EU's skovbaserede industrier udfører bæredygtig og ressourceeffektiv forarbejdning af en bred vifte af materialer og produkter. I planen for EU's skovbaserede industrier ("Blueprint for EU Forest-based Industries"), der ledsager strategien, blev de udfordringer, som disse sektorer står over for, samt de fornødne foranstaltninger identificeret . I 2015 understøttede de skovbaserede industriers udvidede værdikæder 3,6 mio. arbejdspladser med en omsætning på 640 mia. EUR (værditilvækst på 200 mia. EUR) i den grønne økonomi, der erstatter materialer baseret på fossile brændstoffer. Strategien fremmer i en fremadskuende skovbaseret sektor bæredygtig og ressourceeffektiv mobilisering og anvendelse af skovbiomasse, udvikling af bioøkonomien, adgang til indenlandske og internationale markeder og øget forskning og innovation (FoI).

Indførelsen af visse foranstaltninger (f.eks. skovlandbrug, Natura 2000) har endnu ikke givet de forventede resultater. Yderligere udveksling og fremme af god praksis i og mellem medlemsstaterne vil kunne bidrage til at håndtere potentielle begrænsende faktorer, der ofte tilskrives administrative byrder eller ejerforhold med hensyn til skove. Forslaget til den fælles landbrugspolitik for 2021-2027 bør gennem mere subsidiaritet og fleksibilitet give medlemsstaterne nye muligheder for at udforme foranstaltninger, som er bedre egnet til at understøtte lokale behov og prioriteter, samtidig med at der sikres enklere administrative procedurer. Resultaterne af den igangværende evaluering af statsstøttereglerne 2014-2020 vil blive anvendt ved revisionen af retningslinjerne for statsstøtte.

Skovbrugsforanstaltninger medvirker til, at medlemsstaterne kan støtte multifunktionelle skove og bæredygtig skovforvaltning og kombinere dem med andre foranstaltninger til udvikling af landdistrikter (f.eks. konsulentbistand, uddannelse, investeringer, samarbejde) med henblik på at imødekomme specifikke regionale behov. De støtter forøgelsen af skovarealerne gennem skovrejsning og indførelse og fornyelse af skovlandbrugssystemer . Andre foranstaltninger til støtte for bæredygtig skovforvaltning omfatter forebyggelse af brande og naturkatastrofer (over 20 % af de planlagte udgifter), genoprettelse efter skader, investeringer med henblik på tilpasning til klimaændringer og levering af miljømæssige eller rekreative tjenester og kompensation for forpligtelserne i henhold til Natura 2000 og frivilligt indgåede forpligtelser. Desuden understøtter udviklingen af landdistrikter investeringer til forbedring af skovenes økonomiske værdi og førindustriel træforarbejdning.

Politikken for udvikling af landdistrikter og den fælles landbrugspolitik er fortsat den vigtigste kilde til støtte for beskyttelse og bæredygtig forvaltning af skovene i EU. For programmeringsperioden 2014-2020 planlagde 24 medlemsstater skovbrugsforanstaltninger, dvs. 90 % af programmerne for udvikling af landdistrikter, svarende til en forpligtelse på 8,2 mia. EUR af de samlede offentlige udgifter. Fire medlemsstater har opfyldt deres behov på skovbrugsområdet gennem statsstøtte .

Strategien har til dato understøttet og været rettesnor for mange af Kommissionens, medlemsstaternes og offentlige og private interessenters aktiviteter. De fleste af foranstaltningerne i Forest-MAP er blevet gennemført for alle de otte prioritetsområder: Omkring 30 % er gennemført fuldt ud, og nogle er delvist gennemført. 45 % af aktiviteterne er stadig i gang. Omkring 10 % af aktiviteterne er endnu ikke påbegyndt, og nogle få er blevet forsinket.

Ifølge strategien skulle der senest i 2018 foretages en evaluering af de resultater, der er opnået med gennemførelsen heraf. Denne evaluering vil ifølge Forest-MAP, som indeholdt prioriteter for Kommissionens arbejde frem til 2017, bidrage til at fastlægge de videre prioriteter for perioden 2018-2020. Endvidere opfordrede Rådet Kommissionen til at aflægge rapport til Rådet om resultaterne af denne evaluering og fremlægge sine anbefalinger (...) senest i 2018.

Strategien indeholder otte indbyrdes forbundne prioritetsområder, der omfatter centrale politikker og aspekter, der er relevante for skovforvaltning, den skovbaserede sektor og samfundet. En række "strategiske retningslinjer" under hvert prioritetsområde giver fingerpeg om, hvordan prioriteterne bedst kan imødekommes af Kommissionen eller medlemsstaterne.

Ifølge strategien forpligtes Kommissionen, medlemsstaterne og relevante interessenter til at arbejde sammen hen imod en fælles vision og en sammenhængende planlægning og gennemførelse af skovrelaterede politikker. Der fastsættes to centrale mål for 2020: i) at sikre, at alle skove i EU forvaltes efter principperne for bæredygtig skovforvaltning, og ii) at styrke EU's bidrag til fremme af bæredygtig skovforvaltning og reducere skovrydning på globalt plan. Begge mål adresserer de tre dimensioner ved den bæredygtige udvikling på en integreret måde, som sikrer en samlet tilgang til skovforvaltning og -politik.

I 2013 blev der i meddelelsen "En ny skovstrategi: for skove og den skovbaserede sektor" (i det følgende benævnt "strategien") fastsat en ny EU-ramme med henblik på at koordinere og sikre sammenhæng i de skovrelaterede politikker og øge skovenes og den skovbaserede sektors bidrag til virkeliggørelsen af EU's mål. Bæredygtig skovforvaltning, skovenes multifunktionelle rolle, ressourceeffektivitet og et globalt ansvar for skovene er de vejledende principper.

Sektorspecifikke undersøgelser bidrog til at styrke konkurrenceevne og bæredygtighed, herunder adgang til træ og global konkurrenceevne , en evaluering af de kumulative omkostninger ved EU's lovgivning om skovbaserede industrier og analyser af forbrugeroplysninger om møbler og kaskadeanvendelse af træ (som input til vejledningen om god praksis inden for rammerne af handlingsplanen for den cirkulære økonomi ). I nogle medlemsstater ydes der støtte til foranstaltninger til stimulering af vækst på det indenlandske marked for skovbaserede produkter, f.eks. i forbindelse med byggeri. Sideløbende hermed har EU lanceret et initiativ til en kompetenceplan for byggeri og skovbaserede sektorer.

På internationalt plan blev der gjort fremskridt med hensyn til bilaterale handelsaftaler, navnlig med Canada og Japan i de relevante sektorer og med Ukraine i fremme af bæredygtig skovforvaltning.

Der er gjort betydelige fremskridt inden for EU's rammeprogrammer FP7 og Horisont 2020 med støtte fra innovationspartnerskabet (EIP) for råstoffer . Med teknologiplatformen for den skovbaserede sektor åbnes der op for et styrket samarbejde om innovation. Offentlig-private partnerskaber for biobaserede produkter bidrager til at markedsføre dem i forskellige anvendelser, f.eks. nye fiberteknologier, biokompositmaterialer, bioethanol og biodiesel.

Den vedtagne omarbejdning af direktivet om vedvarende energi indeholder nye bæredygtighedskriterier for skovbiomasse til produktion af bioenergi. Disse kriterier og det igangværende arbejde vedrørende bæredygtighed for skovbaserede produkter bygger på Den Stående Skovbrugskomités arbejde hvad angår kriterier og indikatorer for bæredygtig skovforvaltning . Når de er fuldt operationelle , vil de støtte bæredygtig skovforvaltning i og uden for EU.

Ligeledes drøftede en EIP AGRI-fokusgruppe muligheder for forbedring af bæredygtig udnyttelse af biomasse fra EU's skove. Den reviderede EU-strategi for bioøkonomi vil bidrage til at udbrede innovation og yderligere øge betydningen af skovbaseret biomasse til at erstatte ikkevedvarende materialer og produkter og samtidig beskytte miljøet og sikre cirkularitet.

Skove i et klima under forandring

Strategien fremmer skovforvaltningspraksis i de nationale politiske rammer med det formål at reducere emissionerne, binde CO2 og opbygge skovenes modstandskraft ved hjælp af EU-midler og bedste viden.

EU's politikværktøjer sikrer skovenes bidrag til afbødning af (LULUCF-forordningen) og tilpasning til klimaændringer (EU-tilpasningsstrategien ). LULUCF-indberetningen under FN's klimakonvention har betydet væsentlige fremskridt med hensyn til at nå EU-skovenes afbødningspotentiale, forbedre forståelsen af forholdet mellem klima og skove og fremme aktioner i medlemsstaternes politiske dagsordener. LULUCF-forordningen understreger den rolle, som skove og træ spiller for nedbringelsen af emissioner og for kulstofbindingen, og understøtter yderligere bæredygtig skovforvaltning. Hvad angår tilpasning til klimaændringer har 25 medlemsstater indført nationale eller sektorspecifikke tilpasningsstrategier, hvoraf de fleste har skove som en prioritet .

EU har ydet betydelig finansiel og institutionel støtte til imødegåelse af skovbrande og andre katastrofer, bl.a. gennem den fælles landbrugspolitik, de europæiske struktur- og investeringsfonde, forskning og LIFE-midler. EU-civilbeskyttelsesmekanismen støtter forebyggelse af skovbrande gennem risikovurderinger, forvaltningsplaner, systemer for tidlig varsling og alarm og bevidstgørelse. Katastrofeberedskabskoordinationscentret (ERCC) overvåger med støtte fra det europæiske informationssystem for skovbrande (EFFIS) risikoen for og forekomsten af skovbrande med henblik på en koordineret og hurtig indsats. Efter de seneste ekstreme begivenheder har et forslag om at styrke EU-civilbeskyttelsesmekanismen til formål at styrke EU's koordinerede midler til bekæmpelse af skovbrande og fokusere mere på forebyggelse og beredskab, hvilket vil bidrage til at styrke samspillet mellem tilpasning og civilbeskyttelse.

Yderligere erfaringer med og udveksling af god praksis med hensyn til planlægning, gennemførelse og overvågning af afbødnings- og tilpasningstiltag og deres synergier vil understøtte skovenes langsigtede bæredygtighed og sikre deres kulstoflagring.

Beskyttelse af skove og forbedring af økosystemernes funktion

I strategien prioriteres forebyggende tiltag, der skal sikre skovenes levering af økosystemtjenester og bidrag til biodiversiteten. I den forbindelse fremhæves det potentiale, som skovforvaltningsplaner eller tilsvarende instrumenter har for en afbalanceret levering af varer og tjenesteydelser. I strategien opfordres medlemsstaterne og Kommissionen til at gennemføre EU's habitat- og fugledirektiver og EU's biodiversitetsstrategi, udvikle metoder til værdiansættelse af økosystemtjenester og anvende EU-midler til beskyttelse af skovenes naturkapital.

Initiativet til kortlægning, vurdering og værdiansættelse af økosystemtjenester (MAES) har gjort fremskridt, bl.a. i form af et skovpilotprojekt og projekter vedrørende et EU-naturkapitalregnskabssystem. EU's finansiering integrerer i stigende grad muligheder for at understøtte levering af skovøkosystemtjenester. Der er kun begrænset dokumentation for, hvordan bæredygtig skovforvaltning understøtter politikker såsom EU's vandrammedirektiv, men EU-finansieret forskning på dette område, dvs. et projekt om levering af vandrelaterede tjenester , kan bedre belyse denne problematik og støtte politikudformningen og ‑gennemførelsen.

EU's instrumenter til bekæmpelse af skadegørere er blevet styrket med den nye plantesundhedsforordning og forordningen om invasive ikkehjemmehørende arter , hvilket har forbedret beskyttelsen af EU's skove og planter.

Kommissionen offentliggjorde en vejledning om Natura 2000 og skove, som var et resultat af en fælles indsats fra meget forskellige interessenter. Integrationen af biodiversitet i skovforvaltningsplaner er skredet frem. Medlemsstater, skovejere og skovforvaltere gør brug af programmerne for udvikling af landdistrikter og LIFE-finansiering til at støtte gennemførelsen af deres forpligtelser, og nogle har iværksat initiativer til beskyttelse og fremme af skovgenetiske ressourcer.

På trods af den hidtidige indsats udgør gennemførelsen af EU's biodiversitetspolitik fortsat en stor udfordring. Rapporterne om bevaring af skovhabitater og -arter viser indtil videre ikke nogen forbedring. Der er behov for en yderligere indsats for at styrke den rolle, som skovforvaltningsplanerne spiller med hensyn til at opfylde biodiversitetsmålene og støtte tilvejebringelsen af økosystemtjenester. Afslutningen af det igangværende arbejde under MAES og forskning i værktøjer og metoder, der skal tage hensyn til tjenesteydelser vedrørende skovenes økosystemer og deres finansielle fordele, skal sikre ny viden om dette område.

Hvilke skove har vi, og hvordan ændrer de sig?

Strategien sigter mod at styrke videnbasen med det formål at håndtere de udfordringer, som skovene og den skovbaserede sektor står over for, gennem øget samarbejde og samordning i udviklingen af skovinformationssystemet for Europa (FISE) som reference for data og information om skove og skovbrug i Europa, i tæt sammenhæng med andre data- og informationssystemer, og gennem harmonisering af data på EU-plan.

Der er ved at blive udviklet en FISE-prototype. Enkelte relevante informationssystemer er operationelle og ajourførte, f.eks. EFFIS (om skovbrande) eller FOREMATIS (om forstligt formeringsmateriale). Der pågår en harmonisering af skovdata, der bl.a. skal bidrage til internationale processer som f.eks. dataindsamling til Forest Europes indikatorer for bæredygtig skovforvaltning.

Oprettelsen af FISE kræver fortsat et betydeligt arbejde med systemudvikling, dataindsamling og harmonisering og integration af ressourcer fra eksisterende (f.eks. EFFIS, Climate-ADAPT ) eller potentielle fremtidige kilder (f.eks. DIABOLO, MAES).