Interoperable digitale offentlige tjenester er afgørende for en vellykket digitalisering af Den Europæiske Unions indre marked. Industrien og samfundet kan vinde meget ved at sikre, at den digitale omstilling af Europas offentlige sektor er inklusiv, retfærdig og åben, bæredygtig, værdibaseret og interoperabel. Den digitale omstilling af den offentlige sektor skaber meget betydelige pull- og pushfaktorer for digitaliseringen af den europæiske industri og det europæiske samfund. Den offentlige sektors vægt og potentiale for en værdidrevet "europæisk kurs" mod digital omstilling er blevet anerkendt af EU's regeringer og lokale og regionale samfund og bekræftet af EU's digitale kompas, der udpeger den offentlige sektor som et af fire hovedpunkter, der viser EU's digitale kurs. Digitale offentlige forvaltninger har også vist sig at være et særligt fokuspunkt i de nationale genopretnings- og resiliensplaner med en samlet planlagt investering på 47 mia. EUR.

Et stærkere fokus på interoperabilitet i den offentlige sektor støtter Europas genopretningsindsats og modstandsdygtighed og forbinder effektivt offentlige forvaltninger og politikker, mennesker og virksomheder med henblik på uhindrede tilbud om tjenesteydelser og datastrømme. Dette omfatter at gøre EU's politikker klar til den digitale tidsalder, sikre effektiv politikgennemførelse ved hjælp af digitale midler og interoperabilitet fra politikformuleringsfasen i tæt partnerskab mellem politiske beslutningstagere og IKT-eksperter. Dette omfatter også opbygning af et godt kredsløb for innovationssamarbejde med henblik på udformning og levering af digitale offentlige tjenester.

Denne meddelelse ledsager forslaget til en "forordning om et interoperabelt Europa", som har til formål at etablere en fælles interoperabilitetsstyring og lette den fælles skabelse af et økosystem af interoperabilitetsløsninger i hele EU. Fælles udvikling af løsninger samt deling og genanvendelse af afprøvede værktøjer udgør den hurtige og omkostningseffektive tilgang til udformningen af digitale offentlige tjenester. Et styrket samarbejde om interoperabilitet er afgørende for fuldt ud at udnytte den offentlige sektors omstillingspotentiale, undgå fragmentering og forbedre konnektivitet og datadeling. Derved vil den foreslåede politiske ramme bidrage til at beskytte Europas digitale suverænitet og styrke den digitale nærhed. En styrkelse af EU's interoperabilitetspolitik mellem offentlige myndigheder lever op til Kommissionens prioriteter og digitale politiske dagsorden og gør Europas offentlige sektor klar til den digitale tidsalder.

2.Drivkræfter for den interoperable digitalisering af den offentlige sektor

2.1Hvad er interoperabilitet ...

Interoperabilitet i den offentlige sektor er det, der gør det muligt for myndighederne at samarbejde og få offentlige tjenester til at fungere på tværs af grænserne, på tværs af sektorer og på tværs af organisatoriske grænser. Dette er til gavn for borgere og virksomheder, der er afhængige af disse forbundne tjenester. Det gavner også lokalsamfundene og forvaltningerne selv, som er afhængige af pålidelige data fra forskellige offentlige eller private kilder til deres beslutninger, og som skal opfylde politiske mål, der ofte er indbyrdes forbundne på tværs af grænser og sektorer. Interoperabilitet spiller en rolle inden for og på tværs af organisationer og politikområder, navnlig dem med en stærk forbindelse til den offentlige sektor, såsom retlige og indre anliggender, beskatning og told, transport, miljø og landbrug eller sundhed samt regulering af virksomheder og industri. Interoperabilitet er et fastlagt tema på tværs af EU's digitale politikker og datapolitikker.

Offentlige tjenester leveres og anvendes på forskellige niveauer, først og fremmest lokalt, men også på regionalt, nationalt og europæisk plan. De fungerer sjældent isoleret, da adgangen til registre, der er oprettet på forskellige niveauer eller sektorer, er nødvendig for at udveksle data og levere den nødvendige tjeneste til slutbrugerne. En stor del af disse data befinder sig uden for et givet politikområde, en specifik offentlig forvaltning og i stigende grad ud over grænserne. Det betyder, at offentlige tjenester i hele Europa udgør et fremspirende "netværk" af overvejende suveræne aktører på alle forvaltningsniveauer, som hver især har deres egne retlige rammer og mandater, men som alle er indbyrdes forbundne. I lighed med de etablerede transeuropæiske transport- og energinet udgør de offentlige tjenester deres eget transeuropæiske net, der bygger på interoperabilitet.

Interoperabilitet betragtes undertiden som et rent teknisk anliggende. I betragtning af de tekniske aspekter alene er det imidlertid ikke tilstrækkeligt til effektivt at forbinde forvaltninger, datastrømme og tjenester. Det er nødvendigt at sikre teknisk tilslutningskapacitet og semantisk forståelse for udveksling og behandling af de pågældende data og at fastlægge de nødvendige organisatoriske og retlige rammer, f.eks. i forbindelse med retten til adgang til, udveksling af eller videreanvendelse af data. Af hensyn til koordinering og sammenhæng kræver interoperabilitet også en integreret styringstilgang. Disse grundlæggende betingelser for — eller "lag" af — interoperabilitet er fastsat i den europæiske interoperabilitetsramme (EIF), en konceptuel model, der blev udviklet af fagfolk i den digitale offentlige sektor fra hele Europa i 2004, og som er blevet ajourført to gange siden. I denne periode opstod interoperabilitet i lighed med en stadig mere forbundet verden som et væsentligt aspekt af den digitale omstilling af forvaltninger og tjenesteydelser.

EIF er nu den mest almindeligt accepterede politiske ramme for interoperabilitet i og uden for EU. I betragtning af dets specifikke opgave med at tjene den fælles offentlige sag skal dette interoperabilitetsgrundlag være gennemsigtigt, inklusivt, retfærdigt og sikkert og solidt baseret på EU's værdier. Interoperabilitet er det, der gør det muligt for aktører i den offentlige sektor at forbinde, samarbejde og udveksle data, samtidig med at suveræniteten og nærhedsprincippet beskyttes.

2.2... og hvorfor er det vigtigt for EU at forbedre interoperabiliteten?

Forbedringer af den offentlige sektors resultater takket være fuld gennemførelse af interoperabilitet på alle forvaltningsniveauer kan føre til en anslået stigning på 0,4 % i EU's BNP. Enkeltpersoner kan spare op til 24 mio. timer om året eller 543 mio. EUR. Virksomhederne kan spare 30 mia. timer eller 568 mia. EUR om året. De anslåede årlige omkostningsbesparelser opnået på grundlag af grænseoverskridende interoperabilitet beløber sig til mellem 5,5 og 6,3 mio. EUR for borgerne og 5,7 og 19,2 mia. EUR for virksomhederne.

Casestudier viser også, at interoperabilitet har en positiv indvirkning på andre offentlige værdier ud over effektivitetsgevinster. For eksempel forbedrer proaktive offentlige tjenester eller flersproget semantisk støtte adgangen til og inklusionen i offentlige tjenester, hvilket øger offentlighedens tillid.

Interoperabilitet er afgørende i krisetider, hvilket covid-19 også har vist. Interoperabilitet var ikke blot nødvendig for at skabe digitale covid-19-certifikater, der er tilgængelige i hele EU, men også for realtidsdeling af data om ledige sengepladser på hospitalernes intensivafdelinger. Interoperabilitet hjælper staten med at være mere fleksibel og sikre adgang til realtidsoplysninger på tværs af sektorer og administrative niveauer, ligesom det hjælper med at vurdere de politiske resultater og giver incitamenter til konstant innovation, fordeling af indsatsen og udjævning af huller på tværs af politikområder.

Den nuværende politiske ramme for ikkebindende interoperabilitetssamarbejde er imidlertid ikke egnet til at få mest muligt ud af disse anslåede fordele.s Selv om eksperter i digital forvaltning og data — med bemærkelsesværdigt engagement — har udviklet et omfattende fælles regelsæt for interoperabilitet i EU med hensyn til samarbejdspraksis, koncepter, videreanvendelige løsninger, åbne specifikationer og værktøjer, der støtter nationale reformbestræbelser og etablerede EU-politikker, har de seneste evalueringer afsløret store begrænsninger i denne helt frivillige tilgang til samarbejde.

Digitale aspekter, herunder aspekter vedrørende dataadgang og -deling, behandles alt for ofte for sent i den politiske beslutningsproces. Interoperabilitetshensyn er ikke "forbundet med" offentlige tjenester. Dette indebærer høje gennemførelsesrisici og -omkostninger, forspildte muligheder og i værste fald en underminering af storstilede digitaliseringsafhængige politikker. Offentlige forvaltninger kan kun være interoperable, hvis de rigtige vurderinger og valg træffes tidligt i politikudformningsfasen. Hvis der ikke gøres en indsats for at forbedre interoperabiliteten, kan EU gå glip af muligheden for at reducere den administrative byrde betydeligt. Dette vil mindske de offentlige forvaltningers modstandsdygtighed, begrænse deres innovationskapacitet og i værste fald gøre dem ude af stand til at handle i krisetider. Samarbejdet mellem offentlige myndigheder på tværs af grænserne skal være lige så naturligt og gnidningsløst som tog, der krydser grænser, eller energistrømme mellem de nationale net. Reaktionen på covid-19 fremhævede betydningen af stabil interaktion i den digitale offentlige sektor på tværs af grænser og sektorer.

I denne forbindelse og i takt med den digitale omstilling er EU's ministre med ansvar for omstilling af den offentlige sektor og medlemsstaternes informationschefer blevet stadig mere opmærksomme på behovet for at styrke det europæiske interoperabilitetssamarbejde. De opfordrer til en stabil organisationsstruktur, til generalisering af anvendelsen af EIF og til udpegning af almindeligt accepterede og åbne specifikationer og løsninger, der er klar til videreanvendelse. De opfordrer også til en "indbygget interoperabilitet"-tilgang og til bedre koordinering af eksperimenter og innovation i den offentlige sektor, herunder samarbejde med den private sektor ("govTech"). Kommissionens forslag til en styrket EU-politik for interoperabilitet i den offentlige sektor imødekommer disse behov.

3.Gearskifte i EU's interoperabilitetssamarbejde

3.1Opbygning af en fælles interoperabilitetsstyring

Den foreslåede forordning om et interoperabelt Europa fokuserer på at opbygge en struktureret, gennemsigtig og inklusiv samarbejdsramme, der sikrer den tilpasningsevne og innovationskapacitet, som den offentlige sektor har brug for i en dynamisk teknisk, samfundsmæssig og politisk kontekst. Interoperabilitet kan ikke opnås oppefra og ned af en enkelt enhed, og den kan heller ikke opnås nedefra og op af individuelle aktører: Det kræver et effektivt samarbejde mellem dem, der træffer politiske beslutninger, og dem, der gennemfører dem, på alle forvaltningsniveauer og på tværs af sektorer. Det kræver også en åben, men stabil og integreret styringsramme. En, der sikrer nærhedsprincippet ved at etablere et effektivt medejerskab. En, der er bæredygtig for fremtiden, fordi noget, der er udformet til at være interoperabelt, ikke så hurtigt bliver forældet. En, der omdanner den offentlige sektors omstillingspotentiale til virkelighed og beskytter offentlige værdier. Den foreslåede forordning om et interoperabelt Europa har til formål at skabe denne samarbejdsramme. Den indeholder bestemmelser om oprettelse af et Råd for et Interoperabelt Europa, der skal styre den fælles interoperabilitetsindsats og samle medlemsstaternes centrale myndigheder for digital omstilling og EU-institutionerne. Den indeholder også bestemmelser om et fællesskab for et interoperabelt Europa bestående af eksperter, fagfolk og interesserede parter, som skal sikre gennemsigtighed og knytte forbindelse til græsrodspraksis.

Interoperabilitet er et mål i bevægelse på grund af den hurtige teknologiske udvikling og de politiske behov, der hele tiden udvikler sig. Det kræver en dedikeret, innovationsvenlig og åben retlig struktur, der forhindrer lovgivningsmæssige og teknologiske fastlåsninger. Andre muligheder, såsom at forankre de teknologier, der anvendes i dag, i lovgivningen, risikerer at underminere fremtidig innovation og begrænse forvaltningernes evne til at tilpasse sig skiftende behov og nye teknologier. Den politiske beslutningstagning for og regulering af interoperabilitet skal i sig selv være innovativ og digitaliseringsparat. Den foreslåede forordning om et interoperabelt Europa har til formål at skabe en sådan indbygget innovationsramme for den offentlige sektor.

EIF er referenceinstrumentet for gennemførelsen af interoperabilitet i den offentlige sektor. For at sikre, at det forbliver relevant, skal det regelmæssigt revideres og ajourføres. Der er også behov for yderligere udvikling af gennemførelsesanbefalinger og støtte, f.eks. for at støtte EU's kommende sektorspecifikke dataområder i tæt samarbejde med Det Europæiske Datainnovationsråd og kravene i den kommende dataretsakt. Den foreslåede forordning om et interoperabelt Europa indeholder bestemmelser om en sådan regelmæssig ajourføring i overensstemmelse med innovationsvenlig og digitalt klar regulering.