MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, andet afsnit vedroerende Raadets faelles holdning til vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkraevning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering

BEGRUNDELSE

1. forslagets baggrund

Den 22. juli 1998 vedtog Kommissionen et forslag [1] til Raadets direktiv om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkraevning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering.

[1] KOM(1998) 480 endelig udg. af 22.7.1998.

Forslaget havde til formaal at goere reglerne for tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og for afgifterne for brugen af den klarere.

Europa-Parlamentet godkendte Kommissionens forslag paa plenarforsamlingen den 15. september 1999.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 26. maj 1999 [2].

[2] EFT C 209 af 22.7.1999, s. 22.

Den 25. november 1999 vedtog Kommissionen et aendret forslag paa baggrund af Europa-Parlamentets foerstebehandling.

Paa sit moede den 9. og 10. december 1999 naaede Raadet til politisk enighed om forslaget.

Paa sit moede den 28. marts 2000 vedtog Raadet den faelles holdning.

2. Baggrund for Kommissionens forslag

Note: Det forslag, som er emne for denne meddelelse, er led i den saakaldte "infrastrukturpakke", der bestaar af et forslag [3] til Raadets direktiv om aendring af direktiv 91/440/EOEF om udvikling af Faellesskabets jernbaner [4], til Raadets direktiv om aendring af direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder [5] og det forslag til Raadets direktiv om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkraevning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering, som denne meddelelse drejer sig om.

[3] KOM(1998) 480 endelig udg. af 22.7.1998.

[4] Raadets direktiv 91/440/EOEF af 29. juli 1991; EFT L 237 af 24.8.1991, s. 25.

[5] EFT L 143 af 27.6.1995, s. 70.

Forslaget om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkraevning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering skal afloese det nuvaerende direktiv 95/19/EF. Det aendrede forslag opstiller regler for opkraevning af afgifter og for tildeling af kapacitet. Det indeholder elementer, der skal harmonisere procedurerne for tildeling af jernbanespor paa europaeisk plan. Det fastsaetter saerlige foranstaltninger for situationer, hvor kapaciteten er knap. Det kraever offentliggoerelse af oplysninger om infrastrukturen og reglerne for dens brug og oprettelse af et tilsynsorgan.

3. Kompromisets vigtigste indhold i forhold til Europa-Parlamentets aendringsforslag

Det vigtigste formaal med Parlamentets aendringsforslag til dette forslag var:

* at give medlemsstaterne stoerre fleksibilitet med hensyn til fastsaettelse af infrastrukturafgifterne

* at overlade godkendelsen af ansoegere til den nationale lovgivning

* at forenkle reglerne for kapacitetstildeling

Kommissionens oprindelse forslag ville have begraenset infrastrukturafgifterne for godstransport til togdriftens oegede omkostninger for at sikre, at de ikke hindrede jernbanerne i at spille deres fulde rolle paa dette marked. For passagertransport ville hoejere afgifter vaere blevet tilladt, hvis der blev fastsat temmelig detaljerede regler for disse hoejere afgifters opkraevning. Parlamentet og nogle af medlemsstaterne mente, at gods- og passagertransport burde vaere underkastet de samme regler, og at de eventuelle opkraevningsmetoder for afgifter, der oversteg togdriftens ekstra omkostninger, skulle forenkles. Den faelles holdnings tekst opfylder disse krav og giver samtidig sikkerhed med hensyn til den internationale jernbanegodstransports konkurrencedygtighed og jernbanevirksomhedernes produktivitetsforoegelser og for, at trafikken ikke tvinges bort fra infrastrukturen paa grund af unoedvendigt hoeje priser.

Kommissionens oprindelige forslag ville have givet andre virksomheder end jernbanevirksomhederne mulighed for at afgive tilbud paa infrastrukturkapacitet, selv om de skulle indgaa kontrakt med en jernbanevirksomhed for at udnytte den. Behovet herfor opstaar, fordi mange af disse virksomheder har en staerk interesse i kapacitetens art eller i muligheden for at beholde kapaciteten, hvis de udskifter den jernbanevirksomhed, som udfoerer transporten. Parlamentet og en raekke medlemsstater fandt, at det burde overlades til de enkelte medlemsstater at fastsaette denne mulighed. Den faelles holdnings tekst afspejler dette oenske og bevarer saaledes denne mulighed, hvis en medlemsstat oensker at udnytte den.

Parlamentet fandt, at de generelle regler for kapacitetstildelingen var for detaljerede, selv om det paa et enkelt omraade soegte at goere dem mere indgaaende. For at sikre, at formaalet, dvs. stoerre harmonisering af de nationale kapacitetstildelingsprocesser og retfaerdig behandling af alle infrastrukturens brugere, opfyldes, er det noedvendigt at bibeholde en temmelig detaljeret beskrivelse af processerne og reglerne. Alligevel er der blevet foretaget et betydeligt antal aendringer af teksten om kapacitetstildelingsprocesserne efter de retningslinjer, Parlamentet har foreslaaet. Parlamentets generelle oenske om at forenkle teksten er derfor blevet efterkommet, samtidig med at de enkelte reglers klarhed er blevet tilstraekkelig sikret med henblik paa den bedst mulige udnyttelse af kapaciteten.

4. Undtagelser og overgangsbestemmelser

4.1. Generelle undtagelser for Graekenland og Irland/Nordirland

Raadet gik ind paa, at Graekenland og Irland/Nordirland skulle have undtagelser fra visse dele af direktivet om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkraevning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedsceritificering paa grund af disse to medlemsstaters geopolitiske og geografiske forhold.

Disse undtagelser er tidsbegraensede (til at begynde med fem aar) og kan fornys efter oesnek, men falder bort, hvis foelgende indtraeffer:

1. En jernbanevirksomhed med licens i en af de paagaeldende medlemsstater indgiver officiel ansoegning om jernbanekapacitet i en anden medlemsstat, eller

2. en jernbanevirksomhed med licens i en anden medlemsstat indgiver officiel ansoegning om jernbanekapacitet i, til eller fra en af de paagaeldende medlemsstater, da undtagelsens fremtidige gyldighed i saa fald afgoeres efter proceduren i direktivets artikel 37, stk. 2.

Kommissionen kan fuldt ud tilslutte sig Raadet i dette spoergsmaal, men vil gerne understrege, at den haaber, at Graekenlands geopolitiske forhold vil udvikle sig saadan, at Graekenland kan faa det fulde udbytte af Den Europaeiske Unions jernbanepolitiske initiativer.

5. Konklusion

Kommissionen har i videst muligt omfang taget hensyn til de synspunkter, Europa-Parlamentet gav udtryk for under foerstebehandlingen, ved at overtage dets aendringsforslag enten fuldt ud eller i deres tankegang.

Det er Kommissionens opfattelse, at det kompromis, Raadet har naaet efter intense droeftelser og tre formandskabers indsats er et velafvejet fremskridt inden for jernbanepolitikken. Det vil bidrage til en baeredygtig udvikling af denne transportform.

Kommissionen er overbevist om, at dette andet led i reformen af jernbanetransportlovgivningen er et vigtigt skridt hen imod indfoerelse af "ensartede spilleregler" for alle virksomheder, der beskaeftiger sig med eller paataenker at beskaeftige sig med jernbanetransport, og afgiver derfor positiv udtalelse.