbindelse specielt undersøge, om AVS-leverandørerne er i stand til at bevare deres position på EU-markedet.

97. I forbindelse med den næste evaluering bør det undersøges, hvilken synergieffekt alle disse støtteforanstaltninger i banansektoren har, så man kan fået et samlet overblik over konsekvenserne af den fælles markedsordning og også over, i hvilket omfang de oprindelige mål er opfyldt. Der bør også foretages en meget objektiv vurdering af fremtidsperspektiverne for EU-bananproducenterne i lighed med den vurdering, der er foretaget for AVS-producenternes vedkommende. Kommissionen bør sørge for, at disse vurderinger foretages af kompetente interne og eksterne eksperter.

Et rent toldsystem fra 2006

98. Det er endnu ikke fastsat, hvor høj den enhedstoldsats, der skal gælde fra 2006, skal være. Det er Kommissionens mål fortsat at sikre EU- og AVS-producenterne rimelig beskyttelse og at holde de importerede mængder på det nuværende niveau. Andre mål er begrænse ordningens effekt på priserne mest muligt og at holde udgifterne nede.

99. I forbindelse med den ovenfor omtalte evaluering bør det efter Rettens opfattelse undersøges, hvilke virkninger ordningen har haft, og hvor produktivt og effektivt den har fungeret. Endvidere bør resultaterne af evalueringen tjene som grundlag for udarbejdelsen af nye modeller og forslag til ændring af ordningen. Der bør derefter foretages en dybtgående analyse af forskellige modeller, der bygger på forskellige hypoteser, og af fordele og ulemper ved disse modeller - bl. a. risikoen for handelskonflikter.

KONKLUSION OG ANBEFALINGER

Målene for den fælles markedsordning er komplekse og indbyrdes modstridende

100. Der er fastsat en række mål for den fælles markedsordning for bananer, som er komplekse og indbyrdes modstridende og vedrører flere forskellige fællesskabspolitikker, nemlig markedsregulering, omstrukturering af banansektoren og videreudvikling af denne sektor i AVS-staterne. Ansvaret for disse politikker er lagt ud til forskellige generaldirektorater i Kommissionen, som ikke har samme forvaltnings- og kontrolsystem. Målene for disse fællesskabspolitikker hænger indbyrdes direkte sammen, og derfor er det vanskeligt at måle virkningen af hver enkelt politik og at undersøge, hvor effektivt de fungerer, hvor godt de er koordineret, og hvor stor synergieffekt de har. Det er derfor absolut nødvendigt, at der fastlægges klare mål for den fælles markedsordning, og også for den forventede virkning.

Hvis der blev sondret klart mellem de forskellige mål, hvis målene for den fælles markedsordning blev klarere formuleret, og hvis den forventede virkning blev defineret, ville det være muligt at måle de dermed forbundne omkostninger og fordele. Det ville også lette forvaltningen.

Mål og foranstaltninger er for bredt formuleret eller ikke særligt realistiske

101. Målet om, at en rydningspræmie skulle tilskynde bananproducenterne til at dyrke andre afgrøder, var for det første ikke særligt realistisk (fordi der ikke var reelle muligheder for at dyrke andre afgrøder) og for det andet ikke særligt attraktivt for producenterne.

102. Der var ikke fastsat klare mål, som der var sat tal på, for de projekter, som finansieredes med strukturfondsmidler, og der blev ikke ført tilsyn med gennemførelsen af projekterne, ligesom de heller ikke blev evalueret. Derfor er det ikke muligt at undersøge, om og i hvilket omfang de har bidraget til at få den fælles markedsordning for bananer til at fungere godt.

Retten anbefaler, at der fastlægges præcise og realistiske mål, som der er sat tal på, for den foreskrevne evaluering af den fælles markedsordning, og at det defineres helt klart, hvilke foranstaltninger der skal gennemføres, for at disse mål kan opfyldes. Endvidere bør det sikres, 1) at der føres permanent tilsyn med gennemførelsen, og 2) at der er indbyrdes sammenhæng mellem målene for den fælles markedsordning og målene for hvert enkelt projekt.

Omkostningseffektivitet

103. Fællesskabsstøtten til producenterne, som i dag er over 50 % af deres indkomst, kan ikke løse problemet med at sikre en rimelig indkomst fra banandyrkning og heller ikke problemet med, at produktionen skal være omkostningsdækkende og opretholdes på det hidtidige niveau. Eftersom der ikke er defineret klare mål og heller ikke foretaget en vurdering af deres økonomiske og finansielle effekt, er det umuligt at udtale sig om, hvorvidt udligningsstøtten er berettiget (jf. punkt 28-36).

Kommissionen bør foretage en dybtgående evaluering af de igangsatte foranstaltningers indvirken på producenternes indkomst og undersøge, omde har fungeret i overensstemmelse med principperne for sparsommelighed, produktivitet og effektivitet.

104. Toldkontingentordningen, der skulle regulere bananimporten, har sikret importørerne gunstigere markedsvilkår, fordi den har begrænset udbuddet. De dermed forbundne omkostninger har været to-tre gange højere end den støtte, der er udbetalt til EU-producenterne (jf. også fodnote 1).

Selv om der skulle blive rettet på denne situation i 2006, når ordningen med et enhedstoldkontingent bliver indført, bør Kommissionen sørge for, at det ikke udløser en ny effekt, som den ikke har beregnet på forhånd. Der bør derfor foretages en fuldstændig analyse af risici, omkostninger og fordele forbundet med de forskellige modeller, der kan anvendes ved indførelsen af ordningen med et enhedstoldkontingent.

Mangler ved forvaltningen

105. Koordinering og informationsudveksling om effekten af foranstaltningerne under strukturfondene og foranstaltningerne i henhold til den fælles markedsordning, som skal sikre, at foranstaltningerne har synergieffekt og er omkostningseffektive, finder ikke sted i det fornødne omfang.

De forskellige mål for den fælles markedsordning bør defineres klarere, og samtidig bør der foretages en helt klar ansvarsfordeling mellem de kompetente forvaltningstjenester i Kommissionen. Disse tjenester bør ikke blot forvalte og samordne de forskellige politikker inden for den fælles markedsordning, men også forfølge en mere fremtidsorienteret politik over for medlemsstaterne. Kommissionen bør træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at den gældende lovgivning anvendes og fortolkes ensartet.

106. De evalueringer af de operationelle programmer, som skal gennemføres efter programmernes afslutning, bør lægges til grund ved evalueringen af den fælles markedsordning, som skal være afsluttet inden udgangen af 2004. I den forbindelse bør synergieffekten af de forskellige foranstaltninger, der indtil da er iværksat, også undersøges.

Kommissionen bør tage hensyn til evalueringerne af AVS-programmerne, som har vist, at udviklingen i banansektoren ikke altid går i den rigtige retning.

Mangler ved kontrollen

107. Retten har konstateret væsentlige mangler ved kontrollen af den toldkontingentordning, der er fastsat for importordningen. Denne ordning har vist sig at være sårbar over for svig, og den medfører store udgifter for EU. Der blev konstateret svagheder ved dokumentationen for den udligningsstøtte, der var udbetalt til producenterne (jf. punkt 37-40).

Retten anbefaler Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne at udarbejde endelige retningslinjer for de kontroller, som medlemsstaterne skal gennemføre. Kommissionen bør overvåge og kontrollere gennemførelsen af disse kontroller.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 12. september 2002.

På Revisionsrettens vegne

Juan Manuel Fabra Vallés

Formand

(1) De tal, som Kommissionen anfører i sit svar, er baseret på en skønnet "quota rent" på 200 euro pr. ton sammenholdt med en udligningsstøtte på 383 euro pr. ton i 2000 (jf. bilag 6). Rettens beregninger er baseret på det samlede "quota rent" - beløb for kontingentet på 2553000 ton, ca. 511 millioner euro. Det svarer til to-tre gange så meget som udgifterne til udligningsstøtte i 1999 og 2000.

(2) Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den fælles markedsordning for bananer (EFT L 47 af 25.2.1993, s. 1).

(3) Rådets forordning (EØF) nr. 1035/72 af 18. maj 1972 (EFT L 118 af 20.5.1972).

(4) Rådets forordning (EØF) nr. 2052/88 af 24. juni 1988 (EFT L 185 af 15.7.1988).

(5) Kommissionen har også vedtaget andre gennemførelsesbestemmelser til den fælles markedsordning, bl.a. om kvalitetsnormer (forordning (EØF) nr. 2257/94), om producentorganisationer (forordning (EØF) nr. 919/94) og om rydning (forordning (EØF) nr. 1639/93).

(6) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1442/93 af 10. juni 1993 (EFT L 142 af 12.6.1993).

(7) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1858/93 af 9. juli 1993 (EFT L 170 af 13.7.1993).

(8) Kommissionens forordning (EØF) nr. 3719/88 af 16. november 1988 (EFT L 331 af 2.12.1988).

(9) Artikel 12 i forordning (EØF) nr. 404/93.

(10) Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 (EFT L 47 af 25.2.1993).

(11) Fob: "free on board". Denne leveringsklausul indebærer, at risikoen for beskadigelse eller tab af varerne overgår til køber ved indladningen.

(12) SEK(1999) 1397 endelig udg. af 8.9.1999: "Beretning fra Kommissionen til Rådet om konsultationer med henblik på løsning af bananstriden".

(13) Rådets forordning (EØF) nr. 2587/2001 af 19. december 2001 (EFT L 345 af 29.12.2001).

(14) Anden betænkning om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EØF) nr. 404/93 om den fælles markedsordning for bananer - Europa-Parlamentets Udvalg om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter (A5-0374/2000 endelig).

(15) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet om "først-til-mølle-princippet" for bananordningen og virkningerne af en ren toldordning.

(16) Rådets forordning (EF) nr. 1637/98 af 20. juli 1998 om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 om den fælles markedsordning for bananer (EFT L 210 af 28.7.1998, s. 28).

BILAG 1

BANANMÆNGDER MARKEDSFØRT I EU FRA 1993 TIL 2000, FORDELT PÅ OMRÅDE OG OPRINDELSESLAND

>TABELPOSITION>

Bemærkninger:

Det fremgår af denne tabel, at EU i perioden 1993-2000 har leveret mellem 15,5 % og 20,3 % af sit bananbehov, og at AVS-staterne har leveret ca. 18 %. Det fremgår også, at importen af dollarbananer i 2000 var næsten dobbelt så stor som mængden af EU- og AVS-producerede bananer.

Kilde:

Kommissionen, 2000.

BILAG 2

>PIC FILE= "C_2002294DA.001802.TIF">

Note 1: Generel bemærkning

Dette diagram dækker kun toldkontingentordningen og udligningsstøtten. De øvrige mekanismer i medfør af forordning (EØF) nr. 404/93 (rydningspræmier, producentorganisationer og kvalitetsnormer) er ikke bekrevet her.

Note 2: Fordelingen af den mængde, der ydes udligningsstøtte til, mellem EU's produktionsområder (i 1000 ton - i alt 854000 ton) - artikel 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 404/93

De Kanariske Øer (420) - Guadeloupe (150) - Martinique (219) - Madeira, Azorerne og Algarve (50) - Kreta og Lakonien (15).

Note 3: Traditionelle AVS-bananer (i 1000 ton - i alt 857700 ton) - bilaget til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93

Côte d'Ivoire (155) - Cameroun (155) - Surinam (38) - Somalia (60) - Jamaica (105) - Saint Lucia (127) - Saint Vincent og Grenadinerne (82) - Dominica (71) - Belize (40) - Kap Verde (4,8) - Grenada (14) - Madagaskar (5,9)

Note 4: Tildeling af årlige mængder, kat. A og B - artikel 4 og 5 i forordning (EØF) nr. 1442/93

Forudgående registrering hos de kompetente myndigheder i hver medlemsstat efter handelskategori. Årlige tildelinger på grundlag af individuelle ansøgninger. De årlige tildelinger fordeles på grundlag af en referencemængde, som svarer til gennemsnittet af de mængder, importørerne har markedsført i de tre år, der går forud for tildelingen (gennemsnittet kaldes "referencemængde"). De markedsførte mængder vægtes med koefficienter efter den økonomiske kategori (57 %, 15 % eller 28 %, jf. note 5). Hver importør får således tildelt en vægtet referencemængde.

Note 5: Fordelingen af importlicenser efter handelsaktivitet - forordning (EØF) nr. 1442/93

Gruppe a) 57 %: Primærimport. Køb/produktion af grønne bananer i oprindelseslandet (tredjeland eller AVS), afskibning til og salg i Europa (amerikanske multinationale selskaber).

Gruppe b) 15 %: Sekundærimport. Levering af grønne bananer og disse bananers overgang til fri omsætning på det europæiske marked. Disse virksomheder overtager som indehavere af produkterne den kommercielle risiko (europæiske transportvirksomheder).

Gruppe c) 28 %: Modning og salg af bananerne på markedet. Disse virksomheder har ejendomsretten til produkterne.

Note 6: Fastsættelse af de vejledende mængder for hvert kvartal, ansøgning om og udstedelse af importlicenser for hvert kvartal - artikel 9 i forordning (EØF) nr. 1442/93

Kommissionen fastsætter de vejledende mængder hvert kvartal med henblik på udstedelse af importlicenser. Importørerne ansøger om importlicenser hvert kvartal hos de kompetente nationale myndigheder. Ansøgningerne vægtes eventuelt med en koefficient, der afhænger af de vejledende mængder, der er fastsat for hvert kvartal. Der tages i den forbindelse hensyn til de årlige vægtede referencemængder.

BILAG 3

>PIC FILE= "C_2002294DA.002002.TIF">

Note 1: Generel bemærkning

Dette diagram dækker kun toldkontingentordningen og udligningsstøtten. De øvrige mekanismer i medfør af forordning (EØF) nr. 404/93 (rydningspræmier, producentorganisationer og kvalitetsnormer) er ikke bekrevet her.

Note 2: De mængder, som EU's producenter får udbetalt udligningsstøtte for - artikel 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 404/93

De Kanariske Øer (420) - Guadeloupe (150) - Martinique (219) - Madeira, Azorerne og Algarve (50) - Kreta og Lakonien (15)

(i 1000 ton - i alt 854000 ton)

Note 3: Traditionelle AVS-bananer - bilaget til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93

Côte d'Ivoire (155) - Cameroun (155) - Surinam (38) - Somalia (60) - Jamaica (105) - Saint Lucia (127) - Saint Vincent og Grenadinerne (82) - Dominica (71) - Belize (40) - Kap Verde (4,8) - Grenada (14) - Madagaskar (5,9)

(1 1000 ton - i alt 857700 ton)

Note 4: Tildeling af de årlige mængder, kat. A og B - artikel 4 og 5 i forordning (EØF) nr. 1442/93

Forudgående registrering hos de kompetente myndigheder i hver medlemsstat efter handelskategori. Årlige tildelinger på grundlag af individuelle ansøgninger. De årlige uddelinger fordeles på grundlag af en referencemængde, som svarer til gennemsnittet af de mængder, importørerne har markedsført i de tre år, der går forud for tildelingen (gennemsnittet kaldes "referencemængde"). De markedsførte mængder vægtes med koefficienter efter importørens handelsaktivitet (57 %, 15 % eller 28 %, jf. note 5). Hver importør får således tildelt en vægtet referencemængde.

Note 5: Fordelingen af importlicenser efter handelsaktivitet - forordning (EØF) nr. 1442/93

Gruppe a) 57 %: Primærimport. Køb/produktion af grønne bananer i oprindelseslandet (tredjeland eller AVS), afskibning til og salg i Europa (amerikanske multinationale selskaber).

Gruppe b) 15 %: Sekundærimport. Levering af grønne bananer og disse bananers overgang til fri omsætning på det europæiske marked. Disse virksomheder overtager som indehavere af produkterne den kommercielle risiko (europæiske transportvirksomheder).

Gruppec) 28 %: Modning og salg af bananerne på markedet. Disse virksomheder har ejendomsretten til produkterne.

Note 6: Fastsættelse af vejledende mængder for hvert kvartal, ansøgning om og udstedelse af importlicenser for hvert kvartal

Kommissionen fastsætter de vejledende mængder hvert kvartal med henblik på udstedelse af importlicenser. Importørerne ansøger om importlicenser hvert kvartal hos de kompetente nationale myndigheder. Ansøgningerne vægtes eventuelt med en koefficient, der afhænger af de vejledende mængder, der er fastsat for hvert kvartal. Der tages i den forbindelse hensyn til de årlige vægtede referencemængder (artikel 9 i forordning (EØF) nr. 1442/93).

Ved bananernes overgang til fri omsætning på markedet skal der fremlægges et oprindelsescertifikat (artikel 6 i forordning (EØF) nr. 478/95).

Note 7: Eksportcertifikater - artikel 7 i forordning (EØF) nr. 478/95

For varer med oprindelse i Colombia, Costa Rica eller Nicaragua gælder, at ansøgningen om importlicens vedrørende kategori A og C skal ledsages af et gyldigt eksportcertifikat.

Note 8: Anvendelse af justeringskoefficienter - artikel 4 i forordning (EØF) nr. 478/95

Når en ansøgning om importlicens korrigeres med en justeringskoefficient, kan en importør enten tilbagekalde sin ansøgning eller indgive en ny ansøgning for oprindelsessteder, hvor der ikke anvendes en justeringskoefficient.

BILAG 4

>PIC FILE= "C_2002294DA.002202.TIF">

Note 1: Generel bemærkning

Dette diagram dækker kun toldkontingentordningen og udligningsstøtten. De øvrige mekanismer i medfør af forordning (EØF) nr. 404/93 (rydningspræmier, producentorganisationer og kvalitetsnormer) er ikke bekrevet her.

Note 2: De mængder som EU's producenter får udbetalt udligningsstøtte for (i 1000 ton - i alt 854000 ton) - artikel 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 404/93

De Kanariske Øer (420) - Guadeloupe (150) - Martinique (219) - Madeira, Azorerne og Algarve (50) - Kreta og Lakonien (15).

Note 3: Traditionelle AVS-bananer (i 1000 ton - i alt 857700 ton) - bilaget til Rådets forordning (EF) nr. 1637/98

Côte d'Ivoire - Cameroun - Surinam - Somalia - Jamaica - Saint Lucia - Saint Vincent og Grenadinerne - Dominica - Belize - Kap Verde - Grenada - Madagaskar

Ordningen med specifikke tildelinger til forskellige lande er ophævet - bilag I til forordning (EØF) nr. 404/93.

Note 4: Traditionelle importører

Traditionelle importører skal være etableret i EU og i referenceperioden for egen regning have importeret en mindstemængde bananer med oprindelse i tredjelande og/eller i AVS-staterne med henblik på senere overgang til fri omsætning på markedet.

Note 5: Nye importører

En ny importør er en virksomhed, som er etableret i EU på tidspunket for registreringen, og som "har udøvet handelsvirksomhed som importør af friske frugter og grøntsager henhørende under kapitel 7 og 8 og også af produkter henhørende under kapitel 9 (kaffe, te, maté og krydderier) i told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, hvis han også har indført nævnte produkter henhørende under kapitel 7 og 8 for egen regning og selvstændigt i et af de tre år, der går umiddelbart forud for det år, for hvilket der ansøges om...". Indførslerne i denne periode på tre år skal have en deklareret toldværdi på mindst 400000 euro.

Note 6: Tildeling af referencemængder (traditionelle importører) og årlige tildelinger (nye importører)

For hver traditionel importør fastsættes der importlicenser (dvs. den årlige "referencemængde") på grundlag af de mængder bananer, der faktisk er indført i referenceperioden. For 1999 dækker referenceperioden 1994-1996.

Der er ikke fastsat en referencemængde for nye importører. Ansøgninger om en årlig tildeling kan ikke omfatte en mængde på over 10 % af den samlede mængde, der hvert år forbeholdes nye importører. En ny importør kan skifte status til traditionel importør efter tre års handelsvirksomhed. Der er pligt til at stille en sikkerhed på 18 euro/ton.

Note 7: Importlicenserne tildeles hvert kvartal

Med henblik på udstedelse af importlicenser kan Kommissionen beregne "vejledende mængder" for de første tre kvartaler. Licenserne udstedes efter en procedure, der gennemføres hvert kvartal i to faser. Første fase: Ansøgninger indgives for mængder fra de oprindelsessteder, der er fastsat i forordningen: Traditionelle AVS, bilag 1 og andre. Disse mængder justeres eventuelt med en nedsættelseskoefficient, såfremt "de vejledende mængder" og/eller de årlige disponible mængder overskrides. Ved slutningen af første fase annullerer ansøgeren ansøgningerne eller supplerer dem med nye ansøgninger for oprindelsessteder, hvor der ikke anvendes en justeringkoefficient. De importlicenser, der ikke anvendes, kan bruges igen på bestemte betingelser. Licenserne kan overdrages én enkelt gang på bestemte betingelser.

BILAG 5

INSTRUKSER OM VERIFIKATION AF DEN NETTOMASSE BANANER, DER INDFØRES I EU

1. Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 89/97 af 20. januar 1997 blev forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks ændret. Det konstateres i den første betragtning i forordning (EF) nr. 89/97, at der inden forordningens gennemførelse havde været problemer med metodevalg og ensartet anvendelse af de gældende bestemmelser i forbindelse med verifikationen af den nettomasse, der var anført på angivelsen til overgang til fri omsætning af bananer. Ved forordning (EF) nr. 89/97 blev der derfor indført bestemte metoder, som under alle omstændigheder skulle anvendes til bestemmelse af nettomassen af de bananer, der kan indføres. Så detaljerede retningslinjer for kontrollen findes kun for bananer, ikke for andre importerede varer.

2. I forordning (EF) nr. 89/97 beskrives de kontroller, der skal foretages. I henhold til forordningens bestemmelser skal der

- udtages en stikprøve af bananemballageenheder, der udtages for hver type emballage og for hvert oprindelsessted

- kontrollen skal foretages således, at den giver sikkerhed for, at den stikprøve af emballageenheder, der skal vejes, er repræsentativ for angivelsen. Kontrollen skal mindst omfatte følgende mængder:

- indtil 400 enheder: 5 enheder kontrolleres

- fra 401 til 700: 7

- fra 701 til 1000: 10

- fra 1001 til 2000: 13

- over 2000: 15

- når en hel ladning er omfattet af en og samme toldangivelse, kan toldmyndighederne, hvis der ikke er mistanke om svig, beregne nettomassen på grundlag af en stikprøve, der omfatter mindst 15 emballageenheder (samme emballagetype og samme oprindelsessted)

- nettomassen beregnes således:

- der åbnes mindst én emballageenhed, og vægten bestemmes

- denne vægt trækkes fra den samlede masse af enheder (kasser), som indgår i stikprøven, og for hver enhed beregnes en nettomasse

- den gennemsnitlige nettomasse for hver stikprøve beregnes

- denne gennemsnitlige nettomasse multipliceres med det samlede antal kasser, som er anført på angivelsen, og på dette grundlag bestemmes den samlede masse, der kan importeres.

BILAG 6

UDVIKLINGEN I UDLIGNINGSSTØTTEN TIL BANANPRODUCENTER

>TABELPOSITION>

Bemærkning:

Som det fremgår af tabellen, faldt prisen på fællesskabsproducerede bananer i 1999/2000, mens udligningstøtten øgedes tilsvarende.

Kilde:

Kommissionen.

Kommissionens svar

RESUMÉ

III. Detaljerne i definitionen og kvantificeringen af målene svarer til dem, man kender fra andre fælles markedsordninger (FMO) og vil blive undersøgt til bunds i forbindelse med evalueringen af markedsordningen i 2004 (artikel 32 i forordning (EØF) nr. 404/93).

Kommissionen mener, at metoderne til beregning af udligningsstøtten er klart defineret i artikel 12 i forordning (EØF) nr. 404/93.

Kommissionen mener at have grebet effektivt ind over for de forvaltningsproblemer, der opstod i medlemsstaterne, ved at træffe øjeblikkelige korrigerende foranstaltninger.

IV. Kommissionen vil henlede de berørte nationale myndigheders opmærksomhed på den nationale støtte, Revisionsretten omtaler, og vil tage stilling til, om den er forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87.

Den utilstrækkelige dokumentation for udbetaling af udligningsstøtte, som Revisionsretten omtaler, havde Kommissionen allerede peget på, og den vil følge sagen op i forbindelse med regnskabsafslutningen.

V. Rydningspræmien var en midlertidig foranstaltning (1993 og 1994) i forbindelse med overgangen til den fælles markedsordning. Formålet var især at give et begrænset antal producenter i meget specifikke situationer mulighed for at forlade sektoren.

VI. Forskellen i forhold til andre repræsentative markeder (f.eks. USA) skyldes ikke blot den såkaldte "quota rent", men også andre elementer som fjerntliggende produktionsområder, distributionsomkostninger, produktkvalitet og told.

I øvrigt vil der blive indført en ren toldordning senest den 1. januar 2006 (artikel 16, stk. 1 i forordning (EØF) nr. 404/93, som ændret ved forordning (EF) nr. 216/2001), og der er tale om en "quota rent" i alle toldkontingentordninger.

VII. Den importordning, der blev indført i 1993, trådte i stedet for en ekstremt uensartet situation, idet der fandtes 12 forskellige nationale importordninger. Ordningen skulle sikre lige adgang til EU-markedet for en lang række oprindelsessteder og producenter på baggrund af den situation, de forskellige deltagere i importsystemet befandt sig i (f.eks. AVS-producenter med tætte forbindelser til visse EU-lande).

Den nuværende ordning er bemærkelsesværdigt stabil. Såvel producentlandene som EU's øvrige handelspartnere sætter i vid udstrækning pris på den på grund af dens enkelhed.

VIII. Kommissionen er klar over, at der er svagheder i medlemsstaternes gennemførelse af fællesskabslovgivningen om den fysiske kontrol af nettomængden af importerede bananer. På Toldkodeksudvalgets møde den 17. maj 2002 mindede Kommissionen medlemsstaterne om, hvilke forpligtelser de havde i henhold til fælleskabslovgivningen, og understregede vigtigheden heraf. Kommissionen vil følge dette spørgsmål op i Toldkodeksudvalget for at opnå en fuldstændig og korrekt anvendelse af fællesskabslovgivningen.

Kommissionen har konstateret, at der svindles med importordningen. Det har været muligt at påvise dette, fordi der findes en licensordning for import af bananer. Kommissionen vedtog derfor øjeblikkelig forordning (EF) nr. 1632/2000 for at indføre krydscheck af udstedelse og udnyttelse af licenser og dermed at udelukke fortsatte uregelmæssigheder.

IX. Den nugældende overgangsordning skal ganske rigtigt sikre lige adgang til markedet for producenter i EU og AVS-landene, indtil der senest den 1. januar 2006 indføres en ren toldordning. Hvad angår importmængderne, skete der imidlertid den 1. januar 2002 en overførsel af 100000 tons fra C-kontingentet (AVS-bananer) til B-kontingentet (alle oprindelsessteder) ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 2587/2001.

X. Kommissionen tillægger ligesom Revisionsretten den evaluering af de forskellige dele af den fælles markedsordning og dens mål, der skal foretages i 2004, stor betydning.

XI. Kommissionen finder:

a) at de grundlæggende mål med den fælles markedsordning i vid udstrækning er nået, især er flere af de nationale markeder smeltet sammen til et fælles marked, der er skabt ligevægt i den mængde bananer, markedet tilføres, og man har nået et rimeligt prisniveau for forbrugerne og for producenterne i EU og AVS-landene; på et verdensmarked domineret af multinationale selskaber har man bevaret et fællesskabsmarked, som er alsidigt og pluralistisk både med hensyn til bananernes oprindelsessted og de kommercielle aktører

b) at rydningspræmien var en midlertidig foranstaltning (1993 og 1994) i forbindelse med overgangen til den fælles markedsordning; formålet var især at give et begrænset antal producenter i meget specifikke situationer mulighed for at forlade sektoren

c) at mekanismerne til beregning af udligningsstøtten er klart defineret i den gældende fællesskabslovgivning (artikel 12 i forordning (EØF) nr. 404/93 og forordning (EØF) nr. 1858/93); Kommissionen har påpeget manglerne ved gennemførelsen af fællesskabslovgivningen, og sagen vil blive fulgt op i forbindelse med regnskabsafslutningen

d) endelig i forbindelse med sammenligningen mellem den såkaldte "quota rent" og støtten til producenter i EU og AVS-landene:

- at mængden af "dollarbananer" er 3,5 gange så stor som mængden af bananer produceret i EU (samme mængde i AVS-landene)

- at fællesskabsproducenterne modtager en udligningsstøtte, der i 2000 svarede til 1,9 gange den "quota rent", der anslås for dollarbananer

- at bananproducenterne i AVS-landene ud over teknisk bistand nyder godt af en overordentlig fordelagtig præferenceordning (en eksklusiv toldordning, nulimportafgift inden for alle kvoterne og et nedslag på 300 EUR ud over kvoterne)

- at det, at der findes toldkontingenter og dermed en "quota rent", fremmer afsætningen af bananer fra Fællesskabet og AVS-landene og er en indirekte fordel for producenter fra disse lande.

XII. Kommissionen har udpeget svaghederne i medlemsstaternes anvendelse af den gældende lovgivning om producentorganisationer, hvilket vil blive fulgt op i forbindelse med regnskabsafslutningen.

Kommissionen har i øvrigt iværksat en række foranstaltninger for at forbedre producenternes likviditet (se punkt 27 ff.).

Medlemsstaternes toldprocedurer ved import skal stadig forbedres, hvilket Kommissionen understregede over for medlemsstaterne på Toldkodeksudvalgets møde den 17. maj 2002. Kommissionen vil fortsat insistere på, at medlemsstaterne medvirker til en endelig løsning af problemet.

XIII. Kommissionen tillægger ligesom Revisionsretten den evaluering, der skal foretages i 2004 af de forskellige dele af den fælles markedsordning, stor betydning. Kommissionen vil sørge for, at tidsplanen overholdes.

RAMMERNE FOR MARKEDSORDNINGEN

1. Den generelle betragtning, at dollarbananer er billigere end EU-bananer, giver ikke et fuldstændigt billede af markedet. Bananpriserne afhænger af en række markedsmæssige faktorer, især distribution, forbrugernes præferencer, kvalitet og varemærker.

4. Målene for den fælles markedsordning svarer til formålet med den fælles landbrugspolitik i henhold til EF-traktatens artikel 33. Kommissionen finder, at den ligevægt mellem den fælles markedsordnings mål, som lovgiver tilstræber, i det store og hele er opnået, selv om der er tale om komplekse mål.

På et verdensmarked domineret af multinationale selskaber har man bevaret et fællesskabsmarked, som er alsidigt og pluralistisk både med hensyn til bananernes oprindelsessted og de kommercielle aktører.

5. e) Retsgrundlaget for strukturstøtte er fastsat som led i politikken om udvikling af landdistrikterne og regionalpolitikken. Bestemmelserne i den fælles markedsordning udgør blot en henvisning til strukturinstrumenter, som kan anvendes sammenhængende til at nå målene for den fælles markedsordning.

17. Det beløb, der er afsat i den særlige ramme for bistand til traditionelle AVS-bananleverandører, skal fordeles mellem 12 AVS-lande. Det årlige budget har hidtil været på ca. 44-45 mio. EUR. Denne ordning blev indført ved Rådets forordning (EF) nr. 856/1999 for en periode på maksimalt ti år.

EU-FINANSIEREDE FORANSTALTNINGER

18 til 20. Udligningsstøtteordningen yder strengt taget ikke indtægtsstøtte. Dens mål er mere begrænset, hvilket fremgår af syvende betragtning i forordning (EØF) nr. 404/93, og den skal "opretholde EF-produktionen med de omkostninger, der skyldes de særlige strukturforhold, så længe strukturforanstaltningerne ikke har medført ændringer af disse".

21. Kommissionen har ikke fundet det nødvendigt at udarbejde en liste over pris- og omkostningselementer som supplement til de definitioner, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 1858/93, idet der allerede findes en internationalt anerkendt nomenklatur, der i detaljer nævner, hvilke elementer der skal inddrages på de forskellige trin i markedsføringen (Incoterms). Incoterms bruges blandt andet af WTO's medlemmer. I EU forvaltes denne nomenklatur normalt af medlemsstaternes handelskamre.

22. Kommissionen har vedtaget forordning (EF) nr. 1467/1999 (ændring af forordning (EØF) nr. 1858/93), som dels omhandler en uniformisering af, hvilke omkostninger der skal trækkes fra for at nå frem til produktionsprisen "ab pakkehal", dels fordelingen af mængder af og priser på bananer, der faktisk er markedsført i og uden for produktionszonerne, for bedre at kunne spore unormalt lave priser.

De unormalt lave priser vedrører produkter, der markedsføres lokalt og ikke i resten af EU, og der er tale om nogle få procent.

23. Kommissionen er enig med Revisionsretten i, at udtrykket markedsføring skal opfattes som det reelle salg af produktet. Den mener, at problemet skyldes, at fællesskabslovgivningen ikke er gennemført ordentligt i medlemsstaterne, hvilket vil blive rettet i forbindelse med den igangværende regnskabsafslutning.

24 og 25. Kommissionen er enig med Revisionsretten i, at den metode, man har anvendt i Frankrig siden den 1. januar 1998, til at afgøre, hvor stor en mængde der skal udbetales udligningsstøtte for, ikke stemmer overens med EU-reglerne. Kommissionen vil følge sagen op i forbindelse med regnskabsafslutningen, men har endnu ikke fastsat en finansiel korrektion.

Kommissionen bekræfter, at den fik tilsendt det interministerielle cirkulære, hvori blandt andet disse bestemmelser indgik. Kommissionen minder imidlertid om, at det er medlemsstatens opgave at udstede nationale regler i overensstemmelse med EU-reglerne, og at den ikke kan fralægge sig dette ansvar blot ved at underrette Kommissionen.

27. Kommissionen har vedtaget forordning (EF) nr. 471/2001, der netop tager sigte på at forbedre producenternes likviditet ved at åbne mulighed for at udbetale et sjette forskud for bananer, der er markedsført i november og december. Den nuværende forskudsordning udgør således en klar fordel for fællesskabsproducenterne, som har krav på udbetaling af seks forskud jævnt fordelt i årets løb med en udbetaling hver anden måned.

30 til 33. Al støtte udbetalt af en medlemsstat uden Kommissionens forudgående tilladelse er ulovlig, og Kommissionen skal eventuelt undersøge, om den er forenelig med konkurrencereglerne. Kommissionens tjenestegrene anmodede de franske myndigheder om de oplysninger om denne støtteordning, der er nødvendige for, at Kommissionen kan tage stilling til, om den er forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87.

34. Kommissionen understreger, at udviklingen i fællesskabsproduktionen siden 1993 viser, at den traditionelle bananproduktion i Fællesskabet er steget en smule (med 6,3 %). Kommissionen finder, at dette er tegn på, at de indtægter, der er opnået dels gennem de priser, man har fået på markedet gennem markedsføring af bananerne, dels med de forskellige fællesskabstilskud og ikke mindst udligningsstøtten, der har vist sig at være effektive instrumenter, i vid udstrækning er tilstrækkelige, især for fællesskabsproducenter i visse områder.

Kommissionen tager Revisionsrettens forslag om en dybtgående cost-benefit-analyse af foranstaltningerne til efterretning. Den vil foretage denne analyse i forbindelse med evalueringen i 2004.

35 til 38. Kommissionen understreger, at i den sag, Revisionsretten henviser til, var der ikke tale om finansielle virkninger.

39 til 41. Rydningspræmien var en midlertidig foranstaltning for 1993 og 1994, som skulle give producenter i produktionsmæssigt særligt ugunstigt stillede områder mulighed for at opgive at dyrke bananer. Rydningspræmien tog således sigte på nogle få specifikke producenter.

Da der ikke fandtes andre indtægtskilder end bananproduktion, var rydningspræmien ikke i sig selv en bæredygtig alternativ strategi for langt de fleste producenter.

43 til 44. Kommissionen bekræfter, at den har konstateret, at reglerne om anerkendelse af producentorganisationer i nogle tilfælde ikke blev overholdt i Frankrig, og at problemerne ikke var løst på trods af visse fremskridt. Sagen vil blive fulgt op i forbindelse med regnskabsafslutningen.

45. Strukturforanstaltningerne i den fælles markedsordning er anvendt i programmerne om udvikling af de pågældende regioner (Martinique, Guadeloupe og De Kanariske Øer). Sådanne foranstaltninger til styrkelse af økonomien i landbruget i disse regioner fandtes allerede i den fælles markedsordning for bananer. Det samme gælder sukkerproduktion og alle de øvrige landbrugssektorer i disse regioner (opdræt, frugt og grønt mv.).

46. I forbindelse med den regionale planlægning under strukturfondene er målet med foranstaltningerne til fordel for bananproduktionen at forbedre kvaliteten, udnyttelsen af ressourcerne og konkurrenceevnen (desuden har man iværksat landbrugsrelaterede miljøforanstaltninger, der finansieres af garantisektionen, især på Martinique). I driftsprogrammet for udviklingen af landbrugsdistrikter på De Kanariske Øer i perioden 1994-1999 peger man eksempelvis på følgende mål og midler: "For at forbedre produktions- og konkurrencevilkårene vil disse foranstaltninger især vedrøre forskning, høst, præsentation og forædling, transport, oplagring, markedsføring og reklame." Kommissionen finder derfor, at programmet gør opmærksom på forbindelsen mellem de tre mål for den fælles markedsordning og de foranstaltninger, der foreslås som led i de strukturelle interventioner.

47. Enhedsprogrammeringsdokumentet for de fire strukturfonde (EFRU, ESF, EUGFL og FIUF) kan ikke anføre alle detaljerede mål, især ikke i landbruget på grund af de klimatiske udsving i disse regioner, især Caribien. Endvidere har den forholdsvis langsomme igangsætning af programmerne og nødvendigheden af at afslutte det foregående program (1989-1993, samt de to årsprogrammer 1992 og 1993 for De Franske Antiller) ikke gjort det muligt ved midtvejsevalueringen at gå længere end til en evaluering af iværksættelsen af programmet.

48. Kommissionen kan fuldt ud tilslutte sig Revisionsrettens krav om koordinering. Denne koordinering foretages ved hjælp af de instrumenter, der er nævnt i punkt 49.

Det påpeges desuden, at det undertiden er vanskeligt at måle resultaterne af strukturelle foranstaltninger på grund af konjunkturmæssige og klimatiske udsving.

49. Alle beslutninger vedrørende den interne støtteordning til fællesskabsproducenter og de programmer, der er finansieret af strukturfondene i produktionsområderne, træffes efter den interne høringsprocedure, hvor de berørte tjenestegrene inddrages fra første trin i forberedelsen af foranstaltningen.

Hvad angår foranstaltningernes virkning, vil den efterfølgende evaluering af de programmer, der er finansieret af strukturfondene, blive afsluttet i 2003. Denne procedure, der vedrører såvel omkostningseffektiviteten som synergien mellem foranstaltningerne, vil også omhandle virkningerne af de projekter, der er gennemført som led i programmerne. Der vil desuden blive taget hensyn til resultatet af denne evaluering ved den evaluering af den fælles markedsordning, der skal foretages i 2004, ligeledes med henblik på overgangen til et rent toldsystem. Der føres således nøje kontrol med samspillet og synergien mellem de foranstaltninger, der finansieres af strukturfondene, og markedsforanstaltningerne for banansektoren.

50. Kommissionen mener, at interventionstypen for og målene med disse projekter stemmer helt overens med målene for den fælles markedsordning og medvirker klart til at nå de tre mål, der er fastsat i artikel 10 i forordning (EØF) nr. 404/93.

Det skal i denne forbindelse understreges, at modernisering af produktions- og markedføringsstrukturerne er et konstant og ufravigeligt krav for en kvalitetsstrategi om forbedring af produktets konkurrenceevne. Denne retningslinje indgår systematisk i prioriteterne for Fællesskabets støtte- og driftsprogrammer. Disse programmer og strategien bag dem undersøges og vurderes regelmæssigt af alle Kommissionens berørte tjenestegrene, inden man beslutter at give støtte.

51. Problemet med producenternes likviditet findes ikke kun i banansektoren. Det vedrører størstedelen af alle partnere i udviklingsprojekter i disse øområder. Desuden er bankerne, som allerede er meget belastede, ikke altid villige til at støtte projekter, som ikke umiddelbart er rentable. Målet for den nye programmeringsperiode 2000-2006 er at mindske den tid, der går fra godkendelsen af et projekt til udbetalingen af støtten.

52. Den forudgående evaluering, som reglerne kræver for den nye programperiode, skal omfatte en generel evaluering af det tidligere program. Den er undertiden kortfattet, fordi den er udarbejdet i slutningen af 1999, mens størrelsen af de sidste udbetalinger ikke gør det muligt at måle konkrete resultater.

53. Man har søgt at forbedre produktionskapaciteten. For at nå det underliggende mål om at forbedre bananproduktionens konkurrenceevne skal man opnå en regelmæssig kvalitetsproduktion, hvilket langt fra var tilfældet tidligere. Forskellige forbedringer (bedre modstandsdygtighed over for cykloner gennem mindskelse af bananplanternes størrelse, drypvanding, styring af produktionsfaktorerne m.m.) har givet denne regelmæssighed i produktionen. Samtidig er kvaliteten forbedret, fordi transporten af bananerne er blevet mere nænsom (tovbaner, trailere med støddæmpere), og fordi køleanlæggene er blevet bedre (køleanlæg på Guadeloupe og Martinique finansieret som investering i levnedsmidler).

DE MARKEDSREGULERENDE FORANSTALTNINGER

57. Hvad angår resultater, har opretholdelsen af de forskellige forsyningskilder gjort det muligt at tilbyde forbrugerne i EU en bred vifte af produkter af forskellig kvalitet og til forskellige priser. Den fælles markedsordning har ført til gensidig overlapning på og diversificering af de tidligere nationale markeder (f.eks. har det britiske marked åbnet sig for dollarbananer, hvor det tidligere var domineret af bananer fra Caribien og EU, og AVS-bananer har fået adgang til det tyske marked).

58. Kommissionen mener, at retningslinjen om gradvis at åbne EU-markedet er blevet fulgt. Bananimportordningen, som var baseret på en konsolideret toldsats, der gradvis blev sat ned, blev ledsaget af en toldkontingentordning med en kraftig toldpræference og en række kvantitative justeringer.

Den importordning, der blev indført i 1993, skulle sikre lige adgang til EU-markedet for en række oprindelsessteder og aktører, og tog udgangspunkt i de forskellige aktørers interesser i import (f.eks. havde AVS-producenterne nære forbindelser til visse EU-lande). Den tidligere situation var yderst varieret, idet der fandtes 12 forskellige nationale importordninger, som i visse tilfælde gav væsentlige præferencer til visse oprindelsessteder.

Den nugældende ordning har gjort EU-markedet mere stabilt og rentabelt, hvilket eksportlandene sætter stor pris på.

Den gennemsnitlige import af dollarbananer i 1989-1990 var langt mindre end importen i årene efter 1993.

I et system, hvor kvoterne er baseret på historiske referencemængder, må der nødvendigvis foretages en vis justering i forhold til den senere tids resultater.