DA    DA DA 
 
DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 3.12.2008 
SEK(2008) 2963 
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
Ledsagedokument til  
 
forslaget til  
 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING 
 
om fastsættelse af kriteri er og procedurer til afgørelse af , hvilken medlemsstat der er 
ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet 
af en tredjelandsstatsborger eller en  statsløs i en af medlemsstaterne 
 
(omarbejdning)  
 
Resumé af konsekvensanalysen  
{KOM(2008) 820 endelig} 
{SEK(2008) 2962} 
 
DA 2   DA 1. INDLEDNING 
Vedtagelsen af et forslag til ændring af Råde ts forordning (EF) nr. 343/2003 om fastsættelse 
af kriterier og procedurer til afgørelse af , hvilken medlemsstat der er ansvarlig for 
behandlingen af en asylansøgni ng, der er indgivet af en tr edjelandsstatsborger i en af 
medlemsstaterne (i det følgende  benævnt Dublinforordningen)1, indgik i Kommissionens 
arbejdsprogram for 20082 som et af dens strategiske initiativer. 
Med henblik på at forberede anden fase af asyllovgivningen som krævet i Haagprogrammet 
indledte Kommissionen arbejdet med at evaluere de resultater, som er opnået i første fase af 
indførelsen af det fælles europæiske asylsystem. 
For så vidt angår Dublinforordningen, udsendte Kommissionen for det første den 6. juni 2007 
en omfattende evalueringsrapport  om Dublinsystemet3 på grundlag af en lang række bidrag 
fra forskellige parter. For det andet fr emlagde Kommissionen den 6. juni 2007 en grønbog  
om det fremtidige fælles europæiske asylsystem4 med det formål at afgrænse mulige løsninger 
med henblik på gennemførelsen af anden fase af det fælles europæiske asylsystem. Mens evalueringsrapporten fungerede som en teknisk vurdering  af Dublinsystemet, fungerede 
høringen på grundlag af grønbogen som en evaluering af politikken . 
Endelig blev der fra oktober 2007 til juli 2008 afholdt en række ekspertmøder  med 
deltagelse af medlemsstaterne, ngo'er og UNH RC, jurister og dommere og medlemmer af 
Europa-Parlamentet med henblik på at hør e deres mening om, hvilke forbedringer af 
Dublinforordningen der var nødvendige. 
De spørgsmål, der blev rejst, og de forsla g, der blev fremsat under høringsprocessen, har 
dannet grundlag for udarbejdelsen af denne konsekvensanalyse. 
2. DEN
 AKTUELLE  SITUATION  OG  PROBLEMER 
Der er blevet peget på følgende problemområder med hensyn til anvendelsen af 
Dublinforordningen: 
• En række uklare eller uhensigtsmæssige opera tionelle bestemmelser i Dublinforordningen 
har en negativ indvirkning på systemets effek tivitet og skaber problemer for asylansøgerne. 
• Uoverensstemmelser mellem medlemsstaterne  om anvendelsen af Dublinreglerne 
behandles ikke på en effektiv måde. 
• Overførsler efter Dublinproceduren kan være med til yderligere at overbelaste de 
medlemsstater, som står over for situationer med særligt pres. 
• Overførsler efter Dublinproceduren kan unde r særlige omstændighede r resultere i, at 
asylansøgerne ikke sikres en passende beskyttelsesstandard. 
• Oplysningerne og retsgarantierne for asyl ansøgere under Dublinproceduren er 
utilstrækkelige. 
                                                 
1 CLWP-referencenummer: 2008/JLS/022. 
2 KOM(2007) 640. 
3 Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om evalueringen af Dublinsystemet, 
KOM(2007) 299 endelig, SEK(2007) 742. Formålet med "Dublinsystemet" er at afgøre, hvilken 
medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne. Det består af Dublinforordningen og 
Eurodacforordningen og gennemførelsesbestemmelserne hertil. 
4 KOM(2007) 301. 
 
DA 3   DA • Medlemsstaterne tager ikke i tilstrækkelig grad hensyn til familiens enhed og børns og 
andre sårbare gruppers interesser. 
I konsekvensanalysen ses der derefter nærmere på den mulige udvikling i situationen, hvis der 
ikke gøres en indsats på EU-p lan, og det konkluderes, at de  eksisterende problemer vil 
fortsætte, og at der er et stort behov for en EU-indsats. 
3. MÅLSÆTNINGER 
De overordnede mål  for anden fase af det fælles europæ iske asylsystem for så vidt angår 
forslaget til ændring af Dublinfo rordningen er i) at sikre, at ansvarsfastlæggelsesproceduren 
tager tilstrækkeligt hensyn til behovene hos ansøgere om international beskyttelse, og at gøre systemet mere effektivt for at mindske den tid  og de ressourcer, som medlemsstaterne bruger, 
og ii) at bidrage til en bedre håndtering af situ ationer med særligt pres på medlemsstaternes 
modtagelsesfaciliteter og/eller kapacitet til asylsagsbehandling. 
De overordnede mål skal specielt underbygges af følgende specifikke mål : 
I) at sikre, at ansvarsfastlæggels esproceduren fungerer gnidningsløst 
II) at sikre, at uoverensstemmelser me llem medlemsstaterne behandles effektivt 
III) at forhindre en yderligere overbelast ning af medlemsstater, som står over for 
situationer med særligt pres, og at sørge fo r, at asylansøgere sikres en passende 
beskyttelsesstandard 
IV) at styrke retsgarantierne for asylansøgere  og give dem bedre mulighed for at forsvare 
deres rettigheder 
V) at sikre, at retten til familiens enhe d overholdes, og at forbedre behandlingen af 
sårbare grupper for at sikre, at  deres særlige behov varetages. 
Der fastlægges også en række ve jledende operationelle mål. 
4. POLITIKLØSNINGER 
Under hensyntagen til ovennævnte specifikke måls forskellige karakter foreslås det i 
konsekvensanalysen, at der udarb ejdes delløsninger for hvert af  disse mål. Den foretrukne 
politikløsning er skabt ve d at kombinere de foretrukne delløsn inger for hvert af de specifikke 
mål. 
Status quo (denne løsning dækker a lle de konstaterede problemer) 
De eksisterende retlige rammer forbliver uændrede, og de iga ngværende aktiviteter i 
medlemsstaterne fortsætter. Kommissionen overvåger fortsat gennemførelsen af 
Dublinforordningen. 
4.1. Den foretrukne politikløsning 
I betragtning af de foresl åede delløsningers kompleksitet omfatter dette resumé kun 
hovedelementerne i den foretrukne politikløsnin g. Den foretrukne politikløsning består både 
af lovgivningsmæssige løsninger  og løsninger, som fokuserer på at fremme det praktiske 
samarbejde  mellem medlemsstaterne. 
Med hensyn til: 
I) at sikre, at proceduren fungerer gnidningsløst , omfatter de foretrukne 
lovgivningsmæssige delløsninger: 
 
DA 4   DA – fastsættelse af passende frister for indgivels e af anmodninger om tilbagetagelse og for 
besvarelse af anmodninger, der bygger på human itære årsager, og forkortelse af fristen for 
besvarelse af anmodninger om oplysninger 
– fastlæggelse af regler for, hvilken medlemsst at der skal afholde de omkostninger, som 
Dublinoverførslerne medfører, og præcisering af konsekvenserne i tilfælde af fejlagtige 
overførsler, og når en afgørelse er blevet omstødt  efter påklage, efter at den pågældende er 
blevet overført 
– præcisering af omstændighederne og proced urerne for anvendelse af en række af 
forordningens bestemmelser (bestemmelserne  om ansvarets ophør, su verænitetsklausulen 
og den humanitære klausul). 
De foretrukne løsninger fo r det praktiske samarbejde, som supplerer de foretrukne 
lovgivningsmæssige løsninger, omfatter: 
– indkredsning og udbredelse via ekspertmøder af  bedste praksis for gennemførelse af 
overførsler af asylansøgere 
– udarbejdelse af en håndbog om anvendelsen af  Dublinforordningerne, som indeholder svar 
på de spørgsmål, som medlemsstaternes ek sperter har stillet om anvendelsen af 
forordningerne i konkrete sager, der skal bruges som reference for lignende sager. 
II) at sikre, at uoverensst emmelser mellem medlemsstaterne behandles effektivt , 
omfatter den foretrukne lovgivningsmæssige delløsning en forligsprocedure til brug i tilfælde af uoverensstemmelser om anve ndelsen af Dublinforordningen. 
Den foretrukne løsning for det praktiske samarbejde, som supplerer den foretrukne 
lovgivningsmæssige løsning, henviser til udarb ejdelsen af en håndbog om anvendelsen af 
Dublinforordningerne (den samme som under punkt I). 
III) at forhindre en yderligere overbelastnin g af medlemsstaterne, som står over for 
situationer med særligt pres , og at sørge for, at asyl ansøgere sikres en passende 
beskyttelsesstandard i den ansvarlige medlem sstat, giver den foretrukne delløsning mulighed 
for efter de gældende komitologi regler at træffe afgørelse om at suspendere overførslerne til 
den ansvarlige medlemsstat under begrænse de og klart definerede omstændigheder. 
Oprettelsen af hold af asyleksp erter, som koordineres på EU-plan og har til opgave at bistå de 
medlemsstater, som ville blive overbelastet af det høje antal Dubl inoverførsler, er den 
foretrukne løsning for det praktiske samarbejde, so m delvis er et altern ativ til den foretrukne 
lovgivningsmæssige løsning (den skal anvendes, når der ikke er truffet afgørelse om at 
suspendere overførslerne (ifølg e den lovgivningsmæssige foransta ltning), eller, hvis der er 
truffet en sådan afgørelse, i en midlertidi g periode, indtil situ ationen i de berørte 
medlemsstater er stabil). 
IV) at styrke retsgarantierne for asylans øgere og give dem bedre mulighed for at 
forsvare deres rettigheder  omfatter de foretrukne lovgi vningsmæssige delløsninger: 
– indførelse af en forpligtelse for medlemsst aterne til at give asylansøgere udførlige 
oplysninger om Dublinproceduren og deres rettigheder under denne procedure. Desuden 
vil medlemsstaterne få pligt til at gennemføre  en specifik Dublinsamtale med asylansøgere, 
der er underlagt Dublinpr oceduren. Det fastslås også, at der er behov for at vedtage en 
flersproget standardfolder for hele EU om Dublinproceduren efter de gældende 
komitologiregler 
 
DA 5   DA – indførelse af retten til at påklage en af gørelse om overførsel og en forpligtelse for 
domstolene eller rette rne til på eget ini tiativ at undersøge, om det er nødvendigt 
midlertidigt at suspendere fuldbyrdels en af en afgørelse om overførsel 
– fastlæggelse af begrænsede grunde til og beting elser for frihedsberøvelse af asylansøgere 
under Dublinproceduren. Specielt bør en sådan frihedsberøvelse være en sidste udvej, efter 
at en afgørelse om overførsel er blevet meddelt asylansøgeren, og når alle andre ikke-frihedsberørende foranstaltninger ikke forventes at give tilfredsstillende resultater, fordi der er objektive grunde til at  tro, at der er risiko for, at asylansøgeren forsvinder 
– præcisering af, at en asylansøger, der er underlagt Dublinproceduren, under alle 
omstændigheder skal have adgang til asylpro ceduren i overensstemmelse med reglerne i 
direktivet om asylprocedurer 
– bevarelse af medlemsstaternes ret til at sende  en asylansøger til et  tredjeland, men først 
efter en omhyggelig gennemgang af kriterierne  for sikre tredjelande, som er fastsat i 
direktivet om asylprocedurer. 
V) at sikre, at retten til familiens enhed overholdes, og at forbedre behandlingen af 
sårbare grupper  omfatter de foretrukne delløsninger:  
– styrkelse af garantierne i forbindelse med ul edsagede mindreårige; f.eks. vil uledsagede 
mindreårige asylansøgeres ret til at blive sammenført med slæg tninge, der befinder sig i en 
anden medlemsstat og kan tage sig af dem, bliv e obligatorisk, der vil blive indfør t en regel 
om repræsentation af uledsagede mindreårig e under hele proceduren, og det vil blive 
præciseret, at princippet om "barnets tarv" finder anvendelse,  når det skal afgøres, hvilken 
medlemsstat der er ansvarlig 
– indførelse af en ny bestemmelse, som pålæ gger medlemsstaterne at  udveksle relevante 
oplysninger (såsom lægelige oplysninger), inde n de foretager Dublinoverførsler, med det 
hovedformål at sikre kontinuitet i beskyttelsen af asylansøgere 
– udvidelse af retten til familiesammenføring ve d at medtage personer, der har ansøgt om 
eller har fået tildelt subsidiær beskyttelse,  i forordningens anvendelsesområde, og 
præcisering af, at anvendelsen af suverænitetsklausulen ikke bør forhindre asylansøgere i 
at blive sammenført med medlemmer af de res familie. Retten til sammenføring med 
afhængige slægtninge vil blive gjort obligatorisk, og definitionen af "familiemedlem" vil blive udvidet for at sikre en større overholdels e af princippet om "b arnets tarv". Desuden 
vil anvendelsen af den humanitære klausu l blive udvidet til sl ægtninge, som ikke 
nødvendigvis er afhængige af hinanden ud fra et snævert humanitært synspunkt (f.eks. 
voskne søskende). 
De foretrukne løsninger fo r det praktiske samarbejde, som supplerer de foretrukne 
lovgivningsmæssige løsninger, vedrører: 
– behovet for, at medlemsstaterne sørger for pa ssende uddannelse af de medarbejdere, som 
er involveret i ansvarsfastlæggelsesproceduren, navnlig for at de kan behandle sager, der 
vedrører sårbare grupper, korrekt 
– oprettelse af et netværk af eksperter fr a medlemsstaterne, der beskæftiger sig med 
mindreårige. 
Hovedfordelene  ved den foretrukne politikløsning er følgende: 
• Effektiviteten og sammenhængen  i ansvarsfastlæggelsesproceduren vil blive øget 
gennem lovgivningsmæssige foranstaltninger, såsom indførelsen af passende frister og 
præciseringen af omstændighederne og pro cedurerne for anvendelsen af en række 
 
DA 6   DA bestemmelser og gennem praktiske samarbejdsfo ranstaltninger, såsom udarbejdelsen af en 
håndbog om anvendelsen af Dublinforordningen. 
• Beskyttelsesniveauet  for asylansøgere, der falder ind under Dublinsystemet, vil blive øget 
betydeligt, bl.a. gennem en præcisering af betingelserne for frihedsberøvelse og en 
styrkelse af retsgara ntierne i forbindelse med afgø relser om Dublinoverførsler. 
• Der vil under Dublinproce duren blive taget passende  hensyn til behovene i de 
medlemsstater, som står over for situationer med særligt pres , og asylansøgernes 
rettigheder i denne form for situ ationer vil blive sikret bedre. 
For så vidt angår de vigtigste virkninger : 
• Med hensyn til de grundlæggende rettigheder har den foretrukne politikløsning generelt 
store positive virkninger for asylansøgere, de r er underlagt Dublinpr oceduren. Navnlig vil 
der ske en betydelig styrkelse af retten til familiesammenføring via en udvidelse af 
anvendelsesområdet for familiesammenføring efter Dublinproceduren, der vil blive taget større hensyn til uledsagede mindreåriges tarv  under Dublinproceduren, og retten til frihed 
og fri bevægelighed vil blive styrket vi a en begrænsning af anvendelsen af 
frihedsberøvelse mv. 
• Ved at sikre, at systemet  fungerer hurtigere og mere gnidningsløst og yder større 
beskyttelse, og ved at informere asyl ansøgerne bedre om anvendelsen af 
Dublinmekanismen og om deres rettighede r under denne mekanisme, vil man kunne 
mindske incitamentet til at benytte sig af ulovlige sekundære bevægelser, hvilket i sidste 
ende vil have en positiv indvirkning på de pågældendes sociale accept og integration i de 
modtagende samfund. 
For så vidt angår økonomisk gennemførlighed , vil de finansielle og administrative 
omkostninger generelt stige, men i nogle ti lfælde vil der også kunne opnås langsigtede 
omkostningsreduktioner eller besparelser: 
• Overholdelsen af de nye fris ter, som foreslås, vil medfør e yderligere omkostninger, men 
der kan på mellemlang sigt opnå s visse stordriftsfordele på grund af en mere effektiv 
procedure. 
• Nogle medlemsstater vil skulle afholde yderligere omkostninger, hvis der træffes 
beslutning om at suspendere udgående overførsl er til den ansvarlige medlemsstat på grund 
af situationer med særligt, da  de vil blive ansvarlige for be handlingen af ansøgningerne fra 
de personer, som ikke overføres. 
• Omkostningerne vil stige, når medlemsstaterne skal tilpasse deres ek sisterende oplysninger 
til de krav, som er forbundet med denne politikløsning, og indføre en specifik Dublinsamtale. Der kan muligvis opnås bespar elser, hvis de oplysninger, som gives, 
medfører en mere samarbejdsvillig og im ødekommende holdning hos  ansøgere, der er 
underlagt Dublinproceduren. 
• Når en asylansøger påklager en afgørelse om overførsel, og dette tillægges opsættende 
virkning, kan det medføre omkostninger for de n medlemsstat, hvor ansøgeren midlertidigt 
skal blive. Der kan dog også blive tale om besparelser, fordi omkostningerne ved mulige 
tilbagesendelser som følge af omstødte afgørelser kan undgås. 
• Når man mindsker antallet af sager, hvor Dublinsansøgere ka n frihedsberøves, burde det i 
princippet medføre besparelser, da presset på  medlemsstaternes faciliteter til brug for 
frihedsberøvelse og de betydelige omkostninge r, som dette medfører, vil blive reduceret. 
 
DA 7   DA • Der vil ske en stigning i omkostningerne i forb indelse med uledsagede mindreårige (bl.a. 
fordi de skal sikres repræsentation under he le Dublinproceduren) og i forbindelse med 
udveksling af oplysninger om sårbare personer, de r skal overføres. Der kan ske en stigning 
i omkostningerne til praktiske samarbej dsforanstaltninger, såsom uddannelse af 
medarbejdere og oprettelse af et ekspertnetvær k. En stor del af disse omkostninger kan dog 
også samfinansieres via projekter un der Den Europæiske Flygtningefond. 
5. OVERVÅGNING  OG  EVALUERING 
Overvågningen og evalueringen af gennemførelse n af den foretrukne politikløsning vil i høj 
grad være med til at sikre, at den revidere de Dublinforordning bliver effektiv. I den 
forbindelse vil Kommissionen regelmæssigt ev aluere og rapportere om medlemsstaternes 
anvendelse af den reviderede forordning. Der vil fortsat blive holdt regelmæssige 
ekspertmøder for at drøfte gennemførelse sproblemer og udveksle bedste praksis 
medlemsstaterne imellem. 
Ikrafttrædelsen af forordningen om EF-sta tistikker over migration og international 
beskyttelse5, som indeholder specifikke henvisninger til Dublinrelaterede statistiske 
oplysninger, vil være med til at sikre en tilfredsstillende overvågning og evaluering. 
Som anført i den strategiske plan vil Ko mmissionen desuden ud over den evaluering, som 
foretages med jævne mellemrum, reevaluere de t princip, som Dublinsystemet bygger på, når 
anden fase af det fælles europæis ke asylsystem er gennemført. 
Følgende hovedindikatorer kan bruges til at vurde re fremskridtene med og effektiviteten af 
den foretrukne politikløsning med hensyn til at nå de strategiske mål: 
• medlemsstaternes gennemførelse af de fo reslåede ændringer af Dublinforordningen 
• de ressourcer, som bruges til at gennemføre de foreslåede ændringer af Dublinforordningen 
• antallet af gennemførte overførsler af asylansøgere sammenlignet med antallet af 
accepterede anmodninger om overførsler 
• antallet af uoverensstemmelser, som bilægge s ved hjælp af ordninge n for bilæggelse af 
uoverensstemmelser 
• antallet af sager, hvor suverænitetskl ausulen og den humanitære klausul anvendes 
• de ressourcer, som bruges til at informere og yde juridisk bistand til ansøgere om 
international beskyttelse efter Dublinproceduren 
• antallet af ansøgere, der er  underlagt Dublinproceduren 
• overførsler, som suspenderes i situationer med særligt pres 
• (fordelingen af) ansøgninger om internationa l beskyttelse i forhold til befolkningens 
størrelse (pr. 1 000 indbyggere) pr. medlemsstat 
• antallet af hold af asyleksperter, som opr ettes og sendes til medlemsstater under særligt 
pres. 
                                                 
5 Forordning (EF) nr. 862/2007, EUT L 199 af 31.7.2007.