;QMMI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(92) 110 endelig udg. - SYN 412 
Bruxelles, den 11. maj 1992 
Forslag t i I 
RÅDETS DIREKTIV 
om betingelser for tildeling og 
udnyttelse af tilladelser til 
forundersøgelse, efterforskning 
og indvinding af kulbrinter 
(forelagt af Kommissionen) 

- 2 -
GENEREL BEGRUNDELSE 
Indledning 
Med offentliggørelsen af hvidbogen^1) i juni 1985 ("Gennemfø­
relse af det indre marked") og vedtagelsen af Den Europæiske 
Fælles Akt i december 1985 blev gennemførelsen af et indre marked 
inden udgangen af 1992 en af de vigtigste målsætninger for 
Fællesskabet. 
Med Fællesakten indføjedes en artikel 8 A i Traktaten. I denne 
artikel er det indre marked defineret som "et område uden indre 
grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser 
og kapital". Denne definition omfatter også energi. 
Energi er desuden en så afgørende faktor for al økonomisk 
aktivitet i Fællesskabet, at man ikke kan forestille sig, at det 
indre marked kan gennemføres uden et integreret indre 
energimarked. I de energipolitiske mål for Fællesskabet, som Rådet 
vedtog i 1986^2^, nævnes også udtrykkeligt behovet for "bedre 
integration, uden hindringer for samhandelen, af det indre 
energimarked med henblik på at forbedre forsyningssikkerheden, 
nedbringe omkostningerne og styrke den økonomiske konkurrence­
evne" . 
Der er allerede opnået eller ved at blive opnået væsentlige 
fremskridt i forbindelse med gennemførelsen af det indre marked 
for energi. Efter en første etape, hvor bl.a. Rådets direktiver 
om elektr ici tetstransi t^) t gastransi t (4) 0g 
prisgennemsigtighed^5^ blev vedtaget, oversendte Kommissionen to 
forslag til Rådet til direktiv om fælles regler for det indre 
marked for henholdsvis elektricitet og naturgas^6). Hvad angår 
gasdirektivet omfatter de foreslåede fælles regler ikke 
produktionssektoren. Nærværende forslag udgør således for 
gassektoren den supplerende del af den anden fase, som er 
påbegyndt, samtidig med at det også har til formål at fjerne de 
sidste væsentlige hindringer for gennemførelsen af det indre 
marked på olieområdet, hvor der næsten ikke er flere 
restriktioner tilbage for konkurrencen inden for 
ol ieforarbejdningsindustr i en. 
(1) K0M(85) 310 endelig udg. , 14.6.1985. 
(2) EFT C 241 af 25.9.1986. 
(3) EFT L 313 af 13.11.1990 
(4) EFT L 147 af 12.6.1991, 
(5) EFT L 185 af 17.7.1990, s. 30. 
s. 37. 
s. 16. 
- 3 -
3. Forundersøgelse, efterforskning og indvinding af olie og naturgas 
udgør stort set én og samme aktivitet, som er underkastet 
ensartede fysiske, tekniske og juridiske vilkår, og som derfor bør 
gennemføres inden for en fælles ramme, som adskiller sig både fra 
reglerne for olieforarbejdningsindustrien og reglerne for 
elproduktion. Inden for disse rammer er denne virksomhed -
forskellig fra medlemsstat til medlemsstat - fortsat underkastet 
restriktioner, som kan forklares ved kulbrinternes betydning for 
den økonomiske aktivitet og de traditionelle særlige forhold ved 
minedriftsordningerne, men dette er uforeneligt med gennemførelsen 
af det indre marked. Det forudsætter bl.a. en harmonisering af 
betingelserne for adgang ti I og udøvelse af denne virksomhed under 
iagttagelse af medlemsstaternes rettigheder og ansvar i 
forbindelse med forvaltningen af deres kulbrinteressourcer. 
Generel ramme for virksomheden 
4. Kulbrinter kan anvendes til mange forskellige formål (brændsel til 
fremstilling af el og varme, brændstoffer til transport, råstof 
til den kemiske og petrokemiske industri), og dette gør, at de 
kommer til at spille en væsentlig rolle i den økonomiske 
aktivitet, idet der også er tale om en begrænset ressource i 
Fællesskabet. Fællesskabets produktion leverer kun 24% af 
olieforbruget og 62% af gasforbruget i Fællesskabet. 
5. Kulbrinteressourcerne tilhører i de fleste medlemsstater staten. 
Forvaltningen af dem falder under alle omstændigheder ind under 
de offentlige myndigheder, som i forbindelse med udførelsen af 
dette arbejde som oftest forfølger bredere mål end selve 
effektiviteten ved den individuelle udnyttelse af de forskellige 
produktionsområder. Der er f.eks. tale om følgende: 
a) styret forvaltning af de samlede ressourcer 
b) landets forsyningssikkerhed 
c) indtægter for staten 
d) udvikling af den nationale økonomi, bl.a.: 
leverandørindustrien (entreprenører og materielleverandører 
og tjenesteydere) 
- de nationale producenter, bl.a. offentlige virksomheder, og 
- forarbejdningsindustrien (petrokemiske industri, 
gasdistribution osv.). 
6. Med henblik på opfyldelsen af disse mål kan de offentlige 
myndigheder i forskellig grad i de forskellige medlemsstater være 
nødsaget ti I at underkaste adgang til efterforskning og produktion 
af kulbrinter visse restriktioner, som i det væsentligste består 
i : 
- 4 -
delvis at forbeholde nationale virksomheder indvindingen, ved 
at der enten direkte gives koncession til visse områder, eller 
ved at det kræves, at de skal deltage i de konsortier, som 
anmoder om tilladelse, 
at fritage de offentlige virksomheder for visse betingelser, 
som de private virksomheder skal opfylde, 
at begrænse virksomhedernes kommercielle frihed med hensyn til 
valg af leverandører, kunder, ansatte eller transportmidler 
for kulbrinterne. 
7. De offentlige myndigheders kontrol med udnyttelsen af kulbrinter 
udøves derfor ikke kun via overholdelse af sikkerhedsnormer, 
miljøstandarder, arealanvendelse som inden for anden virksomhed, 
men også via: 
virksomhedernes nationalitet og status (private eller 
offentIige) 
den måde, hvorpå de planlægger at foretage eller reelt 
foretager indvindingen 
de producerede produkters modtagere. 
Disse restriktioner kan fastsættes formelt via lovgivningen, men 
også når dette ikke er tilfældet, giver den skønsret, som de 
offentlige myndigheder har i forbindelse med tildeling af 
tilladelser, dem mulighed for at kræve, at de ansøgende 
virksomheder forpligter sig på denne måde. Der er nogle af disse 
restriktioner, som er i modstrid med Traktatens bestemmelser, 
bl.a. vedrørende de frie varebevægelser og etableringsretten. 
8. Vilkårene for udnyttelse af kulbrinter har to andre væsentlige 
kendetegn: 
der er tale om risikoinvesteringer. Først efter meget 
bekostelige forarbejder kan det fastslås, om der er tale om en 
kulbrinteforekomst, og hvor stor forekomsten er inden for en 
koncession; dette gælder især i Nordsøen-, 
adgangen til virksomheden begrænses af forekomsten af 
kulbrinter. Desuden er det i de områder, hvor der findes 
kulbrinter, ikke fysisk eller økonomisk muligt eller ønskeligt 
at øge anlæggene og operatørerne. 
Disse forhold gør det berettiget at give rettighedshaverne en 
eneret for de områder, som de får ret ti I at udnytte, og sikkerhed 
for, at de kan udnytte denne ret i tilstrækkelig lang tid til, at 
der kan ske en rimelig aflønning af risikokapitalen. 
- 5 -
Den nuværende situation i Fællesskabet 
10. Hvad angår medlemsstaterne er den nuværende situation i sektoren 
karakteriseret ved følgende faktorer: 
en tendens til liberalisering af sektoren. En række 
medlemsstater har i den sidste halve snes år lempet deres 
ordning væsentligt på papiret eller i praksis. 
mætning af sektoren. Som allerede anført ovenfor, er 
Fællesskabets ressourcer begrænsede. De områder, som der 
allerede er blevet givet tilladelse til, indeholder 
sandsynligvis den største andel, og det kan ikke forventes, at 
der vil blive gjort store fund i de områder, som endnu ikke er 
blevet tildelt. Der er imidlertid stadig tale om betydelige 
reserver. Der er endnu ikke produktion i alle de områder, der 
er blevet givet tilladelse til, og det kan forventes, at ny 
teknologi vil gøre det muligt at udnytte marginalzoner, hvis 
udnyttelse ikke er rentabel i dag. Desuden giver proceduren 
med "tilbagegiveise", dvs. pligt for rettighedshaveren til at 
tilbagegive de dele af koncessionerne, som ikke er blevet 
udnyttet inden for de aftalte frister, ligeledes mulighed for 
nye t i I ladeiser. 
fortidens betydning. Sektorens konkurrencesituation er styret 
af vilkår, som er blevet fastsat langt tilbage som følge af 
den meget lange periode, som koncessionerne dækker, og hvoraf 
nogle af de mest givtige ikke er underkastet forpligtelsen til 
t iIbagegivelse. 
11. På fæl lesskabsplan skal der fra og med den 1.1.1993 være fuld 
konkurrence i forbindelse med de aftaler om leverancer og 
arbejder, som sektorens virksomheder indgår, i de fleste 
medlemsstater (lidt senere i Spanien, Portugal og Grækenland), i 
henhold til direktiv 90/531/EØF af 17. september 1990. 
Kommissionen vedtog den 6. november 1991 et forslag, som går ud på 
at supplere dette direktiv, således at det også kommer til at 
omfatte tjenesteydelser. Det skal i denne forbindelse nævnes, at 
dette direktiv omfatter en alternativ ordning for sektoren for 
fremstilling af kulbrinter og fast brændsel. Denne ordning 
indebærer bl.a., at tilladelserne skal tildeles på en ikke-
diskriminatorisk og gennemsigtig måde. 
Desuden vedtog Kommissionen den en meddelelse til Rådet, 
hvori der gøres status over fremgangsmåden, fremskridtene og 
retningslinjerne for arbejdet med teknisk harmonisering og 
standardisering inden for energiområdet. 
12. Må Isætninger 
1. Skabelsen af et indre marked uden indre grænser indebærer lige 
adgang for virksomhederne til at udnytte kulbrinteressourcerne og 
fri bevægelighed for disse produkter mellem medlemsstaterne 
indbyrdes. 
6 -
2. På trods af de fremskridt, der er gjort i en række medlemsstater, 
er adgangen til at foretage forundersøgelse, efterforskning og 
indvinding af kulbrinter stadig alt for ofte forbundet med 
forskelsbehandling og restriktioner eller vilkår, som er 
uforenelige med gennemførelsen af disse målsætninger. 
3. For at afhjælpe denne situation er det nødvendigt, at der 
fastlægges fælles regler, som sikrer, at tildeling af tilladelser 
sker efter ikke-diskriminatoriske og gennemsigtige procedurer, og 
at såvel adgang til som udøvelse af virksomheden ikke underkastes 
betingelser, som ikke er teknisk eller økonomisk begrundet. 
4. For at nå dette mål fuldt ud bør disse regler også gøre det muligt 
at begrænse de restriktive virkninger af de tilladelser, som 
allerede er meddelt. I denne forbindelse bør virksomhederne dels 
fritages for visse forpligtelser, som ikke længere er tilladte 
fremover, dels bør det gøres muligt i rimeligt omfang at tillade 
adgang for andre virksomheder til de områder, som har været 
forbeholdt én enkelt virksomhed på diskriminatoriske vilkår. 
Gennemførelsen af disse mål vil øge konkurrencen inden for 
sektoren. Det vil bidrage til en nedbringelse af omkostningerne, 
stimulere indvindingsarbejdet og produktionen og dermed øge 
Fællesskabets selvforsyningsgrad for kulbrinter og på en mere 
generel måde forbedre forsyningssikkerheden for energi. Den frie 
bevægelighed for olie og gas i Fællesskabet vil blive lettet, og 
derved suppleres det arbejde, som Kommissionen har iværksat for at 
åbne gasmarkedet vedrørende transmission og distribution. 
Generelle principper 
13. Kommissionens forslag bygger på følgende generelle principper: 
1. Medlemsstaterne bevarer deres selvbestemmelsesret med hensyn 
til kulbrinteressourcerne. Derved berører forslaget ikke 
medlemsstaternes rettigheder vedrørende den langfristede 
forvaltning af disse ressourcer, den indtægt, de får derfra, 
og deres administration på kort sigt. 
2. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet bevarer 
medlemsstaterne retten til at vælge eller opretholde den 
ordning, som er bedst egnet i forhold til de naturlige 
udnytteIsesvi Ikår, og den politik, der føres vedrørende 
forvaltningen af disse ressourcer på lang sigt. 
3. Forslaget har således ikke til formål at fastsætte detaljerede 
bestemmelser, men indeholder en ramme for procedurer og 
generelle principper, som disse ordninger kan anvendes 
indenfor. 
- 7 -
Den fremgangsmåde, der er fulgt i denne forbindelse, 
udspringer af de specifikke vilkår ved udnyttelse af disse 
ressourcer. Den er forskellig fra den fremgangsmåde, der er 
valgt i forslaget til direktiv om fælles regler i det indre 
marked for elektricitet, og bygger til dels også på den 
fremgangsmåde, der er valgt i forbindelse med direktiverne om 
offentIige indkøb 
Midlerne 
14. Det skal sikres, at alle enheder har ikke-diskriminatorisk adgang 
(forudsat at de har den nødvendige kapacitet) til virksomhed som 
forundersøgelse, efterforskning og indvinding og ikke-
diskr iminator isk udøvelse af denne virksomhed. I denne forbindelse 
fastsættes det: 
a) at eneretten til at forundersøge, efterforske og indvinde 
kulbrinter fremover kun kan gives via ikke-diskriminatoriske 
procedurer, som er åbne for alle enheder; 
b) at den ikke-diskriminatoriske fremgangsmåde ved meddelelse af 
tilladelser skal gøres endnu mere gennemsigtig og styrkes: 
- ved at anvende procedurer, som er åbne for alle 
interesserede virksomheder, idet der foretages den 
nødvendige offentlige indkaldelse af ansøgninger, 
- ved, at de objektive kriterier, hvorpå afgørelserne 
træffes, fastsættes og offentliggøres, 
- ved at gøre alle berørte parter opmærksom på de vilkår, 
der gælder for meddelelse af tilladelser; 
c) at de vilkår og forpligtelser, som kan pålægges virksomhederne 
i forbindelse med meddelelse eller udøvelse af tilladelserne, 
udelukkende er begrundet i: 
- behovet for at gennemføre udnyttelsen, samt 
- samfundsmæssige hensyn såsom overholdelse af 
miljøstandarder, sikkerhedskrav, krav til den offentlige 
sundhed, forsvaret eller ressourceforvaItningspolitikken, 
og 
- inddrivelse af de indtægter, som medlemsstaterne får via 
udnyttelsen af kulbrinter; 
og at de enheder, som inden for rammerne af allerede 
tildelte tilladelser er underkastet vilkår og 
forpligtelser, som er ubegrundede i denne forbindelse, 
fr i tages herfor; 
d) at når der allerede er givet tilladelse efter en ikke-
konkurrencemæssig procedure, skal der også kunne gives andre 
enheder adgang til de dele af det koncessionerede område, som 
endnu ikke er blevet udnyttet. 
- 8 -
KOMMENTARER TIL FORSLAGET 
Anvendelsesområde og personkreds 
15. Direktivet gælder hovedsagelig for de nationale juridiske rammer, 
inden for hvilke virksomhed som forundersøgelse, efterforskning og 
indvinding af kulbrinter finder sted, dvs. de tilladelser, for 
hvilke definitionen (art. 1.3) fastlægger direktivets materielle 
anvendelsesområde. Det er således i forhold til dette 
anvendelsesområde, at personkredsen fastlægges, dvs. de enheder 
(art. 1.2), som anmoder om eller er i besiddelse af en tilladelse, 
samt de kompetente myndigheder (art. 1.4), dvs. de offentlige 
myndigheder (art. 1.1), som meddeler tilladelserne. Følgende bør 
bemærkes: 
i) i forbindelse med t i I ladeiserne er følgende ikke omfattet af 
def in i tionen: 
- kontrakter, hvor de offentlige myndigheder eller en enhed 
overlader udøvelsen af virksomheden til en (anden) enhed 
mod betaling, og som derfor falder ind under direktiverne 
om offentlige indkøb; 
- tilladelser, som ikke omfatter nogen eneretsti I ladelse, 
som det generelt er tilfældet i forbindelse med 
tilladelse til forundersøgelser; 
i i) med hensyn til enhederne skelnes der ikke mellem offentlige eller 
private virksomheder. 
Territorialt anvendelsesområde 
16. Direktivet gælder for medlemsstaternes territorium samt for de 
områder, hvor disse udøver deres selvbestemmelsesret på de i 
Traktaten fastsatte vilkår. 
Tidsmæssigt anvendelsesområde 
17. Artikel 14 indeholder bestemmelser om, at medlemsstaterne skal 
efterkomme direktivet inden den 1.1.1993. Desuden gælder 
direktivet kun for tilladelser, som meddeles efter dette 
tidspunkt. Det vil imidlertid sandsynligvis kunne anvendes 
tidligere i de tilfælde, hvor ti Ikendelsesprocedurerne er 
igangsat inden denne dato. Dette er begrundet i det begrænsede 
antal geografiske områder, der kan anvendes, og som endnu ikke 
udnyttes, samt behovet for at hindre, at disse udloddes på vilkår, 
som ikke er i overensstemmelse med direktivet, mellem tidspunktet 
for dets vedtagelse og tidspunktet for dets iværksættelse. 
18. Direktivet gælder også for tilladelser, som er meddelt inden 
direktivets gennemførelse i to tilfælde: 
når enhederne inden for rammerne af disse tilladelser er 
underkastet andre betingelser, forpligtelser og krav end de i 
artikel 7 ti I ladte 
i det i artikel 8 nævnte tilfælde (jf. punkt 26). 
- 9 -
Det skal bemærkes, at i disse to tilfælde sættes der i direktivet 
ikke spørgsmålstegn ved tildelingen af disse tilladelser, men 
visse virkninger begrænses, således at direktivet får en gavnlig 
og afbalanceret virkning mellem de forskellige medlemsstater. Det 
fastsættes, at begrænsningen af rettighederne i disse tilfælde 
sker mod en godtgørelse fra de pågældende medlemsstater, i henhold 
t i I deres lovgivning. 
Direktivets formål 
19. Formålet med direktivet er at sikre en ikke-diskriminatorisk 
adgang til virksomheden og en ikke-diskriminatorisk udøvelse af 
denne virksomhed (artikel 2, stk. 1). I øvrigt bevarer 
medlemsstaterne deres ret til at forbyde enhver virksomhed på 
visse dele af deres territorium af samfundsmæssige hensyn eller 
at gøre udøvelse af denne virksomhed afhængig af iagttagelse af 
disse hensyn (artikel 3). Artikel 4-8 indeholder bestemmelser om 
gennemførelse af dette mål. 
Reglerne for meddelelse af tilladelser (artikel 4, 5, 6, 7 og 8) 
Pr incippet-. 
20. Tilladelserne må kun meddeles på de betingelser, der er fastsat i 
direktivet, dvs. dels i overensstemmelse med gennemsigtige 
procedurer, der gælder for alle enheder, dels således at der ikke 
pålægges enhederne andre betingelser, end hvad der er fastsat. 
Indledning af procedurerne (artikel 4) 
21. Procedurerne skal være åbne for alle, og der skal ske en offentlig 
indkaldelse af ansøgninger (artikel 4, stk. 1 og 2). 
Medlemsstaterne anvender to former for procedurer: 
procedurer, som indledes på de offentlige myndigheders 
initiativ, når der er tale om at meddele et relativt stort 
antal tilladelser, hvilket normalt er tilfældet i Nordsøen, og 
- de procedurer, som indledes efter en ansøgning fra en enhed. 
Anmodninger om tilladelse, som vedrører ændringer i enhederne, men 
som ikke berører de rettigheder og forpligtelser, der er fastlagt 
i den oprindelige tilladelse (stk. 3) er ikke omfattet. Ved 
overdragelse til en anden enhed af en del af eller af alle de 
rettigheder, som en enhed har i henhold til en gældende 
tilladelse, er det medlemsstaterne selv, der bestemmer, om denne 
overdragelse gør tildeling af en ny tilladelse påkrævet, og om de 
i artikel 4, stk. 1 og 2 fastsatte procedurer således skal 
anvendes. 
10 -
Tilladelsernes varighed og omfang (artikel 5) 
22. Den lige adgang for enhederne til virksomheden indebærer, at 
tilladelsernes varighed og omfang skal begrænses, så de står i et 
rimeligt forhold til de økonomiske og tekniske vilkår for en 
effektiv udnyttelse, således at der ikke gives tilladelse til én 
enkelt enhed til i urimelig lang tid at udnytte et område, hvor 
andre operatører også kunne udøve deres virksomhed. 
Proceduregennems i at ighed (artikel 6) 
23. For at være gennemsigtige skal procedurerne opfylde tre 
bet ingelser •. 
beslutningerne skal træffes på grundlag af objektive 
kriterier, som fastlægges og offentliggøres på forhånd; 
alle betingelser og forpligtelser af generel karakter, som 
virksomhederne skal opfylde, skal udarbejdes og stilles til 
rådighed for enhederne, inden ansøgningerne indsendes; 
kriterier, betingelser og forpligtelser skal anvendes ikke-
diskr iminator isk. 
Betingelser for tildeling af tilladelser og udnyttelse heraf 
(artikel 7) 
24. Det bør undgås, at tildeling og benyttelse af tilladelserne 
underkastes betingelser eller forpligtelser, som ikke har direkte 
forbindelse med en optimal udnyttelse af koncessionen, således at 
virksomhederne f.eks. ikke selv frit kan vælge deres partnere, 
ansatte, leverandører, kunder eller transportmidler for 
kulbr interne. 
Det er kun de betingelser, som er i overensstemmelse med 
ovennævnte målsætning, som kan pålægges virksomhederne. Det 
samme gælder for betingelser og forpligtelser i forbindelse med 
forhold af samfundsmæssig betydning som nævnt i artikel 3 og 
finansielle forpligtelser over for medlemsstaterne. 
25. Det må ligeledes undgås, at de offentlige myndigheder griber ind i 
enhedernes forvaltning, bl.a. hvad angår de aftaler, som enhederne 
indgår. Myndighedernes kontrol skal således begrænses til den 
nødvendige kontrol for at sikre, at de betingelser, der nævnes 
ovenfor, overholdes. Heraf følger, at medlemsstaterne ikke kan 
kræve, at en national virksomhed, som ellers også udøver den 
virksomhed, som direktivet vedrører, skal deltage i en enheds 
kapital eller indkomst. Desuden skal denne virksomhed opføre sig 
som "sleeping partner". 
- 11 -
Eksisterende tilladelser (artikel 8) 
26. Som anført ovenfor (jf. punkt 18) gælder direktivet kun fuldt ud 
for tilladelser, som er tildelt efter dets i værksætte Isesdato. Det 
rejser spørgsmålet om de tilladelser, i henhold til hvilke enheder 
har fået eneretsti I ladelse til at udnytte geografiske områder 
efter en procedure, som andre enheder ikke har fået ret til at 
deltage i. Sådanne eneretsti I ladeiser strider mod princippet om 
lige adgang til ressourcerne. 
For at afhjælpe denne situation indeholder artikel 8 bestemmelse 
om, at de dele af de pågældende områder, som endnu ikke er blevet 
udnyttet, skal gives tilbage til de pågældende medlemsstater, og 
at der skal tildeles nye tilladelser for de pågældende dele. Der 
er således tale om anvendelse i særlige tilfælde af den såkaldte 
tiIbagegivelsesmetode, som allerede anvendes bl.a. i Nordsøen. 
Forskellige bestemmelser (artikel 9, 10, 11, og 13) 
27. Forbindelserne med tredjelande. Liberaliseringen af sektoren vil 
være til fordel for alle enheder, der er etableret i Fællesskabet, 
herunder datterselskaber af virksomheder i tredjelande. 
Fællesskabets virksomheder formodes at kunne nyde godt af 
tilsvarende fordele i tredjelande. Artikel 9 fastlægger en 
procedure, der gør det muligt at evaluere situationen og om 
fornødent indlede forhandlinger med tredjelande. 
28. Direktiv 90/531/EØF om aftaler, som indgås med enheder i sektorer, 
som ikke er omfattet. 
Artikel 3 i ovennævnte direktiv fastsætter for enheder, som udøver 
virksomhed med henblik på efterforskning og indvinding af 
kulbrinter, en alternativ og mere fleksibel ordning end den 
generelle ordning, der er fastsat i direktivet. Anvendelse af 
denne alternative ordning er betinget af to ting: tildeling af 
tilladelserne og enhedernes indgåelse af aftaler skal være ikke-
diskriminatoriske og gennemsigtige. Ordningen kan først anvendes, 
når den pågældende medlemsstat har rettet en anmodning herom til 
Kommissionen, som undersøger, om disse betingelser er opfyldt. 
Medlemsstater, som anmoder om, at den alternative ordning må 
benyttes, skal ikke længere bevise, at de opfylder den første af 
disse betingelser fra det tidspunkt, hvor de har gennemført dette 
direktiv. Det skal bemærkes, at den almindelige ordning i 
direktiv 90/531/EØF vil være gældende for dem, såfremt de senere 
ikke overholder forpligtelserne i nærværende direktiv. Direktiv 
90/531 bør derfor tilpasses, (artikel 13) 
Det skal bemærkes, at direktiv [rekursmuligheder udelukkede 
sektorer] også finder anvendelse. 
- 12 -
29. Endelig indeholder direktivet en bestemmelse om, at 
medlemsstaterne er forpligtet til at offentliggøre en årlig 
rapport om tildeling af tilladelser (artikel 10) og at underrette 
Kommissionen om, hvilke myndigheder der er kompetente, med henblik 
på offentliggørelse af denne liste i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende (artikel 11). Der er ingen kommentarer til disse 
bestemme Iser. 
Juridisk grundlag 
30. Et direktiv, som er baseret på Traktatens artikel 57, stk. 2, 
artikel 66, artikel 100A og 113, er det bedst egnede middel til at 
foretage en harmonisering af medlemsstaternes procedurer for 
tildeling af tilladelser. Kommissionen forbeholder sig desuden ret 
til at udnytte alle sine magtbeføjelser i henhold til Traktaten i 
forbindelse med de foranstaltninger, der skal iværksættes for så 
vidt angår de ved lov eller administrativt fastsatte nationale 
bestemmelser, som er i direkte strid med Traktatens bestemmelser. 
KONKLUSION 
Kommissionen foreslår derfor et direktiv, som indeholder fælles 
regler for tildeling og udnyttelse af tilladelser til 
forundersøgelse, efterforskning og indvinding af kulbrinter, 
baseret på Traktatens artikel 57, stk. 2, artikel 66, artikel 100A 
og art ikel 113. 
- 13 -
Forslag til 
RÅDETS DIREKTIV 
om betingelser for tildeling og 
udnyttelse af tilladelser til 
forundersøgelse, efterforskning 
og indvinding af kulbrinter 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske 
økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66, 
artikel 100A og artikel 113, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen,^) 
i samarbejde med Europa-Parlamentet,(^) 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale 
udvalgt •*) / 0g 
ud fra følgende betragtninger: 
Der bør vedtages foranstaltninger med henblik på gradvis gennemførelse 
af det indre marked i løbet af en periode, som udløber den 31. december 
1992; det indre marked indebærer et område uden indre grænser med fri 
bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital; 
(1) EFT 
(2) EFT 
(3) EFT 
- 14 
i sin resolution af 16. september 1986(4) understregede Rådet, at 
formålet med Fællesskabets og medlemsstaternes energipolitik er at 
sikre en bedre integration, befriet for handelshindringer, på det indre 
energimarked med henblik på at forbedre forsyningssikkerheden, mindske 
omkostningerne og styrke den økonomiske konkurrenceevne; 
Fællesskabet er afhængig af import for så vidt angår forsyningen med 
kulbrinter; udnyttelsen af de ressourcer, der er beliggende i Fælles­
skabet, bør derfor gøres så optimal som muligt; 
det bør sikres, at adgang til forundersøgelse, efterforskning og 
indvinding af kulbrinter sker på betingelser, som fremmer konkurrencen 
i denne sektor, således at der sker en styrkelse af integrationen på 
det indre energimarked, og Fællesskabets ressourcer udnyttes bedre; 
med henblik herpå bør der fastsættes fælles regler, som sikrer, at 
procedurerne for tilladelse til forundersøgelse, efterforskning og 
indvinding er åbne for alle enheder, der har den nødvendige kapacitet; 
tildeling af tilladelser skal baseres på objektive og offentliggjorte 
kriterier, og de betingelser, som gælder for tilladelsen, skal 
ligeledes være kendt på forhånd af alle de enheder, der deltager i 
proceduren; 
medlemsstaterne skal fortsat have mulighed for at gøre adgang til og 
udøvelse af den pågældende virksomhed afhængig af visse betingelser ud 
fra samfundsmæssige hensyn samt af erlæggelse af en finansiel modydelse 
eller i form af kulbrinter, og reglerne for denne modydelse skal 
fastsættes, så de ikke griber ind i enhedernes forvaltning; denne 
mulighed skal benyttes på en ikke-diskriminatorisk måde; bortset fra de 
betingelser, der vedrører brug af den, er der ikke grund til at pålægge 
enhederne betingelser og forpligtelser, som ikke begrundes i behovet 
for at gennemføre denne virksomhed; kontrol med enhedernes virksomhed 
skal begrænses til, hvad der er nødvendigt for overholdelse af disse 
forpligtelser og betingelser; 
(4) EFT nr. C 241 af 25.9.1986, s. 1. 
- 15 -
der bør ske en begrænsning af det område, som en tilladelse dækker, og 
af tilladelsernes længde, så det undgås, at en enhed får eneret til 
områder, som vil kunne udnyttes mere effektivt af flere enheder; 
tildeling af en eneretstilladelse til udnyttelse af et område og 
udnyttelse af denne ret i det tidsrum, som er fastsat i tilladelsen, 
udgør en rimelig modydelse til de risici, som enheden skal tage; denne 
modydelse overstiger langt den risiko, der tages, hvis en enhed i et 
meget langt eller ubegrænset tidsrum nyder godt af en eneretstilladelse 
for et helt geografisk område, uden at andre enheder har haft mulighed 
for at kunne udnytte dette område, hverken da området tildeltes eller 
senere; for at sikre, at direktivet får størst mulig virkning, bør der 
fastsættes betingelser, som kan afhjælpe denne situation, i det omfang 
området endnu ikke udnyttes fuldt ud; der bør imidlertid tages hensyn 
til situationer, som er beskyttet af loven, og det bør fastsættes, at 
enhederne i givet fald skal ydes erstatning i henhold til national ret; 
medlemsstaternes enheder bør i tredjelande kunne behandles på 
tilsvarende vis, som enhederne fra de pågældende tredjelande behandles 
i Fællesskabet i henhold til direktivet; der bør fastsættes en 
procedure, der tager sigte herpå; 
direktivet bør gælde for tilladelser, der udstedes efter direktivets 
iværksættelsesdato; de enheder, som har fået tildelt en tilladelse, der 
er udstedt inden nævnte dato, bør fritages for de betingelser og 
forpligtelser, som ikke længere kan pålægges efter samme dato; der bør 
imidlertid tages hensyn til situationer, som er beskyttet af 
lovgivningen, og det bør fastsættes, at enhederne i givet fald får 
erstatning i henhold til national ret; 
16 -
Rådets direktiv 90/53 l/EØF(5) og (6) gælder for enheder i 
sektoren med hensyn til leverings-, arbejds- [og tjeneste­
ydelses] kontrakter; anvendelse af den alternative ordning i henhold til 
artikel 3 i direktiv 90/531/EØF er bl.a. betinget af, at tilladelserne 
i den medlemsstat, son anmoder om anvendelse af denne ordning, tildeles 
på en ikke-diskriminatorisk og gennemsigtig måde; en medlemsstat 
opfylder denne betingelse i det øjeblik og så længe den overholder 
forpligtelserne i nærværende direktiv; direktiv 90/531/EØF bør derfor 
tilpasses -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
I dette direktiv forstås ved: 
1) offentlige myndigheder, offentlige myndigheder som defineret i 
artikel 1, nr. 1, i direktiv 90/531/EØF; 
2) enhed, enhver fysisk eller juridisk person eller enhver gruppe af 
sådanne personer, som anmoder om eller som er i besiddelse af en 
tilladelse; 
3) tilladelse, enhver ved lov, administrativt eller ved aftale 
fastsat bestemmelse, hvorved myndighederne i en medlemsstat 
tildeler en enhed eneret til for egen regning og risiko at udnytte 
et geografisk område med henblik på at forundersøge, efterforske 
og/eller indvinde kulbrinter; 
4) myndigheder, de offentlige myndigheder, som har beføjelse til at 
udstede en tilladelse og kontrollere fuldbyrdelsen heraf. 
(5) EFT nr. L 297 af 29.10.1990, s. 1 
(6) EFT 
17 -
Artikel 2 
1. Medlemsstaterne sikrer, at der er ikke-diskriminatorisk adgang for 
enhederne til virksomhed som forundersøgelse, efterforskning og 
indvinding af kulbrinter samt ikke-diskriminatorisk udøvelse af 
denne virksomhed. 
2. Medlemsstaterne kan af forsvarshensyn forbyde adgang til og 
udøvelse af sådan virksomhed i grænseegne for en enhed, som 
faktisk kontrolleres af et tredjeland og/eller statsborgere fra et 
tredjeland. 
3. Før den i stk. 2 omhandlede mulighed bringes i anvendelse, skal 
Kommissionen give sit samtykke hertil, og den påser navnlig, at 
der ikke sker forskelsbehandling af andre enheder end de i stk. 2 
omhandlede. 
Artikel 3 
1. Medlemsstaterne kan fortsat forbyde den i artikel 2, stk. 1, 
omhandlede virksomhed på dele af deres territorium, for så vidt 
det er begrundet i hensynet til det nationale forsvar, beskyttelse 
af befolkningen, den offentlige sundhed, transportsikkerheden, 
beskyttelse af miljøet, sikkerhed for anlæg og sikkerhed for 
arbejdstagere eller planlagt forvaltning af kulbrinteressourcerne. 
De bevarer derfor også muligheden for at fastsætte betingelser for 
udøvelse af denne virksomhed. 
2. Medlemsstaterne påser, at benyttelsen af den i stk. 1 omhandlede 
mulighed ikke medfører forskelsbehandling af enhederne. 
Artikel 4 
1. Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, 
at tilladelserne tildeles på grundlag af en procedure, hvor alle 
interesserede enheder kan indgive ansøgning. 
- 18 -
2. Proceduren indledes: 
a) på myndighedernes initiativ ved en meddelelse, der 
offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Officielle 
Tidende mindst 90 dage inden udløbsfristen for indgivelse af 
ansøgninger, eller 
b) efter indgivelse af ansøgning fra en enhed. Ansøgningen 
offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Officielle 
Tidende. Andre interesserede enheder kan inden udløbet af en 
frist på mindst 90 dage efter offentliggørelsen ligeledes 
indsende ansøgning. 
Det fastlægges i meddelelsen henholdsvis offentliggørelsen, 
hvilken form for tilladelse og hvilke geografiske områder 
ansøgningen vedrører eller kan vedrøre, samt på hvilket tidspunkt 
tilladelsen forventes tildelt. 
3. Tildeling af en tilladelse, som udelukkende skyldes ændring i navn 
eller ejerskab for den enhed, som er i besiddelse af en eksiste­
rende tilladelse, eller en ændring i denne enheds sammensætning, 
anses ikke for at være en tildeling af tilladelse efter stk. 1. 
Artikel 5 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på 
følgende: 
a) Når opdelingen af de geografiske områder ikke skyldes en 
forudgående geometrisk opdeling af territoriet, fastlægges de 
forskellige områders areal på en sådan måde, at der sikres den 
bedst mulige udnyttelse af disse områder ud fra en teknisk og 
økonomisk synsvinkel. Der fastsættes objektive kriterier i denne 
forbindelse, og disse stilles til rådighed for enhederne, inden 
ansøgningerne indgives. 
- 19 -
b) Tilladelsens varighed må ikke overstige det tidsrum, som er 
nødvendigt for at afslutte den virksomhed, som tilladelsen 
vedrører. Myndighederne kan dog forlænge tilladelsen, når 
udnyttelsen er blevet forsinket af uforudsigelige årsager såsom 
særlige vanskeligheder i forbindelse med det pågældende 
geografiske områdes geologiske struktur eller et uventet fund af 
kulbrinter, som ikke kan vurderes og sættes i produktion inden for 
det fastsatte tidsrum. 
c) Enhederne stiller hurtigst muligt hele det geografiske område 
eller en del heraf, som de ikke ønsker at udnytte, til rådighed 
for de kompetente myndigheder. 
Artikel 6 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for, at: 
1) tilladelserne tildeles på grundlag af enhedernes tekniske og 
finansielle kapacitet og ét eller flere andre kriterier 
vedrørende: 
a) den måde, hvorpå de har til hensigt at udnytte det pågældende 
geografiske område, 
b) den effektivitet og ansvarlighed, som de har udvist i 
forbindelse med andre tilladelser, 
c) den pris, som enheden er parat til at betale for at opnå 
tilladelsen, når tilladelsen udbydes til salg. 
Disse kriterier fastlægges og offentliggøres inden påbegyndelsen 
af den periode, hvori ansøgningerne indsendes, i medlemsstaternes 
statstidende og i den offentliggørelse, der er omhandlet i 
artikel 4, stk. 2; 
- 20 -
2) alle betingelser og krav vedrørende udøvelse eller ophør med 
virksomheden, som er gældende i forbindelse med tilladelser af 
samme type i henhold til de ved lov eller administrativt fastsatte 
bestemmelser, som gælder på indgivelsestidspunktet for 
ansøgningerne, uanset om de er fastsat i tilladelsen, eller om 
forudgående godkendelse af dem er en betingelse for tildeling af 
tilladelsen, fastsættes og stilles til rådighed for de berørte 
enheder ved påbegyndelsen af den periode, der er fastsat for 
indgivelse af ansøgninger om tilladelse; 
3) enhver ændring i betingelserne og kravene, som indføres under 
proceduren, meddeles alle berørte enheder; 
4) de kriterier, betingelser og krav, der omhandles i nærværende 
artikel, anvendes ikke-diskriminatorisk; 
5) en enhed, hvis ansøgning om tilladelse ikke er blevet imødekommet, 
underrettes, hvis den ønsker det, om årsagerne til denne 
afgørelse. 
Artikel 7 
1. Medlemsstaterne påser, at de i artikel 6, nr. 2, omhandlede 
betingelser og krav samt de detaljerede forpligtelser i 
forbindelse med udnyttelse af en specifik tilladelse udelukkende 
er begrundet i behovet for at gennemføre indvindingen i det 
geografiske område, for hvilket der er indgivet ansøgning i 
henhold til artikel 3, eller mod betaling af en modydelse i form 
af kontanter eller kulbrinter. Ved fastsættelse af udbe-
talingsreglerne for sådanne modydelser påser medlemsstaterne, at 
enhedernes selvstændige forvaltning ikke påvirkes. 
- 21 -
Medlemsstaterne påser, at kontrollen med enhederne i forbindelse 
med en tilladelse kun omfatter det nødvendige for at sikre, at de 
i stk. 1 omhandlede betingelser, krav og forpligtelser overholdes. 
De træffer i særdeleshed de nødvendige foranstaltninger for at 
sikre, at ingen enheder ved love eller administrativt fastsatte 
bestemmelser eller ved en eller anden form for aftale eller 
kontrakt forpligtes til at afgive oplysninger om, hvor de 
foretager eller påtænker at foretage deres køb, medmindre 
myndighederne anmoder herom, og da udelukkende med henblik på de 
formål, der er nævnt i Traktatens artikel 36. 
Artikel 8 
Hvis en enhed den 1. januar 1993 besidder en tilladelse, som er 
tildelt på vilkår, som udelukkede, at andre enheder kunne indgive 
ansøgning eller komme i betragtning, træffer den pågældende 
medlemsstat de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at der 
udstedes nye tilladelser for de dele af det geografiske område, 
som ikke udnyttes på ovennævnte tidspunkt. 
I forbindelse med anvendelsen af stk. 1 anses som dele, der endnu 
ikke er udnyttet, de dele af det pågældende geografiske område, 
som endnu ikke er blevet efterforsket eller for hvilke myndighe­
derne ikke er blevet anmodet om at give godkendelse til 
indvinding, eller, hvis en sådan godkendelse ikke er påkrævet, i 
hvilke indvindingen ikke er påbegyndt 
inden for den frist, som er angivet i tilladelsen, eller 
inden for den frist, der er anført i lovgivningen eller i 
givet fald i andre tilladelser, eller, hvis en sådan frist 
ikke er fastsat, 
inden for en frist på fem år efter tildeling af tilladelsen. 
- 22 -
3. Den pågældende medlemsstat sørger for, at der kan indgives 
ansøgning om de i stk. 1 omhandlede nye tilladelser fra den 1. 
januar 199 3. 
4. Medlemsstaterne påser, at den enhed, hvis rettigheder begrænses i 
henhold til stk. 1, får erstatning af samme art som erstatning i 
henhold til den nationale lovgivning for lignende begrænsninger af 
rettigheder, som er begrundet i samfundsmæssige hensyn. 
Artikel 9 
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen, hvis enheder støder på 
generelle vanskeligheder af retlig eller faktisk art i forbindelse 
med at få adgang til forundersøgelse, efterforskning og indvinding 
af kulbrinter og gennemførelse heraf i tredjelande. 
2. Kommissionen aflægger senest den 31. december 1993 og derefter 
periodisk rapport til Rådet om situationen for disse enheder i 
tredjelande, samt om hvilke fremskridt der gøres med eventuelle 
forhandlinger i henhold til stk. 3 med disse lande eller i 
internationale organisationer. 
3. I alle tilfælde hvor Kommissionen enten på grundlag af de 
rapporter, der er omhandlet i stk. 2, eller på grundlag af 
oplysninger fra andre kilder konstaterer, at tredjelande i 
forbindelse med adgang til den i stk. 1 omhandlede virksomhed 
eller dens udøvelse ikke giver EF-enheder samme behandling, som 
Fællesskabet giver enheder fra det pågældende tredjeland, kan 
Kommissionen indlede forhandlinger med henblik på at ændre dette 
forhold. Den kan i givet fald forelægge Rådet forslag. 
- 23 -
4. I de i stk. 3 nævnte tilfælde kan Kommissionen til enhver tid, ud 
over at indlede forhandlinger, give en medlemsstat, som fremsætter 
begrundet anmodning, tilladelse til at afslå tildeling af en 
tilladelse til en enhed, som faktisk kontrolleres af det 
pågældende tredjeland og/eller statsborgere i dette tredjeland. 
Kommissionen antages at have givet sin godkendelse, hvis den ikke 
inden tre måneder, efter at medlemsstaten har fremsat anmodningen, 
har afgivet negativ udtalelse. 
5. De foranstaltninger, der træffes i henhold til nærværende artikel, 
påvirker ikke Fællesskabets forpligtelser ifølge de internationale 
aftaler, der gælder for adgang til og udøvelse af forundersø­
gelse, efterforskning og indvinding af kulbrinter. 
Artikel 10 
Hver medlemsstat offentliggør og fremsender årligt en rapport til 
Kommissionen, som indeholder oplysninger om de geografiske områder, som 
agtes udbudt til indvinding, de tildelte tilladelser, hvilke enheder 
der har modtaget disse tilladelser og deres sammensætning, samt om de 
reserver, der skønnes at være på den pågældende medlemsstats 
territorium. 
Artikel 11 
Medlemsstaterne giver Kommissionen underretning om myndighederne senest 
den 1. november 1992. De underretter straks Kommissionen om senere æn­
dringer. Kommissionen offentliggør en liste over myndighederne og 
eventuelle ændringer heri i De Europæiske Fællesskabers Officielle 
Tidende. 
- 24 -
Artikel 12 
1. Dette direktiv finder anvendelse på tilladelser, som tildeles fra 
den 1. januar 19 93. 
2. Artikel 7 gælder for tilladelser, som er tildelt inden denne dato. 
Medlemsstaterne påser, at enheder og andre berørte parter, hvis 
rettigheder begrænses i henhold til nærværende afsnit, modtager 
erstatning af samme art som erstatning i henhold til den nationale 
lovgivning for lignende begrænsninger af rettigheder, som er 
begrundet i samfundsmæssige hensyn. 
Artikel 13 
I artikel 3 i direktiv 90/531/EØF indsættes som stk. 5: 
"5. Hvad angår udnyttelse af geografiske områder med henblik på 
forundersøgelse eller indvinding af olie og gas, gælder stk. 1-4 
på følgende måde fra den dato, hvor den pågældende medlemsstat har 
tilpasset sin lovgivning til bestemmelserne i Rådets direktiv 
....* [om regler for tildeling og udnyttelse af tilladelser til 
forundersøgelse, efterforskning og indvinding af kulbrinter]: 
a) de i stk. 1 fastsatte betingelser formodes at være opfyldt fra 
omhandlede dato, uanset bestemmelsen i stk. 3; 
b) fra omhandlede dato skal den i stk. 4 omtalte medlemsstat kun 
fremsende de bestemmelser, der vedrører overholdelse af de i 
stk. 2 og 3 omhandlede betingelser; 
EFT nr. L 
- 25 -
Artikel 14 
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmel­
ser i kraft for at efterkomme dette direktiv den 1. januar 1993. De un­
derretter straks Kommissionen herom. 
Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til 
dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggørelsen af en sådan 
henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af 
medlemsstaterne. 
Artikel 15 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 

ISSN 0254-1459 
KOM(92) 110endeligudg. 
DOKUMENTER 
DA 12 
Katalogmimmer : CB-CO-92-181-DA-C 
ISBN 92-77-43589-5 
Kontoret for De Europasiske Fasllesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg