KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 16.05.1995 
KOM(95) 190 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
UDSIGTERNE FOR VIDENSKABELIGT OG 
TEKNOLOGISK SAMARBEJDE MED DE NYE 
UAFHÆNGIGE STATER (NUS) 

-2 
UDSIGTERNE FOR VIDENSKABELIGT OG 
TEKNOLOGISK SAMARBEJDE MED DE NYE 
UAFHÆNGIGE STATER (NUS) 
INDHOLD 
RESUME 3 
1. Indledning 5 
2. Målsætningerne for Fællesskabets samarbejde med NUS 5 
3. Stimulering af udgangspunkter for en ny FTU-kultur 6 
3.1 Et reduceret antal projekter med bedre støtte 6 
3.2 Integrering af INTAS (resume af bilag II) 7 
3.3 Samarbejde med TACIS og koordination med medlemsstaterne 7 
3.4 Fleksibel projektstruktur for at opbygge infrastruktur 8 
3.5 Regional spredning 8 
3.6 Emneprioriteringer 8 
4. Forbedring af projekternes kvalitet og anvendelighed 9 
4.1 Stotte til projektfrembringelse 9 
4.2 Anvendelighed som et af udvælgelseskriterierne •. . 10 
4.3 Omstilling og internationalt teknologisamarbejde 10 
5. Fremme af et mere frugtbart VT-miljø 11 
5.1 Bedre information 11 
5.2 Partnersøgningsinitiativer 11 
5.3 Et overvågningsnetværk 12 
5.4 De juridiske forhold 12 
5.5 Betalingsoverførsel 12 
6. Betingelserne for direkte udenlandsk investering (DUI) 12 
7. Konklusion: trin og instrumenter 13 
BILAG I DET NUVÆRENDE SAMARBEJDE OG DEN 
NUVÆRENDE VT-SITUATION I NUS 15 
BILAG II INTEGRERING AF INTAS 23 
UDSIGTERNE FOR VIDENSKABELIGT OG 
TEKNOLOGISK SAMARBEJDE MED DE 
NYE UAFHÆNGIGE STATER (NUS) 
RESUME 
Da EU ved sin udvidelse mod nord er blevet direkte nabo til NUS, vil EU intensivere sit 
internationale samarbejde inden for videnskab og teknologi til gavn for alle parter og 
opstille målsætninger, som bygger på ånden i samarbejds- og partnerskabsaftalerne. 
Efter seks års økonomisk tilbagegang kan der imidlertid spores en vis træthed i 
reformprocessen. I denne situation må FTU-sektoren, som er drivkraften bag den sociale 
og økonomiske udvikling på længere sigt, opmuntres til at optræde mere effektivt, og det 
må ske hurtigere, end den generelle omlægningsproces hidtil har gjort muligt. VT-
samarbejdet med NUS skal derfor tage sigte på 
at orientere videnskabsmændene mod forskning i det offentliges og brugernes 
faktiske behov 
at overvinde forældede strukturer og fremme en rationaiiseringsproces 
at beskæftige sig med den teknologiske udviklings industrielle muligheder 
at finde samarbejdspartnere med henblik på de nye markeder, som er i færd 
med at opstå 
at støtte en problemfri afmilitarisering af videnskaben. 
De øjeblikkelige aktioner i den første fase tog sigte på at støtte en lang række forskere 
med forholdsvis små projekter. De var i det store og hele temmelig teoretiske. Det fjerde 
rammeprograms midler til dette område er blevet halveret. De tiloversblevne midler må 
derfor koncentreres og anvendes bedre. Forskningsprojekter, som viser, at de kan føre til 
industrielle resultater eller nyttig problemløsning i den nærmeste fremtid vil få 
fortrinsstilling. For at gøre projekternes kvalitet bedre og deres anvendelighed større vil 
der blive givet mere aktiv støtte til færre, men mere relevante projekter med henblik på at 
skabe udgangspunkter for en fornyet FTU-kultur. INTAS' forsøgsfase vil blive benyttet til 
en ny fremgangsmåde. Trods de beskårede midler vil EU bruge en begrænset del på 
avanceret grundforskning. 
For at forbedre projekternes kvalitet planlægges der en række forskellige støtteforanstalt­
ninger, som samtidig giver dem en større andel af de fremtidige midler: 
* forbedring af informations- og partnersøgningssystemet 
* styrkelse af projekternes forberedelsesfase 
* mere præcise projektudvælgelseskriterier 
* foranstaltninger, som skal bidrage til at stabilisere de juridiske, økonomiske og 
politiske betingelser. 
- 4 
Yderligere aktiviteter og yderligere opstilling af prioriteter skal bygge på en dialog med 
NUS og et netværk for teknologivurdering og teknologiovervågning. 
Det vil også blive søgt at etablere samvirke og aktivt samarbejde med TACIS og 
medlemsstaterne. 
UDSIGTERNE FOR VIDENSKABELIGT OG 
TEKNOLOGISK SAMARBEJDE MED 
DE NYE UAFHÆNGIGE STATER (NUS) 
1. Indledning 
Det internationale VT-samarbejde med NUS i den tidligere Sovjetunion (TSU) finder sted 
under vanskelige forhold, da omlægningen af den videnskabelige sektor indgår i den 
samlede politiske reformproces. Demokratiseringen og den økonomiske reformproces har 
været yderst vanskelig, og den fremtidige udvikling er stadig uforudsigelig. Store sociale 
problemer er opstået, og på det seneste er en væbnet konflikt kommet til udbrud. 
Da den tidligere så beskyttede økonomi blev udsat for verdensmarkedets kræfter, brød de 
ukonkurrencedygtige industrier sammen, og BNP faldt uafbrudt seks år i træk. Med de 
usikre retsforhold og politiske fremtidsudsigter er de vestlige industrier stadig 
tilbageholdende med at foretage investeringer (se pkt. 6). Der er på nuværende tidspunkt 
kun få tegn på opsving i de enkelte sektorer, og størstedelen af samfundet er præget af 
økonomisk og social tilbagegang. Under disse omstændigheder må FTU-sektoren på ny 
finde sin plads som drivkraften bag den økonomiske og sociale udvikling. 
Efter de første erfaringer med FU-samarbejde med NUS må mål og initiativer tilpasses, 
og midlerne må søges koordineret bedre. Denne meddelelse er derfor et diskussionsoplæg 
til Rådet og EP. 
2. Målsætningerne for Fællesskabets samarbejde med NUS 
Det er NUS- regeringernes egen opgave at styre den komplicerede omlægningsproces, 
men EU kan yde et betydningsfuldt bidrag til denne proces ved hjælp af internationalt 
samarbejde. Efter samarbejds- og partnerskabsaftalerne (SPA, se bilag 1,1) må 
samarbejdsaktiviteter i regionen bidrage til stabiliteten og fremme en fredelig integration i 
verdensøkonomien efter den tidligere isolation. Alle aktiviteter skal tjene både EU*s og 
NUS' interesser. Økonomisk støtte fra Fællesskabet til VT-samarbejdsprojekter må ikke få 
virkninger, som er uforenelige med konkurrencereglerne. 
FTU-sektoren er stadig stærkt hæmmet af fortidens strukturer og de omfattende 
nedskæringer af midlerne til VT (en analyse af den nuværende situation findes i bilag I). 
De vanskelige økonomiske forhold kræver en langt hurtigere reform, end den almindelige 
omlægningsproces hidtil har kunnet klare. Videnskaben må genopstå i et mere begrænset, 
men mere effektivt omfang, som kan bæres af NUS' egne økonomiske ressourcer. EU's 
internationale videnskabelige og teknologiske samarbejde tager derfor sigte på 
at orientere videnskabsmændene mod forskning, som svarer til samfundets 
faktiske behov 
at udskifte forældede strukturer og fremme rationalisering 
at beskæftige sig med den teknologiske udviklings industrielle muligheder 
at finde samarbejdspartnere med henblik på de nye markeder, som er ved at 
opstå 
at støtte videnskabens omstilling til civile formål. 
EU*s vigtigste middel, når det gælder støtte til reformprocessen, er programmet for faglig 
bistand til SNG (TACIS), som har et årligt budget på ca. 500 mio. ECU. Men også inden 
for VT er der blevet iværksat en lang række forskellige aktioner og programmer for at 
støtte processen. Således indeholder programmet for internationalt samarbejde (INCO) i 
det fjerde rammeprogram for FTU bestemmelser om samarbejdsaktiviteter. De områder, 
der nævnes i INCO-arbejdsprogrammet, er miljøbeskyttelse, bevarelse af naturbalancen, 
sundhed, avanceret kommunikation og telematik, informationsteknologi, materiale- og 
produktionsteknologi, bioteknologi og transport. Desuden er der mulighed for at deltage i 
de øvrige særprogrammers projekter enkeltvis (nærmere oplysninger om de enkelte EU-
aktioner findes i bilag 1.1 og 2, og en mere detaljeret oversigt over resultaterne findes i 
KOM(94) 420 endelig udg.). 
De årlige gennemsnitsbeløb i det fjerde rammeprogram for FTU til samarbejde med de 
central- og østeuropæiske lande og de nye uafhængige stater i den tidligere Sovjetunion (i 
alt 248,5 mio. ECU for tidsrummet 1995-1998) er imidlertid blevet skåret ned med 
halvdelen i forhold til de 120,1 mio. ECU, der blev afsat til et enkelt år i 1994. 
3. Stimulering af udgangspunkter for en ny FTU-kultur 
Opstillingen af prioriteter i forbindelse med omlægningen af VT i NUS har været 
modsigelsesfyldt trods mange nationale og internationale organers spontane og individuelle 
anstrengelser0. I den første fase anså Det Europæiske Fællesskab det for vigtigt, at det 
internationale samarbejde søgte at bevare den videnskabelige entusiasme og at gøre 
forskerne bekendt med konkurrencevilkårene. Midlerne blev derfor splittet op på en lang 
række små projekter. Den internationale støtte gik ofte uden om de eksisterende 
strukturer. Modtagerne var individuelle videnskabsmænd, og samarbejdet var ikke 
formaliseret. EU's strategi gik ud på ikke at gribe ind i forskningsinstitutternes arbejde, 
men at give ivrige, kompetente videnskabsmænd vide muligheder for tilpasning. Den 
første generelle udvælgelse af internationalt finansierede projekter blev iværksat. I denne 
fase forblev VT-sàmarbejdet imidlertid fortrinsvis teoretisk og var kun i ringe grad 
involveret i industrien. 
På grundlag af de tidligere erfaringer og på baggrund af de vedvarende økonomiske 
vanskeligheder bør den næste fase støtte omlægningsprocessen og i højere grad være 
præget af relevant strukturopbygning. NUS's regeringer tilstræber i princippet denne 
omlægning, men sociale problemer hindrer dem ofte i den politiske gennemførelse. Den 
internationale støtte bør derfor ved hjælp af sine midler fremme nye tendenser og skabe 
eksempler på lovende videnskabelige præstationer. EU har som den vigtigste 
handelspartner et generelt ansvar overfor sine NUS-naboer. I det følgende opstiller 
Kommissionen nogle ideer for, hvorledes den anden fase i det internationale VT-
samarbejde med NUS kan iværksættes. 
3.1 Et reduceret antal projekter med bedre støtte 
Den nye strategi bør medvirke til at skabe udgangspunkter for en fornyet FTU-kultur. 
Ressourcerne må koncentreres om færre, men mere relevante projekter. Ikke blot de 
I) OECD anslår, at mindst 40 000 ekspertgrupper formodes at bidrage til opstilling af videnskabelige og 
teknologiske prioriteter og til evaluering af forskningsinstitutter. Se OECD, Science, Technology and 
Innovation Policies, Federation of Russia, Volume I, Paris 1994, s. 36. 
- 7 -
udvalgte projekter, men også foretagenderne bag dem bør vise tegn på en positiv 
indstilling til den generelle omlægningsproces. For at forbedre projekternes kvalitet i den 
forstand, at de får større anvendelighed, kræves der aktiv støtte. Der planlægges derfor en 
række forskellige støtteforanstaltninger: 
* forbedring af informationssystemet og partnersøgningssystemet 
* styrkelse af projekternes forberedelsesfase 
* mere præcise projektudvælgelseskriterier 
* foranstaltninger, som skal bidrage til at stabilisere de juridiske, økonomiske og 
politiske betingelser. 
3.2 Integrering af INTAS (resume af bilag II) 
INTAS blev oprettet som et effektivt og fleksibelt middel, der skulle kunne tiltrække 
midler udover dem, Fællesskabet stillede til rådighed, og det har derfor hidtil haft juridisk 
stilling som et privat selskab under belgisk ret. Dets forsøgsfase er nu blevet forlænget til 
den 31.12.1995. INTAS omfatter på nuværende tidspunkt Den Europæiske Unions 
medlemsstater, Norge, Schweiz og Fællesskabet. 
INTAS har ikke i sin nuværende form kunnet nå alle de mål, der blev opstillet ved dets 
oprettelse. Det fremgår af en uafhængig revision, at det tager usædvanlig lang tid at indgå 
kontrakter, at strukturen medfører høje omkostninger, og at vurderingen af de projekter, 
som forelægges INTAS, ikke altid kan siges at være gennemsigtig. Desuden var det med 
de uforudsigelige forandringer i Østeuropa ikke muligt at inddrage denne aktion i det 
tredje rammeprogram. I det fjerde rammeprogram er problemet imidlertid blevet løst. 
På baggrund af det foregående mener Kommissionen, at det videnskabelige og 
teknologiske samarbejde med NUS bør videreføres, men i højere grad koncentreres om de 
virkeligt prioriterede sektorer. For at gøre aktionerne mere effektive, skal de for fremtiden 
videreføres efter de normale regler for iværksættelse af forskningsprogrammer, men 
samtidig skal INTAS' særlige karakter bevares således som nærmere forklaret i bilag II. 
3.3 Samarbejde med TACIS og koordination med medlemsstaterne 
For at udnytte de stærkt beskårede midler bedst muligt bør FU-aktiviteterne indgå i 
sammenhæng og aktivt samarbejde med TACIS. Almindelige støtteaktiviteter som 
etablering af informationssystemer, bistand i projekternes forberedelsesfase, juridisk og 
administrativ rådgivning i en mere systematisk struktur vil blive knyttet nøje til TACIS' 
aktiviteter. VT-samarbejdet bør på sin side tage hensyn til og støtte TACIS' projekter. 
Der mangler oplysninger om de enkelt medlemsstaters forskellige aktiviteter, når det 
gælder VT-samarbejdet med NUS. For at forbedre det gensidige kendskab hertil og for at 
øge samvirket og koordinationen er Kommissionen allerede begyndt at iværksætte 
undersøgelser af de enkelte medlemsstaters aktioner2). Disse undersøgelser vil blive 
videreført og udvidet, og der vil blive gjort brug af det righoldige materiale, som allerede 
findes hos andre organisationer som OECD, Verdensbanken, UNCTAD og GATT/WTO. 
2) Europa Kommissionen, Videnskab, Forskning, Udvikling: Samarbejde inden for videnskab og forskning 
med Central- og Østeuropa, Bruxelles 1994. 
- 8-
3.4 Fleksibel projektstruktur for at opbygge infrastruktur 
Der vil ikke blive givet direkte offentlig støtte fra VT-samarbejdets midler. At løse 
problemerne med den manglende infrastruktur og opbygge nye strukturer eller forny de 
eksisterende er NUS-regeringernes egen opgave. Det internationale VT-samarbejde vil 
støtte bestræbelserne ved hjælp af projektfinansiering. TACIS kunne som teknisk 
bistandsprogram eventuelt bidrage til denne indsats med offentlig støtte. I princippet er 
projektfinansiering at foretrække i den nuværende politiske og juridiske situation. Arbejdet 
skal især gå ud på at finde bedre og mere holdbare juridiske løsninger, når det gælder 
investering i videnskabelig infrastruktur. 
3.5 Regional spredning 
Decentraliseringen og regionaliseringen af FTU-kapaciteten skal styrkes. I almindelighed 
har regioner med stor VT-tæthed større chancer for at renovere videnskabsstukturen ved 
hjælp af egne midler. Perifere forskningscentre uden videre forbindelser er i højere grad 
udsat for sammenbrud, men de er på den anden side også afgørende for den lokale 
udvikling. 
Inden for de generelle kriterier for udvælgelse må der derfor tages særligt hensyn til 
regional betydning. 
Et vigtigt problem er de tidligere isolerede "videnskabsbyer", bymæssige monostrukturer, 
der blev støttet af centraladministrationen, især forsvarsministeriet. Det må huskes, at den 
militære forskning vil fortsætte i mange af disse byer, og at det ikke er de pågældende 
regeringers umiddelbare mål at omdanne dem til normale byer. ISTC tager aktivt del i 
omlægningsprocessen ved at støtte civile projekter i de tidligere videnskabsbyer. Tanken 
om at omdanne disse "hemmelige byer", der nu er blevet til "teknopoler", betragtes med 
nogen skepsis. Markedsstrukturerne i NUS er sandsynligvis for svage til at kunne fungere 
som bæredygtigt grundlag for dem. Det ville måske være mere relevant at omdanne dem 
til "normale" byer ved at variere deres erhvervsstruktur. En reaktion på regionale 
markedsbehov kan vise sig at skabe bedre muligheder end teknologisk omlægning, som 
foretages fra oven. 
3.6 Emneprioriteringer 
FTU-samarbejdets generelle prioriteringer er allerede blevet opstillet tidligere. Især 
miljøforskningsprojekter er af interesse, f.eks. for områder som Sortehavet, Aral- og 
Baikalsøerne osv. Samarbejdet om Tjernobyl og på andre områder, der drejer sig om 
nuklear sikkerhed og virkningerne af nuklear kontamination, vil fortsætte. NUS kan også 
bidrage med vigtige resultater, når det gælder forskning i den globale ændring, fordi de 
har adgang til den arktiske klimazone og til rumteknologi og på grund af deres enorme 
territoriale udstrækning. 
Den del af arbejdsprogrammet til særprogrammet for samarbejde med tredjelande og 
internationale organisationer, som beskæftiger sig med NUS, indeholder en oversigt over 
de vigtigste FTU-samarbejdsområder. Interessen for disse områder skyldes, at EU lægger 
særlig vægt på samarbejde om disse emner, og at NUS har behov for at opbygge 
infrastruktur, modernisere industrien, hæve den lave levestandard og løse andre vigtige 
samfundsproblemer. Alle emnerne bygger på fælles interesser og rummer lovende 
udviklingsmuligheder. De har en hvis tilknytning til andre former for politik, især 
udvikling af det globale informationssamfund, transport, industriteknologier, 
energiproduktion, forarbejdning og transport. 
Atom- og rumfartsteknologi var tidligere de mest avancerede og højest værdsatte 
teknologier. De var begge knyttet til militære formål, men begge rummer muligheder for 
fredelig anvendelse. Deres stilling i det fremtidige samfund, ikke mindst det økonomiske 
grundlag for dem og deres miljømæssige bæredygtighed, må imidlertid overvejes 
omhyggeligt. De tidligere investeringer var enorme, men anlæggene forfalder hurtigt. 
Uden en langsigtet plan for fremtidig udnyttelse og finansiel støtte vil begge stå over for 
en problemfyldt fremtid. Det kan betyde tab for rumfartsteknologien og for verdens FTU-
samfund som helhed. For den nukleare sektor kan det betyde en usikker udvikling. 
Økonomi, samfundsvidenskab, markedsorienteret retsvidenskab, forretning og 
administration er discipliner, som ikke fandtes tidligere eller stod ret svagt. Mens TACIS, 
ACE og Verdensbanken tilbyder både økonomiske undersøgelser og uddannelse, er der 
stadig mangler inden for samfundsvidenskaberne. Der er især behov for kapacitet, som 
kan overvåge udviklingen og give realistiske meldinger om udviklingens retning 
(teknologivurdering). Et overvågningsnetværk (5.3) kunne hjælpe med at sætte disse 
funktioner i gang. 
4. Forbedring af projekternes kvalitet og anvendelighed 
Under de nuværende forhold er relevante projekter projekter, som enten fører til industriel 
udnyttelse eller skaber mulighed for realistisk problemløsning i den nærmeste fremtid. 
Det viste sig, at EU's industrier havde svært ved at finde og identificere højteknologiske 
produkter med afsætningsmuligheder, og det var endnu sværere at integrere dem i vestlige 
produktionssystemer3*. Hvis industriprojekterne forberedes bedre, vil det bidrage mere til 
fremtiden end omfattende finansiering af projekter, som ikke er målrettede. Der må derfor 
ske en bedre udvælgelse og forberedelse af projekter med henblik på fremtidig industriel 
anvendelighed. 
Forskningsresultaternes anvendelighed bør også overvejes, når det gælder 
forskningsprojekter med samfundssigte. De reducerede midler bevirker, at forslag til EU-
finansiering vil blive udvalgt efter deres mulighed for at forbedre situationen. 
4.1 Støtte til projektfrembringelse 
Offentlig indkaldelse af forslag ligesom under FTU-særprogrammerne er ikke altid det 
bedste middel, når det gælder om at få gode forslag. En nærmere dialog med 
myndighederne i NUS og med eksperter fra NUS og MS bør udvikles til et nyttigt 
redskab, der kan fungere på samme måde som rundbordsdiskussionerne om industrielt 
samarbejde. Disse "ad hoc EU-NUS-fora" skal påvise og drøfte relevante emner for 
industriprojekter eller projekter af samfundsmæssig interesse. 
3) IRDAC's udtalelse om videnskabeligt og teknologisk samarbejde med Central- og Østeuropa. 
- 10 
Projekternes forberedelsesfase skal i almindelighed forbedres. Fælles workshops inden for 
udvalgte områder bør benyttes som grundlag for oprettelse af netværk, så længe de 
forventede projekter stadig synes at befinde sig på et plan, som er for teoretisk. COST-
projekter bør åbnes for NUS for at opnå et bedre samarbejde om netværk. På grundlag af 
disse netværk kan der skabes fremtidige projekter. En del af de kommende initiativers 
budget vil omfatte midler til seminarer og netværk, der især skal bidrage til forberedelsen 
af praktiske projekter. 
4.2 Anvendelighed som et af udvælgelseskriterierne 
For at der kan udvælges industriforskningsprojekter med en realistisk 
anvendelsesmulighed, må der indføres mere målrettede udvælgelseskriterier ved siden af 
de sædvanlige kvalitetskriterier. Under de nuværende forhold bør de projekter, som er 
tættest på industriproduktionen, have fortrinsstilling. Projektpartnerne bør derfor kunne 
bevise, at det foreslåede projekt er relevant, og at konsortiet omfatter en partner fra 
industrien. 
Desuden skal forslag til projekter for forskningssamarbejde i almindelighed omfatte en 
gennemførlighedsvurdering. Den bør udføres af forslagsstillerne som betingelse for at 
kunne indsende forslaget. Den skal beskrive den forventede anvendelse og skal omfatte en 
samarbejdspartner, der har forpligtet sig til at udnytte projektets resultater. Er der tale om 
projekter af samfundsrelevans, kan denne partner være en institution, f.eks. en 
miljøorganisation, eller en lokal administration. Drejer det sig om industriprojekter, kan 
partneren være SMV, som for nylig er oprettet i NUS, eller en interesseret EU-
virksomhed. 
4.3 Omstilling og internationalt teknologi samarbejde 
Den avancerede teknologi fra den tidligere militærindustri skal omstilles til nye civile 
produktionsformål. Markederne i NUS er imidlertid endnu ikke forberedt på 
høj standardprodukter, som er fremstillet i NUS. At finde en interesseret industripartner til 
den praktiske udnyttelse i NUS kan derfor på nuværende tidspunkt vise sig at være 
vanskeligt. Omstilling på disse vilkår bliver yderst vanskelig. 
ISTC giver videnskabsmændene mulighed for at arbejde med sådanne projekter. ISTC's 
projekter finansieres af USA, EU (via TACIS)4) og Japan. Videnskabsmænd og ingeniører 
får støtte til arbejde med: reaktorsikkerhed, forvaltning af radioaktivt affald, luft- og 
rumfart, udvikling af nye materialer, vacciner og anden medicinalteknologi, og værktøjer 
til en lang række forskellige miljøproblemer. Det første års ISTC-projekter støtter mere 
end 8 200 videnskabsmænd og ingeniører, der tidligere har arbejdet med 
masseødelæggelsesvåben og missilteknologi. Spørgsmålet er, hvorledes man får flere af 
disse projekter til at give resultater, der kan udnyttes i praksis i industrien og i samfundet, 
samtidig med at grundforskningen fortsat støttes. 
For den højteknologiske militære forskning kan omstillingen i nogle tilfælde være mere 
lovende, hvis den samarbejder med EU-virksomheder om at udvikle teknisk udstyr til 
vestlig produktion bestemt for EU-markeder, end hvis den iværksætter civil produktion til 
4) Finland og Sverige har bidraget individuelt. 
-11 -
det russiske marked. Tanken om at oprette FTU joint ventures, som på grundlag af NUS 
forskningsfaciliteter skaber produkter til EU-markeder, må undersøges omhyggeligt. I den 
nuværende situation kan denne type samarbejde skabe flest fordele for begge parter. Det 
giver kvalificerede laboratorier og institutter en mulighed for at tilpasse sig til FU på 
markedsvilkår. De militære forskningscentres generelle forsigtighed over for samarbejde 
med vestlige virksomheder om ikke-militære formål (f.eks. laserteknologi i medicinsk 
udstyr) må overvindes. De juridiske følger må undersøges og den intellektuelle 
ejendomsret må sikres. 
Vejen til omstilling i samarbejdet med vestlige virksomheder og til faktisk industriel 
anvendelighed kan være lang. Åbent samarbejde med EU-partnere kan imidlertid yde et 
vigtigt bidrag til denne proces. Her må dialog med NUS' myndigheder, forberedende 
workshops og netværk, hvis formål er at udvikle en fælles strategi og foretage 
gennemførlighedsvurderinger, forberede den vanskelige opgave. 
5. Fremme af et mere frugtbart VT-miljø 
Det er ikke blot selve projekterne, som har brug for bedre forberedelse. Der er behov for 
konstruktiv støtte tit hele det miljø, hvor nyttige og stabile projekter kan opstå. Der kan i 
enkelte tilfælde bidrages hertil gennem TACIS eller visse ledsageforanstaltninger inden for 
INCO. Problemet med den generelle mangel på infrastruktur må løses af de nationale 
myndigheder. 
5.1 Bedre information 
Et stort problem er den manglende adgang til de nødvendige oplysninger om videnskaben 
og om det teknologiske udviklingsstade. Det gælder oplysninger om det generelle system, 
hvorefter udviklingen overvåges, såvel som oplysninger om de praktiske 
partnersøgningssystemer. Bortset fra økonomisk statistik og økonomiske indikatorer findes 
der ingen egnede systemer, og det tilgængelige oplysningsmateriale har endnu ikke nået et 
brugbart udviklingsniveau. De mangelfulde oplysninger om situationen skaber alvorlige 
problemer. Oplysninger om centrale byer som Moskva og St. Petersborg er blevet 
indsamlet i samarbejdets første år. Desuden findes der oplysninger om regioner som 
Novosibirsk, Jekaterinburg, Rostov og modeludviklinger som Nizjni Novgorod. 
Oplysningerne om andre regioner i Rusland og om de øvrige NUS er imidlertid temmelig 
overfladiske. 
Mange forsøg på at vurdere den eksisterende kapacitet er blevet foretaget af forskellige 
organisationer og foretagender. Et anvendeligt overblik over situationen, et register eller 
en databank over eksisterende institutioner og deres nuværende kapacitet og potentiel 
findes imidlertid ikke og bør udvikles. Der bør desuden tilskyndes til oprettelse af 
videnskabelige kommunikationsnetværk for at forbedre informationssystemerne. 
5.2 Partnersøgningsinitiativer 
Bedre informationstjenester er livsvigtige for de forskningscentre, hvis tidligere 
forbindelseslinjer lider under TSU's sammenbrud. At finde partnere til fælles 
forskningsforslag er vanskeligt nok under mere gennemskuelige forhold. Med et 
underudviklet informationssystem gør partnersøgningen imidlertid samarbejdets generelle 
chancer for succes mindre. Der må gives mere støtte for at hjælpe interesserede i NUS, 
12 -
EU's medlemsstater, de associerede stater og CØ-landene med at finde egnede 
samarbejdspartnere. Det er ikke de oprettede forskningsnetværks omfang, men deres 
kvalitet, der bør være afgørende. EU har selv modeller for forbedring af FTU-
samarbejde, der kan benyttes som eksempler: Relays centrene (tidligere VALUE) og 
CRAFT's instrumenter. Hvis lignende instrumenter opbygges sammen med et netværk for 
teknologivurdering og teknologiovervågning i NUS, vil de øge projekternes kvalitet og 
bidrage til en infrastruktur på længere sigt. 
Aktuelt orienteret "mæglervirksomhed", som inddrager interesserede industrier og andre 
foretagender, kunne desuden tilrettelægges i samarbejde med TACIS og medlemsstaternes 
aktiviteter. 
5.3 Et overvågningsnetværk 
Den videre udvikling af prioriteringer med hensyn til aktionstype og sigte skal ledsages af 
en "dialog med NUS' myndigheder". Lokale oplysninger vil blive gjort mere tilgængelige, 
koordineret og udnyttet. Oplysningerne skal være knyttet til evaluerings- og 
overvågningsundersøgelser. Der bør på længere sigt oprettes et regionalt 
overvågningsnetværk, som spænder over de forskellige NUS. Netværkets knudepunkter 
skal til stadighed arbejde på at forbedre informationen (databaser) på vurdering af 
ændringerne og på overvågning af FTU samarbejdsprojekterne og deres lokale virkninger. 
Samtidig skal de benyttes til bedre informationsformidling og koordination mellem 
regionerne og NUS. 
5.4 De j uridiske forhold 
De juridiske forhold er et vigtigt problem. Industriel ejendomsret, fysisk ejendomsret og 
intellektuelle ejendomsrettigheder (patenter) volder vanskeligheder i samarbejdet. RF har 
indført en ny patentlov med den europæiske patentorganisation (EPO) som forbillede. Men 
uden aktiv håndhævelse og effektive kontrolmekanismer vil den private sektors 
engagement i fælles forskningsprojekter forblive begrænset. Deltagerne i et internationalt 
samarbejde har behov for sikkerhed omkring tilsagn, forpligtelser og risici. Initiativerne 
må have et stabilt juridisk grundlag at kunne henvise til i tilfælde af tvistemål. Retsplejen i 
NUS er i mange henseender uforudsigelig. En fælles task force eller en arbejdsgruppe 
kunne bidrage til udviklingen, når det gælder de juridiske forhold. 
5.5 Betalingsoverførsel 
Usikkerheden gælder også beskatning af betalingsoverførsler. ISTC har opnået 
skattefrihed. Der er bestræbelser i gang for at opnå det samme for INTAS. Beskatningen 
synes at være højere, hvis der er institutioner blandt deltagerne. Det fører til forsøg på at 
forbigå offentlige institutioner og i højere grad stille forskningsmidler til rådighed for 
enkelte videnskabsmænd. Forhandlinger om beskatningen af forskningsstøtte og dens 
indflydelse på finansieringsstrukturen kan skabe klarhed om forventningerne og de 
nødvendige restriktioner på begge sider. Også banksystemets muligheder må inddrages i 
overvejelserne. Der bør indledes fælles drøftelser og oprettes en arbejdsgruppe med 
regeringsrepræsentanter og repræsentanter for private organisationer for at behandle disse 
problemer. 
6. Betingelserne for direkte udenlandsk investering (DUI) 
- 13 
Den generelle mangel på retssikkerhed er stadig den vigtigste hindring for øget industriel 
investering fra vesten. Forskningen og den industrielle udvikling er nært knyttet til 
hinanden. Den strukturomlægning, som kræves i den videnskabelige sektor, har 
forbindelse med de private investorers interesse i at samarbejde med industrier i NUS og 
med deres forskningscentre og designinstitutter. Industrien i NUS må komme tættere på 
markedets faktiske behov. Videnskabelige og teknologiske samarbejdsprogrammer kan kun 
berede jorden. VT kan stimulere, men uden udenlandske investeringer kan der ikke på 
længere sigt iværksættes nogen varig innovationsproces med holdbare økonomiske 
resultater5*. 
De virkelige økonomiske forandringer forventes at indtræffe, når der anbringes flere 
udenlandske investeringer i de forskellige lande. Virksomhederne i EU er principielt 
interesserede, og der kunne sikkert foretages flere investeringer. På grund af de uklare 
retsforhold og bekymring over de politiske udsigter er investeringerne imidlertid stadig 
forholdsvis små trods attraktive forhold som stor teknologisk knowhow, et enormt marked 
og lave lønninger. 
7. Konklusion: trin og instrumenter 
Omlægningen af det internationale FTU-samarbejde med NUS bør koncentrere sig om 
følgende: 
1. Færre, men mere relevante projekter, som er tættere på den praktiske 
anvendelighed. 
2. Integrering af INTAS. 
3. Forberedelse af aktioner, projekter og eventuel partnersøgning ved hjælp af "dialog 
med NUS's myndigheder" og projketforberedelse ved finansiering af netværk. 
4. Ny betingelse for indgivelse af forslag: en gennemførlighedsundersøgelse sammen 
med en partner, som forpligter sig til at udnytte resultaterne. 
5. Samarbejde og sammenhæng med TACIS og andre EU-programmer; koordination 
med EBRD og Verdensbanken. 
6. Generelt: en større del af midlerne skal gå til foranstaltninger til støtte for 
forbedring af projekternes anvendelighed og kvalitet: 
En databank over relevante forskningsinstitutter, deres videnskabelige 
profil, evalueringen af dem, deres igangværende projekter osv. 
Udvikling af et decentraliseret NUS-overvågningsnet. 
Partnersøgningsaktiviteter, informationsdage osv. i samarbejde med 
interesserede industrier. 
5) KOM(94) 319: "En politik til forbedring af industriens konkurrenceevne i Den Europæiske Union" 
foreslår i kapitel om industrielt samarbejde med de central- og østeuropæiske lande (s. 31 f), at der 
indføres garantier, som dækker en del af investeringerne. 
14-
Foranstaltninger, som bidrager til forbedring af de økonomiske og juridiske 
betingelser for FTU. 
15 -
BILAG I 
DET NUVÆRENDE SAMARBEJDE OG DEN 
NUVÆRENDE VT-SITUATION I NUS 
INDHOLD 
1. Grundlaget for EU's samarbejde med NUS 15 
2. Udviklingen i VT samarbejdet med NUS 16 
3. SU's efterdønninger inden for VT 16 
3.1 Arven fra fortiden . 17 
3.2 Den videnskabelige sektors omfang 18 
3.3 Klarhed omkring hjerneflugten 18 
3.4 Den nye territoriale opdeling af VT sektoren i NUS 19 
3.5 Det regionale samarbejdes voksende forskelligartethed 20 
1. Grundlaget for EU's samarbejde med NUS 
Da der er behov for stabilitet, og da de fremtidige økonomiske muligheder er store, er det 
i EU's interesse at udvikle handels- og investeringsforbindelser over hele regionen på et 
juridisk grundlag. Kommissionen har for nylig underskrevet "samarbejds- og 
partnerskabsaftaler" (SPA) med RF, Ukraine, Kasakhstan og Kirgisistan. Med alle de 
øvrige lande undtagen Tadsjikistan er der forhandlinger eller indledende drøftelser om 
SPA i gang. 
De bredtformulerede SPA indeholder en særlig artikel om FTU samarbejde. Som formål 
angives adgang til de forskellige FTU programmer, og de tre vigtigste af de nævnte 
samarbejdsområder er: udveksling af videnskabelige og tekniske oplysninger, fælles FTU 
initiativer, uddannelse og mobilitet. I alle parters interesse lægges der særlig vægt på at 
omplante videnskabsmænd og forskere, der hidtil har beskæftiget med masseødelæggelses­
våben. Der forventes forhandlinger om indførelse af bestemmelser for intellektuel 
ejendomsret. 
Det fjerde FTU rammeprogram tilbyder NUS VT samarbejde under anden foranstaltning: 
"fremme af Fællesskabets samarbejde med tredjelande og internationale organisationer om 
forskning, teknologisk udvikling og demonstration", del A2: "samarbejde med landene i 
Central- og Østeuropa og med de nye uafhængige stater i TSU". Desuden'kan NUS-
partnere både ifølge det fjerde FTU rammeprogram og EURATOMS rammeprogram 
deltage i andre særprogrammer afhængigt af de enkelte projekter. 
16 
I denne forbindelse skal der skelnes mellem partnere fra to forskellige grupper NUS: 
* partnere fra europæiske NUS, som kan deltage i alle rammeprogrammets 
særprogrammer i henhold til EF-traktatens artikel 130 J 
* partnere fra ikke europæiske NUS, som kan deltage i de særprogrammer, 
der åbnes ved hjælp af en ad hoc bestemmelse (artikel 8) i 
særprogrambeslutningen. 
TACIS, programmet for faglig bistand til Samfundet af Uafhængige Stater, som blev 
iværksat i 1991 med et årligt budget på 500 mio. ECU, forsyner en lang række offentlige 
og private foretagender med knowhow og teknisk udstyr. TACIS afsatte 20 mio. ECU til 
det internationale videnskabs- og teknologcenter i Moskva (ISTC), en international 
organisation, der blev oprettet i samarbejde med Rusland, USA og Japan. Dets formål er 
at beskæftige forskere fra den militære sektor med civile projekter. TACIS finansierer 
også ACE, indsatsen for samarbejde inden for økonomi, og støtter aktioner for at tilpasse 
videnskaben og teknologien til markedsøkonomi og for at omskole videnskabsmænd, 
foruden aktioner for undervisning, uddannelse og tilknytning til erhvervslivet. 
2. Udviklingen i VT samarbejdet med NUS 
I den første fase efter TSU's sammenbrud iværksatte EU et bredt spektrum af VT 
samarbejdsaktioner for at støtte omstillingsprocessen6*. Samarbejdet om sikkerhed i 
forbindelse med kernespaltning (Tjernobyl) og ITER, projektet for kontrolleret 
termonuklear fusion, var allerede kommet i gang tidligere. COPERNICUS aktionen blev 
iværksat for Centraleuropa, og forskere fra NUS blev tilknyttet i 1994. Der blev givet 
støtte til deltagelse i fælles projekter under 5 af det tredje rammeprograms 
særprogrammer. INTAS, blev grundlagt som privat organisation med særligt henblik på at 
støtte det generelle FTU potentiel i NUS ved hjælp af fælles projekter. THERMIE 
iværksatte samarbejde i energisektoren og TEMPUS inden for højere uddannelse. NUS' 
deltagelse i nogle af COST-aktionerne udvidede det fælleseuropæiske videnskabelige 
netværk. EUREKA har godkendt RF som medlem med henblik på industrielt samarbejde. 
Europæiske forskningsinstitutter som CERN, ESO og ESA har udbygget allerede 
eksisterende forbindelser inden for deres særlige videnskabelige områder. Desuden har 
individuelle medlemsstater, andre nationer, internationale organisationer og private 
organisationer bidraget på forskellig måde til at øge det videnskabelige samarbejde, men 
uden større koordination. 
3. SU's efterdønninger inden for VT 
Videnskaben var højt anset i TSU, og troen på de videnskabelige og teknologiske 
fremskridts magt hørte til den kommunistiske ideologi. Trods FTU aktiviteternes omfang 
og utvivlsomme kvalitet, var der dog meget klare mangler. Den videnskabelige verden 
forfulgte andre mål end de videnskabelige begreber, som normalt gælder i 
markedsøkonomier og demokratier. Videnskaben i TSU skulle fremme udvalgte 
6) Se især KOM(94) 420 endelig udg.: "samarbejde om forskning og teknologi mellem Den Europæiske 
Union og dels de central- og østeuropæiske lande, dels de nye uafhængige stater, som er opstået i det 
tidligere Sovjetunionen" og Europakommissionens brochure: videnskabeligt og teknologisk samarbejde 
med Østeuropa, Bruxelles - Luxembourg 1994. 
- 17-
teknologier, der som regel tog sigte på at opnå militær overvægt og bevise kommunismens 
overlegenhed. På disse betingelser fungerede den til at begynde med fortrinligt. Den nåede 
sit højdepunkt med opsendelsen af Sputnik. 
I firserne gik TSU glip af den dynamiske udvikling inden for informations- og 
kommunikationsteknologierne og deres omfattende anvendelighed i samfundet. I vesten 
udviklede "information" sig til en af den teknologiske udviklings nøglefaktorer 
("informationssamfundet"). Udemokratiske samfund kunne imidlertid ikke tillade 
ukontrolleret, individuel kommunikation. Samfundsstrukturen viste sig derfor at være den 
største hindring for udnyttelse af disse nye teknologiske landvindinger. Det moderne 
samfunds udvikling afhænger ikke blot af videnskabelige fremskridt, men også af, at deres 
praktiske anvendelse sikres. At dette aspekt blev forsømt, bidrog utvivlsomt til det 
økonomiske systems endelige sammenbrud. 
3.1 Arven fra fortiden 
Betingelserne for den videnskabelige udvikling i TSU indebar også den fordel, at systemet 
kunne udvikle helt anderledes og originale løsninger på nogle områder, uden at den 
internationale videnskab fik kendskab til dem. Det tidligere sovjetsystems mangler gør sig 
imidlertid stadig stærkt gældende. Det drejer sig i korthed om følgende: 
* VT's og den relevante industriproduktions fortrinsvise militære orientering med 
særlig vægt på bestemte emner som kernefysik, rumfarts- og laserteknologi og 
matematik 
* de fleste videnskabsmænds isolering fra verdenssamfundet, hemmelighedsfuldheden 
omkring meget af deres arbejde, der ofte blev udført i hemmelige byer, har ført til 
begrænsede kundskaber i de sprog, som benyttes af det internationale 
videnskabelige samfund, og til begrænset deltagelse i internationale drøftelser og 
netværk. 
* ingen privat ejendomsret, ingen industriel ejendomsret og ingen individuelle 
patenter 
* en centralistisk opbygning med negative følger for regionerne: manglende regional 
ligevægt, ingen forbindelse til lokale problemer, stor afstand for 
innovationsprocesserne mellem forskningscentrene og industriproduktionen 
* ingen effektive forbindelser mellem uddannelse (universiteterne) og forskning 
(videnskabelige akademier eller forskningscentre) 
* et tungtarbejdende bureaukrati, hvis organisation arbejdede fra oven og nedefter og 
bidrog til den gradvise forringelse af FU-systemet i firserne, og manglende 
rentabilitetsbevidsthed i sektoren 
* intet markeds - og meget ringe forbrugersigte og ingen problemløsningskapacitet, 
en planøkonomis strengt afgrænsede forsyningssideindstilling 
* mangel på informations- og kommunikationsteknologiske udviklinger til industriel 
anvendelse og forbrugsvarer 
- 18-
* manglende erkendelse af miljøproblemer og mangel på energibesparelsesteknologier 
* ingen uafhængige og kritiske discipliner inden for økonomi, finansvæsen, 
erhvervsliv, administration osv. 
* ingen empirisk samfundsvidenskabelig forskning, som kunne følge og overvåge 
processerne i samfundet, men "videnskabelig Marxisme-Leninisme" som ideologisk 
samfundsforklaring. 
Skønt den videnskabelige sektor er stærk, veludviklet og dominerende i samfundet, står 
den over for store omvæltninger. Samarbejdet med EU kan bidrage til gennemførelsen af 
vigtige strukturomlægninger, som er nødvendige for, at sektoren kan tilpasse sig til den 
nye situation. 
3.2 Den videnskabelige sektors omfang 
Når det gælder personale, var den videnskabelige sektor stærkt overdimensioneret i 
forhold til andre industrilande: antallet af FP pr. 1000 arbejdstagere er faldet drastisk 
(12,9 i 1989, 11,4 i 1990), men var i 1991 stadig på 10,1 sammenlignet med et 
gennemsnit på 4,2 i EU i 1991. Regeringerne skar stærkt ned på udgifterne til 
videnskaben, da den videnskabelige sektor, de havde arvet, ikke på kort sigt kunne 
bidrage til at forbedre den økonomiske og samfundsmæssige situation. Den andel af BNP, 
der anvendes på FU, var i slutningen af 80'erne på ca. 3,5% og svarede endnu i 1990 til 
2,1%8). I RF drejer det sig i dag sandsynligvis om mindre end 0,5%, da BNP i sig selv er 
faldet med omtrent 50%. Til sammenligning er den gennemsnitlige udgift i EU til VT på 
2% af BNP. 
Denne drastiske nedskæringer af midlerne blev foretaget uden ordentlig planlægning. 
Imidlertid har det russiske ministerium for videnskab og teknologi foreslået en 
prioriteringsplan. På baggrund af de alvorlige sociale følger må det vise sig, om denne 
plan kan skabe reducerede og mere effektive FTU strukturer. Arbejdsvilkårene på 
institutter og i foretagender med over 5000 ansatte er mindre fremmende for kreativiteten 
og er, som større strukturer i almindelighed, tilbøjelige til at modarbejde reformbestræ­
belser. 
Under de nuværende forhold er den videnskabelige sektors produktion utilfredsstillende. 
Driftsbudgettet bruges i vid udstrækning til grundlæggende funktioner som opvarmning og 
elektricitet. Desuden er lønningerne meget små, hvad der indvirker på motivationen, og 
institutterne er ofte lukkede i dage- eller ugevis for at spare energi, eller lokalerne lejes ud 
for at tjene ekstra penge. 
3.3 Klarhed omkring hjerneflugten 
Personalenedskæringerne i de overdimensionerede strukturer må forsætte. Spørgsmålet er, 
hvorledes man på den ene side fastholder de bedste videnskabsmænd og på den anden 
skaber muligheder for at de forskere, der forlader sektoren, kan udnytte deres 
7) Forskere og ingeniører. 
8) Korrigeret efter beregninger fra OECD, se: OECD, Science, Technology and Innovation Policies, 
Federation of Russia, Volume I, Paris 1994. 
19 
videnskabelige baggrund til fordel for industriens modernisering. I denne forstand er 
hjerneflugt nødvendig. Frygten for hjerneflugt blev brugt som det vigtigste argument for 
stipendiatprogrammerne. Stipendier kan imidlertid også fungere som springbræt til 
emigration. 
Der er ikke blevet givet stipendier i forbindelse med EU's FTU-samarbejde med NUS. I 
stedet mener EU, at fælles forskningsprojekter - f.eks. for at sætte SMV i gang med at 
udvikle teknologiske produkter - bedre kan omdirigere den indre hjerneflugt fra 
underordnede stillinger til de virkefelter, hvor der er behov for teknisk kompetence og 
industriel innovation. Ikke desto mindre forsvinder misbilligelsen af den såkaldte "indre 
hjerneflugt" kun langsomt. Argumentet bygger på den prestige, der tidligere omgav en 
videnskabsmand: en "inferiør erhvervsstilling" til en "højere løn" forekom uacceptabel. 
Med behovet for at reducere det samlede antal forskere må afvandringen til det private 
erhvervsliv betragtes som en selvregulerende proces, der omdirigerer begavede personer 
til nye, men nødvendige jobs. 
Trods den oprindelige frygt har den "eksterne hjerneflugt" kun været beskeden. Efter den 
første massive akademiske udvandringsbølge i 1990/91 (jødisk og tysk udvandring) har 
afvandringen været ringe. Det er blevet mere almindeligt, at videnskabsmænd har 
tidsbegrænsede kontrakter med udenlandske institutter eller industrier, Det betyder en 
overgangsløsning for personer, der ønsker at skaffe sig øget viden eller vil afprøve deres 
kvalifikationer i nye omgivelser. Efter de første panikreaktioner er man nu også i stand til 
at se hjerneflugtens positive sider. Udrejse fra et åbent politisk system med nye og 
anderledes muligheder for informationsudveksling sætter videnskabsmændene i stand til at 
bevare forbindelsen med deres tidligere institutioner, i de fleste tilfælde til gavn for begge 
parter. Der kunne opstå uformelle partnerskaber mellem institutterne på grundlag af disse 
forbindelser. 
Der findes heller ingen offentligt tilgængelige oplysninger om hjerneflugten fra det 
militærindustrielle kompleks til lande, som er særlig interesserede i våbenteknologiske 
hemmeligheder. Stærk afvandring af russiske videnskabsmænd er forekommet, især fra de 
baltiske lande, men også fra Kasakhstan og andre ikke-russiske republikker. Især denne 
gruppe, som har arbejdet på militære forskningscentre uden for Rusland, men nu er uden 
beskæftigelse, uden forbindelser til Rusland eller russiske forskningscentre og uden 
tilhørsforhold til deres nuværende opholdsland, kan føle sig fristet til at modtage tilbud fra 
tredjelande. Især ISTC har til formål at udnytte viden fra den militære forskning til civile 
formål. Resultatet af denne indsats skulle medvirke til at begrænse den 
militærvidenskabelige hjerneflugt. 
3.4 Den nye territoriale opdeling af VT sektoren i NUS 
Som følge af TSU's sammenbrud er VT sektoren blevet splittet. Vigtige institutter og 
produktionssteder, som tidligere udgjorde en helhed, ligger i dag i forskellige stater. 
Afbrudte forløb og ufuldstændige innovations- og ibrugtagningsprocesser er et almindeligt 
problem. 
Ca. 70% af forskningskapaciteten blev på Den Russiske Føderations territorium, men med 
en meget ujævn regional fordeling. Ukraine har den største militære og civile VT sektor 
efter Rusland. Nogle NUS har en stærk koncentration af (militære) forskningscentre på 
deres territorium, men har vanskeligt ved at knytte dem til deres nationale behov, mens 
-20 
andre overhovedet ikke er i besiddelse af avancerede forskningsinstitutioner, der kan 
bidrage til deres fremtidige udvikling. Begge situationer skaber alvorlige problemer for de 
nye nationale strukturer. 
At knytte de tidligere elementer sammen igen er ikke nødvendigvis den bedste løsning, da 
produktionsvilkårene og markedsudsigterne har ændret sig. Samarbejdsforslag fra tidligere 
partnere vil være velkomne, hvis de påviser, at det nye samarbejde kan føre til industriel 
innovation. 
3.5 Det regionale samarbejdes voksende forskelligartethed 
Strategierne for det regionale samarbejde med NUS indeholder forbehold, da udviklingen 
af de politiske forhold mellem de enkelte stater endnu ikke har stabiliseret sig. 
Forhandlinger mellem NATO, OSCE og de enkelte NUS påvirker regionens 
tilhørsforhold. RF udgør med sit enorme økonomiske, sociale og militære potentiel den 
største udfordring for EU. Blandt de øvrige NUS har de vestligste (Ukraine, Hviderusland 
og Moldavien) behov for billig energiforsyning. De centralasiatiske republikker er i 
besiddelse af et betydeligt økonomisk potentiel, især inden for energisektoren, men de har 
brug for massive investeringer for at kunne udnytte det tilstrækkeligt. De transkaukasiske 
republikker har brug for endnu større støtte, ikke mindst på grund af den manglende 
stabilitet i denne region. Adgang til europæisk handel, investering og teknologi er derfor 
en prioritet for alle parter. RF forbliver den udslaggivende faktor, dens kurs vil få 
afgørende indflydelse på udviklingsmulighederne i alle de øvrige NUS. 
Den fremtidige udvikling kan gøre den oprindelige skelnen mellem CØ og NUS uklar. 
Regionale samarbejdstraktater mellem nabolande bidrager til at skabe nye regionale 
samarbejdsmønstre. Der er således ved at opstå CØ/NUS-zoner med forskellige behov for 
VT-samarbejde: den vestvendte zone, som er associeret EU, den vestlige NUS-zone 
mellem Rusland og EU, en transkaukasisk zone, de centralasiatiske republikker og selve 
Den Russiske Føderation. Deres skiftende muligheder og behov må undersøges ved hjælp 
af analyser og permanent dialog. 
-21 
Forkortelser 
ACE - Samarbejde inden for økonomi (Action for Cooperation in the Field of 
Economics) 
CERN - Den europæiske organisation for atomkerneforskning (Centre 
Européenne pour la Recherche Nucléaire) 
CRAFT - Programmet for fælles teknologiforskning (Cooperative Research Action 
for Technology) 
COST - Europæisk samarbejde om videnskabelige og teknisk forskning 
(European Cooperation in the Field of Science and Technology) 
CØ - Central- og Østeuropa 
DUI - Direkte udenlandsk investering 
EPO - Den europæiske patentorganisation 
ESA - Den europæiske rumorganisation (European Space Agency) 
ES O - Den europæiske organisation for astronomisk forskning vedrørende den 
sydlige stjernehimmel (European Southern Observatory) 
EU - Den Europæiske Union 
EUREKA - European Research Coordination Agency 
FTU - Forskning og teknologisk udvikling 
FU - Forskning og udvikling 
GD - Generaldirektorat 
IMF - Den internationale valutafond (International Monetary Fund) 
INCO - Internationalt samarbejde inden for VT (International Cooperation in ST-
program under GD XII) 
INTAS - International organisation til fremme af samarbejde med 
videnskabsmænd fra de uafhængige stater i den tidligere Sovjetunion 
(International Association for the Promotion of Cooperation with 
Scientists from the Independent States of the Former Soviet Union) 
IRDAC - Det rådgivende udvalg for industriel forskning og udvikling (Industrial 
Research and Development Advisory Committee) 
ISTC - Det internationale videnskabs- og teknologicenter (International Science 
and Technology Centre) 
NATO - Den nordatlantiske traktats organisation (North Atlantic Treaty 
Organisation) 
NUS - Nye uafhængige stater 
OECD - Organisationen for økonomisk samarbejde og udvikling (Organisation for 
Economic Cooperation and Development) 
OSCE - Organisationen for sikkerhed og samarbejde i Europa (Organisation for 
Security and Cooperation in Europe) tidl. CSCE 
RF - Den Russiske Føderation 
RP - Rammeprogram 
SNG - Samfundet af Uafhængige Stater (Sodruzjestvo Njezavisimykh 
Gosudarstv) 
SPA - Samarbejds- og partnerskabsaftale 
TACIS - Programmet for faglig bistand til Samfundet af Uafhængige Stater 
(Technical Assistance for the Commonwealth of Independent States) 
TEMPUS - Programmet for tværeuropæisk mobilitet inden for de videregående 
uddannelser (Trans-European Mobility Programme for University 
Students) 
THERMIE - Projektet for fremme af energiteknologi 
22 
TSU - Den tidligere Sovjetunion 
UNCTAD - De Forenede Nationers konference om handel og udvikling (United 
Nations Conference on Trade and Development) 
VT - Videnskab og teknologi 
WTO - Verdenshandelsorganisationen (World Trade Organisation) 
-23-
BILAG II 
INTEGRERING AF INTAS 
1. Baggrund 
Efter USSR's sammenbrud førte begivenhederne hurtigt til en opløsning af det økonomiske 
system, som fik følger for videnskabens og teknologiens stilling i de nye uafhængige stater 
(NUS), der opstod efter sammenbruddet. 
Da videnskabens situation i Østeuropa var kritisk, men havde været umulig at forudse, da 
det tredje rammeprogram blev vedtaget, blev der efter en række beslutninger i Europa-
Parlamentet afsat midler uden for rammeprogrammet til videnskabeligt og teknologisk 
samarbejde med de østeuropæiske lande. 
Forskningsministrene besluttede på deres møde i Rådet i april 1992 at tilslutte sig 
Kommissionens initiativ til støtte for videnskaben og teknologien i NUS og opfordrede 
derfor Kommissionen tii at undersøge mulighederne for at oprette en international 
organisation. 
Den internationale organisation for fremme af samarbejde med videnskabsmænd fra NUS 
(INTAS) blev oprettet for en foreløbig periode som privat selskab under belgisk ret. 
Organisationens status blev godkendt af Kommissionen den 17. december 1992, og 
forsøgsperioden skulle vare indtil den 31. december 1994. 
INTAS havde til opgave, at 
give hurtig og effektiv støtte ved hjælp af en fleksibel og effektiv aktion til fordel 
for bevarelse af det videnskabelige potentiel i NUS 
tiltrække midler og partnere også uden for Den Europæiske Union 
sikre medlemsstaternes deltagelse i en aktion uden for rammeprogrammet. 
Ifølge traktatens (Fællesaktens) artikel 130 O og 130 Q, stk. 1, havde det været muligt at 
fastlægge en varig, konkret struktur for den generelle tilrettelæggelse af Fællesskabets 
FTU-programmer. Denne bestemmelse kræver enighed i Rådet. I første omgang var det 
derfor bedst at sikre ved hjælp af en forsøgsperiode, at INTAS var i stand tii at løse 
opgaverne tilfredsstillende. 
Da Rådet den 23. november 1994 vedtog særprogrammet for forskning, teknologisk 
udvikling og demonstration på grundlag af samarbejde med tredjelande og internationale 
organisationer (1994-1998), godkendte det Fællesskabets deltagelse i INTAS' forsøgsfase, 
der blev forlænget indtil den 31. december 1995. 
Kommissæren for forskning sendte den 27. december 1994 medlemsstaterne et brev, hvori 
han oplyste, at Kommissionen ville forelægge Rådet en meddelelse om INTAS' fremtid. 
-24 
På Rådets møde den 10. marts 1995 meddelte Kommissionen Rådet, at den i 1995 ville 
stille et beløb på 5 mio. ECU til rådighed for INTAS. Rådet bad Kommissionen forhøje 
dette beløb, hvis det var muligt. Kommissionen meddelte desuden, at Rådet ville få 
forelagt et dokument om Fællesskabets fremtidige deltagelse i INTAS på sit møde den 9. 
juni 1995. 
2. De praktiske erfaringer med INTAS 
En begrænset indkaldelse af forslag blev udsendt før INTAS' officielle grundlæggelse. 
Efter denne indledende aktion besluttede INTAS at foretage åbne forslagsindkaldelser 
inden for alle naturvidenskabelige og humanistiske områder og forsøge at inddrage det 
størst mulige antal videnskabsmænd fra NUS. 
En vurdering af INTAS er blevet foretaget af Coopers og Lybrand, og Kommissionen har 
bedt Ernst og Young om at foretage en finansiel revision. 
Coopers' og Lybrands undersøgelse (september 1994) viser, at vurderingen af de 
projekter, INTAS har fået forelagt, ikke altid har kunnet siges at være gennemsigtig, at 
forslagsindkaldelserne har skabt uberettigede forventninger i forhold til de disponible 
midler, og at INTAS* image er præget af en vis usikkerhed. 
Ifølge Ernst og Youngs revision har organisationen på nuværende tidspunkt ikke en 
regnskabsførelse, der gør det muligt at kontrollere alle fordringer og forpligtelser 
systematisk. 
3. Forholdet mellem INTAS1 resultater og målsætninger 
3.1 Aktionens hurtighed og effektivitet 
Samarbejdet med NUS er absolut ikke ligetil. Ikke desto mindre har det internationale 
videnskabs- og teknologicenter (ISTC), som blev oprettet i Moskva i kraft af en 
international aftale (Japan, USA, Den Russiske Føderation og Den Europæiske Union) for 
at omstille den militære sektors videnskabelige aktiviteter til fredelige formål indledt sit 
arbejde i 1994, og mere end 3 000 videnskabsmænd har i de 10 måneder, der er gået, 
nydt godt af organisationens midler. 
På samme måde blev der under COPERNICUS programmet (som drejer sig om CØ og 
NUS), der administreres af GD III, XII og XIII, foretaget en forslagsindkaldelse i 1994. 
Fristen var den 2. maj 1994, og kontrakterne for hvert af de 220 udvalgte forslag (45 
deltagere fra TSU) blev sendt til underskrivelse hos kontrahenterne i løbet af 8 måneder 
efter fristens udløb, mens der et helt år efter fristens udløb i forbindelse med INTAS' 
indkaldelse af forslag i 1994 endnu ikke er blevet underskrevet nogen kontrakt. 
Det må endda konstateres, at et stort antal af kontrakterne i forbindelse med indkaldelsen i 
1993 stadig ikke er underskrevet. 
Det ser således ikke ud til, at det har fremskyndet procedurerne at oprette et organ uden 
for Kommissionen, tværtimod. 
25 
Pr. forpligtet million ecu er INTAS' udgifter desuden ca. 5 gange større end 
Kommissionens for en tilsvarende aktion som COPERNICUS: det skyldes hovedsagelig 
det antal personer, som beskæftiges inden for hver aktion. Til 21 mio. ECU beskæftigede 
INTAS i 1994 30 personer, mens COPERNICUS kun brugte 15 til 67 mio. ECU. I Ernst 
og Youngs revision anslås administrationsudgifterne til 13,5% af 1994-budgettet på ca. 
22,7 mio. ECU. Denne procentdel ville stige yderligere, hvis INTAS skulle fortsætte med 
færre midler end nu. 
Hele INTAS aktionen bygger på støtte til det størst mulige antal videnskabsmænd fra NUS 
inden for samtlige naturvidenskabelige og humanistiske områder. INTAS begrunder denne 
politik ved at henvise til den nødsituation, der opstod, da Sovjetunionen brød sammen, og 
det samme har været baggrunden for en række aktioner af denne type, som blev udført af 
den af M. Soros oprettede internationale videnskabsfond. Nødsituationen har nu udviklet 
sig til at blive et strukturfænomen, der skal løses på en anden måde. Problemets omfang 
overstiger langt rammeprogrammets støttemuligheder, og, som OECD's vurdering af den 
russiske videnskabssektor har vist, er antallet af forskere i Rusland alt for stort. 
Fællesskabets aktioner efter retningslinjerne i rammeprogrammets aktion 2 kan kun 
koncentrere sig om forhold af fælles interesse for medlemsstaterne og modtagerlandene og 
om selektiv støtte til de mest konkurrencedygtige grupper. Den politik, som følges af 
INTAS, er hverken i overensstemmelse med det fjerde rammeprograms målsætninger for 
internationalt samarbejde eller med NUS' interesser, idet man med begrænsede midler 
søger at bevare et forskningspotentiel inden for samtlige videnskabelige og teknologiske 
sektorer uden at bygge på de økonomiske realiteter. 
En gennemgang af de udvalgte projekter viser, at spredningen er stor, og at man 
undertiden medtager områder, der ligger temmelig fjernt fra landenes nuværende 
problemer og fra kriterierne i INTAS' egne vedtægter, dvs. fremme af videnskabelig 
forskning som grundlag for sociale og økonomiske fremskridt og styrkelse af demokratiet. 
3.2 Finansieringsmidler fra andre deltagere end Den Europæiske Union 
Blandt INTAS medlemmer har lande, som er medlemmer af Den Europæiske Union, 
suppleret Fællesskabets bidrag med 0,33 mio. ECU (eller 0,6%). 95% er blevet 
finansieret over Fællesskabets budget, mens bidragene fra Østrig, Finland, Norge, Sverige 
og Schweiz beløber sig til 2,41 mio. ECU. Desuden har INTAS' medlemmer bidraget 
med 8 udstationerede nationale eksperter, og Kommissionen har udstationeret to 
funktionærer hos INTAS. Fællesskabets andel vil med det fjerde rammeprogram stige til 
næsten 100% på grund af de nye medlemsstaters tiltrædelse af Den Europæiske Union og 
norges og Schweiz' deltagelse i det fjerde rammeprogram på grundlag af EØS-aftalen og 
bilaterale associeringsaftaler. 
Under disse forhold er begrundelsen for en særskilt struktur ikke til stede: den indledende 
aktion viser, at der ikke er grund til at oprette en selvstændig struktur (Traktatens artikel 
130 N og 130 O, stk. 1). 
Desuden er de årlige gennemsnitsbeløb, som er fastsat til det fjerde rammeprogram, 2 
gange mindre end dem, der står til rådighed i 1994. Det betyder, at hvis målene i 
rammeprogrammets anden foranstaltning skal nås, og støtten til CØ ikke skal reduceres 
uforholdsmæssigt, vil det beløb, Kommissionen for fremtiden kan afse til INTAS' 
opgaver, blive begrænset til 10 mio. ECU. Hertil kommer, ligesom i den øvrige del af det 
-26-
internationale samarbejde, finansieringsmidlerne fra modtagerlandene. Beløbet tillader 
således ikke finansiering af en struktur, hvis driftsomkostninger (iberegnet udstationerede 
nationale eksperter) er så høje som INTAS' (over 2,5 mio. ECU om året). 
3.3 Debat- og koordinationsforum 
INTAS har givet medlemsstaterne mulighed for at deltage i denne aktion til støtte for 
videnskabsmænd fra NUS i en periode, hvor der ikke fandtes noget programudvalg. Med 
oprettelsen af det fjerde rammeprograms programudvalg for internationalt samarbejde har 
INTAS mistet denne begrundelse for sin eksistens. At programudvalget for internationalt 
samarbejde af type IIIA og INTAS' generalforsamling udfører omtrent samme funktioner, 
fører til sammenblanding af ansvarsområder. 
4. Konklusion 
Det fjerde rammeprogram omfatter en aktion for samarbejdet med NUS, og 
programudvalget for internationalt samarbejde bistår Kommissionen med denne aktions 
udførelse. Da den vanskelige situation i modtagerlandene har udviklet sig til en 
strukturtilstand, må den forberedende aktion afløses af en regulær aktion under 
Fællesskabets rammeprogram. Desuden er de nuværende årlige gennemsnitsbeløb til 
videnskabeligt samarbejde med Østeuropa blevet skåret ned, så de er to gange mindre end 
dem for 1994, og også det taler for en koncentration af rammeprogrammets aktioner. 
INTAS har ikke modtaget midler af betydning udover dem, det fik af Den Europæiske 
Union. Erfaringerne viser, at INTAS' aktioner ikke er hurtigere eller mere effektive end 
Kommissionens, tværtimod. Ikke desto mindre er der stadig behov for i Europas interesse 
at give NUS videnskabelig og teknisk støtte. INTAS' resultater bør bevares og udnyttes, 
og de aktioner, som er blevet iværksat, bør fuldføres. 
På dette grundlag er Kommissionen nået til følgende konklusioner: 
1. Kommissionen forelægger ikke Rådet noget beslutningsforslag om Fællesskabets 
fortsatte deltagelse i INTAS efter den 31.12.1995. Desuden giver Kommissionen i 
sin egenskab af Fællesskabets repræsentant i INTAS' generalforsamling ikke sin 
tilslutning til organisationens videreførelse (jf. artikel 1, stk. 4, i INTAS' vedtægt) 
efter denne dato. 
2. Samarbejdsaktionerne for videnskabelige og teknologisk støtte til NUS bør 
fortsætte. Dog skal de være mere målrettede, så midlerne kan samles om virkeligt 
prioriterede sektorer, da det, i betragtning af behovets størrelse i forhold til de 
disponible midler, ikke er muligt at dække samtlige videnskabelige discipliner, 
uden at midlerne smuldrer. Støtten bør især koncentreres om de områder, hvor: 
det tidligere USSR har særlig stor kompetence (rumforskning, informatik, 
matematik, teoretisk fysik ...) 
udstyr og vigtige datasamlinger kan udnyttes 
forskningen er vigtig for at løse bestemte problemer, som er særegne for 
disse lande. 
27-
3. Den tilsvarende del af det internationale program for videnskabeligt samarbejde 
udføres inden for de normale rammer for gennemførelsen af 
forskningsprogrammer. Medlemsstaternes nationale eksperter kan efter behov 
inddrages i Fællesskabets aktion. 
4. Kommissionen bistås efter udvalgsprocedurens regler af programudvalget for 
internationalt samarbejde. Programudvalget overtager rollen som generalforsamling 
for ASBL INTAS. 
5. INTAS' videnskabelige råds opgaver vil blive udført af et udvalg, som oprettes til 
formålet. 
6. For at udnytte resultaterne og bevare det politiske signal, samarbejdet med NUS er 
udtryk for, kan betegnelsen INTAS bibeholdes og kontakterne i NUS bevares. 
7. Af særprogrammets midler til samarbejde med NUS afsættes i tidsrummet 1996-
1998 et beløb på 10 mio. ECU til denne aktivitet. Hertil skal, ligesom i den øvrige 
del af det internationale samarbejde, lægges de midler, der kommer fra 
modtagerlandene. 
-28-
FINANSIERINGSOVERSIGT 
1. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE 
Kommissionens genovertagelse af de aktiviteter, der udføres af den internationale 
organisation for fremme af samarbejdet med videnskabsmænd fra de nye uafhængige stater 
i den tidligere Sovjetunion (INTAS), og aktion for videnskabeligt samarbejde med disse 
stater. 
2. BUDGETPOST 
B6-7211 
Videnskabeligt internationalt samarbejde 
3. RETSGRUNDLAG 
Rådets beslutning af 23.november 1994 (94/807/EF) 
4. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 
4.1 Foranstaltningens generelle formål 
Kommissionens genovertagelse af organisationen INTAS* aktiviteter for at fremme det 
videnskabelige og teknologiske samarbejde med de nye uafhængige stater i den tidligere 
Sovjetunion med henblik på at stabilisere disse landes FTU potentiel ved at støtte deres 
videnskabsmænd. 
4.2 Foranstaltningens emneområder 
De personale- og lokaledispositioner, som kræves for at udføre videnskabelig og 
teknologisk forskning, især med henblik på at stabilisere FTU potentiellet, således som 
fastsat i arbejdsprogrammet for internationalt samarbejde. 
4.3 Foranstaltningens varighed 
1996 og årene derefter 
5. KLASSIFICERING AF UDGIFTERNE/INDTÆGTERNE 
Udgifter, som ikke er obligatoriske. 
6. UDGIFTERNES/INDTÆGTERNES ART 
Kommissionens udgift erstatter en støtte til finansiering af INTAS. Formålet er at overføre 
midler til iværksættelse af projekter for videnskabeligt og teknologisk samarbejde mellem 
medlemsstaterne og de nye uafhængige stater i den tidligere Sovjetunion. 
7. FINANSIELLE VIRKNINGER 
7.1 Anslåede nødvendige bevillinger (1995-1998) 
Tildeling til programmet 
Disponible bevillinger i 1995 
FFTÆB 
Bidrag fra EFTA/EØS 29-
578,000 mio. ECU* 
56,450 mio. ECU 
3,467 mio. ECU 
0,940 mio. ECU 
Bevillinger i alt for 1995 60,857 mio. ECU 
Disponible bevillinger til interventions-
udgifter 1995 42,621 mio. ECU 
FFTÆB 3,467 mio. ECU 
Bidrag fra EFTA/EØS 0,723 mio. ECU 
Bevillinger i alt til interventionsudg. i 1995 46,811 mio. ECU 
Omkostninger i forbindelse med foranstalt­
ningen, som skal afholdes i henhold til art. 53 5,000 mio. ECU 
SALDO 41,811 mio. ECU 
PROGRAMMETS FORFALDSPLAN 
Mio. 
ECU 
Forplig­
telsesbe­
villinger 
Betalings­
bevillin­
ger 1995 
59,917 
38,636 1996 
145,000 
106,000 1997 
176,000 
86,000 1998 
197,083 
146,000 1999+ 
201,364 I ALT 
578,000 
578,000 
7.2 Beregning af foranstaltningens samlede omkostninger 
1992 
1993 
1994 
1995 
1996 4 mio. ECU 
22 mio. ECU 
20 mio. ECU Støtte til INTAS 
5 mio. ECU 
10,6 mio. ECU (ansøgning) 
7.3 Fordeling af foranstaltningens omkostninger 
Foranstaltningen gælder driftsudgifter i forbindelse med nye forslagsindkaldelser. 
Reintegration af 8 END 
Internt personale 5 personer 
Leje og lejet materiel 300,000 ECU 
250,000 ECU 
50,000 ECU 
30-
Ny indkaldelse af forslag = 10,000,000 ECU 
* Kommissionen forelægger Parlamentet og Rådet et forslag om 7%'s forhøjelse til 
FP IV (1994-1998) på grund af udvidelsen. 
7.4 Vejledende forfaldsplan for bevillingerne (mio. ECU) 
Bevillinger 
Forpligtelsesbevil­
linger 
Betalingsbevillinger 1996 
10,6 
0,6 1997 
10,6 
10,6 1998 
10,6 
10,6 
8. OPLYSNINGER OM COST/EFFECTIVENES 
8.1 Specifikke mål, målgruppe 
Formålet med Kommissionens genovertagelse af aktiviteterne er at medvirke til at fremme 
forsknings- og teknologisamarbejdet med de nye uafhængige stater i den tidligere 
Sovjetunion med særligt henblik på at stabilisere de pågældende landes FTU potentiel. 
8.2 Begrundelse for foranstaltningen 
Da forsøgsfasen er begrænset til 1995, indgår foranstaltningen i det internationale 
forskningssamarbejde (traktatens artikel 130 E), hvis formål er at bevare FTU potentiellet, 
således som fastsat i arbejdsprogrammet-
8.3 Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
Projekterne overvåges og evalueres sammen med det fjerde rammeprograms projekter. 
9. FORHOLDSREGLER MOD SVIG 
På alle stadier i forskningskontrakternes udfærdigelse og udførelse findes der adskillige 
former for administrativ og finansiel kontrol. Her i blandt kan nævnes: 
Før kontraktens afslutning: 
Foreløbig udvælgelse af forslag på grundlag af projektets videnskabelige værdi, 
forskningsudgifternes realisme i forhold til deres art og projektets varighed og 
mulige virkninger. 
Analyse af forslagsstillernes økonomiske oplysninger i forhandlingsformularen. 
Efter kontraktens underskrivelse: 
Gennemgang af udgiftsopgørelserne på flere planer (administrativt, finansielt, 
videnskabeligt) inden udbetaling. 
-31 
Kontrol på stedet for ved gennemgang af bilag at påvise fejl eller andre 
uregelmæssigheder. For at gøre denne kontrol mere effektiv har Kommissionen 
oprettet en revisionscelle, hvor samtlige kontrolaktiviteter koncentreres. 
Kontrolaktiviteterne udføres af cellens medlemmer eller overlades til 
revisionsfirmaer, som Kommissionen har indgået kontrakt med, men overvåges af 
revisionscellens personale. 

ISSN 0254-1459 
KOM(95) 190 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 11 
Katalognummer : CB-CO-95-223-DA-C 
ISBN 92-77-89074-6 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikadoner 
L-2985 Luxembourg