Forslag til RAADETS FORORDNING om sjette tilpasning af den stoetteordning for bomuld, der er indfoert ved protokol nr. 4 knyttet til akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. indledning

Denne begrundelse og de forslag til lovgivning, der ledsager den, foelger af bestemmelserne i punkt 11 i protokol nr. 4, som er knyttet til akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse, aendret bl. a. ved protokol nr. 14 knyttet til akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, og hvori det er fastsat, at der skal udarbejdes en rapport om, hvordan stoetteordningen fungerer. Denne forpligtelse blev delvis foregrebet i 1997/98 i beretning fra Kommissionen til Raadet om de graeske anmodninger i bomuldssektoren (KOM(1998) 10 endelig udg.). Efter gennemgang af denne beretning og vedtagelse af visse af de anbefalede foranstaltninger "opfordrede Raadet i juni 1998 Kommissionen til at undersoege:

- muligheden for at indfoere en ordning, saa stoetten kan betales direkte til producenten

- hvorvidt en saadan ordning er forenelig med den handelspraksis, der anvendes i dag for bomuld

- muligheden for at indfoere en regionaliseret sanktionsordning

- problemerne forbundet med forvaltning af og kontrol med saadanne ordninger."

Vurderingen af de oenskede aendringer er blevet foretaget ud fra et kriterium om forenkling af lovgivningen og med det formaal at fastholde eller skaerpe kontrolforanstaltningerne og goere dem mere effektive. Revisionsretten har i sine aarsberetninger [1] paavist, at der var alvorlige problemer med kontrollen af stoetteordningen for bomuld.

[1] EFT C 309 af 16.11.1993, s. 1.

2. ordningen for bomuld

Ud fra et EF-retligt synspunkt er ordningen for bomuld baseret paa en protokol, der er knyttet til akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse. Efter Spaniens og Portugals tiltraedelse vedtog Raadet forordning (EOEF) nr. 1964/87 om tilpasning af den stoetteordning for bomuld, der er indfoert ved protokol nr. 4 knyttet til akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse, navnlig med henblik paa at indfoere en maksimal garantimaengde. Denne raadsforordning er efterfoelgende blevet tilpasset fire gange, hvorved der blev foretaget aendringer af visse artikler, men ogsaa af visse punkter i protokol nr. 4. Desuden fastsaetter Raadets forordning (EF) nr. 1554/95 de almindelige regler for stoetteordningen. Denne ret usaedvanlige fremgangsmaade har foert til en saerdeles kompleks lovgivning. Ud fra et kriterium om forenkling boer bestemmelserne i protokollen derfor begraenses til det vaesentligste, og de oevrige lovgivningsmaessige foranstaltninger boer samles i en og samme raadsforordning.

Ordningen for bomuld er baseret paa en minimumspris pr. ton ikke-egreneret bomuld, der betales til producenten af egreneringsvirksomheden. Denne modtager en EF-stoette pr. ton, der varierer som foelge af noteringerne paa markedet, for at kunne afsaette den egrenerede bomuld til verdensmarkedspris. Fra produktionsaaret 1998/99 har det desuden vaeret muligt for producentsammenslutningerne at udfoere egrenering af bomuld som loenarbejde og modtage stoetten via egreneringsvirksomhederne.

Ordningen er baseret paa nationale garantimaengder: 782 000 t for Graekenland og 249 000 t for Spanien. Hvis produktionen overstiger de nationale garantimaengder, nedsaettes maalprisen, stoetten og minimumsprisen, uden dog at sikre uaendrede budgetudgifter. Der findes en ordning, som under visse omstaendigheder (f.eks. hvis verdensmarkedsprisen er ret hoej) begraenser nedsaettelsen. I de fleste tilfaelde gaelder der saaledes en bundgraense for budgetudgifterne paa 770 mio. EUR. Men udgifterne kan vaere langt stoerre, navnlig i forbindelse med lave verdensmarkedspriser og den nuvaerende, stigende interesse for afgroeden. I saa fald kan udgifterne overstige 900 mio. EUR.

Der udbetales forskud paa stoetten i forhold til de konstaterede verdensmarkedspriser og de hoestprognoser, der udarbejdes inden produktionsaarets begyndelse (1. september). Siden produktionsaaret 1998/99 revideres forskudsbeloebene paa grundlag af nye hoestprognoser i slutningen af november, naar egreneringsperioden er godt fremskreden.

Fra 1982 til 1992 tilskyndede EF til oprettelse af producentsammenslutninger i bomuldssektoren. Der blev fastsat igangsaetningsstoette og investeringsstoette, isaer til koeb af hoestmaskiner. Anvendelsen af hoestmaskiner er nu generel i baade Graekenland og Spanien. Producentsammenslutningerne forvalter denne maskinpark. Det antages, at produktionsstoetteordningen siden 1992 har gjort det muligt at tilskynde til oprettelsen af producentsammenslutninger og lette disses funktion.

I Graekenland raader 20 kooperativer ud af 75 egreneringsvirksomheder, dvs. ca. en fjerdedel, over omtrent en tredjedel af egreneringskapaciteten. Den samlede egreneringskapacitet skaber ikke saerlige problemer i betragtning af det graeske produktionsniveau.

I Spanien udgoer de 10 kooperativer knap halvdelen af de 22 virksomheder. Der er en overkapacitet med hensyn til egrenering i forhold til producenternes udbud, og denne overkapacitet var saerlig stor i produktionsaarene 1993/94 til 1995/96 paa grund af en vedvarende toerke.

Hvad angaar kontrollen med ordningen, kan noeglepunkterne resumeres saaledes:

- producenternes arealangivelse og dens integrering i ansoegningen om arealstoette som fastsat i det integrede system for forvaltning og kontrol

- kontrakten mellem producenten og egreneringsvirksomheden, der skal indeholde en forpligtelse om overholdelse af minimumsprisen

- kontrollen med ikke-egreneret bomuld i virksomheden

- lagerregnskabet for de produkter, der ankommer og forlader egreneringsvirksomheden.

Kontrollen med disse forskellige punkter aabner mulighed for at identificere oprindelsen af hvert parti ikke-egreneret bomuld, vurdere, om maengderne er sandsynlige i forhold til arealet, og sammenligne maengden af ikke-egreneret bomuld og de producerede fiberballer.

Med hensyn til kontrollen med anvendelsen af lovgivningen er der i forbindelse med EUGFL-regnskabsafslutningen blevet foretaget finansielle korrektioner i Graekenland i stoerrelsesordenen 10% af de opgivne udgifter for regnskabsaaret 1991 og 1992. I revisionserklaeringen (DAS) for 1994 har Revisionsretten ogsaa paapeget svagheder ved de graeske egreneringsvirksomheders overholdelse af visse retsforskrifter. Der blev anvendt en finansiel korrektion paa 3,2 mio. EUR.

Siden 1994 er kontrolprocedurerne i Graekenland blevet revideret, og i dag er tjenestegrenen for EUGFL-regnskabsafslutning af den opfattelse, at kontrolordningerne er blevet forbedret.

Alt i alt fungerer den nuvaerende ordning paa en saadan maade, at den giver mulighed for at opnaa en produktion af ret hoej kvalitet og at afsaette den egrenerede bomuld til verdensmarkedspris. De seneste oplysninger viser dog en foruroligende udvikling i arealer og produktion. Det angiver, at det under visse omstaendigheder kan vaere vanskeligt at overholde den samlede budgetdisciplin og tage hensyn til miljoeaspekterne. For at afhjaelpe denne situation boer der sikres en stoerre budgetneutralitet for stoetteordningen for bomuld. Det foreslaas derfor at forhoeje procentsatsen for nedsaettelse af maalprisen, mens de oevrige elementer af stabiliseringsordningen ikke aendres.

3. Den direkte stoette til producenten

Stoetteforskuddene og tilpasningen af minimumsprisen under hensyntagen til kvaliteten giver ofte anledning til uenighed mellem producenterne og egreneringsvirksomhederne. Siden produktionsaaret 1995/96 er Faellesskabets handelsklasseskema med kvalitetsbetingede tillaeg til og fradrag fra minimumsprisen blevet ophaevet ud fra et oenske om at fremme subsidiaritetsprincippet og efter faelles anmodning fra de erhvervsdrivende. Nu skal kontraktprisen for ikke-egreneret bomuld efter aftale mellem de kontraherende parter justeres forholdsmaessigt, naar kvaliteten af den leverede bomuld afviger fra standardkvaliteten. I mangel af brancheaftaler har det graeske interventionsorgan fastlagt et handelsklasseskema med tillaeg og fradrag. Endvidere opkraever dette organ 1% af egreneringsvirksomhedernes betalinger til producenterne, hvilket er til skade for systemets ligevaegt.

Selv om det synes vanskeligt og lidet hensigtsmaessigt at regulere kontraktforholdet mellem producenterne og egreneringsvirksomhederne paa EF-plan, boer det anfoeres, at stoetten skal udbetales fuldt ud til modtageren, for at den kan fungere som mekanisme til udligning af forskellen mellem maalprisen og verdensmarkedsprisen. Endvidere vil det vaere hensigtsmaessigt at fastsaette visse regler, f. eks. vedroerende sammenhaengen mellem kvaliteten af henholdsvis ikke-egreneret bomuld og egreneret bomuld og pligten til at udbetale et forskud paa minimumsprisen.

I den forbindelse har Graekenland - for at stoetten i hoejere grad skal komme producenten til gode - anmodet om en undersoegelse af muligheden for, at stoetten udbetales direkte til producentorganisationerne, der betaler minimumsprisen til deres medlemmer, lader bomuldsegreneringen udfoere som loenarbejde og markedsfoerer den egrenerede bomuld. Denne mulighed skulle vaere fakultativ og - i det mindste i starten - kun beroere meget faa tilfaelde. I oejeblikket markedsfoerer ingen af de producentorganisationer, der ikke har egreneringsfaciliteter, egreneret bomuld.

Hvis stoetten ydes direkte til producentorganisationerne paa de anfoerte betingelser, opstaar der to hovedvanskeligheder:

- for at sikre markedsfoeringen af egreneret bomuld er det noedvendigt, at producentorganisationen raader over kapital som sikkerhed for de banklaan, der er noedvendige for at betale minimumsprisen, materiel og faciliteter til markedsfoeringen (oplagring, haandtering, kommunikation) og kvalificeret personale, herunder personer, der kan foelge udviklingen paa verdensmarkedet, forvalte den variable stoette og indgaa salgskontrakter. Der er en betydelig risiko for, at der opstaar finansielle vanskeligheder i forbindelse med betalingen af minimumsprisen eller tilbagebetalingen af banklaan

- de maengder ikke-egreneret og egreneret bomuld, for hvilke der ydes stoette, skal fortsat kontrolleres i den egreneringsvirksomhed, der udfoerer loenarbejdet. Hvis der konstateres uregelmaessigheder i disse virksomheder, vil producentorganisationen kunne fralaegge sig ansvaret.

Det ser saaledes ud til, at de producentsammenslutninger, der ikke selv foretager bomuldsegreneringen, ikke har de noedvendige midler til selv at forvalte den variable stoette, der er fastsat i den nuvaerende ordning. Spoergsmaalet boer tages op paa ny om nogle aar i lyset af erfaringerne fra de sammenslutninger, som i henhold til de bestemmelser, der traadte i kraft i begyndelsen af produktionsaaret 1998/99, lader egreneringen udfoere som loenarbejde mod at genafstaa den stoette, som egreneringsvirksomheden har modtaget. Denne mulighed udnyttes ikke i oejeblikket.

Det vil derfor vaere hensigtsmaessigt at bibeholde den nuvaerende ordning, hvorefter der ydes stoette til egreneringsvirksomhederne for den producerede maengde.

4. Regionalisering af sanktionerne

Graekenland oensker en regionalisering af bomuldsdyrkningen for at undgaa, at der dyrkes bomuld i ikke-traditionelle omraader i regioner, hvor vandforbruget giver anledning til konflikter og miljoeforvaltningsproblemer. I Spanien er bomuldsdyrkningen naesten udelukkende koncentreret i Andalusien.

Forholdet mellem bomuldsdyrkning og miljoehensyn er modsaetningsfyldt. Paa den ene side er bomuld den vigtigske tekstilfiber af vegetabilsk oprindelse: takket vaere denne "naturlige" karakter har den et bedre image end de konkurrerende syntetiske fibre. Paa den anden side giver de miljoemaessige foelger af vandforbruget, anvendelsen af pesticider og goedningsstoffer samt tendensen til monokultur (den manglende vekseldrift risikerer med tiden at foere til en udpining jorden og oeger plantesundhedsrisiciene) ofte anledning til kritik .

Bomuldssektoren har allerede udfoldet store bestraebelser for at begraense ovennaevnte ulemper. Ved anvendelse af teknikker som drypvanding og kompletteringssaaning er det muligt at spare paa vandforbruget. Graekenland har ivaerksat et program for nedsaettelse af goedningsforbruget og for drypvanding navnlig med henblik paa bomuldsarealer. I Spanien har ATRIAS (Asociaciones para Tratamientos Integrados del Algodon) taget initiativer til nedsaettelse af produktionsomkostningerne og integreret biologisk bekaempelse.

Den foreslaaede omdannelse af de nationale garantimaengder (NGM) til regionale garantimaengder (RGM) giver anledning til problemer, oeger risikoen for svig med EUGFL-midler og skaber konflikter mellem regioner, for saa vidt angaar:

- de regionale produktionsskoen og stoetteforskuddene

- omfordelingen af uudnyttede RGM i visse regioner

- kontrollen med oprindelsen for den ikke-egrenerede bomuld, for hvilken stoetteniveauet pr. ton varierer.

Som en anden mulighed foreslaar Graekenland, at der indfoeres individuelle kvoter. Det vil sige, at man skulle fortsaette med at yde stoette til egreneringsvirksomhederne, idet der fastsaettes en national garantimaengde for den samlede bomuldsproduktion. Producenterne faar udbetalt minimumsprisen - nedsat med et passende beloeb - for de individuelle kvoter, som tilsammen svarer til den anslaaede produktion. Der kan ikke stilles nogen krav med hensyn til minimumsproducentprisen for den maengde bomuld, der overstiger de individuelle kvoter.

Denne loesningsmodel er tidligere blevet anvendt bl.a. for maelk og haard hvede, men det viste sig, at den var meget kompliceret at anvende. I det foreliggende tilfaelde er der to store praktiske vanskeligheder:

- forvaltningen af individuelle kvoter er en kilde til alvorlige tvister, fordi der hvert aar skal foretages en omfordeling

- der er paa markedet billig, egreneret bomuld, for hvilken egreneringsvirksomheden kan opnaa samme stoette som for bomuld til minimumsprisen, og dette kunne foere til aendringer i handelsmoenstret og til svig.

De to naevnte loesningsmodeller, dvs. regionalisering af de nationale garantimaengder og indfoerelse af individuelle kvoter, vil blot skabe yderligere vanskeligheder og give anledning til tvister og svig. For at naa det tilstraebte maal - at begraense bomuldsdyrkningen - foreslaas det, at medlemsstaten indfoerer passende miljoeforanstaltninger og ud fra objektive miljoekriterier begraenser de arealer eller omraader, hvor der kan dyrkes stoetteberettiget bomuld. Denne ordning vil vaere i overensstemmelse med de generelle miljoemaal, der er fastsat i beslutningerne i Agenda 2000. Det foreslaas, at medlemsstaterne inden den 31. december 2003 sender Kommissionen en rapport om miljoesituationen i denne sektor.

5. Andre forvaltnings- og kontrolspoergsmaal

Ogsaa reglerne for fastsaettelse af stoetten kan give anledning til problemer. Efter den nuvaerende ordning svarer stoettebeloebet til det beloeb, der gaelder den dag, hvor egreneringsvirksomheden indgiver sin ansoegning. Egreneringsvirksomheden kan indgive sin eller sine ansoegninger for den eller de oenskede maengder naar som helst i perioden fra bomuldens ankomst til virksomheden (senest den 1. september) til den 31. marts aaret efter. Paa denne maade kan egreneringsvirksomheden opnaa et beloeb, der er baseret paa verdensmarkedsprisen paa den dag, hvor den indgaar kontrakt om salg af de fremstillede fibre.

Ordningen giver ikke stoettemodtageren mulighed for at indgive ansoegning, foer han rent fysisk er i besiddelse af produktet, og modvirker, at der indgaas kontrakter paa verdensmarkedet inden hoestperioden. Det foreslaas at udvide perioden for fastsaettelse af dette stoettebeloeb, men det forudsaetter, at forbindelsen mellem bogfoeringen af de stoetteberettigede maengder og den fysiske kontrol af hvert parti bomuld, der ankommer til virksomheden, kappes.

Stoetteansoegningerne for de af stoetteansoegeren angivne maengder skulle f. eks. vedroere de beloeb, der gaelder paa indgivelsestidspunktet mellem den 1. juli og den 31. marts aaret efter. De samlede maengder, hvorom der ansoeges, skulle svare til de samlede maengder bomuld, der ankommer til virksomheden i perioden fra den 1. september til den 31. marts aaret efter. Derimod skulle stoetteforskuddene fortsat kun udbetales for de maengder, der rent faktisk anbringes under kontrol paa den paagaeldende virksomhed.

6. Foreslaaede foranstaltninger

Efter at Kommissionen har undersoegt, hvordan bomuldsstoetteordningen fungerer, foreslaar den:

- at den nuvaerende stoetteordning opretholdes

- at stoetten udbetales helt og fuldt til stoettemodtagerne, og at der fastsaettes visse regler for betaling og justering af minimumsprisen

- at procentsatsen for nedsaettelse af maalprisen forhoejes

- at medlemsstaterne skal udarbejde objektive miljoekriterier og i givet fald begraense retten til stoette til visse omraader

- at medlemsstaterne skal fremsende en rapport om virkningerne af de nationale miljoeforanstaltninger i denne sektor

- at perioden for indgivelse af ansoegninger udvides som led i et moderniseret regnskabssystem for de stoetteberettigede maengder

- at EF-bestemmelserne forenkles ved at samle hovedparten af bestemmelserne i protokol nr. 4, for saa vidt angaar bomuldsordningens principper, og i én og samme raadsforordning, for saa vidt angaar stoetten til bomuldsproduktionen.

De foreslaaede foranstaltninger resulterer i en forenkling af de generelle bestemmelserne og af betingelserne for fastsaettelse og ydelse af stoette, hvilket navnlig er en fordel for de smaa og mellemstore virksomheder. De bidrager til at oege respekten for miljoeet og budgetdisciplinen.

Det generelle maal med alle foranstaltningerne er at sikre ensartet anvendelse af ordningerne for landbrugsproduktion. Foranstaltningerne henhoerer udelukkende under EF's kompetence.

1999/0201 (CNS)

Forslag til

RAADETS FORORDNING

om sjette tilpasning af den stoetteordning for bomuld, der er indfoert ved protokol nr. 4 knyttet til akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse

RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

under henvisning til akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse, saerlig stk. 11 i protokol nr. 4 om bomuld [2], senest aendret ved forordning (EF) nr. 1553/95 [3],

[2] EFT L 291 af 19.11.1979, s. 174.

[3] EFT L 148 af 30.6.1995, s. 45.

under henvisning til forslag fra Kommissionen [4],

[4]

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet [5],

[5]

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg [6], og

[6]

ud fra foelgende betragtninger:

(1) Resultaterne af undersoegelsen af anvendelsen af stoetteordningen for bomuld og stoetteordningen for markafgroeder, jf. stk. 11 i protokol nr. 4, viser, at det er noedvendigt at tilpasse ordningen for bomuld;

(2) bestemmelserne for bomuld er fastsat i protokol nr. 4, i Raadets forordning (EF) nr. 1554/95 af 29. juni 1995 om fastsaettelse af almindelige regler for stoetteordningen vedroerende bomuld og om ophaevelse af forordning (EF) nr. 2169/81 [7], senest aendret ved forordning (EF) nr. 1419/98 [8], og i Raadets forordning (EOEF) nr. 1964/87 af 2. juli 1987 om tilpasning af den stoetteordning for bomuld, der er indfoert ved protokol nr. 4 knyttet til akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse [9], senest aendret ved forordning (EF) nr. 1553/95; den ordning, der er fastsat i protokol nr. 4 knyttet til akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse, boer opretholdes, herunder ogsaa muligheden for, at Raadet kan tilpasse ordningen, og med henblik paa at forenkle bestemmelserne boer gennemfoerelsesbestemmelserne for produktionsstoetten for bomuld samles i en enkelt raadsforordning -

[7] EFT L 148 af 30.6.1995, s. 48.

[8] EFT L 190 af 4.7.1998, s. 4.

[9] EFT L 184 af 3.7.1987, s. 14.

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Stk. 3 i protokol nr. 4 affattes saaledes:

«3. Den i stk. 2 naevnte ordning omfatter ydelse af en produktionsstoette.»

Artikel 2

Stk. 6 i protokol nr. 4 affattes saaledes:

«6. Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet, vedtager de fornoedne tilpasninger af ordningen i denne protokol og de fornoedne grundbestemmelser til gennemfoerelse af bestemmelserne i denne protokol.»

Artikel 3

Stk. 7, 8, 8a, 9, 10, 11 og 12 i protokol nr. 4 udgaar.

Artikel 4

Stk. 13 i protokol nr. 4 bliver stk. 7.

Artikel 5

Denne forordning traeder i kraft paa syvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Den anvendes fra den 1. september 2000.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den

Paa Raadets vegne

Formand

>TABELPOSITION>