Forslag til RAADETS DIREKTIV om rammeaftalen vedroerende tidsbegraenset ansaettelse, der er indgaaet af UNICE, CEEP og EFS

(fremlagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Indledning

1. Der er i de seneste aar sket en betragtelig stigning i anvendelsen af tidsbegraenset ansaettelse, og denne tendens fortsaetter paa de nationale arbejdsmarkeder.

2. Den 29. juni 1990 forelagde Kommissionen tre forslag til raadsdirektiv om visse ansaettelsesforhold (deltidsansaettelse, ansaettelse for et bestemt tidsrum og vikaransaettelse) (1).

(1) KOM (90) 228, endelig udg. af 29.6.1990. EFT C 224 af 8.9.1990, s. 8.

3. Det OEkonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 20.9.1990 (2), mens Europa-Parlamentet afgav udtalelse den 24.10.1990 (3). I overensstemmelse med traktatens artikel 149 (4) forelagde Kommissionen den 7.11.1990 et aendret forslag for Raadet (5) med nogle af de aendringer, Parlamentet havde oensket.

(2) EFT C 332 af 31.12.1990, s. 167.

(3) EFT C 295 af 26.11.1990, s. 112.

(4) Henvisninger til traktaten, som angaar tiden forud for Amsterdam-traktatens ikrafttraeden, refererer til den traktat, der var gaeldende paa davaerende tidspunkt.

(5) KOM(90) 533 endelig udg. EFT C 305 af 5.12.1990, s. 12.

4. Forslagene blev droeftet i Raadet ved forskellige lejligheder i perioden 1990-1994. Det eneste af disse forslag, som er blevet vedtaget af Raadet, er Raadets direktiv 91/383/EOEF om "supplering af foranstaltningerne til forbedring af sikkerheden og sundheden paa arbejdsstedet for arbejdstagere, der har et tidsbegraenset ansaettelsesforhold eller et vikaransaettelsesforhold" (6).

(6) EFT L 206 af 29.7.1991, s. 19.

5. I juli 1994 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fremtiden for europaeisk social- og arbejdsmarkedspolitik. Heri gentager Kommissionen, at den er villig til at gaa videre inden for det paagaeldende omraade, og anfoerer i kapitel III, at den foerst og fremmest vil laegge vaegt paa, at Raadet vedtager forslagene om atypisk beskaeftigelse.

6. I konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Essen understreges det, at det er noedvendigt at traeffe foranstaltninger til fremme af beskaeftigelsen, og det henstilles, at der traeffes foranstaltninger, som tager sigte paa "fremme af vaekstens evne til at oege beskaeftigelsen gennem en mere fleksibel tilrettelaeggelse af arbejdet, saaledes at der baade tages hensyn til arbejdstagernes oensker og de konkurrencemaessige krav".

7. Da Raadet ikke har gjort nogen fremskridt, har Kommissionen besluttet at indlede den procedure, der er omhandlet i artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som bilag til protokollen (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab. Den 27. september 1995 godkendte Kommissionen derfor, at der blev ivaerksat en hoering af arbejdsmarkedets parter i henhold til artikel 3, stk. 2, i ovennaevnte aftale.

8. Af svarene fra arbejdsmarkedets parter fremgik det, at man i vidt omfang stoetter det overordnede princip om, at der ikke maa diskrimineres mod de arbejdstagere, som er beroert af de nye fleksible arbejdsformer, og at de paagaeldende skal sikres samme behandling som heltidsansatte og ansatte med en arbejdskontrakt paa ubestemt tid. Selvom udtalelserne afveg vaesentligt fra hinanden med hensyn til, hvilke former for foranstaltninger der skal traeffes paa omraadet, og paa hvilket niveau, saa tilkendegav de fleste af arbejdsmarkedets parter dog, at de er rede til at spille en aktiv rolle, naar de paagaeldende principper skal fastlaegges og ivaerksaettes, saerlig via kollektive forhandlinger paa et formaalstjenligt niveau.

9. Efter at Kommissionen havde gennemgaaet disse reaktioner, mente den, at det var oenskeligt med en faellesskabsindsats, og besluttede den 17. april 1996 at ivaerksaette den anden hoering af arbejdsmarkedets parter, som fastsat i artikel 3, stk. 3, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Den 19. juni 1996 meddelte tre organisationer (UNICE, CEEP, ESF), at de havde til hensigt at indlede forhandlinger. Disse tre organisationer indgik den 6. juni 1997 en rammeaftale om deltidsarbejde, som i overensstemmelse med proceduren i artikel 4 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken og paa forslag af Kommissionen blev gennemfoert ved Raadets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997, jf. artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Ved Raadets direktiv 98/23/EF af 7. april 1998 blev anvendelsesomraadet for det paagaeldende direktiv udvidet til ogsaa at omfatte Det Forenede Kongerige. I indledningen til Den europaeiske rammeaftale om deltidsarbejde tilkendegav de kontraherende parter, at de havde til hensigt at overveje om det er noedvendigt med lignende aftaler for andre fleksible arbejdsformer.

10. Den 23. marts 1998 tilkendegav de tre parter (UNICE, CEEP og EFS), at de havde til hensigt at indlede forhandlinger om tidsbegraenset ansaettelse. Ved udloebet af 9-maaneders perioden anmodede de Kommissionen om en yderligere frist paa tre maaneder i henhold til artikel 3, stk. 4, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Kommissionen forlaengede forhandlingsperioden til den 30. marts 1999. De tre organisationer indgik en rammeaftale den 18. marts 1999. Denne aftale blev sendt til Kommissionen, og parterne anmodede under henvisning til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken om, at rammeaftalen blev ivaerksat ved en afgoerelse, som Raadet traeffer paa forslag af Kommissionen.

11. Arbejdsmarkedets parter anmodede Kommissionen om:

_ at forelaegge rammeaftalen for Raadet med henblik paa, at aftalens bestemmelser ved en afgoerelse truffet af Raadet goeres bindende i de medlemsstater, der er parter i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som er knyttet som bilag til protokollen (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab;

_ at der i forslaget om ivaerksaettelse af aftalen rettes en henstilling til medlemsstaterne om at saette de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme Raadets afgoerelse senest 2 aar efter vedtagelsen eller sikre sig, at arbejdsmarkedets parter senest paa det tidspunkt har indfoert de noedvendige foranstaltninger ad aftalemaessig vej. og

_ at medlemsstaterne - efter hoering af arbejdsmarkedets parter - faar mulighed for at disponere over yderligere maksimalt et aar til at efterkomme afgoerelsen, hvis saerlige vanskeligheder i forbindelse med gennemfoerelsen af afgoerelsen goer det paakraevet, eller hvis gennemfoerelsen sker ved kollektiv overenskomst.

12. Som det fremgaar af foerste afsnit i indledningen til rammeaftalen, skal aftalen ogsaa ses som et umiddelbart bidrag til den europaeiske beskaeftigelsesstrategi.

Gennemgang af aftalen

13. I Kommissionens meddelelse om tilpasning og fremme af den sociale dialog paa faellesskabsplan (7) understregede Kommissionen, at "foer Kommissionen forelaegger Raadet noget forslag til lovgivning om ivaerksaettelse af en aftale, foretager den en vurdering, idet den skal tage hensyn til de kontraherende parters repraesentative status, deres mandat samt "lovmaessigheden" af de enkelte bestemmelser i den kollektive aftale i forhold til faellesskabslovgivningen og bestemmelserne vedroerende smaa og mellemstore virksomheder".

(7) KOM (98) 322, endelig udg. af 20.5.1998. Jf. ogsaa KOM (93) 600, 14.12.1993.

De kontraherende parters repraesentative status og deres mandat

14. De parter, der er med i aftalen, er UNICE, CEEP og EFS. De tre organisationer har siden 1985 vaeret involveret i uafhaengige og frivillige droeftelser, den saakaldte sociale dialog fra "Val Duchesse". Dialogen er resulteret i 13 faelles udtalelser, 2 henstillinger, og 4 aftaler og 5 erklaeringer. Der blev isaer indgaaet en betydningsfuld aftale i oktober 1991, i foelge man skulle definere den sociale dialogs rolle og plads i de nye faellesskabsrammer. Artikel 3 og 4 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken er i vid udstraekning inspireret af denne aftale.

15. Alle tre organisationer opfylder de kriterier, som er angivet i Kommissionens meddelelse om gennemfoerelsen af protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken (punkt 24) (8):

(8) KOM (93) 600, 14.12.1993.

_ de er tvaerfaglige og opererer paa europaeisk plan

_ de er sammensat af organisationer, som indgaar som et integreret og anerkendt element i strukturerne for dialogen mellem arbejdsmarkedets parter i medlemsstaterne, og som har kapacitet til at forhandle aftaler, og de er repraesentative i samtlige medlemsstater

_ de har en egnet struktur, der sikrer en effektiv deltagelse ved gennemfoerelsen af aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken.

16. De tre organisationer er de tre eneste generelle tvaerfaglige organisationer, der er anfoert i bilag 2 i Kommissionens meddelelse. Dette bilag opdateres regelmaessigt paa baggrund af en fortloebende undersoegelse af deres repraesentativitet.

17. Retten i Foerste Instans har udtalt sig om spoergsmaalet om repraesentativitet i dommen af 17. juni 1998 i sag T-135/96 (Union Européenne de l'Artisanat et des Petites et Moyennes Entreprises (UEAPME) mod Raadet), hvori UEAPME havde anfaegtet lovligheden af Raadets direktiv 96/37/EF om rammeaftalen vedroerende foraeldreorlov indgaaet af UNICE, CEEP og EFS. I dommen undersoegte Retten i Foerste Instans de processuelle skridt, der havde foert til vedtagelsen af direktivet og vurderede dernaest de underskrivende parters faktiske repraesentativitet paa baggrund af de for Retten forelagte tal. Efter at have konstateret at lovgivningsproceduren var korrekt, og at de underskrivende parter havde en tilstraekkelig repraesentativitet i forhold til aftalens materielle indhold, fandt Retten, at UEAPME's paastand om annullation maatte afvises. UEAPME appellerede dommen, men trak efterfoelgende appellen tilbage efter at have indgaaet en samarbejdsaftale med UNICE den 4. december 1998.

Arbejdsgiverorganisationer

18. Den mest repraesentative arbejdsgiverorganisation for samtlige industrigrene og virksomhedskategorier er UNICE. I alle medlemsstaterne er de tvaerfaglige arbejdsgiverforbund, der er tilknyttet UNICE, langt de mest repraesentative. Alle medlemmerne deltager paa nationalt plan direkte eller indirekte i de kollektive forhandlinger og deltager i Den internationale Arbejdskonference. CEEP har i medlemsstaterne en signifikant repraesentation i forhold til offentlige virksomheder og virksomheder med offentlig deltagelse.

Arbejdstagerorganisationer

19. Den tvaerfaglige arbejdstagerorganisation, som er langt den mest repraesentative paa europaeisk plan, er EFS. I alle medlemsstaterne er de fagforeninger, der er tilknyttet, de mest repraesentative. Alle medlemmerne deltager paa nationalt plan direkte eller indirekte i de kollektive forhandlinger og deltager i Den Internationale Arbejdskonference.

Konklusion

20. Kommissionen bemaerker, at medlemmerne af de tre organisationer paa nationalt plan har givet organisationerne et saerligt mandat til at forhandle spoergsmaalet om tidsbegraenset ansaettelse, og at de har godkendt rammeaftalen. De tre organisationer har indgaaet rammeaftalen paa deres medlemmers vegne.

21. Kommissionen konkluderer, at de tre organisationer opfylder kravet om repraesentativitet. Kommissionen har paataget sig at undersoege, om dette krav er opfyldt, foer den oversender forslaget.

"Lovmaessigheden" af aftalens bestemmelser i forhold til de ikke-underskrivende arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer og deres medlemmer

22. Flere andre af arbejdsmarkedets parter, som er blevet hoert af Kommissionen, har givet udtryk for, at de oenskede at deltage i forhandlingerne. Kommissionen er blevet orienteret om brevudveksling og droeftelser mellem de af arbejdsmarkedets parter, der har underskrevet aftalen, og de oevrige arbejdsmarkedsparter.

23. Kommissionen har sendt rammeaftalen til alle de arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationer, som i forvejen var blevet hoert eller informeret, og der har vaeret afholdt et moede med dem.

24. Flere organisationer har lagt vaegt paa, at bestemmelserne i aftalen er saa fleksible, at man ved gennemfoerelsen i national ret har mulighed for at tage hensyn til visse sektorers eller delsektorers specifikke behov.

25. Kommissionen har gennemgaaet de relevante bestemmelser. Da rammeaftalen gentagne gange henviser til "arbejdsmarkedets parter", til "national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis", finder Kommissionen, at aftalen i vidt omfang sikrer, at de arbejdsgiver og arbejdstagerorganisationer, der ikke har underskrevet aftalen, og deres medlemmer bevarer deres rolle paa nationalt plan.

Overholdelse af bestemmelserne vedroerende smaa og mellemstore virksomheder

26. Ifoelge traktatens artikel 137, stk. 2, skal det i al lovgivning paa omraadet "undgaas at paalaegge administrative, finansielle og retlige byrder af en saadan art, at de haemmer oprettelse og udvikling af smaa og mellemstore virksomheder".

27. Problemerne for smaa og mellemstore virksomheder har vaeret genstand for saerlig opmaerksomhed under udarbejdelsen af rammeaftalen. Aftalen indeholder saaledes en udtrykkelig henvisning til smaa og mellemstore virksomheder:

_ Punkt 11 i de generelle betragtninger: "Denne aftale tager hensyn til, at det er noedvendigt at forbedre reglerne inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken, at fremme Faellesskabets konkurrenceevne og at undgaa at paalaegge administrative, finansielle og retlige byrder af en saadan art, at de haemmer oprettelse og udvikling af smaa og mellemstore virksomheder".

28. Det er tydeligt, at aftalen ikke giver smaa og mellemstore virksomheden nogen udtrykkelig undtagelse fra det grundlaeggende princip om ikke-diskrimination. Det fremgaar dog af § 5, der angiver, hvilke skridt der skal tages for at forhindre misbrug i forbindelse med anvendelse af flere paa hinanden foelgende tidsbegraensede ansaettelseskontrakter, at disse forholdsregler skal ivaerksaettes, saaledes at "der tages hensyn til behovene inden for bestemte sektorer og/eller blandt bestemte kategorier af arbejdstagere". Endvidere skal der i henhold til §5, stk. 1, fastsaettes "en eller flere" former for retlig regulering ud af tre mulige. Denne fleksibilitet med hensyn til gennemfoerelsen af forholdsregler, der skal forhindre misbrug, vil helt klart kunne anvendes, saaledes at der tages hensyn til de saerlige behov, der goer sig gaeldende for arbejdsgivere og arbejdstagere i smaa og mellemstore virksomheder. Dette forhold understreges yderligere af punkt 10 i de generelle betragtninger: "Denne aftale overlader det til medlemsstaterne og til arbejdsmarkedets parter at tage stilling til, hvorledes gennemfoerelsen af disse generelle principper, minimumsforskrifter og bestemmelser sikres, saaledes at der kan tages hensyn til forholdene i den enkelte medlemsstat og de saerlige omstaendigheder, der goer sig gaeldende inden for bestemte sektorer og erhverv, herunder saesonbetonede aktiviteter".

29. Hertil kommer, at der i § 2, stk. 1 og 2, § 3, stk. 2, § 4, stk. 3, §5, stk. 2 og § 7, stk. 2, henvises til, at bestemmelserne kan gennemfoeres ved national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis og/eller af arbejdsmarkedets parter. Selv om der i bestemmelserne ikke udtrykkeligt henvises til smaa og mellemstore virksomheder, giver de mulighed for, at der om noedvendigt vedtages nationale regler, hvori der tages hensyn til deres saerlige behov.

30. Disse bestemmelser viser, at arbejdsmarkedets parter har haft til hensigt at overlade et vist spillerum ved gennemfoerelsen af de rettigheder og forpligtelser, der fremgaar af aftalen, hvilket skulle give mulighed for at tage hensyn til de saerlige behov, der goer sig gaeldende for baade arbejdstagere og virksomheder inden for bestemte sektorer og/eller i forhold til bestemte kategorier af arbejdstagere og virksomheder, ikke mindst i relation til smaa og mellemstore virksomheder (jf. ogsaa punkt 5, 8 og 12 i de generelle betragtninger).

31. Kommissionen har foelgelig kunnet konkludere, at rammeaftalen overholder bestemmelserne vedroerende smaa og mellemstore virksomheder.

"Lovmaessigheden" af aftalens bestemmelser

32. Kommissionen har noeje undersoegt hver enkelt bestemmelse i rammeaftalen og har ikke fundet bestemmelser, der er i modstrid med faellesskabsretten. Det forhold, at aftalen indeholder forpligtelser for medlemsstaterne, rokker ikke ved dens lovmaessighed. Tvaertimod fremgaar det af den anden erklaering til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken (9), at gennemfoerelsen af aftalerne mellem arbejdsmarkedets parter paa faellesskabsplan kan indebaere forpligtelser for medlemsstaterne. Disse forpligtelser foelger ikke direkte af aftalen mellem arbejdsmarkedets parter, men af de foranstaltninger, hvorved aftalen gennemfoeres. Punkt 33-37 indeholder Kommissionens vurdering af aftalens indhold.

(9) "De elleve Hoeje Kontraherende Parter erklaerer, at det foerste trin i gennemfoerelsen af aftalerne mellem arbejdsmarkedets parter paa faellesskabsplan - der er naevnt i artikel 4, stk. 2 - bestaar i at udbygge aftalernes indhold ved kollektive forhandlinger efter hver medlemsstats regler, og at dette derfor ikke indebaerer, at medlemsstaterne har pligt til direkte at anvende disse aftaler eller udarbejde regler for gennemfoerelse heraf, eller at de har pligt til at aendre de gaeldende nationale bestemmelser for at lette ivaerksaettelsen af disse."

Vurdering af aftalen

33. Paa baggrund af konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Essen og efterfoelgende moeder i Det Europaeiske Raad, finder Kommissionen, at vedtagelsen af bestemmelser paa faellesskabsplan om tidsbegraenset ansaettelse er en vigtig faktor, naar man forsoeger at finde den rette balance mellem fleksibilitet og sikkerhed. Bidraget fra arbejdsmarkedets parter er i sig selv positivt, fordi det sikrer, at der tages hensyn til saavel virksomhedernes konkurrenceevne som arbejdstagernes interesser.

34. Kommissionen kan fuldt ud tilslutte sig maalene i den rammeaftale, der er indgaaet mellem arbejdsmarkedets parter, og finder, at den omfatter tre vigtige aspekter.

35. For det foerste er der med fastsaettelsen af minimumsforskrifter med hensyn til tidsbegraenset ansaettelse taget et stort skridt paa vejen mod etableringen af et minimum af grundlaeggende rettigheder for arbejdstagerne i overensstemmelse med faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder (jf. isaer pagtens artikel 7).

36. For det andet bidrager aftalen til at gennemfoere konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Essen med hensyn til indfoerelse af nye fleksible former for arbejdstilrettelaeggelse. Denne fleksibilitet skal imoedekomme virksomhedernes behov og skal bidrage til at styrke deres konkurrenceevne, saa de kan klare sig i den internationale konkurrence. Den skal ogsaa tage hensyn til arbejdstagernes interesser ved at forhindre misbrug hidroerende fra anvendelsen af flere paa hinanden foelgende tidsbegraensede ansaettelseskontrater eller ansaettelsesforhold. En aftale mellem arbejdsmarkedets parter, som er resultatet af forhandlinger mellem arbejdsgivere og arbejdstagere, synes at vaere det, der bedst kan forene de to parters interesser.

37. For det tredje viser aftalen, hvilken rolle arbejdsmarkedets parter kan have i forhold til den europaeiske beskaeftigelsesstrategi, der blev vedtaget paa det ekstraordinaere topmoede i 1997 i Luxembourg, og de efterfoelgende Raadsresolutioner, saerligt Raadets resolution om 1999-retningslinjerne for beskaeftigelsen (10).

(10) Raadets resolution af 9. februar 1999 om 1999-retningslinjerne for beskaeftigelsen.

38. Kommissionen finder, at alle betingelser er til stede for at kunne oversende et forslag med henblik paa at gennemfoere rammeaftalen mellem arbejdsmarkedets parter ved en afgoerelse truffet af Raadet.

Kommissionens forslag

39. I sin meddelelse af 14. december 1993 udtalte Kommissionen at, "hvis en aftale, der er indgaaet paa faellesskabsplan, gennemfoeres via Raadets afgoerelse paa grundlag af Kommissionens forslag, har Raadet i henhold til Kommissionen ikke mulighed for at aendre aftalen. Kommissionen noejes derfor, efter at den har set naermere paa den aftale, arbejdsmarkedets parter har indgaaet, under alle omstaendigheder med at foreslaa, at Raadet vedtager en afgoerelse vedroerende aftalen i den form, i hvilken den er blevet indgaaet". Den foreslaaede retsakt er i dette tilfaelde et direktiv. Den indeholder derfor nogle standardbestemmelser om direktivets gennemfoerelse i medlemsstaterne.

40. Endvidere udtalte Kommissionen, at "Raadets afgoerelse begraenses til at goere bestemmelserne i den faelles aftale, der er indgaaet mellem de paagaeldende arbejdsmarkedsparter, bindende for disse, saaledes at aftalens tekst ikke vil indgaa som en del af afgoerelsen, men vil foreligge som bilag hertil".

41. Endelig meddelte Kommissionen, at "saafremt Raadet beslutter i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i sidste afsnit i artikel 4, stk. 2, ikke at ivaerksaette aftalen i den form, den er indgaaet mellem arbejdsmarkedets parter, traekker Kommissionen sit forslag til afgoerelse tilbage og undersoeger muligheden for paa grundlag af det udfoerte arbejde at fremsaette et forslag til retsakt paa det paagaeldende omraade".

42. Kommissionen har saaledes ikke indarbejdet aftalens tekst i sit forslag, men har vedlagt den som bilag hertil. Endvidere understreges det, at hvis Raadet skulle aendre aftalen, der er indgaaet mellem arbejdsmarkedets parter, vil Kommissionen traekke sit forslag tilbage.

Retsgrundlag

43. Efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden indsaettes bestemmelserne i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken i traktaten som artikel 136-139.

44. Det fremgaar af traktatens artikel 139, stk. 2, at "ivaerksaettelsen af aftaler, der indgaas paa faellesskabsplan, finder sted ... i spoergsmaal under artikel 137 efter faelles anmodning fra de underskrivende parter, ved en afgoerelse, som Raadet traeffer paa forslag af Kommissionen". Aftalen om tidsbegraenset ansaettelse vedroerer arbejdsvilkaarene, som er omfattet af traktatens artikel 137, stk. 1. Det er et af de omraader, hvor Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal. Artikel 139, stk. 2, er saaledes rette hjemmel for Kommissionens forslag.

45. I den paagaeldende bestemmelse foreskrives ikke, at Europa-Parlamentet skal hoeres i forbindelse med anmodninger til Kommissionen fra arbejdsmarkedets parter. I henhold til den forpligtelse, som Kommissionen har paataget sig i naevnte meddelelse, har den imidlertid holdt Europa-Parlamentet informeret om de forskellige faser i hoeringen af arbejdsmarkedets parter, og det faar tilsendt dette forslag, saa det i givet fald kan meddele Kommissionen og Raadet sin udtalelse. Det samme gaelder for Det OEkonomiske og Sociale Udvalg.

Retsaktens form

46. Begrebet "afgoerelse", som anvendes i traktatens artikel 139, stk. 2, henviser til en af de bindende retsakter i traktatens artikel 249. Det er Kommissionen, der skal foreslaa Raadet, hvilken af de tre bindende retsakter, som naevnes i den paagaeldende bestemmelse (forordning, direktiv eller beslutning), der vil vaere mest hensigtsmaessig. I dette tilfaelde er det klart hensigten, at rammeaftalen mellem arbejdsmarkedets parter som foelge af sin karakter (rammeaftale) og sit indhold indirekte skal finde anvendelse ved at den omsaettes i medlemsstaternes nationale ret af medlemsstaterne eller af arbejdsmarkedets parter. Den retsakt, der i dette tilfaelde vil vaere mest velegnet til at gennemfoere aftalen er et raadsdirektiv. Endvidere er Kommissionen af den opfattelse, at aftalen paa baggrund af de indgaaede forpligtelser ikke boer indarbejdes i direktivet, men vedlaegges som bilag hertil.

47. Kommissionen har foelgende bemaerkninger til de enkelte artikler i direktivforslaget:

_ Artikel 1

_ Denne artikel begraenser sig til at ivaerksaette rammeaftalen mellem arbejdsmarkedets parter ved en afgoerelse truffet af Raadet, som anfoert i traktatens artikel 139, stk. 2.

_ Artikel 2 - 5

_ Disse artikler indeholder de saedvanlige bestemmelser vedroerende gennemfoerelsen i medlemsstaternes nationale ret.

_ Af artikel 2, stk. 1, fremgaar naermere bestemt, at direktivets bestemmelser kun er minimumsforskrifter, idet medlemsstaterne kan indfoere strengere regler paa det paagaeldende omraade.

_ Artikel 2, stk. 2, er en standardbestemmelse, der skal hindre forringelser i de medlemsstater, der paa tidspunktet for direktivets vedtagelse har et hoejere beskyttelsesniveau end det, der sikres ifoelge rammeaftalen. Den paagaeldende klausul henviser til, at det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne ikke saenkes som foelge af faellesskabsdirektivets vedtagelse. Medlemsstaterne har dog stadig mulighed for at vedtage aendrede bestemmelser som foelge af deres oekonomiske og sociale politik, men under overholdelse af mindstekravene i rammeaftalen. Det er under alle omstaendigheder klart, at medlemsstaternes spillerum kun vedroerer et beskyttelsesniveau, der ligger over det minimum, der er sikret med direktivet.

_ I artikel 3 paalaegges det medlemsstaterne at indfoere sanktioner, som er effektive, staar i rimeligt forhold til overtraedelsen og har en afskraekkende virkning. Som i alle retssystemer er det ogsaa i forbindelse med haandhaevelsen af faellesskabsretten vigtigt at sikre, dels at alle overholder de forpligtelser, der paahviler dem ifoelge faellesskabsretten, og dels at de, der ikke overholder forpligtelserne, bliver behoerigt straffet.

_ Artikel 4 og 5 indeholder bestemmelser om gennemfoerelsen i medlemsstaternes nationale ret.

Begrundelse for direktivet set i forhold til subsidiaritetsprincippet

48. Forslaget til Raadets direktiv om rammeaftalen vedroerende tidsbegraenset ansaettelse, der er indgaaet mellem UNICE, CEEP og EFS, er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, som omhandlet i traktatens artikel 5.

49. Subsidiaritetsprincippet er opfyldt i og med, at arbejdsmarkedets parter i forbindelse med proceduren i artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken (traktatens artikel 138, som aendret ved Amsterdam-traktaten) er blevet enige om, at det er noedvendigt med en faellesskabsindsats paa omraadet, og at de har anmodet om, at aftalen, som er indgaaet paa faellesskabsplan, gennemfoeres ved en afgoerelse, som Raadet traeffer paa forslag fra Kommissionen i medfoer af artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken (traktatens artikel 139, stk. 2, som aendret ved Amsterdam-traktaten). Initiativet er endvidere i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Essen i december 1994 og opfoelgningen heraf og i saerdeleshed Raadets resolutioner om 1998 og 1999-retningslinjerne for beskaeftigelsen (11).

(11) Raadets resolution af 15. december 1997 om 1998 retningslinjerne for beskaeftigelsen og Raadets resolution af 9. februar 1999 om 1999-retningslinjerne for beskaeftigelsen.

50. Raadets direktiv opfylder proportionalitetsprincippet i og med, at det begraenser sig til at fastsaette de overordnede maal, der skal naas af medlemsstaterne, idet, form og midler ikke bestemmes af Faellesskabet, men af arbejdsmarkedets parter.

Konklusion

51. Raadet anmodes om at vedtage forslaget til direktiv om rammeaftalen vedroerende tidsbegraenset ansaettelse, der er indgaaet mellem UNICE, CEEP og EFS.

Forslag til RAADETS DIREKTIV om rammeaftalen vedroerende tidsbegraenset ansaettelse, der er indgaaet af UNICE, CEEP og EFS

RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til artikel 139, stk. 2, i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (12), og

(12) EFT C....

ud fra foelgende betragtninger:

1) Som foelge af Amsterdam-traktatens ikrafttraeden indsaettes bestemmelserne i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken - der er knyttet som bilag til protokol nr. 14 om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der igen er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, som aendret ved traktaten om Den Europaeiske Union - i traktaten om Det Europaeiske Faellesskab som artikel 136-139;

2) arbejdsgivere og arbejdstagere (arbejdsmarkedets parter) kan i henhold til traktatens artikel 139, stk. 2, i faellesskab anmode om, at aftaler, der indgaas paa faellesskabsplan, ivaerksaettes ved en afgoerelse, som Raadet traeffer paa forslag af Kommissionen;

3) i punkt 7 i faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder, er det blandt andet fastsat, at "etableringen af det indre marked skal foere til en forbedring af arbejdstagernes leve- og arbejdsvilkaar inden for Det Europaeiske Faellesskab. Dette skal opnaas ved indbyrdes tilnaermelse paa et stadigt stigende niveau af disse vilkaar, bl.a. med hensyn til (...) andre former for arbejde end tidsubegraenset arbejde, saasom tidsbegraenset arbejde, deltidsarbejde, vikarbureauarbejde og saesonarbejde";

4) Raadet har hverken vaeret i stand til at traeffe en afgoerelse om forslaget til Raadets direktiv vedroerende konkurrenceforvridninger i forbindelse med visse ansaettelsesforhold (13), som aendret (14) eller forslaget til Raadets direktiv om arbejdsvilkaarene i forbindelse med visse ansaettelsesforhold (15);

(13) EFT C 224 af 8.9.1990, s. 6

(14) KOM(90) 533 endelig udg. EFT C 305 af 5.12.1990, s. 8

(15) EFT C 224 af 8.9.1990, s. 4

5) I konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Essen understreges det, at det er noedvendigt at traeffe foranstaltninger, som tager sigte paa "fremme af vaekstens evne til at oege beskaeftigelsen gennem en mere fleksibel tilrettelaeggelse af arbejdet, saaledes at der baade tages hensyn til arbejdstagernes oensker og de konkurrencemaessige krav".

6) I Raadets resolution af 9. februar 1999 om 1999-retningslinjerne for beskaeftigelsen opfordres arbejdsmarkedets parter til at forhandle aftaler om en modernisering af arbejdets tilrettelaeggelse, herunder smidige arbejdsformer, for at goere virksomhederne produktive og konkurrencedygtige og opnaa den noedvendige ligevaegt mellem fleksibilitet og sikkerhed.

7) Kommissionen har i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken konsulteret arbejdsmarkedets parter paa faellesskabsplan om de mulige retningslinjer for en faellesskabsindsats vedroerende fleksibel arbejdstid og arbejdstagernes sikkerhed;

8) Kommissionen, der efter denne konsultation har fundet, at en faellesskabsindsats var oenskelig, har atter konsulteret arbejdsmarkedets parter paa faellesskabsplan om indholdet af det paataenkte forslag, jf. artikel 3, stk. 3, i den paagaeldende aftale;

9) de generelle tvaerfaglige organisationer, Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa (UNICE), Det Europaeiske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) og Den Europaeiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS), har den 23. marts 1998 meddelt Kommissionen, at de oenskede at indlede den proces, der er omhandlet i artikel 4 i den paagaeldende aftale; de anmodede i en faelles skrivelse af 12. marts 1997 Kommissionen om en yderligere frist paa tre maaneder; Kommissionen imoedekom denne anmodning og forlaengede forhandlingsperioden til den 30. marts 1999;

10) de omtalte tvaerfaglige organisationer indgik den 18. marts 1999 en rammeaftale vedroerende tidsbegraenset ansaettelse; de fremsendte en faelles anmodning til Kommissionen om, at rammeaftalen ivaerksaettes ved en afgoerelse, som Raadet traeffer paa forslag af Kommissionen, jf. artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken;

11) Raadet har i sin resolution af 6. december 1994 om "visse perspektiver for en social- og arbejdsmarkedspolitik for Den Europaeiske Union: Bidrag til oekonomisk og social konvergens i Unionen" (16) anmodet arbejdsmarkedets parter om at goere brug af deres mulighed for at indgaa overenskomster, eftersom de som regel er taettere paa de problemer og den virkelighed, der findes paa arbejdsmarkedet;

(16) EFT C 368 af 23.12.1994, s. 6

12) i indledningen til Den europaeiske rammeaftale om deltidsarbejde, der blev indgaaet den 6. juni 1997, tilkendegav de kontraherende parter, at de havde til hensigt at overveje, om det er noedvendigt at indgaa lignende aftaler for andre fleksible arbejdsformer;

13) arbejdsmarkedets parter har oensket at vaere saerligt opmaerksom paa tidsbegraenset ansaettelse, samtidig med at de har tilkendegivet, at de har til hensigt at overveje, om det er noedvendigt med en lignende aftale for arbejde formidlet af vikarbureauer;

14) de underskrivende parter har oensket at indgaa en rammeaftale om tidsbegraenset ansaettelse og har opregnet de generelle principper og minimumskravene for tidsbegraensede ansaettelseskontrakter og ansaettelsesforhold; de har givet udtryk for deres oenske om at forbedre kvaliteten ved tidsbegraenset ansaettelse gennem anvendelsen af princippet om ikke-diskrimination og ved at fastsaette de rammer, der skal forhindre misbrug hidroerende fra anvendelsen af flere paa hinanden foelgende tidsbegraensede ansaettelseskontrater eller ansaettelsesforhold;

15) gennemfoerelsen af rammeaftalen sker mest hensigtsmaessigt ved et direktiv, jf. traktatens artikel 249. Direktivet er bindende for medlemsstaterne med hensyn til, hvilke maal der skal naas, hvorimod det overlades til medlemsstaterne at bestemme form og midler;

16) i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og princippet om proportionalitet i traktatens artikel 5, kan de maal, som forfoelges med direktivet, ikke i tilstraekkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, og de kan derfor bedre gennemfoeres paa faellesskabsplan; direktivet begraenser sig til det minimum, der er noedvendigt for at naa maalene, og overskrider ikke det, der er noedvendigt herfor;

17) Kommissionen har i overensstemmelse med sin meddelelse af 14. december 1993 (17) om gennemfoerelsen af protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken og sin meddelelse af 20. maj 1998 om tilpasning og udvikling af den sociale dialog paa faellesskabsplan (18) udarbejdet sit forslag til Raadets direktiv under hensyntagen til de kontraherende parters repraesentative status, deres mandat samt lovmaessigheden af de enkelte bestemmelser i rammeaftalen;

(17) KOM (93) 600 af 14.12.1993

(18) KOM (98) 322, endelig udg. af 20.5.1998.

18) Kommissionen har udarbejdet sit forslag til direktiv i overensstemmelse med traktatens artikel 137, stk. 2, ifoelge hvilken det i de direktiver, der vedtages paa omraadet "skal undgaas at paalaegge administrative, finansielle og retlige byrder af en saadan art, at de haemmer oprettelse og udvikling af smaa og mellemstore virksomheder";

19) Kommissionen har i overensstemmelse med sin meddelelse om gennemfoerelsen af protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken informeret Europa-Parlamentet og sendt det aftalens tekst vedlagt forslaget til direktiv samt begrundelsen;

20) Kommissionen har ligeledes informeret Det OEkonomiske og Sociale Udvalg og sendt det rammeaftalens tekst vedlagt forslaget til direktiv samt begrundelsen;

21) direktivet indeholder mindstekrav, hvilket giver medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter mulighed for at indfoere gunstigere bestemmelser;

22) gennemfoerelsen af direktivet kan ikke begrunde, at der sker nogen forringelse af den nuvaerende situation i den enkelte medlemsstat;

23) medlemsstaterne kan efter faelles anmodning fra arbejdsmarkedets parter overlade det til dem at gennemfoere dette direktiv, under forudsaetning af at medlemsstaterne traeffer alle de foranstaltninger, der er noedvendige, for at de til enhver tid kan naa de resultater, der er foreskrevet i direktivet;

24) ivaerksaettelsen af rammeaftalen bidrager til gennemfoerelse af de maal, der er omhandlet i traktatens artikel 136 -

UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Naervaerende direktiv har til formaal at ivaerksaette den i bilaget indeholdte rammeaftale vedroerende tidsbegraenset ansaettelse, som blev indgaaet den 18. marts 1999 mellem de generelle tvaerfaglige organisationer (UNICE, CEEP og EFS).

Artikel 2

1. Medlemsstaterne kan indfoere bestemmelser, der er mere gunstige end dem, der er fastsat i dette direktiv.

2. Gennemfoerelsen af direktivet maa under ingen omstaendigheder anvendes som tilstraekkelig begrundelse for at saenke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne paa de omraader, direktivet omfatter. Dette gaelder med forbehold af medlemsstaternes og/eller arbejdsmarkedets parters ret til, under hensyn til hvordan situationen udvikler sig, at udarbejde love og administrative eller kontraktmaessige bestemmelser, der aendrer de love og bestemmelser, som var gaeldende paa tidspunktet for direktivets vedtagelse, forudsat at mindstekravene i naervaerende direktiv overholdes.

Artikel 3

Medlemsstaterne fastsaetter de sanktioner, der skal anvendes i tilfaelde af overtraedelse af gennemfoerelsesbestemmelserne til dette direktiv, og traeffer alle noedvendige foranstaltninger til at sikre haandhaevelsen af disse bestemmelser. Sanktionerne skal vaere effektive, staa i rimeligt forhold til overtraedelsen og have en afskraekkende virkning. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen indholdet af disse bestemmelser senest paa den i artikel 4 naevnte dato, og eventuelle senere aendringer meddeles hurtigst muligt.

Artikel 4

Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme naervaerende direktiv senest to aar efter dets vedtagelse eller sikrer sig, at arbejdsmarkedets parter senest paa det tidspunkt har indfoert de noedvendige bestemmelser ad aftalemaessig vej, idet medlemsstaterne skal traeffe de foranstaltninger, der er noedvendige for at de til enhver tid kan naa de resultater, der er foreskrevet i dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.

Medlemsstaterne kan, hvis saerlige vanskeligheder goer det paakraevet - efter hoering af arbejdsmarkedets parter - eller hvis gennemfoerelsen sker ved kollektiv overenskomst, disponere over yderligere maksimalt et aar.

De skal straks underrette Kommissionen om disse forhold.

Naar medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 naevnte bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til naervaerende direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.

Artikel 5

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfaerdiget i Bruxelles, den

Paa Raadets vegne

Formanden

BILAG

EFS - UNICE -CEEP Rammeaftale om tidsbegraenset ansaettelse

Indledning

Denne rammeaftale viser, hvilken rolle arbejdsmarkedets parter kan have i forhold til den europaeiske beskaeftigelsesstrategi, der blev vedtaget paa det ekstraordinaere topmoede i 1997 i Luxembourg, og bidrager endvidere til, at der kan opnaas en bedre balance mellem fleksible arbejdstider og sikkerhed i ansaettelsen.

Parterne bag denne aftale erkender, at ansaettelseskontrakter af tidsubegraenset varighed er - og fortsat vil vaere - den ansaettelsesform, der saedvanligvis anvendes mellem arbejdsgivere og arbejdstagere. De erkender ligeledes, at tidsbegraensede ansaettelseskontrakter i visse tilfaelde opfylder saavel arbejdsgivernes som arbejdstagernes behov.

I denne aftale fastsaettes de generelle principper og minimumskrav, der skal gaelde for tidsbegraenset ansaettelse, idet parterne erkender, at det ved den naermere gennemfoerelse heraf er paakraevet at tage hensyn til de saerlige nationale, sektorbestemte eller aarstidsbetingede realiteter. Aftalen viser, at arbejdsmarkedets parter er indstillet paa at fastsaette en generel ramme, som skal sikre ligebehandling for personer med tidsbegraenset ansaettelse, ved at de beskyttes mod forskelsbehandling, og som skal sikre, at tidsbegraensede ansaettelseskontrakter grundlaeggende anvendes paa en, for baade arbejdsgivere og arbejdstagere, acceptabel maade.

Denne aftale omfatter personer med tidsbegraenset ansaettelse, dog undtaget personer der af et vikarbureau stilles til raadighed for en brugervirksomhed. Parterne har til hensigt at overveje behovet for at indgaa en tilsvarende aftale om arbejde formidlet af vikarbureauer.

Denne aftale vedroerer ansaettelsesvilkaarene for personer med tidsbegraenset ansaettelse, idet det erkendes, at medlemsstaterne traeffer afgoerelse om spoergsmaal angaaende den sociale lovgivning. I den forbindelse henviser arbejdsmarkedets parter til udtalelsen om beskaeftigelse fra Det Europaeiske Raads moede i Dublin i 1996, hvori Raadet bl.a. understregede behovet for at goere sociale sikringsordninger mere beskaeftigelsesvenlige ved at "udvikle socialsikringssystemer, der kan tilpasses nye arbejdsmoenstre og give en passende social beskyttelse til de beroerte personer". Parterne i naervaerende aftale gentager den holdning, der kom til udtryk i 1997-rammeaftalen om deltidsarbejde, hvorefter den naevnte udtalelse om beskaeftigelse straks boer realiseres af medlemsstaterne.

Det erkendes endvidere, at det er noedvendigt med nyskabelser inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger, saaledes at de tilpasses de nuvaerende forhold og isaer giver mulighed for at overfoere rettigheder.

EFS, UNICE og CEEP anmoder Kommissionen om at forelaegge denne rammeaftale for Raadet, saaledes at Raadet ved en afgoerelse goer disse forskrifter bindende i de medlemsstater, der er parter i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som er knyttet som bilag til protokollen (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab.

Denne aftales parter opfordrer Kommissionen til i sit forslag om ivaerksaettelse af aftalen at anmode medlemsstaterne om at saette de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme Raadets afgoerelse senest 2 aar efter vedtagelsen eller sikre sig (19), at arbejdsmarkedets parter inden udgangen af denne periode har indfoert de noedvendige foranstaltninger ad aftalemaessig vej. Saafremt saerlige vanskeligheder i forbindelse med gennemfoerelsen af afgoerelsen goer det paakraevet, eller hvis gennemfoerelsen sker ved kollektiv overenskomst, kan medlemsstaterne - efter hoering af arbejdsmarkedets parter - disponere over yderligere maksimalt et aar til at efterkomme afgoerelsen.

(19) I henhold til artikel 2, stk. 4, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som bilag til protokollen (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab.

Parterne i naervaerende aftale anmoder om, at arbejdsmarkedets parter hoeres inden medlemsstaterne tager noget initiativ til at saette de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft.

Med forbehold af de nationale domstoles og Domstolens befoejelser anmoder parterne til denne aftale om, at ethvert spoergsmaal, der vedroerer fortolkningen af denne aftale paa europaeisk plan, i foerste omgang af Kommissionen forelaegges parterne til udtalelse.

Generelle betragtninger

1 Under henvisning til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som bilag til protokollen (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, ,saerlig artikel 3, stk. 4, og artikel 4, stk. 2, og ud fra foelgende betragtninger:

2. I henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken kan ivaerksaettelsen af aftaler, der indgaas paa faellesskabsplan finde sted efter faelles anmodning fra de underskrivende parter ved en afgoerelse, som Raadet traeffer paa forslag af Kommissionen.

3. I sit andet hoeringsdokument vedroerende fleksibilitet i arbejdstiden og sikring af arbejdstagere bekendtgjorde Kommissionen, at den havde til hensigt at fremsaette forslag om en bindende faellesskabsretsakt.

4. Europa-Parlamentet opfordrede i sin udtalelse om forslaget til direktiv om deltidsarbejde Kommissionen til straks at fremsaette forslag til direktiver om andre former for fleksibelt arbejde, saa som tidsbegraenset ansaettelse og arbejde formidlet af vikarbureauer.

5. I de konklusioner, der blev vedtaget paa det ekstraordinaere topmoede i Luxembourg om beskaeftigelsen, opfordrede Det Europaeiske Raad arbejdsmarkedets parter til at forhandle aftaler om "en modernisering af arbejdets tilrettelaeggelse, herunder smidige arbejdsformer, for at goere virksomhederne produktive og konkurrencedygtige og opnaa den noedvendige ligevaegt mellem fleksibilitet og sikkerhed".

6. Tidsubegraensede ansaettelseskontrakter, der er den saedvanlige ansaettelsesform, bidrager til at sikre livskvaliteten for de beroerte arbejdstagere og at fremme produktiviteten.

7. En anvendelse af tidsbegraensede ansaettelseskontrakter, begrundet i objektive forhold, er en maade, hvorpaa man kan forhindre misbrug.

8. Tidsbegraensede ansaettelseskontrakter er i visse sektorer, inden for visse erhverv og ved visse former for aktiviteter en beskaeftigelsesform, der passer baade arbejdsgivere og arbejdstagere.

9. Over halvdelen af de personer, der i Den Europaeiske Union er ansat paa tidsbegraensede kontrakter, er kvinder, og denne aftale kan derfor bidrage til i hoejere grad at sikre lige muligheder for kvinder og maend.

10. Denne aftale overlader det til medlemsstaterne og til arbejdsmarkedets parter at tage stilling til, hvorledes gennemfoerelsen af disse generelle principper, minimumsforskrifter og bestemmelser sikres, saaledes at der kan tages hensyn til forholdene i den enkelte medlemsstat og de saerlige omstaendigheder, der goer sig gaeldende inden for bestemte sektorer og erhverv, herunder saesonbetonede aktiviteter.

11. Denne aftale tager hensyn til, at det er noedvendigt at forbedre reglerne inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken, at fremme Faellesskabets konkurrenceevne og at undgaa at paalaegge administrative, finansielle og retlige byrder af en saadan art, at de haemmer oprettelse og udvikling af smaa og mellemstore virksomheder.

12. Arbejdsmarkedets parter er bedst placeret til at finde loesninger, som imoedekommer arbejdsgivernes og arbejdstagernes behov, og de boer foelgelig have en saerlig rolle i forbindelse med gennemfoerelsen og anvendelsen af denne aftale.

DE UNDERSKRIVENDE PARTER HAR INDGAAET FOELGENDE AFTALE:

Formaal (§ 1)

Formaalet med naervaerende rammeaftale er:

1) at forbedre kvaliteten ved tidsbegraenset ansaettelse gennem anvendelsen af princippet om ikke-diskrimination

2) at fastsaette rammer, der skal forhindre misbrug hidroerende fra flere paa hinanden foelgende tidsbegraensede ansaettelseskontrakter eller ansaettelsesforhold.

Anvendelsesomraade (§ 2)

1) Denne aftale finder anvendelse paa alle med tidsbegraenset ansaettelse, som har en ansaettelseskontrakt eller indgaar i et ansaettelsesforhold, som defineret ved lov, kollektiv aftale eller gaeldende praksis i den enkelte medlemsstat.

2) Medlemsstaterne - efter hoering af arbejdsmarkedets parter - og/eller arbejdsmarkedets parter kan beslutte, at denne aftale ikke finder anvendelse i forbindelse med:

a) erhvervsmaessig grunduddannelse og laerlingeuddannelse

b) ansaettelseskontrakter eller ansaettelsesforhold, der er indgaaet i forbindelse med saerlige offentlige eller offentligt stoettede programmer med henblik paa uddannelse, integration og omskoling.

Definitioner (§ 3)

I denne aftale forstaas ved:

1) "en person med tidsbegraenset ansaettelse" en person, som har en ansaettelseskontrakt, der er indgaaet direkte mellem den paagaeldende og en arbejdsgiver, eller som indgaar i et ansaettelsesforhold, etableret direkte mellem den paagaeldende og en arbejdsgiver, naar tidspunktet for ansaettelseskontraktens eller ansaettelsesforholdets udloeb er fastlagt ud fra objektive kriterier, saasom en bestemt dato, fuldfoerelsen af en bestemt opgave eller indtraedelsen af en bestemt begivenhed.

2) "en sammenlignelig fastansat" en fastansat i samme virksomhed, der har en tidsubegraenset ansaettelseskontrakt eller indgaar i et tidsubegraenset ansaettelsesforhold, og som udfoerer samme eller tilsvarende arbejde/beskaeftigelse, idet der tages hensyn til kvalifikationer/faerdigheder.

Hvor der ikke findes nogen sammenlignelig fastansat i samme virksomhed, skal sammenligningen ske ved henvisning til den kollektive aftale, der gaelder paa omraadet, eller - hvis en saadan ikke foreligger - til national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis.

Princippet om ikke-diskrimination (§ 4)

1) Ansaettelsesvilkaarene for personer med tidsbegraenset ansaettelse maa ikke vaere mindre gunstige end de, der gaelder for sammenlignelige fastansatte, hvis dette udelukkende er begrundet i kontraktens tidsbegraensede varighed, og forskelsbehandlingen ikke er begrundet i objektive forhold.

2) Hvor det er hensigtsmaessigt, gaelder princippet om pro rata temporis.

3) Gennemfoerelsesbestemmelserne til efterlevelse af denne artikel fastsaettes af medlemsstaterne - efter hoering af arbejdsmarkedets parter - og/eller af arbejdsmarkedets parter under hensyntagen til faellesskabsret, national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis.

4) Bestemmelser, hvorefter der ved saerlige ansaettelsesvilkaar kraeves tilbagelagt en bestemt tjenesteperiode, skal vaere de samme for personer med tidsbegraenset ansaettelse som for fastansatte, medmindre kravet om en forskellig ansaettelsesperiode er begrundet i objektive forhold.

Bestemmelser om misbrug (§ 5)

1) For at forhindre misbrug hidroerende fra anvendelsen af flere paa hinanden foelgende tidsbegraensede ansaettelseskontrater eller ansaettelsesforhold fastsaettes, medmindre der allerede findes tilsvarende retsregler, bestemmelser af medlemsstaterne - efter hoering af arbejdsmarkedets parter i henhold til national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis - og/eller af arbejdsmarkedets parter, hvorved der tages hensyn til behovene inden for bestemte sektorer og/eller blandt bestemte kategorier af arbejdstagere og som regulerer et eller flere af foelgende forhold:

a) objektive omstaendigheder der kan begrunde en fornyelse af saadanne kontrakter eller ansaettelsesforhold

b) den maksimale samlede varighed af flere paa hinanden foelgende tidsbegraensede ansaettelseskontrakter eller arbejdsforhold

c) antallet af gange saadanne kontrakter eller ansaettelsesforhold kan fornys.

2) Medlemsstaterne - efter hoering af arbejdsmarkedets parter - og/eller arbejdsmarkedets parter fastsaetter, hvor det er hensigtsmaessigt, under hvilke betingelser tidsbegraensede ansaettelseskontrakter og ansaettelsesforhold er at anse som:

a) "flere paa hinanden foelgende"

b) tidsubegraensede kontrakter eller ansaettelsesforhold

Information og beskaeftigelsesmuligheder (§ 6)

1) En arbejdsgiver skal informere sine arbejdstagere med tidsbegraenset ansaettelse om, hvilke ledige stillinger der kan soeges i virksomheden, for saaledes at sikre, at de gives samme mulighed for at faa en fast stilling som andre ansatte. En saadan information kan ske ved en generel meddelelse, der opslaas paa et passende sted i virksomheden.

2) Arbejdsgivere skal, saa vidt det er muligt, goere det lettere for personer med tidsbegraenset ansaettelse, at faa adgang til passende faglig uddannelse, saaledes at de kan forbedre deres faerdigheder, deres karrieremuligheder og faa en stoerre beskaeftigelsesmaessig mobilitet.

Information og hoering (§ 7)

1) Personer med tidsbegraenset ansaettelse skal indgaa ved beregningen af, om virksomheden ligger over den graense, der afgoerende for, hvorvidt der i henhold til nationale bestemmelser oprettes organer til repraesentation af arbejdstagerne, saaledes som hjemlet i national ret og i faellesskabsretten.

2) Gennemfoerelsesbestemmelserne til efterlevelse af § 7, stk. 1, fastsaettes af medlemsstaterne - efter hoering af arbejdsmarkedets parter - og/eller af arbejdsmarkedets parter under hensyntagen til national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis og under hensyntagen til § 4, stk. 1.

3) Arbejdsgiverne boer, saa vidt det er muligt, overveje at give passende informationer om tidsbegraenset ansaettelse i virksomheden til de eksisterende organer til repraesentation af arbejdstagerne.

Afsluttende bestemmelser (§ 8)

1) Medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter kan opretholde eller indfoere bestemmelser, der er gunstigere for arbejdstagerne end dem, der er fastsat i denne aftale.

2) Denne aftale gaelder med forbehold af mere specifikke faellesskabsbestemmelser og i saerdeleshed faellesskabsbestemmelser vedroerende ligebehandling af eller lige muligheder for maend og kvinder.

3) Gennemfoerelsen af bestemmelserne i denne aftale udgoer ikke en gyldig begrundelse for at saenke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne paa det omraade, der omfattes af denne aftale.

4) Denne aftale beroerer ikke arbejdsmarkedets parters ret til paa det relevante plan, herunder paa europaeisk plan, at indgaa aftaler om tilpasning og/eller supplering af bestemmelserne heri paa en maade, der tager hoejde for de beroerte parters saerlige behov.

5) Forebyggelse og behandling af tvister og klager som foelge af anvendelsen af denne aftale sker i overensstemmelse med national lovgivning, kollektive aftaler eller gaeldende praksis.

6) De underskrivende parter tager denne aftale op til revision fem aar efter datoen for Raadets afgoerelse, saafremt en af aftalens parter anmoder herom.

>TABELPOSITION>

Den 18. marts 1999

BILAG

KONSEKVENSANALYSE FORSLAGETS

KONSEKVENSER FOR VIRKSOMHEDERNE OG ISAER FOR SMAA OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER (SMV)

Forslagets titel:

Forslag til Raadets direktiv om rammeaftalen vedroerende tidsbegraenset ansaettelse, der er indgaaet af UNICE, CEEP og EFS.

Dokumentets referencenummer: 99005

Forslaget

1. Subsidiaritetsprincippet taget i betragtning, hvorfor er det noedvendigt med en faellesskabslovgivning paa omraadet, og hvad er hovedmaalene herfor?

Formaalet med naervaerende direktiv er at gennemfoere rammeaftalen vedroerende tidsbegraenset ansaettelse, jf. traktatens artikel 139, stk. 2. Ifoelge denne artikel er det muligt at ivaerksaette aftaler, der er indgaaet mellem arbejdsmarkedets parter, ved en afgoerelse, som Raadet traeffer paa forslag af Kommissionen. De underskrivende parter har i faellesskab bedt Kommissionen om at forelaegge Raadet et forslag. Kommissionen har i overensstemmelse med sin meddelelse (20) om gennemfoerelse af protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken foretaget en tredobbelt analyse af aftalen. Kommissionen er af den opfattelse, at alle betingelser er opfyldt (de underskrivende parter er repraesentative; bestemmelserne i aftalen er lovmaessige, og de saerlige bestemmelser vedroerende SMV er overholdt), og at forslaget til Raadets direktiv boer vedtages.

(20) KOM(93) 600 endelig udg.

Konsekvenser for virksomhederne

2. Hvem vil blive beroert af forslaget?

Alle virksomheder og alle arbejdstagere vil kunne blive beroert af rammeaftalen, uanset sektor og virksomhedens stoerrelse.

3. Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne traeffe for at efterleve forslaget?

Som anfoert i rammeaftalens § 1, skal virksomhederne sikre, at enhver form for forskelsbehandling af arbejdstagere, der er ansat paa en tidsbegraenset kontrakt eller indgaar i et tidsbegraenset ansaettelsesforhold, afskaffes.

Ifoelge rammeaftalen kan arbejdsgivere frit anvende tidsbegraensede kontrakter under overholdelse af de saerlige nationale og sektorbestemte krav (jf. aftalens § 5), idet aftalens formaal er at undgaa misbrug af tidsbegraensede kontrakter og ansaettelsesforhold.

I flere af aftalens bestemmelser henvises til national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis og/eller til arbejdsmarkedets parter paa et relevant niveau, hvorved der overlades de enkelte virksomheder et stort spillerum. De noejagtige krav til virksomhederne vil saaledes i vidt omfang blive fastsat paa nationalt plan, paa sektor- eller virksomhedsplan.

4. Hvilke oekonomiske virkninger kan forslaget faa?

Gennemfoerelsen af rammeaftalen om tidsbegraenset ansaettelse vil ogsaa fremme gennemfoerelsen af det andet prioriterede omraade, der blev fastsat af Det Europaeiske Raad i Essen - indfoerelse af nye fleksible former for arbejdstilrettelaeggelse. I konklusionerne, der blev vedtaget paa det ekstraordinaere topmoede i Luxembourg om beskaeftigelsen, opfordrede Det Europaeiske Raad arbejdsmarkedets parter til at forhandle aftaler om "en modernisering af arbejdets tilrettelaeggelse, herunder smidige arbejdsformer, for at goere virksomhederne produktive og konkurrencedygtige og opnaa den noedvendige ligevaegt mellem fleksibilitet og sikkerhed". En aftale herom mellem arbejdsmarkedets parter, som er resultatet af forhandlinger mellem arbejdsgivere og arbejdstagere, synes at vaere det, der bedst vil kunne forene de to parters interesser.

Under hensyn til at der er tale om en rammeaftale, hvis anvendelse giver mulighed for betragtelige variationer, er det hverken paa EU-plan eller forud for aftalens gennemfoerelse muligt at fastslaa de praecise oekonomiske virkninger af aftalen. De oekonomiske virkninger vil afhaenge af, hvorledes direktivet gennemfoeres og anvendes paa nationalt plan, paa sektor- og virksomhedsplan, idet man herved saerlig skal tage hensyn til den fleksibilitet som aftalens § 5 giver mulighed for.

Statistisk set kan det imidlertid naevnes, at andelen af loenmodtagere i midlertidig beskaeftigelse eller ansat paa en tidsbegraenset kontrakt paa EU-plan i 1997 var paa 11% for maendenes og 13% for kvindernes vedkommende. Da aftalen ikke omfatter arbejdstagere, der af et vikarbureau stilles til raadighed for en brugervirksomhed, udgoer andelen af arbejdstagere, der er ansat paa en tidsbegraenset ansaettelseskontrakt eller indgaar i et tidsbegraenset ansaettelsesforhold, under 10% af den samlede arbejdsstyrke i EU, selv om andelen har vaeret stoet stigende (21). Aftalen udstikker nogle afbalancerede og fleksible rammer for den stigende tendens til anvendelse af tidsbegraensede kontrakter samtidig med, at den forhindrer misbrug af saadanne kontrakter.

(21) Rapporten "Beskaeftigelsen i Europa 1998".

Det boer i denne sammenhaeng ogsaa naevnes, at arbejdsmarkedets parter i det andet afsnit af indledningen til rammeaftalen anerkender, at tidsbegraensede ansaettelseskontrakter i visse tilfaelde opfylder saavel arbejdsgivernes som arbejdstagernes behov.

5. Indeholder forslaget foranstaltninger, som tager hensyn til den specifikke situation i smaa og mellemstore virksomheder (begraensede eller anderledes krav, etc.)?

Der blev ved udformningen af rammeaftalen taget saerligt hensyn til den saerlige situation, som smaa og mellemstore virksomheder befinder sig i:

- Punkt 11 i de generelle betragtninger: "Denne aftale tager hensyn til, at det er noedvendigt at forbedre reglerne inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken, at fremme Faellesskabets konkurrenceevne og at undgaa at paalaegge administrative, finansielle og retlige byrder af en saadan art, at de haemmer oprettelse og udvikling af smaa og mellemstore virksomheder".

Som det fremgaar, indeholder aftalen ikke nogen udtrykkelig undtagelse fra det grundlaeggende princip om ikke-diskrimination i forhold til smaa og mellemstore virksomheder. Det fremgaar dog af § 5, der angiver, hvilke forholdsregler, der skal traeffes for at forhindre misbrug som foelge af anvendelsen af flere paa hinanden foelgende ansaettelseskontrakter, at der i disse bestemmelser skal "tages hensyn til de behov, der goer sig gaeldende inden for bestemte sektorer og/eller i forhold til bestemte kategorier af arbejdstagere". Hertil kommer, at det ifoelge §5, stk. 1, er muligt at foretage en regulering af "et eller flere" ud af 3 mulige forhold. Denne fleksibilitet med hensyn til gennemfoerelsen af de forholdsregler, der skal forhindre misbrug, kan naturligvis anvendes saaledes, at der tages hensyn til de saerlige behov, der goer sig gaeldende for arbejdsgivere og arbejdstagere i smaa og mellemstore virksomheder. Dette forhold understreges ydermere af punkt 10 i de generelle betragtninger, hvoraf det fremgaar, at "denne aftale overlader det til medlemsstaterne og til arbejdsmarkedets parter at tage stilling til, hvorledes gennemfoerelsen af disse generelle principper, minimumsforskrifter og bestemmelser sikres, saaledes at der kan tages hensyn til forholdene i den enkelte medlemsstat og de saerlige omstaendigheder, der goer sig gaeldende inden for bestemte sektorer og erhverv, herunder saesonbetonede aktiviteter".

Endvidere henvises der i aftalens bestemmelser (§2, stk. 1 og 2, §3, stk. 2, §4, stk. 3, §5, stk. 2, og §7, stk. 2) til national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis og/eller til arbejdsmarkedets parter i forbindelse med gennemfoerelsen. Selv om bestemmelserne ikke udtrykkeligt omtaler smaa og mellemstore virksomheder, giver de mulighed for, at der om noedvendigt paa nationalt plan fastsaettes bestemmelser, hvori der tages hensyn til disse virksomheders saerlige behov.

Disse bestemmelser viser, at arbejdsmarkedets parter har haft til hensigt at overlade et vist spillerum ved gennemfoerelsen af de rettigheder og forpligtelser, der fremgaar af aftalen, hvilket skulle give mulighed for at tage hensyn til de saerlige behov, der goer sig gaeldende for baade arbejdstagere og virksomheder inden for bestemte sektorer og/eller i forhold til bestemte kategorier af arbejdstagere og virksomheder, ikke mindst i relation til smaa og mellemstore virksomheder (jf. ogsaa punkt 5, 8 og 12 i de generelle betragtninger).

Hoering

6. Listen over organisationer, som er blevet hoert om forslaget, og en kortfattet redegoerelse for deres vaesentligste synspunkter.

Alle repraesentative organisationer (22) havde mulighed for at udtale sig i forbindelse med den foerste hoering. Kommissionen inviterede dem ogsaa til en hoering om rammeaftalen. Med hensyn til deres holdning henvises til punkt 22-25 i begrundelsen.

(22) I overensstemmelse med Meddelelse om gennemfoerelsen af protokollen om social- og arbejdspolitikken, KOM(93) 600, 14.12.1993.