EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 10.11.2022 JOIN(2022) 49 final FÆLLES MEDDELELSE TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET EU's politik for cyberforsvar



I. INDLEDNING Krigens tilbagevenden i Europa med Ruslands uberettigede og uprovokerede militære aggression mod Ukraine har været en brat opvågning for alle, der sætter spørgsmålstegn ved EU's tilgang til sikkerhed og forsvar og dets evne til at fremme sin vision og forsvare sine interesser, herunder i cyberspace. Autoritære regimer forsøger at udfordre og underminere den regelbaserede internationale orden i cyberspace, hvilket gør cyberspace til et stadig mere omstridt område på linje med land, hav, luft og rummet. Ondsindet adfærd i cyberspace fra både statslige og ikkestatslige aktører er blevet intensiveret i de seneste år, herunder et stigende antal cyberangreb rettet mod kritisk militær og civil infrastruktur i EU samt i deployerede missioner og operationer. Linjerne mellem den civile og den militære dimension af cyberspace er udviskede, som det fremgår af de seneste angreb på energinet, transportinfrastruktur og rumaktiver. Det illustrerer også den indbyrdes afhængighed mellem fysisk og digital infrastruktur og potentialet for, at væsentlige cybersikkerhedshændelser kan afbryde eller skade kritisk infrastruktur. Det er en kraftig påmindelse om, at EU har brug for et tæt militært og civilt samarbejde i cyberspace for at blive en stærkere garant for sikkerhed. EU er nødt til at påtage sig et større ansvar for sin egen sikkerhed. Dette kræver moderne og interoperable europæiske væbnede styrker. Medlemsstaterne skal derfor hurtigst muligt og med prioritet forpligte sig til at øge investeringerne i cyberforsvarskapaciteter, der dækker hele spektret, herunder aktive forsvarskapaciteter. Samtidig med at EU forbliver fuldt engageret i folkeretten og internationale normer i cyberspace, bør det tilkendegive, at det er rede til at anvende disse kapaciteter på en koordineret måde i tilfælde af et cyberangreb på en medlemsstat. For at opnå succes skal EU sikre sin teknologiske og digitale suverænitet på cyberområdet. EU's evne til at handle vil afhænge af dets evne til at beherske og udvikle banebrydende teknologi inden for cybersikkerhed og cyberforsvar i EU. Da cyberteknologier har et stort potentiale for dobbelt anvendelse, skal cybersikkerheds- og cyberforsvarsindustrien, forskning og udvikling og innovationsaktiviteter arbejde på en langt mere synergetisk måde for at udvikle bedre kapaciteter. Fælles forebyggelse og opdagelse er en vigtig del af EU's forsvarskapaciteter. EU skal have kapacitet til at opdage angreb i de tidlige faser. Detektionsdata skal omdannes til håndgribelige efterretninger, som kan tjene både cybersikkerhed og cyberforsvar. Et sådant samarbejde mellem forsvarssektoren og de civile cybersamfund er grundlaget for en forbedret fælles situationsbevidsthed i cyberspace, og det er lige så afgørende for en koordineret kriserespons på både teknisk og operationelt plan. Den væbnede konflikt i Ukraine har også vist værdien af et tæt samarbejde med den private sektor og nødvendigheden af at have adgang til private pålidelige udbydere, der fungerer som cyberreserver, for at forbedre reaktionen i tilfælde af større cyberangreb. Det er derfor nødvendigt at sikre, at medlemsstaterne kan regne med støtte fra pålidelige cyberreserver, og at dette sker på en sikker og koordineret måde. Denne fælles meddelelse, der bygger på rammen for cyberforsvarspolitikken, foreslår en ambitiøs strategi, der skal gøre det muligt for EU og dets medlemsstater at handle selvsikkert og med selvgennemslagskraft i cyberspace. Den har til formål at styrke cyberforsvarskapaciteterne gennem medlemsstaternes individuelle eller fælles indsats og at styrke koordineringen og samarbejdet mellem EU's cybersamfund. Den vil også arbejde på at mindske EU's strategiske afhængighed inden for kritiske cyberteknologier og styrke den europæiske forsvarsteknologiske og -industrielle base (EDTIB). Politikken vil fastsætte EU's spilleregler og foreslå måder, hvorpå solidariteten kan styrkes i centrum af EU inden for cyberforsvar og for samarbejde med den private sektor for at forbedre reaktionen i tilfælde af større cyberangreb. I betragtning af cybertruslernes tværnationale karakter vil den udvikle gensidigt fordelagtige og skræddersyede partnerskaber inden for cyberforsvar, herunder kapacitetsopbygning inden for cyberforsvar, og styrke partnerlandenes cyberrobusthed. Som foreslået i det strategiske kompas for sikkerhed og forsvar , som Rådet vedtog i marts 2022, vil den nuværende politik for cyberforsvar således øge evnen til at forebygge, opdage, forsvare mod, komme sig efter og afskrække fra cyberangreb rettet mod EU og dets medlemsstater ved hjælp af alle tilgængelige midler. Dette er i overensstemmelse med Kommissionens digitale prioriteter, ambitionen i EU's strategi for cybersikkerhed fra 2020 , kommissionsformand Ursula von der Leyens meddelelse i hendes tale om Unionens tilstand i 2021 og Rådets konklusioner om udviklingen af Den Europæiske Unions cyberposition af 23. maj 2022. I den fælles meddelelse fra 2022 om investeringsunderskud på forsvarsområdet blev EU og dets medlemsstater også opfordret til at iværksætte arbejdet hen imod en fuld cyberforsvarskapacitet — fra forskning, opdagelse og beskyttelse til reaktion. II. EU'S CYBERFORSVAR SKAL BESKYTTE, OPDAGE, AFSKRÆKKE OG FORSVARE MOD CYBERANGREB 1. Fælles handling for at styrke cyberforsvaret I 2018 identificerede EU cyberspace som et militært operationsområde. Den militære vision og strategi for cyberspace som operationsområde, der blev vedtaget i 2021, fastsætter rammebetingelserne og beskriver de mål, måder og midler, der er nødvendige for at anvende cyberspace som et operationsområde til støtte for EU's operationer under den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (FSFP). Cyberforsvar og anvendelsen af relaterede kapaciteter i hele spektret af militære cyberspaceoperationer er et nationalt anliggende for medlemsstaterne, men er samtidig afhængig af et bredere økosystem, herunder et stærkt industrigrundlag understøttet af kapacitetsudvikling på EU-plan. EU's cyberforsvarsfællesskab, der består af medlemsstaternes forsvarsmyndigheder og støttes af EU's institutioner, organer og agenturer, har visse særlige karakteristika i forhold til andre cybersamfund og følger en anden forvaltningsmodel. Manglen på en fastlagt ramme for informationsudveksling og samarbejde mellem EU's militære IT-beredskabsenheder (milCERT'er), herunder til støtte for militære FSFP-missioner og -operationer, er problematisk i betragtning af det øgede omfang af cybertrusler fra statslige og ikkestatslige aktører. Samarbejde mellem cybersamfund på det civile, diplomatiske og retshåndhævende område og deres forsvarsmodparter vil skabe stor merværdi for alle berørte aktører. Det er derfor afgørende at muliggøre et sådant samarbejde ved at tilvejebringe passende og sikre midler til informationsudveksling og deltage i øvelser og andre aktiviteter, der opbygger tillid og fælles forståelse. Desuden er der i øjeblikket kun begrænset gensidig operationel bistand mellem medlemsstaterne. Den yderligere udvidelse af begrebet cyberberedskabshold i hele EU bør undersøges på grundlag af det relaterede projekt vedrørende permanent struktureret samarbejde (PESCO) og cyberberedskabshold og gensidig bistand inden for cybersikkerhed (CRRT), herunder i forbindelse med artikel 42, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) ("bestemmelsen om gensidig bistand") og artikel 222 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) ("solidaritetsbestemmelsen"). På samme måde er en af erfaringerne fra det vellykkede ukrainske cyberforsvar i forbindelse med Ruslands angrebskrig den afgørende rolle, som den private sektor spiller. Det bør derfor undersøges, i hvilket omfang den private sektor også kan bidrage til at forbedre cyberindsatsen. 1.1 Styrkelse af fælles situationsbevidsthed og koordinering i forsvarssamfundet

I betragtning af omfanget af den risiko, der er forbundet med cyberangreb, skal medlemsstaterne have den mest fuldstændige kollektive situationsbevidsthed til rådighed, herunder kapacitet til tidlig opdagelse samt ressourcer til at reagere korrekt og genoprette på en solidarisk og koordineret måde. For så vidt angår militær situationsbevidsthed er der behov for at oprette et EU-koordinationscenter for cyberforsvar (EUCDCC), der støtter øget situationsbevidsthed i forsvarssektoren, herunder alle EU's militære FSFP-øverstbefalende. Den højtstående repræsentant vil forelægge forslaget til EUCDCC med henblik på medlemsstaternes overvejelse på grundlag af PESCO-projektet om koordineringscenter på cyber- og informationsområdet (CIDCC). Det vil sigte mod at tilvejebringe en holistisk analyse af cyberspace, det elektromagnetiske miljø og det kognitive område ved at samle forskellige informationskilder til det militære strategiske og operationelle niveau. Der bør etableres passende forbindelser mellem EUCDCC og EU's Efterretningsanalysecenter (EU INTCEN) samt EU's Militærstabs efterretningstjeneste — inden for rammerne af den fælles efterretningsanalysekapacitet. Ud over eksterne informationskilder bør EUCDCC oprette og integrere et uafhængigt aktivt informationsteknologisensorsystem for at styrke overvågningen af EU-ejede knudepunkter til støtte for militære FSFP-missioner og -operationer. Det vil give bedre detektionskapacitet og skabe et nyt lag af oplysninger for yderligere at forbedre informationsgrundlaget for cyberrisikovurdering og situationsbevidsthed. Med henblik herpå er der behov for kapaciteter, der muliggør og sikrer etablering og vedligeholdelse af et konstant operationelt, og om muligt anerkendt, billede af cyberspace, herunder både modstanderes og venskabelige styrkers igangværende og forestående cyberoperationer. Et sådant billede vil bidrage til planlægningen og gennemførelsen af EU's militære FSFP-missioner og -operationer. Det vil således blive det militære bidrag til at gøre EU mere bevidst og responsiv over for ondsindede handlinger i cyberspace. For at øge tilliden og udveksle pålidelige og rettidige strategiske oplysninger om større cyberhændelser vil EU's konference for cyberøverstbefalende blive videreudviklet og styrket. Med Det Europæiske Forsvarsagentur (EDA) som sekretariat og med deltagelse af EU's militærstab vil den mødes mindst to gange om året for at drøfte operationelle spørgsmål og andre relevante emner. Der vil blive oprettet et operationelt netværk for milCERT'er (MICNET) med støtte fra EDA. Alle medlemsstater opfordres til at deltage i MICNET, som forventes at være operationelt i januar 2023. Ved at lette udvekslingen af oplysninger mellem milCERT'er vil MICNET fremme en mere robust og koordineret reaktion på cybertrusler, der påvirker forsvarssystemerne i EU, herunder dem, der anvendes i militære FSFP-missioner og -operationer. MICNET vil også gøre det muligt at fortsætte uddannelsesprocesserne og den løbende identifikation af nye krav til milCERT-fællesskabet over tid. I løbet af de næste fire år vil EDA sammen med medlemsstaterne udvikle en infrastruktur til udveksling af oplysninger samt tilhørende værktøjer og procedurer til støtte for informationsudveksling mellem milCERT'er. MICNET vil også danne ramme for en årlig øvelse med henblik på at teste, validere og identificere nye krav og løsninger. 1.2 Øget koordinering med civile samfund MICNET bør fungere som en ramme og infrastruktur for informationsudveksling mellem de forskellige niveauer i cyberforsvarssektoren og eksterne interessenter. Efterhånden som MICNET når et højere modenhedsniveau, vil EDA bistå medlemsstaterne med at undersøge mulighederne for samarbejde med netværket af enheder, der håndterer IT-sikkerhedshændelser (CSIRT), og som samler nationale CSIRT'er og IT-beredskabsenheden under EU's institutioner, organer og agenturer (CERT-EU). Dette samarbejde kunne omfatte fælles møder og øvelser. Inddragelsen af den private sektor i relevante informationsudvekslings- og beredskabsbestræbelser bør også undersøges. For at muliggøre en mere effektiv cyberkrisestyring bør EU's konference for cyberøverstbefalende samarbejde med netværket af forbindelsesorganisationer for cyberkriser (CyCLONe), som samler medlemsstaterne og Kommissionen for at støtte koordineringen og håndteringen af væsentlige cybersikkerhedshændelser i EU. Dette engagement vil kombinere militær erfaring og civil situationsbevidsthed på strategisk og operationelt plan. Selv om EUCDCC bør fungere som det centrale knudepunkt for indsamling, analyse, vurdering og endelig distribution af cyberforsvarsrelaterede oplysninger, navnlig for militære FSFP-missioner og -operationer, kan det også knytte forbindelse til den interinstitutionelle Cyber Crisis Task Force, som blev oprettet for at sikre informeret beslutningstagning og en koordineret reaktion fra EU's institutioner, organer og agenturer på større cyberkriser på strategisk og operationelt plan. EUCDCC kan også udveksle relevante oplysninger med et cybersituations- og analysecenter, der er ved at blive oprettet i Kommissionen med støtte fra Den Europæiske Unions Agentur for Cybersikkerhed (ENISA) og CERT-EU for at levere analyser og mere effektiv krisestyringsstøtte. Desuden er manglen på fælles eller interoperable sikre kommunikationsværktøjer og -platforme mellem medlemsstaterne og de relevante europæiske agenturer og organer fortsat en stor hindring. Kommissionen og de relevante institutioner er i øjeblikket i færd med at kortlægge eksisterende værktøjer til sikker kommunikation på cyberområdet. På grundlag af denne kortlægning af eksisterende værktøjer vil Kommissionen forelægge sine henstillinger for Rådet i slutningen af 2022 med henblik på at nå til enighed om yderligere tiltag. EU's cybersolidaritet med henblik på stærkere fælles opdagelse og situationsbevidsthed Civile støtteforanstaltninger kan yderligere øge den fælles situationsbevidsthed. Cyberforsvarssektoren vil kunne drage fordel af stærkere civil detektionskapacitet og kapacitet til situationsbevidsthed, der er udviklet med henblik på beskyttelse af EU's kritiske infrastruktur. Med henblik herpå er Kommissionen i færd med at forberede et initiativ til fremme af etableringen af en EU-infrastruktur for sikkerhedsoperationscentre (SOC'er) baseret på en første fase, der skal iværksættes i de kommende uger, og som derefter vil blive udvidet og udrullet i større målestok. Dette vil i sidste ende bestå af flere multinationale SOC-platforme, som hver især samler nationale SOC'er med støtte fra programmet for et digitalt Europa som supplement til den nationale finansiering. Lovgivningsmæssige ændringer af programmet for et digitalt Europa vil give mulighed for langsigtet finansiel støtte til fælles indkøb af næste generation af ultrasikre værktøjer og infrastruktur. Dette vil gøre det muligt for EU's planlagte SOC-infrastruktur at forbedre den kollektive detektionskapacitet ved at anvende den nyeste kunstige intelligens (AI) og dataanalyse, der dækker civile kommunikationsnet. Denne generation af cybertrusselsefterretninger, der kan gøres til genstand for handling, vil give mulighed for rettidige advarsler til myndigheder og relevante enheder for at sætte dem i stand til at opdage og reagere effektivt på større hændelser. Infrastrukturens størrelse og omfang vil afhænge af den samlede finansiering, der kan anvendes på nationalt plan og af Unionen, afhængigt af det disponible budget under den flerårige finansielle ramme. Sådanne multinationale SOC'er kan også gøre det muligt for forsvarsenheder at deltage ved at oprette en "forsvarssøjle" med hensyn til forvaltning og typen af udvekslede oplysninger. Denne "forsvarssøjle" vil blive udviklet sammen med den højtstående repræsentant og kan omfatte en særlig mekanisme til udveksling af oplysninger med militære aktører, herunder EUCDCC, for hvilken der kan udvikles sikkerhedsstandarder på forsvarsniveau. EU's cybersolidaritet inden for beredskab, indsats og genopretning Væsentlige cybersikkerhedshændelser er ofte for forstyrrende til, at en enkelt eller flere berørte medlemsstater kan håndtere dem alene. I sådanne tilfælde skal medlemsstaterne kunne trække på gensidig bistand og solidaritet, herunder i forbindelse med artikel 42, stk. 7, i TEU og artikel 222 i TEUF. Den højtstående repræsentant vil i samarbejde med Kommissionen og medlemsstaterne undersøge mulighederne for at udvide konceptet cyberberedskabshold på grundlag af det relaterede PESCO-projekt for cyberberedskabshold med henblik på bedre at støtte EU's medlemsstater og FSFP-missioner og -operationer. Sådanne hold vil have til opgave at yde skræddersyet og målrettet kortsigtet bistand efter anmodning og afhængigt af de specifikke behov i hvert enkelt tilfælde. Det kan også, hvor det er relevant, omfatte muligheder for støtte fra betroede private partnere for at sikre effektive indsats- og genopretningstiltag. Som led i EU's cybersolidaritetsinitiativ er Kommissionen i færd med at forberede foranstaltninger til at styrke beredskabs- og indsatsforanstaltninger i hele EU. Dette vil omfatte afprøvning af væsentlige enheder, der driver kritisk infrastruktur, for potentielle sårbarheder baseret på EU's risikovurderinger — baseret på foranstaltninger, som Kommissionen allerede har iværksat sammen med ENISA — samt foranstaltninger til håndtering af hændelser for at afbøde konsekvenserne af alvorlige hændelser, støtte øjeblikkelig genopretning og/eller genoprette væsentlige tjenesters funktion.

EU's cybersolidaritetsinitiativ kan støtte den gradvise oprettelse af en cyberreserve på EU-plan med tjenester fra pålidelige private udbydere, der er klar til at gribe ind efter anmodning fra medlemsstaterne i tilfælde af væsentlige grænseoverskridende hændelser. Roller og ansvarsområder bør identificeres tydeligt og koordineres fuldt ud med eksisterende organer for at sikre, at støtten fra cyberreserven på EU-plan ydes, hvor der er behov for den, og supplerer andre potentielle former for bistand. Selv om indsatsområdet og fordelingen af omkostningerne ved specifikke interventioner vil afhænge af den tilgængelige EU-finansiering, vil EU også tilføre merværdi ved at sikre, at en sådan reserve på EU-plan er tilgængelig og klar. For at sikre en høj grad af tillid vil Kommissionen også overveje mulighederne for at støtte udviklingen af cybersikkerhedscertificeringsordninger for sådanne private cybersikkerhedsvirksomheder. Øvelser er centrale elementer i opbygningen af beredskab. De fremmer udviklingen af en fælles videnbase og forståelse af cyberforsvar, hvilket igen styrker det operationelle beredskab. Fælles cyberforsvarsøvelser vil også opbygge interoperabilitet og tillid mellem interessenter, herunder for at støtte militære FSFP-missioner og -operationer. Med udgangspunkt i CYBER PHALANX-serien og MilCERT's øvelser vil EDA oprette et nyt projekt CyDef-X, der samler alle medlemsstater, og som skal fungere som en ramme for EU's cyberforsvarsøvelser. Dette projekt kan tjene til at yde gensidig bistand i henhold til artikel 42, stk. 7, i TEU. Anvendelsen af særlige cyberforsvarstest-, uddannelses- og øvelsesmiljøer (f.eks. Cyber Ranges Federation) bør også undersøges, herunder ved at anvende PESCO's Cyber Ranges Federations-projekt. Øvelser kan også spille en vigtig rolle med hensyn til at forbedre samarbejdet mellem civile og militære enheder. Når ENISA, EDA og andre relevante enheder tilrettelægger øvelser, bør man derfor systematisk overveje at inddrage deltagere fra andre cyberfællesskaber. Som led i styrkelsen af EU's kapacitet til at forebygge, afværge og reagere på cyberangreb og i overensstemmelse med EU's strategi for cybersikkerhed fra 2020 og det strategiske kompas vil den højtstående repræsentant i 2023 foreslå muligheder for yderligere at styrke EU's cyberdiplomatiske værktøjskasse ved at trække på elementerne i EU's cyberposition og erfaringerne fra gennemførelsen af værktøjskassen siden dens oprettelse. Cyberforsvarstiltag ·Oprette et EU-koordinationscenter for cyberforsvar som center for fælles militær situationsbevidsthed og undersøge mulighederne for samarbejde med Kommissionens situations- og analysecenter. ·Videreudvikle og styrke EU's konference for cyberøverstbefalende. ·Tilskynde medlemsstaterne til at deltage aktivt i MICNET, som er netværket af militære CERT'er, og arbejde hen imod et samarbejde med det civile CSIRT-netværk. ·Udvikle et nyt rammeprojekt CyDef-X til støtte for EU's cyberforsvarsøvelser. ·Undersøge mulighederne for yderligere at udvikle konceptet cyberberedskabshold på grundlag af PESCO-projektet for cyberberedskabshold. ·Undersøge mulighederne for at videreudvikle projekter inden for Cyber Ranges Federations. Civile støtteaktioner ·Forberede et EU-cybersolidaritetsinitiativ, herunder en mulig retsakt, der skal foretage lovgivningsmæssige ændringer af programmet for et digitalt Europa: ofor at styrke EU's fælles detektionskapacitet, situationskendskab og reaktionskapacitet ofor gradvist at opbygge en cyberreserve på EU-plan med tjenester fra pålidelige private udbydere ofor at støtte afprøvning af kritiske enheder for potentielle sårbarheder baseret på EU's risikovurderinger. ·Undersøge udviklingen af cybersikkerhedscertificeringsordninger på EU-plan for cybersikkerhedsindustrien og private virksomheder. ·Styrke samarbejdet på strategisk, operationelt og teknisk plan mellem cyberforsvar og andre cybersamfund. 2. Sikring af EU's forsvarsøkosystem I de seneste år er antallet af cyberangreb steget dramatisk, herunder angreb i forsyningskæden med cyberspionage, ransomware eller forstyrrelser som formål. I 2020 berørte angrebet på SolarWinds' forsyningskæde mere end 18 000 organisationer på verdensplan, herunder statslige organer, store virksomheder og forsvarsvirksomheder. Udnyttelsen af en sårbarhed i Apaches Log4J-software fremhævede, at selv softwarekomponenter, der ikke betragtes som højrisikokomponenter eller kritiske, kan anvendes som våben til at udføre vellykkede angreb i EU på store virksomheder eller regeringer, herunder på forsvarsområdet. Dette viser et klart behov for yderligere at styrke cyberrobustheden hos enheder, der er aktive i EU's forsvarsøkosystem, herunder militære enheder, forsvarsindustrien og private operatører. Væbnede styrker er i vid udstrækning afhængige af civil kritisk infrastruktur, hvad enten det drejer sig om mobilitet, kommunikation eller energi. Det russiske angreb på KA-SAT-satellitnettet, som forstyrrede kommunikationen mellem flere offentlige myndigheder og de ukrainske væbnede styrker, er et eksempel på en sådan indbyrdes forbindelse. Dette viser behovet for at sikre en sådan kritisk infrastruktur. For at løse problemer vedrørende sikkerheden i deres kommunikations- og informationssystemer er medlemsstaterne i færd med at udvikle deres egne sikkerhedsstandarder og -krav til militære systemer, som ikke altid tager hensyn til behovet for interoperabilitet eller eksistensen af civile standarder for produkter med dobbelt anvendelse. Dette har en negativ indvirkning på medlemsstaternes evne til at handle sammen i cyberspace, også i forbindelse med militære FSFP-missioner og -operationer, og det skaber hindringer for gensidig bistand. Desuden er det også nødvendigt at fremme stærkere synergier mellem militære og civile standardiseringsspor, da det at skulle følge ensartede, men forskellige standarder for civile og militære kunder øger produktionsomkostningerne for industriens udvikling af produkter med dobbelt anvendelsesformål. 2.1. Styrkelse af forsvarsøkosystemets cyberrobusthed En styrkelse af forsvarsøkosystemets cyberrobusthed kræver målrettede foranstaltninger og investeringer på tværs af en bred vifte af enheder fra medlemsstaternes militære infrastruktur og FSFP-missioner og -operationer til kritisk infrastruktur, forsvarsindustrien og relevante forskningsenheder. Beskyttelsen af de oplysninger, der er nødvendige for en informeret beslutningstagning, er nødvendig for at sikre vellykkede FSFP-missioner og -operationer. EU og dets medlemsstater er nødt til at styrke deres militære kommando- og kontrolstrukturer yderligere og udvikle og sikre deres infrastruktur. Dette gælder også for politisk-militære konsultationer i de tidlige faser af krisestyringen med henblik på en effektiv anvendelse af det operative hovedkvarter, herunder Den Militære Planlægnings- og Gennemførelseskapacitet (MPCC). Der vil navnlig blive taget fat på dette gennem den videre udvikling af EU's Wide Area Network-operation. I forbindelse med militære missioner og operationer beskæftiger cyberforsvarsaktører sig med oplysninger i forskellige formater og klassifikationer, der kommer fra forskellige kilder. Dette gør det yderst vigtigt at anvende sikker, avanceret teknologi, som f.eks. kunstig intelligens, med støtte fra industrien. Sikkerheden i kommunikations- og informationssystemers infrastruktur skal forbedres ved at anvende gensidigt aftalte forvaltningsprocedurer, hvorved tilliden til integriteten af de oplysninger, der er til rådighed blandt interessenterne, fremmes. Desuden vil den højtstående repræsentant, herunder i sin egenskab af chef for EDA, med støtte fra Kommissionen bistå medlemsstaterne med udarbejdelsen af ikke-juridisk bindende henstillinger til forsvarssamfundet inspireret af direktivet om foranstaltninger til sikring af et højt fælles cybersikkerhedsniveau i hele Unionen (NIS 2), da forsvar er udelukket fra direktivets anvendelsesområde. Dette vil bidrage til en øget samlet modenhed inden for cyberforsvar. Kommissionens forslag til en retsakt om cyberrobusthed, som har til formål at fastsætte cybersikkerhedskrav for produkter med digitale elementer, vil også yderligere reducere angrebsfladen i produkter med dobbelt anvendelse, der f.eks. anvendes i kommunikations- og informationssystemer af forsvarsindustrien og offentlige forsvarsaktører. Ifølge forslaget skal fabrikanterne indberette aktivt udnyttede sårbarheder inden for 24 timer til ENISA, som vil informere de relevante nationale CSIRT'er. I den forbindelse vil det også være vigtigt at sikre, at forsvarssamfundet hurtigt informeres om sårbarheder i produkter med digitale elementer samt om alle tilgængelige og/eller anvendte patches og afbødende foranstaltninger. Så meget desto mere i lyset af militærets afhængighed af kritisk civil infrastruktur er der også behov for yderligere at øge beskyttelsen af kritisk infrastruktur mod storstilede cyberangreb. Efter anmodning fra Rådet er Kommissionen, den højtstående repræsentant og NIS-samarbejdsgruppen i færd med at udarbejde risikoscenarier for digital infrastruktursikkerhed. Der vil i første omgang blive fokuseret på cybersikkerhed inden for energi-, telekommunikations- og transportsektoren samt rummet. Derudover vil der også blive udarbejdet målrettede cybersikkerhedsrisikovurderinger for kommunikationsinfrastruktur og -netværk i EU (herunder fast og mobil infrastruktur, satellit, undersøiske kabler og internetrouting). Med hensyn til beskyttelse af kritisk infrastruktur mod menneskeskabte trusler, herunder hybride trusler, opfordres medlemsstaterne i forslaget til Rådets henstilling om en koordineret tilgang fra Unionens side til at styrke kritisk infrastrukturs modstandsdygtighed til bl.a. at sikre passende stresstest og krisekoordinering. Den maritime kritiske infrastruktur, herunder beskyttelsen af undersøiske datakabler, vil blive behandlet yderligere i forbindelse med den kommende revision af EU-strategien for maritim sikkerhed og handlingsplanen for denne. Yderligere tiltag til at styrke cybersikkerheden for kritisk infrastruktur i energisystemet er fastsat i EU's handlingsplan for digitalisering af energisystemet. Rumbaserede tjenester er af stigende relevans for forsvaret, uanset om de er til overvågning, situationskendskab, præcis positionering eller ultrasikret kommunikation. De er derfor vigtige strategiske aktiver for teknologisk suverænitet. Afbrydelse af rumbaserede tjenester kan have stor indvirkning på forsvarssystemerne, men også på samfundet og økonomien som helhed. Deres modstandsdygtighed er afgørende for cyberforsvarets overordnede modstandsdygtighed, da de kan være mål for ondsindede angreb. Som det navnlig ses med angrebene på KA-SAT-netværk, er rumsystemer i stigende grad udsat for cybertrusler, der kan påvirke tilgængeligheden eller kontinuiteten af rumbaserede tjenester. Dette skaber en risiko for EU's strategiske og sikkerhedsmæssige interesser på rumområdet og også for rumkapaciteter, der muliggør og bistår cyberforsvar. EU's rumstrategi for sikkerhed og forsvar, der blev annonceret i det strategiske kompas, vil skitsere foranstaltninger til at forbedre ruminfrastrukturernes og de dertil knyttede tjenesters robusthed og cyberrobusthed og til at afskrække fra og reagere på trusler mod følsomme rumsystemer og -tjenester i EU, idet der specifikt fokuseres på cybertrusler. Kommissionen opfordrer også medlemsstaterne til hurtigst muligt at gennemføre de foranstaltninger, der anbefales i EU-værktøjskassen vedrørende 5G-cybersikkerhed. De medlemsstater, som endnu ikke har indført restriktioner for højrisikoleverandører, bør gøre det uden yderligere forsinkelse, da forsinkelser kan øge nettenes sårbarhed i EU. Sådanne risici kan være relevante for militære aktiver og kan have en indvirkning på medlemsstaternes overordnede forsvarsmiljø. Med hensyn til cyberrobustheden i den europæiske forsvarsindustri samt enheder inden for forsvarsforskning og -udvikling er sådanne enheder omfattet af anvendelsesområdet for NIS 2-direktivet, medmindre medlemsstaterne udtrykkeligt udelukker dem. Dette vil kræve, at sådanne enheder har indført et program for styring af cybersikkerhedsrisici, der omfatter forsyningskædesikkerhed og indberetning af hændelser. Da den private sektor spiller en stor rolle i leveringen af cybersikkerhedstjenester i forsvarsøkosystemet, bør medlemsstaterne desuden gøre brug af cybersikkerhedscertificeringsordninger. En EU-cybersikkerhedscertificeringsordning for virksomheder, der leverer tjenester til forsvarsindustrien, kan udforskes som et middel til at bringe et harmoniseret tillidsniveau til markedet på grundlag af ENISA's erfaringer.

2.2. Sikre interoperabilitet inden for cyberforsvar i EU og sammenhæng mellem standarder Interoperabilitet og ensartethed er vigtige krav, der skal tages i betragtning fra udformningsfasen for cyberforsvarskapaciteter, også under hensyntagen til erfaringerne fra igangværende missioner og operationer, som er identificeret under ledelse af EU's Militærstab, med støtte fra EDA. De principper, processer og standarder, der er aftalt inden for rammerne af Federated Mission Networking (FMN), bør udgøre de vejledende elementer for udviklingen af nationale cyberforsvarskapaciteter for at sikre interoperabilitet. Fælles bestræbelser kan lettes ved at harmonisere kravene til næste generation af cyberforsvarskapaciteter, hvilket muligvis kan føre til fælles udviklings- og udbudsinitiativer og integreret livscyklusstøtte. Derfor vil EDA og EU's Militærstab udarbejde anbefalinger om en række EU-krav til interoperabilitet inden for cyberforsvar. Disse krav skal tages i betragtning i alle planlægningshorisonter for at sikre alle aspekter af standardisering som den afgørende forudsætning for interoperabilitet. Krav til prøvning, evaluering og certificering er andre vigtige katalysatorer. Der vil blive udviklet harmoniserede standarder for cybersikkerhed for hardware- og softwareprodukter og -komponenter i forbindelse med den foreslåede retsakt om cyberrobusthed. Sådanne standarder vil vedrøre alle civile produkter og produkter med dobbelt anvendelse og digitale elementer, som udgør en stor del af de produkter, der anvendes i forsvarssektoren. Hvor det er muligt, vil Kommissionen tilskynde til sammenhæng med forsvarsrelaterede cybersikkerhedsstandarder for digitale produkter. Som fastsat i handlingsplanen for synergier mellem den civile industri og forsvars- og rumindustrien ("Synergies-handlingsplanen") vil Kommissionen i tæt samarbejde med centrale interessenter fremlægge en plan for at fremme anvendelsen af eksisterende hybride civile/forsvarsrelaterede standarder og udviklingen af nye. Samarbejdet bør videreudvikles mellem alle relevante interessenter, herunder europæiske standardiseringsorganisationer, Den Nordatlantiske Traktats Organisation (NATO) og andre partnere, idet der med henblik herpå gøres bedst mulig brug af Den Europæiske Standardiseringsorganisation for Forsvar. Når militære standardiseringsorganer udvikler nye cybersikkerhedsrelaterede standarder for produkter med digitale elementer til forsvarsbrug, bør harmoniserede standarder, der er udviklet i henhold til forordningen om cyberrobusthed, ligeledes anvendes som udgangspunkt. Cyberforsvarstiltag ·Støtte medlemsstaterne i udviklingen af ikke-juridisk bindende henstillinger til forsvarssamfundet, inspireret af NIS 2, med henblik på at bidrage til en øget generel modenhed inden for cyberforsvar på nationalt plan. ·Udarbejde anbefalinger om EU's krav til interoperabilitet i forbindelse med cyberforsvar. ·Styrke samarbejdet med alle relevante aktører om forsvarsrelaterede standarder inden for rammerne af Den Europæiske Standardiseringsorganisation for Forsvar. Civile støtteaktioner ·Udvikle risikoscenarier for kritisk infrastruktur af betydning for militær kommunikation og mobilitet med henblik på at målrette beredskabsforanstaltninger, herunder gennem penetrationstest. ·Fremme samarbejdet mellem civile og militære standardiseringsorganer med henblik på udvikling af harmoniserede standarder for produkter med dobbelt anvendelse. 3. Investering i cyberforsvarskapacitet I de seneste år er investeringerne i cyberforsvar i EU steget på baggrund af stigende ondsindede cyberaktiviteter fra statslige og ikke-statslige aktørers side. Det er afgørende, at EU styrker sin cyberforsvarskapacitet. Ruslands angrebskrig mod Ukraine styrker yderligere behovet for øgede investeringer for at sikre, at medlemsstaterne har de nyeste cyberforsvarskapaciteter, både stationære og deployerbare. Teknologiske forbedringer er afgørende for at bevare en fordel i forhold til konkurrenter og modstandere, som også investerer kraftigt i nye teknologier. Derfor er EU og medlemsstaterne også nødt til at styrke deres samarbejde og interoperabilitet inden for cyberforsvar gennem fælles kapacitetsudvikling og øgede investeringer i forskning og udvikling. Desuden skal der tages hånd om sårbarheder som følge af strategisk afhængighed og fragmenteringen af EDTIB . Navnlig færdigheder og kompetencer er afgørende for at overvinde den strategiske afhængighed af cybersikkerhed og cyberforsvar i Europa. Den europæiske forsvarsindustri er nødt til at bevare vigtige færdigheder og tilegne sig nye færdigheder for fortsat at være i stand til at levere højteknologiske løsninger i en global sammenhæng . Manglende færdigheder har en negativ indvirkning på forsvarssektoren, da det hæmmer kapacitetsudviklingen på alle områder. Alle foranstaltninger vil være i fuld overensstemmelse med de tilgange, der er bebudet i Synergies-handlingsplanen, køreplanen for kritiske teknologier inden for sikkerhed og forsvar ("køreplanen") og analysen af mangler . 3.1. Udvikle avanceret cyberforsvarskapacitet for hele spektret Medlemsstaterne bærer ansvaret for og kompetencen til at anvende cyberforsvarskapaciteter, mens EU spiller en vigtig rolle med hensyn til at støtte videreudviklingen af specifikke militære kapaciteter på tværs af spektret for doktrin, organisation, uddannelse, materialer, personale, lederskab, faciliteter og interoperabilitet (DOTMLPF-I) for at skabe handlefrihed i cyberspace. Der er behov for yderligere at harmonisere tilgangen til cyberforsvar på tværs af alle kapacitetsområder og tilpasse den til det skiftende geopolitiske miljø. Det er derfor nødvendigt at identificere de manglende elementer i eksisterende kapaciteter og støtte udviklingen af nye kapaciteter på en koordineret og målbar måde. Medlemsstaternes engagement i samarbejdsbaserede udviklingsprojekter på cyberforsvarsområdet er imidlertid fortsat utilstrækkeligt og bør øges for at maksimere virkningen på EU-plan. Alle medlemsstater skal øge deres investeringer i udvikling af cyberforsvarskapaciteter, der dækker hele spektret, og udvikle disse på en samarbejdsbaseret måde. Medlemsstaterne bør overveje at udvikle et sæt frivillige tilsagn om udvikling af nationale cyberforsvarskapaciteter, også multinationale kapaciteter ud over eksisterende PESCO-cyberforsvarsprojekter. Den samordnede årlige gennemgang vedrørende forsvar (CARD) kan anvendes til at indlede en dialog med medlemsstaterne om cyberforsvarskrav og nationale mål for udvikling af cyberforsvarskapacitet og vurdere gennemførelsen af forpligtelserne. Kommissionen støtter og medfinansierer udvikling af cyberforsvarskapacitet og forskning for hele spektret, herunder med henblik på aktiv forsvarskapacitet, gennem Den Europæiske Forsvarsfond. Kommissionen har allerede øget investeringerne i cyberforsvar gennem Den Europæiske Forsvarsfond, hvilket bør føre til udvikling af europæiske fælles og/eller interoperable værktøjer til cyberspaceoperationer og håndtering af hændelser, defensive operationer i forbindelse med informationskrig og forebyggende foranstaltninger samt øget modstandsdygtighed i kommunikations- og informationssystemer. Det er rettet mod områder som cybersituationsbevidsthed, trusselsopsporing i realtid og responsiv operativ kapacitet, cyberoperationskapacitet samt cyberuddannelse og -øvelser . For at sikre, at medlemsstaterne er i stand til at gennemføre fælles cyberoperationer, vil der i de kommende år blive ydet støtte til responsive operationer og cyberoperationer under Den Europæiske Forsvarsfond. Endelig opfordres medlemsstaterne til aktivt at engagere sig i de forskellige samarbejdsrammer og anvende alle de instrumenter, der er oprettet på EU-plan, herunder EDA's projektgruppe vedrørende cyberforsvar. Den igangværende revision af EU's kapacitetsudviklingsprioriteter for 2018 er en passende lejlighed til at fastlægge ajourførte prioriteter for samarbejdsbaseret udvikling, hvilket igen muliggør en sådan forøgelse af den samarbejdsbaserede kapacitetsudvikling. Revisionen af den specifikke prioritet vedrørende cyberforsvar bør tage hensyn til resultatet af CARD 2022 samt resultaterne af den analyse af mangler, der blev forelagt medlemsstaterne i maj 2022. Efterfølgende vil CARD udgøre en regelmæssig ramme for at gennemgå fremskridtene med gennemførelsen af denne ajourførte prioritet på nationalt plan og undersøge nye muligheder for samarbejdsbaseret udvikling af cyberforsvarskapaciteter med medlemsstaterne. De ajourførte EU-kapacitetsudviklingsprioriteter vil tjene som central reference for PESCO-projekter om cyberforsvar.

I den forbindelse vil EU's Militærstab på grundlag af opgaven fra EU's Militærkomité udvikle gennemførelsesplanen for operationer på cyberområdet i tæt samarbejde med medlemsstaterne for at give et overblik over status for gennemførelsen af cyberforsvarskapaciteter og yde støtte til medlemsstaterne for bedre at tilpasse deres indsats og aktiviteter. Disse bestræbelser er baseret på EU's cyberforsvarskoncept for EU-ledede militære operationer og missioner, der afspejler de prioriterede rammer i kapacitetsudviklingsplanen (CDP). Styrkelse af forskningsindsatsen inden for centrale teknologier til cyberforsvar Opretholdelse af de nyeste cyberforsvarskapaciteter kræver, at man holder sig ajour med den teknologiske udvikling og dens anvendelse i forsvarsrelaterede systemer, navnlig af nye og disruptive teknologier (nye, disruptive teknologier, f.eks. kunstig intelligens, kryptering og kvantedatabehandling). EU er navnlig nødt til at investere i post-kvantekryptografi for at sikre, at dets forsvarssystemer forbliver sikre. I betragtning af den hurtige teknologiske udvikling er det nødvendigt at skræddersy indsatsen inden for forskning og teknologisk udvikling for at nå et tilstrækkeligt avanceret teknologisk modenhedsniveau, således at resultaterne hurtigere kan indarbejdes i eksisterende og fremtidige kapaciteter. Kommissionen finansierer under Den Europæiske Forsvarsfond teknologisk innovation på forsvarsområdet og støtter udviklingen af nye og disruptive samt banebrydende teknologier, herunder til cyberforsvar. Op til 8 % af EUF's budget er afsat til emner vedrørende disruptive forsvarsteknologier, herunder nogle emner af relevans for cyberforsvar. I de kommende år vil der under Den Europæiske Forsvarsfond blive lagt særlig vægt på forskningsaktiviteter og -projekter, som er rettet mod nye teknologier, der er udviklet mod nye trusler, samt øget modstandsdygtighed, cybersikkerhed og integrationen af disse i forsvarskapaciteter. I overensstemmelse med handlingsplanen for nye, disruptive teknologier vil EDA hvert år informere medlemsstaterne om udviklingen af nye teknologier, herunder dem, der finder anvendelse på cyberforsvar. EDA vil desuden udvikle den strategiske vurdering af europæiske digitale teknologier for at støtte medlemsstaterne i at udstikke langsigtede strategiske retningslinjer og identificere synergier og samarbejdsmuligheder. Det Europæiske Kompetencecenter for Cybersikkerhed vil vedtage en strategisk dagsorden for investeringer på centrale cybersikkerhedsområder, som igen vil være retningsgivende for udarbejdelsen af fremtidige arbejdsprogrammer for programmerne for et digitalt Europa og Horisont Europa i forbindelse med henholdsvis cybersikkerhed og støtte til forskning, innovation og markedsudbredelse. For at fremme synergier vil Det Europæiske Kompetencecenter for Cybersikkerhed og EDA også udvikle en samarbejdsordning for at lette udvekslingen af oplysninger mellem de respektive medarbejdere om henholdsvis civile, dobbelt anvendte og forsvarsteknologiske prioriteter. Håndtering af de teknologiske behov for cyberforsvar Der er behov for yderligere tiltag og koordinering for at sikre, at den hurtige teknologiske udvikling på cyberområdet hurtigt tages op af forsvarssektoren. Dette omfatter en intensivering af indsatsen for at identificere kritiske teknologier til cyberforsvar og cybersikkerhed, som bør prioriteres for at mindske EU's teknologiske afhængighed, og vurdere, om den nuværende prioritering og de nuværende finansieringsinstrumenter i tilstrækkelig grad tager hånd om denne afhængighed. Med henblik herpå vil Kommissionen sammen med EDA og medlemsstaterne i 2023 foreslå en teknologikøreplan for kritiske cyberteknologier baseret på relevante høringer, herunder med industrien, hvor det er relevant. Teknologikøreplanen vil identificere cyberteknologier, der er vigtige for EU's teknologiske suverænitet, omfatte både cyberforsvar og cybersikkerhed, kortlægge den teknologiske udvikling og strategiske afhængighedsforhold og handle for at reducere dem. Køreplanen for cyberteknologi vil danne grundlag for strategiske prioriteter for EU's finansieringsinstrumenter og vil foreslå, at der drages fuld fordel af civile og forsvarsrelaterede forsknings- og udviklingsprogrammer og finansieringsinstrumenter i overensstemmelse med deres respektive forvaltningsregler. Den vil også foreslå yderligere metoder til at tilskynde til udvikling af forskning med dobbelt anvendelse, teknologisk udvikling og innovation inden for cybersikkerhed og cyberforsvar på EU- og medlemsstatsplan. I denne forbindelse vil Kommissionen i samarbejde med Det Europæiske Kompetencecenter for Cybersikkerhed og EDA i 2023 vurdere teknologier, der allerede er blevet identificeret som kritiske for cyberforsvar, og vil, eventuelt med støtte fra Observatoriet for Kritiske Teknologier, kortlægge og identificere eksisterende afhængighedsforhold yderligere . Der vil i den forbindelse blive taget hensyn til det arbejde, der er udført i forbindelse med EDA's årlige overvågningsdokument og den strategiske vurdering af europæiske nye, disruptive teknologier. Desuden kan Det Europæiske Kompetencecenter for Cybersikkerhed iværksætte et særligt politikstøtteprojekt, som kan bidrage til processen med teknologisk kortlægning og samle og samarbejde med relevante interessenter fra civile og militære kredse. Som led i de aktiviteter, der er skitseret i Synergies-handlingsplanen, køreplanen og analysen af mangler, er der allerede en række foranstaltninger i gang for at styrke synergierne med henblik på bedre at udnytte det fulde potentiale af teknologier med dobbelt anvendelse, herunder på cyberområdet. Desuden opfordres medlemsstaterne til at gøre fuld brug af de eksisterende initiativer til støtte for forskning og teknologisk udvikling, navnlig inden for forsvar, EDA's forsvarskapacitetsteknologigrupper og de relaterede OSRA-teknologibyggesten, EDA's ad hoc-ramme, Den Europæiske Forsvarsfond og PESCO. For så vidt angår civile teknologier og teknologier med dobbelt anvendelse kan Det Europæiske Kompetencecenter for Cybersikkerhed og netværket forvalte projekter med både en forsvarsmæssig og civil dimension som fastsat i dets retsgrundlag. Som bebudet i Synergies-handlingsplanen og køreplanen vil Kommissionen også søge at styrke synergierne mellem aktiviteterne i Det Europæiske Kompetencecenter for Cybersikkerhed og i Den Europæiske Forsvarsfond inden for cybersikkerhed og cyberforsvar i overensstemmelse med Den Europæiske Forsvarsfonds forvaltningsregler. 3.2. Smidig, konkurrencedygtig og innovativ europæisk forsvarsindustri EU har brug for en stærk, smidig, konkurrencedygtig og innovativ europæisk forsvarsindustri, som er i stand til at levere et fuldt spektrum af avancerede forsvarskapaciteter, herunder cyberforsvarskapaciteter. Hvad angår cyberforsvar, er EU's forsvarsindustri i øjeblikket i høj grad afhængig af civile løsninger og af eksterne markeder for at tilvejebringe de nyeste løsninger. Selv om de teknologiske fremskridt på det civile område er hurtige, og markedet for civile informations- og cybersikkerhedsprodukter vokser hurtigt, er der specifikke militære krav, som ikke opfyldes af standardiserede civile produkter. Vigtige dele af hardware og software, der i øjeblikket anvendes til cyberforsvar, fremstilles ikke i EU, hvilket kan skabe industriel og teknologisk afhængighed. EU mangler også en stærk tilstedeværelse i den globale industri for cybersikkerhed og cyberforsvar. Dets meget fragmenterede EDTIB mindsker i høj grad dets evne til at forbedre sin konkurrenceevne , idet størstedelen af cybersikkerhedsvirksomhederne i EU er små og mellemstore virksomheder (SMV'er). At have en teknologisk suveræn industriel kapacitet er en hjørnesten i EU's handleevne. EU støtter udviklingen af en stærk EDTIB gennem en række programmer og initiativer. Der henvises til, at Den Europæiske Forsvarsfond finansierer teknologisk innovation på forsvarsområdet og støtter udviklingen af teknologier, der i sidste ende fører til fælles udviklede avancerede militære kapaciteter og bidrager til konkurrenceevnen i EU's forsvarsindustri, mens Horisont Europa og programmet for et digitalt Europa støtter forskning i cybersikkerhed og udvikling af teknologier med dobbelt anvendelse, herunder kvanteteknologi, kryptering, sikker cloud og kunstig intelligens. Der bør tages fat på yderligere foranstaltninger vedrørende kritiske teknologier til cyberforsvar og industrielle behov som identificeret i teknologikøreplanen for kritiske cyberteknologier. Det er nødvendigt at identificere passende støttestrømme, f.eks. for at stimulere fælles indkøbsbestræbelser, såsom gennem det fremtidige europæiske program for forsvarsinvesteringer, eller lette adgangen til egenkapital og lån gennem Den Europæiske Investeringsfond og Den Europæiske Investeringsbank. For at opnå en stærk EDTIB skal der sikres udnyttelse af synergier mellem civile virksomheder og forsvarsvirksomheder. Innovationsaktioner som foreslået under EU-ordningen for forsvarsinnovation, herunder opsøgende arbejde over for SMV'er og teknologiscoutering, kan have en positiv indvirkning på EU's forsvarsindustri og EDTIB. Kommissionen vil også indlede en industridialog med henblik på at udvikle EU's cyberforsvarsindustri, eventuelt med inddragelse af EDA. Kommissionen og den højtstående repræsentant foreslår at indføre en række foranstaltninger for at sikre, at industrien er rustet til at levere resultater på kort og lang sigt. Dette indebærer på kort sigt en grundig kortlægning af EU's forsvarsindustrielle produktionskapacitet for præcist at identificere mangler og områder, hvor der er behov for en optrapning. Reduktionen af kritisk afhængighed på cyberområdet, som kan identificeres i teknologiske køreplaner, kan også tages op af den nye europæiske suverænitetsfond, som kommissionsformand Ursula von der Leyen bebudede i sin tale om Unionens tilstand i september 2022. EU's ramme for screening af direkte udenlandske investeringer vil fortsat blive anvendt til at afbøde risiciene ved køb af europæiske teknologier eller løsninger, der indebærer forsvars- og sikkerhedsrisici. Medlemsstater, der endnu ikke har oprettet nationale screeningmekanismer, bør gøre dette hurtigst muligt.

3.3. EU's arbejdsstyrke inden for cyberforsvar Europa står over for en reel og alarmerende mangel på cyberfærdigheder, idet Den Europæiske Cybersikkerhedsorganisation (ECSO) anslår, at der allerede i 2022 er behov for i alt 500 000 fagfolk. Denne mangel på færdigheder hæmmer EU's evne til at udvikle nye teknologier og forsvare vores kritiske infrastruktur. For statslige enheder såsom forsvarsministerierne og militæret forværrer den hårde konkurrence om færdigheder og de attraktive lønninger, som den private sektor tilbyder, yderligere vanskelighederne med at tiltrække og fastholde cybertalenter. I forbindelse med det europæiske år for færdigheder i 2023 vil Kommissionen lancere et initiativ vedrørende et akademi for cyberfærdigheder. Det vil fungere som et paraplyinitiativ med det formål at øge antallet af fagfolk, der er uddannet i cybersikkerhed. Det vil samle de mange forskellige initiativer vedrørende cyberfærdigheder og sikre koordinering, integration og en fælles kommunikation om dem. Akademiet for cyberfærdigheder, der er organiseret omkring flere indsatsområder såsom finansiering, fællesskabsstøtte, uddannelse og certificering, inddragelse af interessenter og videngenerering, vil også være i stand til at gavne arbejdsstyrken inden for cyberforsvar. Det Europæiske Sikkerheds- og Forsvarsakademi (ESDC) vil undersøge, hvordan man kan lette udvekslingen af bedste praksis og fremme synergier mellem det militære og det civile område med hensyn til uddannelse og udvikling af cyberspacespecifikke militære færdigheder. På grundlag af en analyse af EU's uddannelseskrav og uddannelsesbehov vil ESDC, EDA og medlemsstaterne videreudvikle og tilrettelægge uddannelsesaktiviteter og øvelser inden for cyberforsvar for EU-institutionerne, FSFP-operationer og -missioner samt medlemsstaternes embedsmænd. En videre udvikling af ESDC's platform for cyberuddannelse, -træning, -øvelser og -evaluering vil også blive undersøgt med henblik på at skabe flere uddannelseskapaciteter. Dette bør også omfatte uddannelseskurser for specifikke operationelle domæne- og multidomæneoperationer. Der bør navnlig tilstræbes synergier med PESCO-projektet EU's akademia- og innovationsknudepunkt på cyberområdet (EU CAIH). Medlemsstaterne opfordres til at udvikle specifikke uddannelsesprogrammer inden for cyberforsvar, der inddrager videregående uddannelsesinstitutioner og akademiske institutioner (civile og militære) med henblik på at udvikle og skabe fælles læseplaner for cyberforsvar, udveksle bedste praksis, skabe partnerskaber og fælles projekter og lette udvekslingen af undervisere og praktikanter. For at sikre interoperabilitet og en fælles kultur i hele EU vil ESDC fremme en udveksling mellem medlemsstaterne gennem ESDC's platform for cyberuddannelse, -træning, -øvelser og -evaluering. Et bredere samarbejde mellem uddannelsesaktører bør styrkes af medlemsstaterne ved at kombinere både civile og militære aspekter på de tekniske, operationelle, strategiske og juridiske områder og skabe grundlaget for at skabe fælles og standardiserede uddannelsesprogrammer på forskellige niveauer for civile, retshåndhævende, diplomatiske og cyberforsvarsmæssige aktører. Desuden bør medlemsstaterne samarbejde med europæiske udbydere af uddannelse i den private sektor samt akademiske institutioner for at øge kompetenceniveauet og færdighederne hos personalet i militære FSFP-missioner og -operationer. Desuden bør samarbejdet om standarder for uddannelse i cyberforsvar og certificering fremmes mellem medlemsstaterne, EU's institutioner, organer, kontorer og agenturer, internationale partnere og andre aktører, herunder i den private sektor og den akademiske verden. ESDC, der bygger på eksisterende civile initiativer såsom den europæiske ramme for færdigheder inden for cybersikkerhed, der er udviklet af ENISA, vil udvikle en ramme for certificering af færdigheder inden for cyberforsvar. Kommissionen vil også overveje tilgange til certificering af cyberfærdigheder, der er tilgængelige på markedet og fra den akademiske verden, samtidig med at den gennem cyberfærdighedsakademiet forsøger at stimulere synergier mellem disse tilgange og udfylde huller, navnlig med målrettet EU-finansiering. Cyberforsvarstiltag ·Udvikle den strategiske vurdering af nye, disruptive teknologier til støtte for langsigtede strategiske investeringsbeslutninger. ·Udvikle en teknologikøreplan for kritiske cyberteknologier for EU, der omfatter kritiske teknologier til cyberforsvar og cybersikkerhed, med henblik på at vurdere graden af afhængighed. ·Foreslå metoder til at mindske afhængigheden ved hjælp af alle EU-instrumenter, herunder programmet for et digitalt Europa, Horisont Europa og Den Europæiske Forsvarsfond, og foregribe teknologisk udvikling for at øge den teknologiske suverænitet og sikre evnen til at handle. ·Støtte udviklingen af en certificeringsramme for cyberforsvarskompetencer. ·Udvikle EU's cyberforsvarsøvelser og undersøge, hvordan ESDC's platform for cyberuddannelse, -træning, -øvelser og -evaluering kan videreudvikles for at skabe mere uddannelseskapacitet. Civile støtteaktioner ·Oprette et EU-akademi for IT-færdigheder under hensyntagen til behovet for specifikke færdigheder til forskellige faglige profiler og aktivitetssektorer, herunder i forsvarsarbejdsstyrken. ·Analysere tilgange til certificering af cyberfærdigheder og samtidig søge at fremme synergier og udfylde huller, herunder gennem EU-finansiering. 4. Partnerskaber for at klare fælles udfordringer Partnerne vil drage fordel af et mere kompetent og modstandsdygtigt EU i cyberspace samt af EU's bistand til cyberforsvar og kapacitetsopbygning gennem relevante EU-instrumenter. EU vil søge at etablere skræddersyede partnerskaber på cyberforsvarsområdet, hvor disse er til gensidig gavn. Partnerskaber om cyberforsvar vil også blive behandlet i forbindelse med partnerlandenes deltagelse i militære FSFP-missioner og -operationer. Hvor det er relevant, vil dette arbejde bygge på eksisterende cyberdialoger samt sikkerheds- og forsvarsdialoger. Den højtstående repræsentant vil også undersøge synergier mellem det uformelle EU-netværk for cyberdiplomati og netværket af forsvarsattachéer i EU-delegationerne.

4.1. Samarbejde med NATO EU's strategiske partnerskab med NATO er fortsat afgørende for den euro-atlantiske sikkerhed som understreget i det strategiske kompas og NATO's strategiske koncept fra 2022. EU er fortsat fast besluttet på at styrke dette vigtige partnerskab, herunder på cyberforsvarsområdet, og der skal tages yderligere skridt til at udvikle fælles løsninger på fælles trusler og udfordringer. I overensstemmelse med de fælles erklæringer fra Warszawa og Bruxelles om samarbejdet mellem EU og NATO og på grundlag af principperne om gennemsigtighed, gensidighed og inklusivitet, åbenhed og begge organisationers beslutningsautonomi udgør cybersikkerhed og cyberforsvar et af EU's vigtigste prioriterede samarbejdsområder. På grundlag af gensidighed vil EU fortsat udveksle synspunkter med NATO om den militære begrebsramme for integration af cyberforsvarsaspekter i planlægningen og gennemførelsen af militære FSFP-missioner og -operationer. EU vil i videst muligt omfang stræbe efter forenelighed med NATO-koncepter og NATO-doktrinen om cyberforsvar. Med hensyn til den store efterspørgsel efter cyberforsvarskapaciteter vil EU fremme synergier og komplementaritet med NATO på tværs af organisatoriske og nationale grænser. EU vil samarbejde med NATO om at styrke den tekniske og proceduremæssige interoperabilitet mellem cyberforsvarskapaciteter, herunder udvikling af kapaciteter i overensstemmelse med FMN-initiativet. Dette vil bane vejen for en potentiel gensidigt understøttende udvikling og anvendelse af cyberforsvarskapaciteter. Der bør lægges særlig vægt på standarders interoperabilitet, der bidrager til militære kommunikations- og informationssystemers cyberrobusthed og interoperabilitet, ved at inddrage industrien, hvor det er relevant. For at sikre sammenhængende uddannelse af det respektive cyberforsvarspersonale vil EU, hvor det er relevant, også styrke samarbejdet med NATO om harmonisering af uddannelsesbehov og behovsanalyser og udvikle fælles læseplaner, kurser og øvelser. På grundlag af principperne om gensidighed og ikkeforskelsbehandling vil ESDC åbne sine kurser i cyberforsvar for NATO-personale og oprette en platform til at annoncere fælles kurser. EU vil også fremme NATO-personalets deltagelse i cyberøvelser og krisestyringsøvelser med cyberelementer. EU og NATO vil også engagere sig i yderligere forbedring af den gensidige situationsbevidsthed og undersøge mulighederne for koordinering, herunder ved at styrke samarbejdet mellem NATO Computer Incident Response Capability (NCIRC) og CERT-EU. For at fremme samarbejdet om cyberaspekterne og konsekvenserne af krisestyring og -indsats vil EU bidrage til udvekslingen mellem medarbejdere om militære, civile og fælles initiativer og, hvor det er relevant, til udvikling af potentielle synergier mellem de respektive krisestyringsrammer og -initiativer, herunder i tilfælde af væsentlige hændelser. For at sikre gensidig komplementaritet og undgå unødvendigt dobbeltarbejde vil EU søge tættere samarbejde og informationsudveksling med NATO om kapacitetsopbygningsbestræbelser for cyberforsvar i partnerlande. 4.2. Samarbejde med ligesindede partnere Den højtstående repræsentant vil mere systematisk inddrage spørgsmål om cyberforsvar i eksisterende og fremtidige cyber- samt sikkerheds- og forsvarsdialoger med partnere. Efterhånden som cyberforsvarsaspekter vil udvikle sig i bilaterale dialoger, vil der være et voksende potentiale for at indføre cyberforsvarsspørgsmål i andre former for samarbejde med EU's partnere. EU's strategiske partnerskab med USA vil fortsat uddybe samarbejdet på sikkerheds- og forsvarsområdet på en gensidigt fordelagtig måde, herunder gennem struktureret udveksling af oplysninger om situationsbevidsthed. Regelmæssige cyberdialoger mellem EU og USA og sikkerheds- og forsvarsdialoger mellem EU og USA bekræfter et stærkt transatlantisk partnerskab. Den højtstående repræsentant vil indføre relevante aspekter af cyberforsvar i disse dialoger, hvor det er relevant. Sammen med sine internationale partnere vil EU fortsat støtte Ukraine, herunder gennem en cyberdialog. I lyset af Ukraines erfaring med opbygning af cyberrobusthed og cyberforsvarskapacitet vil udvekslingen af bedste praksis inden for cyberforsvar, herunder oplysninger om trusselsbillede og situationsbevidsthed, samt relevant politikudvikling af fælles interesse, fortsætte og blive udvidet. Ligesindede partnere spiller en vigtig rolle med hensyn til at opretholde et globalt, åbent, stabilt og sikkert cyberspace og kan supplere EU's evne til at forebygge, modvirke, afskrække fra og reagere på ondsindet adfærd i cyberspace. EU er fortsat åbent over for et bredt, ambitiøst og gensidigt fordelagtigt sikkerheds- og forsvarsengagement, herunder om cyberforsvar, med alle ligesindede partnere. 4.3. Støtte til opbygning af cyberforsvarskapacitet i partnerlande Globale og regionale udfordringer har øget den gensidige afhængighed mellem EU og dets partnere og understreget behovet for at etablere tættere partnerskaber om sikkerhed og forsvar. Dette er særlig relevant for EU-kandidatlandene. Nylige storstilede cyberangreb viser, at der er behov for et øget EU-engagement og partnerskab om cybersikkerhed og cyberforsvar, der bygger på eksisterende programmer. På grund af cybertruslernes tværnationale karakter vil en styrkelse af cyberrobustheden i partnerlande, navnlig dem med en lavere grad af cybermodenhed, bidrage til et sikrere cyberspace. EU vil derfor være bedre i stand til at forebygge, opdage, forsvare mod og afskrække fra cyberangreb. EU vil styrke sikkerheds- og forsvarssamarbejdet med partnerlande for at styrke deres cyberrobusthed, herunder gennem eksisterende dialoger. Hvor det er relevant og til gensidig gavn, vil EU samarbejde med partnere og navnlig de EU-kandidatlande, der er i overensstemmelse med EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik, i deres bestræbelser på at opbygge cyberforsvarskapacitet. Dette kunne omfatte støtte til politiske og lovgivningsmæssige rammer, uddannelse, rådgivning, mentorordninger og udrustning af partnernes væbnede styrker og sikkerhedsstyrker. Medlemsstaterne kan beslutte at yde operationel cyberforsvarsbistand til partnere. Desuden vil EU hjælpe partnerne med at styrke deres kapacitet til at bidrage til militære FSFP-missioner og -operationer, da dette er et værdifuldt input til de gensidige bestræbelser på at fremme fred og sikkerhed. Den europæiske fredsfacilitet vil fortsat støtte EU's bestræbelser på at opbygge forsvarskapaciteter, herunder cyberforsvar, i partnerlande, navnlig i EU's nabolande, som supplement til FSFP's krisestyringsindsats. I den forbindelse vil EU, når det er nødvendigt, også knytte cyberforsvarsbistand bedre sammen med kapacitetsopbygning inden for civil cybersikkerhed, navnlig gennem EU's råd for opbygning af cyberkapacitet. Effektiv koordinering mellem EU's relevante programmer og instrumenter, herunder den europæiske fredsfacilitet, og medlemsstaterne, vil være nødvendig for at sikre vellykkede tiltag til opbygning af cyberforsvar og cybersikkerhedskapacitet. Samtidig med at EU yder støtte til partnerlande i deres bestræbelser på at opbygge cyberforsvar, vil det arbejde tæt sammen med andre donorer om at udvikle platforme for situationsbevidsthed og koordinering med henblik på at yde den bedst mulige skræddersyede støtte og sikre sammenhæng og ikke-overlapning i indsatsen. Cyberforsvarstiltag ·Styrke samarbejdet mellem EU og NATO inden for uddannelse, træning, situationsbevidsthed og øvelser i cyberforsvar. ·Medtage cyberforsvarsspørgsmål i EU-ledede cyber-, sikkerheds- og forsvarsdialoger med partnerlande. ·Samarbejde med ligesindede lande, herunder i forbindelse med udvikling af cyberforsvarskapacitet og cyberrobusthed. ·Øge bistanden til partnere inden for udvikling af cyberforsvarskapacitet, herunder gennem den europæiske fredsfacilitet, navnlig i EU's nabolande og til støtte for EU-kandidatlande.