KOMVÏI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(92)457 endelig udg. 
Bruxelles, den 9. december 1992 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
om 
europæisk samarbejde mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet: 
Konkurrenceforbedring gennem erhvervsuddannelse på højt niveau 

Europæisk samarbejde mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet: 
Konkurrenceforbedring gennem erhvervsuddannelse på højt niveau 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
Resumé 
Del I Indledning 
Formål og kontekst. 
Del II Baggrund 
Kort oversigt over den sammenhæng, som meddelelsen indgår i. 
Del III Oversigt over de nationale erfaringer 
En kort sammenfatning af situationen i medlemsstaterne, hvis 
formål det er at afdække omfanget af samarbejdet mellem de 
videregående uddannelser og erhvervslivet og de forskellige 
samarbejdsmønstre og -traditioner. 
Del IV Konkurrenceforbedring gennem erhvervsuddannelse på højt 
niveau: Europæisk samarbejde mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Dokumentets centrale behandling af emnet. 
Del V Arbejdsplanen for fremtiden: på vej mod en strategi 
Diskussions- og handlingsoplæg. 
Bilag 
A Elementer til en fælles politik over for de videregående uddannelser - en 
checkliste 
B Samarbejdspolitik og -strategi : en selektiv checkliste for højere ud­
dannelsesinstitutioner 
C Nationale profiler (sammendrag) 
Sunaifcejdc møllam de Tideregienda oddannølser og «rtiTemllvet 
h 
Resumé 
INDLEDNING 
1 Denne rapport er udarbejdet af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (Task 
Force for Menneskelige Ressourcer) og den gør rede for den aktuelle situation vedrørende 
uddannelsessamarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet Den 
supplerer de tre memoranda, der blev offentliggjort i 1991: 
• Memorandum om den højere uddannelse i Det Europæiske Fællesskab 
• Memorandum om åben undervisning og fjernundervisning i Det Europæiske 
Fællesskab 
• Memorandum om erhvervsuddannelse i Det Europæiske Fællesskab i 1990'erne. 
Disse tre dokumenter, og navnlig memorandummet om den højere uddannelse, beskæftiger 
sig med den højere uddannelsessektor, og anerkender ikke alene dens økonomiske og 
videnskabelige bidrag, men også den enestående sociale og kulturelle rolle, som den højere 
uddannelse har spillet og vil vedblive med at spille på lokalt, nationalt og internationalt plan. 
2 Set i den overordnede sammenhæng, som de videregående uddannelser indgår i, er 
målgruppen for dette dokument enhver, der beskæftiger sig med at udforme og gennemføre 
samarbejdsaktioner mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. Formålet er at 
formulere en række detaljerede forslag til gode fremgangsmåder for: 
• at bidrage til debatten om, hvorledes samarbejdet mellem universiteter og 
virksomheder kan medvirke til at opfylde behovene for uddannelse og kvalifikatio­
ner i Fællesskabet 
• at fremlægge dokumentation for og udbrede de erfaringer, der er indhøstet på såvel 
EF-plan som medlemsstatsplan 
• at fremme udvekslingen af erfaringer med henblik på at stimulere til en øget 
indsats. 
3 Erhvervslivet, de videregående uddannelser og regeringerne har samarbejdet om at 
styrke forbindelserne mellem universiteter og virksomheder og det med tre væsentligeformål 
for øje: 
• hurtigere udnyttelse i erhvervslivet af resultaterne af grundforskningen 
• forøget frembringelse af tekniske kvalifikationer 
• mere effektiv overførsel af teknologi mellem sektorer og regioner. 
I dag har billedet vendt sig, og Europa, som det også er sket i alle de udviklede vestlige 
økonomier, har fået nye politikker, nye institutioner og nye net, som gør det muligt for de 
videregående uddannelser og erhvervslivet at oprette partnerskaber, og Det Europæiske 
Fællesskabs programmer, herunder navnlig COMETT, har spillet en væsentlig rolle for denne 
udvikling. 
4 De offentlige myndigheders politikker har lagt vægt på denne "uomgængelige 
komplementaritet" mellem erhvervslivet og de videregående uddannelser. Rent bortset 
fra det offentliges interesse i at opnå et større udbytte af investeringerne i de videregående 
uddannelser og et mere effektivt videnskabs- og teknologisystem med hurtigere overførsel af 
Samarbejde mellem da videregående uddannelser eg erhTerrsUvet 
1 
viden og teknologi, har innovationskulturen fået større betydning for samfundet som helhed, 
og det navnlig i Europa. 
5 Fænomenet partnerskab mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet vil 
udvikle sig hurtigere og hurtigere, vil fortsat blive understøttet af de offentlige myndigheders 
politikker og vil i stigende omgang blive internationaliseret, fordi markedsudviklingen, 
virksomhedernes strategi og videnfrembringelsens og -udnyttelsens iboende logik alle foregår 
tværs over grænserne. 
OVERSIGT OVER DE NATIONALE ERFARINGER 
6 Rapporten giver en sammenfatning af situationen vedrørende samarbejdet på 
medlemsstatsniveau mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet Der er tale 
om øjebliksbilleder af det meget omfattende og meget dynamiske mønster af aktiviteter på 
området. De fleste undersøgelser viser, at der kun findes ret få egentlige lovforskrifter om 
fremme af samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. I mange landes 
lovgivning findes der dog bemyndigende og formanende erklæringer om den rolle, de 
videregående uddannelser spiller for økonomien, og om det ansvar, der derfor påhviler de 
videregående uddannelser på dette område. 
7 Den væsentligste inspirationskilde til samarbejdet mellem erhvervslivet og de 
videregående uddannelser er den udbredte og stigende bevidsthed om den mangelfulde 
udvikling af de teknologiske og menneskelige ressourcer, der opstår som følge af de 
faktorer, der skitseres i rapporten. 
8 Der er i erhvervslivet en enorm opmærksomhed rettet imod betydningen af 
v. ^p'1'; -i med de? økonomiske liv i almindelighed og afpresset for at etablere samarbejde. 
Dette afspejles i strukturelle og ledelsesmæssige forandringer (f.ekse. inkorporering af 
samarbejdsmålsætninger i de enkelte strukturer og i delegationernes udtalelser) og i en lang 
række specifikke initiativer på europæisk, nationalt og lokalt plan. 
9 I en række lande hersker der i erhvervslivet en vis grad af mistillid og skepsis med 
hensyn til de videregående uddannelsers rolle og værdi, men der er ikke desto mindre skabt 
langt større forståelse i erhvervslivet for de fordele, et samarbejde kan give. Dette 
kommer f.ekse. til udtryk i udtalelser fra nogle af de fremtrædende multinationale selskaber, 
hvoraf nogle har igangsat konkrete, vidtfavnende og ambitiøse samarbejdsprogrammer. Det 
kommer ligeledes til udtryk i erhvervsorganisationernes arbejde på europæisk og nationalt plan 
(f.ekse. the European Round Table of Industrialists eller det britiske Council for Industry and 
Higher Education), der har afgivet udtalelser, der næsten kan betragtes som samarbejds-
chartere. 
10 For så vidt angår erhvervslivets investering i de videregående uddannelser, har de 
gennemførte undersøgelser afdækket en del oplysninger om dette aspekt, men billedet er ikke 
fuldstændigt, og det er vanskeligt at foretage sammenligninger i et tidsmæssigt perspektiv og 
mellem geografiske områder. I det omfang der kan udledes en tendens, kan man sige, at 
erhvervslivets bidrag er stigende, men i de fleste lande var udgangspunktet meget beskedent. 
CENTRALE BUDSKABER 
11 Rapporten ser specifikt på europæiske aspekter af samarbej det mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet om erhvervsuddannelse på højt niveau med særlig hensyntagen 
til erfaringerne med COMETT-programmet. Den indkredser en række centrale budskaber. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
M 
der kan uddrages af erfaringerne på fællesskabsplan og på nationalt plan. Nogle af disse 
centrale budskaber er nævnt i de følgende afsnit. 
12 Samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet er ikke et mål 
i sig selv. De mest vellykkede eksempler på samarbejde opstår, når samarbejdet indledes som 
en måde at nå bestemte mål på. Et egendigt samarbejde kan da også bedst opnås, når de 
deltagende parter er enige om, at samarbejdet giver resultater, der er påviseligt bedre end dem, 
som de videregående uddannelser eller virksomhederne kunne have opnået hver for sig. 
13 Dialogen mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet skal holdes i gang og 
styrkes, mens man arbejder hen imod nye former for partnerskaber med klare mål og aktioner. 
Hvis samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet skal fungere godt, må 
det baseres på en klar forståelse af de videregående uddannelsers og erhvervslivets 
særlige kendetegn. Det er nemmest at fastsætte fælles målsætninger, når partnerne 
respekterer de forskelle, der er mellem de videregående uddannelsers og erhvervslivets 
primære funktioner. 
14 De højere uddannelsesinstitutioner og virksomhederne, men navnlig de højere 
uddannelsesinstitutioner - må i deres institutionelle målsætning og planlægning integrere en 
strategi for samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet både 
generelt og med henblik på særligt udvalgte sektorer, hvor et sådant samarbejde kan være 
afgørende for, om den lykkes eller slår fejl. 
15 Virksomhederne vil med rette først og fremmest ønske at beskæftige sig med det direkte 
udbytte på relativt kort sigt af samarbejdet mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet. Foruden denne primære interesse er virksomhederne i stigende grad ved at blive 
opmærksomme på, at de også har et videre socialt ansvar for uddannelse i almindelighed. 
16 Analyse qf kvalifikations- og uddannelsesbehov er et meget vigtigt område, hvor 
samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet er nødvendigt og 
påtrængende på grund af de åbenbare og vedvarende kvalifikationsmangler, der er ved at 
opstå. 
17 Strukturerfor samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
gør det muligt at gennemføre aktiviteter på en organiseret og vedholdende måde. De supplerer 
faktorer som klarhed, kommunikation og forsvarlig økonomisk forvaltning. De sætter rammer 
for partnernes samarbejde og er med til at skabe klarhed om rolle- og ansvarsfordelingen. 
Uddannelsespartnerskaber som dem, der er oprettet under COMETT, er en anden måde at 
skabe en ramme om en konstruktiv dialog og indsats mellem de aktører, der beskæftiger sig 
med uddannelse på højt niveau (de videregående uddannelser, erhvervslivet, lokale eller 
regionale myndigheder, arbejdsmarkedsorganisationer osv.). Sådanne partnerskaber skal 
supplere og ikke modarbejde holdningerne og aktiviteterne på de enkelte højere uddannelses­
institutioner og i de enkelte virksomheder. Partnerskabets aktiviteter må nødvendigvis indgå 
i en fastlagt strategi. 
18 For så vidt angår udvekslinger mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet og udvikling qf medarbejderstaben, er nøglen til teknologisk innovation og 
erhvervsfremme: mennesker. Det er dem, der bærer teknologioverførslen og udviklingen. 
Mennesker bør belønnes, ikke straffes for deres internationale mobilitet og erfaring. På dette 
punkt lever institutionernes politik og praksis ikke op til de krav, der gør sig gældende i 
Europa og i hele resten af verden. 
19 Praktikophold for studerende i erhvervslivet giver store fordele af både ud­
dannelsesmæssig og eksperimentel karakter for den højere uddannelsesinstitution, for 
virksomheden og for den studerende selv. Det er et stort arbejde at tilrettelægge effektive 
Saimairfcejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
Ç 
praktikophold for studerende, men virksomhederne kan være forvisset om, at denne 
investering er rentabel. Der findes veldokumenterede eksempler på praktikopholdenes 
økonomiske konsekvenser. Der er også behov for en bedre forståelse af det europæiske 
erhvervslivs reelle muligheder for at modtage studerende som praktikanter. Der bør 
gennemføres en undersøgelse om de reelle muligheder, baseret på et repræsentativt udvalg af 
virksomheder af forskellig størrelse og fra forskellige sektorer, og den bør lægge særlig vægt på 
metoder og midler til at skabe større bevidsthed om fordelene ved, at de studerende 
gennemfører praktikophold i erhvervslivet. 
20 De resultater, der kommer ud af vellykkede forbindelser mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet, afhænger fuldstændig af de deltagende medarbejderes 
forudsætninger og indstilling. Der gøres både i erhvervslivet og i universitetsverdenen 
bestræbelser på at udvirke en kulturel ændring, der vil tilskynde til og underbygge 
samarbejdet Denne kulturelle ændring skal vedblive med at være fast forankret i 
bevidstheden om de videregående uddannelsers og erhvervslivets respektive særegenhed, og 
der må nødvendigvis skabes balance mellem et "videnskabeligt skub" og en "markedstræk". 
21 Engagement i samarbejde bør betragtes som en integreret del af arbejdsområdet 
for lærerne på de videregående uddannelser og for de relevante medarbejdergrupper i 
virksomhederne. 
22 Samarbejde i uddannelses- og erhvervsuddannelsesprojekter er den mest effektive 
måde at skabe overensstemmelse mellem udbud og efterspørgsel. I sådanne projekter kan man 
behandle virksomhedernes reelle problemer både på kortere og på længere sigt. Når de ledes 
effektivt, kan de også fungere som målelige og rentable rammer omkring opbygningen af 
vedvarende og langvarige partnerskaber. Der vil ofte i tilknytning til sådanne projekter være 
afledte virkninger på andre områder, såsom forskning og udvikling. 
23 Der gøres nu flere og flere erfaringer med anvendelse af undervisningsmaterialer, der 
er baseret på samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. Dette viser, 
at der er et europæisk uddannelsesmarked under opbygning, men som reelt består af flere 
forskellige markeder, som det er nødvendigt at knytte sammen. Der er store forskelle på, hvor 
stor opmærksomhed der ofres på mulighederne for kommerciel udnyttelse, omkostningsbe­
regninger, markedsføringspraksis, kvalitetsstyring og formidlingsevne. De enkelte højere 
uddannelsesinstitutioner og de enkelte virksomheder går nu ind på dette marked og 
konkurrerer med hinanden på kommercielle vilkår. 
24 Ekspertviden inden for åben undervisning og fjernundervisning og de fordele, der 
kan opnås ved at anvende åben undervisning og fjernundervisning, er en fælles faktor, der 
skaber bånd mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. Dette gælder navnlig, når 
det drejer sig om efter- og videreuddannelse. De fælles uddannelsesprojekter åbner gode 
muligheder for at yde støtte på strategiske områder som: 
• udvidet adgang til de videregående uddannelser i Europa 
• fremme af fjernundervisning og åben undervisning inden for den livslange uddannelse 
og efter- og videreuddannelsen af arbejdsstyrken (navnlig i små og mellemstore 
virksomheder) 
• fremme og indførelse af ny, navnlig edb-baseret, undervisningsteknologi. 
ARBEJDSPLANEN FOR FREMTIDEN 
25 Rapportens sidste del handler om hovedelementerne i arbejdsplanen for fremtiden set 
fra både de videregående uddannelsers og erhvervslivets synspunkt. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
26 En grundlæggende anbefaling er den, at de højere uddannelsesinstitutioner bør anse 
samarbejdet med erhvervslivet for at være en del af deres hovedformål, navnlig for så vidt 
angår efter- og videreuddannelse, og at virksomhederne selv bør have en klart formuleret uddannelses-
og erhvervsuddannelsesstrategi og et organiseret samspil med de videregående uddannelser. 
som kan fremme og lette adgangen og dialogen. 
27 Med hensyn til de specifikke samarbejdsområder bør der udpeges særlige aktionsom 
råder, der i sig selv er af grundlæggende betydning, og hvor samarbejdet mellem de 
videregående uddannelser og erhvervslivet kan være et effektivt udgangspunkt for aktionen. 
Af prioriterede områder af europæisk betydning kan især nævnes: 
• efter- og videreuddannelse for erhvervslivet gennem samarbejdsstrukturer og 
analyser af uddannelsesbehovet (særlig for små og mellemstore virksomheder) 
• fremmende foranstaltninger, der skal bringe efter- og videreuddannelsen ind blandt 
de videregående uddannelsers centrale uddannelsesopgaver 
• en europæisk indsats over for manglende kvalifikationer i hele Fællesskabet og 
overvågning af behovet for og udbuddet af arbejdskraft 
• bedre analyser og udveksling af informationer 
• styrkelse af FoU-forbindelseme mellem de videregående uddannelser og erhvervs­
livet 
• effektivisering af uddannelserne. 
28 Bilag A og B indeholder checklister, som det anbefales at benytte som udgangspunkt 
for den interne analyse af værdien af konkrete samarbejdstiltag. De har til formål at bidrage 
til udviklingen af en specifik strategi for samarbejdet. 
29 Når de har sat den europæiske maskine i gang på dette område, bør EF-programmerne 
i mere udpræget grad beskæftige sig med at europæisere de eksisterende og fremtidige net, der 
er oprettet mellem videregående uddannelser og erhvervslivet. Det afspejler, at det, Europa har 
brug for, ikke så meget er en lang række nationale projekter, men snarere en europæisk 
infrastruktur af net mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet, der på en fleksibel 
måde kan opfylde en række forskellige behov, fungere sammen og samarbejde, og dække alle 
de vigtigste sektorer og regioner. Der skal udvikles nye metoder med henblik på denne 
europæiseringsproces. 
30 Den europæiske infrastruktur af net mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet må rettes mod højt prioriterede områder inden for den socioøkonomiske udvikling 
i Europa. Den innovative og kvalitetsbetonede funktion, som Fællesskabets aktioner har på 
uddannelsesområdet, er et udslag af det faktum, at den største byrde med hensyn til at 
uddanne et passende antal tekniske medarbejdere nødvendigvis må bæres af de nationale uddannelses-
og erhvervsuddannelsessystemer. Partnerskaber mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet kan imidlertid spille en nyttig rolle, fordi de opererer på græsrodsniveauet mellem 
udbudssiden (de videregående uddannelser) og efterspørgselssiden (erhvervslivet) af ligningen. 
31 Endelig vil partnerskaberne mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
kunne spille en større rolle i udviklingen af de europæiske uddannelses- og kvalifikations-
markeder. Der skal videreudvikles metoder til at sætte gang i denne proces på grundlag af en 
mere intensiv udnyttelse af de eksisterende fremgangsmåder, hvor udstationering af ansatte 
og praktikophold for studerende og tværnationalt samarbejde indgår i specifikke uddannelses­
projekter. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
? 
Dell 
Indledning 
1 Kommissionen (Task Force for Menneskelige Ressourcer, Uddannelse og Ungdomsan­
liggender) havde bebudet et dokument om uddannelsessamarbejde mellem de videregåen­
de uddannelser og erhvervslivet. Dette dokument supplerer de tre memoranda, der blev 
offentliggjort i 1991: 
• Memorandum om den højere uddannelse i Det Europæiske Fællesskab 
• Memorandum om åben undervisning og fjernundervisning i Det Europæiske 
Fællesskab 
• Memorandum om erhvervsuddannelse i Det Europæiske Fællesskab i 1990'erne. 
Disse tre dokumenter, og navnlig memorandummet om den højere uddannelse, beskæftiger 
sig med den højere uddannelsessektor, og anerkender ikke alene dens økonomiske og 
videnskabelige bidrag, men også den enestående sociale og kulturelle rolle, som den højere 
uddannelse har spillet og vil vedblive med at spille på lokalt, nationalt og internationalt plan. 
2 Set i den overordnede sammenhæng, som de videregående uddannelser indgår i, er 
målgruppen for dette dokument enhver, der beskæftiger sig med at udforme og gennemføre 
samarbejdsaktioner mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. Formålet er at 
formulere en række detaljerede forslag til gode fremgangsmåder for: 
• at bidrage til debatten om, hvorledes samarbejdet mellem universiteter og 
virksomheder kan medvirke til at opfylde behovene for uddannelse og kvalifikatio­
ner i Fællesskabet 
• at fremlægge dokumentation for og udbrede de erfaringer, der er indhøstet på såvel 
EF-plan som medlemsstatsplan 
• at fremme udvekslingen af erfaringer med henblik på at stimulere til en øget 
indsats 
3 Et par centrale definitioner af begreber. Af hensyn til overskueligheden anvendes der 
i dette dokument begreber som "de videregående uddannelser" og "erhvervslivet" eller 
"virksomhederne". I denne sammenhæng forstås ved: 
• de videregående uddannelser: samtlige post-sekundære uddannelsessystemer 
samt de enkelte uddannelsesinstitutioner, der hører til disse systemer, uanset 
deres respektive betegnelser; 
• erhvervslivet: først og fremmest alle former for økonomisk aktivitet, men desuden 
erhvervsmæssige aktiviteter, der ikke nødvendigvis tager sigte på økonomisk 
fortjeneste (f.ekse. sundhedsvæsenet eller den offentlige forvaltning). I tilfælde, hvor 
der specielt tænkes på profitskabende aktiviteter, anvendes endvidere udtrykket 
virksomhederne. Begge begreber dækker både det økonomiske system og 
forretningsverdenen samt de enkelte organisationer, der opererer inden for dem. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
3 
Uanset henvisningerne til uddannelsessystemet og det økonomiske system, omhandler 
dokumentet også samarbejde mellem individuelle institutioner og virksomheder. 
Checklisten sidst i dokumentet tager sigte på dette specifikke aspekt. 
4 Dette dokument har to kilder. For det første trækker det kraftigt på erfaringerne fra 
samarbejdet mellem universiteter og virksomheder på nationalt plan, som er sammenstykket 
af de forskellige nationale erfaringsprofiler. som er blevet opstillet. Dokumentet indeholder et 
resumé af disse profiler og en samlet oversigt over de nationale erfaringer. For det andet har 
man fra COMETT fået de særlige erfaringer med tværnationalt samarbejde mellem universiteter 
og virksomheder. Tilsammen kan der fra disse to kilder hentes et rigt materiale af erfaringer, 
som kan udnyttes, og som rejser spørgsmålet om, hvordan de nationale og europæiske 
erfaringer kan supplere og konsolidere hinanden. 
5 Denne meddelelse skal ses som led i Fællesskabets generelle politik for de videregående 
uddannelser, der navnlig tager sigte på at højne undervisningens kvalitet i Europa, fremme 
udvekslinger for at igangsætte en udvikling af undervisningen og udbygge dens europæiske 
dimension. Denne politik understøtter og styrker dels de nationale og lokale politikker og dels 
virksomhedernes og de højere uddannelsesinstitutioners politikker. Meddelelsen er et 
diskussionsoplæg, der supplerer memorandummerne om uddannelse og erhvervsuddannelse. 
Ved at give en oversigt over de nationale og europæiske erfaringer med samarbejde mellem de 
videregående uddannelser og erhvervslivet søger den i nogle tilfælde at sætte gang i debatten 
og i andre tilfælde at gøre den bredere. I kraft af en konkret analyse af disse samarbejds­
aktiviteter gør den det muligt at konsolidere og styrke deres resultater. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
<* 
Dein 
Baggrund 
1 Det hedder i folkemunde, med støtte i teorien om magnetisme, at modsætninger mødes 
og sød musik opstår ... Denne "uomgængelige komplementaritet" er ligeledes et karakteristisk 
træk ved det partnerskab mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet, som på trods 
af sine mange iboende modsætninger har udviklet sig kraftigt i løbet af dette århundredes 
anden halvdel. 
2 Den grundlæggende sandhed er, at de avancerede vestlige samfund og økonomier er 
blevet kastet ud i en verden, hvor konkurrenceevnen er afhængig af, at den ny viden hurtigt 
omsættes til produktiv aktivitet. Ifølge de fleste kommentatorer kan dette forklares ved en bølge 
af ny teknologi - et nyt teknologisk-økonomisk paradigme - der åbner op for nye muligheder 
for økonomisk vækst. Men det springende punkt er, at det, der er afgørende for, om det giver 
bonus at udnytte den nye teknologi, er, at der er et komplekst institutionelt miljø, hvor 
uddannelse og erhvervsuddannelse indtager en central plads. Det er derfor ikke kun de 
makroøkonomiske politikker, men i stadig stigende grad også de mikroøkonomiske 
strukturpolitikker, der afgør, om de økonomiske systemer er tilstrækkelig konkurrencedygtige. 
De Forenede Stater, som havde stor succes med at udvikle det teknologisk-økonomlske 
masseproduktionsparadigme, er nu ved at tabe terræn til Japan, bl.a. fordi uddannelses- og 
erhvervsuddannelsessystemet ikke har kunnet følge med. Europa, der ikke har været så 
engageret i det udlevede masseproduktionsparadigme som De Forenede Stater, står over for 
at udnytte fordelene af det indre marked, hvis det lykkes at kontrollere de strukturelle 
mikroøkonomiske forandringer, der vil forbedre de europæiske virksomheders konkurren­
ceevne og tilføre markedet nye former for produkter og tjenester. Men som det klart fremgår 
af den nylige rapport fra the European Round Table of Industrialists^) halter Europa bagefter, 
for så vidt angår tilvejebringelsen af de kvalifikationer, der er nødvendige for at omstille sig til 
de nye økonomiske strukturer. 
3 Det er derfor ikke overraskende, at erhvervslivet, de videregående uddannelser og 
regeringerne har samarbejdet om at styrke forbindelserne mellem universiteter og virksom­
heder og det med tre væsentlige formål for øje: 
• hurtigere udnyttelse i erhvervslivet af resultaterne af grundforskningen 
• forøget frembringelse af tekniske kvalifikationer 
• mere effektiv overførsel af teknologi mellem sektorer og regioner. 
Der er sket en fundamental ændring af de traditionelle opfattelser af akademikernes og 
erhvervslivets roller inden for forskning og uddannelse. De videregående uddannelser er ikke 
længere det eneste sted, hvor der skabes og formidles viden, og på den anden side er 
virksomhederne selv blevet hovedaktører inden for forskning og udvikling, herunder også inden 
for grundforskningen, der tidligere helt var overladt til universiteterne. Denne udvikling er 
løbet fra de grænser, der førhen adskilte videnskabelig forskning fra innovation, de forskellige 
videnskabelige områder, den akademiske og den industrielle historie, og endelig også vore 
forskellige lande og kontinenter. I dag har billedet vendt sig, og Europa, som det også er sket 
Reshaping Europe, A report from the European Round Table of Industrialists, september 1991. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
\o 
i alle de udviklede vestlige økonomier, har fået nye politikker, nye institutioner og nye net, som 
gør det muligt for de videregående uddannelser og erhvervslivet at oprette partnerskaber, og 
Det Europæiske Fællesskabs programmer, herunder navnlig COMETT, har spillet en væsentlig 
rolle for denne udvikling. 
4 Men for at forstå, hvilke krav der vil blive stillet i fremtiden, er det nødvendigt at forstå, 
hvad der er de egentlige motivationer og interesser. De videregående uddannelser har været 
igennem en krise, der dels har været en identitetskrise og dels nar været af finansiel karakter. 
Begge aspekter hænger sammen med de videregående uddannelsers hastige udbygning i tiden 
siden anden verdenskrig, da denne udbygning ikke blot kunne gennemføres ved at bygge flere 
traditionelle universiteter finansieret af det offentlige. Gennem en tættere tilknytning til 
erhvervslivet blev der tilvejebragt midler til forskning og undervisning på højt niveau, bedre 
ansættelsesmuligheder for de højere uddannelsesinstitutioners kandidater, videreuddannelses­
muligheder for de akademiske medarbejdere og ikke mindst adgang til de lederkvalifikationer, 
som de offentlige krav til regnskabsføringen nødvendiggjorde. Men det har været mere end blot 
et "fornuftsægteskab". For at bevare deres videnskabelige og intellektuelle forspring er de 
videregående uddannelser nødt til at deltage i den komplekse proces med at udmønte den nye 
viden i konkrete projekter: laboratoriet, markedet og samfundet er nu kommet så tæt på, at 
elfenbenstårnet ikke har en chance længere. 
5 På den anden side kunne erhvervslivet have gået sine egne veje. Nogle store 
virksomheder har da også oprettet egne skoler, hvor de underviser i avanceret teknologi og 
management og udfører grundforskning. Men efterhånden som vi nærmer os år 2000, står det 
lysende klart, at det europæiske erhvervslivs konkurrenceevne er afhængig af, om medlemssta­
ternes uddannelsessystemer er i stand til at uddanne og genuddanne et tilstrækkeligt antal 
kvalificerede personer iden for de rigtige områder. På grund af karakteren af de tekniske 
kvalifikationer, som der er behov for med den nye økonomiske struktur, og den rivende hast, 
udviklingen sker i, har virksomhederne ingen muligheder - hverken hver for sig eller kollektivt 
- for at tage denne udfordring op ved egen hjælp. Desuden må man være kreativ for at kunne 
konkurrere, hvilket igen forudsætter adgang til viden og kvalifikationer, efterhånden som 
markederne opstår. Det tager en vis Ud at etablere de net, der skal oprettes for at kunne 
mobilisere sådanne ressoucer som led i virksomhedernes strategier. Videnproducenteme og 
videnforbrugerne er nødt til at opbygge dem organisk over en lang periode. De indgår nu som 
en integrerende del af den løbende evne til nytænkning og omfatter fleksible, men ikke desto 
mindre permanente, forbindelser mellem erhvervslivet og de videregående uddannelser. 
6 Det kan derfor ikke overraske, at de offentlige myndigheders politikker har lagt vægt 
på denne "uomgængelige komplementaritet" mellem erhvervslivet og de videregående 
uddannelser. Rent bortset fra det offentliges interesse i at opnå et større udbytte af 
investeringerne i de videregående uddannelser og et mere effektivt videnskabs- og teknologisy­
stem med hurtigere overførsel af viden og teknologi, har innovationskulturen fået større 
betydning for samfundet som helhed, og det navnlig i Europa. Den såkaldte eurosklerose kan 
meget vel bryde ud igen, hvis man ikke gennemfører de omfattende institutionelle omstillinger, 
som er nødvendige for, at man kan opretholde en høj økonomisk og social udviklingstakt. Det 
er her. partnerskabet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet kommer ind i 
billedet, på grund af den nye rolle, som viden og information spiller i innovationsprocessen. 
7 Denne analyse fører frem til en enkel, men klar konklusion: fænomenet partnerskab 
mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet vil udvikle sig hurtigere og hurtigere, vil 
fortsat blive understøttet af de offentlige myndigheders politikker og vil i stigende omgang blive 
internationaliseret, fordi markedsudviklingen, virksomhedernes strategi og videnfrem-
bringelsens og -udnyttelsens iboende logik alle foregår tværs over grænserne. 
8 Det nye teknisk-økonomiske paradigme, der somme tider omtales som den post-
Taylorske revolution, og som er baseret på den nye informations- og kommunikationsteknologi. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
/t-1 
forudsætter nok et højere teknisk kvalifikationsniveau, men går samtidig på tværs af 
videnskabsmændenes og ingeniørernes traditionelle faggrænser. De videregående uddannelser 
er nødt til at give en langt hurtigere respons på de skiftende behov, og på baggrund af 
nyskabende programmer på såvel EF-plan som nationalt plan er der ved at blive udarbejdet 
nye læseplaner og uddannelsesforløb (f.eks. COMETT-programmet med dets struktur af 
uddannelsespartnerskaber mellem universiteter og virksomheder). Det europæiske samarbejde 
tilfører en særlig stor merværdi, fordi de nationale systemer i kraft af det europæiske 
samarbejde kan give en hurtigere respons samtidig med, at man deles om udgifterne til 
udviklingsarbej det. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
Al 
Del HI 
Oversight over de national erfaringer 
Denne del af dokumentet giver en kort sammenfatning af situationen vedrørende samarbejdet 
på medlemsstatsniveau mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. I bilag C gives 
et resumé af de udarbejdede nationale profiler, og denne del er struktureret på samme måde. 
Denne del og de nationale profiler er, for at holde fremstillingen kort, kun et øjebliksbillede af 
det meget omfattende og meget dynamiske mønster af aktiviteter på området 
Særlig lovgivning om fremme af samarbejdet mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet 
1 De fleste af undersøgelserne viser, at der kun findes ret få egentlige lovforskrifter om 
fremme af samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. I mange landes 
lovgivning findes der dog bemyndigende og formanende erklæringer om den rolle, de 
videregående uddannelser spiller for økonomien, og om det ansvar, der derfor påhviler de 
videregående uddannelser på dette område. En stor del af presset kommer i virkeligheden 
andre steder fra, herunder navnlig: 
• den almindelige erkendelse blandt parterne (regering, akademikere, industri og handel, 
videnskabelige sammenslutninger) af de muligheder, samarbejdet giver, og af den 
værdi, det har: 
• en række specifikke love og programmer, der indirekte fremmer samarbejdet, navnlig 
på forskningsområdet: 
• tilpasning af gældende lovgivning om andre emner for at lette samarbejdet (f.eks. om 
udefra kommende midler til de videregående uddannelser, adgang for begge parter til 
at deltage i ledende organer og udvalg, eller de akademiske medarbejderes ansættelses-
og arbejdsvilkår). 
2 Foruden indsatsen på nationalt plan er der aktiviteter i gang på lokalt og regionalt plan, 
hvor de relevante strukturer vil etablere samarbejde og partnerskaber mellem de videregående 
uddannelser og det økonomiske liv. Denne form for strukturer findes naturligvis først og 
fremmest i lande med en stærk regional struktur, hvor både det offentlige og erhvervslivet 
arbejder inden for veletablerede geografiske underområder, og hvor der også kan være særlige 
økonomiske udviklingsorganisationer, der tager sig af den pågældende region. Sådanne 
økonomiske udviklingsorganisationer har ofte deres egne specifikke programmer og 
finansieringsmuligheder, der anvendes til støtte for samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet. 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående uddannelser 
og erhvervslivet 
3 Den væsentligste inspirationskilde til samarbejdet mellem erhvervslivet og de 
videregående uddannelser er den udbredte og stigende bevidsthed om den mangelfulde 
udvikling af de teknologiske og menneskelige ressoucer, der opstår som følge af de faktorer, 
der er skitseret ovenfor. Man beskæftiger sig snarere med effektiv, fleksibel og hurtig overførsel 
af viden end med den industrielle udvikling som sådan. Hovedvægten ligger som i de 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
-T3» 
foregående årtier på forskningsområdet, selv om uddannelses-og erhvervsuddannelse-
dimensionen også er ved at vinde fodfæste. De vigtigste typer af samarbejdsprogrammer, der 
er registreret, er: 
• specifikke FoU-programmer baseret på fælles forskning eller kontraktforskning, 
forskermobilitet, udvikling og anvendelse af faciliteter 
• forskningsuddannelsesprogrammer, navnlig i forbindelse med nye nøgleteknologier 
• teknologioverførselsaktiviteter og -tjenester, der ofte hovedsagelig indebærer 
institutionaliseret overførsel gennem særlige kontorer for forbindelserne med 
erhvervslivet 
• efter- og videreuddannelsesprogrammer, herunder navnlig inden for overførsel og 
anvendelse af teknologi. 
4 Mange af disse programmer startede i løbet af 1970'erne og 1980*erne. De nationale 
programmer, som de er oprettet under, løber over meget lang tid og yder støtte i perioder af 
fast varighed (typisk 3-5 år), men ikke permanent. Nogle af de institutionelle strukturer har 
imidlertid fået en mere permanent karakter, efterhånden som de er blevet optaget på de 
pågældende organisationers normale årsbudgetter. 
5 Hvad angår ansvarsområderne, henhører de fleste af aktiviteterne under en række 
forskellige instanser på henholdsvis: 
• regeringsplan: statslige og regionale myndigheder, diverse ministerier (undervisning, 
forskning, arbejde og beskæftigelse, teknologi, industri regional udvikling) eller 
regionale organisationer for økonomisk udvikling, 
• arbeldsmarkedsplan: agenturer (nationale og regionale arbejdsgivere, handles- og 
industrikamre, brancheorganisationer, faglige sammenslutninger, arbejdstagerrepræ-
sentanternes organisationer), store virksomheder, forbund af små virksomheder, eller 
• de højere uddannelsesinstitutioner: centralt og fakultets-/institutplan, enkeltinstitutio­
ners og konsortiers tiltag. 
Dette udmunder ofte i specifikke alliancer, der tilsammen kan tilvejebringe finansieringsmidler 
til gennemførelse af ambitiøse projekter, der ikke kunne være opnået gennem en enkelt parts 
indsats eller finansieringsmuligheder. 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
6 Der er en enorm opmærksomhed om betydningen af samspillet med det økonomiske 
liv i almindelighed og af presset for at etablere samarbejde. Dette afspejles i strukturelle og 
ledelsesmæssige forandringer (f.eks. inkorporering af samarbejdsmålsætninger i de enkelte 
strukturer og strategier) og i en lang række specifikke initiativer på europæisk, nationalt og 
lokalt plan. 
7 En del af den ubestridelige motivation for samarbejde hidrører fra nedskæringerne i de 
offentlige udgifter til de videregående uddannelser. Derved er institutionerne blevet presset til 
at diversificere deres indtægtskilder og øge andelen af midler fra andre kilder end de offentlige 
finanser. Herved er de videregående uddannelser blevet mere bevidste om kvaliteten og 
værdien af de tjenester, de har mulighed for at tilbyde. 
8 Samarbejdet foregår inden for en meget bred vifte af aktiviteter, og det er umuligt at 
resumere dette på tilfredsstillende vis her. De kan opdeles i følgende hovedområder: 
FoU-aktiviteter 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
4 4 
• teknologioverførsel (herunder udvikling af erhvervsrettede tjenester og forskerparker) 
• efter- og videreuddannelse, herunder bestilte undervisningsprogrammer (inklusive 
forskeruddannelse) 
• mobilitet og udveksling af både lærere (Leks. gæstelærerstillinger eller fælles lænestole) 
og studerende (f.eks. praktikophold i virksomheder, industriprojekter eller arbejds­
erfaring) 
• analyse af kvalifikations- og uddannelsesbehov, udvikling af arbejdskraftskabende 
aktiviteter (regionale eller sektorspecifikke). 
9 Som eksempler på specifikke stimulerings- og ledelsesstrukturer for samarbejdet på 
institutionsplan kan nævnes: 
• deltagelse af repræsentanter fra erhvervslivet i institutionernes ledende organer og 
udvalg 
• nedsættelse af udvalg for samarbejde med erhvervslivet 
• udpegning af kontaktpersoner og oprettelse af kontorer for kontakt med erhvervslivet 
• forbedring af repræsentations- og PR-funktionerne i de højere uddannelsesinstitutio­
ners topledelse. 
10 De ledelsesmæssige og finansielle strukturer, der er nødvendige for at administrere 
udefra kommende indtægter, har også måttet tilpasses den nye situation, men det er i mange 
tilfælde nødvendigt at ændre den nationale lovgivning for at kunne sikre en smidig 
administration af sådanne nye indkomster. Af andre større områder, der har måttet justeres, 
er de akademiske medarbejderes ansættelses- og arbejdsvilkår (f.eks. lønforhold og 
forfremmelse, tilladelse til at arbejde uden for institutionen, indkomstdeling) samt holdningen 
til kommerciel udnyttelse af forskningsresultater og undervisningskompetence (f.eks. 
intellektuel ejendomsret og patentspørgsmål). 
Hovedstrømninger indenfor erhvervslivet 
11 I en række lande hersker der en vis grad af mistillid og skepsis med hensyn til de 
videregående uddannelsers rolle og værdi, men der er ikke desto mindre skabt langt større 
forståelse for de fordele, et samarbejde kan give. Dette kommer f.eks. til udtryk i udtalelser fra 
nogle af de fremtrædende multinationale selskaber, hvoraf nogle har igangsat konkrete, 
vidtfavnende og ambitiøse samarbejdsprogrammer. Det kommer ligeledes til udtryk i 
erhvervsorganisationernes arbejde på europæisk og nationalt plan (f.eks. the European Round 
Table of Industrialists eller det britiske Council for Industry and Higher Education), der har 
afgivet udtalelser, der næsten kan betragtes som samarbejdschartere. 
12 Kontakt- og ledelsesstrukturerne for samarbejde med de videregående uddannelser er 
ikke overraskende mest synlige i de store virksomheder, og de kan f.eks. omfatte: 
• medarbejdere, der udelukkende beskæftiger sig med kontakt og samarbejde 
• gensidig repræsentation i ledende organer 
• arbejde i fælles udvalg 
• medarbejdere, der følger den videnskabelige og tekniske udvikling. 
Specielt for de små og mellemstore virksomheder forstærkes effekten af sådanne kontaktstruk­
turer gennem den indsats, der gøres af de repræsentative organer (hovedsagelig nationale eller 
regionale, men også somme tider sektorspecifikke), såsom handelskamre, industriforbund sov. 
Disse organisationer har ofte en fremsynet måde at tage stilling til de videregående 
uddannelser på, samtidig med at de udøver lobbyvirksomhed over for regeringerne. Denne 
form for lobbyvirksomhed tager ofte form af støtte til de videregående uddannelser (f.eks. når 
det drejer sig om finansiering afgrundforskningen eller om at forhøje optagelsestallene), men 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
AS 
kan også være kritisk (f.eks. når det drejer sig om smidighed i teknologioverførslen eller om, 
hvor hurtigt de højere uddannelsesinstitutioner udvikler nye uddannelser og læseplaner). 
13 Pr. definition svarer de nøgleaktiviteter, der stimulerer samarbejdet, til dem, der blev 
nævnt for universiteterne ovenfor, nemlig: 
• FoU-aktiviteter, men med den tilføjelse, at de enkelte industrier kan etablere 
specialiserede forskningsfaciliteter, der omfatter forskellige grader af deltagelse fra top­
specialisters side 
• efter- og videreuddannelse, herunder bestilte undervisningsprogrammer (inklusive 
forskeruddannelse) 
• mobilitet og udveksling af både lærere (f.eks. gæstelærerstillinger eller fælles lænestole) 
og studerende (f.eks. praktikophold i virksomheder, industriprojekter eller arbejds­
erfaring) 
• analyse af kvalifikations- og uddannelsesbehov, udvikling af arbejdskraftskabende 
aktiviteter (regionale eller sektorspecifikke). 
Erhvervslivets investering i de videregående uddannelser 
14 De gennemførte undersøgelser har afdækket en del oplysninger om dette aspekt, men 
billedet er ikke fuldstændigt, og det er vanskeligt at foretage sammenligninger i et tidsmæssigt 
perspektiv og mellem geografiske områder. Et yderligere problem er de højere uddannelses­
institutioners karakter, det faktum at de er opdelt i undersystemer, deres mangfoldige 
finansieringskilder og den deraf afledte vanskelighed med at måle omfanget af den offentlige 
og den private finansiering. Det står imidlertid klart, at der gøres en øget indsats for at 
indsamle og vurdere oplysninger herom, navnlig for så vidt angår omfanget af de videregående 
uddannelsers finansiering "udefra" sammenholdt med den offentlige finansiering. 
15 I det omfang der kan udledes en tendens, kan man sige, at erhvervslivets bidrag er 
stigende, men i de fleste lande var udgangspunktet meget beskedent. Disse bidrag udgør 
fortsat en meget lille del af universiteternes forskningsindtægter. Der var ikke i et eneste 
tilfælde tale om, at indtægter fra erhvervslivet udgjorde mere end 20% af de samlede indtægter 
fra ekstern forskning, men det er meget muligt, at man ved kun at se på indtægterne 
undervurderer den rolle, erhvervslivet spiller for fastsættelsen af forskningsbevillingerne til de 
videregående uddannelser. Nogle forskningsprogrammer på både nationalt og europæisk plan 
forudsætter, at en virksomhed har godkendt dem, men uden forpligtelse til at yde nogen videre 
økonomisk støtte. På den anden side kan der ikke spores nogen generel tendens til, at en 
større andel af erhvervslivets forskningsudgifter anvendes inden for de videregående 
uddannelser. I Italien blev andelen opgivet til 0,53%. I Danmark var den under 2%, og den 
stiger kun meget langsomt. 
16 Situationen var ikke meget anderledes for de grunduddannelses- og efter- og 
videreuddannelsesaktivlteter, som de videregående uddannelser stod for, men en 
bemærkelsesværdig undtagelse herfra udgjorde efter- og videreuddannelsen i Frankrig, hvor 
virksomhederne yder tilskud til omkostningerne til de institutioner, der tilbyder efter- og 
videreuddannelse. Det anslås, at erhvervslivets bidrag på dette område nu udgør 31% af de 
videregående uddannelsers samlede indkomster, hvilket er en stigning på 20% siden 1988/89. 
17 Selv om erhvervslivets samlede bidrag stiger, siger rapporterne ikke meget om, hvilken 
nettoeffekt de har på institutionernes finanser. Behovet for flere midler angives ofte, 
eksempelvis i den nederlandske rapport, som en hovedmotivation for institutioner, der indleder 
et eksternt samarbejde. Hvis det er tilfældet, vil et sådant samarbejde muligvis ikke kunne 
holde på længere sigt, da en stor del af samarbejdet finder sted under offentligt finansierede 
ordninger, der kun dækker en del af de samlede omkostninger. Erhvervslivet har også udtrykt 
uvilje imod at dække sådanne omkostninger. Samarbejdet kan således være til gensidig 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
i(> 
økonomisk fordel i perioder, hvor institutionen ikke i fuldt omfang kan udnytte alle sine 
menneskelige eller materielle ressoucer, men det kan komme til at spille en mindre rolle, når 
de udnytter hele kapaciteten. Samarbejdet bliver også mere og mere relevant efterhånden som 
institutionerne foretager en klarere opsplitning af omkostningerne ved deres undervisnings-
og forskningsaktiviteter. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
n 
Del IV 
Konkurrenceforbedring gennem erhvervsuddannelse på højt niveau: 
Europæisk samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
Denne del beskriver mere specifikt de europæiske aspekter af samarbejdet mellem de 
videregående uddannelser og erhvervslivet om erhvervsuddannelse på højt niveau med særlig 
hensyntagen til erfaringerne med COMETT-programmet. Formålet er at indkredse de centrale 
budskaber, der kan uddrages af erfaringerne på fællesskabsplan og på nationalt plan. 
SAMARBEJDET MELLEM DE VIDEREGÅENDE UDDANNELSER OG ERHVERVSLIVET 
GENERELT 
Samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet er ikke et mål i sig selv. De 
mest vellykkede eksempler på samarbejde opstår, når samarbejdet indledes som en måde at 
nå bestemte mål på. Et egentligt samarbejde kan da også bedst opnås, når de deltagende 
parter er enige om, at samarbejdet giver resultater, der er påviseligt bedre end dem, som de 
videregående uddannelser eller virksomhederne kunne have opnået hver for sig. 
1 Dialogen mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet skal holdes i gang og 
styrkes, mens man arbejder hen imod nye former for partnerskaber med klare mål og aktioner. 
Hvis samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet skal fungere godt, må 
det baseres på en klar forståelse af de videregående uddannelsers og erhvervslivets 
særlige kendetegn. Det er nemmest at fastsætte fælles målsætninger, når partnerne 
respekterer de forskelle, der er mellem de videregående uddannelsers og erhvervslivets 
primære funktioner. 
De videreg&ende uddannelser Vlrksomheder 
Den prlmsere funktlon er at fremme Den primaere funktion er at fa vlrksomheden til at 
kundskabsniveauet gennem undervlsnlng og fungere og give overskud ved hjeelp af sine produkter 
forsknlng og tjenester 
Frembrlngelse af vlden (abstrakt og anvendt). men Dlrekte 0nske om viden og kvallflkatloner, som er 
med seerllgt henbllk pa grundforsknlng og udvldelse afg0rende for vlrksomhedens resultater (selv om 
af kundskabeme pa alle omrader (lang slgt) nogle store vlrksomheder har FoU-lnvesteringer). og 
derfor opprtorlng af den vlden , der kan udnyttes 
kommercielt (kort slgt) 
Overvejende offentllgt flnansleret. men der Andes Privat flnansleret. men med vlsse offentllge tilskud 
bade offentllge og private hejere eller skattemaesslge fordele. hvor dette er aftalt under 
uddannelseslnstltutloner. og vlsse funktloner overholdelse af konkurrenceregleme 
gennemfares pa et kommercielt grundlag 
De faste medarbejdere har normalt en stor De ansatte har ofte en begrsenset 
ansaettelsesslkkerhed ansaettelsesslkkerhed 
I mange lande er de vlderegaende uddannelser en del Bortset fra de statsejede selskaber har 
af statsapparatet. og er derfor underlagt noje kontrol vlrksomhederne en betydellg grad af frlhed til at 
og de natlonale regler for flnanslerlng og ansaettelse fastlsegge deres egne regler for flnanslertng og 
personaleadministration 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
AS 
Navnllg for forsknlngsunlversiteternes vedkommende De fleste vlrksomheder - bortset naturligvls fra de 
opfatter de hojere uddannelseslnstitutloner slg selv multinatlonale selskaber - lndgar farst og fremmest 1 
som en del af et lnternationalt akademlsk faellesskab. en national eller regional kontekst 
Det er meget forskelllgt. 1 hvilket omfang deres 
tjenester henvender slg til lokalsamfundet 
Den gru ndhrggende Icdelsesmodel er konsensus og Den grundlaeggende ledelsesmodel omfattcr hlerarkl. 
hortng I grupper af llgemsend, normalt I staerkt autoritet, malellghed, ansvarllghed. Dog erkendes 
decentrallserede strukturer (fakulteter. lnstitutter). der 1 stigende grad et behov for nye fremgangsmader. 
Dog anerkendes 1 stigende grad betydnlngen af der er baseret pa overfarsel af vlden og teamwork 
Lnstitutionelle ledelsesstre' egler og planlaegning 
I gruppen af ligemaend stiller mange iuajere Konkurrence og frle markedsprinclpper er den 
uddannelseslnstitutloner slg skeptlske til erklaerede hovedhjarnesten 1 virksomhedernes 
konkurrenceprinclppet og tlllaegger samarbejde og tllgangsvlnkel 
faelles beslutningstagnlng st0rre vserdi 
Tendensen gar I retnlng af st0rre Instltutioner Tendensen gar 1 retnlng af mindre enheder 
(ratlonalisering: demograflske og samfundsmsesslge 
tendenser) 
2 Det mest engagerede samarbejde opnås, hvis der kommer en kvalitetsforbedring ud af 
den samordnede indsats inden for områder som: 
undervisningsdimensionen i hele teknologioverførselsprocessen og undervisningens 
reelle inddragelse i teknologioverførslen 
kandidaternes kvalitet, dvs. om de er forberedt til de nuværende og fremtidige 
markeder 
tilstedeværelsen af undervisningsmaterialer og kurser af høj kvalitet til brug for såvel 
virksomhederne som de højere uddannelsesinstitutioner selv 
de højere uddannelsesinstitutioners evne til at tilpasse sig skiftende behov 
opnåelse af større rentabilitet af investeringer i FoU gennem sammenkædning med 
uddannelsestiltag 
nedbringelse af uddannelsesomkostningeme. 
f •,\\'--.r).-.-.)!.-.-.-.T^ 
::::::v::::::/:\:-::/:-:::v:v:X'-:vAv::v.^ 
Samarbejdstype Virksomhedens udbytte De videregfcende uddannelsers udbytte 
STRUKTURER FOR • storre bevldsthed om * regelmaesslg og dlrekte feedback om 
DLALOGEN MELLEM vlrksomhedens behov for videregaende virksomhedernes behov, hvorved der kan 
DE VIDEREGAENDE uddarmelse skabes starre overensstemmelse mellem 
UDDANNELSER OG •• udbygning af forblndelseme med de udbuddet af og efterspargslen efter 
ERHVERVSLrVET videregaende uddannelser. som kan uddarmelse 
have en afsmittende virknlng pa andre * udbygning af forblndelseme med 
omrader (f.eks. FoU-samarbejde. efter- erhvervsllvet. som kan have en 
og vldereuddarinelse) afsmittende vtrknlng pa andre omrader 
* e table ring af euro pseiske net (f.eks. FoU-samarbejde. efter-og 
• forbedrlng af kendskabet til andre vldereuddarinelse) 
vlrksomheder 1 samme sektor eller *• etablerlng af europ«elske net. herunder 
region samarbejde med andre hojere 
• Indledning af samarbejde mellem uddannelseslnstitutloner 
vlrksomheder I 1 1 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser eg erhvervslivet 
\<\ 
F/ELLES • direkte Indflydelse pa den tllbudte • feedback til forbedtlng af 
UDDANNELSES- OG undervlsnings form og karakter samt grunduddannelsens kvalltet 
ERHVERVSUDANNE pa Indholdet • adgang til top-ekspertviden pa 
L-SESPROJEKTER • adgang til de nyeste FoU-resultater banebrydende og omkostningstunge 
og dermed til potentlelle nye produkter teknologlomrader 
og processer • forberedelse til fremtidens stigende og 
»• mere overkommellg og rentabel massive behov for efter- og 
undervlsnlng, navnlig gennem aben vldereuddarinelse 
undervisning og fjernundervisnlng • adgang til nye markeder, der er 
• bedre markedskendskab gennem relevante for andre aktivtteter (navnlig 
kontakten med konkurrerende FoU) 
vlrksomheder *• adgang til nye flnansierlngskllder 
• lejlighed til at udvlkle 
markedsfaringskvallflkatloner 
PRAKTIKOPHOLD • prlvllegeret adgang til hajt • feedback om arbejdsglvernes krav til 
FOR STUDERENDE kvallflcerede medarbejderemner studleordnlngerne 
I ERHVERVSLIVET • forelaeggelse af potentlelle • labende Justering af uddannelsernes 
markedslnteresser for kandldater fra Indhold for at forbedre uddannelsernes 
andre lande kvalltet og kandldaternes 
• muligheder for at 0ve Indflydelse pa beskeeftlgelsesmuligheder 
Indholdet og kvallteten af de • abning for samarbejdsmullgheder med 
vlderegaende uddannelsers udenlandske vlrksomheder 
undervlsnlngsprogrammer pa 
mellemlangt og langt slgt 
• abning for samarbejdsmullgheder 
med udenlandske hejere 
uddannelseslnstitutloner 
UDVEKSLING OG • rentabel tilfarsel af ny ekspertvlden »• tilpasnlng af forsknings- og 
PERSONALEUDVIKLI til virksomheden undervlsnlngsaktlvlteteme til 
NG FOR DE • strategiske samarbejdsmullgheder. erhvervsllvets sklftende behov 
VII'EREGAENDE der giver adgang til de seneste FoU- »• ajourfarlng af medarbejdernes 
UDDANNELSER OG resultater kvallflkationer pa omrader, hvor det er 
ERHVERVSLIVET • tilbud om Intern undervlsnlng af haj erhvervslivet. der er banebrydende 
kvalltet • forbedrlng af de strategiske 
samarbejdsmullgheder for hele 
institutionen 
ANALYSE AF UD- • medvlrken til at fa et mere flekslbelt •• medvlrken til at fa et mere fleksibelt 
DANNELSESBEHOV uddannelsessystem (tllpasningsevne og uddannelsessystem (tilpasningsevne og 
OG UDDANNELSES- -hastlghed) -hastlghed) 
TILBUD (UBA/UTA) • aget lncltament for virksomheden til • bredt anlagt adgang til speclflkke 
at gennemteenke sine fremtldlge erhvervssektorer og deres behov 
uddannelsesbehov • aget lokal og regional Indflydelse 
*• lnkorporerlng af analysen af *• feedback, der kan anvendes pa 
uddannelsesbehovene 1 vlrksomhedens grunduddannelsen 
made at skaffe slg labende 
lnformatloner pa 
3 De højere uddannelsesinstitutioner og virksomhederne - men navnlig de højere 
uddannelsesinstitutioner - må i deres institutionelle målsætning og planlægning integrere en 
strategi for samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet, både 
generelt og med henblik på særligt udvalgte sektorer, hvor et sådant samarbejde kan være 
afgørende for, om målsætningen lykkes eller slår fejl. Ansvaret herfor påhviler i særlig grad den 
øverste ledelse, som burde støttes gennem de europæiske initiativer, der tager sigte på at 
forbedre deres strategiske lederevner. Vurderingen af nøgleteknologiernes strategiske betydning 
kan gøres lettere, ved at der etableres établie forbindelser med vigtige videncentre, og 
samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet kan være det, der gør 
forskellen. 
4 Virksomhederne vil med rette først og fremmest ønske at beskæftige sig med det direkte 
udbytte på relativt kort sigt af samarbejdet mellem de videregående uddannelser og 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
z 
erhvervslivet. Foruden denne primære interesse er virksomhederne i stigende grad ved at blive 
opmærksomme på, at de også har et videre socialt ansvar for uddannelse i almindelighed. 
En socialt engageret virksomhed har en aktiv politik over for samfundet, både lokalt og 
generelt, og ikke kun med hensyn til uddannelse, men også på områder som kultur, 
byplanlægning og regional udvikling samt med hensyn til miljøet. Sådanne politikker bør 
opfattes som forbilleder og bør støttes. Disse politikker vil også formidle en god kommunikation 
mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. 
5 Analyse (tf kvalifikations- og uddannelsesbehov er et meget vigtigt område, hvor 
samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet er nødvendigt og 
påtrængende på grund af de åbenbare og vedvarende kvalifikationsmangler, der er ved at 
opstå. Man kan kun sikre en uddannelse og erhvervsuddannelse af høj kvalitet, hvis man har 
en fuldstændig og fleksibel forståelse af udbuddet og efterspørgslen. Hverken de videregående 
uddannelsesinstitutioner, eller arbejdsgiverne har endnu vænnet sig til at foretage en løbende 
analyse af, om der er overensstemmelse mellem det aktuelle uddannelsestilbud og de skiftende 
behov, og det gælder såvel den enkeltes som arbejdsgiverens behov. Der findes ingen 
standardredskaber til at foretage en sådan analyse med, og arbejdet med at udvikle og 
inkorporere bedre redskaber og metoder er yderst vigtigt. 
Der skal gøres en øget indsats på følgende tre felter: 
• sektorvis, på to måder: 
*- i videnskabelige og teknologiske sektorer, 
• i erhvervssektorer, som er af strategisk betydning for hele den europæiske økonomi 
• regionalt, hvor regionerne selv bør spille en ledende rolle, og, hvor dette er relevant, i 
samspil med de nationale myndigheder 
• metodisk, hvor der er behov for en bedre forståelse af metoder til analyse af udviklingen 
på kvalifikationsområdet og for uddannelse i brug af disse metoder. 
6 På trods af de mange erfaringer, der er indhøstet i de europæiske og nationale 
programmer, er der stadig overordentlig store vanskeligheder forbundet med at klargøre 
uddannelsens betydning for udviklingen af de små og mellemstore virksomheders 
aktiviteter. Der skal udvikles en særlig strategi for, hvordan der bedst kan sættes ind på 
europæisk plan. Udveksling af erfaringer vil medvirke til overførsel af nye metoder (f.eks. 
sektorvise grupperinger omkring nye teknologiske gennembrud, der er afledt af Foil), men der 
må yderligere undersøgelser og initiativer til, f.eks. ved at skabe større bevidsthed i de små og 
mellemstore virksomhed om fordelene ved at samarbejde inden for EF-dækkende 
kompetencenetværk inden for de videregående uddannelser. 
7 Virksomhedsbaseret uddannelse, særlig inden for teknologi, kan ikke begrænses til kun 
at omfatte det avancerede niveau. Den strategiske uddannelsesplanlægning betyder, at både 
virksomhederne og den højere uddannelsessektor får et medansvar for uddannelsen på alle 
niveauer. Især universiteterne bør i deres samarbejde med erhvervslivet inddrage andre 
uddannelsesinstitutioner og ansvarlige organer inden for de pågældende sektorer. 
8 Styring af samspillet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet er helt 
nødvendig. Både på de højere uddannelsesinstitutioner og i virksomhederne bør denne styring 
indtage en meget ansvarsfuld position, der bør knyttes til organisationens øverste ledelse. 
Dette vil forbedre organisationens muligheder for at lægge en strategi, og samtidig forbedre 
kontaktmulighederne og kontinuiteten i samarbejdet med eksterne partnere og kunder. 
9 Et struktureret samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet er 
stadig et forholdsvis nyt fænomen. Det kan ikke undre, at de organisatoriske og finansielle 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
JA 
strukturer, der skal understøtte dette samarbejde endnu ikke er fuldt udviklede. 
Grænsedragningen mellem det offentliges og den private sektors ansvar er endnu uklar på 
mange punkter. Derfor må det i særlig grad være det offentliges ansvar at støtte og 
stimulere dette samarbejde i opbygningsfasen, og Det Europæiske Fællesskab tager sin del 
af opgaven, hvor dette er hensigtsmæssigt og nødvendigt. 
10 En stor del af uddannelsessamarbejdet mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet gennemføres på lokalt plan uden nødvendigvis at være tværnationalt. Behovet for 
en europæisk indsats bliver åbenbart på områder, hvor der kan opnås en klar europæisk 
merværdi i tilknytning til gennemførelsen af det indre marked. Det drejer sig bl.a. om følgende 
former for merværdi: 
• tværnational overførsel af teknologi og ekspertviden 
• oprettelse af permanente strukturer for europæisk samarbejde, herunder navnlig 
strukturer, der ikke har eksisteret før 
• fremme af et europæisk marked for kvalifikationer og uddannelse 
• direkte og indirekte bidrag til opfyldelse af målsætninger, som Det Europæiske 
Fællesskab har opstillet, enten i forbindelse med specifikke programmer (f.eks. inden 
for uddannelse, FoU eller regional udvikling) eller i forbindelse med andre aktiviteter 
(f.eks. erhvervspolitik, landbrugspolitik eller miljø) 
• forbedring af den europæiske konkurrenceevne 
• bidrag til at opfylde Fællesskabets samhørighedsmålsætninger med særligt hensyn til 
at sikre en afbalanceret deltagelse af alle regioner, og til bestemte foranstaltninger til 
overførsel af ekspertviden dl mindre udviklede regioner 
• udbygning af Det Europæiske Fællesskabs rolle i resten af verden 
• medvirken til udbrede forståelse for og indførelse af borgernes Europa 
• forbedring af fremmedsprogskundskaberne i EF, navnlig for så vidt angår de mindst 
udbredte sprog 
• forøgelse af mobiliteten med henblik på uddannelse og erhvervsuddannelse 
• støtte til de deltagende landes aktiviteter med henblik på at forbedre undervisningens 
kvalitet og lette den indbyrdes tilnærmelse af de forskellige uddannelses- og 
erhvervsuddannelsessystemer 
• opnåelse af en finansiel synergi og forbedring af uddannelsens rentabilitet (f.eks. 
gennem omfattende besparelser eller ved at lette adgangen til andre former for finansiel 
støtte). 
11 I forlængelse af det foregående punkt har Det Europæiske Fællesskab på det seneste 
foretaget en nyvurdering af sin egen finansieringsstrategi for samarbejdet mellem de 
videregående uddannelser og erhvervslivet, med udgangspunkt i en klarere forståelse og 
definition af forskellige former for aktiviteter og under hensyntagen til: 
• subsidiaritetsprincippet 
• at der er opstået kommercielle uddannelsesmarkeder, der kræver nye politikker, der 
skelner mellem "det offentliges" opgaver (f.eks. analyser af uddannelsesbehovene, som 
COMETT-partnerskaber har foretaget) og rent kommercielle uddannelsestiltag 
• uddannelsessektorens strategiske karakter. 
Fællesskabet har ofte i kraft af sine økonomiske tilskud fungeret som en katalysator, der har 
frigjort supplerende finansiering fra både offentlige og private kilder. 
12 Det må afslutningsvis siges, at den generelle viden om og forståelse of den proces, 
det er at gennemføre et samarbejde mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet, fortsat er begrænset. Traditionerne for uddannelsessamarbejde mellem de 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser eg erhvervslivet 
videregående uddannelser og erhvervslivet er fortsat meget forskellige i de forskellige 
medlemsstater, som vi konstaterede i det foregående kapitel. Der er endnu ikke skabt 
tilstrækkelig viden om disse nationale situationer. Der kommer flere og flere vellykkede og 
mislykkede projekter, men der er ikke tid til at analysere, hvilke faktorer der betinger, om 
lykkes eller ej. Man ved endnu ikke ret meget om, hvorvidt bestemte typer af samarbejde har 
udsigt til at blive mere vellykkede eller rentable end andre. Tilbageholdenheden med at dele 
viden, der muligvis kan udnyttes kommercielt, med andre (serv på uddannelsesområdet) gør 
det hele endnu vanskeligere. Der bør gøres mere ud af evalueringen og overvågningen, navnlig 
med henblik på at forbedre kvalitetsvurderingen. 
STRUKTURER FOR SAMARBEJDET MELLEM DE VIDEREGÅENDE UDDANNELSER OG 
ERHVERVSLIVET 
Strukturer gør det muligt at gennemføre aktiviteter på en organiseret og vedholdende måde. De 
supplerer faktorer som klarhed, kommunikation og forsvarlig økonomisk forvaltning. De sætter 
rammer for partnernes samarbejde og er med til at skabe klarhed om rolle- og 
ansvarsfordelingen. 
13 Der er blevet oprettet mange strukturer for forbindelserne med erhvervslivet på de 
enkelte højere uddannelsesinstitutioner. Hvad enten de er centrale eller decentrale, udvalg 
eller ansvarlige personer (eller kombinationer heraf) er disse strukturer nødt til at have 
tilstrækkelige midler til rådighed, være gennemskuelige og have en kontaktflade både indadtil 
og udadtil, men frem for alt skal de være ordentligt ledet. En del af denne ledelse er de 
personer, der er udpeget til at varetage kontaktfunktionen, men mindst lige så vigtig er den 
stilling og den anerkendelse, strukturen har inden for hele institutionen. 
14 Som led i erhvervslivets strategier over for de videregående uddannelser bør 
virksomhederne også gøre sig overvejelser om deres egne strukturer for kontakt med 
de videregående uddannelser. Det er tilsyneladende kun de største virksomheder, der kan 
tillade sig at have en særlig ansvarlig person eller afdeling for kontakten til og samarbejdet 
med de videregående uddannelser. For virksomheder, der ikke har mulighed for at gøre dette, 
herunder navnlig de små og mellemstore virksomheder, kan samarbejde med et regionalt eller 
sektorspecifikt partnerskab være en alternativ måde at opretholde et samspil på. 
15 Uddannelsespartnerskaber mellem universiteter og virksomheder som dem, der 
er oprettet under COMETT, er en anden måde at skabe en ramme om en konstruktiv dialog 
og indsats mellem de aktører, der beskæftiger sig med uddannelse på højt niveau (de 
videregående uddannelser, erhvervslivet, lokale eller regionale myndigheder, 
arbejdsmarkedsorganisationer osv.). Sådanne partnerskaber, der også, og i stadig stigende 
omfang, fungerer som drivkraften i det europæiske samarbejde inden for forskning og 
teknologisk udvikling, har bevist, at de kan: 
• yde en væsentlig indflydelse på uddannelsespolitikkens udformning på regionalt plan 
eller inden for bestemte sektorer 
• levere en rentabel infrastruktur til at tage den uddannelsesmæssige udfordring op, især 
i kraft af en målrettet indsats over for kvalifikations- og uddannelsesbehovene 
• skabe en europæisk dynamik sammen med lignende partnerskaber i andre lande ved 
at oprette et europæisk informationsudvekslings- og samarbejdsnet 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
• i sig selv fungere som katalysator for mange andre aktiviteter og programmer, på EF-
plan og på nationalt plan (f.eks. inden for erhvervsuddannelse, praktikophold for 
studerende, teknologioverførsel og FoU). 
16 Kontorer for og partnerskaber mellem universiteter og virksomheder har også 
været katalysatorer for andre aktiviteter. De har ofte givet inspiration dl nært beslægtede 
aktiviteter, der rækker videre end til et enkelt program, som f.eks.: 
på EF-plan: 
• samarbejde inden for et bredere spektrum af EF's uddannelses- og 
erhvervsuddannelsesprogrammer, herunder navnlig COMETT, ERASMUS, TEMPUS, 
FORCE og LINGUA 
• parallelt samarbejde om EF-forskning og udvikling, og især inden for 
teknologirelaterede programmer som ESPRIT, BAP/BRIDGE, BRITE/EURAM og DELTA 
• udvikling i fællesskab af tværeuropæiske samarbejdsordninger, der tager 
udgangspunkt i andre organisationer end Det Europæiske Fællesskab (f.eks. HERMES-
praktikprogrammet) 
på lokalt og medlemsstatsplan: 
• kvalifikationsundersøgelser på regionalt plan eller inden for bestemte sektorer 
(finansieret af både Fællesskabet og medlemsstaterne) 
• støtte til den regionale udvikling gennem aktiviteter i tilknytning til strukturfondene 
eller EF-initiativer som EUROFORM 
• samordnet indsats med Euro-Info-Centrene, der har til formål at bistå de små og 
mellemstore virksomheder 
• støtte til SPRINT'S teknologioverførselsaktiviteter gennem supplerende 
erhvervsuddannelsestiltag. 
Deres fulde potentiale og resultater bør derfor vurderes i denne udvidede kontekst. 
17 Partnerskaber mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet har både 
sektorielle og regionale trækf), som er af betydning for fastlæggelsen af deres strategi og 
finansielle levedygtighed: 
• Regionale partnerskaber kan yde et vedvarende bidrag til målsætningerne for 
samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet, når de udgør en 
integreret del af de regionale strategier og programmer. I tilfælde, hvor der ikke 
findes nogen regional uddannelsesstrategi kan de regionale partnerskaber medvirke til 
at få fasUagt en. Det forudsætter, at de videregående uddannelser indgår i et nært 
samarbejde med de regionale myndigheder og med industrielle og faglige grupper i 
regionen. 
• Sektorspecifikke partnerskaber kan yde et vedvarende bidrag til de mål, der ligger til 
grund for samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet, når de er 
knyttet effektivt til videnskabelige og faglige strategier og programmer. Det 
forudsætter, at de videregående uddannelser samarbejder med de relevante 
videnskabelige og faglige organisationer - der selv er meget aktive på 
uddannelsesområdet - samt med erhvervssammenslutninger på europæisk plan. 
2 Et "regionalt" partnerskab målretter sine aktlvlterer mod virksomheder og universiteter 1 en enkelt region: 
et "sektorbestemt" partnerskab koncentrerer sig om en bestemt erhvervs- eller teknologisektor (f.eks. 
automobllindustrien, datamatintegreret fabrikation, tekstil eller miljø) og har et mere tværnationalt sigte. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
IH 
18 Partnerskaber mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet kører bedst, når 
de har en stærk motor som drivkraft. En organisations beredvillighed til at fungere som 
drivkraft afhænger fuldstændig af målsætningerne og det forventede udbytte. Et 
partnerskab inden for en industrisektor (f.eks. automobilindustrien, tekstil eller farmakologi) 
vil lettere kunne finde en virksomhed, der er villig til at fungere som drivkraft, medens et 
partnerskab inden for en teknologisektor (f.eks. software-udvikling, CIM eller materialer) 
snarere finder en drivkraft i det akademiske miljø eller i forskningsmiljøet. Dette afspejler blot 
de forskellige primære mål, som akademikerne og virksomhederne arbejder hen imod. Man er 
nødt til at tage hensyn til disse forskelle, når man udformer et partnerskab og udstikker 
retningslinjerne for, hvordan det skal udvikle sig. 
19 Der er et presserende behov for, at Fællesskabet og medlemsstaterne koordinerer de 
mange net, der etableres - på såvel europæisk som nationalt plan - for at sikre, at de indgår 
i en sammenhæng, og at virksomhederne får stillet en enkel, brugervenlig tjeneste til rådighed, 
det gælder navnlig for de små og mellemstore virksomheder. Erhvervslivet vil ikke samarbejde 
med komplicerede strukturer, der overlapper hinanden. Formålet bør være at stille en tjeneste 
til rådighed for erhvervslivet på en klar og koordineret måde. 
20 Partnerskaberne mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet bør 
supplere snarere end modarbejde de enkelte højere uddannelsesinstitutioners og 
virksomheders politik og indsats. Partnerskabets aktiviteter må indgå i en strategi. I 
samspillet mellem partnerskabets aktiviteter og den enkelte institutions udvikling er det den 
øverste ledelse (særlig rektorerne for de højere uddannelsesinstitutioner), der spiller den 
væsentligste rolle. Partnerskaber er særlig afhængige af fuld anerkendelse og støtte fra deres 
vigtigste medlemmer, hvad enten disse er højere uddannelsesinstitutioner eller virksomheder. 
21 Der er ingen ensartet ledelsesmodel for partnerskaber mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet. Erfaringerne med COMETT viser, at deres struktur og 
medlemskreds er meget forskelligartet. Det er af afgørende betydning at have en god ledelse, 
og det er vigtigt at tage ved lære af de hidtidige erfaringer. Erfaringen har vist, at sådanne 
partnerskaber efter en treårig aktivitet skulle have etableret: 
• en klar Juridisk struktur med formelle aftaler mellem partnerne 
• medlemskabsordninger, der afspejler forskellige engagementsniveauer og -intensiteter; 
aktivt medlemskab bør ikke forveksles med tilknyttet medlemskab, hverken for så 
vidt angår de finansielle bidrag eller udbyttet 
• en professionelt udarbejdet virksomhedsplan, der bl.a. omfatter et klart budget for 
programmet, der gør det muligt at analysere effektiviteten på de forskellige 
aktivitetsområder (f.eks. praktikophold for studerende, kurser, analyser af 
uddannelsesbehov osv.) og af balancen mellem investering og udbytte på de forskellige 
områder 
• en ansættelsesstruktur, der opererer med en kritisk masse af heltidsansatte 
medarbejdere, der er sammensat på et tværfagligt grundlag, og som omfatter én højt 
placeret leder. Partnerskabet vil også få brug for deltidsansatte på grund af 
medlemmernes geografiske spredning og de mange forskellige krav (navnlig de 
sektorbestemte), som de skal opfylde. 
22 Man kan ikke udtale sig kategorisk om den ideelle kritiske størrelse af et 
partnerskab mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet, på grund af deres 
forskellige situationer og miljøer. Ikke desto mindre står det klart, at partnerskaberne let kan 
blive så store, at de ikke magter at gennemføre deres opgaver. De går en vanskelig balancegang 
mellem at øve Indflydelse på europæisk plan og at fungere effektivt på lokalt plan med ret 
begrænsede midler. Som oftest kan et partnerskab kun fungere effektivt, hvis dets 
sammensætning opfylder følgende betingelser: 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
i<r 
• regionale partnerskaber 
*- en troværdig dækning af de højere uddannelsesinstitutioner (normalt alle i 
regionen) 
• en hård kerne af flere store virksomheder i regionen 
• en tilstrækkelig stor gruppe af små og mellemstore virksomheder til at have føling 
med disse virksomheders situation samt, hvis det er muligt, en vis ensartethed 
inden for forskellige sektorer; dækningen kan i visse tilfælde opnås ved, at der 
deltager sammenslutninger af små og mellemstore virksomheder eller af regionale 
faglige eller økonomiske organisationer 
• beslutningstagere fra de relevante regionale myndigheder 
• sektorspecifikke partnerskaber 
• et udsnit af førende højere uddannelsesinstitutioner fra flere medlemsstater 
med en troværdig forskningskapacitet inden for den pågældende sektor 
»• en hård kerne af flere førende virksomheder inden for den pågældende sektor 
• (hvis det er relevant) en tilstrækkelig stor gruppe af små og mellemstore 
virksomheder til at have føling med disse virksomheders situation 
• deltagelse af sektorens vigtigste faglige sammenslutninger. 
• og i begge tilfælde 
• en drivkraft, hvis hovedmål tilgodeses gennem arbejdet med at oprette og 
udvikle partnerskabet 
• en veldefineret ledelsesstruktur baseret på en centralt placeret fuldtidsleder og 
på regelmæssige og pålidelige kommunikationsprocesser inden for 
partnerskabet. 
23 Efter- og videreuddannelse aflederne af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet er overordentlig vigtig. Dette er et marked for udbydere af 
uddannelse, der vokser op i en helt ny europæisk kontekst, som Det Europæiske Fællesskab 
bør medvirke til at stimulere, i det omfang de nationale programmer ikke opfylder de aktuelle 
behov. Formålet bør være at få etableret et vedvarende og autonomt program, der bakkes op 
af pålidelige behovsanalyser og samarbejde med de førende institutioner, hvor der undervises 
i management. Ved planlægningen af sådanne programmer er det også vigtigt at opfylde de 
behov, som institutionernes nøglepersoner har (f.eks. rektorerne, de ansvarlige for 
forbindelserne til erhvervslivet). 
UDVEKSLINGER MELLEM DE VIDEREGÅENDE UDDANNELSER OG ERHVERVSLIVET OG 
UDVIKLING AP MEDARBEJDERSTABEN 
Nøglen til teknologisk innovation og erhvervsfremme er mennesker. Det er dem, der bærer 
teknologioverførslen og udviklingen. Mennesker bør belønnes, ikke straffes for deres 
internationale mobilitet og erfaring. På dette punkt lever institutionernes politik og praksis ikke 
op til de krav, der gør sig gældende i Europa og i hele resten af verden. 
Praktikophold for studerende i erhvervslivet 
24 De store fordele, som praktikophold for studerende giver, er af både 
uddannelsesmæssig og almen erfaringsmæssig karakter: 
• for den højere uddannelsesinstitution: 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
IL 
tættere forbindelser til det økonomiske liv, hvilket kan give fordele på andre 
områder (f.eks. FoU-samarbeJde, efter- og videreuddannelse) 
feedback om arbejdsgivernes krav til studieordningerne 
løbende justering af uddannelsernes indhold for at forbedre uddannelsernes 
kvalitet og kandidaternes beskæftigelsesmuligheder 
for virksomheden: 
• tættere forbindelser til de videregående uddannelser, hvilket kan give fordele på 
andre områder (f.eks. FoU-samarbejde, efter- og videreuddannelse) 
• privilegeret adgang til højt kvalificerede medarbejderemner 
• muligheder for at øve indflydelse på indholdet og kvaliteten af de videregående 
uddannelsers undervisningsprogrammer på mellemlang og lang sigt 
• for den studerende: 
• førstehåndskendskab til arbejdslivet, hvilket vil forbedre den studerendes 
forberedelse til og chancer for at opnå en beskæftigelse 
• integrering af denne arbejdserfaring i en anerkendt uddannelse 
• en europæisk dimension til den erhvervsrettede og faglige udvikling, der drager 
fordel af den kulturelle og sproglige mangfoldighed i Fællesskabet 
og for Det Europæiske Fællesskab i sin helhed et øget antal kandidater med den form for 
erfaringer, som er nødvendige på et europæisk arbejdsmarked, der er inde i en rivende 
udvikling. 
25 Tilrettelæggelsen af effektive praktikophold for studerende er en møjsommelig opgave, 
og det er ikke alle virksomheder, der vil føle sig overbevist om, at denne investering er rentabel. 
Der findes imidlertid veldokumenterede eksempler på praktikopholdenes økonomiske 
konsekvenser, hvor praktikopholdene har: 
• skaffet virksomheden højt kvalificerede medarbejderemner, og dermed sikret 
virksomhedens førende position på arbejdsmarkedet, uden at det har medført store 
ansættelsesomkostninger 
• haft en konkret effekt på de økonomiske resultater i kraft af det teknologiske 
udviklingsarbejde, som den studerende har gennemført under praktikopholdet 
• stimuleret til nye europæiske markedskontakter og -muligheder som følge af den 
studerendes kvalifikationer 
• sat gang i styrkelsen af samarbejdspartnerskaber mellem de deltagende organisationer 
(f.eks. inden for FoU) 
• bidraget til at øge erhvervsuddannelseskulturen og den europæiske bevidsthed i 
virksomheder, der ønsker at udvikle deres aktiviteter i det indre marked. 
Navnlig de små og mellemstore virksomheder kan drage fordel af disse forskellige aspekter. 
26 Mobiliteten - den ene vej og den anden vej - i forbindelse med praktikophold for 
studerende kan få direkte fordele for hele den regionale udviklingspolitik, særlig når denne 
mobilitet er omfattende og er koncentreret om prioriterede erhvervssektorer. De studerende, 
der kommer i praktik i virksomheder, kan blive toneangivende for den teknologiske og 
kommercielle udvikling, navnlig i forbindelse med opbygningen af det indre marked. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
tt 
27 Med henblik på at overbevise alle parter om praktikopholdenes værdi bør der udvikles 
en kodeks for god praksis og kvalitet. Den bør anvendes på alle de EF-finansierede 
programmer, der formidler praktikophold, herunder navnlig COMETT. ERASMUS. LINGUA. 
TEMPUS og PETRA. En sådan kodeks bør i det mindste omfatte følgende punkter for det 
tværnationale samarbejdet: 
• forbilledlige overenskomster mellem virksomhed, uddannelsesinstitution og praktikant 
• overvågnings- og anerkendelsesforanstaltninger, herunder integrering af 
praktikopholdet i det samlede studieforløb 
• de juridiske aspekter som f.eks. social sikkerhed og sygesikring 
• ordninger, der sikrer en relevant fremmedsprogsundervisning 
• ikke-diskriminerende aflønningsordninger. 
28 Det er vigtigt, at der i samarbejde med medlemsstaterne skabes klarhed omkring visse 
aspekter af den behandling, praktikanterne får under de forskellige nationale 
lovgivninger. Nogle af de vigtige områder er: 
• dækningen for så vidt angår social sikkerhed og sygesikring 
• beskatningsreglerne for den økonomiske støtte, de studerende modtager under de 
nationale og/eller EF-finansierede stipendie- og låneordninger. 
29 I betragtning af den nationale lovgivning og faglige traditioner, bør der fortsat være 
fleksible ordninger for, hvordan praktikopholdene integreres i de akademiske 
uddannelser. Ikke desto mindre bør Fællesskabet, undtagen i tilfælde, hvor nationale forhold 
udelukker sådanne muligheder, give en fortrinsstilling til praktikophold, der - enten under eller 
efter et eksamensrettet studium - er planlagt, så de er koordineret med den pågældende 
uddannelse. 
30 Det er vigtigt, at et praktikophold i udlandet har en tilstrækkelig lang varighed til. at 
det får en langtidsvirkning for den studerende. De tre måneder som minimum for varigheden 
af en studerendes praktikophold bør fastholdes som normen for EF-tilskud, i betragtning af 
den situation, der hersker i Fællesskabet i sin helhed. Ikke desto mindre bør virksomheder og 
højere uddannelsesinstitutioner tilskynde til længere perioder af hensyn til: 
• kvaliteten af praktikopholdets resultater 
• effektiviteten af den investering, der gøres, navnlig i situaUoner, hvor der er behov for 
en større kulturel og sproglig tilpasning 
• optimeringen af den strukturerede langtidsvirkning på uddannelser og kvalifikationer. 
31 Udbuddet af praktikmuligheder er ustabilt og foranderligt og er ofte præget af 
muligheder, der pludselig dukker op og kun varer en kort periode. De højere 
uddannelsesinstitutioner og praktikanterne er nødt til at kunne slå til med kort varsel. Det er 
derfor af afgørende betydning at have lokale administrative arrangementer for de EF-
finansierede tilskud til praktikophold. De europæiske net, der fungerer via 
uddannelsespartnerskaberne mellem universiteter og virksomheder under COMETT, kan 
udbygges, så de kan yde de nødvendige tjenester, herunder: 
• at finde frem til prakUkpladser 
• en samordnet plan for tilbud om og accept af praktikophold 
• sikkerhed for en kvalitetsbetonet udvælgelse af og tilsyn med de studerende under 
praktikopholdet 
• støtte til de studerende under praktikopholdet (økonomisk, faglig, sproglig og 
sundhedsmæssig). 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
V'-
A 
32 Praktikophold i erhvervslivet for forskningsbaseret" uddannelse på højt niveau 
hører til i grænseområdet mellem uddannelse og forskning, og både EF (først og fremmest 
programmet for menneskelige ressourcer og mobilitet) og nationale ordninger yder støtte til 
denne form for praktikophold under parolen "uddannelse gennem forskning". Tyngdepunktet 
for denne form for uddannelse er ved at blive flyttet i retning af dette grænseområde mellem 
den akademiske verden og industriens verden. Derved opfylder uddannelsen almene behov og 
medvirker til at skabe eller styrke en almen videnskabelig og teknologisk kultur. 
33 Der er behov for en bedre forståelse af det europæiske erhvervslivs reelle 
muligheder for at modtage studerende som praktikanter. Der bør gennemføres en 
undersøgelse af de reelle muligheder, baseret på et repræsentativt udvalg af virksomheder af 
forskellig størrelse og fra forskellige sektorer, og den bør lægge særlig vægt på metoder og 
midler til at skabe større bevidsthed om fordelene ved, at de studerende gennemfører 
praktikophold i erhvervslivet. 
Udvikling og udveksling af medarbejderstaben 
34 De resultater, der kommer ud af vellykkede forbindelser mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet, afhænger fuldstændig af de deltagende medarbejderes 
fo nidsætninger og indstilling. Der gøres både i erhvervslivet og i universitetsverdenen 
bestræbelser på at udvirke en kulturel ændring, der vil tilskynde til og underbygge 
samarbejdet Denne kulturelle ændring skal vedblive med at være fast forankret i 
bevidstheden om de videregående uddannelsers og erhvervslivets respektive særegenhed, og 
der må nødvendigvis skabes balance mellem et "videnskabeligt skub" og en "markedstræk". 
3 5 Engagement i samarbejde bør betragtes som en integreret del af arbejdsområdet 
for lærerne på de videregående uddannelser og for de relevante medarbejdergrupper i 
virksomhederne. Kendskabet til erhvervslivets behov og de konkrete måder, et samarbejde kan 
gennemføres på, bør forbedres på de videregående uddannelser. I påkommende tilfælde bør 
lærerne tilskyndes til at få arbejdserfaring i de økonomiske sektorer, som deres videnskabelige 
arbejde har tilknytning til. Villigheden til at arbejde sammen med det økonomiske liv bør 
tillægges samme betydning som undervisnings- og forskningsopgaverne, når kvalifikationerne 
bedømmes i forbindelse med ansættelse eller forfremmelse. 
36 Udveksling af medarbejdere mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet bør 
også fremover foregå begge veje (videregående uddannelser <=> erhvervslivet). Det er meget 
vigtigt at opstille klare mål for udvekslingen og indrette programmet på at opfylde disse mal. 
For så vidt angår den europæiske merværdi skal hovedvægten lægges på uddannelse af 
undervisere og overførsel af know-how til de organisationer, der indgår i samarbejdet. 
37 Ganske vist vil længerevarende udstationeringer af medarbejdere utvivlsomt have den 
største effekt, men der er plads til mange forskellige former for udvekslinger og 
ansættelsesforhold. De rækker lige fra sponsorerede lærestole og fælles professorater over 
tidsbegrænsede kandidatstipendier til kortvarig deltidsansættelse (som f.eks. 
"videnskabsvagter" og "teknologivogtere"). Både de videregående uddannelser og erhvervslivet 
må udvise smidighed, når det gælder forskellige former for gensidig udveksling af 
medarbejdere, og de må holde sig omfanget og værdien af disse udvekslinger for øje. 
38 En effektiv og særdeles rentabel måde at udveksle ansatte på er at integrere 
udvekslingen i et bredere uddannelsesprojekt mellem universiteter og virksomheder. Derved 
kan udvekslingerne udnyttes på en mere opfindsom måde som en af de forskellige ressourcer, 
som de specifikke projekter og programmer har til deres rådighed. 
39 Udvekslingsaktiviteter er ofte for spredte og for beskedent anlagt. Dette gælder bade f r 
udveksling af medarbejdere og for langtidsudstationeringer af avancerede studerende i 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
A '•) 
virksomheder. Der bør udvikles en mere koncentreret fremgangsmåde, der er udformet, så 
der opnås en kritisk masse i nøglesektorer og omkring teknologiske udviklinger og teknikker. 
Med en sådan fremgangsmåde, der i visse tilfælde kan knyttes til EFs FoU-programmer, vil 
virke mere motiverende for erhvervslivet (herunder de små og mellemstore virksomheder), vil 
give resultater af europæisk betydning og samtidig være rentable. Udvekslingerne kan 
medvirke til at udvikle en teknologisk kultur i virksomhederne (navnlig i de små og 
mellemstore virksomheder) og bibringe de videregående uddannelser en bedre forståelse af de 
små og mellemstore virksomheders forhold. 
40 For alle udvekslinger af medarbejdere bør der være lagt en "udbredelsesplan" til 
opfølgning af udvekslingen. Dermed vil resultaterne af udvekslingen kunne udbredes til alle 
interesserede. Udbredelsesplanen kunne omfatte arrangementer for offentlig fremlægning af 
resultaterne af udvekslingen (f.eks. i form af spørgerunde-seminarer) dels lokalt og, hvor det 
er relevant, også på EF-plan (f.eks. inden for sektorgrupperne). 
Generelle bemærkninger om udvekslinger og mobilitet mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet 
41 Det er nødvendigt at gøre noget ved den manglende balance i praktikantstrømmene 
mellem forskellige regioner. Der bør tages mere direkte hensyn til forskellene i 
leveomkostningerne ved en mere formålsbestemt finansiering og mere differentierede 
finansieringsniveauer (hvilket forudsætter, at der foretages en tilpas streng udvælgelse og 
overvågning). 
i n T^]ipSSkaf,ef 0g medlemsstaterne bør undersøge mulighedemefor at udvide antallet 
o/omrauu, ^iden ior hvilke der gennemføres tværnationale praktikophold. De områder, som 
der i øjeblikket gennemføres flest praktikophold inden for, er ingeniørvidenskab, teknologi, 
erhvervsstudier og management, men der kan inddrages mange andre områder (som f.eks. 
medicin, sundhedsområdet, jura og økonomi). 
43 Der er modstridende meldinger om, hvorvidt og på hvilken måde EF's 
mobilitetsprogrammer har bidraget til "hjerneflugten"fra de mindre udviklede til de mere 
udviklede regioner i Fællesskabet. Der har været nogle anekdotiske eksempler på en sådan 
bivirkning, men seriøse undersøgelser over et længere tidsrum viser, at virkeligheden er 
anderledes og noget mere kompleks. Fællesskabet skal gennemføre en særlig undersøgelse af 
dette spørgsmål over et tilstrækkelig stort tidsrum. 
SAMARBEJDE MELLEM DE VIDEREGÅENDE UDDANNELSER OG ERHVERVSLIVET I 
UDDANNELSES- OG ERHVERVSUDDANNELSESPROJEKTER 
Samarbejde i uddannelses- og erhvewsuddannelsesprojekter er den mest effektive made at 
skabe overensstemmelse mellem udbud og efterspørgsel på. I sådanne projekter kan man 
behandle virksomhedernes reelle problemer både på kortere og på længere sigt Når de ledes 
effektivt, kan de også fungere som effektive og rentable rammer omkring opbygningen af 
vedvarende og langvarige partnerskaber. Der vil ofte i tilknytning til sådanne projekter være 
afledte virkninger på andre områder, såsom forskning og udvikling. 
44 Der gøres nu flere og flere erfaringer med anvendelse af undervisningsmaterialer, der 
er baseret på samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. Dette viser, 
at der er et europæisk uddannelsesmarked under opbygning, men som reelt består af flere 
forskellige markeder, som det er nødvendigt at knytte sammen. Der er imidlertid stor forskel 
på, hvor stor opmærksomhed der ofres på mulighederne for kommerciel udnyttelse, 
omkostningsberegninger, markedsføringspraksis, kvalitetsstyring og formidlingsevne. De 
enkelte højere uddannelsesinstitutioner og de enkelte virksomheder går nu ind på dette 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
y 
marked og konkurrerer med hinanden på kommercielle vilkår. Kommissionen burde undersøge 
denne udvikling nøje og overveje, om der er behov for støtte på EF-plan, navnlig for så vidt 
angår erhvervsuddannelsesmarkedet (f.eks. ved hjælp af informationsnet) og demonstrations-
og clearingkontor-net. 
45 Tilrettelæggelsen af fælles uddannelsesprojekter (der kan sammenlignes med en 
produktudviklingscyklus), indebærer, og især i EF-sammenhæng, at man skal kombinere de 
kvalifikationer, der er til stede i et meget bredt sammensat 
uddannelsesudviklingsteam. Design og markedsføring gør det til en fordel, at der findes 
kvalifikationer, der ofte ellers er vanskelige og langsommelige at udvikle på de enkelte højere 
uddannelsesinstitutioner eller i de enkelte virksomheder (f.eks. rådgivning om multime­
dieredskaber, om ornkostningsberegningsprincipper, om tendenser i kundekredsen, om fordele 
ved egenproduktion sammenholdt med ekstern produktion). Klare aftaler er nødvendige for, 
at projektet kan udvikle sig godt og undgå den sårbarhed, der kan blive resultatet, hvis 
projektet er personafhængigt snarere end organisationsafhængigt. 
46 I forbindelse med projektstyringen skal der tages større hensyn til de enkelte 
projektudviklingsfaser, som er: 
behovsanalyse og markedsanalyse 
udformning/design, herunder klar angivelse af målsætninger for undervisningen 
udvikling og produktion 
afprøvning 
salgsarbejde/markedsføring 
ajourføring og vedligeholdelse 
løbende overvågningsprocedurer under hele projektets udvikling 
Balancen mellem erhvervslivets og de videregående uddannelsers indsats i de forskellige faser 
skal omhyggeligt overvåges, navnlig for at sikre, at virksomhederne yder et passende bidrag 
i de første faser med behovsanalyse, udformning/design og markedsføring. 
47 Samtidig bør der ved evalueringen af resultaterne af de fælles uddannelsesprojekter 
tages hensyn til, at projekterne både har en umiddelbar virkning og en langtidsvirkning. 
Den umiddelbare virkning omfatter: 
• selve erhvervsuddannelsestilbuddet (kurser, kvalifikationer, materialer, databaser) 
• oprettelse af nye partnerskaber mellem hovedaktørerne (herunder også partnerskaber 
mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet). 
Langtidsvirkningen omfatter: 
• en forbedret samarbel dsformidlet analyse og forståelse af uddannelsesbehovene på 
lokalt plan og på EF-plan 
• oprettelse af nye interregionale eller sektorspecifikke net om erhvervsuddannelse og 
dertil knyttede områder (f.eks. udbredelse af FoU-resultater). 
48 De nye muligheder inden for uddannelse og erhvervsuddannelse udspringer både fra 
det dynamiske marked og fra tilstedeværelsen af ny teknologi. Jobbet som "underviser" 
forudsætter nu i modsætning til tidligere som alle andre erhverv større og større teknologisk 
og markedsrelateret kompetence. Uddannelsen ctf underviserne får en afgørende betydning 
og er et område, hvor erhvervslivet og de videregående uddannelser har fælles interesser. De 
videregående uddannelser og erhvervslivet vil i stigende omfang konkurrere om at levere 
kvalificerede og smidige undervisere. Dette område vil blive en særlig udfordring for de 
videregående uddannelser, for det anslås, at 60% af alle uddannelses- og indlæringsaktiviteter 
inden år 2000 vil falde inden for området livslang uddannelse. 
a&stmffteej,««- »duff.--i i. Ae- videregående uddannelser og erhvervslivet w 
^A 
49 Europæiske markeder for kortvarige efter- og videreuddannelseskurser er under 
opbygning, og aktiviteter som COMETT har medvirket til at sikre, at europæiske uddannelses­
institutioner vil bestræbe sig på at indtage en central plads på dette marked. Dette marked vil 
åbne mulighed for udformning og gennemførelse af kurser af høj kvalitet i flere forskellige 
lande og i tilpassede sprogudgaver. Disse kursers europæiske dimension vil på en meget 
elfektiv måde blive opnået i kraft af: 
• instruktører fra andre lande end det, hvor kurset foregår 
• udvikling af nye kurser og tilpasning af eksisterende kurser til målgrupper i andre 
lande 
• kurser på højeste niveau, hvor nettene allerede er af europæisk, eller ligefrem global, 
karakter. 
50 Fremmedsprogspolitik og -praksis i fælles uddannelsesprojekter er en vigtig 
markedsrelateret faktor: 
• inden for alle aktivitetsområder bør man fortsat gøre meget ud af den kulturelle og 
sproglige tilpasning af undervisningsmaterialer og kurser. Især når man i stedet for at 
lave nye materialer bearbejder eksisterende materialer med henblik på anvendelse i et 
andet land, burde man forlange af initiativtagerne, at de har kontakt med en 
tilstrækkelig stor personkreds i dette land til, at de kan afprøve de foreslåede kurser 
og materialer: 
• valget af det(de) mest velegnede sprog til kurser og materialer bør overlades til 
initiativtagerne selv på grundlag af normale markedsvilkår. 
51 Tværnational mobilitet (for både studerende og ansatte) bør udnyttes mere 
systematisk som en støttefaktor i forbindelse med udviklingen af uddannelsesprojektet. Det 
er imidlertid vigtigt at skelne mellem et projekts eksperimentelle fase og den endelige 
iværksættelse, for at beskytte kunderne mod uafprøvede undervisningsmetoder og -materialer. 
52 Ekspertviden inden for åben uddannelse og fjernundervisning og de fordele, der kan 
opnås ved at anvende åben uddannelse og fjernundervisning, er en fælles interesse for de 
videregående uddannelser og erhvervslivet. Dette gælder navnlig, når det drejer sig om efter-
og videreuddannelse. De fælles uddannelsesprojekter åbner gode muligheder for at yde støtte 
pa strategiske områder som: 
• udvidet adgang dl de videregående uddannelser i Europa ved at støtte udvikling og 
udbredelse af fjernundervisning (på såvel grunduddannelsesniveau som efter- og 
videreuddannelsesniveau) i alle dele af Fællesskabet. Der er her særlige muligheder for 
at styrke de uddannelsesmæssige infrastrukturer i de ugunstigt stillede og fjerntbe-
liggende egne i Europa og for de kategorier af borgere, der ikke har tilstrækkelig god 
adgang til uddannelse og erhvervsuddannelse: 
• fremme af fjernundervisning og åben uddannlse inden for den livslange uddannelse og 
efter- og videreuddannelsen af arbejdsstyrken (navnlig i små og mellemstore 
virksomheder), med særlig opmærksomhed rettet mod de højt prioriterede erhvervs­
sektorer, som er af afgørende betydning for EF's indre markeds fremtid; 
• fremme og indførelse af ny, navnlig edb-baseret, undervisningsteknologi til efterud­
dannelse, hvor man trækker på og udnytter de åbne universiteters og fjernundervis­
ningsinstitutioners tværnationale samarbejde og tværnationale net. Dette kan også 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
}L 
medvirke til at fremme samarbejdet mellem institutioner, der tilbyder åben uddannelse 
og fjernundervisning, og de konventionelle højere uddannelsesinstitutioner. 
53 Det Europæiske Fællesskabs støtte til fælles uddannelsesprojekter bør baseres på 
områder af betydning for det europæiske erhvervslivs konkurrenceevne, som f.eks.: 
høj europæisk merværdi 
analyse og imødegåelse af kvaliflkationsmangler på europæisk plan 
mere effektiv udbredelse af FoU-resultateme 
regional teknologioverførsel via erhvervsuddannelse 
yderligere udnyttelse af mulighederne for, at den nye undervisningsteknologi kan føre 
til nye uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemer (dvs. gå videre end til 
udarbejdelse af specifikke kurser og produkter). 
54 Det Europæiske Fællesskab bør fortsætte med at udvikle sin differentierede måde at 
finansiere projekterne på: 
• "såsæd-finansiering" med beskedne beløb af aktiviteter af begrænset omfang (f.eks. 
kortvarige kurser), hvor hovedvægten er lagt på decentralisering, udvikling af lokale 
initiativer og simple gennemførelses- og overvågningsstrukturer 
• mere betydelige investeringer i større projekter, der udvælges og udvikles proaktivt i 
relation til Fællesskabets målsætninger og programmer, og som er baseret på højere 
investeringsniveauer, en mere systematisk overvågning og forhåndsaftaler om 
udbredelsen af resultaterne. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
V:, 
DelV 
Arbejdsplanen for fremtiden: på vej mod en strategi 
Denne sidste del handler om hovedelementerne i arbejdsplanen for fremtiden set fra både de 
videregående uddannelsers og erhvervslivets synspunkt Det er hensigten at give den enkelte 
virksomhed og højere uddannelsesinstitution et sæt konkrete spørgsmål som den kan tage 
stilling til i forbindelse med de emner, der er blevet berørt i de foregående kapitler. Denne del 
rundes derefter af med nogle overvejelser om Det Europæiske Fællesskabs fremtidige aktioner. 
1 I de foregående dele af dette dokument er der blevet skitseret en generel arbejdsplan, 
som har lagt hovedvægten på en udbygning af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet. I denne sidste del af dokumentet skal vi se på. hvordan dette 
omsættes til handling i den enkelte virksomhed eller på den enkelte institution. 
Partnerskabskonteksten 
2 Vi har prøvet at se på følgende generelle mål: 
• udbygning af forbindelserne mellem de videregående uddannelser og det 
økonomiske liv gennem udformning af politikker, støtte til etablering af net, 
mobilitet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. 
• behovet for at sætte ind på et overordnet og strukturelt plan og behovet for en 
ensartet fremgangsmåde nos alle de berørte parter, hvilket derfor peger i retning 
af, at det offenUige bør udstikke de konkrete rammer. 
• større lydhørhed over for kundernes (såvel enkeltpersoners som organisationers) 
behov og erkendelse af betydningen af at tage sig betalt for tjenesteydelser. 
3 En grundlæggende anbefaling er den. at de højere uddannelsesinstitutioner bør anse 
samarbejdet med erhvervslivet for at være en del af deres hovedformål, navnlig for så vidt 
angår efter- og videreuddannelse, og at virksomhederne selv bør have en klart formuleret uddannelses-
og erhvervsuddannelsesstrategi og et organiseret samspil med de videregående uddannelser. 
som kan fremme og lette adgangen og dialogen. 
Specifikke samarbejdsområder 
4 Med hensyn til de specifikke samarbejdsområder bør der udpeges særlige aktionsom­
råder, der i sig selv er af grundlæggende betydning, og hvor samarbejdet mellem de 
videregående uddannelser og erhvervslivet kan være et effektivt udgangspunkt for aktionen. 
Af prioriterede områder af europæisk betydning kan især nævnes: 
• efter- og videreuddannelse for erhvervslivet gennem samarbejdsstrukturer og 
analyser af uddannelsesbehovene (særlig for små og mellemstore virksomheder) 
• fremmende foranstaltninger, der skal bringe efter- og videreuddannelsen ind blandt 
de videregående uddannelsers centrale uddannelsesopgaver, herunder forberedelse 
af de studerende til et liv med vedvarende uddannelse samt udvikling af nye 
karriereforløbsstrukturer for lærerne på de videregående uddannelser 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
M 
• en europæisk Indsats over for manglende kvalifikationer i hele Fællesskabet og 
overvågning af behovet for og udbuddet af arbejdskraft: 
• bedre udnyttelse af de net, der forbinder de videregående uddannelser og 
erhvervslivet, som samlingspunkt for en egentlig overvågning af kvalifikationer­
ne 
• tilskyndelse til større interesse på sekundærtrinnet for videnskab og teknologi 
og for industrien 
• bedre analyser og udveksling af informationer: 
* yderligere undersøgelser og forskning omkring situationen vedrørende 
samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet, især på 
medlemsstatsniveau, dels i lande med stærkt etablerede samarbejdstraditioner 
og dels i lande uden sådanne traditioner 
• styrkelse af FoU-forbindelseme mellem de videregående uddannelser og erhvervs­
livet: 
• oprettelse af partnerskaber mellem de videregående uddannelser og erhvervs­
livet som en sektorspecifik mekanisme til forskeruddannelse på højt niveau og 
udvekslinger på EF-plan 
*• koordination af store, fælles uddannelsesprojekter med henblik på udbredelsen 
af resultaterne af EF's FoU-aktiviteter 
• effektivisering af uddannelserne: 
• fokusering på fælles aktiviteter på multimedie- og fjemundervisningsområdet, 
hvor der er behov for nye investeringer og nye organisationsformer inden for 
såvel de videregående uddannelser som erhvervslivet 
• uddannelse af de videregående uddannelsers lærere i at anvende den nye 
undervisningsteknologi 
En checklistefor de enkelte virksomheder og højere uddannelsesinstitutioner 
5 Bilag A og B indeholder checklister(3), som det anbefales at benytte som udgangspunkt 
for den interne analyse af værdien af konkrete samarbejdstiltag. De har til formål at bidrage 
til udviklingen af en specifik strategi for samarbejdet. Strategi er handling, og hele dette 
dokument skal først og fremmest fungere som et incitament til handling og som et debatoplæg. 
Fremtidige EF-aktioner 
6 Formålet med dette arbejdsdokument har været at dele erfaringerne og at sætte en 
debat i gang. Et konkret område, hvor Fællesskabet vil trække på denne debat, er i forbindelse 
med udformningen af de fremtidige aktioner på EF-plan. Programmet for aktionerne omfatter 
bl.a. de initiativer, der skal tages efter afslutningen af anden fase af COMETT-programmet. 
7 Uden dermed at foregribe de diskussioner og evalueringer, der skal finde sted 
vedrørende Fællesskabets programmer for de videregående uddannelser og erhvervslivet, vil 
Kommissionen allerede på dette stadium gerne fremlæggeforeløbige overvejelser som et indlæg 
i den debat, der her lægges op til. 
8 For det første skal de allerede omfattende erfaringer, der er gjort til dato inden for 
COMETT og andre relevante EF-programmer, gøres tilgængelige for alle de personer i og uden 
for medlemsstaterne, der ønsker at oprette partnerskaber mellem de videregående uddannelser 
1 Disse checklister er baseret på arbejde, der er udført i Det Forenede Kongerige af the Council for Industry and Higher 
Education og det britiske handels- og industriininisterium. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
:ss 
og erhvervslivet. Det er et spørgsmål om at udnytte de eksisterende ressourcer, der findes 
inden for EF-programmerne. Det er præcis det, der er formålet med dette dokument. 
9 Når de har sat den europæiske maskine i gang på dette område, bør EF-programmerne 
i mere udpræget grad beskæftige sig med at europæisere de eksisterende og fremtidige net, der 
er oprettet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. Det er denne merværdi, som 
Det Europæiske Fællesskab kan tilføre. Det afspejler, at det, Europa har brug for, ikke så 
meget er en lang række nationale projekter (som institutionerne tidligere har og også fremover 
vil iværksætte i medlemsstaterne), men snarere en europæisk infrastruktur af net mellem de 
videregående uddannelser og erhvervslivet, der på en fleksibel måde kan opfylde en række 
forskellige behov, fungere sammen og samarbejde, og dække alle de vigtigste sektorer og 
regioner. Der skal udvikles nye metoder med henblik på denne europæiseringsproces. 
10 Den europæiske infrastruktur af net mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet må rettes mod højt prioriterede områder inden for den socioøkonomiske udvikling 
i Europa. Meget afhænger af, hvilke beslutninger Fællesskabet og medlemsstaterne træffer til 
opfølgning af Maastricht-Traktaten, men man kan skitsere nogle generelle tendenser. 
11 Den innovative og kvalitetsbetonede funktion, som Fællesskabets aktioner har pa 
uddannelsesområdet, er et udslag af det faktum, at den største byrde med hensyn til at 
uddanne et passende antal tekniske medarbejdere nødvendigvis må bæres af de nationale uddannelses-
og erhvervsuddannelsessystemer. Partnerskaber mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet kan imidlertid spille en nyttig rolle, fordi de opererer på græsrodsniveauet mellem 
udbudssiden (de videregående uddannelser) og efterspørgselssiden (erhvervslivet). Dette 
samspil mellem udbud og efterspørgsel er et af Europas svage punkter, og det kan i en vis 
udstrækning forklare, hvorfor tilpasningen til de skiftende behov foregår så langsomt i forhold 
til i Japan og De Forenede Stater. 
12 Partnerskaberne kunne blive et vigtigt element den erhvervsmæssige omstrukturerings-
og tilpasningsproces i Det Europæiske Fællesskab, og navnlig i forbindelse med forbedringen 
af konkurrenceevnen inden for strategisk vigtige erhvervssektorer. Om det lykkes, vil ikke kun 
afhænge af forsknings- og udviklingsevnen, men også af evnen til at indføre nye organisations­
former, herunder navnlig etablering af net, til at tilvejebringe den faglige kunnen og de 
kvalifikationer, der er nødvendige for at kunne styre innovationsprocessen og ikke mindst til 
at sikre proces- og produktkvaliteten. Inden for de strategisk vigtige sektorer og i samarbejde 
med Fællesskabets industripolitik og forsknings- og udviklingsprogrammer, kunne 
partnerskaber mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet være et nyttigt middel til 
at udnytte strukturelle ressourcer dl at styrke Fællesskabets industrielle tilpasningsevne. 
13 Det må dog ikke glemmes, at førerpositionen inden for erhvervssektorerne i vore dages 
meget dynamiske økonomier skifter forholdsvis hurtigt. Efterhånden som de nye teknologier 
udbredes og bliver en del af hverdagen, skifter grundlaget for konkurrenceevnen til 
omkostningerne, herunder navnlig arbejdskraftomkostningeme. Derved kan nye konkurrenter 
komme ind på markedet. Eksempelvis blev USA's dominans af højteknologiområdet i 1960'erne 
hurtigt overtaget, først af Europa og siden af Japan. Ud fra den samme logik bør det 
teknologiske potentiale i Det Europæiske Fællesskab ikke helt overvejende koncentreres i 
bestemte regioner. Partnerskabernes nuværende stærke position i alle Fællesskabets regioner 
kan således udnyttes som et middel til at styrke den afbalancerede økonomiske udvikling og 
samhørighed. 
14 Endelig vil partnerskaberne mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
kunne spille en større rolle i udviklingen af de europæiske uddannelses- og kvalifikations-
markeder. Der kan næppe være tvivl om, at europæerne, efterhånden som virkningerne af 
enhedsmarkedet slår igennem, vil uddanne sig, kvalificere sig og arbejde, som om de befinder 
sig i et stadig mere ensartet økonomisk område. Der bliver ikke et uddannelses- og 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
J>C 
kvalifikationsmarked, men mange forskellige markeder, der opstår af samarbejde pa 
græsrodsniveau i regioner, økonomiske sektorer og zoner på tværs af landegrænserne. Hvert 
af de partnerskaber, der oprettes under EF-programmerne, er et potentielt uddannelses- og 
kvalifikationsmarked, og samarbejdet mellem dem vil kunne udvide deres aktivitetsområde og 
forbedre deres effektivitet. Der skal udvikles metoder til at sætte gang i denne proces på 
grundlag af en mere intensiv udnyttelse af de eksisterende fremgangsmåder, hvor ud­
stationering af ansatte og praktikophold for studerende og tværnationalt samarbejde indgår 
i specifikke uddannelsesprojekter. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
^ 
BILAG A 
ELEMENTER TIL EN FÆLLES POLITIK OVER FOR DE VIDEREGÅENDE UDDANNELSER -
En checklistet1) 
FORMÅL OG MÅLSÆTNINGER 
1.1 Hvad håber virksomheden at opnå i kraft af forbindelserne med de 
videregående uddannelser? 
1.2 Hvad er virksomhedens målsætninger med at fastlægge en politik over for de 
videregående uddannelser? 
1.3 Går disse målsætninger videre end til at opfylde funktionelle behov på kortere 
og mellemlang sigt? 
1.4 Hvordan vil vi kunne konstatere, om vore målsætninger bliver opfyldt? 
1.5 Hvem er anvsvarlig for, at politikken gennemføres, uanset hvor decentralt de 
løbende beslutninger træffes? 
STUDERENDE/PRAKTIKANTER 
2.1 SPONSORERING 
2.1.1 Hvor mange studerende eller praktikanter sponsorerer vi hvert år? 
2.1.2 Fra hvilke lande? 
2.1.3 Inden for hvilke fagområder? 
2.1.4 Hvor mange penge vil vi bruge? 
2.1.5 Er dette en vigtig måde at ansætte kvalificerede medarbejdere på? 
2.1.6 I bekræftende fald, hvilke konsekvenser får det da for vores 
sponsoreringsprogram? 
2.2 STIPENDIER/LEGATER 
2.2.1 Hvor mange stipendier bør vi tildele om året? 
2.2.2 Til studerende fra hvilke lande? 
2.2.3 På hvilke vilkår (f.eks. bestemte fagområder?)? 
2.2.4 Hvor mange penge vil vi bruge? 
2.2.5 Indgår dette program i nogle af virksomhedens formål/målsætninger? 
2.3 ANSÆTTELSE 
2.3.1 Hvor mange nye kandidater vil vi ansætte i år? 
2.3.2 Hvilket kvalifikationsniveau skal de pågældende have (f.eks. hovedfag. 
Magistergrad, doktortitel)? 
2.3.3 Hvilke lande skal de komme fra? 
2.3.4 Inden for hvilke fagområder? 
2.3.5 Hvordan udvælger vi de bedste medarbejderemner? Dækker vi 
tilstrækkelig mange institutioner? 
2.3.6 Hvordan vil vore ansættelsesbehov ændres fra år til år? Er de 
ansøgninger, vi modtager, gode nok? 
2.3.7 Hvor mange penge vil vi bruge på vores ansættelsesprogram? 
2.4 ARBEJDSOPHOLD OG PRAKTIKPLADSER 
2.4.1 Hvor mange af hver af disse typer af pladser vil vi tilbyde i år? 
2.4.2 Skal vi tilbyde pladser til udenlandske studerende og praktikanter? 
2.4.3 Inden for hvilke arbejdsområder/afdelinger af virksomheden? 
1 Disse checklister er baseret på arbejde udført 1 Det Forenede Kongerige af Council for Industry and Higher 
Education og det britiske Handels- og Industriministerium. 
Samarbejde mellem de vide regiende uddanneleer eg erhvervslivet MV 
^ 
2.4.4 Hvordan finder vi frem til de bedst egnede kandidater? 
2.4.5 Hvordan hænger dette sammen med vore sponsorerings- og 
sUpendieprogrammer? 
2.4.6 Hvor mange penge vil vi bruge? 
2.4.7 Hvilke ordninger er nødvendige for at sikre, at praktikopholdene har 
ogen værdi for virksomheden (f.eks. via en god projektudvælgelse)? 
2.4.8 Hvilke fordele kan vi have af ordningerne? 
FERIEJOBS 
2.4.9 Hvor mange feriejobs vil vi Ulbyde i år? 
2.4.10 I hvilke dele af virksomheden? 
2.4.11 Er vi interesseret i bestemte typer af ansøgere? 
2.4.12 Hvor mange penge vil vi bruge? 
2.4.13 I hvilket omfang er det op til den enkelte afdeling at tage sådanne 
initiativer? 
FORSKNING OG UDVIKLING 
3.1 ANVENDT FoU og RÅDGIVNING 
3.1.1 Hvilke områder vil vi arbejde inden for? 
3.1.2 Hvordan vil vi overvåge, hvilke institutter, der yder den bedste indsats 
på dette område? 
3.1.3 Hvordan fastlægger vi vilkårene for projekterne? 
3.1.4 Hvem er virksomhedens ansvarlige kontaktperson? 
3.1.5 Hvor mange penge vil vi bruge? 
3.1.6 Findes den pågældende ekspertviden i vort eget land, eller skal vi finde 
frem til den via partnere i andre lande? 
3.1.7 Hvordan vil vi kunne konstatere, om vore målsætninger bliver opfyldt? 
3.2 FÆLLES PROJEKTER/SAMARBEJDE OM PROJEKTER 
3.2.1 Hvilke områder vil vi arbejde inden for? 
3.2.2 Findes den pågældende ekspertviden i vort eget land, eller skal vi finde 
frem til den via partnere i andre lande? 
3.2.3 Med hvilke institutter/forskere? 
3.2.4 Hvordan fastlægger vi vilkårene for projekterne? 
3.2.5 Hvem er virksomhedens ansvarlige kontaktperson? 
3.2.6 Hvor mange penge vil vi bruge? Hvor megen tid skal der til? 
3.2.7 Hvordan vil vi kunne konstatere, om vore målsætninger bliver opfyldt? 
3.3 STRATEGISK FORSKNING OG GRUNDFORSKNING 
3.3.1 Hvilken interesse har vi i at støtte disse former for forskning? 
3.3.2 Hvordan afgør vi, hvilke områder vi er villige til at støtte? 
3.3.3 Hvor bliver arbejdet gjort bedst? 
3.3.4 Hvor mange penge vil vi bruge? 
3.3.5 Hvor længe vil vi kunne opretholde denne støtte? 
3.3.6 Hvordan vil vi evaluere vore skiftende interesser og behov? 
3.4 DELING AF FACILITETER 
3.4.1 På hvilke vilkår vil vi give akademikere, forsknlngsstuderende og 
praktikanter adgang til vore egne FoU-faciliteter? 
3.4.2 På hvilke vilkar kunne vi tænke os at anvende FoU-faciliteteme på de 
højere uddannelsesinstitutioner? 
3.4.3 Hvilke betingelser ville vi eventuelt knytte til disse to situationer? 
3.5 DONATION AF UDSTYR OG SOFTWARE 
3.5.1 Fremstiller eller producerer vi udstyr eller software, der vil kunne gøre 
nytte på en højere uddannelsesinstitution? 
3.5.2 I bekræftende fald, er vi da interesseret 1 at planlægge et gaveprogram 
for udstyr eller software? 
Samarbejde mellem de videregående oddenneUer og erttvervaUvet 
?>*> 
3.5.3 Hvilken fordel ville der være ved det? 
3.5.4 Hvor meget ville et sådant program komme til at koste? 
3.5.5 Ejer vi noget udstyr, som er produceret af andre, og som vi eventuelt 
kunne give til en højere uddannelsesinstitution? 
3.5.6 DISPONIBLE RESSOURCER 
3.5.7 Foruden eller i stedet for pengegaver, kan vi da yde bistand inden for 
følgende områder? 
lokaler 
udstyr 
menneskelige ressourcer 
ledelsestid 
software. 
3.5.8 I bekræftende fald, hvordan kan vi da mest effektivt yde denne bistand? 
3.5.9 Hvordan hænger dette sammen med vores politik over for de 
videregående uddannelser? 
PERSONALE 
4.1 UNDERVISNINGS- OG FORSKNINGSSTYRINGER 
4.1.1 Inden for hvilke fagområder er vi interesseret i at yde tilskud til 
lærestole og/eller kandidatstipendier? 
4.1.2 Ønsker vi at gøre dette hvert år, i form af en gave eller under en anden 
ordning? 
4.1.3 Hvor mange penge vil vi bruge? 
4.1.4 Hvordan vil vi udvælge den modtagende institution? 
4.1.5 Ønsker vi at sponsorere eller supplere en akademikers løn? På hvilken 
måde? 
4.1.6 Hvilke fordele regner vi med at opnå? Hvordan hænger disse sammen 
med vore målsætninger? 
4.2 FÆLLES ANSÆTTELSESFORHOLD 
4.2.1 I hvilke tilfælde ville det være en god idé at yde tilskud til et fælles 
professorat? Inden for hvilke fagområder? 
4.2.2 På hvilke vilkår ville vi kunne acceptere et sådant ansættelsesforhold? 
4.2.3 Hvordan skulle vi finde frem til egnede indplaceringer? 
4.2.4 Hvordan kunne dette kombineres med andre initiativer (f.eks. inden for 
FoU-områder)? 
4.3 UDLÅN/UDSTATIONERING AF VIRKSOMHEDENS MEDARBEJDERE 
4.3.1 Hvilke fordele kunne der være ved at udlåne eller udstationere nogle af 
vore medarbejdere dl højere uddannelsesinsdtutioner fra tid til anden? 
4.3.2 Hvilke ulemper kunne der være (set fra medarbejderens og fra 
virksomhedens synspunkt)? Hvordan kan disse afbødes? 
4.3.3 Inden for hvilke omrader (ledelseserfaring, videnskab og teknologi eller 
andet) ville vi have kvalifikationer, der kunne udlånes? 
4.3.4 Hvordan finder vi frem til interesserede institutioner? 
4.3.5 Hvordan kan vi gøre vore medarbejdere interesserede i at deltage? 
4.3.6 Hvor omfattende deltagelse kunne der højst blive tale om for den 
enkelte? Og for hele virksomheden? 
4.3.7 Hvordan hænger dette sammen med vore målsætninger? 
4.4 DE LEDENDE OG RÅDGIVENDE ORGANER 
4.4.1 Hvilke af vore medarbejdere er i øjeblikket medlemmer af råd og udvalg 
på højere uddannelsesinstitutioner (f.eks. i de ledende organer)? 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
4.4.2 Hvilke af vore medarbejdere er i øjeblikket medlemmer af rådgivende 
organer og udvalg vedrørende de videregående uddannelser? Om hvilke 
aktiviteter (udvikling af læseplaner, karrieretjenesten osv.)? 
4.4.3 Hvilke af disse aktiviteter anses for at være mest givtige? Af deltagerne? 
4.4.4 Hvordan gør vi vore medarbejdere interesserede i at deltage heri? 
4.4.5 Hvilken (direkte og indirekte) fordel kunne virksomheden have af, at 
flere af medarbejderne deltog heri? 
4.4.6 Hvordan hænger dette sammen med målsætningerne for vores politik 
over for de videregående uddannelser? 
KURSER 
5.1 FÆLLES INITIATIVER 
5.1.1 I hvilket omfang har vi planlagt kurser i samarbejde med højere 
uddannelsesinstitutioner? 
5.1.2 Hvad tilbyder vi på arbejdsstedet? 
5.1.3 Hvordan koordinerer vi vort eget program med tilbuddene pa de højere 
u ddannelsesinstitu tioner? 
5.1.4 Kunne vi have et program, der gjorde det muligt at få anerkendt vore 
egne uddannelsesforanstaltninger gennem et samarbejde med en højere 
u ddannelsesinstitu tion? 
5.1.5 Hvilke fordele ville der være ved et mere udbygget samarbejde, herunder 
et samarbejde med partnere fra andre lande? Hvordan vil vi evaluere 
vores deltagelse heri? 
5.1.6 Hvordan finder vi frem til interesserede partnerinstitutioner? 
5.1.7 Hvilke emner vil vi gerne lægge vægt på? 
5.2 EFTER- OG VIDEREUDDANNELSE 
5.2.1 Hvilke former for efter- og videreuddannelse køber vi af de videregående 
uddannelser? 
5.2.2 Hvilke former kan vi tilbyde på arbejdsstedet? 
5.2.3 Hvordan koordinerer vi vort eget program med tilbuddene på de højere 
uddannelsesinstitutioner? 
5.2.4 Hvilke områder vil vi gerne udbygge? 
5.2.5 Findes den pågældende ekspertviden i vort eget land, eller skal vi finde 
frem til den via partnere i andre lande? 
5.2.6 Hvor mange penge vil vi bruge? 
5.2.7 Hvordan gør vi vore medarbejdere interesserede i at benytte sig af aben 
uddannelse og fjernundervisning? 
5.2.8 Hvordan bliver vi selv en bedre kunde (bedre informeret og mere 
meddelsom) på efter- og videreuddannelsesområdet? 
5.2.9 Hvordan kan dette bidrage til at opfylde vore målsætninger? 
5.3 UDVIKLING AF MEDARBEJDERSTABEN 
5.3.1 Hvor mange medarbejdere yder vi støtte til (betaling af kursusafgifter, 
studieorlov osv.), så de kan videreuddanne sig? Hvad koster det? 
5.3.2 Hvor stor forventes medarbejdernes interesse at være? 
5.3.3 Hvordan gør vi medarbejderne interesserede i at videreuddanne sig? 
5.3.4 Hvilke fag ville vi være rede til at yde støtte til. Hvordan giver vi 
medarbejderne flest mulige valgmuligheder? 
5.3.5 Hvordan benytter vi os af de institutioner, der tilbyder åben uddannelse 
og fjerundervisning? 
5.3.6 Hvordan benytter vi os af erhvervsuddannelsesinstitutionerne? Kan 
dette udbygges? 
5.3.7 Hvordan hænger dette sammen med de overordnede fælles 
målsætninger? 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
4 1 
6 BYGNINGER OG DONATIONER 
6.1 Hvilken hjælp af finansiel eller anden art yder vi til de højere 
uddannelsesinstitutioners bygninger? 
6.2 Hvis vi fandt det rigtige sted, ville vi da overveje at bygge en af vore egne 
afdelinger inde på universitetets område? 
6.3 Ville vi deltage i et initiativ sammen med en lang række andre virksomheder om 
at etablere et universitetsområde, eller på anden måde deltage i opførelsen af 
en bygning til de videregående uddannelser? 
6.4 Hvilke donationer giver vi til de videregående uddannelser? 
6.5 Hvordan burde vi udvide vort donationsprogram? På hvilke områder? 
6.6 Hvilke fordele ville der være ved et mere aktivt donationsprogram? Hvordan vil 
vi evaluere vort program? 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser eg erhvervslivet 
BILAG B 
POLITIK OG STRATEGI FOR SAMARBEJDET 
EN SELEKTIV CHECKLISTE FOR HØJERE UDDANNELSESINSTITUTIONER{2) 
OPGAVER, MAL OG MÅLSÆTNINGER 
Hvilke dele af vore opgaver har eksterne organer defineret for os? 
Hvilke dele af vore opgaver har vi selv defineret? 
Hvad er vore vigtigste målsætninger for den kommende planlægningsperiode for så vidt 
angår undervisning, forskning og tjenester? 
I hvilken udstrækning kan forbindelserne med erhvervslivet forventes at bidrage til 
opfyldelsen af disse mål og målsætninger? 
GENNEMGANG AF POLITIKKEN OG RESULTATERNE 
På hvilke områder har vi enten opnået for dårlige resultater eller overgået de fastsatte 
mål i løbet af den igangværende eller forløbne planlægningsperiode? I hvilken 
udstrækning, hvis overhovedet, har forbindelserne med den relevante erhvervssektor 
bidraget til dette resultat? 
Hvilke ændringer i det ydre miljø (f.eks. socialt, demografisk, teknologisk, politisk, 
fiskalt), som vil kunne få indflydelse på vort arbejde i den kommende 
planlægningsperiode, er af betydning for vore forbindelser med erhvervslivet? 
Hvad er a) vores politik og b) den nuværende situation med hensyn til følgende: 
o erhvervslivets bidrag til planlægningen af kurser, til undervisningen af og 
tilsynet med de studerende og bedømmelsen af deres præstationer 
o erhvervslivets støtte og sponsorering af de studerende (herunder både nationale 
ordninger og lokale arrangementer) 
o udstationering af ansatte i og fra erhvervslivet 
o akademiske stillinger og forskerstillinger finansieret eller støttet af erhvervslivet 
og de kontrakter, som ligger til grund for sådanne ordninger 
o forskning, udvikling og kontrakter om rådgivningsarbejde, der udføres for 
erhvervslivet og den offentlige sektor 
o donation af udstyr og tjenester fra industrien eller erhvervslivet 
o de vilkår, som akademiske enheder eller individuelle medarbejdere påtager sig 
rådgivnings- og kontraktarbejde for tredjepart på, og særlig omkostnings- og 
prisberegningspolitik og -praksis 
: Disse checklister er baseret på arbejde udført i Det Forenede Kongerige af Council for Industry and Higher Education 
og det britiske Handels- og Industriministerium. 
Samarbejde mellem de videngående uddannelser eg erhvervslivet 
V ^ 
o intellektuelle ejendomsret 
o industrielle eller andre organers adgang til institutionernes faciliteter, f.eks. 
biblioteker og on-line databaser; evaluering af edb-hardware og software; 
specialiseret forskningsudstyr, sprogundervisningscentre 
o udlejningsstatus og graden af interaktion med eventuelle forskerparker eller 
højteknologisk udvikling, som vi er tilknyttet 
o den finansielle og handelsmæssige status af virksomheder, som er blevet 
oprettet med vores støtte eller i hvis arbejde grupper af medarbejdere deltager 
aktivt 
o indgåede rådgivningskontrakter 
VURDERING OG EVALUERING 
Er hele mønsteret for det nuværende samarbejde forligeligt med vore opgaver, mal og 
målsætninger? 
Afspejler de nuværende samarbejdsformer vores styrke eller fremhæver de vore 
svagheder? 
Bidrager de nuværende samarbejdsformer til vores økonomiske overlevelse, vores evne 
til at leve op til forventningerne og akademiske omdømme? 
Er der nogle fagområder og erhvervsgrupper, der ikke i øjeblikket har kontakt med 
erhvervslivet, og som ikke indgår i noget undervisnings- og forskningssamarbejde, men 
som har stof til at kunne indgå i et frugtbart samarbejde? Hvad skal der til, for at disse 
muligheder kan realiseres? 
Er der lakuner og mangler i de administrative ordninger og i motivationen og 
belønningsstruktureme, som i øjeblikket er til hinder for et effektivt samarbejde? 
Lægger vores optagelsespolitlk tilstrækkelig vægt på erhvervserfaring og utraditionelle 
kvalifikationer? 
Hvilken Indsats skal der gøres, og af hvem, for at sikre, at vi ikke går glip af muligheder 
for et samarbejde med erhvervslivet, der kunne styrke vores akademiske og 
økonomiske stilling og forbedre vort omdømme? 
OMKOSTNINGS- OG PRISPOLITIK 
Er der fastlagt en politik for omkostningerne og prisen på kontraktarbejde, som alle 
medarbejdere kender og forstår, og som tager hensyn til dets bidrag til 
videnfrembringelsen og til de langsigtede muligheder for at give licensafgifter og andre 
indtægter? 
Findes der passende ordninger for rådgivning af de medarbejdere, der er med til at 
forhandle projekterne? 
Eksisterer der beregningsformler for de afledte omkostninger og for fordelingen af 
indtægterne mellem den enkelte, hans eller hendes institut eller andre akademiske 
enheder og centrale fonde? 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser eg erhvervslivet 
IH 
Råder vi over passende muligheder for Juridisk vejledning om eventuelle risici og et 
eventuelt ansvar i tilknytning til kontraktarbejde? 
Har vi på lokalt plan hurtigt fungerende, detaljerede budgetkontrolsystemer, der kræver 
månedlige indberetninger om institutternes resultater sammenholdt med et budget, der 
opstilles i faste rubrikker; streng bevillingskontrol; effektiv inddrivelse af restancer; 
hurtigt og effektivt fungerende metoder til afgivelse af tilbud og en stærk central kontrol 
med planlagte overskud af kontrakterne? 
POLITIKKEN VEDRØRENDE INTELLEKTUEL EJENDOMSRET 
Har vi en politik vedrørende intellektuel ejendomsret, som medarbejderne kender og 
forstår, og som tager hensyn til tilsvarende politikker og praksis andre steder? 
Er denne politik inkorporeret i medarbejdernes ansættelseskontrakter og arbejdsvilkår? 
Står det klart, at studerende, der deltager i udvikling af intellektuel ejendom og 
udnyttelse heraf, skal behandles på lige fod med de ansatte medarbejdere? 
Har medarbejderne på ethvert trin i processen med at identificere, udvikle og udnytte 
den intellektuelle ejendom mulighed for at få sagkyndig rådgivning herom? 
Findes der midler til at bilægge eventuelle tvister, der måtte opstå mellem 
enkeltpersoner og i forholdet til institutionen, om hvem der er indehaver af, og hvordan 
man fordeler indtægterne fra den intellektuelle ejendomsret? 
6 POLITIKKEN OVER FOR ERHVERVSLIVET 
•• På hvilke måder søger vore ledende medarbejdere at medvirke til, at der etableres 
tættere og mere effektive forbindelser til erhvervslivet? 
• Skal de akademiske enheder aflægge rapport om de igangværende aktiviteter og 
forelægge deres planer for samarbejdet med erhvervslivet? 
»> Er vores praksis med hensyn til akademisk forfremmelse og anerkendelse i 
overensstemmelse med vores politik vedrørende samarbejdet med erhvervslivet? 
*• Bliver enkeltpersoner og akademiske grupper belønnet for et vellykket samarbejde med 
erhvervslivet via den interne ressourcefordeling eller på anden vis på måder, der 
motiverer dem til at gennemføre flere vellykkede aktiviteter? 
»• Tager vores politik på dette område højde for de erfaringer og holdninger til 
erhvervslivet, som de studerende har fået gennem skolen, gymnasiet eller gennem 
arbejdsforhold, og for, hvordan dette påvirker deres forventninger til de videregående 
uddannelser og til arbejdslivet? 
• Får vore studerende erhvervsvejledning på et tilstrækkelig tidligt stadium? Hjælper 
erhvervsvejlederne de studerende med at lægge en karriereplan, der er realistisk på 
baggrund af deres personlige evner og de muligheder, der rent faktisk findes? 
• Har vi indført medarbejderudviklingsprogrammer, der tilskynder til en undervisnings-
og tilsynspraksis, der er forligelig med udviklingen af overførbare kvalifikationer, 
selvstudium, klare opfattelser af den enkeltes stærke og svage sider og evnen til at 
træffe beslutninger og tage et personligt ansvar? 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser eg erhvervslivet 
kï 
• Har de studerende mulighed for at gennemføre ikke eksamensrettede aktiviteter, der 
forbedrer deres ansættelsesmuligheder og senere tilfredshed i arbejdet? 
• Deltager de mænd og kvinder, der arbejder i erhvervslivet, aktivt i ledelsen, 
undervisningen, forskningen og i de tjenester, der tilbydes, på vores institution? 
7 STRATEGI OG STRUKTUR 
• Er der indført effektive ordninger for kontakter til erhvervslivet og for tilskyndelse til at 
indgå kontrakter med erhvervslivet? 
»• Markedsfører vi vore stærke sider effektivt, og gør vi over for potentielle 
samarbejdspartnere opmærksom på, hvorledes vi kan bistå deres virksomheder? 
* Er der foretaget tilbundsgående beregninger af omkostningerne og fordelene ved at 
etablere og opretholde virksomheder selv eller i fællesskab for at udføre bestemte 
aktiviteter, og er der truffet nogen beslutninger på grundlag af resultaterne af disse 
beregninger? 
*• Tilskynder vores nuværende og planlagte deltagelse i ejendomsbaseret udvikling til et 
samarbejde, der har oplagte akademiske og finansielle fordele? 
8 KVALITETSSTRATEGIER 
• Har vi en kvalitetspolitik, der omfatter alle aspekter af vort arbejde, og som tilskynder 
enkeltpersoner til at tage et direkte ansvar for kvaliteten af deres egne præstationer? 
• Er vore procedurer for ansættelse, motivering, bedømmelse og udvikling af 
medarbejderne i overensstemmelse med vore kvalitative forpligtelser? 
• Anmoder vi mænd og kvinder fra erhvervslivet om at hjælpe os med at vurdere vore 
resultater og med at opretholde en standard, der er i overensstemmelse med vore 
målsætninger? 
• Har vi overvejet, hvorledes begrebet kvalitetskontrol ("zero-defect") kan påvirke vort 
arbejde, herunder navnlig i vore forbindelser med erhvervslivet? 
»• Kan vi tilbyde en kvalitetsbetonet projektledelse af en art, der virker overbevisende på 
vore samarbejdspartnere i erhvervslivet? 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser eg erhvervslivet 
If (o 
BILAG C 
OVERSIGT OVER DE NATIONALE ERFARINGER 
I denne del gives der en kort oversigt over erfaringerne med samarbejde mellem de 
videregående uddannelser og erhvervslivet på medlemsstatsplan. Oversigten kommer ind på 
følgende 6 aspekter: 
Særlig lovgivning tlljremmø af samarbejdet mellem dø videregående uddannelser og 
erhvervslivet 
Hvilken særlig lovgivning eller national politik Ondes der med henblik på at fremme 
samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervsilver? 
Særlige programmer til fremme af »omarbejdet mellom de videregående uddannelser 
og erhvervslivet 
Hvilke nationale ordninger og pragrammer findes der med henblik på at fremme samarbejdet 
mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet? 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
Hvilke tendenser er der Inden for de videregående uddannelser til et større engagement i 
uddannelses- ogerhvervsuddannetsesaktlvlteter sammen med erhvervslivet (f.eks. kontorer for 
forbindelserne med erhvervslivet, økonomisk tilskyndelse, omlægning af de videregående 
uddannelsers medarbejderes overenskomster}? 
Hovedstrømninger i erhvervslivet 
Hvilke tendenser er der 1 crbverVBltvet til et større engagement 1 uddannelses- og 
eriwervsuddanneføesaktlvlteter sammen med de videregående uddannelser (f.eks. strategler 
for samarbejdet, uddannelsesprogrammer baseret på »get inddragelse af ekspertviden fra de 
videregående uddannelser)? 
Erhvervslivets investering i de videregående uddannelser 
Hvilke oplysninger findes der om erhvervslivets finansielle investeringer i de videregående 
uddannelser? 
Andre vmsentUge punkter 
Eventuelle andre væsentlige faktorer, der bør tages med i en vurdering af situationen 1 tandet. 
Disse nationale øjebliksbilleder er baseret på mere omfattende undersøgelser, som nationale 
eksperter har foretaget specielt med henblik på at hjælpe Kommissionen med at udarbejde dette 
dokument 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser eg erhvervslivet 
Hf 
Nationale erfaringer: Belgien 
Særlig lovgivning Hl fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Der findes ingen særlig lovgivning, der regulerer eller fremmer samarbejdet mellem de 
videregående uddannelser og erhvervslivet. 
Den proces i retning af en forbundsstat, som den belgiske grundlov har været igennem, 
har involveret regionerne og sprogsamfundene direkte i oprettelsen af forbindelser 
mellem universiteterne og erhvervslivet. Det er derfor nødvendigt at samarbejde på 
nationalt plan om en række EF-initiativer. 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
IRSIA/IWONL (Institut til fremme af Industri- og Landbrugsforskning) havde som et af 
sine erklærede mål at tilskynde til et tættere samarbejde mellem universiteter. 
forskningscentre og erhvervslivet. Dette organ har finansieret en lang række 
individuelle programmer, der havde deltagere fra både universiteter og virksomheder. 
Instituttet sponsorerede (med 50%) anvendt forskning i erhvervslivet, ofte med 
deltagelse af universitetspartnere. I øjeblikket overføres denne aktivitet til de regionale 
flamsksprogede og fransksprogede institutter, der arbejder under tilsvarende vilkår. 
Industri- og Universitetsfonden, der en privat institution, fremmer og udvikler aktivt 
samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet inden for faget 
driftsøkonomi. 
Ingeniørforeningerne deltager, specielt i Flanderen, meget aktivt i efter- og 
videreuddannelse og tilbyder hvert år en lang række kurser. 
Der er 11 fælles forskningscentre, der forvalter 19 laboratorier, der arbejder med 
forskningsaktiviteter, der til dels finansieres af erhvervsinteresser, men som er tæt 
knyttet til universitetsinstitutter. 
Det Nationale Videnskabspolitlske Råd er et fast udvalg, hvis medlemmer 
repræsenterer såvel universiteter som virksomheder, og som har til opgave at drøfte 
strategiske spørgsmål i forbindelse med de to parters samarbejde. Regionerne og 
sprogsamfundene har nu også oprettet deres egne videnskabspolitlske råd. 
Visse regioner i Belgien har igangsat og finansieret deres egne teknologifremmende 
programmer, som f.eks. DIRV i Flanderen eller Athena i Wallonien. 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
I henhold til den nationale lovgivning har universiteterne tre formal: - undervisning, 
forskning og videnskabelige opgaver. Sprogsamfundene finansierer kun de første to af 
disse aktiviteter. Universitetslærere kan deltage i eksterne rådgivningsopgaver i op til 
20% af den resterende del af deres arbejdstid. De ikke-universitære højere 
uddannelsesinstitutioner beskæftiger sig kun med undervisning, og deres vedtægter 
indeholder derfor ikke regler for de eksterne rådgivningsaktiviteter, som deres ansatte 
måtte påtage sig. 
Den flamske regions lovgivning omfatter både post graduate-uddannelse og efter- og 
videreuddannelse som nogle af de almindeligt finansierede aktiviteter på 
universiteterne. 
Værdien af den forskning, der gennemføres på de højere uddannelsesinstitutioner med 
økonomisk støtte fra erhvervslivet, er i stadig stigning. 
Hvert enkelt universitet har oprettet sin egen organisation - som regel internt - til at 
tage sig af forbindelserne med erhvervslivet. Disse organisationers rolle er stort set at 
koordinere driften af forskerparker, at udnytte den teknologiske ophavsret kommercielt 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser eg erhvervslivet 
4* 
og at etablere virksomhedskuvøsetjenester. Disse organisationer har ingen 
undervisningsaktiviteter. 
Det er ikke almindelig praksis, at universiteterne planlægger en praktikopholdsperiode 
i en virksomhed som led i et uddannelsesforløb. Som oftest forekommer praktikophold 
i forbindelse med kortvarige erhvervsuddannelser. Praktikophold bliver mere og mere 
almindeligt forekommende i den ikke-universitære del af de videregående uddannelser, 
og navnlig på ingeniøruddannelserne. 
Hovedstrømninger i erhvervslivet 
Industrisektoren stod bag Industri- og Universitetsfonden, der blev oprettet i 1956 med 
henblik på at fremme samarbejdet med de højere uddannelsesinstitutioner, med særlig 
opmærksomhed rettet mod deres ubestridelige strategiske rolle som formidlere af 
undervisning i management på mellemniveau og på højt niveau. Oprindelig tog fonden 
kun sigte på undervisningen i management, men forsøger nu også at udvikle en 
systematisk måde, hvorpå de kan regulere universiteternes rolle som formidlere af 
efter- og videreuddannelse. 
Erhvervssammenslutningerne har en fast rolle som centrum for debatten og forslagene 
om fagligt relaterede erhvervsuddannelsesaktiviteter. Bortset fra ingeniørforeningerne 
beskæftiger man sig kun i begrænset omfang med de videregående uddannelser. 
Erhvervslivet er repræsenteret i de højere uddannelsesinstitutioners ledelsesorganer. 
Det er ikke ualmindeligt, at medarbejdere i virksomheder underviser på højere 
uddannelsesinstitutioner - navnlig inden for den ikke-universitære del af de 
videregående uddannelser. 
Nogle store virksomheder har udpeget særligt uddannede medarbejdere til at tage sig 
af forbindelserne til universiteterne, først og fremmest i forskningssektoren. 
Erhvervslivets investering i de videregående uddannelser 
Størsteparten af virksomhedernes investering i universiteterne sker for det meste 
indirekte, nemlig ved at de dækker omkostningerne ved indkøb af udstyr til 
kombinerede forskningsopgaver. 
Selv om der ikke findes nogen officielle tal herfor, blev erhvervslivets bidrag til de højere 
uddannelsesinstitutioners forskningsbudgetter anslået til at ligge på ca. 10% i 
1990/91. 
Andre væsentlige punkter 
På grund af det belgiske systems decentrale lovgivning er der stor forskel på den 
gældende lovgivning og på de muligheder, der er til stede i de forskellige regioner. 
Det skal understreges, at udviklingen af COMETTs aktiviteter har medvirket til den 
holdningsændring, der er sket inden for såvel de videregående uddannelser som 
erhvervslivet, hvor der er ved at blive skabt større synergi. Der finder nu på mikroplan 
et omfattende samarbejde sted mellem de to partnere, som det dog er vanskeligt at 
sætte tal på. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser eg erhvervslivet 
L(9 
COMETT I BELGIEN 
COMETTI 
Godkendte projekter: 90 
Resultater: 52 materialer, 85 kurser, 6 undersøgelser, 2 nyhedsblade, 4 
databaser 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 85 
Økonomisk tilskud: 6 576 828 mio. ECU 
UPLTVer: 2 regionale, 4 sektorspecifikke 
Studerende: 578 modtaget, 555 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 20 
Fælles uddannelsesprojekter: 12 + 2 pilotprojekter 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 282 virksomheder. 84 
universiteter, 212 andre organisationer og 6 UPUVer 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser eg erhvervslivet 
V 
Nationale erfaringer: Danmark 
Særlig lovgivning til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Lov nr. 394 om erhvervsfremme skaber de juridiske rammer for udbygningen af 
samarbejdet mellem det private erhvervsliv og de offentlige forskningsinstitutioner. 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Pågrund af den historisk betingede uvilje, som de højere uddannelsesinstitutioner helt 
tilbage fra 1960'erne har haft mod den private sektor, har regeringens politik for nylig 
ført til, at der er blevet oprettet teknologi tjenestenet. Der er tale om uafhængige 
institutioner, der finansieres ved salg af videns- og forskningsintensive tjenester til 
erhvervslivet. De leverer ofte de tjenester, som i andre EF-lande normalt leveres af de 
højere uddannelsesinstitutioner. 
Undervisnings- og Forskningsministeriet har kraftigt anbefalet, at erhvervslivet bliver 
repræsenteret på højere uddannelsesinstitutioner, og navnlig i de styrende organer. 
Hidtil er der dog ikke sket mange formelle fremskridt. 
Industriforskerprogrammet yder økonomiske tilskud til ca. 50 Ph.D studerende om 
året, som arbejder med projekter, der indebærer et samarbejde mellem en privat 
virksomhed og en højere uddannelsesinstitution. 
Forskerakademiet yder støtte til postgraduate studerende, der gennemfører Ph.D-
forskning 1 private virksomheder. 
Dansk Center for Pædagogik og Informatik, blev oprettet i 1985 for at fremme 
anvendelsen af informationsteknologi på offentlige forskningsinstitutioner og i private 
virksomheder. 
Programmet for forskning i teknologisk udvikling (1984-88) skulle med et budget på 25 
mio. mio. ECU fremme forbindelserne mellem universiteter og erhvervsliv. 
Bioteknologiprogrammet (1987-90) havde et budget på 50 mio. mio. ECU til at oprette 
13 samarbej dsforskningscentre. 
Andre FoU-programmer inden for materialer, net, levnedsmiddelteknologi, 
miljøteknologi, ren teknologi, landbrugsproduktion og det overordnede program for 
teknologisk udvikling er blevet og bliver udformet, så de som en sidegevinst skaber øget 
samarbejde mellem partnerne. 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
De højere uddannelsesinstitutioner har en høj grad af selvbestemmelse. Derfor er 
forbindelserne med erhvervslivet fortrinsvis af personlig karakter. 
Mange højere uddannelsesinstitutioner tilbyder virksomheder efter- og 
videreuddannelse i virksomheden. Sådanne arrangementer rækker lige fra et tilbud om 
en uddannelse, der tages som deltidsstudium, til tilrettelæggelse af kortvarige. 
Intensive ad hoc-kurser for individuelle kunder. 
Ingeniøruddannelserne i København og Aalborg har oprettet egentlige FoU-afdelinger 
på rådgivnings- eller konsulentbasis, som derfor har indtægter fra eksterne kilder. 
Der er oprettet fire forskerparker på univerisiteternes områder. De ledes af uafhængige 
bestyrelser, hvori der også er repræsentanter for det private erhvervsliv, og de har vist 
sig at være velegnede til at skabe synergi. 
De fleste universiteter har kontaktpersoner, der har til opgave at udvikle forbindelserne 
til det lokale private erhvervsliv. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
S O 
Hovedstrømninger i erhvervslivet 
De private virksomheder har etableret forbindelser med de højere 
uddannelsesinstitutioner, men de er som regel af helt personlig karakter. 
Erhvervslivets investering i de videregående uddannelser 
De eneste oplysninger, der foreligger, viser, at der er private virksomheder, der yder 
finansiel støtte til FoU-projekter, der gennemføres på de højere 
uddannelsesinstitutioner. Tallet er meget lavt, men i løbet af de sidste 10 år er det 
steget fra under 1% til knap 2%. 
COMETT I DANMARK 
COMETTI 
Godkendte projekter: 35 
Resultater: 19 materialer, 17 kurser, 7 undersøgelser, 3 nyhedsblade 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 47 
Økonomisk tilskud: 4 439 442 mio. ECU 
UPUVer: 3 regionale, 2 sektorspecifikke 
Studerende: 421 modtaget, 528 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 9 
Fælles uddannelsesprojekter: 9 + 2 pilotprojekter 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 175 virksomheder, 70 
universiteter, 92 andre organisationer og 4 UPUVer 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser «g erhvervslivet 
<?-< 
Nationale erfaringer: Tyskland 
Særlig lovgivning til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Efter den tredje revision af rammeloven om de videregående uddannelser (1985) består 
det videregående uddannelsessystem af forskellige typer højere 
uddannelsesinstitutioner (nemlig universiteter og Fachhochschulen). 
Ovennævnte revision gør det også lettere og mere overskueligt at påtage sig eksternt 
finansieret forskning. 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Et BMFT-program for samarbejde mellem erhvervslivet og universitetsverdenen 
finansierer uddannelsen af specialister i teknologioverførsel, som ønsker at arbejde i 
erhvervslivet (programmets løbetid: 1984-1991) 
Et program for tilskud til personaleomkostninger (Personalkosten-Zuschussprogramm) 
under Bundesministerium fur Wissenschaft og Bundesministerium fur Forschung und 
Technologie (BMFT), der tager sigte på udstationering af FoU-medarbejdere i små og 
mellemstore virksomheder. Programmet startede i 1985. 
Der kan også under BMFT-programmerne ydes finansiel støtte til partnerskaber 
mellem universiteter og virksomheder. 
I tilknytning til 1986-88-projektet om fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet (BMBW - Bundesvereinigung deutscher 
Arbeitgeberverbånde) haren række regionale Bildungswerke derWirtschaft. udarbejdet 
talrige projekter og programmer med det formål at tilpasse de lokale organisationer. 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
I 1986 havde 49 højere uddannelsesinstitutioner iværksat institutionaliserede 
teknologioverførselsaktiviteter; af disse institutioner har 28 oprettet overførselskontorer 
med fuldtidsansatte medarbejdere, mens de 21 andre får aktiviteterne udført af 
deltidsansatte eksperter. Der er på nogle universiteter oprettet fagspecifikke 
rådgivnings- og konsulenttjenester på fakultetsniveau. 
Samarbejdsaktiviteter, der er kommet i stand via nationale net af forskningscentre, der 
finansieres af en række offentlige kilder (på såvel forbundsplan som delstatsplan) og 
private kilder (f.eks. Max-Planck Institutterne, Fraunhofer Gesellschaft). 
Stærke (og mere regionalt baserede) erhvervsrelaterede kontakter til Fachhochschulen, 
omfattende forskning, teknologioverførsel, praktikordninger og efter- og 
videreuddannelse. 
Der er oprettet nogle private højere uddannelsesinstitutioner, der drives på 
markedsvilkår og som finansieres af egne indtægter. 
Der udvikles i stigende grad uddannelser med integrerede praktikperioder i 
erhvervslivet. I nogle delstater støttes disse gennem regionale koordinationskontorer. 
Mere omfattende erhvervsrettede fremstød og informationsaktiviteter (f.eks. 
industrimesser, udarbejdelse af håndbøger til dokumentation af FoU-praksis). 
Mange individuelle kontakter mellem lærere og erhvervslivet omfattende aktiviteter som 
kontraktforskning, rådgivning og konsulenttjenester, evaluering, anvendelse af udstyr, 
overførsel af forskningsresultater osv. 
Der findes teknologioverførselskontorer på 60 universiteter i det tidligere Vesttyskland 
og 20 i de tidligere østtyske Lander. 8 universiteter har særlige ansvarsområder og 25 
andre universiteter har udpeget en person til at tage sig af teknologioverførslen, selv 
om der ikke er stillet nogen kontorfaciliteter til rådighed. Der findes 11 regionale 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
^> -1 
institutter, som er etableret i private organisationer med ansvar for teknologioverførsel 
på delstatsniveau. Der findes 12 teknologioverførselskontorer, som er etableret i 
fagforeningernes lokaler, og hvoraf mange også har tilknytning til universiteterne. 
Hovedstrømninger i erhvervslivet 
Mange industri- og handelskamre har samarbejdsaftaler med de videregående 
uddannelser (navnlig Fachhochschulen), der omfatter studier og undervisning, 
forskning, efter- og videreuddannelse og teknologioverførsel. 
Øget deltagelse i EF-partnerskaber inden for rammerne af EF-programmer (COMETT, 
ERASMUS, PETRA, SPRINT). 
Enkeltstående aktiviteter såsom store nationale kollokvier (f.eks. BDI/IDW). 
gæsteforelæsninger, efter- og videreuddannelsestiltag. ekspertbistand fra 
universitetslærere osv. 
Bundesverband der Deutschen Industrie (BDI) finansierer nye faciliteter i de nye 
Lander. BDI yder desuden støtte til et finansieringsprogram til fordel for unge forskere. 
Der findes flere vigtige erhvervsskabte fonde og forskningssammenslutninger (f.eks. 
AIF), der har omfattende ordninger til støtte af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet (navnlig inden for forskning). 
Erhvervslivets investering i de videregående uddannelser 
Erhvervslivets bidrag til finansieringen af forskningsaktiviteter på de højere 
uddannelsesinstitutioner skønnes alt efter sektorerne at variere fra 2-3% af den 
eksterne finansiering (skøn foretaget i 1986 af Wissenschaftsrat) til godt 15% 
(Wissenschaftsrats undersøgelse af den eksterne finansiering i 1986). 
6 Andre væsentlige punkter 
• Den vigtigste udvikling har været fra personlig kontakt og samarbejde til 
institutionaliseret samarbejde inden for faste rammer. 
COMETT I TYSKLAND 
COMETT I 
Godkendte projekter 126 
Resultater: 73 materialer, 208 kurser, 6 undersøgelser, 2 nyhedsblade, 1 
database 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 205 
Økonomisk tilskud: 17 043 754 mio. ECU 
UPUVer: 19 regionale, 8 sektorspecifikke 
Studerende: 2 213 modtaget, 1 702 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 47 
Fælles uddannelsesprojekter: 31+4 pilotprojekter 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 1 450 virksomheder, 322 
universiteter, 473 andre organisationer og 27 UPUVer 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
S^> 
Nationale erfaringer: Spanien 
Særlig lovgivning til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
I 1983 fastlagde Ley de Reforma Universitaria (LRU) rammerne for universiteternes 
muligheder for i fuldt omfang at samarbejde med den private sektor om både 
forsknings- og undervisningsprojekter under hensyntagen til de særlige regler, der 
gælder for hvert enkelt universitet. 
Denne lovgivning blev videreudviklet fra 1984 og 1986 med love, der officielt åbnede 
mulighed for, at universitetslærerne kunne deltage i fælles aktiviteter mellem 
universiteter og virksomheder. 
I 1986 fastsatte Ley de la Ciencia, at den kommende nationale plan for teknologisk 
udvikling ville fremme ikke alene kommunikationen, men også fælles aktioner mellem 
den offentlige og den private sektor. 
11988 blev Plan Nacional de Investigacion Cientificay Desarollo 1988-91 offentliggjort. 
Den nationale plan gik ud på at lade universiteter og virksomheder samarbejde i 
direkte kontakt med hinanden. 
Regeringens lovgivning, og navnlig Plan General de Contabilidad, virker fremmende for 
FoU-aktiviteter i virksomhederne i kraft af skattemæssige fordele. 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Efter offentliggørelsen af den nationale plan, oprettede regeringen Oficina de 
Trasferencia de Resultados de Investigacion (OTRI-kontorerne), som skulle være et 
bindeled mellem de forskellige offentlige og private aktører i FoU-aktiviteterne. 
Hovedformålet med OTRI-kontoreme er at vurdere det kommercielle potentiale i 
teknologiudviklingen på forskningscentrene samt at overføre know-how til 
virksomhederne. I løbet af den nationale plans første to år blev der oprettet 52 
"Oficinas" - som oftest på universiteterne. OTRI-kontorerne har været en stor succes, 
der overvejende (61%) har arbejdet med FoU, og som har administreret 6 000 
kontrakter i 1991 til en samlet værdi af 19 972 mio. pta. 
Staten har finansieret oprettelsen af en database ved navn DATRI som skal koordinere 
udbuddet af og efterspørgslen efter teknologiudvikling og kommerciel udnyttelse heraf. 
Denne database kan benyttes af alle små og mellemstore virksomheder under et 
abonnement hos den nationale sammenslutning af små og mellemstore virksomheder. 
PETRI-programmet tilskynder til erhvervsmæssig udnyttelse på kortere sigt af 
teknologiske fremskridt på FoU-området. Dette program samfinansierer de nødvendige 
markedsundersøgelser for at sikre en vellykket erhvervsmæssig udnyttelse af den 
udviklede teknologi. 
Programmet "Proyectos Concertados" fremmer FoU-aktiviteter for virksomheder og først 
og fremmest de nationale forskningsorganisationer. 
Den nationale plan fremmer udveksling af forskere mellem forskningscentrene og 
erhvervslivet. Dette initiativ tager også sigte på at stimulere udviklingen af 
forskningsenheder i virksomhederne. 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
Postgraduate doktorafhandlinger inden for FoU-områder udarbejdes i stigende grad på 
grundlag af direkte erhvervserfaring. I 1989/90 blev der udarbejdet 137 
doktorafhandlinger efter denne model. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
6\ 
De højere uddannelsesinstitutioner integrerer praktikophold i de studerendes 
læseplaner. I 1990 gennemførte ca. 900 studerende egentiige praktikophold i 
virksomheder. 
Andre væsentlige punkter 
I 1973 indførte man på grund af hindringer, som både universiteter og virksomheder 
følte stillede sig i vejen for et frugtbart samarbejde, begrebet Fundacion Universidad-
Empresa. Dets rolle er at være et bindeled mellem de to parter i et bestemt geografisk 
område. Det første, der blev oprettet, var FUEM i Madrid i 1973, og siden da har man 
taget lignende initiativer i alle de større universitetsbyer i landet. 
COMETT I SPANIEN 
COMETTI 
Godkendte projekter: 122 
Resultater: 51 materialer, 84 kurser, 16 undersøgelser, 6 nyhedsblade. 3 
databaser 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 137 
Økonomisk tilskud: 11 350 338 mio. ECU 
UPUVer: 12 regionale, 6 sektorspecifikke 
Studerende: 590 modtaget, 1 509 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 29 
Fælles uddannelsesprojekter: 20 + 2 pilotprojekter 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 802 virksomheder, 155 
universiteter, 389 andre organisationer og 15 UPUVer 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
s S 
Nationale erfaringer: Frankrig 
Særlig lovgivning til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Reformerne i 1969 (loi Edgar Faure) og i 1984 (loi Savary) institutionaliserede 
forbindelserne mellem universiteter og virksomheder. Specielt fik erhvervslivet adgang 
til at deltage i universiteternes ledelse og lærerstab. 
Universiteterne er ved lov sikret mulighed for at oprette andre offentlige eller private 
organisationer sammen med partnere fra erhvervslivet. 
Det er også blevet gjort Juridisk muligt for universitetslærere at blive udstationeret i 
virksomheder. 
Universitetslærerne må ifølge loven også gerne arbejde for tredjepart. Desuden kan 
universitetslærere og -administratorer, der deltager i eksterne kontrakter, som 
universitetet har indgået, modtage en økonomisk anerkendelse for dette arbejde. 
I 1982 godkendte regeringen oprettelsen af Groupements d'Intérêt Public (GIP), med 
henblik på at tillade universiteter og virksomheder at samarbejde i fælles 
organisationer, og frem for alt om forskningsprogrammer. Et eksempel herpå er 
PROMIP i Toulouse, hvori Institut National Polytechnique de Toulouse og CNRS 
deltager. 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Siden 1967 har det nationale kontor for fremme af forsknings- og teknologioverførsel 
(ANVAR) arbejdet på at gøre forbindelserne mellem universiteter og virksomheder til en 
organisatorisk og kommerciel succes. ANVAR har i høj grad været medvirkende til, at 
der er oprettet et stort antal private firmaer eller sammenslutninger, som de højere 
uddannelsesinstitutioner har taget initiativet til med henblik på at udnytte deres 
forskningsaktiviteter og know-how kommercielt. 
Der findes under Undervisningsministeriet en række rådgivende organer, der inddrager 
arbejdsmarkedets parter i undersøgelser og rapporter med henblik på et tættere 
samarbejde mellem offentlige institutioner (dels universiteterne og de såkaldte "grandes 
écoles" og dels skolerne på sekundærtrinnet {"lycées') og de forskellige 
vejledningsinstanser): Haut Comité Education Economie, der blev oprettet i 1986, 
Conseil national de l'enseignement supérieur et de la recherche (CNESER), Commission 
des titres d'ingénieur (CTI) og Commissions professionnelles consultatives (CPC) kan 
hver især spille en indflydelsesrig rolle, og det samme gælder veletablerede organer som 
de rådgivende udvalg for IUTeme og IUP'erne. 
Ordningen med "conventions industrielles de formation par la recherche" (CIFRE) giver 
virksomhederne et økonomisk incitament til at finansiere forskning, som unge 
ingeniører skal gennemføre med henblik på opnåelse af en doktorgrad, og 
virksomheden kan derefter tilbyde dem ansættelse efter forskningsperiodens udløb. I 
1991 blev der tildelt 700 stipendier af denne art. 
Ordningen med "conventions de formation des techniciens supérieurs" (CORTECHS) 
tilskynder industrikoncerner til at støtte kandidater fra kortvarige kurser. 
De såkaldte "pôles de formation des ingénieurs par la recherche technologique" 
(FIRTECH) tilskynder samarbejdet mellem universiteter og virksomheder til at uddanne 
endnu flere ingeniører gennem forskningsaktiviteter og til at udvide mængden af 
teknologisk forskning, der gennemføres i samarbejde med virksomhederne. I perioden 
1984-1989 blev der oprettet 30 af disse "pôles". 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
s6 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
Alle universiteter har indgået aftaler med virksomheder, enten for at formalisere et 
"partnerskab" eller med henblik på sponsorering af specifikke 
erhvervuddannelseskurser. 
Virksomheder og erhvervsmæssige sammenslutninger er med til at udforme og 
iværksætte kvalificerende uddannelse på højt niveau i form af efter- og 
videreuddannelseskurser, især via programmerne "ingénieurs et cadres supérieurs" og 
"Nouvelles formations d'ingénieurs", der (i 1992) omfatter 6 000 personer. 
Loven om erhvervspraktik fra 1987 fastlagde ordninger for praktikperioder i de tekniske 
uddannelser. Den indførte samtidig denne form for praktik i de videregående 
uddannelser. 
Selv om praktikophold i erhvervslivet allerede er obligatoriske i langt den overvejende 
del af de tekniske, ingeniørvidenskabelige og erhvervsrettede uddannelser, har de 
højere uddannelsesinstitutioner for nylig oprettet uddannelser med praktikperioder 
("stages"), der udfylder op til 50% af studietiden. Dette gælder bl.a. på Instituts 
Universitaires Professionnalisés (IUP), hvor underviserne i forvejen er personer, der er 
beskæftiget i erhvervslivet. Denne form for eksperimenter har fået stor opbakning fra 
ministerielle kredse. 
I over 20 år har universiteterne tilbudt tjenester for at imødekomme erhvervslivets 
behov for efter- og videreuddannelse. Dels på grund af den udvikling, som loven fra 
1971 satte i gang, og dels på grund af reguleringen af efter- og videreuddannelsen som 
følge af et dekret fra oktober 1985 har universiteterne skabt deres egne indtægtskilder 
(680 mio. FF fra private midler til efter- og videreuddannelse i 1991 (mod 455 mio. FF 
i 1987). Antallet af ansatte, der deltog i undervisningen steg fra 219 000 til 280 000 i 
løbet af samme periode. 
Hovedstrømninger i erhvervslivet 
De fleste af de store virksomheder har oprettet en særlig afdeling og har særlige 
medarbejdere til at tage sig af kontakten med universiteterne og navnlig af 
tilrettelæggelsen af praktikopholdene. 
Erhvervslivets investering i de videregående uddannelser 
Virksomhederne skal i henhold til "taxe d'Apprentissage" indbetale 0,6% af deres 
personaleudgifter til dækning af driftsudgifterne i de organisationer, der tilbyder efter-
og videreuddannelsesprogrammer. Virksomhederne vælger selv, hvilken institution der 
skal have deres bidrag. 30% af de midler, der tilvejebringes på denne måde, går til de 
videregående uddannelser, hvoraf de 64% varetages af private 
uddannelsesinstitutioner. 
Erhvervslivet investerer også i de videregående uddannelser, når det benytter sig af 
universitetstjenester som forskning, anvendelse af laboratorier osv. og desuden ved at 
tage imod praktikanter. Nogle af de større virksomheder finansierer også bestemte 
uddannelser på sekundærtrinnet og tilmed akademiske lærestole. 
Erhvervslivets samlede investering i de offentiige videregående uddannelser udgjorde 
1,4 mia. FF i 1990, hvilket skal sammenholdes med, at de offentlige institutioner, der 
tilbyder grunduddannelser eller efter- og videreuddannelse, har et samlet budget på 
34,5 mia. FF. Erhvervslivets tilskud til efter- og videreuddannelsesaktiviteteme udgør 
31% af de midler, som universiteterne råder over. Erhvervslivets finansiering af 
universiteternes tjenester steg med 20% fra 1988 til 1989. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
S7 
COMETT I FRANKRIG 
COMETTI 
Godkendte projekter: 359 
Resultater: 178 materialer, 137 kurser, 36 undersøgelser, 6 nyhedsblade, 7 
databaser 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 307 
Økonomisk tilskud: 22 320 785 mio. ECU 
UPUVer: 21 regionale, 10 sektorspecifikke 
Studerende: 2 197 modtaget, 2 208 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 70 
Fælles uddannelsesprojekter: 48 + 4 pilotprojekter 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 1 944 virksomheder, 740 
universiteter, 975 andre organisationer og 31 UPUVer 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
^S 
Nationale erfaringer: Grækenland 
Særlig lovgivning til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Der findes ingen generel lovgivningsmæssig ramme til fremme af samarbejdet med 
erhvervslivet, bortset fra forskningsområdet. 
Regeringen er i øjeblikket i gang med at udforme en national 
erhvervsuddannelsesstruktur på det polytekniske område. 
Den græske regering har erklæret sig rede til, inden for rammerne af forskellige 
politikker vedrørende udvikling, industri, decentralisering og universiteternes rolle, at 
skabe et nyt samarbejdsmiljø mellem den akademiske verden og universitetsverdenen. 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
I 1977 oprettedes Generalsekretariatet for Videnskab og Teknologi (GGET), som skulle 
tilrettelægge finansieringen af forskning, udvikling af teknologisk innovation og 
teknologioverførsel. Sekretariatet blev oprindelig kaldt for Forskningsministeriet, men 
blev senere et agentur under Ministeriet for Industri, Energi og Teknologi. 
I 1987 lancerede regeringen sit program for industriel forskning (PAVE). Programmet 
var opdelt i finansieringen af dels anvendt og teknologisk forskning og dels andre 
former for innovation. I 1990 ydede programmet tilskud på i alt 6,2 mio. mio. ECU til 
134 projekter. 
GGET koordinerer det nationale forskningsprogram, som er en finansieringsordning for 
forskningsprojekter fra universiteter, forskningscentre og/eller erhvervslivet. Et 
"forskningsbudget", der indføres på samtlige universiteter, og over hvilket alle de 
eksterne forskningsmidler kan forvaltes, giver erhvervslivet mulighed for direkte at 
finansiere et universitetsbaseret forskningsprogram. 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
Grækenland har 17 universiteter, der tilbyder formelt strukturerede uddannelser. De 
administreres generelt set ud fra interne politiske hensyn, der ikke levner megen plads 
til at tage hensyn til erhvervslivets ønsker. Denne politik er dog ved at blive mere 
liberal, efterhånden som Grækenland går over til et mere "amerikansk" system. 
Der har de sidste 20 år været ambitiøse planer fremme om at oprette polytekniske 
læreanstalter med mere praktisk orienterede studier, som skulle skabe en 
mellemteknikeruddannelse med henblik på erhvervslivet, industrien og den offentiige 
forvaltning. 
Der er kun meget få midler og faciliteter til rådighed for videregående forskning - og det 
navnlig på ingeniøruddannelserne. En ny lov åbner imidlertid mulighed for at 
tilrettelægge strukturerede postgraduate studier på alle universiteter. 
Hovedstrømninger i erhvervslivet 
I det store og hele har græske erhvervsfolk stadig en tendens til at betragte 
universitetsverdenen med nogen skepsis. 
I de sidste 30 år har der været en rivende udvikling væk fra en næsten ren 
landbrugsøkonomi til et bysamfund med kraftigt udbyggede industri- og 
servicesektorer. Landets industri er endnu meget ustabil og råder i sagens natur ikke 
over tilstrækkelig kapital til at foretage store langsigtede investeringer baseret på et 
samarbejde mellem universiteter og virksomheder. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
^ 
Over 40% af arbejdsstyrken er beskæftiget i servicesektoren, og navnlig med turisme. 
Den typiske græske virksomhed er en lille virksomhed med lav investering i teknologi 
og kun begrænset teknologisk innovation. De internationale industrier, som f.eks. 
lægemiddelindustrien, er overvejende domineret af udenlandsk kapital og dermed også 
af importeret know-how. 
Det græske industriforbund har meddelt, at det vil skabe et nyt samarbejdsklima med 
universiteterne for ikke at komme for sent i gang med den teknologiske udvikling. 
Dermed er i det mindste diskussionen om forandring sat i gang. 
Erhvervslivets investering i de videregående uddannelser 
Erhvervslivet er traditionelt meget tilbageholdende med at investere i 
forskningsprojekter, der er udarbejdet af de græske højere uddannelsesinstitutioner. 
COMETT I GRÆKENLAND 
COMETTI 
Godkendte projekter : 105 
Resultater: 49 materialer, 79 kurser, 4 undersøgelser, 2 nyhedsblade, 1 
database 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 117 
Økonomisk tilskud: 8 781 914 mio. ECU 
UPUVer: 7 regionale, 7 sektorspecifikke 
Studerende: 647 modtaget, 967 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 29 
Fælles uddannelsesprojekter: 16 + 2 pilotprojekter 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 471 virksomheder, 93 
universiteter, 202 andre organisationer og 14 UPUVer 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
6'C 
Nationale erfaringer: Irland 
Særlig lovgivning til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Der findes forskellige sektorer inden for det videregående uddannelsessystem 
(universitetssektoren, som de tidligere National Institutes of Higher Education (NIHE) 
nu hører til, og erhvervsuddannelsessektoren (regional technical colleges)). 
De regler, der gælder for de højere uddannelsesinstitutioner omtaler udtrykkelig 
rådgivning, anvendt forskning og andre kommercielle aktiviteter. 
Der gives skattelettelse for at tilskynde til investering i FoU, patentansøgninger og 
indbetalinger til højere uddannelsesinstitutioner med henblik på nærmere angivne 
forsknings- og erhvervsuddannelsesaktiviteter. 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
I begyndelsen af 1980'eme iværksatte Videnskabs- og Teknologistyrelsen (the National 
Board for Science and Technology) et nationalt videskabs- og teknologiprogram. Det 
medførte en ændring af grundlaget for tildelingen af tilskud ved at lægge hovedvægten 
på forskning før konkurrencestadiet på områder af strategisk betydning for den 
industrielle udvikling, som f.eks. informationsteknologi. 
Industri- og Handelsministeriet har oprettet EOLAS (the Irish Science & Technology 
Agency), der tager sigte på at fremme samarbejdet mellem de videregående uddannelser 
og erhvervslivet, og som yder tilskud til forbindelseskontorer for forskning og industri. 
Under EOLAS-ordningen vil 80 virksomheder i 1990 modtage 50% af de udgifter, de 
påføres ved at tage imod en hovedfagskandidat, der forsker i et emne, som 
virksomheden har valgt. 
The Industrial Development Authority (IDA), som også er oprettet af Handelsministeriet, 
yder støtte til innovationscentre og iværksættervirksomheder. 
Programmer, der modtages EF-støtte til: 
o Programmer inden for avanceret teknologi (PATs): finansiering af opbygningen af en 
kritisk masse af ekspertviden, udstyr og faciliteter inden for teknologiske nicheområder 
o Samarbejdsprogram mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet: 
finansiering af samarbejde om FoU-aktiviteter mellem de videregående uddannelser og 
erhvervslivet 
o Program for anvendt forskning: udvikling af FoU-kapaciteten på 
erhvervsuddannelsesinstitutionerne 
o Industrial Liaison Officer Programme: finansiering til oprettelse af industrielle 
forbindelseskontorer inden for erhvervsuddannelsessektoren 
o Praktikordninger: Techstart og Technology Management Programme, der formidler 
kvalificerede personer til virksomhederne 
o Regional infrastrukturudvikling: udvikling af universitetsparkernes infrastruktur 
(f.eks. bygninger til regionale videncentre) 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
Der er udpeget erhvervskontaktmedarbejdere på de fleste højere 
uddannelsesinstitutioner, og der er som regel samtidig nedsat erhvervskontaktudvalg 
eller rådgivende erhvervsstyrelser 
Der er oprettet et nationalt net af erhvervskontaktmedarbejdere (i tilknytning til den 
britiske UDIL-organisation) 
De fleste universiteter har udarbejdet støttepolitikker og procedurer til oprettelse af 
firmaer med tilknytning til universitetet, som skal udnytte ideer fra 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
Ù 
forskningsprograrnmer kommercielt, eller markedsføre universiteternes tjenester inden 
for et bestemt teknologiområde. Nogle universiteter har oprettet holdingselskaber, der 
har specialiseret sig i licenser og patenter. Andre universiteter tilbyder "kuvøse­
faciliteter" for små og mellemstore virksomheder, der er under udvikling. 
Der er sket en interesseforskydning i retning af støtte til strategiske forskningsområder, 
hvilket tilskynder til at oprette forbindelser med erhvervslivet 
Særlige politikker for kommerciel udnyttelse (f.eks. politikker for den intellektuelle 
ejendomsret) 
Vækst i efter- og videreuddannelsen ud fra kommercielle og samarbejdsbaserede 
principper 
Et lovforslag, der i øjeblikket behandles i det irske parlament, vil give de regionale 
Technical Colleges en høj grad af selvstændighed og formelt lovliggøre deres 
forskningsrelaterede og kommercielle aktiviteter. 
Hovedstrømninger i erhvervslivet 
Deltagelse i bestyrelser på nyere universiteter og erhvervsuddannelsesinstitutioner 
Støtte til specifikke initiativer (f.eks. stipendiatprogrammer eller sponsorerede 
lærestole), som det mest kendte eksempel herpå kan nævnes Smurflts finansiering af 
the Graduate School of Business på University College Dublin. 
Placering af erhvervslivets FoU-aktiviteter inde på universitetets område 
Deltagelse i udvikling af læseplaner og godkendelse heraf gennem samarbejdet i NCEA 
(National Council for Educational Awards) 
Øget deltagelse i studenterpraktikordninger (ca. 1700 praktikophold om året) 
Gaver til bestemte store faciliteter på de højere uddannelsesinstitutioner 
Øget deltagelse fra handels- og industrikamres side i forskellige samarbejdsprogrammer 
Mange virksomheder finansierer deres medarbejderes deltagelse i Master-uddannelser 
som MBA eller Master in Industrial Engineering. 
Erhvervslivets investering i de videregående uddannelser 
(De eneste offentliggjorte tal vedrører FoU). Erhvervslivets bidrag til de videregående 
uddannelsers udgifter til FoU steg fra 7,2% i 1986 til 8,5% i 1988. 
Det skønnes, at den samlede private finansiering af projekter til indførelse af faciliteter 
i den offentlige sektor har beløbet sig til over 50 mio. £ i de seneste år. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
£• C-
COMETT I IRLAND 
COMETTI 
Godkendte projekter: 50 
Resultater: 8 materialer, 50 kurser, 5 undersøgelser, 1 nyhedsblad 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 81 
Økonomisk tilskud: 6 134 498 mio. ECU 
UPUVer: 3 regionale, 2 sektorspecifikke 
Studerende: 594 modtaget, 722 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 15 
Fælles uddannelsesprojekter: 12 + 2 pilotprojekter 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 293 virksomheder, 42 
universiteter, 89 andre organisationer og 5 UPUVer 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
£3 
Nationale erfaringer: Italien 
Særlig lovgivning til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
I 1980 fik den italienske regering vedtaget lov nr. 382 om regulering af det private 
erhvervslivs tilstedeværelse på universiteterne i tilknytning til FoU-aktiviteter. Loven 
udstak også rammer for de vederlag, som universitetslærerne kan oppebære for 
aktiviteter uden for de normale arbejdsforpligtelser. 
I 1985 fastsatte lov nr. 705 regler for universiteternes tilstedeværelse i konsortier og 
forskningsvirksomheder. 
I 1990 og 1991 blev der ved lov fastsat regler for den private sektors deltagelse i 
undervisningsforpligtelsen på universiteterne og loven tilskyndede universiteterne til 
at tilbyde mere målrettede erhvervsuddannelser. 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Den treårige udviklingsplan for 1987-89 havde et budget på 33 mio. mio. ECU til 
udbygning af samarbejdet mellem universiteter og virksomheder. 
Den treårige udviklingsplan for Syditalien for 1990-1992 tilskyndede ligeledes til en 
udbygning af samarbejdet, navnlig inden for Videnskabs- og Teknologiparker. 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
Universiteterne skønner, at 63% af deres samarbejde med private virksomheder har 
tilknytning til FoU-projekter, medens 10% vedrører konsulentbistand. 
De fleste universiteter har kontorer for forbindelserne med erhvervslivet. 
Universiteterne har oprettet kontorer med ansvar for FoU, EF-programmer og 
studentermobilitet. 
De fleste universiteter samarbejder inden for FoU-konsortier. 
Hovedstrømninger i erhvervslivet 
De private virksomheder skønner, at 44% af deres samarbejde med universiteterne har 
tilknytning til FoU-projekter, 12% til konsulentbistand og 11% til mobilitetsstipendier. 
I 1990 indgik Confindustria en aftale med MURST om at regulere universiteternes 
erhvervsvejledning, skabe fornyelse i læseplanerne og udvikle målrettede kortvarige 
uddannelser og videregående erhvervsuddannelser og FoU. 
Mange af de store virksomheder har udpeget universitetskontaktpersoner, der har til 
opgave at udarbejde FoU-kontrakter, tage sig af ansøgningerne om studentermobilitet 
og levere produkter til universitetsmarkedet. 
Alle de lokale erhvervssammenslutninger har kontorer, der tager sig af deres 
forbindelser med de højere uddannelsesinstitutioner i området. 
Erhvervslivets investering i de videregående uddannelser 
I 1987 modtog universiteterne 4,7% af deres ressourcer fra kontrakter med tredjepart, 
som hovedsagelig var erhvervslivet. 
I 1986 gik kun 0.53% af erhvervslivets samlede budget til universiteterne. I over 75% 
af disse tilfælde beløb den enkelte forskningskontrakt sig til under 6 500 mio. ECU. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
t-H 
Andre væsentlige punkter 
To af Italiens største universiteter (Bocconi, LUISS) er opstået som et resultat af det 
private erhvervslivs konstruktive initiativ og er således ikke statsinstitutioner. 
COMETT I ITALIEN 
COMETTI 
Godkendte projekter: 99 
Resultater: 89 materialer, 151 kurser, 20 undersøgelser, 4 nyhedsblade, 8 
databaser 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 160 
Økonomisk tilskud: 13 417 108 mio. ECU 
UPUVer: 13 regionale, 6 sektorspecifikke 
Studerende: 1 194 modtaget, 1 177 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 38 
Fælles uddannelsesprojekter: 32 + 2 pilotprojekter 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 760 virksomheder. 141 
universiteter, 454 andre organisationer og 19 UPUVer 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
b^ 
Nationale erfaringer: Luxembourg 
Særlig lovgivning til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Der må tages behørigt hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende i 
Luxembourg, hvor erhvervsaktiviteternes bredde og udbygningsgraden af de 
videregående uddannelsestilbud er begrænsede. 
Der blev i 1987 (i kraft af lov om forskning og udvikling) oprettet offentlige 
forskningscentre ("centres de recherche publics") under Centre Universitaire de 
Luxembourg og Institut Supérieur de Technologie. Disse centre har status af 
uafhængige institutioner og er juridiske enheder. De har til opgave at oprette 
kompetencecentre, der kan varetage teknologioverførsel til erhvervslivet. 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Der findes ingen særlige programmer ud over de offentlige forskningscentres aktiviteter 
(som beskrives nedenfor) omfattende teknologioverførsel, erhvervsuddannelse på højt 
niveau og uddannelsesstipendier til forskere. 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
De højere uddannelsesinstitutioners muligheder for at deltage i samarbejdsaktiviteter 
med erhvervslivet er begrænsede af, at de ikke har nogen juridisk status og derfor ikke 
kan indgå kontrakter på dette område. Der er en undersøgelse i gang af 
tilrettelæggelsen af de videregående uddannelser i Luxembourg, hvor man bl. a. vil se 
på de juridiske rammer for en udbygning af de videregående uddannelsesaktiviteter. 
Offentlige forskningscentre ("centres de recherche publics") under Centre Universitaire 
de Luxembourg og Institut Supérieur de Technologie. Disse centre har status af 
uafhængige institutioner og er juridiske enheder. De har til opgave at oprette 
kompetencecentre, der kan varetage teknologioverførsel til erhvervslivet (som 
gennemføres ved hjælp af særlige aftaler mellem centrene og de pågældende 
virksomheder). Erhvervslivet er i vid udstrækning repræsenteret i disse centres 
styrende organer. 
Der er i samarbejde med erhvervslivet og servicesektoren oprettet nye 2-årige 
videregående uddannelser, der afsluttes med en BTS-eksamen. 
Hovedstrømninger i erhvervslivet 
Selv om der har været problemer i den seneste tid på grund af lavkonjunkturen, er 
samarbejdsaktiviteterne med de offentlige forskningscentre nu begyndt at bære frugt. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
Lé> 
COMETT I LUXEMBOURG 
COMETTI 
Godkendte projekter: 5 
Resultater: 17 materialer, 27 kurser, 4 undersøgelser, 1 nyhedsblad 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 5 
Økonomisk tilskud: 1 085 000 mio. ECU 
UPUVer: 1 regional 
Studerende: 38 modtaget, 6 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 
Fælles uddannelsesprojekter: 3+1 pilotprojekt 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 19 virksomheder, 4 
universiteter, 20 andre organisationer og 1 UPUV 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
ÏÏ 
Nationale erfaringer: Nederlandene 
Særlig lovgivning til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Den videregående uddannelsessektor er opdelt i en universitetssektor (WO) og en 
videregående erhvervsuddannelsessektor (HBO) 
Tjenester over for lokalsamfundet omtales udtrykkelig i loven om de videregående 
uddannelser fra 1986 som et af de videregående uddannelsers formål (regeringens 
ønske om, at den videnskabelige viden skal gøres tilgængelig og om, at der finder et 
samarbejde sted mellem de videregående uddannelser og arbejdsmarkedet) 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Plan om et samarbejde om at udvikle postgraduate universitetsuddannelser 
Fonden for Teknologisk Forskning (STW) yder støtte til forskning af stor kommerciel 
værdi 
Økonomiministeriet har to store programmer: innovationsorienterede 
forskningsprogrammer (der skal stimulere den teknologiske forskning) og programmer 
for teknologisk stimulation rettet mod virksomhederne (PBTS) (der støtter samarbejde 
om udvikling af nye kommercielle produkter) 
Undervisningsministeriet har indgået aftaler om specifikt samarbejde (f.eks. stimulering 
af de studerendes interesse for naturvidenskaberne). 
Kandidatstipendieprogrammer inden for regulære uddannelser på såvel HBO som 
universitære institutioner 
Der er oprettet særlige 2-årige erhvervsrettede uddannelser, navnlig inden for 
teknologisektorer som ingeniørvidenskab, med deltagelse af Undervisnings- og 
Forskningsministeriet - KM - RCO. 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
I HBO-sektoren (videregående erhvervsuddannelser) finder man ofte erhvervsfolk som 
medlemmer af bestyrelser og erhvervsuddannelseskommissioner 
Øget anvendelse af kvalitetsvurderingsprogrammer, hvori der både deltager 
akademikere og erhvervsfolk 
Koordinatorer for kandidatstipendieprogrammer på HBO-institutioner og (i det omfang 
der findes kandidatstipendieprogrammer) også på universiteterne 
Erhvervslivet har forbindelseskontorer på de fleste HBO-institutioner (nogle af dem 
samarbejder med forbindelseskontorerne på de nærmeste universiteter, og nogle er 
integreret i lokale handelskamre) 
Erhvervslivethar etableret kontakt- eller overførselskontorer på universiteterne 
Programmerne for vedvarende uddannelse er under udbygning i begge de to 
videregående uddannelsessektorer 
Udveksling af lærestole og gæstelærerordninger på universiteterne 
"Integrand"-ordning tilrettelagt af de studerende som formidler af erhvervsbaserede 
projekter for studerende. 
I HBO-sektoren er praktikophold for studerende af 6-12 måneders varighed en 
obligatorisk del af uddannelsen. Sådanne praktikophold er mindre udbredte og, hvor 
de findes, af kortere varighed i WO-sektoren. 
Afkortningen af ingeniøruddannelserne fra 5 til 4 år har reduceret erhvervspraktikkens 
betydning. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
Hovedstrømninger i erhvervslivet 
Finansiering af professorater og gæsteundervisere pa de højere 
uddannelsesinstitutioner 
Modtagelse af kandidatstipendiater og studerende, der medvirker i et 
erhvervsuddannelsesprojekt 
Finansiering af praktikanter, der arbejder som forskningsassistenter (løn og udstyr) 
Levering af udstyr til kontraktforskning 
Store virksomheder har særlige medarbejdere, der tager sig af forbindelserne med de 
videregående uddannelser. 
Erhvervslivets investering i de videregående uddannelser 
Den samlede strøm af midler fra "tredjepart" til universiteternes budgetter steg fra 7,3% 
i 1985 til 10,8% i 1988 
Erhvervslivets samlede direkte investeringer i universiteternes FoU har i perioden 
1986-1989 ret konstant udgjort ca. 1,4% af universiteternes FoU-budget. 
Andre væsentlige punkter 
Kontakter og dialog på nationalt plan mellem nationale organer (som f.eks. RCO. 
VSNU, HBO-Rådet, Undervisnings- og Forskningsministeriet) 
De gennemførte besparelser har lagt større pres på de videregående uddannelser for 
at skaffe supplerende indtægter fra andre kilder 
COMETT I NEDERLANDENE 
COMETTI 
Godkendte projekter: 83 
Resultater: 26 materialer, 74 kurser, 4 undersøgelser, 4 nyhedsblade, 1 
database 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 90 
Økonomisk tilskud: 7 658 939 mio. ECU 
UPUVer: 3 regionale, 6 sektorspecifikke 
Studerende: 825 modtaget, 693 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 16 
Fælles uddannelsesprojekter: 15 + 3 pilotprojekter 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 389 virksomheder, 106 
universiteter, 239 andre organisationer og 8 UPUVer 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
^ 
Nationale erfaringer: Portugal 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
I 1980 blev INESC (Institut for System- and Computerudvikling) oprettet for at skabe 
et mellemled mellem Lissabons Tekniske Universitet og kommunikations- og IT-
sektoren. Aktiviteterne har først og fremmest til formål at fremme FoU og uddannelse 
i højteknologi. Instituttet har nu 800 medarbejdere, der arbejder under EF-programmer 
(29 ESPRIT-projekter), kontraktforskning, erhvervsuddannelse og joint ventures. 
Instituttet ledes af en bestyrelse med repræsentanter for både universiteterne og 
erhvervslivet. INESC's universitets- og virksomhedspartnere oprettede i 1987 AITEC 
(Tecnologias de Informaçâo SA), som er et fælles aktieselskab, og som skulle fungere 
som en teknologioverførsels- og virksomhedskuvøsetj eneste 
I 1984 blev FUNDETEC (Fond til udvikling af undervisning dels på elektro-, elektronik-
og informatikingeniøruddannelserne og dels i teknologi) oprettet af Lissabons Tekniske 
Universitet med henblik på at udarbejde nye uddannelser for ingeniører i samarbejde 
med erhvervslivet. 
I 1986 blev INEGI (Institut for Maskiningeniørvidenskab og Virksomhedsledelse) 
oprettet i Porto med henblik på at forbedre forbindelserne mellem universiteter og 
virksomheder på maskiningeniørområdet. Instituttet tilbyder uddannelser for både 
virksomhedsledere og chefingeniører og påtager sig FoU-opgaver. 
1 1987 blev ITEC (Det Tekniske Institut for Det Europæiske Fællesskab) oprettet under 
Lissabons Tekniske Universitet for at tilskynde til øget portugisisk deltagelse i EF-
programmer ved at oprette forbindelsesled mellem universiteter og virksomheder. 
I 1988 oprettede regeringen CESE (Conselho para a Cooperaçâo Ensinho Superior-
Empresa), som skulle forelægge regeringen procedurer og politikker til forbedring af 
samarbejdet mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet. CESE varetager 
desuden opgaven som det nationale COMETT-Informationscenter. 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
Der er 4 traditionelle universiteter i Portugal (Coimbra, Porto og 2 i Lissabon). Siden 
1973 er der blevet oprettet vigtige nye universiteter i Lissabon, Minho og Algarve, så 
der nu er i alt 14 offentlige universiteter. Der findes desuden 8 private universiteter. 
Der er 14 polytekniske læreanstalter. 
De højere uddannelsesinstitutioner opretter kontorer for forbindelserne til erhvervslivet. 
Andre væsentlige punkter 
Man har på det seneste udviklet begrebet fælles videnskabs- og teknologiparker for 
universiteter og virksomheder, som tilskynder til samarbejde mellem erhvervssektoren 
og den akademiske sektor. Af særlig betydning er parkerne i Lissabon og i Porto. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
Ï U 
COMETT I PORTUGAL 
COMETTI 
Godkendte projekter: 69 
Resultater: 47 materialer, 214 kurser, 10 undersøgelser, 6 nyhedsblade, 1 
database 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 96 
Økonomisk tilskud: 6 687 427 mio. ECU 
UPUVer: 5 regionale, 5 sektorspecifikke 
Studerende: 572 modtaget, 613 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 24 
Fælles uddannelsesprojekter: 13 + 2 pilotprojekter 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 299 virksomheder. 63 
universiteter, 157 andre organisationer og 10 UPUVer 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
Y 
Nationale erfaringer: Det Porenede Kongerige 
Særlig lovgivning til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Handels- og Industriministeriet, Arbejdsministeriet og Undervisnings- og 
Videnskabsministeriet er alle med til at udarbejde en politik for samarbejdet mellem 
universiteter og virksomheder. De fleste ministerier, og navnlig Forsvarsministeriet og 
Sundhedsministeriet optræder som kunder til forskning og andre tjenester. 
Regeringens beslutningstagere erkender, at Det Forenede Kongerige lider under en 
"teknologioverførselskløft". 
1991-budgettet omfattede skattemæssige begunstigelser af erhvervsuddannelse. 
Udgifterne til dette formål skønnes at blive på 20 mio. £ i 1992/93. 
Særlige programmer til fremme af samarbejdet mellem de videregående 
uddannelser og erhvervslivet 
Virksomhedsundervisningsordningen, der blev oprettet i 1970'eme, yder støtte til unge 
kandidater, der er ansat på højere uddannelsesinstitutioner, så de kan arbejde på 
nærmere definerede projekter i erhvervslivet. Små og mellemstore virksomheder kan 
få dækket 50-70% af de samlede omkostninger. Der er hidtil ydet støtte til over 1000 
projekter. 
LINK, der blev oprettet i 1987/88, yder statsstøtte på op til 50% af udgifterne til 
forskningsprojekter med deltagelse af "en videnskabspartner og (som regel) to 
erhvervspartnere". Det skønnes, at der inden december 1992 i alt vil være ydet støtte 
til 301 projekter. 
CASE tilskynder erhvervslivet til at sponsorere postgraduate studerende, normalt i tre 
år, til gengæld for deres arbejde med et bestemt projekt. Dette program, som er 
overordentlig populært blandt de små og mellemstore virksomheder, ydede 800 tilskud 
i 1991. 
Enterprise Initiative giver virksomheder mulighed for at ansætte universitetsrådgivere 
i kortere perioder med statsstøtte på 50% af omkostningerne. 
I 1991 afsatte Handels- og Industriministeriet 6 mio. £ til støtteordninger med henblik 
på at styrke samarbejdet mellem universiteter og virksomheder, og navnlig på at få 
udarbejdet teknologiske statusrapporter. 
I marts 1992 blev der bebudet endnu en plan om oprettelse af "Faraday-Centres" til 
uddannelse af postgraduate forskere i forbindelse med erhvervsrelevante projekter, der 
i vid udstrækning skulle finde sted ude i virksomhederne. Dette program er baseret på 
det tyske Fraunhofer-program. 
Ordningen erhvervsvirksomhed på de videregående uddannelser, der blev oprettet i 
1988, tilskynder højere uddannelsesinstitutioner til at deltage i erhvervsrelaterede 
aktiviteter, herunder udvikling af læseplaner og etablering af forbindelser til 
arbejdsgivere. Hidtil har 56 institutioner opnået offentlig samfinansiering på op til 2 
mio. £ over en 5-årig periode. 
National Training Task Force fra 1989 etablerer et regionalt net af 
erhvervsuddannelses- og virksomhedsråd (TEC), der har til formål at opprioritere 
erhvervsuddannelsesspørgsmål ved at bibringe iværksætterne større forståelse for 
forbindelsen mellem en effektiv erhvervsuddannelse og virksomhedens resultater. TEC 
tager initiativet til en række forskellige erhvervsuddannelsesordninger, hvori også 
universiteterne kan deltage med f.eks. undervisning i emner som beskæftigelse eller 
erhvervsfremme. 
National Vocational Qualifications initiative er baseret på normer, der er defineret af 
førende organer, der repræsenterer industri og handel. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
^ 
High Technology National Training (HTNT) er et program for arbejdsløse, hvori 
arbejdsgivere fungerer som undervisere. 
I Skotland og Wales er der uafhængige regeringsstøttede programmer, der fremmer 
synergien mellem universiteter og virksomheder. I Skotland har man the Scottish 
Enterprise programme, og i Wales koordineres aktiviteterne af the Training, Enterprise 
and Education Advisory Group. 
Hovedstrømninger indenfor de videregående uddannelser 
De faglige og industrielle organer er i vid udstrækning repræsenteret i de højere 
uddannelsesinstitutioners ledende organer (og i disses underudvalg). 
Pickup-ordningen finansierer udviklingen af nye erhvervsrettede kurser og efter- og 
videreuddannelse, der tilbydes af de højere uddannelsesinstitutioner. 
Begrebet kombineret status bliver mere og mere udbredt på de højere 
uddannelsesinstitutioner. En lang række universiteter har også oprettet særskilte 
aktieselskaber - navnlig med henblik på at udstede teknologilicenser. 
Universiteternes medarbejdere kan nu aktivt tilskyndes til at deltage i forskning og i 
den kommercielle udnyttelse heraf gennem indkomstdelingsordninger. Sådanne 
ordninger er dog endnu ikke særlig udbredte. 
De fleste universiteter har kontorer for forbindelserne til erhvervslivet, hvilket har ført 
til oprettelse af to nationale organisationer. UDIL (University Directors of Industrial 
Liaison) og AILO (Association of Industrial Liaison Officers). 
36 universiteter har oprettet forskerparker, og i mange tilfælde på deres egne 
lokaliteter. 
Hovedstrømninger i erhvervslivet 
50% af medlemmerne i bestyrelserne for Universiteternes Finansieringsråd og de 
Polytekniske Læreanstalters Finansieringsråd, som er de to største stipendiebevilgende 
organer inden for de videregående uddannelser, kommer fra erhvervsvirksomheder. 
I 1985 oprettedes Council for Industry and Higher Education (CIHE), som er et 
uafhængigt organ af direktører for store selskaber og ledere af højere 
uddannelsesinstitutioner. Det fremmer en grundlæggende udvidelse af begrebet almen 
uddannelse og etableringen af net på mange forskellige niveauer mellem universiteter, 
polytekniske læreanstalter og virksomheder. 
CBI anvendes til at forhandle erhvervslivets holdning til de videregående uddannelser, 
idet der ikke findes et specifikt nationalt organ. 
De højere uddannelsesinstitutioner godkender virksomhedernes 
erhvervsuddannelseskurser (CATS). 
Nogle store erhvervsvirksomheder har også udpeget uddannelseskontaktpersoner. 
Dette er sjældent forekommende og findes slet ikke i små og mellemstore virksomheder. 
Erhvervslivet har oprettet the Association of Graduate Recruiters, som er et 
repræsentativt organ, der giver udtryk for erhvervslivets kvalitative og kvantitative 
behov for ansættelse af universitetskandidater. 
Erhvervslivets investering i de videregående uddannelser 
Erhvervslivets bidrag til universiteternes forskningsbudgetter steg fra 1986 til 1990 
med 76% til 104 mio. £. 
Virksomhedernes støtte til universiteterne udgjorde 6,3% af universiteternes samlede 
indtægter i 1987/88. Den tilsvarende andel var for de polytekniske læreanstalter kun 
2%. 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
•f-5 
COMETT I DET FORENEDE KONGERIGE 
COMETTI 
Godkendte projekter: 216 
Resultater: 111 materialer, 142 kurser, 30 undersøgelser, 15 nyhedsblade, 17 
databaser 
COMETT II (1990 + 1991 + 1992) 
Godkendte projekter : 258 
Økonomisk tilskud: 21 599 279 mio. ECU 
UPUVer: 17 regionale, 11 sektorspecifikke 
Studerende: 2 240 modtaget, 2 439 udsendt 
Projekter vedrørende kortvarige kurser: 54 
Fælles uddannelsesprojekter: 42 + 4 pilotprojekter 
Organisationer, der deltog i godkendte projekter: 1 658 virksomheder. 372 
universiteter, 427 andre organisationer og 28 UPUVer 
Samarbejde mellem de videregående uddannelser og erhvervslivet 
yij 

ISSN 0254-1459 
KOM(92) 457 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 16 
Katalognummer : CB-CO-92-478-DA-C 
ISBN 92-77-48789-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg