I forbindelse med den aktuelle revision tages der, hvad angår indvirkningen af fiskeriet, hensyn til Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en europæisk strategi for plast i en cirkulær økonomi, den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen om international havforvaltning: en dagsorden for havenes fremtid og Rådets konklusioner om denne fælles meddelelse.

Det er i afgørelse 10974/1/14 REV 1 fastsat, at Unionens holdning skal tages op til revision forud for det årlige møde i 2019. Derfor fastlægges Unionens holdning inden for rammerne af ICCAT for perioden 2019-2023 ved dette forslag, og afgørelse 10974/1/14 REV 1 erstattes.

For ICCAT er denne fremgangsmåde gennemført ved Rådets afgørelse 10974/1/14 REV 1 af 20. juni 2014, hvori Unionens holdning i ICCAT er fastlagt for perioden 20142018. Nævnte afgørelse indeholder de generelle principper og retningslinjer, men tager i videst muligt omfang hensyn til særlige forhold i ICCAT. I overensstemmelse med medlemsstaternes ønske indeholder den desuden en standardprocedure for fastlæggelsen af Unionens holdning fra år til år.

Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på de årlige møder i de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er), fastlægges på nuværende tidspunkt efter en totrinsmodel. De vejledende principper og retningslinjer for Unionens holdning fastlægges i en rådsafgørelse for flere år ad gangen, hvorefter holdningen justeres forud for hvert årsmøde ved et uofficielt kommissionsdokument, som drøftes i Rådets arbejdsgruppe.

I henhold til ICCAT-konventionens artikel VIII, stk. 2, træder henstillingerne i kraft seks måneder efter den dato, på hvilken de kontraherende parter underrettes om dem af ICCAT. En henstilling er ikke bindende for kontraherende parter, som har indgivet og bekræftet en indsigelse mod den pågældende henstilling. Hvis indsigelsen støttes af et flertal af de kontraherende parter, træder henstillingen ikke i kraft.

ICCAT har beføjelse til at vedtage bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger for det fiskeri, der hører under dens kompetenceområde, og disse er bindende for de kontraherende parter.

ICCAT er et organ, der er oprettet ved ICCAT-konventionen og er ansvarligt for vedtagelsen af bindende afgørelser ("henstillinger") med henblik på bevarelse og forvaltning af det fiskeri, der hører under dens kompetenceområde. Sådanne foranstaltninger kan blive bindende for Unionen.

Formålet med Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) er gennem oprettelsen af ICCAT at fremme samarbejdet om bevarelsen af bestandene af tun og tunlignende arter i Atlanterhavet på et niveau, som muliggør bæredygtig fangst af størst mulige mængder med henblik på konsum og andre formål. Konventionen trådte i kraft den 21. marts 1969.

Dette forslag vedrører en afgørelse om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på møderne i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) for perioden 2019-2023 i forbindelse med den påtænkte vedtagelse af bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af den påtænkte retsakt, hvortil der skal indtages en holdning på Unionens vegne. Hvis den pågældende retsakt har to formål eller består af to elementer, og det ene af disse formål eller elementer må betragtes som det primære, mens det andet kun er sekundært, skal den afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF, kun have ét materielt retsgrundlag, nemlig det, som det primære eller fremherskende formål eller element tilsiger.

I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal Rådet vedtage afgørelser om fastlæggelse af, "hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen."

4.2.2.Anvendelse på det foreliggende tilfælde

Hovedformålet med og indholdet af den påtænkte retsakt vedrører fiskeri. Forordning (EU) nr. 1380/2013 udgør retsgrundlaget for udarbejdelsen af de principper, der skal afspejles i denne holdning.

Det materielle retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 43, stk. 2, i TEUF. Afgørelsen skal erstatte afgørelse 10974/1/14 REV 1, som dækker perioden 20142018.

4.3.Konklusion

Retsgrundlaget for forslaget til afgørelse bør være artikel 43, stk. 2, i TEUF sammenholdt med artikel 218, stk. 9, i TEUF.

2019/0061 (NLE)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet, og om ophævelse af afgørelse 10974/1/14 REV 1

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 9,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

(1)Ved Rådets afgørelse af 9. juni 1986 tiltrådte Det Europæiske Fællesskab den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT-konventionen), hvorved Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) blev oprettet.

(2)ICCAT er ansvarlig for at vedtage foranstaltninger, der tager sigte på langsigtet bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne i ICCAT-konventionsområdet og på at beskytte de marine økosystemer, hvor disse ressourcer forekommer. Sådanne foranstaltninger kan blive bindende for Unionen.

(3)I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 skal EU sikre, at fiskeri- og akvakulturaktiviteter er miljømæssigt bæredygtige på lang sigt og forvaltes på en måde, der er i overensstemmelse med målene om at opnå økonomiske, sociale og beskæftigelsesmæssige fordele, og som bidrager til fødevareforsyningssikkerheden. Det er ligeledes fastsat i nævnte forordning, at Unionen skal forvalte fiskeriet efter en forsigtighedstilgang og bestræbe sig på at sikre, at udnyttelsen af havets levende biologiske ressourcer genopretter og opretholder bestandene af befiskede arter på niveauer, der kan give det maksimale bæredygtige udbytte. Endvidere er det fastsat, at Unionen skal træffe forvaltnings- og bevarelsesforanstaltninger på grundlag af den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning, støtte udbygningen af videnskabelig viden og rådgivning, gradvis eliminere udsmid og fremme fangstmetoder, der bidrager til et mere selektivt fiskeri, til undgåelse og størst mulig begrænsning af uønskede fangster og til fiskeri med begrænset indvirkning på det marine økosystem og fiskeressourcerne. Derudover er det i forordning (EU) nr. 1380/2013 udtrykkeligt fastsat, at Unionen skal anvende disse mål og principper i forbindelse med varetagelsen af sine eksterne fiskeriforbindelser.

(4)Som meddelt i den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen om international havforvaltning: en dagsorden for havenes fremtid og Rådets konklusioner om denne fælles meddelelse er fremme af foranstaltninger til støtte og forbedring af effektiviteten af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er) og, hvor det er relevant, forbedring af deres forvaltning et centralt element i Unionens indsats i disse fora.

(5)I Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en europæisk strategi for plast i en cirkulær økonomi henvises der til specifikke foranstaltninger til reducering af plast og havforurening og til forebyggelse af, at fiskeredskaber mistes eller efterlades til søs.

(6)Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på møderne i ICCAT for perioden 2019-2024, bør fastlægges, eftersom ICCAT's bevarelsesforanstaltninger vil være bindende for Unionen og vil kunne få afgørende indflydelse på indholdet af EU-lovgivningen, nemlig Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008, Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009, og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2403. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 2016/1627. Rådets forordning (EF) nr. 1936/2001, Rådets forordning (EF) nr. 520/2007 og Rådets forordning (EF) nr. 1984/2003. Dette skyldes, at ICCAT's henstillinger kan supplere eller erstatte de forpligtelser, der er fastsat i den eksisterende EU-lovgivning.

(7)Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på møderne i ICCAT, er på nuværende tidspunkt fastlagt ved Rådets afgørelse 10974/1/14 REV 1. Afgørelse 10974/1/14 REV 1 bør ophæves og erstattes med en ny afgørelse for perioden 2019-2023.