ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.2

EØSU a) bemærker, at selv om intelligent lovgivning er nødvendig for alle virksomheder uanset størrelse, så har bureaukrati en uforholdsmæssig stor indvirkning på mindre virksomheder, især mikrovirksomheder; b) minder alle Kommissionens tjenestegrene om, at SMV-testen er en fast del af konsekvensanalyserne. Det opfordrer de europæiske lovgivere til at tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for små virksomheder og mikrovirksomheder inden for SMV-gruppen, når de forbereder konsekvensanalyser og udformer retsakter; c) bifalder REFIT-programmet, som vil kunne identificere byrder og ineffektive foranstaltninger for SMV'er. Programmet skal bruges til at identificere og foreslå ophævelse af eksisterende lovgivning, som ikke længere er egnet til formålet, og til at konsolidere den eksisterende lovgivning. Vi foreslår, at Kommissionen snarest muligt iværksætter nye fitness-checks ved at prioritere sagsområder, der stammer fra Top 10-listen over de tungeste lovbestemmelser, som er opstillet i den foreliggende meddelelse med særligt fokus på mikrovirksomheder; d) henleder opmærksomheden på et af principperne i dette program gående ud på at gøre konsekvensanalyserne mere brugervenlige ved at bruge en standardmodel og operere med et klart resume, hvor hovedemnerne fremhæves, herunder gennemførelsesomkostninger især for mikrovirksomheder; e) støtter, at der på lang sigt nedsættes et enkelt uafhængigt udvalg for konsekvensanalyse, som opererer i alle EU-institutioner. Dette uafhængige konsekvensanalyseudvalg skal trække på eksterne eksperter, som kan foretage en yderligere granskning af Kommissionens forslag for at sikre, at de forskellige berørte begreber er rigtigt forstået; f) er enigt i, at mikrovirksomheder ikke skal have principielle generelle fritagelser, men mener snarere, at de i lovgivningsforslag skal behandles individuelt efter en grundig konsekvensanalyse; g) minder Kommissionen om at vedføje oplysninger om, hvilke ændringer der er foretaget og begrundelserne for ændringerne som et resultat af høringsprocessen; h) mener, at Kommissionen konstant skal overvåge SMV-resultattavlen, som er oprettet via en centraliseret koordinationstjeneste i tæt samarbejde med SMV-organisationerne; i) beder om et nyt program til mindskelse af unødige lovgivningsmæssige byrder og til sikring af, at intelligent lovgivning ikke fritager selskaber fra lovgivning om arbejdstagerbeskyttelse, ligestillingsstandarder eller miljøstandarder; j) beder Rådet og Europa-Parlamentet om også at begrænse de administrative byrder på virksomhederne også i forbindelse med udformning af lovgivning; k) foreslår, at medlemsstaterne udveksler bedste praksis på området intelligent lovgivning for at undgå overregulering.
4.4.2

EØSU er tilfreds med de præciseringer i dokumentet, som sikrer forholdsmæssigheden over for SMV'er. For at sikre at små enheder er i stand til at opfylde forpligtelserne i direktivforslaget, foreslår EØSU at inddrage et mellemled, som kan være brancheorganisationer, -sammenslutninger eller -forbund, der repræsenterer »små enheder« på nationalt niveau, og give disse rådgivnings-, støtte- og mæglingsbeføjelser. Det er meget vigtigt, at der er hjælp til rådighed for »små enheder«, så det undgås, at de bliver det primære mål for hvidvaskning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 271/151

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om gennemsigtighed i prisbestemmelserne for humanmedicinske lægemidler og disse lægemidlers inddragelse under de offentlige sygesikringsordninger«

COM(2013) 168 final – 2012/0035 (COD)

2013/C 271/29

Rådet og Europa-Parlamentet besluttede henholdsvis den 8. april 2013 og den 16. april 2013 under henvisning til artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

»Ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om gennemsigtighed i prisbestemmelserne for humanmedicinske lægemidler og disse lægemidlers inddragelse under de offentlige sygesikringsordninger«

COM(2013) 168 final – 2012/0035 (COD).

Da EØSU allerede har behandlet dette emne i sin udtalelse CESE 1573/2012 af 12. juli 2012 (1), besluttede det på sin 490. plenarforsamling den 22.-23. maj 2013, mødet den 22. maj 2013, med 161 stemmer for, 2 imod og 5 hverken for eller imod ikke at afgive udtalelse om emnet, men at henvise til den holdning, det gav udtryk for i ovennævnte dokument.

Bruxelles, den 22. maj 2013 Henri MALOSSE Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EØSU's udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om gennemsigtighed i prisbestemmelserne for humanmedicinske lægemidler og disse lægemidlers inddragelse under de offentlige sygesikringsordninger«, EUT C 299 af 4.10.2012, s. 81.
4.4.1

Der tales meget om den »amerikanske« eller »angelsaksiske« indstilling om, at folk skal have en »ny chance« efter en fiasko. EØSU er enigt i, at der må gøres en indsats fra samfundets side generelt for at ændre synet på iværksættere, hvad angår deres modstandsdygtighed over for de første nederlag. EØSU påpeger således, at der er behov for at skabe mekanismer, der giver initiativrige personer, som gerne vil skabe noget innovativt, mulighed for at holde fast ved deres ide. Hvis det første forsøg på at skabe noget mislykkes, kan og bør dette ses som en lejlighed til forbedring og udvikling af evnen til at gå i gang med nye iværksætterprojekter, og bør – især af finanssystemet – ikke betragtes som »vejs ende«. EØSU mener dog også, at udviklingen af en bestemt kultur også kan give bagslag, og at fornuft og ligevægt altid bør være ledetråden.
1.15.1

For at gennemføre en egentlig ØMU mener EØSU, at der (uden at ændre traktaten) er behov for omgående: — at iværksætte et europæisk vækstinitiativ, da spareplaner alene ikke kan opfylde nogen af EU's fastlagte kriterier; — at indføre en konvergensmekanisme for sikre solidaritet og bidrage til at overvinde de økonomiske skævheder mellem medlemsstaterne. Man kunne gennemføre foranstaltninger på mikroniveau for at hjælpe de medlemsstater, der er hårdest ramt af krisen, for at nedbringe ungdomsarbejdsløsheden (f.eks. ved at give et EU-bidrag for hver unge nyansatte), dvs. sætte ind med positive konditionaliteter; — at finde en løsning på gældsproblemet, som efterlyst af Kommissionen selv og EØSU, for at kunne tage fat på problemerne i alle de lande, der har indført, eller som vil indføre, euroen; — hurtigt at gennemføre bankunionen og det fælles banktilsyn; — at gennemføre det indre marked i alle sektorer (skatte-, finans-, bank-, energi-, service-, forsknings- og innovationssektoren m.fl.); — at afhjælpe opsplitningen af lånemarkedet, således at låneomkostningerne under lige vilkår er ens i alle medlemsstaterne.
3.10

Kriterierne for at afvise en ansøgning til programmet for registrerede rejsende bør afklares. Det står ikke klart, på hvilket grundlag trusselsniveauet for den offentlige orden, den nationale sikkerhed og folkesundheden vurderes. Dette kan føre til vilkårlige afgørelser. Evalueringen foretages af tusinder af individer med meget forskellig baggrund, uddannelsesniveau og oplysninger om den rejsende, hans aktiviteter og hjemland. Desuden er det problematisk at anføre truslen for en medlemsstats internationale forbindelser som en begrundelse for afslag.
4.4

Netop eksemplet med børnepasning viser, at målrettede investeringer kan give sociale og samfundsmæssige fremskridt samtidig med, at konkurrenceevnen forbedres. Øget investering i børnepasning og sociale tjenester i bredere forstand (ældrepleje, uddannelse, pleje, handicapydelser, støtte i hjemmet og beskyttede boliger osv.) forbedrer stedets tiltrækningskraft og er samtidig med til at øge beskæftigelsen blandt kvinder og dem, der befinder sig længst væk fra arbejdsmarkedet – bl.a. handicappede – og er på mellemlangt og langt sigt med til at aflaste de offentlige budgetter. Det er vigtigt – som Kommissionen også anerkender – at sikre, at disse investeringer målrettes, så de tilpasses til den enkeltes særlige behov og ikke spredes over en hel gruppe. På den måde kan man yde individuel støtte og opnå de bedst mulige resultater (6). Desuden mener EØSU, at det er nødvendigt at forebygge alle former for sociale problemer, uanset den pågældende persons alder. Forebyggelse bør derfor være en altomfattende socialpolitisk strategi, som ikke kun rettes mod børn, men omfatter alle samfundsgrupper.
4.5.1

På baggrund af det forhold, at EU-lovgivningen om digitale ID-løsninger er under vedtagelse, og at EU-lovgivningen om tilgængelighed for personer med handicap i andre samfundssektorer, den såkaldte europæiske lov om tilgængelighed, er under overvejelse, er det vigtigt at sikre, at offentlige organer og webudviklere i samme grad møder et ensartet politikmiljø i alle sektorer. Betydningen af dette forhold understreges yderligere af, at den pakke om offentlige indkøb, der for tiden er ved at blive vedtaget på EU-niveau, forventes at indeholde bestemmelser om tilgængelighed også for handicappede.
4.4

EØSU mener, at en sammenligning af artikel 6, stk. 1 og stk. 2 med stk. 4 giver grund til at tvivle på, om den planlagte tidsfrist for vedtagelse af tekniske standarder for LNG »i 2014« som angivet i forslagets bilag III, punkt 3.1, virkelig er tilfredsstillende, når man tænker på, at grænsen på 0,1 % for svovlemission fra skibsbrændstoffer træder i kraft i overvågningsområderne for svovlemissioner den 1. januar 2015. Det giver en ekstremt kort frist for den faktiske gennemførelse af arbejdet, ikke mindst fastsættelsen af finansieringsvilkår. Derfor foreslår EØSU, at der iværksættes foranstaltninger for at sikre, at havne, skibsredere og operatører i tide kan gøre brug af muligheden for at tilpasse sig til 0,1 %-kravet ved at bruge LNG uden at risikere at bryde EU-bestemmelserne i direktiv 1999/32/EU, som ændret ved direktiv 2012/33/EU, artikel 1, stk. 4.
3.6

Hvad angår den anden søjle, er det normal praksis at fastlægge overgangsbestemmelser mellem to programmeringsperioder. De er i almindelighed nødvendige for at forbinde de to på hinanden følgende programmeringsperioder. For udvikling af landdistrikter er der imidlertid denne gang behov for visse specifikke overgangsordninger, især for at imødegå de konsekvenser, som den forsinkede nye direkte betalingsordning har for visse foranstaltninger for udvikling af landdistrikterne, især hvad angår udgangsniveauet for foranstaltninger i relation til et miljø- og klimavenligt landbrug og regler for krydsoverensstemmelse. Overgangsordninger er også nødvendige for at sikre, at medlemsstaterne kan fortsætte med at indgå nye forpligtelser for areal- og dyrerelaterede foranstaltninger i 2014, selvom midlerne for den igangværende programmeringsperiode er opbrugt. Disse nye forpligtelser og tilsvarende igangværende forpligtelser vil være støtteberettigede under de nye finansieringsrammer for programmer for udvikling af landdistrikterne i den kommende programmeringsperiode.
6.5

På grund af industriens høje teknologiske niveau er arbejdskraften som regel højtkvalificeret. På verdensplan arbejder 800 000 inden for rumindustrien, heraf 25 % i USA og 4 % (!) i Europa. Der er et stigende behov for uddannede arbejdstagere, der kan fremme EU's potentiale og generere gavnlige synergier. Ordentlige ansættelseskontrakter bør være normen, således at sektoren kan tiltrække arbejdskraft.
5.6

Udvalget mener derfor ikke, at der kan tages fat på maritime aspekter uden at kigge på regionen som helhed, da disse aspekter bør integreres i dagsordenen for hele regionens økonomiske og sociale udvikling. Kun ved at fremme et harmonisk samspil mellem maritime og landbaserede aktiviteter er det muligt at opnå samtlige fordele ved blå vækst.
4.9

Udvalget er enigt i, at det bør være lettere for studerende at få adgang til arbejdsmarkedet på de betingelser, direktivet fastlægger, hvorefter de har ret til at arbejde mindst 20 timer om ugen. Den enkelte medlemsstat fastsætter som led i den sociale dialog med arbejdsmarkedets parter det maksimale antal timer pr. uge eller det antal dage eller måneder, som studerende har ret til at arbejde pr. år. Dette loft må ikke ligge under 20 timer pr. uge, eller hvad der svarer hertil målt i dage eller måneder pr. år. I betragtning af at studerendes vigtigste mål under alle omstændigheder er at færdiggøre deres studier, bør varigheden af den tilladte arbejdsaktivitet dog begrænses til et niveau, som giver dem mulighed for at nå dette mål. Der bør regelmæssigt kræves bevis for, at den studerende gør fremskridt i sine studier.
2.2

Strategien for Østersøområdet var som det første forsøg på samarbejde på makroregionalt plan oprindeligt en prøvesag for denne nye model for regionalt samarbejde. Modellen bygger på den enkle betragtning, at i et område som Østersøområdet kan alvorlige problemer som søfartssikkerhed, miljøforurening og adgang kun tackles og overvindes gennem et effektivt samarbejde. Desuden kan en makroregions nøjagtige geografiske udstrækning variere alt efter definitionen og arten af det problem, der skal løses. En tidligere kommissær for regionalpolitik udtrykte dette meget præcist, da han sagde, at en makroregional strategi defineres »på grundlag af de udfordringer og transnationale muligheder, der kræver kollektiv handling«.
4.12

EØSU bifalder også bestemmelsen i artikel 4, hvori det hedder, at "Medlemsstaterne sikrer, at foreninger, organisationer og andre juridiske personer, som i overensstemmelse med kriterierne i deres nationale lovgivning har en legitim interesse i at sikre, at bestemmelserne i dette direktiv overholdes, enten på vegne af eller til støtte for arbejdstageren og dennes familiemedlemmer, med dennes godkendelse kan indlede enhver form for retslige og/eller administrative procedurer med henblik på håndhævelse af rettighederne i henhold til traktatens artikel 45 og artikel 1-10 i forordning (EU) nr. 492/2011", uden at tilsidesætte nationale procesregler vedrørende repræsentation og forsvar i retten. På dette område har den rolle, som fagforeningerne tillægges i de nationale lovgivninger, afgørende betydning, hvilket direktivet bør tage hensyn til.
2.4

Udvalget henleder Europa-Parlamentets og Rådets opmærksomhed på følgende anbefalinger: — at virksomhederne gør rede for de konsekvenser, såvel positive som negative, som deres aktiviteter har for samfundet; — at virksomhederne nævner det i deres rapporter, hvis de har medarbejderrepræsentanter i bestyrelsen eller tilsynsrådet; — at de organer, som repræsenterer personalet, informeres og høres i forbindelse med udarbejdelsen af årsberetningen; — at de personer, der står for udarbejdelsen af de dele af årsberetningen, som omhandler ESG, navnlig de sociale og miljømæssige spørgsmål, er sagkyndige på området; — at de virksomheder, som er ordregivere, aflægger beretning om deres forbindelser til deres forsyningskæde eller værdikæde, særligt hvad angår arbejdsret og menneskerettigheder; — at de virksomheder, som ikke er underlagt direktivet, frivilligt lader sig inspirere af denne gennemsigtighed og forbedrer deres måde at drive virksomhed på; — at medlemsstaterne i deres nationale strategi for virksomhedernes sociale ansvar tilstræber en tilsvarende kvalitet i offentliggørelsen af ikke-finansielle oplysninger; — at de medlemsstater, som finder det hensigtsmæssigt, i forbindelse med gennemførelsen af direktivet i den nationale lovgivning sænker minimumsgrænsen, således at lovgivningen kommer til at gælde et betydeligt antal nationale virksomheder; — at Kommissionen opfordres til at anlægge eller fremme et »multiinteressentperspektiv« (4) med henblik på en mere præcis definition af de vejledende principper og referencestandarder, hvilket vil lette sammenligninger og på længere sigt harmonisering; — at Kommissionen i forbindelse med sin egen indsats for at fremme og skabe opmærksomhed om politikker vedrørende virksomhedernes sociale ansvar og i tråd med sin meddelelse fra oktober 2011 anbefaler de berørte virksomheder at anvende de internationale referencerammer til vejledning om offentliggørelse af ikke-finansielle oplysninger, som bedst modsvarer dens nye definition af virksomhedernes sociale ansvar.
3.3.2

EØSU har følgende svar på de spørgsmål, der stilles i dette afsnit af grønbogen: — Spørgsmål 6: Illoyal handelspraksis anvendes rutinemæssigt i fødevaresektoren, især af supermarkeder, i daglige handelstransaktioner. — Spørgsmål 7: Leverandører af andre varer end fødevarer er i langt mindre grad ofre for illoyal handelspraksis. Det skyldes, at de er mindre afhængige af store detailhandelsnet, fordi leverandører af f.eks. legetøj, sportsudstyr eller sportstøj har langt flere potentielle købere end fødevareproducenter. Illoyal handelspraksis forekommer inden for franchising i såvel fødevare- som nonfood-detailhandelssektoren, hvor der i alt væsentligt er tale om samme problematik, som beskrives i udtalelsen om forsyningskæden for fødevarer, idet der også her er tale om samme ulige forbindelse mellem en stærk kontrahent (franchisegiver/kæden) og en langt svagere kontrahent (franchisetageren), og hvor udgangspunktet som konsekvens heraf også er en mangel på (forhandlings-)frihed. Franchisetageren tegner en tiltrædelseskontrakt på franchisegiverens betingelser og har ikke noget valg, hvis kontrakten skal i hus. Bemærkningerne om den såkaldte "frygtfaktor", overdragelsen af omkostninger, der tilfalder distributøren (franchisegiveren), til underleverandøren (franchisetager) uden modydelse/merværdi til franchisetager, gælder også for franchiseforbindelser. I forbindelse med udførelsen af kontrakten gennemtvinger franchisegiver ofte ensidige ændringer af de indgåede aftaler vha. "instrukser", dvs. uden for kontrakten. — Spørgsmål 8: Illoyal handelspraksis har stor indvirkning på små og mellemstore landbrugs- og fødevarevirksomheders mulighed for at investere og innovere. De investerer mindre i beskyttelse af f.eks. miljø, arbejdsvilkår, dyrevelfærd og klima – spørgsmål af almen interesse – pga. deres afhængighed af et lille antal købere og den usikre situation, dette medfører. — Spørgsmål 9: Virkningen for forbrugerne af illoyal handelspraksis i forbindelserne mellem virksomheder er behandlet i en specifik undersøgelse (5). Det nuværende system er ufordelagtigt for forbrugerne, især på lang sigt, på grund af manglende investering i bæredygtig produktion og innovation. I det lange løb bliver de også tabere som følge af markedssvigt på områder som miljø, klima, arbejdsvilkår og dyrevelfærd. For at modvirke dette forekommer det os at være mere acceptabelt for forbrugerne at betale lidt mere for fødevarer nu, eftersom konkurrencen mellem detailhandelskæder i øjeblikket udelukkende er baseret på den lavest mulige forbrugerpris på bekostning af alt andet. — Spørgsmål 10: Der er ingen tvivl om, at illoyal handelspraksis har en negativ indvirkning på det indre markeds funktionsmåde, da den begrænser små og mellemstore virksomheders muligheder for at slå igennem. Det er i realiteten de store detailhandlere, der bestemmer, hvad der sælges hvor, og i mange tilfælde er kriteriet ikke det økonomisk mest fordelagtige tilbud, men snarere "viljen" og "evnen" til at acceptere illoyal handelspraksis.
2.1

Forslaget sigter på, at de nuværende handelsordninger for forarbejdede landbrugsprodukter i forordning 1216/2009, som ikke er anført i traktatens bilag I, og den fælles handelsordning for ægalbumin og mælkealbumin i Rådets forordning (EF) nr. 614/2009, tilpasses efter Lissabontraktaten, og at de, af rationaliserings-, harmoniserings- og forenklingshensyn, sammenlægges, med henblik på at: — udpege Kommissionens delegerede beføjelser og gennemførelsesbeføjelser og fastsætte en procedure for vedtagelse af disse delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, — afpasse dem med den nye fusionsmarkedsordningsforordning [COM(2011) 626 final] i forbindelse med tilpasningen af fusionsmarkedsordningen til Lissabontraktaten og til den fælles landbrugspolitik efter 2013, som på nuværende tidspunkt er genstand for tidskrævende og omfattende drøftelser i Rådet og Europa-Parlamentet, — ajourføre disse forordninger for at sikre et mere klart og solidt retsgrundlag for gennemførelsesbestemmelserne, — skabe et solidt retsgrundlag for forvaltningen af den reducerede importtold og importkontingenterne i henhold til frihandelsaftaler og af ordningen vedrørende eksportrestitutioner og afpasse den gældende forordning efter nuværende praksis i forbindelse med disse frihandelsaftaler og eksportrestitutioner.
8.6

EØSU ser gerne et støttesystem, der kan styrke medlemsstaternes risikostyringskapacitet med henblik på at sikre ensartede kvalitetsstandarder ved hjælp af en EU-mekanisme for efterprøvning, kontrol og overvågning samt sanktioner. Derudover ser det gerne, at EU gør en større indsats for at udvikle et højt fagligt niveau, hvilket der især er behov for de steder, hvor opgaven og omkostningerne er størst, eksempelvis ved Schengenområdets grænser.
4.5.2

Det er ikke en nem opgave at montere disse anordninger i køretøjerne, og der findes ikke tekniske løsninger for alle slags køretøjer. Desuden bliver det vanskeligt og dyrt at etablere et system, der er præcist nok til at blive anvendt som et håndhævelsesredskab. Derudover kan disse anordninger kun påmonteres nye køretøjer, og der er risiko for, at medlemsstaterne indfører forskellige ordninger, hvilket vil føre til en fragmentering af markedet.
4.1

EØSU mener, at Kommissionen med udsendelsen af meddelelsen, konsekvensanalysen og forslaget til forordning har taget et skridt mod åbning af adgangen til markedet for havnetjenester og en større finansiel gennemsigtighed for havne. Udvalget understreger betydningen af at sikre, at tjenesternes kvalitet forbedres, og at investeringerne i havne øges – begge dele er af afgørende betydning for et velfungerende marked. Desuden tages der behørigt hensyn til sikkerhed, beskyttelse, miljø og EU's koordineringsopgave.
3.3

EØSU er imidlertid bekymret over at kunne konstatere, at Kommissionen ikke iværksætter tilstrækkelig mange nyskabende tiltag med henblik på at forbedre effektiviteten i vandforvaltningen. Når vi når frem til 2030 forventes det, at efterspørgslen vil overstige udbuddet med op til 40 %, hvilket betyder, at ressourceunderskuddet vil berøre de fleste af EU's medlemslande. Kommissionens strategi er yderst risikabel, idet den udelukkende er baseret på eksisterende instrumenter og ikke ud over i direktivet om miljøvenligt design foreslår en politik for forvaltning "pr. produkt" for at kunne imødekomme efterspørgslen fra husholdninger, industri (herunder grusgrave og stenbrud) og landbrug. Man kan frygte, at vi kommer til at se endnu flere udtørrede og forurenede vandløb under disse omstændigheder. EØSU frygter, at borgerne ikke vil fortsætte med at betale afgifter for at støtte produktionssystemer, som ikke rimer på en bæredygtig udvikling. En integreret forvaltning af vandressourcerne er blot en overordnet referenceramme, og det er nødvendigt at få afklaret på hvilke vilkår, den bør gælde de forskellige afvandingsområder.
5.7

Det handler også om at skabe et politisk grundlag i Europa for, at staterne kan samarbejde om deres fælles fremtid på lang sigt. Kun på den måde opfyldes forudsætningerne for, at der kan iværksættes seriøse fælles programmer fra udviklingsfasen til fokuseret forskning, innovation og produktion på det europæiske hjemmemarked over en længere periode.