8. 2. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 35/11 
konstatering, at det i forbindelse med afskaffelsen af 
konkurrenceforvridning på det indre marked inden 
1992 er af stor betydning, at der findes en løsning på 
problemet med de forskellige skatter og afgifter inden 
for godstransport ad landevej, bekræftes. 
Bruxelles, den 17. december 1987. 
1. Den »tredje dimension« - konkurrencepolitikkens 
centrale rolle - større forbrugerfrihed - betydningen 
af de sociale aspekter - det indre marked 
1.1. Kommissionen indleder sin 16. beretning om 
konkurrencepolitikken i 1986 med en bemærkning om, 
at det nu drejer sig om at give de 12 EF-lande en tredje 
dimension ved gennemførelsen af det indre marked. 
Denne holdning deles fuldt ud. Med henblik på denne 
tredje dimension er det fra nu af nødvendigt i endnu 
større udstrækning at efterprøve samtlige EF's og med­
lemsstaternes relevante initiativer og afstemme disse 
nøjere efter hinanden. 
Det er på høje tid, at ordene omsættes i konkret hand­
ling ud fra bevidstheden om, at tilvejebringelse af større 
økonomisk og politisk samhørighed medlemsstaterne 
imellem under alle omstændigheder er en prioriteret og 
presserende opgave. 
1.2. Det indre marked skal både nu og fremover føre 
til øget effektivitet og konkurrenceevne, ikke blot i 
virksomhederne, men i hele EF-systemet under et. f 3. Det forventes, at Kommissionens forslag om pris-
l dannelsen inden for godstransport ad landevej, når det 
i endelig fremkommer, vil blive forelagt i så god tid, at 
i der bliver mulighed for at underkaste det en indgående 
behandling ud fra de mest aktuelle synspunkter på 
vejgodstransportpolitikken. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
I EF's nye dimension skal samtlige politikker i højere 
grad udgøre et konsekvent og konvergent bidrag til reel 
integration. 
I denne proces spiller konkurrencepolitikken en central 
rolle, fordi en effektiv indsats i retning af et enhedsmar­
ked i første række tager sigte på at stimulere de menne­
skelige, materielle og økonomiske ressourcer, samtidig 
med at der sørges for en loyal konkurrence, både i EF 
og internationalt. 
1.3. En loyal og effektiv konkurrence er på sin side 
en garanti for, at der konkurreres på priser, og en 
garanti for gennemsigtighed i udbuddet, således at for­
brugernes valgmuligheder sikres og øges, alt imens va­
rers og tjenesteydelsers kvalitet fastholdes. 
1.4. I denne sammenhæng bør man omsider tage 
fat på de problemer, som skyldes uregelmæssigheder i 
distributions- og afsætningssystemet for talrige land­
brugsvarers vedkommende: disse uregelmæssigheder er 
nemlig årsag til en alvorlig og generel konkurrencefor­
drejning, som er til stor skade for både producenter og 
forbrugere. Udtalelse om EF-Kommissionens 16. beretning om konkurrencepolitikken 
(88/C 35/08) 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 21. september 1987 at anmode 
om Det økonomiske og sociale Udvalgs (ØSU) udtalelse om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Edoardo Bagliano til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 4. november 1987. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 251. plenarforsamling den 16. december 
1987 med stort flertal, idet 2 stemte imod og 8 stemte hverken for eller imod, følgende 
udtalelse: 
Nr. C 35/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 2. 88 
1.4.1. Stor betydning i denne forbindelse (det indre 
marked og konkurrence) har det også, at man når frem 
til ensartede vilkår med hensyn til mulighederne for 
transport mellem samtlige EF's regioner og virk­
somheder. 
1.5. Når markedet får en europæisk dimension, vil 
det endvidere blive muligt at tilvejebringe et fælles 
arbejdsmarked; reel konkurrence mellem virksomhe­
derne kan få positiv effekt på skabelsen af nye arbejds­
pladser i den forstand, at beskæftigelsesudbuddet i før­
ste række vil blive placeret dér, hvor efterspørgslen efter 
arbejde er til stede. 
På det principielle plan, og hermed sigtes der til de 
grundlæggende principper, skal understreges den 
sociale betydning af fri og effektiv konkurrence, som 
imidlertid skal bygge på fuld overholdelse af arbejds­
markedslovgivningen både fra virksomhedernes og 
medlemsstaternes side. Offentlige leverings- og anlægs­
kontrakter er i denne henseende sektorer, som bør 
overvåges i særlig grad. 
1.6. Alle markedsaktører bør have både identiske 
muligheder for at komme ind på markedet og identiske 
muligheder og vilkår for at komme bort fra markedet. 
Adgang til markedet og udstødning fra markedet er to 
kritiske, men afgørende elementer i konkurrencemeka­
nismen, som der bør værnes mest muligt om, så der 
kan garanteres lige vilkår, ikke mindst med det formål 
at tilskynde til større foretagsomhed. 
Inden for denne markedsmekanisme skal man sørge 
for, at der udvises en korrekt adfærd af samtlige parter, 
både private og offentlige, enkeltpersoner, sammen­
slutninger og konsortier, med hensyn til prisaftaler, 
produktionsmængder og afsætningsmarkeder samt 
samarbejdsformer af enhver art (licenser, koopera­
tioner). 
Der kræves ingen særlige forudsætninger for at erkende 
og vurdere denne mekanisme. Derimod kræves der klare 
og faste regler for at kunne godkende eller afvise, for at 
stimulere eller afskrække. Det er påkrævet og samtidig 
tilstrækkeligt med en politik, en referenceramme, en 
målsætning. 
I dag går målsætningen ud på gennemførelse af det 
indre marked. Dette har faktisk altid været målet, fordi 
det er nedfældet i Rom-traktaten; men i dag er begrebet 
blevet stærkere, kommet tydeligere til udtryk og blevet 
mere bindende. 
2. Lovgivning 
2.1. Der er ikke så meget behov for nye regler på 
konkurrenceområdet — når bortses fra de allerede plan­
lagte — men snarere for konsolidering og tydeliggørel­
se, bl.a. i form af den forenkling og fremskyndelse af 
procedurerne, som indhøstede erfaringer måtte mulig­
gøre eller lægge op til, samtidig med at der fortsat 
holdes øje med de enkelte produktions- og erhvervssek­
torer og deres ændring og udvikling. 
Gruppefritagelsesforordninger 
2.2. Mange sektorer er nu omfattet af en gruppefrita-
gelsesordning, hvilket ikke blot letter Kommissionens arbejde i igangsættelsesfasen, men også skaber større 
klarhed og retssikkerhed. Imidlertid må forordningen 
som retsmiddel ikke betragtes som den eneste mulige 
løsning på alle problemer. 
De enkelte økonomiske sektorer har hver deres særlige 
strukturer, og nu om dage har de også hver deres 
egen tidsrytme og fremgangsmåde for gennemførelse af 
forandringer og tilpasninger. Dette nødvendiggør en 
forståelse for de specifikke problemer snarere end indfø­
relse af nye regler og begrænsninger. 
Hvis konkurrencepolitikken skal være virkelig »aktiv«, 
må overvågningen og beskyttelsen af den frie konkur­
rence først og fremmest bygge på et dybtgående kend­
skab til tingenes faktiske tilstand. 
Know-how licensaftaler 
2.3. Kommissionen insisterer med rette på at foreta­
ge høringer før forslaget til en gruppefritagelsesforord­
ning for know-how licensaftaler vedtages. 
Der er her tale om et i kontraktmæssig henseende 
kompliceret spørgsmål, som næsten altid indgår i mere 
omfattende aftaler. 
Kommissionens arbejde bør ikke forenkles ved at man 
automatisk sidestiller forordningen om know-how afta­
ler med forordningen om patentlicensaftaler. I praksis 
er de to typer aftaler ikke altid sammenlignelige, netop 
fordi know-how aftalen har sine egne økonomiske, 
tekniske, kommercielle og juridiske karakteristika. ØSU 
vil senere afgive en udtalelse om dette forordningsfor­
slag, hvori forordningen vil blive indgående behandlet. 
F ranch iseaftaler 
2.4. På lignende vis udgør franchiseaftaler, som 
Kommissionen selv påpeger, en særlig type aftaler, der 
ikke kan sammenlignes med eneforhandlingsaftaler. 
Det påskønnes, at Kommissionen gennem høringer 
søger at udvide sit kendskab til denne nye aftaletype og 
at definere den nøje i få og klare regler. ØSU agter også 
at afgive udtalelse om dette forordningsforslag. 
Koncentrationer 
2.5. Kommissionen agter på en eller anden måde at 
få løst op for den hårdknude, som Rådets forhandlinger 
om forslaget til forordning om kontrol med koncentra­
tioner er havnet i. 
Også ØSU har fremsat generelle og detaljerede be­
mærkninger til dette forslag, der er blevet ændret adskil­
lige gange; Kommissionen har dog ikke taget hensyn til 
disse bemærkninger. 
8. 2. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 35/13 
ØSU udtrykker tilfredshed med, at der omsider synes 
at være løst op for hårdknuden, og ser gerne, at de 
pågældende problemer hurtigt tages op til ny overvejel­
se; her bør man også være opmærksom på de forandrin­
ger, der er indtrådt, eller som vil indtræde på kort sigt 
både i og uden for EF. 
På et tidspunkt, hvor markedet på alle punkter er inde 
i en rivende udvikling, må virksomhedskoncentrationer, 
der tjener rationaliserings- og omstruktureringsformål, 
vurderes i lyset af en overordnet EF-politik, samtidig 
med at man er opmærksom på alle de andre faktorer, 
der gør sig gældende på internationalt plan, samt på 
nødvendigheden af at sikre de sociale værdier. 
Man må være særlig opmærksom på behovet for at 
sikre beskæftigelsen og bl.a. iværksætte omskolingsfor-
anstaltninger på EF-plan for at gøre overgangsfasen 
lettere. 
Joint ventures 
2.6. Kontrollen med koncentrationer hænger sam­
men med kontrollen med »joint ventures«, for hvilke 
en klar definition er påkrævet. De bebudede retningslin­
jer bør harmonere med Kommissionens holdning til 
kontrollen med koncentrationer, så man også i dette 
tilfælde øger retssikkerheden for virksomhederne, når 
de skal konkurrere på markedet. 
Der bør under alle omstændigheder opstilles parametre, 
hvor der tages højde for konkurrencen fra tredjelande 
ud fra en række forskellige aspekter som f.eks. antallet 
af aktører, produktionsmængderne, højteknologiens 
udviklingsniveau, synergieffekten og stordriftsforde­
lene. 
Også i dette spørgsmål bør der foretages de fornødne 
høringer. 
EF-ret og national lovgivning 
2.7. Når situationen i EF og på verdensplan tages 
som udgangspunkt, må medlemsstaternes konkurrence­
regler ikke adskille sig fra hinanden og ikke afstedkom­
me diskriminerende virkninger. 
I denne forbindelse og med henblik på gennemførelsen 
af det indre marked, jf. traktatens artikel 8 A, har 
Kommissionen pligt til at holde fast ved princippet om, 
af EF-retten står højere end national lovgivning, ligesom 
den skal sørge for, at dette princip efterleves. 
På denne baggrund tilkommer det Kommissionen at 
tage alle passende skridt til at fjerne enhver form for 
positiv eller negativ forskelsbehandling, som fordrejer 
konkurrencen mellem erhvervslivets aktører, og som er 
helt uforenelig med tanken om et stort marked uden 
indre grænser. 3. Industripolitik som led i en aktiv konkurrencepoli­
tik - statsstøtte 
3.1. Selv om Rom-traktaten ikke foreskriver nogen 
fælles industripolitik, må enhver form for konkurrence­
fordrejning siges at være uforenelig med et stort indus­
trifællesskab. 
Derfor skal der i konkurrencepolitikken også tages hen­
syn til den industripolitik, som Kommissionen igennem 
tiden har iværksat på pragmatisk vis, og som strækker 
sig lige fra indgreb i kriseramte industrisektorer, over 
regionale foranstaltninger og støtte til industrialise-
ringsprocesser og til EF-støtte til forskning og industriel 
innovation. 
Ikke alene kan det anses for foreneligt med en aktiv 
og dynamisk konkurrencepolitik, som ØSU gentagne 
gange har udtrykt ønske om, men det kan ovenikøbet 
have en vigtig stimulerende virkning, at der sættes ind 
med foranstaltninger til fremme af omstrukturerings-
og omstillingsprocesser inden for sektorer, som er i 
tilbagegang, eller med det formål at yde midlertidig 
beskyttelse til sektorer, som er inde i en konjunkturbe­
tinget krise; samme bemærkning gælder støtteforan­
staltninger inden for følsomme industrigrene og indus­
trigrene, der fungerer som økonomisk lokomotiv, samt 
støtteforanstaltninger til fordel for små og mellemstore 
virksomheder og endelig støtte til højteknologi og frem-
tidsrettede sektorer. 
Skatte- og afgiftspolitikken er lige så vigtig. Her er der 
imidlertid ikke blot tale om et skatteteknisk, men især 
om et politisk problem, idet dette område indgår som 
et væsentligt led i arbejdet henimod et enhedsmarked. 
ØSU har allerede ved flere lejligheder peget på, at 
medlemsstaternes forskellige strukturer, ikke blot med 
hensyn til skatter og afgifter, men også m.h.t.budget og 
lovgivning i almindelighed influerer kraftigt på konkur­
rencen. 
Man kan kun være enig i og bakke op om Kommissio­
nens bestræbelser på harmonisering og tilnærmelse af 
lovgivningerne samt af skatter og afgifter; disse bestræ­
belser bør ikke være begrænset til indirekte skatter og 
afgifter. 
Statsstøtte 
3.2. Det ansvar, der påhviler medlemsstaterne med 
hensyn til at værne om den frie konkurrence, kommer 
også, ja måske ovenikøbet især, til udtryk i medlemslan­
denes politik for støtte til virksomheder. 
Denne udtalelse indeholder hvert år et særskilt kapitel 
om statsstøtte, som udgør et centralt tema; selve 
troværdigheden af Kommissionens konkurrencepolitik 
afhænger i høj grad heraf. 
Styrkelsen af de eksisterende procedurer udgør sammen 
med de retningslinjer, som Kommissionen har fastlagt 
i de seneste år, et fyldestgørende regelsæt og informa­
tionsgrundlag for både stater og virksomheder. Formå­
let var i første række atter at få hånd i hanke med 
en række nationale instrumenter eller initiativer, som 
undertiden skjulte, at der var tale om decideret støtte, 
fordi der blev benyttet uigennemsigtige metoder. 
Nr. C 35/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 2. 88 
Som hovedregel holdes der fast ved, at støtten ikke 
må fritage virksomhederne for ansvar, og man bør i 
særdeleshed tilskynde Kommissionen til fortsat at være 
årvågen og til at kontrollere, om der i realiteten er tale 
om en »EF-interesse«, som skal beskyttes; dette gælder 
især i følsomme sektorer, hvor skævheden mellem 
udbud og efterspørgsel fremstår særlig tydeligt — med 
alle de deraf følgende sociale konsekvenser — og hvor 
konkurrencen er størst. 
Også dette ømtålelige problemfelt bør Kommissionen 
beskæftige sig med, samtidig med at den holder sig 
hovedmålet for øje, nemlig gennemførelsen af det indre 
marked, som først kan udvikle sig til et virkeligt, kon­
kurrencedygtigt enhedsmarked, hvis konkurrencemeka­
nismen virker efter hensigten. 
4. Konkurrencefrihed og protektionisme - handels­
politik og multilaterale forhandlinger 
4.1. Over for de protektionistiske tilbøjeligheder, 
som nu præger hele verdensøkonomien, og som ikke 
synes at være stilnet af, er der behov for en mere 
påpasselig konkurrencepolitik, som er rettet ind både 
mod EF's interne forhold og mod tredjelande; i denne 
konkurrencepolitik bør der på fleksibel, men samtidig 
beslutsom vis nedfældes klare og tydelige retningslinjer 
for indsatsen. 
Mangfoldige faktorer har medvirket til protektionis­
mens fremvækst og skærpelse; blandt disse faktorer kan 
nævnes den uensartede økonomiske vækst på verdens­
plan, de omskiftelige valutakurser samt de uundgåelige, 
strukturbetingede ændringer i verdensøkonomien. 
Nogle faktorer hænger nøje sammen med »tingenes 
uomgængelige tilstand«, mede økonomiens udvikling, 
hvorimod andre faktorer også afhænger af regeringer­
nes vilje og dermed af udfaldet af forhandlinger staterne 
imellem. 
På dette felt er Kommissionen beføjet til at handle i 
kraft af et mandat fra 12 europæiske lande. 
Verdenssamhandelen er, takket være konkurrencen, det 
bedste middel til at fremme effektivitet og økonomisk 
vækst. Det er derfor foruroligende, at hindringerne for 
et åbent, multilateralt handelssystem er blevet langt 
flere. 
Bruxelles, den 16. december 1987. Det er af allerstørste betydning, at man får vendt ten­
densen til at træffe diskriminerende særforanstaltnin­
ger; det er derfor nødvendigt at styrke handelssam­
kvemmets multinationale dimension og at gøre hurtige 
fremskridt i forhandlingerne af Den almindelige Over­
enskomst om told og udenrigshandel (GATT). 
En anden side af spørgsmålet, som bør tages under 
behandling, drejer sig om reglernes overholdelse samt 
om strengere og mere effektiv håndtering af uoverens­
stemmelser. 
4.2. Som bekendt ligger hovedårsagen til de omfat­
tende, konkrete toldsænkninger på verdensplan i de 7 
forhandlingsrunder inden for rammerne af GATT. 
Den første runde går tilbage til 1948, 10 år inden 
Fællesskabets tilblivelse, men EF satte i øvrigt straks 
ind på at afvikle de interne toldskranker og havde endog 
held til at få dem afviklet hurtigere end planlagt. 
Vanskelighederne er imidlertid blevet større, især som 
følge af den økonomiske krise og beskæftigelseskrisen, 
som i mange lande, også uden for Europa, har afsted­
kommet protektionistiske beskyttelsesreaktioner. 
Spørgsmålet om en fri verdenshandel er blevet mere 
kompliceret, og de multilaterale handelsforhandlinger 
må derfor føres med stor teknisk og politisk indsigt, 
samt med mod og fantasi og ikke blot varetages af 
»observatører«. 
EF's konkurrencepolitik bør — især med sigte på 
gennemførelse af det indre marked, men uden at overse 
konkurrencevilkårene på verdensplan — også indehol­
de klare retningslinjer for frugtbare og hurtige for­
handlinger med det formål at værne om EF's økonomi­
ske og sociale værdier. 
4.3. EF's konkurrencepolitik kan ikke holdes adskilt 
fra det omgivende internationale miljø eller fra tredje­
landes fremgangsmåder med hensyn til aftaler, dumping 
og statsstøtte til forskellige erhvervssektorer. 
Det økonomiske og sociale Udvalg ser gerne, at Kom­
missionen i et bilag til sin årligt tilbagevendende beret­
ning analyserer konkurrencehæmmende fremgangsmå­
der i tredjelande, således som disse nu engang kan gøres 
op, og deres indvirkning på samhandelen med EF. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg