5. 10. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 258/5 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 2262/84 om særlige 
foranstaltninger inden for olivenoliesektoren 
KOM(88) 461 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 23. september 1988) 
(88/C 258/06) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
og 
ud fra følgende betragtninger: 
Efter artikel 1, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 
2262/84 ('), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 
3462/87 (2), skal producentmedlemsstaterne oprette 
særlige kontorer, som skal varetage visse kontrolforan­
staltninger og opgaver i forbindelse med produktions­
støtteordningen for olivenolie; efter artikel 1, stk. 5, i 
nævnte forordning vedtager Rådet på forslag af 
Kommissionen med kvalificeret flertal inden den 1. 
januar 1989 en metode til finansiering af de pågældende 
kontorers faktiske udgifter fra produktionsåret 1989/90; 
på grund af den store rolle, som disse organer spiller, når 
det drejer sig om at kontrollere, hvorvidt produktions­
støtteordningen anvendes korrekt og ensartet, er det 
nødvendigt at fastsætte en metode til finansiering af 
kontorernes faktiske udgifter, som gør det muligt for 
kontorerne at arbejde støt og effektivt inden for den 
administrative autonomi som fastsat ved ordningen; dette 
mål kan nås gennem en metode, der kombinerer fælles­
skabsfinansiering og national finansiering; 
situationen er ikke den samme for kontorerne i de fire 
producentmedlemsstater; på grund af administrative og 
retlige problemer har det for visse medlemsstater ikke været muligt at oprette disse kontorer og/eller åbne dem 
inden udløbet af de fastsatte frister; disse medlemsstater 
har derfor ikke effektivt udnyttet de maksimumsbeløb, 
der var afsat til dem i den indledende periode, hvor 
Fællesskabet finansierer 100 %; den nævnte periode bør 
derfor forlænges med ét år, uden at de maksimumsbeløb, 
som allerede er bevilget til disse kontorer efter de 
gældende regler, forhøjes — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
Artikel 1, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 2262/84 affattes 
således: 
»I en periode på fem år fra den 1. november 1984 
dækker De Europæiske Fællesskabers almindelige 
budget kontorets faktiske udgifter med: 
— for Italiens vedkommende: 100 % for de første 
tre år med et samlet loft på 14 mio ECU og 50 % 
for det fjerde og femte år, 
— for Grækenlands vedkommende: 100 % med et 
samlet loft på 7 mio ECU. 
For Italiens og Grækenlands vedkommende dækkes 
kontorets faktiske udgifter i en periode på tre år fra 
den 1. november 1989 med 50 °/o over De Euro­
pæiske Fællesskabers almindelige budget. 
For Spanien og Portugals vedkommende dækkes 
kontorets faktiske udgifter i perioden 1. marts 1986 
til 31. oktober 1990 med 100 % over De Europæiske 
Fællesskabers almindelige budget, idet der er fastsat 
et samlet loft på 9,3 mio ECU for Spanien og på 4,7 
mio ECU for Portugal. I perioden 1. november 1990 
til 31. oktober 1992 dækkes de pågældende udgifter 
med 50 % over nævnte budget. 
C) EFT nr. L 208 af 3. 8. 1984, s. 11. 
O EFT nr. L 329 af 20. 11. 1987, s. 2. Medlemsstaterne har mulighed for på betingelser, der 
skal fastsættes efter fremgangsmåden i artikel 38 i 
Nr. C 258/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 10. 88 
Rådets forordning nr. 136/66/EØF (*), at dække en 
del af den finansielle byrde, der påhviler dem, ved at 
inddrage noget af den fællesskabsstøtte, der ydes til 
olivenoliesektoren. 
Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal 
på forslag af Kommissionen, vedtager inden den 1. januar 1992 en metode til finansiering af de pågæl­
dende udgifter fra produktionsåret 1992/93.« 
Artikel 2 
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentlig­
gørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
(*) EFT nr. 172 af 30. 9. 1966, s. 3025/66. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat.