Indledning

Det digitale indre marked (DSM) er en af Europa-Kommissionens 10 politiske prioriteter. DSM-strategien fokuserer på at åbne digitale muligheder for mennesker og virksomheder på et marked med over 500 millioner EU-forbrugere. Fuldførelsen af det digitale indre marked vil årligt kunne bidrage med 415 mia. EUR til den europæiske økonomi, skabe job og modernisere vores offentlige tjenester. Kommissionen har inden for 18 måneder efter vedtagelsen af DSM-strategien fremlagt de bebudede forslag. I midtvejsevalueringen af strategien har den opdateret sin analyse og fokuseret på den næste række udfordringer. De digitale teknologier forandrer vores verden og har stor indvirkning på skattesystemerne. De bidrager til en bedre skatteforvaltning og indeholder løsninger til at mindske de administrative byrder, lette samarbejdet mellem skattemyndighederne og sætte ind mod skatteunddragelse. Samtidig ændrer de dog også forretningsmodellerne, i og med at immaterielle aktiver kommer til at spille en stadig vigtigere rolle, hvilket øger presset på skattesystemet i Europa.

EU's digitale indre marked kræver moderne og stabile skatteregler, således at den digitale økonomi kan stimulere innovation, imødegå markedsfragmentering og give alle aktører mulighed for at udnytte de nye markedsdynamikker på retfærdige og afbalancerede vilkår. Det er væsentligt at sikre skattemæssig vished for erhvervsinvesteringer og forhindre, at der opstår nye skattesmuthuller på det indre marked.

På det skattemæssige område kæmper de politiske beslutningstagere for at finde løsninger, som kan sikre en fair og effektiv beskatning, i takt med at den digitale omstilling af økonomien tager til. Der er svagheder i de internationale skatteregler, eftersom de oprindeligt var udformet med henblik på "fysiske" virksomheder og nu er blevet forældede. De nuværende skatteregler passer ikke længere ind i den moderne kontekst, hvor virksomheder er stærkt afhængige af dels immaterielle aktiver, der er vanskelige at sætte værdi på, dels data og automatisering, som letter onlinehandel på tværs af grænserne uden fysisk tilstedeværelse. Disse spørgsmål gælder ikke kun for den digitale økonomi og kan potentielt påvirke alle virksomheder. Det betyder, at visse virksomheder er til stede i nogle lande, hvor de tilbyder tjenester til og indgår aftaler med forbrugerne, idet de fuldt ud drager fordel af de disponible infrastrukturer og retsstatsinstitutioner, men ikke anses for at være til stede i skattemæssig henseende. Denne "free rider"-position gør, at princippet om lige konkurrencevilkår tilsidesættes, idet de nævnte virksomheders får en fordel sammenlignet med de etablerede virksomheder.

Som følge heraf er den stadig større udfordring med at sikre en hensigtsmæssig beskatning af den digitale økonomi endnu ikke blevet håndteret tilfredsstillende, først og fremmest fordi der mangler international konsensus og fordi udfordringen er flerdimensionel. Dette er en uholdbar situation i en stadig mere global og digitalt forbundet verden, hvor flere og flere aktiviteter flyttes over i det digitale rum. Hvis man ikke løser disse situationer, vil det skabe flere muligheder for skatteundgåelse, føre til mindre skatteindtægter til de offentlige budgetter, få indvirkning på den sociale retfærdighed, bl.a. ved at udhule socialbudgetterne, og destabilisere de lige konkurrencevilkår for virksomhederne. Dette udgør igen en trussel mod EU's konkurrenceevne, den skattemæssige retfærdighed og holdbarheden af medlemsstaternes budgetter. Som Kommissionens formand Jean-Claude Juncker understregede det i sin tale om Unionens tilstand i 2017, opfordrer Kommissionen til, at der sikres en fair beskatning af den digitale sektor. På det uformelle Økofinrådsmøde i Tallinn opfordrede formandskabet med støtte fra et stort antal medlemsstater Kommissionen til at undersøge mulighederne og foreslå effektive løsninger med henblik på at nå til enighed om en vej frem for EU inden årets udgang.

Kommissionen har siden starten af sit mandat truffet foranstaltninger for at sikre, at alle virksomheder med aktiviteter i EU skal betale deres skat dér, hvor der skabes overskud og værdi. Dette princip er væsentligt for at sikre en fair og effektiv beskatning i det indre marked, og det kan kun håndhæves ved hjælp af fælles og samordnede foranstaltninger. Hvis der er divergerende nationale tilgange inden for EU, kan det opsplitte det indre marked, skabe større skattemæssig usikkerhed, destabilisere de lige konkurrencevilkår og åbne nye smuthuller for skattesvig. Som det allerede er blevet påpeget i Kommissionens rapport i maj 2014, skal de internationale skatteregler reformeres, så der effektivt tages højde for den værdi, der skabes af de nye forretningsmodeller; desværre har det hidtil været vanskeligt at nå til enighed om løsninger på globalt plan, således som det fremgår af OECD's rapport i oktober 2015. Tiden er nu inde til at handle. Kommissionen ønsker en ambitiøs EU-dagsorden om emnet og en fælles EU-tilgang for at sikre, at den digitale økonomi beskattes effektivt og på en måde, der sikrer retfærdighed og støtter væksten.

Denne nye dagsorden vil supplere de store fremskridt, der allerede i de seneste år er gjort med hensyn til at forbedre reglerne for selskabsbeskatning, både på EU-plan og på internationalt plan. Inden for EU er medlemsstaterne nået til enighed om en række ambitiøse nye regler for at bekæmpe aggressiv skatteplanlægning og øge gennemsigtigheden på skatteområdet, samtidig med at de har styrket deres internationale standpunkt vedrørende god forvaltningspraksis på skatteområdet gennem den eksterne strategi for effektiv beskatning. Hvad angår kontrol af statsstøtte, har Kommissionen foretaget en generel undersøgelse af medlemsstaternes praksis for skatteafgørelser og i gang med at undersøge skatteafgørelser og ordninger, som begunstiger visse virksomheder i skattemæssig henseende. Kommissionen har beordret tilbagesøgning af støtte i flere tilfælde. På momsområdet er Kommissionen også i færd med at tage direkte fat om udfordringerne som følge af den digitale økonomi med sit forslag om e-handel. Forhandlingerne om det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag (FKSSG), som Kommissionen relancerede i 2016, skrider fremad. Når der er opnået enighed om FKSSG, vil det tilvejebringe konkurrencedygtige, fair og solide regler for beskatning af selskaber i det indre marked.

Virksomhederne er nu mere digitaliserede end nogensinde tidligere

Vi handler i en globaliseret verden uden grænser Øget forbrug ledsages af større samhandel og voksende handelsmængder. Samtidig bliver samhandelen mere international. Væksten i den digitale økonomi fører til en revolution i hverdagen og i forretningsmodellerne, hvilket igen påvirker ikke alene de traditionelle økonomiske og politiske modeller, styrings- og håndhævelsesmodellerne og forretningsmodellerne, men også den skatte- og toldmæssige administration.

Digitaliseringen har lettet og fremskyndet grænseoverskridende handel. Udviklingen af nye forretningsmodeller betyder, at virksomhederne opererer fundamentalt anderledes i dag end på det tidspunkt, hvor de internationale skatte- og toldregler blev udformet; f.eks. kræves der ingen fysisk tilstedeværelse for at sælge varer og tjenesteydelser på et marked, hvilket betyder, at det kan være vanskeligt at beregne beskatningsgrundlaget i markedsjurisdiktionerne eller fastlægge varers oprindelse til toldmæssige formål. Med et enkelt klik på computeren kan man bestille fra hele verden. Dette giver sig udslag i nye markedspotentialer, generelt lavere priser og nye muligheder. Det indebærer, at de eksisterende forretningsmodeller ikke længere fungerer som før, og onlineplatforme reagerer mere effektivt på efterspørgslen. Det er relevant, at dette ikke blot resulterer i øget samhandel, men også i en fragmentering af handelen, som involverer nye parter, der ikke altid er bekendte med told- og skattemæssige forpligtelser, eller som måske kan strukturere deres forretninger på en sådan måde, at disse forpligtelser omgås.

Digitaliseringen ændrer samhandelens karakter, i og med at grænserne mellem varer og tjenesteydelser udviskes, og produkter antager digital form, f.eks. som e-bøger, eller ved at der bruges mindst muligt materiale, f.eks. i forbindelse med 3D-printning. Økonomien bliver stadig mere digitaliseret, så de nuværende forretningsmodeller vil skulle tilpasse sig denne nye virkelighed, efterhånden som der opstår nye forretningsmodeller. De vigtigste kendetegn ved disse nye forretningsmodeller er evnen til at gennemføre aktiviteter på afstand, volatilitet på markedet (f.eks. hurtig erhvervelse og tab af markedsandel), en tendens i retning af monopol eller oligopol og netværkseffekter, for blot at nævne nogle få eksempler.

Digitaliseringen af den globale økonomi sker i et hurtigt tempo og i stor målestok og påvirker næsten alle dele af samfundet. Næsten en tredjedel af væksten i den samlede industriproduktion i EU skyldes allerede udbredelsen af digitale teknologier. I 2006 var der kun én teknologivirksomhed blandt de 20 største virksomheder, og den tegnede sig kun for 7 % af markedsværdien. I 2017 var 9 af de 20 største virksomheder målt i markedsværdi teknologiske virksomheder, som tegnede sig for 54 % af den samlede markedsværdi for denne top 20. Mellem 2008 og 2016 voksede de 5 største e-forhandleres indtægter i gennemsnit med 32 % om året. I samme periode voksede indtægterne i hele EU's detailsektor i gennemsnit med 1 % om året. Der vil hurtigt ske nye fremskridt takket være en ny generation af informationsteknologier såsom tingenes internet, kunstig intelligens, robotteknologi og virtual reality. Der anvendes i stigende grad digitale løsninger, som åbner nye muligheder for personer, virksomheder, investorer og offentlige myndigheder. Det er vigtigt, at virksomhederne i EU udnytte disse muligheder for at holde sig konkurrencedygtige, og at nystartede virksomheder i EU hurtigt kan vokse sig større og fuldt ud anvende cloudcomputing, big data-løsninger, robotteknologi og højhastighedsbredbånd. Den næste udfordring vil være, at Europa hurtigt udnytter alle disse digitale muligheder for at sikre den europæiske konkurrenceevne, samtidig med at der sikres en fair beskatning.

Digitaliseringen påvirker alle virksomheder, men i forskellig grad. En af de skattepolitiske udfordringer er de mange forskellige forretningsmodeller, der muliggøres via teknologi og udnyttelse af store mængder data. Kunderne kan i stedet for at gå på indkøb i den lokale hovedgade købe varer og tjenesteydelser hvor som helst i verden via internettet. Nye generationer af forbrugere vil hellere have umiddelbar adgang end en egentlig ejendomsret. Asset-light digitale platforme forbinder uudnyttet kapacitet og efterspørgsel og letter enorme mængder af kollaborative transaktioner, som forventes at vokse med 35 % pr. år i løbet af det næste årti. Alle typer virksomheder henter nu meget af deres værdi fra immaterielle aktiver, oplysninger og data. Der er ikke noget enkelttræk, som kendetegner de nye forretningsmetoder i det digitale rum, og de forskellige aspekter kombineres ofte i en enkelt virksomhed. På grund af denne mangfoldighed er det nødvendigt at sætte ind på at afgrænse de forskellige typer digitale aktiviteter og tjenesteydelser, der skal være omfattet af de eventuelle løsninger. Nedenfor er der opstillet en ikke-udtømmende liste for at fremhæve nogle af de nye måder, hvorpå der kan drives virksomhed i den digitale økonomi, hvilket giver anledning til spørgsmålene "Hvor skal beskatningen ske?" og "Hvad skal beskattes?". Disse nye paradigmer kræver nye politiske tiltag.

Eksempler på nye virksomhedsformer ·Onlinehandel-modellen, hvor onlineplatforme sælger varer eller forbinder købere og sælgere til gengæld for et transaktions- eller ordregebyr eller en provision. Som eksempler kan bl.a. nævnes Amazon, Alibaba og Zalando. ·Modellen med sociale medier, hvor netejerne baserer deres indkomst på reklameindtægter ved at levere målrettede reklamebudskaber til forbrugerne. Som eksempler kan bl.a. nævnes Facebook, Xing og QZone. ·Abonnementsmodellen, hvor platformene opkræver abonnementsgebyr for fortsat adgang til digitale tjenester (f.eks. musik eller videoer). Som eksempler kan bl.a. nævnes Spotify, Netflix og iQiyi. ·Modellen med kollaborative platforme, hvor digitale platforme forbinder uudnyttet kapacitet og efterspørgsel, bruger omdømmebaserede valutamekanismer til at understøtte forbruget og gør det muligt for enkeltpersoner at dele "adgang" til aktiver snarere end egentlig at eje dem. På hver platform opkræves der et fast eller variabelt gebyr for hver transaktion. Som eksempler kan nævnes Airbnb, Blablacar og Didi Chuxing.

EU har brug for moderne beskatningsregler for at udnytte de digitale muligheder, samtidig med at der sikres retfærdig beskatning. Lige konkurrencevilkår er en forudsætning for, at alle virksomheder kan innovere, udvikle sig og vokse og således kan bidrage til højere produktivitet, beskæftigelse og velstand. Digitaliseringsniveauet varierer fra sektor til sektor, navnlig mellem højteknologiske og mere traditionelle områder, og også mellem de forskellige medlemsstater og regioner. Der er også store forskelle mellem store virksomheder og SMV'er. I gennemsnit er de indenlandske digitaliserede forretningsmodeller pålagt en effektiv skattesats på kun 8,5 %, hvilket er under halvdelen i forhold til traditionelle forretningsmodeller (se grafen nedenfor). Dette skyldes primært kendetegnene ved de digitaliserede forretningsmodeller, som baserer sig kraftigt på immaterielle aktiver og nyder godt af skatteincitamenter. Grænseoverskridende digitale virksomheder nyder godt af en tilsvarende lav skattebyrde, selv uden grænseoverskridende aggressiv skatteplanlægning, der reelt kan reducere skattebyrden til nul.

Kilde: Digital Tax Index, 2017, PWC og ZEW