Nr. C 156/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 90 
II 
(Forberedende restsakter) 
KOMMISSIONEN 
Ændret forslag til Rådets direktiv om produktsikkerhed i almindelighed 
KOM(90) 259 endelig udg. — SYN 192 
(Forelagt af Kommissionen i benbold til E&F-Traktatens artikel 149, stk. 3, den 11. juni 1990) 
(90/C 156/07) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Det er vigtigt at vedtage foranstaltninger med henblik på 
gradvis oprettelse af det indre marked i perioden indtil 
den 31. december 1992; det indre marked indebærer et 
område uden indre grænser med fri bevægelighed for 
varer, personer, tjenesteydelser og kapital; 
en række medlemsstater har vedtaget en generel 
produktsikkerhedslovgivning, hvorefter de erhvervsdri­
vende blandt andet pålægges en generel pligt til kun at 
markedsføre sikre produkter; disse love indebærer 
forskellige beskyttelsesniveauer for borgerne; sådanne 
afvigelser og manglende generel lovgivning i andre 
medlemsstater kan skabe handelshindringer og konkur­
renceforvridninger i det indre marked; 
der bør derfor på fællesskabsplan fastsættes et alminde­
ligt sikkerhedskrav til alle produkter, der bringes på 
markedet; 
de potentielle brugere skal advares mod eventuelle reste­
rende risici; 
bestemmelserne i dette direktiv finder anvendelse, 
medmindre der findes mere specifikke bestemmelser om 
de berørte produkters sikkerhed; der bør så vidt muligt henvises til specifikke regler, som, 
hvis de overholdes, kan lade formode, at det pågældende 
produkt opfylder det almindelige sikkerhedskrav, og, 
hvis der ikke findes sådanne regler, til kriterierne for 
sikkerhedsvurdering af produktet; 
det er umuligt at vedtage en fællesskabslovgivning for 
alle eksisterende eller fremtidige produkter; der er behov 
for brede, generelle lovgivningsrammer for sådanne 
produkter og for at udfylde hullerne i den gældende eller 
kommende særlovgivning, bl.a. med henblik på at sikre 
et højt beskyttelsesniveau for borgernes sikkerhed og 
sundhed i henhold til artikel 100A, stk. 3; 
pligten til at efterkomme det almindelige sikkerhedskrav 
bør suppleres med en forpligtelse for de erhvervsdrivende 
til i rimeligt omfang at føre løbende kontrol med sikker­
heden ved de produkter, som de beskæftiger sig med i 
deres virksomhed; 
medlemsstaterne skal sørge for, at der er myndigheder til 
at føre kontrol med produktsikkerheden, samt at disse 
myndigheder har beføjelser til at træffe de fornødne 
foranstaltninger; 
medlemsstaterne skal sikre, at myndighederne tager 
behørigt hensyn til begrundede klager, som borgerne 
måtte fremsætte vedrørende et produkts sikkerhedsmæs­
sige egenskaber; 
en effektiv kontrol med produktsikkerhed forudsætter, at 
der på nationalt plan og på fællesskabsplan indføres et 
system for hurtig udveksling af oplysninger i hastesitua­
tioner forårsaget af produktrisici; Kommissionen bør 
have beføjelse til at fastsætte de nærmere regler for et 
sådant hurtigt udvekslingssystem på fællesskabsplan; den 
procedure, der er indført med Rådets beslutning ... om 
et fællesskabssystem for hurtig udveksling af oplysninger 
om farerne ved anvendelse af forbrugsvarer, integreres i 
og udvides med dette direktiv, og den ovennævnte 
beslutning ophæves; 
27. 6. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 156/9 
det er nødvendigt at pålægge medlemsstaterne at 
begrænse markedsføring af farlige produkter eller trække 
dem tilbage fra markedet eller tilbageholde dem; 
for at bevare markedets enhed er det nødvendigt at 
underrette Kommissionen om eventuelle foranstaltninger, 
der tager sigte på at begrænse markedsføringen af et 
produkt eller trække det tilbage fra markedet; sådanne 
foranstaltninger skal være i overensstemmelse med Trak­
tatens bestemmelser, særlig artikel 30 til 36; 
dette direktiv berører ikke de notifikationsprocedurer, 
der er fastsat i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 
1983 om en informationsprocedure med hensyn til 
tekniske standarder og forskrifter (') og i Kommissionens 
beslutning 88/383/EØF af 24. februar 1988 om forbed­
ring af informationsniveauet vedrørende sikkerhed, 
hygiejne og sundhed på arbejdspladsen (2); 
i forbindelse med opfyldelsen af det almindelige sikker­
hedskrav vil medlemsstaterne kunne træffe indbyrdes 
afvigende beslutninger med hensyn til et bestemt 
produkt; sådanne afvigelser kan skabe hindringer for 
samhandelen i Fællesskabet og i nogle tilfælde uaccep­
table forskelle i beskyttelsesniveauet for brugere og 
forbrugere; 
det er derfor nødvendigt at indføre et system for vedta­
gelse af foranstaltninger for hele Fællesskabet til imøde­
gåelse af hastesituationer, der specielt vedrører Fælles­
skabet; da der er tale om en hastesituation, bør sådanne 
foranstaltninger kun være midlertidige og træffes af 
Kommissionen bistået af en komité sammensat af repræ­
sentanter for medlemsstaterne; af effektivitetshensyn bør 
der nedsættes en forvaltningskomité i overensstemmelse 
med procedure II i Rådets afgøresle 87/373/EØF (}); 
Kommissionen agter fortsat at undersøge muligheden 
for, inden for rammerne af sine beføjelser, at nedsætte et 
rådgivende udvalg for produktsikkerhed, med repræsen­
tanter for de interesserede parter, herunder navnlig for 
leverandørerne såvel som for brugerne og forbrugerne; 
det bør sikres, at de berørte personers legitime interesser 
forsvares, når de sikkerhedsmæssige egenskaber ved et 
produkt drages offentligt i tvivl; 
medlemsstaterne bør sørge for passende retsbeskyttelse i 
tilfælde, hvor de nationale myndigheder måtte vedtage 
retsstridige foranstaltninger; 
(') EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. 
(2) EFT nr. L 183 af 14. 7. 1988, s. 34. 
O EFT nr. L 197 af 18. 7. 1987, s. 33. dette direktiv berører ikke ofrenes rettigheder som 
omhandlet i Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes admini­
strativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produkt­
ansvar (4); 
hvad importvarer angår skal foranstaltninger til imøde­
gåelse af sikkerheds- og sundhedsmæssige risici for 
borgerne træffes under overholdelse af internationale 
forpligtelser — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
AFSNIT I 
Mål — Anvendelsesområde — Definitioner 
Artikel 1 
1. Dette direktiv indeholder bestemmelser om sikker­
heden ved markedsførte produkter. 
2. Bestemmelserne i dette direktiv finder anvendelse, 
medmindre der foreligger fællesskabsforskrifter med 
mere specifikke bestemmelser om sikkerheden ved de 
pågældende produkter. 
Artikel 2 
I dette direktiv forstås ved: 
a) produkt: ethvert fremstillet eller forarbejdet produkt 
og landbrugsprodukt, der mod betaling eller gratis 
leveres som led i en forretning, hvad enten det er nyt, 
brugt eller istandsat 
b) sikkert produkt: ethvert produkt, der i dets forventede 
anvendelsestid ikke frembyder risici eller kun risici, 
der er forenelige med produktets anvendelse, og som 
under hensyntagen til et højt beskyttelsesniveau for 
borgernes sundhed og sikkerhed anses for acceptable: 
— på grund af produktets sammensætning, udførelse, 
emballage, præsentationsmåde og mærkning, 
monterings-, vedligeholdelses- eller bortskaffelses-
vilkår og anvendelsesmåde samt på grund af dets 
direkte eller indirekte virkning på andre produkter 
eller dets kombination med andre produkter 
(4) EFT nr. L 210 af 7. 8. 1985, s. 29. 
Nr. C 156/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 6. 90 
— når det anvendes efter hensigten eller på en måde, 
der med rimelighed kan forventes, bl.a. under 
hensyntagen til de af leverandøren eller dennes 
repræsentant afgivne oplysninger om brugen og, 
navnlig, til børns normale adfærd. 
Muligheden for at skabe større sikkerhed eller for at 
skaffe andre, mindre farlige produkter er ikke 
tilstrækkelig årsag til at betragte et produkt som 
»ikke-sikkert« eller »farligt«. 
c) farligt produkt: ethvert produkt, der ikke svarer til 
definitionen på sikkert produkt under litra b) 
d) leverandør: 
— fabrikanten af et produkt, såfremt denne er 
etableret i Fællesskabet, og enhver, der optræder 
som fabrikant ved at påføre produktet sit navn, 
mærke eller andet kendetegn 
— repræsentanten for fabrikanten, såfremt denne 
ikke er etableret i Fællesskabet, eller, i mangel af 
en sådan repræsentant, importøren af produktet 
— distributører og andre erhvervsdrivende i distribu­
tionskæden, for så vidt som deres virksomhed kan 
påvirke de sikkerhedsmæssige egenskaber ved et 
markedsført produkt 
— forretningsmæssig leverandør af brugte og/eller 
istandsatte produkter. 
AFSNIT II 
Almindeligt sikkerhedskrav 
Artikel 3 
1. Leverandører må kun markedsføre sikre produkter. 
Medlemsstaterne optager i deres lovgivning alle nødven­
dige foranstaltninger for at sikre, at leverandørerne 
opfylder dette krav. 
2. Leverandørerne skal bl.a., inden for grænserne af 
deres respektive virksomhed: 
— give brugeren eller den potentielle forbruger rele­
vante oplysninger, hvorved denne kan vurdere en i 
sig selv acceptabel risiko ved et produkt, som imid­
lertid hverken kan opfattes umiddelbart eller 
betragtes som ubetydelig, og således sikre sig 
herimod i hele produktets forventede anvendelsestid. 
Tilstedeværelsen af en advarsel kan ikke bruges som 
middel til at unddrage sig det almindelige sikkerheds­
krav eller som middel til forsvar, hvis produktet viser 
sig at være farligt — træffe rimelige foranstaltninger, afhængigt af de leve­
rede produkters egenskaber, til løbende kontrol med 
produkternes sikkerhed, således at de kan skaffe sig 
fyldestgørende oplysninger om de eventuelle farer 
ved produkterne, vurdere disse oplysninger og træffe 
passende foranstaltninger, herunder om nødvendigt 
tilbagekalde produktet eller trække det tilbage fra 
markedet, så disse risici undgås. 
De foranstaltninger, der skal træffes for at sikre 
løbende kontrol med produkterne, omfatter navnlig, 
hvor dette er hensigtsmæssigt, mærkning af produk­
terne eller af produktpartiet på en sådan måde, at 
produkterne kan identificeres på et senere tidspunkt, 
stikprøvekontrol med markedsførte produkter og 
indførelse af systematiske procedurer til vurdering og 
behandling af klager. 
3. Distributører og andre erhvervsdrivende i distribu­
tionskæden, som ikke er leverandører, skal bidrage til at 
sikre, at det almindelige sikkerhedskrav overholdes. De 
skal bl.a., inden for rammerne af deres respektive virk­
somhed, deltage i den løbende kontrol med de markeds­
førte produkters sikkerhed, navnlig ved at videregive 
oplysninger om farerne ved produkterne og ved at 
deltage i de foranstaltninger, der træffes for at undgå 
disse farer. 
Artikel 4 
1. Leverandørerne anses for at opfylde de almindelige 
sikkerhedskrav, hvis produktet er i overensstemmelse: 
— med specifikke fællesskabsbestemmelser vedrørende 
sundheds- og sikkerhedskrav, som det pågældende 
produkt skal opfylde for at kunne markedsføres 
— i mangel af fællesskabsbestemmelser: med de natio­
nale særbestemmelser i den medlemsstat, på hvis 
område produktet er i omsætning, såfremt disse er i 
overensstemmelse med Traktatens bestemmelser, 
særlig artikel 30 og 36, og såfremt de vedrører de 
sundheds- og sikkerhedskrav, som det pågældende 
produkt skal opfylde for at kunne markedsføres. 
2. Vurderingen af et produkts overensstemmelse med 
de i stk. 1 omhandlede bestemmelser suppleres på 
grundlag af ikke bindende national normer, der bygger 
på en europæisk norm, eller tekniske specifikationer på 
fællesskabsplan, hvis sådanne findes, eller, i mangel 
heraf, sundheds- og sikkerhedsnormer for det pågæl­
dende produkt, gældende i den medlemsstat, hvor 
produktet er i omsætning. 
3. Hvis der ikke foreligger særbestemmelser, foretages 
vurderingen af, om et bestemt produkt eller en bestemt 
produktkategori opfylder det almindelige sikkerheds­
krav, i lyset af teknikkens stade og den videnskabelige og 
teknologiske udvikling, herunder hvad der er praktisk 
gennemførligt, samt god forretningsskik med hensyn til 
17. 6. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 156/11 
sikkerhed og sundhed inden for den pågældende sektor 
såvel som med hensyn til den sikkerhed, som brugerne 
eller forbrugerne med rimelighed kan forvente. 
4. Selv om et produkt er i overensstemmelse med de i 
stk. 1 og 2 omhandlede bestemmelser, kan medlemssta­
ternes myndigheder træffe passende foranstaltninger for 
at begrænse markedsføring af produktet eller kræve dets 
tilbagetrækning fra markedet, hvis produktet på trods af 
dets overensstemmelse med kravene viser sig at bringe 
brugernes eller forbrugernes sundhed og sikkerhed i fare. 
AFSNIT III 
Medlemsstaternes pligter og beføjelser 
Artikel 5 
Medlemsstaterne træffer de fornødne lovgivningsmæssige 
og administrative foranstaltninger til, at leverandørerne 
opfylder deres forpligtelser i henhold til dette direktiv, 
og til at forbyde markedsføring og muliggøre tilbage­
trækning eller tilbagekaldelse af farlige produkter. 
Medlemsstaterne skal navnlig: 
a) oprette og/eller udpege myndigheder, der skal føre 
kontrol med, at produkterne opfylder kravet om kun 
at markedsføre sikre produkter 
b) samtidig sikre, at de pågældende myndigheder er 
teknisk kompetente og objektive, i givet fald på 
grundlag af relevante harmoniserede europæiske stan­
darder 
c) udpege disse myndigheder over for Kommissionen; 
Kommissionen videregiver disse oplysninger til de 
andre medlemsstater 
d) udpege disse myndigheder over for offentligheden 
e) sørge for, at myndighederne foretager systematisk 
indsamling og analyse af oplysninger om faktiske eller 
sandsynlige risici ved et produkt samt data vedrø­
rende uheld eller skader, der skyldes produkter 
f) sikre, at myndighederne tager behørigt hensyn til 
begrundede klager over et produkts sikkerhedsmæs­
sige egenskaber 
g) sikre, at myndighederne har de fornødne beføjelser til 
at træffe de foranstaltninger, der påhviler dem i 
medfør af dette direktiv 
h) sørge for passende sanktioner i tilfælde af manglende 
overholdelse af kravene i dette direktiv, uden at dette 
berører anvendelsen af relevante strafferedige bestem­
melser truffet i medfør af den nationale lovgivning. Artikel 6 
1. Medlemsstaterne har i medfør af artikel 5, litra g), 
de fornødne beføjelser til, i forhold til risikoens alvor og 
i overensstemmelse med Traktaten, særlig artikel 30 og 
36, at træffe passende foranstaltninger til at: 
a) foretage egnede produktsikkerhedsundersøgelser af 
passende omfang frem til produktets endelige anven­
delse eller forbrug og i givet fald bortskaffelse, også 
selv om produktet første gang blev markedsført som 
et sikkert produkt 
b) kræve alle relevante oplysninger fra formodede 
berørte parter 
c) udbede sig prøver på et produkt eller en produktserie, 
beslaglægge eller konfiskere produkter og om 
nødvendigt i dette øjemed tiltvinge sig adgang til de 
lokaler, der benyttes af de erhvervsmæssige indeha­
vere af produktet 
d) sørge for, at bestemmelserne vedrørende passende 
løbende kontrol med produkterne overholdes 
e) på passende måde advare om risikoen ved et produkt, 
bl.a. ved offentlige advarsler, udsendelse af advarsler 
til alle, der kan tænkes at blive udsat for den pågæl­
dende risiko, samt ved advarsler, der vedlægges de 
pågældende produkter med henblik på at gøre dem 
sikre 
f) pålægge passende restriktioner på vilkårene for distri­
bution og markedsføring og eventuelt bortskaffelse af 
et farligt produkt 
g) forlange fornødne ændringer foretaget af et produkt 
eller en produktserie med henblik på at gøre dem 
sikre 
h) midlertidigt eller endeligt forbyde fremstilling eller 
markedsføring af et produkt 
i) foranstalte tilbagetrækning eller tilbagekaldelse af et 
farligt produkt, der allerede er bragt på markedet, og 
i givet fald sikre, at det destrueres på forsvarlige 
vilkår 
j) når der er stærke og sammenfaldende tegn på, at et 
produkt er farligt og indebærer alvorlig og umid­
delbar risiko: 
— beslaglægge det pågældende produkt på et hvilket 
som helst trin i fremstillingsprocessen og distribu­
tionskæden, så længe det er nødvendigt, dog højst 
tre måneder, med henblik på gennemførelse af de 
nødvendige analyser til kontrol 
— træffe en afgørelse, der forbyder dem, afgørelsen 
er rettet til, at levere, at tilbyde at levere eller 
udstille det pågældende produkt i et tidsrum på 
højst tre måneder, efter at afgørelsen er truffet. 
Nr. C 156/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 6. 90 
2. De foranstaltninger, medlemsstaternes myndigheder 
skal træffe i medfør af denne artikel, rettes, alt efter det 
konkrete tilfælde: 
a) mod leverandøren 
b) inden for rammerne af deres respektive virksomhed, 
mod distributører og/eller andre erhvervsdrivende i 
produktions- og distributionskæden, som ikke 
omfattes af definitionen på leverandør i artikel 2, litra 
d), bl.a. mod den ansvarlige for den første distribution 
på det nationale marked 
c) i givet fald mod brugerne og/eller de endelige forbru­
gere eller enhver anden indehaver af produktet, bl.a. 
med henblik på, at disse medvirker i foranstaltnin­
gerne til at undgå risikoen ved et givet produkt. 
AFSNIT IV 
Notifikationer og udveksling af oplysninger 
Artikel 7 
1. Hvis en medlemsstat på grundlag af artikel 6, litra 
e) til j), træffer foranstaltninger, der indebærer en 
begrænsning af markedsføringen af et produkt eller dets 
tilbagetrækning fra markedet, skal den pågældende 
medlemsstat, såfremt der ikke kræves notifikation ifølge 
fællesskabslovgivning på området, øjeblikkeligt under­
rette Kommissionen om sådanne foranstaltninger og 
baggrunden herfor. Denne pligt gælder ikke, hvis foran­
staltningerne skyldes en tildragelse, der kun har lokale 
virkninger, og som under alle omstændigheder er 
begrænset til den pågældende medlemsstats område. 
Kommissionen hører hurtigst muligt de berørte parter. 
Hvis Kommissionen efter denne høring konstaterer, at 
foranstaltningen er begrundet, underretter den øjeblikke­
ligt den medlemsstat, som har truffet foranstaltningen, 
og de øvrige medlemsstater herom. Konstaterer Kommis­
sionen efter denne høring, at foranstaltningen er 
ubegrundet, underretter den straks den medlemsstat, der 
har truffet foranstaltningen, samt fabrikanten eller 
dennes repræsentant med hjemsted i Fællesskabet herom. 
2. Hvis en medlemsstat har oplysninger om, at et 
produkt rent faktisk eller formodentligt frembyder en 
alvorlig og umiddelbar fare, hvis virkninger overskrider 
eller kan overskride medlemsstatens grænser, underretter 
den straks Kommissionen herom og angiver, hvilke 
foranstaltninger den har truffet eller påtænker at træffe, 
medmindre andre fællesskabsforskrifter omfatter tilsva­
rende notifikationsprocedurer for det pågældende 
tilfælde. 
Kommissionen videresender disse oplysninger til de 
andre medlemsstater, og disse underretter Kommissionen 
om, hvilke foranstaltninger de træffer i denne forbin­
delse. De nærmere regler for den hurtige udveksling af disse 
oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen 
vedtages af Kommissionen efter proceduren i artikel 11, 
stk. 1 og 5. 
AFSNIT V 
Indgreb på fællesskabsplan 
Artikel 8 
Hvis Kommissionen, enten gennem oplysninger eller 
notifikationer fra medlemsstaterne, bl.a. i medfør af 
artikel 7, bliver bekendt med, at der muligvis foreligger 
en fare af alvorlig og umiddelbar karakter, der direkte 
eller indirekte hænger sammen med et produkts sikker­
hedsmæssige egenskaber, og: 
a) som direkte eller indirekte i alvorlig grad påvirker 
eller kan påvirke et ubestemt antal personers 
sikkerhed og sundhed i mere end én medlemsstat, og 
b) som — især fordi det pågældende produktsikkerheds­
problem kræver en hurtig løsning og/eller er kompli­
ceret — ikke kan imødegås effektivt på grundlag af 
andre procedurer ifølge fællesskabslovgivning vedrø­
rende det pågældende produkt eller den pågældende 
produktkategori, og 
c) som kun kan imødegås effektivt gennem vedtagelse af 
passende foranstaltninger for hele Fællesskabet til 
bedst mulig beskyttelse af befolkningen og til sikring 
af, at det fælles marked fungerer tilfredsstillende 
kan den: 
— enten iværksætte den i artikel 9 fastsatte hørings- og 
undersøgelsesprocedure, eller 
— hvis en eller flere medlemsstater har truffet en af de i 
artikel 6, litra e) til j), omhandlede foranstaltninger, 
anmode medlemsstaterne om at træffe passende 
midlertidige foranstaltninger til forebyggelse af den 
pågældende risiko, efter proceduren i artikel 11. 
Artikel 9 
1. Afhængigt af omstændighederne og produktsikker­
hedsproblemets alvor kan Kommissionen beslutte at 
indlede en hørings- og undersøgelsesprocedure i 
medlemsstaterne for at indhente yderligere oplysninger 
om risikoens art og omfang, årsagerne til risikoen og de 
mulige forebyggelsesmidler, så den kan foretage en 
tilbundsgående undersøgelse af, om der er behov for at 
træffe foranstaltninger, som gælder direkte i hele Fælles­
skabet. 
2. Beslutter Kommissionen at indlede denne proce­
dure, underretter den straks medlemsstaterne herom og 
gør kort rede for de oplysninger, den sidder inde med. 
27. 6. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 156/13 
3. På Kommissionens anmodning træffer medlemssta­
terne passende foranstaltninger, bl.a. de i artikel 6, litra 
a) til c) nævnte, for at indsamle de relevante oplysninger. 
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om resulta­
terne af disse foranstaltninger. 
4. Kommissionen underretter medlemsstaterne om 
resultaterne af undersøgelsen. 
Artikel 10 
Kommissionen bistås af en komité for hastende produkt­
sikkerhedsproblemer, herefter benævnt »komitéen«, der 
er sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne, og 
som har Kommissionens repræsentant som formand. 
Artikel 11 
1. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen 
et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Komi­
téen afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en 
frist, som formanden fastsætter under hensyn til det 
pågældende spørgsmåls hastende karakter, dog inden for 
en måned. Den udtaler sig med det flertal, der er fastsat i 
Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgø­
relser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommis­
sionen. Under afstemninger i komitéen tillæges de 
stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlems­
staterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. 
Formanden deltager ikke i afstemningen. 
Kommissionen vedtager foranstaltningerne, der straks 
finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse 
med den af komitéen afgivne udtalelse, underrettes 
Rådet dog straks af Kommissionen om disse foranstalt­
ninger. I så fald kan Kommissionen udsætte gennemfø­
relsen af de foranstaltninger, der er truffet afgørelse om, 
i et tidsrum på højst fem arbejdsdage regnet fra datoen 
for denne underretning. 
Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgø­
relse inden for det tidsrum, der er nævnt i ovenstående 
afsnit. 
2. Foranstaltninger, der vedtages i overensstemmelse 
med stk. 1, gælder i højst seks måneder. Denne frist kan 
forlænges efter samme procedure. 
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstalt­
ninger til gennemførelse af de efter denne procedure 
vedtagne beslutninger inden ti dage. 
4. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne, 
der gennemfører de foranstaltninger, der vedtages efter 
denne procedure, giver inden for en måned de berørte 
parter lejlighed til at fremføre deres synspunkter og 
underretter Kommissionen herom. 5. Fristen for vedtagelse af de nærmere procedurer for 
det i artikel 7, stk. 2, omhandlede system for hurtig 
udveksling af oplysninger er på en måned. 
AFSNIT VI 
Diverse bestemmelser og afsluttende bestemmelser 
Artikel 12 
Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger 
for at sikre, at oplysninger om forretningshemmelig­
heder, der vedrører et produkts sikkerhedsmæssige egen­
skaber, og som er blevet videregivet til de kompetente 
myndigheder, behandles fortroligt, medmindre omstæn­
dighederne kræver, at oplysningerne offentliggøres for at 
sikre effektiv beskyttelse af borgernes sundhed og 
sikkerhed. 
Artikel 13 
Dette direktiv berører ikke anvendelsen af Rådets 
direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om indbyrdes 
tilnærmelse af medlemsstaternes ved lov og administrativt 
fastsatte bestemmelser om produktansvar ('). 
Artikel 14 
1. Hvis der ifølge dette direktiv træffes beslutninger, 
der indebærer restriktioner for markedsføring af et 
produkt eller dets tilbagetrækning fra markedet, skal de 
nøjagtige årsager hertil anføres. Den berørte part skal 
hurtigst muligt underrettes om den pågældende beslut­
ning samt om de retsmidler, der står til hans rådighed 
ifølge gældende lovgivning i den pågældende medlems­
stat. 
De berørte parter skal så vidt muligt have lejlighed til at 
fremkomme med deres synspunkter, før foranstaltningen 
træffes. Hvis der ikke forinden har fundet en sådan 
høring sted, fordi problemet kræver en hurtig løsning, 
skal den gennemføres inden for en rimelig tid efter 
iværksættelsen af den pågældende foranstaltning. 
Beslutninger, der træffes i medfør af dette direktiv, og 
som begrænser markedsføringen af et produkt eller inde­
bærer dets tilbagetrækning fra markedet, berører på 
ingen måde vurderingen af den pågældende parts ansvar 
i henhold til medlemsstatens strafferetlige bestemmelser 
på området. 
Foranstaltninger, der indebærer, at et produkt trækkes 
tilbage fra markedet, skal omfatte forholdsregler, der 
tager sigte på at gøre alle ihændehavere af det pågæl­
dende produkt, bl.a. distributører og endelige brugere 
eller forbrugere, mere villige til at bidrage til dets tilba­
getrækning. Disse foranstaltninger omfatter i givet fald 
erstatning af produktet med et andet produkt eller godt­
gørelse. 
0) EFT nr. L 210 af 7. 8. 1985, s. 29. 
Nr. C 156/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 6. 90 
2. Medlemsstaterne fastsætter i deres lovgivning, at 
fysiske eller juridiske personer, der offentligt drager et 
produkts eller en produktkategoris sikkerhedsmæssige 
egenskaber i tvivl alene for at gøre befolkningen 
opmærksom på sundheds- og sikkerhedsmæssige 
forhold, ikke holdes ansvarlige for de eventuelle økono­
miske konsekvenser af en sådan offentlig debat, forudsat 
at formålet med sådanne udtalelser er at være sand­
færdig, nøjagtig og ude vildledende hensigt. 
3. Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstalt­
ninger af administrativ og retlig art for at sikre, at leve­
randører af produkter, hvis sikkerhedsmæssige egen­
skaber drages i tvivl på en måde, der strider mod stk. 2, 
har passende retsmidler til rådighed. 
4. Medlemsstaterne sikrer, at foranstaltninger truffet 
af de kompetente myndigheder til begrænsning af 
markedsføringen af et produkt eller dets tilbagetrækning 
fra markedet kan indbringes for domstolene. Artikel 15 
Kommissionen forelægger hvert andet år Europa-Parla­
mentet og Rådet en rapport om anvendelsen af dette 
direktiv. 
Artikel 16 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og 
administrative bestemmelser, herunder passende sank­
tioner, i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 
1. januar 1991. De underretter straks Kommissionen 
herom. 
2. De i henhold til stk. 1 vedtagne bestemmelser skal 
indeholde en udtrykkelig henvisning til dette direktiv. 
Artikel 17 
Rådets beslutning ... (om et fællesskabssystem for hurtig 
udveksling af oplysninger om farer ved anvendelsen af 
forbrugsvarer) ophæves. 
Artikel 18 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.