Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

- »Meddelelse fra Kommissionen om lige muligheder for handicappede - En ny handicapstrategi for Det Europæiske Fællesskab«, og - »Udkast til resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om lige muligheder for handicappede« (97/C 66/10)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 27. november 1996 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om de ovennævnte emner.

Det forberedende arbejde var henvist til Sektionen for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspørgsmål, som udpegede Christina Wahrolin til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. november 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 340. plenarforsamling af 27. og 28. november 1996, mødet den 27. november 1996, med 115 stemmer for og 3 stemmer hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Generelle bemærkninger

Det Økonomiske og Sociale Udvalg udtrykker sin glæde over at Kommissionen har udformet en handicapstrategi for Det Europæiske Fællesskab og et udkast til resolution om lige muligheder for handicappede. ØSU glæder sig navnlig over at udkastet er rettighedsbaseret og tager udgangspunkt i at handicapspørgsmål vedrører alle. ØSU glæder sig ligeledes over at man sætter sig for effektivt at modarbejde diskriminering på grund af handicap. Handicappolitikken er et område der længe har været forsømt, og som nu må opprioriteres i bestræbelserne på at skabe et Europa for alle. Hvis ikke alle grupper er omfattet af arbejdet med at skabe et bedre europæisk samfund, vil Europas borgere miste tilliden til at Den Europæiske Union er noget der vedkommer dem. Kommissionens initiativ er derfor et skridt i den rigtige retning. ØSU støtter således i princippet Kommissionens udkast.

1.1. Baggrund

1.1.1. I alle samfund hører de funktionshæmmede til de vanskeligst stillede. Dette skyldes bl.a. manglende hensyntagen til deres behov. En anden årsag er, at samfundet ikke i tilstrækkeligt omfang er opmærksomt på de funktionshæmmedes muligheder og ressourcer. Derfor skal deres behov og ønsker respekteres. En funktionsnedsættelse er noget helt naturligt. Alle kan blive ramt af sygdom eller komme til skade, og sandsynligheden for at få en funktionsnedsættelse vokser med alderen. I takt med den medicinske udvikling er der flere og flere der overlever f.eks. bilulykker, men med store funktionsnedsættelser. Antallet af ældre over 80 år er markant stigende i mange europæiske lande, og dermed forøges også antallet af mennesker med funktionsnedsættelser. Der skal derfor tages hensyn til de funktionshæmmedes behov i de fælles samfundsmæssige bestræbelser.

1.1.2. For de fleste lande gælder at handicappolitikken i første omgang tog sigte på plejemuligheder og uddannelse på institutioner. I nogle tilfælde så man det som den bedste foranstaltning, i andre ønskede man blot at gemme de funktionshæmmede af vejen. Efter anden verdenskrig begyndte mange lande at satse på revalidering af voksne med funktionsnedsættelse og på uddannelse af børn med funktionsnedsættelse. Samtidig blev man mere bevidst om at de funktionshæmmedes situation kunne ændres. Det væsentlige er at fokus i handicappolitikken blev flyttet fra individ til samfund, idet man vendte blikket mod de ting i det omgivende samfund der hæmmer deltagelsen. Det er helt centralt i denne udvikling at de funktionshæmmede begyndte at organisere sig for at vinde indflydelse.

1.1.3. Det internationale handicaparbejde har haft stor betydning. I 1981 arrangerede FN et handicapår som resulterede i et globalt handlingsprogram for handicappede. I slutningen af 1980'erne prøvede den internationale handicapbevægelse at få FN til at vedtage en konvention om handicappedes rettigheder. Det lykkedes ikke, men man vedtog et dokument med titlen »Standardregler om lige muligheder for handicappede«. Alle medlemmer af FN - og dermed alle EU-lande - har tilsluttet sig dette dokument.

1.1.4. FN's standardregler om lige muligheder for handicappede er i dag det vigtigste internationale dokument vedrørende handicapspørgsmål. Det omfatter 22 regler og dækker så godt som alle samfundsmæssige områder - fra uddannelse til lovgivning. Hensigten med reglerne er at sikre at piger, drenge, mænd og kvinder med funktionsnedsættelse har samme rettigheder og forpligtelser som andre borgere i samfundet. FN's medlemmer har et ansvar for at fjerne de hindringer der udelukker mennesker med funktionsnedsættelser fra at udøve deres friheder og rettigheder og som gør det vanskeligt for dem at deltage fuldt ud i samfundslivet. FN's standardregler bekræfter at handicapspørgsmål handler om menneskerettigheder.

1.1.5. Sideløbende med det internationale arbejde med handicapspørgsmål har flere lande udformet en ny type handicaplovgivning som skal modvirke diskriminering. Den amerikanske lov på området [»The Americans with Disabilities Act« (ADA)] har været af særlig stor betydning for denne udvikling. Det er en enestående lov der bygger på den amerikanske borgerrettighedsidé. Først og fremmest fastslår ADA at det amerikanske samfund ikke tillader diskriminering af handicappede. Det gælder såvel direkte som indirekte diskriminering. Den amerikanske lov har bl.a. fået en pendant i Storbritannien, der sidste år vedtog en antidiskriminationslov for funktionshæmmede.

1.1.6. Kommissionen påpeger med rette at det der er til gavn for funktionshæmmede, også er til gavn for andre grupper; offentlige transportmidlers tilgængelighed er f.eks. også til fordel for ældre og børnefamilier (med barnevogn). Det er ligeledes rigtigt at betone at diskriminering af funktionshæmmede medfører et samfundsøkonomisk tab. I forbindelse med vedtagelsen af ADA erklærede den daværende amerikanske præsident, George Bush, at diskrimineringen af funktionshæmmede årligt kostede det amerikanske samfund 200 mia. dollar. Det må formodes at der er tale om tilsvarende beløb i Europa. Bruger man ressourcer på at sikre funktionshæmmede samme levevilkår som ikke-funktionshæmmede er det ikke kun en investering i det enkelte individ, men i samfundet som sådan.

1.2. Generelle bemærkninger om handicapstrategien

1.2.1. Et bærende tema i såvel resolutionen som meddelelsen er at handicapspørgsmålene skal integreres i alle politikker. ØSU tilslutter sig denne indfaldsvinkel. I meddelelsen nævnes at Kommissionen har til hensigt at inddrage alle berørte generaldirektorater i en fælles handicapgruppe. Forskellige initiativer inden for f.eks. forskning, uddannelse og transport skal undersøges. ØSU understreger at det er af allerstørste betydning at denne hensigt omsættes i handling. I den forbindelse er det vigtigt at Kommissionen nøje klarlægger hvilke konsekvenser dens forslag har for handicappede. Dette gælder navnlig spørgsmålet om tilgængelighed. Alle områder har et handicapaspekt - fra flygtningespørgsmål til spørgsmålet om hvordan bankautomater skal udformes.

1.2.2. Hvis Kommissionen effektivt skal kunne gennemføre sin mainstreaming-strategi, er det efter ØSU's opfattelse en god idé at lade tjenestemænd med specialviden på området bistå Kommissionens handicapgruppe. Der bør etableres en intern samordningsenhed som passende kunne baseres på den ekspertgruppe der i dag eksisterer under HELIOS II-programmet. Den bør fungere som en støtte for Kommissionens arbejdsgruppe vedrørende handicapspørgsmål. Det er vigtigt at der afsættes de fornødne ressourcer til dette arbejde. Efter ØSU's opfattelse er det meget vigtigt at dette prioriteres højt i det kommende budgetarbejde. ØSU ser med bekymring på at der for øjeblikket hersker stor usikkerhed om handicapspørgsmålenes skæbne efter årsskiftet 1996/1997, hvor HELIOS II-programmet afsluttes. ØSU mener ikke det er tilfredsstillende at Kommissionen i sin meddelelse lover at bidrage til visse aktiviteter - bl.a. udgivelsen af handicapavisen HELIOSCOPE - »så længe budgettet tillader det«.

1.2.3. ØSU er enig med Kommissionen i at spørgsmålet om informations- og kommunikationsteknik (IKT) er særlig vigtigt for funktionshæmmede. Desværre er Europa på det punkt sakket agterud i forhold til USA. De føderale myndigheder i USA har allerede meget længe stillet betydeligt større krav end de europæiske myndigheder til producenterne på IKT-området for at sikre at produkterne skal kunne anvendes af funktionshæmmede. ØSU mener at tilgængelighed for handicappede skal være en hjørnesten i fremtidens europæiske informationssamfund.

1.2.4. Der kræves ressourcer hvis »mainstreaming'en« skal fungere optimalt. Skal f.eks. studerende med et handicap i praksis kunne tage del i EU's udvekslingsprogrammer, er det nødvendigt at der afsættes ressourcer til disse studerendes behov. F.eks. skal studiemateriale med blindeskrift være tilgængeligt. Alle implicerede parter må være indforstået med dette og leve op til deres ansvar. I udtalelsen om børnekulturpolitik understregede ØSU at det er vigtigt at kulturen gøres tilgængelig for handicappede børn. Tilsvarende gælder på andre områder.

1.2.5. ØSU har gentagne gange lagt vægt på beskæftigelsesspørgsmålene. For funktionshæmmede er dette af særlig stor betydning. ØSU ønsker således at beskæftigelsen prioriteres højt i det fortsatte arbejde med meddelelsen og resolutionen. Kommissionen bør vurdere hvor stor en del af strukturfondenes midler der går til handicappede. Viser der sig at være tale om en lille del, mener ØSU at de handicappede som gruppe betragtet skal opprioriteres. I denne forbindelse opfordrer ØSU alle EU's institutioner til at gøre en indsats for at ansætte flere funktionshæmmede. Det udtrykker tilfredshed med at Kommissionen har til hensigt at gå i spidsen på det punkt.

1.2.6. Kommissionen foreslår at der oprettes en særlig gruppe på højt niveau med repræsentanter fra medlemsstaterne. ØSU finder dette positivt og mener at gruppen primært skal tage sig af beskæftigelsesspørgsmål og udarbejde forslag til hvordan man kan forbedre mobiliteten for arbejdstagere med en funktionshæmning samt følge resultaterne op og evaluere dem. ØSU lægger vægt på at dette arbejde sker under hensyntagen til subsidiaritetsprincippet.

1.2.7. ØSU understreger at Kommissionens handicapgruppe og den særlige gruppe på højt niveau løbende bør holde en dialog i gang med Det Europæiske Handicapforum ().

1.3. Generelle bemærkninger til resolutionen og retningslinjerne

1.3.1. ØSU finder det meget positivt at Kommissionen i sit forslag til resolution henviser til FN's standardregler.

1.3.2. Efter ØSU's opfattelse er det af allerstørste betydning at alle borgere i Unionen, herunder også personer med funktionsnedsættelse, omfattes af arbejdstagernes frie bevægelighed, det indre markeds gennemførelse og øgede forbrugerrettigheder.

1.3.3. ØSU opfordrer medlemsstaterne til på et så tidligt tidspunkt som muligt at indlede udarbejdelsen af planer der skal sikre opnåelse af målsætningerne i resolutionen og i FN's standardregler. Først i det øjeblik konkrete planer fremlægges og realiseres, kan de funktionshæmmedes situation virkelig ændres.

2. Særlige bemærkninger til resolutionen og retningslinjerne

2.1. Efter ØSU's opfattelse er der visse mindre uklarheder i resolutionen og retningslinjerne.

2.2. ØSU mener at tekststykket »bekræfter principperne og værdierne i De Forenede Nationers standardregler vedrørende lige muligheder for personer med handicap« i resolutionen (efter punkt 12) bør udgå til fordel for »bekræfter deres tilslutning til FN's standardregler«. ØSU mener at resolutionen i størst muligt omfang skal støtte standardreglerne og at dette tydeligt bør fremgå af resolutionens tekst.

2.3. I resolutionens første at-sætning nævnes at FN's standardregler indebærer »at princippet om lige muligheder ved udarbejdelse af overordnede politikker på handicapområdet opretholdes«. Det er imidlertid ikke helt dét der står i standardreglerne. ØSU foreslår derfor at denne at-sætning udgår til fordel for følgende: »at piger, drenge, mænd og kvinder med funktionsnedsættelse sikres samme rettigheder og forpligtelser som andre borgere i samfundet«.

2.4. Resolutionen indeholder en definition af handicappede. ØSU finder dette overflødigt og mener at resolutionen i stedet og uden forbehold skal overtage definitionen i FN's standardregler. Ellers er der en åbenlys risiko for at der opstår forvirring om hvilken definition der skal anvendes. Den definition der bruges i standardreglerne, er følgende:

»Betegnelsen "funktionsnedsættelse" dækker et stort antal forskellige funktionsmæssige begrænsninger, der forekommer i alle befolkningsgrupper i samtlige lande i verden. Mennesker kan have funktionsnedsættelse på grund af fysisk, intellektuel eller sansemæssig funktionshæmning, en medicinsk betinget tilstand eller en sindslidelse. Sådanne funktionshæmninger, tilstande eller sygdomme kan være af permanent eller forbigående art. (...) Betegnelsen "handicap" betyder tab eller begrænsning af mulighederne for at deltage i samfundslivet på lige fod med andre. Den beskriver relationen mellem et menneske med funktionsnedsættelse og dets omgivelser. Formålet med denne betegnelse er at sætte fokus på mangler ved omgivelserne og mange af de i samfundet iværksatte aktiviteter, som for eksempel information, kommunikation og uddannelse, der forhindrer mennesker med funktionsnedsættelse i at deltage på lige vilkår med andre.«

2.5. I retningslinjerne lægges der vægt på integration af funktionshæmmede i uddannelsessystemerne. ØSU kan tilslutte sig dette, men vil dog betone at der er handicapgrupper, f.eks. døve børn, for hvilke særundervisning ofte er det mest effektive. Det er også vigtigt at man ikke forveksler integration med skoleplacering. Det er ikke nok at placere handicappede i det almindelige skolesystem. For at opnå integration, dvs. individets fulde deltagelse i det miljø vedkommende befinder sig i, kræves der særlige foranstaltninger, f.eks. tilpasning af undervisningslokaler, tekniske hjælpemidler, hjælpelærere, psykosocial hjælp m.m.

3. Resumé

ØSU sætter pris på Kommissionens initiativ og mener der er tale om en vigtig stillingtagen til de funktionshæmmedes samfundsmæssige rolle. Det er meget vigtigt at resolutionen støtter FN's standardregler og ikke bliver et konkurrerende dokument. Afgørende for om målene nås er dog de konkrete foranstaltninger og de ressourcemæssige prioriteringer. ØSU mener derfor det er vigtigt at medlemsstaterne tager resolutionen alvorligt og aktivt arbejder hen imod de mål som FN's standardregler og resolutionen opstiller.

Bruxelles, den 27. november 1996.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Et særligt handicapforum er knyttet til HELIOS II-programmet. Det nedlægges når programmet afsluttes ved årsskiftet. Derfor har man med støtte fra Kommissionen dannet et uafhængigt handicapforum. Her er femten paraplyorganisationer for handicaporganisationerne, én fra hver medlemsstat, samt femten europæiske handicaporganisationer repræsenteret.