KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
COM(94) 234 ende I i g udg. 
Bruxelles, den 23.06.1994 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
MED HENBLIK PÅ 
VEDTAGELSE AF EN HANDLINGSPLAN 
FOR DEN EUROPÆISKE UNION 
VEDRØRENDE BEKÆMPELSE AF NARKOTIKAMISBRUG 
(1995 - 1999) 
NOTE TIL RÅDET 
Ved at fremsende denne meddelelse om narkotika til Rådet og Parlamentet ønsker Kommissionen, 
at de komplekse og vidt udbredte narkotikaproblemer gøres til genstand for Rådets særlige 
opmærksomhed. Behovet for, at der i flere lande samtidigt gøres en indsats på tre forskellige men 
alligevel tæt forbundne områder - nedbringelse af efterspørgslen, udvidelse af det internationale 
samarbejde og begrænsning af narkotikatrafikken - afspejler ikke blot de tre bærende søjler i 
traktaten om Den Europæiske Union, men understreger ligeledes betydningen af en global og 
velafbalanceret fremgangsmåde samt behovet for en effektivt koordineret løsning - både internt 
og eksternt - af problemets mange og forskelligartede dimensioner. I den forbindelse spiller Rådet 
og COREPER en vigtig rolle med hensyn til at sikre en global og velafbalanceret 
fremgangsmåde. 
Det er traktatens ikrafttræden, som i første række berettiger til, at Unionen igen ser på den 
eksisterende europæiske plan mod narkotika, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i 
Edinburgh (1992), og som var en revision og en ajourføring af den tidligere europæiske plan, der 
blev godkendt af Det Europæiske Råd i Rom (1990). Hovedindholdet herafer stadig gyldigt. Med 
traktaten om Den Europæiske Union er der imidlertid indført en ny grad af politisk engagement 
for Unionens medlemsstater samt nye institutionelle rammer, som bringer alle aspekter ind under 
Rådets og de herunder hørende organers arbejdsområde. Dette nødvendiggør en øget indsats -
hvilket også forventes af offentligheden og regeringerne - for hurtigt og effektivt at anvende disse 
nye muligheder for at gennemføre, hvad der mangler at blive gennemført i henhold til planen, 
men også de nye elementer, der er indeholdt i denne meddelelse, i overensstemmelse med den 
arbejdsfordeling, der er fastlagt i traktaten, og med det vigtige subsidiaritetsprincip. Rådets ansvar 
for disse generelle og institutionelle aspekter er entydigt og nødvendiggør, at det til stadighed 
overvåger gennemførelsen af denne plan. 
I forbindelse med tredjelande er der ligeledes behov for, at Rådet på nært hold følger med i, om 
der er sammenhæng i Unionens indsats i de mange forskellige internationale kontekster, hvor 
narkotikaspørgsmålet behandles, og således sikrer, at der i fuld udstrækning gøres brug af de 
traditionelle fællesskabsinstrumenter på områderne handel og udvikling og inden for andre 
økonomiske samarbejdspolitikker samt gøres brug af de muligheder, der findes i forbindelse med 
den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og de relevante bestemmelser i afsnit 3 i traktaten om 
Den Europæiske Union. Dette indebærer, at det ikke blot skal sikres, at narkotikaspørgsmålet 
finder sin plads i forbindelse med Unionens bilaterale relationer med de relevante tredjelande, 
og at alle tilgængelige multilaterale handels- og udviklingsinstrumenter anvendes fuldt ud, men 
ligeledes, at Unionen, hvis dette er hensigtsmæssigt, iværksætter fælles initiativer og koordinerer 
sit arbejde samt formulerer fælles holdninger i væsentlige internationale forumer. Disse forumer 
er bl.a. De Forenede Nationer, herunder FN s program for international narkotikakontrol, som 
varetages fra Wien, og FN's kommission for narkotiske midler, aktionsgruppen på området 
kemiske produkter, Den Finansielle Aktionsgruppe, der er blevet etableret under G7-landene, og 
Det Europæiske Råds Pompidou-gruppe. 
/I a-
Der er endelig en nøje sammenhæng mellem enhver effektiv narkotikaplan og de finansielle og 
menneskelige ressourcer, der anvendes hertil. Det øjeblikkelige økonomiske og budgetmæssige 
klima gør, at det måske er et vanskeligt tidspunkt at gøre en betydelig, yderligere indsats før så 
vidt angår sådanne ressourcer, men det øjer ligeledes ansvaret hos alle Unionens institutioner for» 
at der sikres en maksimal udnyttelse, sammenhæng og synergi med hensyn til de muligheder, 
som allerede foreligger - i overensstemmelse med ém højtidelige målsætning i traktaten om Den 
Europæiske Union vedrørende en fælles indsats mod ni 
A& 
SAMMENFATNING 
[Formålet med dette dokument er at fremhæve hovedtemaerne i Kommissionens meddelelse 
til Rådet og Europa-Parlamentet om Den Europæiske Unions handlingsplan for bekæmpelse 
af narkotikamisbrug]. 
INDLEDNING 
Mere end nogensinde før er narkotikamisbrug en alvorlig trussel mod de europæiske borgere. 
Der skal reageres mod denne trussel på alle planer, fra det lokale plan til unionsplanet, således 
at de af Unionen og medlemsstaterne fastlagte strategier kan komme til at virke og bidrage 
til den internationale indsats mod narkotikamisbrug. 
Man har længe været klar over nødvendigheden af at samarbejde på unionsplan. Dette kan ses 
af den fremtrædende plads, narkotika i mange år har indtaget på den politiske dagsorden i 
Europa. Et andet bevis er den første europæiske plan for bekæmpelse af narkotikamisbrug, 
som Det Europæiske Råd vedtog i Rom i 1990, og den reviderede og ajourførte udgave af 
denne plan, som Det Europæiske Råd vedtog i Edinburgh i 1992. Der er allerede opnået store 
resultater på fællesskabsplan og inden for rammerne af regeringssamarbejdet i form af 
aktioner, der gør det muligt at omsætte hovedelementerne i disse planer i et reelt samarbejde. 
TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNION 
Viljen til at bygge videre på de opnåede resultater og fremme et bredere og mere intensivt 
samarbejde på unionsplan er kommet konkret til udtryk i traktaten om Den Europæiske Union, 
som udtrykkeligt nævner bekæmpelsen af narkotika og narkotikamisbrug, såvel i de nye 
bestemmelser om folkesundhed som i afsnittet om retlige og indre anliggender. 
TEU giver nye muligheder for at konsolidere Fællesskabets hidtidige resultater og fremme 
fastlæggelsen af strategier på unionsplan. Disse muligheder er allerede blevet anerkendt af Det 
Europæiske Råd, som finder det bydende nødvendigt at udarbejde en global strategi for 
bekæmpelse af narkotikamisbrug. Meddelelsen opfylder dette krav, idet Kommissionen deri 
gennemgår resultaterne af de aktioner, der er gennemført på fællesskabsplan og undersøger, 
hvilke af de i de første europæiske planer fastsatte aktioner der nu kan uddybes og iværksættes 
mere effektivt inden for den nye ramme, der udgøres af TEU. 
Denne meddelelse har således form af en handlingsplan for Den Europæiske Union om 
bekæmpelse af narkotikamisbrug og udgør et nyt grundlag for samarbejde, der gør det muligt 
at udnytte alle fordelene ved TEU. 
EN GLOBAL LØSNING PÀ NARKOTIKAPROBLEMET 
Skal der virkelig gribes ind over for narkotikamisbrug, kræver det, at man finder en global og 
integreret løsning. Unionens nye handlingsplan, som foreslås i meddelelsen, dækker på linje 
med den fremgangsmåde, der følges internationalt og i de tidligere europæiske planer, de tre 
hovedelementer, der indgår i enhver global løsning på narkotikaproblemet, dvs.: 
aktionen vedrørende begrænsning af efterspørgslen; 
aktionen vedrørende bekæmpelsen af den ulovlige handel; og 
den internationale aktion. 
Lige så vigtig i denne forbindelse er nødvendigheden af at sikre, at aktionerne på alle niveauer 
hænger sammen og koordineres på nationalt og unionsplan. I meddelelsen undersøges det, 
hvorledes denne nødvendige koordinering og sammenhæng kan opnås. 
AKTION VEDRØRENDE BEGRÆNSNING AF EFTERSPØRGSLEN 
Artikel 129 i traktaten om Den Europæiske Union danner en ny ramme om aktioner, der 
vedrører de sundhedsmæssige aspekter af narkotikaproblemet. Kommissionen har allerede 
peget på narkotikamisbrug som et prioriteret aktionsområde for Fællesskabet med hensyn til 
folkesundhed i sin meddelelse af november 1993 om aktionsrammen på folkesundhedsområdet. 
Følgelig forelægger Kommissionen på grundlag af artikel 129 Rådet og Parlamentet en ny 
meddelelse og et forslag til afgørelse om et første EF-handlingsprogram på 
narkotikamisbrugsområdet. Dette forslag udgør på samme tid en del af den globale 
handlingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug og en konkretisering af Kommissionens 
meddelelse af november 1993. 
Handlingsplanen indeholder hovedelementerne i programmet, nemlig: 
Foreb v ggende foran stal tni n ger : informationsvirksomhed rettet mod risikogrupper, 
sundhedsuddannelse, erhvervsuddannelsesprogrammer, fortsættelse af arbejdet på 
områderne opsporing og overvågning; 
Foranstaltninger til fremme af den sociale og erhvervsmæssige reintegration: støtte 
til reintegrering af narkomaner; 
Særlige foranstaltninger: aktiviteter rettet mod højrisikogrupper ï særlige situationer. 
AKTION VEDRØRENDE BEKÆMPELSE AF ULOVLIG HANDEL 
Bekæmpelsen af den ulovlige handel med narkotika kræver såvel en aktion på fællesskabsplan 
som en aktion inden for rammerne af afsnit VI i TEU om samarbejdet om retlige og indre 
anliggender. 
De fællesskabsaktioner, der er gennemført imod ulovlig anvendelse af prækursorer og 
psykotrope stoffer, har givet gode resultater, fordi de nødvendige retlige instrumenter har været 
til stede. Dette er ligeledes tilfældet for så vidt angår hvidvaskning af penge, der er genstand 
for et direktiv, der skal forhindre anvendelse af det finansielle system til hvidvaskningsformål. 
Aktionerne på fællesskabsplan vil indeholde følgende elementer: 
Iværksættelse af eksisterende retlige instrumenter: udvikling af elektroniske postnet 
for hurtigere at kunne udveksle oplysninger, uddannelse osv. 
Fremme af samarbejdet med tredjelande, idet Fællesskabets retlige instrumenter og 
andre relevante internationale aftaler benyttes som model: forhandlinger om særlige 
aftaler, deltagelse i relevante internationale initiativer, teknisk bistand vedrørende 
udvikling af lovgivninger og administrative strukturer, udveksling af oplysninger osv. 
Evaluering af den praktiske iværksættelse af disse foranstaltninger 
Afsnit VI i TEU giver ligeledes Unionen nye muligheder for at gribe ind på områder, der 
traditionelt henhører under det mellemstatslige samarbejde. Det indeholder en institutionel 
forpligtelse til samarbejde på politi-, told- og dom stol som raderne, som er af fælles interesse 
for Unionens medlemsstater, og med hensyn til hvilke disse har hele initiativretten. Afsnittet 
giver ligeledes mulighed for at udvikle nye aktionslinjer og udpeger bekæmpelse af 
narkotikamisbrug som et område af fælles interesse, for så vidt det ikke dækkes af andre 
bestemmelser i afsnit VI eller af fællesskabsinstrumenter. Samarbejdet på disse områder er 
således integreret i én institutionel ramme. 
I meddelelsen fremhæves betydningen af, at medlemsstaterne udnytter disse muligheder og 
iværksætter "Handlingsplanen vedrørende narkotikamisbrug, EUROPOL og hvidvaskning af 
penge" og "Det prioriterede arbejdsprogram for 1994", som blev vedtaget af Rådet (retlige og 
indre anliggender) i november 1993. Disse foranstaltninger omfatter: 
EUROPOL - iværksættelse af den ministerielle aftale om EUROPOL's 
Narkotikaenhed og afslutning af arbejdet med udarbejdelsen af konventionen om 
oprettelse af EUROPOL; 
Udarbejdelse af en strategi for bekæmpelsen af den ulovlige handel med narkotika, 
herunder styrkelse af kontrollen ved Fællesskabets ydre grænser: 
Iværksættelse af foranstaltninger til fremme af politisamarbejdet. 
Ud over disse programmer foreslås det i meddelelsen, at man ligeledes skal rette 
opmærksomheden mod andre foranstaltninger med henblik på at iværksætte de prioriterede 
aktioner, som Det Europæiske Råd tidligere har peget på. 
Kommissionen deler med medlemsstaterne initiativretten vedrørende artikel K.1.4), som 
omhandler foranstaltninger til bekæmpelse af narkotikamisbrug ud over de foranstaltninger, 
der dækkes af andre dele af afsnit VI, eller som henhører under Fællesskabets kompetence. 
Følgelig indeholder meddelelsen en række forslag om, hvorledes denne bestemmelse kan 
iværksættes som et supplement til andre igangværende aktiviteter. Disse forslag vedrører 
navnlig følgende aspekter: 
Tværfaglige udvekslinger mellem faglige aktører og organisationer, der har ansvaret 
for begrænsningen af efterspørgslen efter og udbuddet af narkotika; 
Oprettelse af et europæisk forum for udvekslinger og samarbejde mellem byerne: 
samarbejde vedrørende forbindelsen mellem narkotika og kriminalitet. 
AKTION PÅ INTERNATIONALT PLAN 
Den Europæiske Union skal supplere sin handlingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug 
med en ekstern del. Dette indebærer, at den skal anvende fællesskabsinstrumenterne samt de 
nye muligheder inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, som 
ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union har åbnet for. 
Styrkelsen af fællesskabsaktionen vil bygge på Fællesskabets hidtidige resultater, som kommer 
til udtryk ved Fællesskabets deltagelse i den internationale indsats mod narkotikamisbrug og 
ved anvendelsen af de egnede fællesskabsinstrumenter. 
Fællesskabets aktion vil følgelig vedrøre følgende områder: 
for så vidt angår det multilaterale samarbejde: fortsat deltagelse i den internationale 
indsats mod narkotikaproblemet: deltagelse i De Forenede Nationers 
Narkotikakontrolprogram, i Europarådets Pompidou-gruppe osv. på de områder, hvor 
Fællesskabet har kompetence; 
for så vidt angår det bilaterale samarbejde: styrkelse af de nationale og regionale 
strategier for bekæmpelse af narkotikamisbrug i samarbejde med visse lande eller 
regioner, som udgør en særlig risiko på grund af den korte afstand til Unionen: 
udvikling af samarbejdet ved at indføje narkotikabekæmpelsesklausuler i 
Fællesskabets aftaler med tredjelande: 
medtagelse af samarbejdet om narkotikabekæmpelse blandt de prioriterede handels-
og udviklingspolitiske emner: ved at udnytte de muligheder, der skabes af 
instrumenter som f.eks. Den Generelle Præferenceordning og Lomé-konventionen. 
Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik skaber en ny dimension, som gør det muligt at 
tilføre de allerede eksisterende handelsmekanismer og mekanismer for udviklingssamarbejde 
al den vægt, der ligger i Unionens politiske og diplomatiske forbindelser. Det Europæiske Råd 
har peget på bekæmpelsen af den ulovlige narkotikahandel som et område, der egner sig til 
en fælles aktion inden for rammerne af FUSP, og har i denne forbindelse peget på Maghreb 
og Mellemøsten som prioriterede områder. 
Derfor foreslås det i meddelelsen, at FUSP-aktionen far form af fælles holdninger, der skal 
sikre et større samarbejde mellem de internationale organisationer på områder, der ikke 
henhører under Fællesskabets kompetence, og af fælles aktioner, der skal støtte Fællesskabets 
bestræbelser på at forbedre tredjelandenes evne til at engagere sig fuldt ud i bekæmpelsen af 
narkotikamisbruget. 
KOORDINERING 
Iværksættelsen af en global og integreret løsning på narkotikaproblemet kræver konstante 
bestræbelser for at sikre en koordinering, såvel på institutionsplan som i forbindelse med visse 
typer aktioner, der er fælles for flere sektorer. 
Meddelelsen fremhæver derfor vigtigheden af at opretholde og forbedre koordineringen på 
nationalt og unionsplan og angiver de generelle aspekter af spørgsmålet, særlig for så vidt 
angår følgende tre prioriterede temaer: 
Koordinering i og mellem medlemsstater: de nationale koordinatorer og COREPER 
vil få en vigtig rolle; 
Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug: centret vil 
kunne bidrage til den politiske beslutningsproces, idet det sammen med det 
tilknyttede net af nationale centre (REITOX) vil skulle spille en stor rolle inden for 
information og analyse; 
tværfaglige aspekter: information, forskning og uddannelse betragtes som prioriterede 
emner, og mulighederne for at gøre dem mere sammenhængende undersøges. 
KONKLUSION 
Kommissionen skønner, at Unionens handlingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug, som 
præsenteres i meddelelsen, udgør rammen for Unionens fremtidige aktion på narkotikaområdet 
indtil 1999. Med denne ramme søger man at udnytte de nye muligheder, der er skabt ved 
ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union, og at fastlægge den globale strategi 
for bekæmpelse af narkotikamisbrug, som Det Europæiske Råd allerede har fremhævet 
nødvendigheden af. At få denne ramme omsat i praktiske samarbejdsaktioner udgør den næste 
etape og vil kræve en fælles indsats fra alle unionsinstitutionernes side. 
GLOBAL LØSNING OG 
OVERORDNEDE RETNINGSLINJER FOR 
DEN EUROPÆISKE UNIONS 
AKTION 
TIL BEKÆMPELSE AF 
NARKOTIKAMISBRUG 
(1995 - 1999) 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
l.DEN EUROPÆISKE UNION OG BEKÆMPELSEN AF NARKOTIKAMISBRUGET s. 9 
Bekæmpelse af narkotikamisbrug, et globalt tema s. 9 
Traktaten om Den Europæiske Union s. 9 
En ny global plan for Unionen (1995-1999) s.10 
Grundlæggende elementer i den nye handlingsplan s. 10 
II UNIONENS GLOBALE HANDLINGSPLAN (1995-1999^ s. 12 
Global løsning på narkotikaproblemet og s. 12 
subsidiaritet 
A. Aktioner til begrænsning af efterspørgslen s. 13 
B. Aktioner til bekæmpelse af den ulovlige handel med 
narkotika og psykotrope stoffer s. 15 
C. Aktion på internationalt plan s.24 
D. Koordinering s.27 
E. Budgetmæssige følger s.34 
III. KONKLUSIONER s.35 
Bilag 1: Fællesskabets og medlemsstaternes hidtidige resultater s.38 
Bilag 2: Den retlige ramme, der fastlægges ved traktaten s.47 
om Den Europæiske Union, og dens konsekvenser 
Bilag 3: Narkotikabudgetter s.49 
Bilag 4: Grundstatistikker s.52 
I DEN EUROPÆISKE UNION OG BEKÆMPELSEN AF NARKOTIKAMISBRUGET 
Bekæmpelse af narkotikamisbruget, et globalt tema 
1. Siden midten af 80'erne har det internationale samfund i stigende grad fået øjnene op 
for narkotikafænomenets globale karakter. Denne erkendelse skyldes en gradvis 
forståelse for problemets internationale dimension og den snævre sammenhæng 
mellem dets forskellige bestanddele - produktion, handel og forbrug. Denne 
konstatering har ligeledes medført en erkendelse af nødvendigheden af at imødegå de 
forskellige aspekter af narkotikafænomenet på en integreret og samordnet måde, såvel 
på nationalt som på internationalt plan, samt nødvendigheden af at lægge større vægt 
på forebyggelse. 
2. På verdensplan er denne udvikling i De Forenede Nationer kommet konkret til udtryk 
ved indførelsen i 1990 af "De Forenede Nationers Narkotikakontrolprogram" 
(UNDCP), som samler det internationale samfunds indsats på dette område i én 
institution. Principielt tager De Forenede Nationers udarbejdelse og vedtagelse af 
programmer som f.eks. Den Fuldstændige Tværfaglige Ordning (1987) og Det 
Globale Handlingsprogram (1990) sigte på at øge virkningen af den internationale 
bekæmpelse af narkotikafænomentet inden for rammerne af allerede vedtagne 
internationale instrumenter (FN-konventioner af 1961, 1971 og 1988). 
3. Denne udvikling genfindes på unionsplan. Medlemsstaterne har lagt større vægt på 
udarbejdelse og iværksættelse af nationale politikker og strategier til bekæmpelse af 
narkotikamisbrug, som indebærer en snævrere koordinering mellem de forskellige 
nationale aktører. Denne tendens blev konsolideret på fællesskabsplan i 1989 ved 
dannelsen af Det Europæiske Udvalg for Bekæmpelse af Narkotikamisbrug (CELAD), 
et forum, der samler de øverste ansvarlige i hver medlemsstat og Kommissionen, som 
har til opgave at koordinere politikken til bekæmpelse af narkotikamisbrug. CELAD's 
arbejde førte navnlig til vedtagelse i december 1990 af den europæiske plan for 
bekæmpelse af narkotikamisbrug (Det Europæiske Råds møde i Rom), og til 
vedtagelsen i december 1992 af en revideret og ajourført udgave af denne (Det 
Europæiske Råd i Edinburgh). CELAD's arbejde har ligeledes udgjort grundlaget for 
Rådets vedtagelse af forslaget til forordning om oprettelse af et europæisk 
overvågningscenter for narkotika og narkotikamisbrug. Denne politiske og 
institutionelle udvikling beskrives mere udførligt i bilag 1, som ligeledes indeholder 
en gennemgang af Fællesskabets og dets medlemsstaters hidtidige resultater med 
hensyn til det praktiske samarbejde i henhold til retningslinjerne i de europæiske 
planer. 
Traktaten om Den Europæiske Union 
4. Unionens engagement i et struktureret og øget samarbejde omkring bekæmpelsen af 
narkotikamisbruget, som denne udvikling er bevis på, er kommet til udtryk i traktaten 
om Den Europæiske Union, hvis ikrafttrædelse har betydet væsentlige nye muligheder 
for at iværksætte egentlige globale strategier. Bekæmpelsen af narkotikamisbruget er 
udtrykkeligt nævnt i de nye bestemmelser, der er indført ved traktaten, på områderne 
folkesundhed (afsnit II, artikel 129) og samarbejde om retlige og indre anliggender 
(afsnit VI). Endvidere har Det Europæiske Råd allerede peget på bekæmpelsen af 
handelen med narkotika som et muligt prioriteret område i henhold til den fælles 
udenrigs- og sikkerhedspolitik (afsnit V). Disse nye bestemmelser udfylder et stort 
tomrum, da hverken Rom-traktaten eller Den Europæiske Fælles Akt indeholder 
nogen henvisning til narkotika, trods medlemsstaternes faste politiske forpligtelse til 
at udvide samarbejdet omkring bekæmpelse af narkotikamisbrug. I bilag 2 beskrives 
den nye retlige ramme, der udgøres af traktaten om Den Europæiske Union. 
5. Da det globale narkotikaproblem og dets skadelige virkninger i Europa fortsat udgør 
en stadig mere foruroligende trussel mod samfundet som helhed, tvinges Unionen til 
så godt og så aktivt som muligt at udnytte disse nye instrumenter. Det Europæiske 
Råd har i den erklæring, det vedtog under mødet den 29. oktober 1993 i forbindelse 
med TEU's ikrafttræden, udtrykkeligt anerkendt, at den nye ramme, der er fastlagt 
ved traktaten, vil kunne gøre bekæmpelsen af narkotikamisbruget mere effektiv. 
Derefter har Det Europæiske Råd på mødet den 10.-11. december 1993 i Bruxelles 
bekræftet sin forpligtelse til at iværksætte en global strategi for bekæmpelsen af 
narkoti kami sb ruget. 
6. Kommissionen har ligeledes overvejet de konsekvenser, TEU's ikrafttræden ville fa 
på narkotikaområdet. Disse overvejelser har bl.a. faet Kommissionen til inden for 
rammerne af forberedelserne til oprettelsen af Det Europæiske Overvågningscenter 
for Narkotika og Narkotikamisbrug at organisere et videnskabeligt europæisk seminar 
om den politik og strategi, der skal følges i kampen mod narkotikamisbruget, ved Det 
Europæiske Universitetsinstitut i Firenze den 9.-11. december 1993. Dette seminar 
samlede en lang række eksperter samt repræsentanter for medlemsstaterne, Europa-
Parlamentet og Kommissionen. I konklusionerne blev der lagt vægt på betydningen 
af en global indsats for at finde en relevant løsning på narkotikaproblemet, og der 
blev peget på måder og midler, ved hjælp af hvilke det ville være muligt at udnytte 
alle de muligheder, TEU giver for at finde denne nødvendige globale løsning på 
problemet. 
En nv global plan for Unionen (1995-1999) 
7. Denne meddelelse bygger på alle disse forhold. Den har til formål at give et overblik 
over de resultater, der allerede er opnået på fællesskabsplan, og at undersøge, 
hvorledes aktioner som de, der allerede er omhandlet i de europæiske planer, kan 
fortsættes og videreføres på en mere effektiv måde inden for den nye ramme, som 
er fastsat i traktaten om Den Europæiske Union. 
8. Unionens nye globale handlingsplan (1995-1999), som der stilles forslag om i denne 
meddelelse, indebærer en række nye initiativer, som Unionen nu muliggør, med 
henblik på 
- en faktisk konsolidering af Fællesskabets hidtidige resultater på grundlag af de 
eksisterende eller fremtidige fællesskabsinstrumenter, 
- en udnyttelse af de nye muligheder, TEU skaber, for at styrke den globale 
dimension i bekæmpelsen af narkotikamisbruget ved en række foranstaltninger på de 
forskellige niveauer, hvor der kan sættes ind (bl.a. Den Europæiske Union, 
medlemsstaterne, byerne og nettene mellem flere byer), under overholdelse af det i 
traktaten fastsatte subsidiaritetsprincip. 
Grundlæggende elementer i den nye handlingsplan 
9. TEU's artikel 129 udgør en ny ramme for indsatsen for så vidt angår de 
sundhedsmæssige aspekter af narkotikaproblemet. Denne artikel, der hører til EF-
10 
området, indebærer, at de nødvendige initiativer skal tages og foreslås af 
Kommissionen. Kommissionen angiver i en meddelelse om disse spørgsmål, som 
særskilt forelægges Parlamentet og Rådet, de hovedlinjer, der ifølge Kommissionen 
skal følges og iværksættes i medfør af denne artikel i traktaten. Disse tanker ledsages 
af et detaljeret programforslag og teksten til de retsforskrifter, som er nødvendige 
med henblik på gennemførelsen af forslaget. 
10. Der er allerede mobiliseret fællesskabsinstrumenter, der skal føjes til rækken af 
foranstaltninger til bekæmpelsen af den ulovlige narkotikahandel, bl.a. for så vidt 
angår den ulovlige handel med prækursorer og hvidvaskningen af penge. Afsnit VI 
i traktaten skaber imidlertid nye muligheder på to niveauer. Det indfører en ny 
forpligtelse for Unionens medlemsstater til at samarbejde om spørgsmål af fælles 
interesse på domstols-, politi- og toldområdet (artikel Kl.7, 8 og 9). I denne 
forbindelse har oprettelsen af det fremtidige EUROPOL særlig betydning, idet dette 
organ i første omgang skal koncentrere sig om bekæmpelsen af den ulovlige 
narkotikahandel. Men ved artikel Kl.4) i afsnit VI indføres ligeledes et nyt område 
for samarbejde og fællesaktioner vedrørende "bekæmpelsen af narkotikamisbruget", 
for så vidt denne ikke dækkes af samarbejdet på domstols-, politi- og toldområdet 
eller af de muligheder, artikel 129 eller andre EF-instrumenter åbner for. 
11. Med hensyn til det internationale samarbejde har Fællesskabet i flere år søgt at 
indføre narkotikaaspektet i sine handelsforbindelser og sit udviklingssamarbejde med 
mange tredjelande. Dette har givet sig udslag i indføjelsen af "narkotika"- og 
"hvidvasknings"-klausuler i dets bilaterale og/eller regionale samarbejdsaftaler med 
disse lande. Det foreslås, at man fortsætter ad denne vej, idet de anvendte 
instrumenter dog skal tilpasses de pågældende tredjelandes særlige behov. På dette 
område er det Kommissionen, der skal tage initiativet, når der er tale om de klassiske 
fællesskabsinstrumenter. Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik skaber en ny 
dimension, der gør det muligt at udbygge de allerede eksisterende eller disponible 
mekanismer på handels- og udviklingssamarbejdsområdet med mekanismer, hvis 
styrke ligger i den vægt, Unionens politiske og diplomatiske forbindelser har. På dette 
område deler medlemsstaterne og Kommissionen retten til at tage et initiativ, og det 
vil være nødvendigt at koordinere deres aktioner for at undgå overlapning og 
selvmodsigelser. Kommissionens ideer på dette område er gengivet i denne 
meddelelse. 
12. Endelig behandler denne meddelelse en række horisontale emner, der er fælles for de 
forskellige kapitler, som svarer til hver sin sektor (information, undersøgelser og 
forskning, uddannelse og udveksling af fagfolk), og det foreslås, hvorledes de kan 
sikres en mere integreret og koordineret behandling på unionsplan. 
11 
II. UNIONENS GLOBALE HANDLINGSPLAN (1995-99) 
Global løsning på narkotikaproblemet og subsidiaritet 
13. Det ledende princip i den globale løsning på narkotikaproblemet, som De Forenede 
Nationer er gået ind for siden 1987, og som CELAD og Det Europæiske Råd siden 
1990 har givet konkret indhold, er stadig inspirationen til den ramme, på grundlag af 
hvilken Unionens nye handlingsplan er udarbejdet. Det vil ikke være uden problemer 
at anvende denne løsning i praksis. Traktaten om Den Europæiske Union, som udgør 
retsgrundlaget for Unionens aktion på området, skal således anvendes på en måde, 
der ikke går ud over globalitets- eller subsidiaritetsprincippet, men som giver aktionen 
mod narkotika gennemslagskraft hele vejen igennem "narkotikakæden". 
14. At narkotikafænomenet nu anerkendes som værende globalt betyder således ikke, at 
alle skal kæmpe på alle fronter og niveauer på samme tid. Fænomenets tværfaglige 
og tværnationale karakter og de mange angrebsvinkler og aktører, som spiller ind, 
kræver en optimal udnyttelse af de eksisterende ressourcer. Hver enkelt aktion skal 
vurderes i forhold til denne globale ramme og iværksættes af den bedst mulige aktør 
på det bedst mulige niveau. Derfor skal man være yderst opmærksom på samspillet 
mellem og koordineringen af aktionerne. 
15. Kommissionen har under udarbejdelsen af udkastet til global handlingsplan haft 
subsidiaritetsprincippet, jf. artikel 3b i TEU, i tankerne. På områder, hvor 
Fællesskabet ikke har enekompetence, griber det kun ind såfremt og i den 
udstrækning, den planlagte aktions mål ikke kan opfyldes på tilfredsstillende måde 
af medlemsstaterne, men bedre kan opfyldes på fællesskabsplan på grund af aktionens 
omfang og virkninger. Generelt bør man således koncentrere sig om aktiviteter, som 
medlemsstaterne ikke kan iværksætte alene, aktiviteter, som det klart kan betale sig 
at gennemføre i fællesskab, aktiviteter, som supplerer de nationale aktiviteter, og 
aktiviteter, som fører til indførelsen af den bedst mulige praksis. Arbejdet i 
europæiske net, som er karakteristisk ved, at aktører på samme niveau, enten det er 
meget centraliseret (f.eks. nationale administrationer eller koordinationsorganer på 
narkotikabekæmpelsesområdet, forskningsinsti tutioner osv. )ellermeget decentraliseret 
(bynet eller lokale initiativer, NGO osv.), sættes i forbindelse med hinanden og 
udveksler erfaringer til gensidig fordel, udgør endnu et eksempel på en operationel 
løsning, der overholder subsidiaritetsprincippet. Det er netop denne løsning, som 
skaber værditilvækst og begrænser overlapninger, der udgør det konceptuelle og 
institutionelle grundlag for Overvågningscentret for Narkotika. 
16 Denne nye handlingsplan er ligeledes en imødekommelse af Det Europæiske Råds 
ønske om at få udarbejdet en global strategi for bekæmpelsen af narkotikamisbrug, 
der kan udnytte fordelene ved de nye aktionsmuligheder, traktaten om Den 
Europæiske Union åbner for. I denne forbindelse har det været nødvendigt på ny at 
gennemgå de aktioner, som er identificeret i de første europæiske planer om 
bekæmpelse af narkotikamisbrug, for at fastslå, hvorvidt og hvorledes de kan 
iværksættes inden for rammerne af traktaten om Den Europæiske Union, og hvilke 
nye aktionstyper og samarbejdsformer, der skal fremmes for fuldt ud at udnytte de 
nye muligheder i traktaten. Dette skal gøres under hensyntagen til Fællesskabets 
nuværende eller potentielle mulighed for at udøve kompetence på disse områder. 
12 
17 Opbygningen i den foreslåede nye globale handlingsplan er i høj grad inspireret af 
de to første europæiske planer for bekæmpelse af narkotikamisbrug. De aspekter, der 
vedrører aktionens tre søjler, nemlig begrænsning af efterspørgslen, bekæmpelse af 
den ulovlige handel og international aktion, samt koordineringsaspekterne behandles 
mere detaljeret nedenfor. 
Den globale handlingsplan har således følgende opbygning: 
A. Aktioner til begrænsning af efterspørgslen; 
B. Aktioner til bekæmpelse af den ulovlige 
handel med narkotika og psykotrope stoffer; 
C. Aktion på internationalt plan; 
D. Koordinering; 
Ê. Budgetmæssige følger 
A. AKTIONER TIL BEGRÆNSNING AF EFTERSPØRGSLEN 
1) Almindelige betragtninger 
18. Kommissionen har i sin meddelelse af 24. november 19931 om rammerne for en 
indsats til fremme af folkesundheden peget på narkotikamisbrug som et prioriteret 
aktionsområde for Fællesskabet. I denne forbindelse har Kommissionen forelagt Rådet 
og Europa-Parlamentet en meddelelse om Fællesskabets aktion i forbindelse med 
narkotikamisbrug samt et forslag til afgørelse om vedtagelse og iværksættelse af et 
flerårigt aktionsprogram i medfør af artikel 129 i TEU. 
19 Dette forslag ligger inden for rammerne af den globale handlingsplan, da 
forebyggelse af narkotikamisbrug gennem folkesundhedsaktioner er en af de måder, 
hvorpå efterspørgslen kan begrænses. De foreslåede aktioner er en videreførelse af 
Fællesskabets og dets medlemsstaters indsats siden begyndelsen af 80'erne og tager 
bl.a. hensyn til Europa-Parlamentets beslutninger, Rådets og sundhedsministrenes 
resolutioner og konklusioner og til afsnittet "begrænsning af efterspørgslen" i den 
europæiske plan, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Rom (1990) og bekræftet 
af Det Europæiske Råd i Edinburgh (1992). 
20. Omfanget af dette mangesidede problem, der har forbindelse med de største sociale 
svøber, som f.eks. social udstødelse og arbejdsløshed, og de vanskeligheder, 
medlemsstaterne støder på i deres kamp for at mindske de alvorlige sundhedsmæssige 
følger af problemet, har i de senere år ført til en række initiativer på fællesskabsplan. 
Den brede vifte af initiativer, der er taget af Rådet og Europa-Parlamentet, viser, at 
de ser på problemet med stor alvor, og at de finder det nødvendigt med aktioner på 
fællesskabsplan for at løse det. Fællesskabet kan på grundlag af artikel 129, hvor 
narkotikamisbrug betegnes som en alvorlig sygdom, bygge videre på disse resultater. 
21. Ved artiklerne 3, litra o), og 129 i TEU tillægges Fællesskabet udtrykkeligt 
kompetence på folkesundhedsområdet. I disse artikler lægges der vægt på opnåelse 
af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau og forebyggelse af sygdomme, navnlig de 
alvorligste. Narkotikamisbrug er den eneste sundhedsfare, der udtrykkeligt nævnes i 
Dok. KOM(93)559 endelig udg. af 24.1.1993. 
13 
artikel 129 som noget, der bør gøres til genstand for en fællesskabsaktion. Aktionen 
skal bl.a. tage sigte på at fremme forskningen i sygdommenes årsager og spredning 
samt sundhedsoplysning og -uddannelse. Fællesskabet skal i øvrigt ved planlægningen 
og iværksættelsen af sin aktion til forebyggelse af narkotikamisbrug i henhold til 
artikel 129 tage hensyn til de øvrige aktioner, som Fællesskabet gennemfører på 
folkesundhedsområdet (som f.eks. programmet for bekæmpelse af AIDS og 
aktionerne vedrørende sundhedsuddannelse) til de sundhedspolitiske aspekter, som 
hører ind under andre fællesskabspolitikker. 
22. I henhold til bestemmelserne i artikel 129 skal udøvelsen af fællesskabskompetencen 
med henblik på forebyggelse af narkotikamisbrug navnlig tage sigte på at fremme 
samarbejdet mellem medlemsstaterne, støtte deres aktioner og i tæt samarbejde med 
medlemsstaterne fremme koordineringen af deres politikker og programmer. Under 
overholdelse af subsidiaritetsprincippet vil udøvelsen af fællesskabskompetencen 
kunne bidrage til indførelse af en dynamisk praksis på et område - forebyggelse -
som efterhånden fremstår som et område med høj prioritet i forbindelse med den 
globale bekæmpelse af narkotikamisbrug gennem nationale politikker og 
internationale strategier. 
23. Hvad angår de internationale strategier skal det bemærkes, at denne nye form for 
fællesskabsaktion skal fremme "samarbejdet med tredjelande og de kompetente 
internationale organisationer" på narkotikamisbrugsområdet. Bl.a. 
Verdenssundhedsorganisationen (WHO), De Forenede Nationers Program for 
Internationalt Narkotikasamarbejde (UNDCP) og Europarådets POMPIDOU-gruppe 
er således vigtige partnere, når Unionen iværksætter sit handlingsprogram. 
24. Med hensyn til retningslinjerne for udøvelsen af fællesskabskompetencen hedder det 
i artikel 129, stk. 4, at Rådet vedtager: 
tilskyndelsesforanstaltninger, men uden at der er tale om nogen form for 
harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser. 
Disse foranstaltninger vedtages efter medbestemmelsesproceduren (artikel 
189B i TEU) på forslag af Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet 
og efter høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. 
henstillinger vedtaget med kvalificeret flertal af Rådet på forslag af 
Kommissionen. 
25 Det flerårige program, Kommissionen har foreslået på folkesundhedsområdet, tager 
sigte på at fastlægge målene for fællesskabsaktionen og fastsætte, hvilke aktioner der 
er prioriterede i forbindelse med forebyggelse af narkotikamisbrug og de heraf 
følgende problemer, samt at fastsætte egnede evalueringsmekanismer. Målene i det 
nævnte forslag er fastsat på grundlag af analysen af de initiativer, der tidligere blev 
anbefalet: forebyggelse af narkotikaforbrug, ophør med narkotikaforbrug som endeligt 
mål, delmål som f.eks. begrænsning afdødeligheden, begrænsning af faren for smitte 
med AIDS-virus eller andre smittekilder og begrænsning af marginaliseringen. Disse 
mål indebærer bl.a. at man ved hver etape i forebyggelsesprocessen bidrager til 
udviklingen af de egnede beføjelser og letter samarbejdet mellem de forskellige 
implicerede aktører og en passende koordinering af initiativerne. 
2) Handlingsprogram vedrørende narkotikamisbrug 
14 
26. I forbindelse med dette program foreslås følgende aktionslinjer: 
i) at fremme og lette aktiviteter, der tager sigte på højrisikogrupper i særlige 
situationer; 
ii) at fremme identificering, udvikling, afprøvning og anvendelse af de bedste metoder 
til sikring af informationernes spredning, og til rådgivning af målgrupperne; 
iii) at fremme uddannelsesinitiativer for at udvikle strategier for forebyggelse på 
narkotikaområdet; 
iv) at støtte arbejdet vedrørende tidlig opdagelse og rådgivning af narkotikabrugere; 
v) at fremme narkomaners rehabilitering og sociale reintegration. 
27. Det skal bemærkes, at dette program tager hensyn til det relevante arbejde, der 
udføres af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug, 
navnlig i forbindelse med information, studier og undersøgelser og forskning. 
Programmet fremmer endvidere et aktivt samarbejde med landene i Central- og 
Østeuropa, WHO, POMPIDOU-gruppen, UNESCO, ILO og UNDCP2. 
28. Programmet indeholder ligeledes forslag om hørings- og 
medbestemmelsesmekanismer, herunder oprettelse af et rådgivende udvalg bestående 
af repræsentanter for medlemsstaterne og med en repræsentant for Kommissionen 
som formand. Oplysningerne om iværksættelse af programmet bygger på 
forelæggelsen af rapporter for Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg og Regionsudvalget. Endvidere er det i programmet bestemt, at 
aktiviteterne skal gøres til genstand for en uafhængig evaluering. 
B. AKTIONER TIL BEKÆMPELSE AF DEN ULOVLIGE HANDEL MED 
NARKOTIKA OG PSYKOTROPE STOFFER: 
1) Almindelige betragtninger 
29. Unionens fremtidige aktion til bekæmpelse af den ulovlige handel med narkotika og 
psykotrope stoffer skal bygges op omkring gældende fællesskabsret og samarbejdet 
mellem regeringerne. Ved aktionen skal man ligeledes søge at udnytte de nye 
muligheder, som TEU giver. Følgelig foreslås det i den nye handlingsplan: 
- at udvikle og konsolidere gældende fællesskabsret; 
- at iværksætte afsnit VI i TEU og at fortsætte det tidligere arbejde i TREVI-, GAM-
og CELAD-grupperne. 
2) Konsolidering af gældende fællesskabsret 
a) Gennemførelse af det indre marked 
WHO : Verdenssundhedsorganisationen. 
ILO: Den Internationale Arbejdsorganisation. 
15 
30. EF-Domstolens dom i "Schumacher"-sagen (bl.a. dom af 7. marts 1988, sag 215/87), 
som bygger på EF-traktatens artikel 30, bekræfter EF-borgernes ret til at skaffe sig 
de farmaceutiske produkter, de behøver til eget brug, i apoteker beliggende i andre 
medlemsstat end den, hvori de har deres bopæl. 
Det er nødvendigt at undersøge konsekvenserne af denne afgørelse i forbindelse med 
gennemførelsen af det indre marked. I den europæiske plan for bekæmpelse af 
narkotikamisbrug, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Edinburgh den 11. og 
12. december 1992, understreges nødvendigheden af at træffe foranstaltninger til 
løsning af problemet med personer, der lovligt er i besiddelse af narkotika og/eller 
psykotrope stoffer, fordi de har faet det på recept i forbindelse med en 
lægebehandling, og som ønsker at rejse i Fællesskabet uden at blive udsat for 
sanktioner i andre medlemsstater. Det er derfor nødvendigt at undersøge muligheden 
for at indføre egnede operationelle mekanismer. 
b) Ulovlig anvendelse af prækursorer og psykotrope stoffer 
31. Direktiv 92/109/EØF af 14. december 1992 om fremstilling og markedsføring af visse 
stoffer, der benyttes ved ulovlig fremstilling af narkotika og psykotrope stoffer, udgør 
den retlige ramme for kontrollen inden for Fællesskabet. Medlemsstaterne skulle 
gennemføre direktivet senest 1. juli 1993, men dette er endnu ikke sket i alle 
medlemsstater. Det er vigtigt, at direktivet gennemføres i national ret snarest muligt 
for at undgå enhver forstyrrelse af den lovlige handel, og Kommissionen vil sørge 
for, at dette sker. 
De retlige spørgsmål vedrørende overvågningen af den internationale handel er stort 
set løst ved vedtagelsen af forskellige fællesskabsbestemmelser mellem 1990 og 
19933, jf. bilag 1. Vægten vil i fremtiden blive lagt på iværksættelsen, evalueringen 
og den eventuelle nyorientering af indsatsen. 
32. Iværksættelse: Det er især iværksættelsen af disse aktioner, der skal følges op. Blandt 
de foranstaltninger, der skal iværksættes, kan nævnes: 
udvikling af de eksisterende net for elektronisk post (SCENT/SID) for at 
fremskynde udvekslingen af oplysninger på dette område, samt forsyning af 
myndighederne med særlige databanker som f.eks. PREXCO (Precursors 
export control); 
uddannelse af de berørte personer og tjenester for at muliggøre en korrekt 
gennemførelse af lovgivningen og opfylde de ønsker, der er fremsat på 
Rådets forordning (EØF) nr. 3677/90 om 
foranstaltninger til modvirkning af ulovlig 
anvendelse af visse stoffer til fremstilling af 
narkotika og psykotrope stoffer som ændret ved Rådets 
forordning (EØF) nr. 900/92. Forordningen er iværksat 
ved Kommissionens forordning nr. 3769/92 af 21. 
december 1992 som ændret ved Kommissionens forordning 
nr. 2959/93 af 27. oktober 1993. 
16 
internationalt plan (FN, Europarådet, USA-DEA, OAS osv.)4, idet 
fællesskabslovgivningen fremstår som en model lovgivning. Denne aktion 
indebærer bl.a. organisering af seminarer, som dem, der afholdes inden for 
rammerne af Matthæus-programmet, samt udarbejdelse af 
undervisningsmateriel og -systemer i form af videoer, manualer, 
uddannelsesmoduler osv.; 
styrkel se af samarbej det med sammenslutninger, som repræsenterer handelen 
med kemiske produkter og den kemiske industri for at vække de berørte 
kredses interesse for problemet og få dem til aktivt at deltage i afsløringen 
af tilfælde af ulovlig handel; 
fjernelse af hindringerne for kontrollen med handelen (tavshedspligt, statistik 
osv), idet der tilstræbes ordninger, der giver de kompetente myndigheder 
adgang til originale og ubehandlede oplysninger; 
styrkelse af det administrative samarbejde på fællesskabsplan (forordning nr. 
1468/81), herunder aspekter, der vedrører tredjelandene, under hensyntagen 
til den heterogene karakter af de pågældende administrationer (sundhed, 
handel, told, politi). Der bør lægges vægt på en standardiseret udveksling af 
oplysninger om svig gennem SCENT/SID-nettet5 og på en mere generel 
udveksling af oplysninger gennem REITOX-nettet, der er oprettet af Det 
Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug, på 
grundlag af grundforordningen vedrørende centret; 
forelæggelse for Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og 
Narkotikamisbrug af egnede oplysninger og statistiske data i medfør af 
Rådets forordning (EØF) nr. 302/93 af 8. februar 1993. 
I perioden 1995-1996 skulle der kunne gennemføres en pålidelig evaluering på 
grundlag af følgende elementer: 
oplysninger indhentet af de myndigheder, der står for kontrollen og 
retsforfølgningen; 
oplysninger fra bestemmelseslandene; 
evalueringsprocedurer inden for rammerne af de kompetente internationale 
organisationer (INCB) og i forbindelse med andre storeksportører af kemiske 
produkter (eventuelt inden for rammerne af Dublin-gruppen). 
På grundlag af resultater, der opnås ved brug af ovennævnte evalueringsprocedurer, 
kan der senere blive tale om en nyorientering af kontrolforanstaltningerne for at finde 
frem til, hvilken type tilpasning der skal gennemføres (lovændringer, udvidelse af 
rækken af kemiske stoffer, der dækkes, og ny anvendelse af de administrative 
ressourcer). 
DEA: Drug Enforcement Administration of the United 
Nations. 
OAS: Organisation of American States. 
SCENT: System of Customs Enforcement Network. 
CIS: Customs Information System. 
REITOX: Réseau Européen d'Information sur les Drogues 
et les Toxicomanies. 
17 
33. Den Europæiske Unions aktion på internationalt plan: Den ulovlige handel med 
prækursorer er et verdensomspændende fænomen, som udnytter de komplicerede 
handelsstrømme og -procedurer. Heraf følger, at det bilaterale og multilaterale 
samarbejde med industrilandene og med bestemmelseslandene i den tredje verden 
fortsat prioriteres højt. 
På bilateralt plan vil hovedindsatsen fortsat være rettet mod de "udsatte lande" og 
bygge på kontrol med eksporten af stoffer bestemt for lande, hvor der er fare for 
ulovlig anvendelse. Der er indgået aftaler med 24 af disse lande. I den nærmeste 
fremtid påregnes en aftale med 11 andre lande. Forhandlingerne om særlige aftaler 
om prækursorer, som på samme tid dækker aspekterne i forbindelse med 
handelskontrol, administrativ bistand og teknisk bistand, betragtes som den bedste 
måde at løse problemet på, navnlig når disse aftaler har regional karakter. Ud over 
de forhandlinger, der allerede er i gang med ASEAN-landene, vil en lignende aktion 
i løbet af 1994 gøre det muligt at forhandle om en aftale med de latinamerikanske 
lande (OAS, Ri o-gruppen), herunder en aftale om udvikling af en elektronisk 
postforbindelse. Der kan forhandles om samme type aftaler med andre lande/regioner 
på grundlag af den fremtidige udvikling af den ulovlige anvendelse. Man vil fortsat 
være i kontakt med og udveksle oplysninger med USA med henblik på at indføre et 
system med anmeldelse af mistænkelige eksportforretninger. Dette kunne bl.a. omfatte 
elektronisk post. 
Der er iværksat et stort narkotikaprojekt i forbindelse med regionalprogrammet 
PHARE. Det vedrører udvikling af de relevante lovgivninger og administrative 
strukturer i seks central- og østeuropæiske lande (Bulgarien, Ungarn, Polen, 
Rumænien, Slovakiet, Tjekkiet) og vil fortsætte i 1994 og 1995. Fra 1994 vil fem 
andre lande være dækket af en udvidelse af programmet (Albanien, de tre baltiske 
stater og Slovenien). Lignende aktioner vil muligvis kunne gennemføres i forbindelse 
med TACIS-programmet på grund af SNG's voksende betydning som drejeskive for 
den ulovlige handel med prækursorer. 
Der bør arrangeres fælles sensibiliseringsforanstaltninger i form af værksteder, 
seminarer osv. med deltagelse af tredjelande og internationale organisationer (USA-
DEA, UNDCP/INCB, Pompidou-gruppen, Toldsamarbejdsrådet, OlPC-Interpol osv.)6. 
På multilateralt og globalt plan bør Fællesskabets deltagelse i internationale initiativer 
som f.eks. CATF7 og i projekter støttet af INCB og UNDCP fortsat have høj prioritet, 
navnlig for så vidt angår undersøgelsen af iværksættelsen af CATF's henstillinger, 
formulering af en fælles holdning til lande/regioner, der ikke deltager i 
kontrolsystemet, og endelig oprettelse af et internationalt net af databanker. Den 
koordineringsmekanisme på prækursor-området, der med held blev indført i 1993 i 
samarbejde med andre eksportlande (INCB/UNDCP, Pompidou-gruppen, USA), bør 
udvides og eventuelt formaliseres for at undgå overlapning. 
f. OIPC: Organisation Internationale de Police 
Criminelle. 
7 CATF: G7's Aktionsgruppe vedrørende Kemiske 
Produkter. 
18 
c) Hvidvaskning af penge 
34 Aktionerne på fællesskabsplan på dette område bygger på direktivet om forebyggende 
foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge, 
der blev vedtaget den 10. juni 19918. Konsolideringen af de opnåede resultater bør 
baseres på følgende elementer: 
Det skal sikres, at samtlige medlemsstater samt de EFTA-lande, der er med 
i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), fuldt ud 
gennemfører direktivet om hvidvaskning af penge. Fristen for direktivets 
gennemførelse udløb 1. januar 1993. Næsten alle medlemsstater har allerede 
vedtaget den nødvendige lovgivning, og de, der endnu ikke har gennemført 
direktivet, er ved at gøre det. Kommissionen har over for sidstnævnte 
iværksat traktaternes traktatbrudsprocedurer. I øvrigt er de EFTA-lande, der 
har undertegnet aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde 
(EØS), forpligtet til at gennemføre direktivet under tilsyn af EFTA's 
tilsynsmyndighed. 
Det skal sikres, at alle medlemmer af den Europæiske Union samt de EFTA-
lande, der deltager i EØS, ratificerer og gennemfører Wiener-og Strasbourg­
konventionerne, således som det er fastsat i den på regeringsplan vedtagne 
erklæring, der findes i bilaget til direktivet om hvidvaskning af penge. På 
denne måde kan de strafferetlige aspekter af den mekanisme, der benyttes 
til bekæmpelse af hvidvaskningen, suppleres med særlige foranstaltninger om 
beslaglæggelse og konfiskering af de ved overtrædelsen opnåede indtægter 
og ved iværksættelse af egnede procedurer for samarbejde mellem 
medlemsstaternes retsvæsener og politi, som er af afgørende betydning for 
bekæmpelsen af dette fænomen. 
Alle mulighederne i afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union, som 
vedrører samarbejdet om retlige og indre anliggender, skal udnyttes, navnlig 
for så vidt angår samarbejdet på dom stol som rådet og mellem 
politimyndigheder, herunder brugen af Europol. I denne forbindelse er 
iværksættelsen af bestemmelserne i handlingsplanen "Retlige og Indre 
Anliggender", der blev vedtaget af Det Europæiske Råd den 10.-11. 
december 1993, af væsentlig betydning. 
Der skal gøres en indsats på internationalt plan for at udvide anvendelsen af 
foranstaltninger, der svarer til dem, der er vedtaget af Den Europæiske 
Union og andre internationale fora med kompetence på området, til at gælde 
andre lande i verden, der er særlig udsatte og har særlig interesse for 
Unionen, navnlig Schweiz og landene i Central- og Østeuropa. Med henblik 
herpå skal der fortsat ydes teknisk bistand til disse lande i samarbejde med 
GAFI9 og andre internationale organisationer som f.eks. Europarådet og De 
Forenede Nationer (UNDCP). 
EFT L 166 af 28.6.1991, s. 77. 
GAFI: Groupe d'Action Financière under G7 
19 
Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug skal 
i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 302/93 af 8. februar 1993 have 
forelagt relevante oplysninger. 
3) Iværksættelse af afsnit VI i TEU 
a) Samarbejde på domstol som rådet samt told- og politisamarbejde (artikel 
K,1.7),8)pg9). 
35. Iværksættelsen af fællesskabsinstrumenterne kan bidrage til Unionens indsats mod 
narkotikahandelen, men derudover er der ingen tvivl om, at de mest operationelle 
aspekter af denne del af narkotikafænomentet som nævnt i punkterne 29-34 henhører 
under afsnit VI i TEU. Dvs. at ansvaret påhviler politiet, toldvæsenet og de særlige 
efterretnings- og sikkerhedstjenester. Offentligheden forventer da også, at disse 
instanser bekæmper de magtfulde forbryderorganisationer, der kontrollerer og står for 
den lukrative handel med ulovlige narkotika. Afsnit VI indeholder en institutionel 
forpligtelse for medlemsstaternes regeringer til at samarbejde fuldt ud om denne 
indsats på grundlag af det store arbejde, der i flere år er blevet udført inden for 
rammerne af TREVL I afsnit VI, artikel K.1.7)-9), hedder det, at ansvaret for denne 
form for initiativ ligger hos medlemsstaterne og ikke i Fællesskabet. Disse 
bestemmelser dækker de relevante aspekter af samarbejdet på dom stol som rådet 
(herunder navnlig udlevering), toldsamarbejdet og politisamarbejdet. 
36. Ved iværksættelsen af afsnit VI skal der tages hensyn til de mål, der er fastsat i den 
europæiske plan, således som denne blev godkendt af Det Europæiske Råd i Rom 
(1990) og revideret af Det Europæiske Råd i Edinburgh (1992). 
I planen er der fastsat seks prioriteter, der svarer til forventningerne hos stats- og 
regeringscheferne: 
Styrkelse af narkotikakontrollen ved de vdre grænser; 
Samarbejde og overvågning inden for Fællesskabets grænser og teknisk 
infrastruktur: 
Bekæmpelse af ulovlig fremstilling af narkotika ved foranstaltninger til 
forebyggelse af anvendelse af prækursorer og andre væsentlige kemiske 
produkter til ulovlig produktion: 
Foranstaltninger mod hvidvaskning af indtægterne fra den ulovlige 
narkotikahandel: 
Styrkelse af domstols- og retssystemerne: 
Statistiske oplysninger. 
37. Disse prioriteter fremgår af handlingsplanen vedrørende narkotika, EUROPOL og 
hvidvaskning af penge og "Det prioriterede arbejdsprogram for 1994", som Rådet 
(retlige og indre anliggender) vedtog på sit første møde den 29.-30. november 1993. 
Da Det Europæiske Råd godkendte denne plan og dette program den følgende måned, 
angav det klart, at det tillagde det stor betydning, at den nye samarbejdsforpligtelse 
i henhold til TEU blev opfyldt fuldt ud. Kommissionen erindrer om, at de 
umiddelbare prioriteter i dette helt nye program er følgende: 
20 
EUROPOL's Narkotikaenheds iværksættelse af de opgaver, den har faet 
tildelt ved ministeraftalen af 1.-2. juni 1993; 
fremskyndelse af arbejdet med henblik på indgåelse af EUROPOL-
konventionen senest i oktober 1994; 
udarbejdelse af en strategi for bekæmpelse af den ulovlige narkotikahandel, 
herunder styrkelse af kontrollen ved de ydre grænser, samt foranstaltninger 
mod "narkotikaturismen", bl.a. omfattende: 
* iværksættelse af rapporten om toldstrategien ved de ydre grænser; 
* færdiggørelse af konventionen om toldinformationssystemet; 
* styrkelse af den operationelle kontrol og samarbejdet på det 
maritime område; 
* en bedre samstemning af politiets og toldvæsenets aktioner; 
* etablering af et snævert samarbejde med toldvæsenet og politiet i 
Unionens nabolande; 
iværksættelse af foranstaltninger til fremme af politisamarbejdet, navnlig 
med hensyn til hvidvaskning af penge, i form af udveksling af oplysninger 
og uddannelsesforanstaltninger; 
indførelse af et centraliseret system til indsamling af videnskabelige 
oplysninger på grundlag af den tekniske analyse af narkotika, der 
beslaglægges i Europa. 
38. Andre aspekter af arbejdet inden for rammerne af afsnit VI i TEU vil ligeledes 
udvide Unionens evne til at løse problemet med bekæmpelsen af narkotikahandelen. 
Handlingsplanen giver ligeledes høj prioritet til iværksættelsen af henstillingerne fra 
ad hoc arbejdsgruppen vedrørende organiseret international kriminalitet, 
færdiggørelsen af konventionen om det europæiske informationssystem og arbejdet 
vedrørende udleveringer og samarbejdet mellem domstolene. 
Ud over disse "her og nu" prioriteter vil det være nødvendigt at træffe 
foranstaltninger, der gør det muligt at iværksætte de prioriteter, som Det Europæiske 
Råd har peget på. Det vil ligeledes være nødvendigt fuldt ud at udnytte de 
muligheder, der er i de eksisterende politi- og toldnet og i de nyoprettede organer 
som f.eks. EUROPOL og Overvågningscentret, som skal etablere et tæt samarbejde. 
39. Kommissionen vil så vidt muligt bidrage til opnåelsen af disse prioriterede mål, f.eks. 
ved at sammenkæde Fællesskabets toldaktiviteter med dets retlige instrumenter som 
f.eks. dem, der vedrører kemiske prækursorer og hvidvaskning af penge. Men 
hovedansvaret ligger hos medlemsstaterne. 
b) Bekæmpelse af narkotikamisbrug (artikel K.1.4) 
40. Artikel K.1.4) giver nye muligheder for at samarbejde om bekæmpelse af 
narkotikamisbrug, som, selv om de er ret vagt formuleret i selve artiklens tekst, 
fortjener at blive undersøgt for at finde ud af, om der er store huller i Unionens 
indsats mod narkotika, når de muligheder, der findes i de øvrige 
fællesskabsinstrumenter, er udtømt. Kommissionen foreslår, at denne undersøgelse 
gennemføres på grundlag af en grundig udveksling af ideer i overensstemmelse med 
de i afsnit VI fastsatte procedurer. Kommissionen og samtlige medlemsstater skal i 
henhold til traktaten deltage i denne udveksling under hensyntagen til Europa­
parlamentets synspunkter. 
21 
41. Det skal erkendes, at det ikke er let nøjagtigt at identificere de aktiviteter, der 
eventuelt kan være omfattet af artikel K.1.4). Det er lettere at fastslå, hvad der ikke 
er omfattet: 
i) da stk. 1 i artikel Kl indeholder ordene "uden at det i øvrigt berører Det 
Europæiske Fællesskabs beføjelser", kan artikel K.1.4) ikke betragtes som 
retsgrundlag for aktioner, der kan gennemføres på grundlag af artikler i 
traktaten om oprettelse Det Europæiske Fællesskab. Dette vedrører for det 
første artikel 129, men også de artikler, som danner eller vil kunne danne 
grundlag for retlige instrumenter som f.eks. artikel 113 i forbindelse med 
den internationale handel med kemiske prækursorer, artikel 100 A i 
forbindelse med handelen inden for Fællesskabet med disse produkter eller 
artiklerne 57, stk. 2, og 100 A i forbindelse med direktivet om hvidvaskning 
af penge; 
ii) artiklen kan ej heller anvendes i forbindelse med emner, der dækkes af 
artikel K.1.7)-9), og som udtrykkeligt er udelukket af artikel K.1.4) ved 
selve ordlyden af denne. Inden for rammerne af afsnit VI udgør artikel 
K.1.6) (civilretligt samarbejde) og artikel K.5 (forsvar af fælles holdninger 
i internationale fora) et klart mere velegnet retsgrundlag for visse aktioner, 
også selv om der udtrykkeligt er tale om narkotika, end selve artikel K.1.4); 
iii) endvidere skal de pågældende aktioner i betragtning af deres placering i 
„ afsnit VI opfylde det almindelige kriterium for definition af aktioner inden 
for rammerne af "samarbejdet om retlige og indre anliggender". 
42. I betragtning af disse reelle begrænsninger kan artikel K.1.4) betragtes som grundlag 
for foranstaltninger vedrørende samarbejdet mellem justitsministrene og 
indenrigsministrene, som skal fremmeden indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
nuværende praksis med hensyn til bekæmpelse af narkotikamisbrug, som undertiden 
synes at være afvigende. Hensigten er så vidt muligt at integrere de forskellige former 
for praksis i en fælles lovgivning eller i det mindste at gøre dem mere 
sammenhængende og dynamiske. Navnlig artikel K.1.4) kan under hensyntagen til 
kompetencefordelingen anvendes for at skabe sammenhæng mellem de 
"halvmedicinske" foranstaltninger og foranstaltningerne vedrørende lovens anvendelse. 
Kommissionen foreslår, at følgende aktionsmuligheder overvejes: 
Tværfaglige udvekslinger om narkotikaproblemet mellem aktører og faglige 
organisationer, der er ansvarlige for begrænsningen af udbuddet af og 
efterspørgslen efter narkotika; 
Oprettelse af et europæisk forum for udvekslinger og samarbejde mellem 
byerne, som i praksis kan støtte indsatsen i Europas byer, for at forbedre 
deres integrerede lokale strategier for bekæmpelse af narkotikamisbrug og 
kriminalitet; 
Samarbejde om forbindelsen mellem narkotikamisbrug og kriminalitet; 
Sammenholdelse af de kriterier og indikatorer, der styrer indsamlingen af 
data om narkotika og narkotikamisbrug, sammenholdelse af 
stofklassificeringer, definitioner og systemer for registrering af 
narkotikamisbrug, for så vidt disse spørgsmål ikke henhører under 
Fællesskabets kompetence; 
Indførelse af en mekanisme til koordinering og ensretning af undersøgelser 
af befolkningen i almindelighed og risikogrupperne. 
22 
43. Det er nødvendigt at styrke de tværfaglige udvekslinger om narkotikaproblemet 
mellem de forskellige aktører og organisationer, der er impliceret på dette område, 
hvis man ønsker, at de foranstaltninger, der træffes med henblik på at bekæmpe dette 
komplekse fænomen på alle fronter, bliver effektive. Den politik og de aktioner, der 
gennemføres af en af aktørerne, kan påvirke effektiviteten i en anden aktørs arbejde 
i positiv eller negativ retning. Det er derfor vigtigt at finde frem til en virkelig 
tværfaglig løsning. Tværfaglige udvekslinger om narkotikaproblemet mellem 
aktører og faglige organisationer, der har ansvaret for begrænsningen af udbud 
og efterspørgsel, vil gør det muligt at fremme tværfaglige udvekslinger i form af 
fælles aktioner i medfør af artikel K.1.4) mellem de forskellige implicerede aktører 
(f.eks. lokale og kommunale myndigheder, dommere, advokater, socialarbejdere, 
toldvæsenet, politiet, NGO og narkomansammenslutninger). På grundlag af 
erfaringerne med disse udvekslinger kunne man iværksætte fælles aktioner for at 
fremme det særlige samarbejde mellem de organer, der er ansvarlige for håndhævelse 
af loven, og dem, der er ansvarlige for begrænsning af efterspørgslen. 
44 Den handlingsplan, der er vedtaget af Rådet (retlige og indre anliggender), viser, at 
det er nødvendigt, at de tjenester, der står for bekæmpelsen, sammen med sociale og 
lægelige eksperter undersøger forbindelsen mellem småkriminaliteten i byerne og 
narkotikaforbruget. Firenze-seminaret om politikken og strategierne for bekæmpelse 
af narkotikamisbrug har vist, at mange europæiske byer ønsker at slutte sig sammen 
i et netværk for udveksling og samarbejde for bedre at kunne fastlægge integrerede 
strategier på lokalt plan for bekæmpelse af narkotikamisbrug og kriminalitet. 
Oprettelsen af et europæisk forum for udvekslinger og samarbejde mellem 
byerne ville sætte fokus på disse initiativer, idet man herved kunne udnytte 
erfaringerne fra de aktioner, Kommissionen allerede gennemfører på dette område10 
og indarbejde henstillingerne fra Europa-Parlamentets betænkning om 
bagatel kriminaliteten i byerne og dens forbindelse med den organiserede 
kriminalitet". Kommissionen vil være rede til i hele handlingsplanens løbetid at 
udarbejde et pilotarbejdsprogram på grundlag af dette spørgsmål. Under alle 
omstændigheder vil de første forsøgsvise aktioner om dette emne blive afsluttet og 
evalueret. 
45. Et samarbejde om forbindelsen mellem narkotikaforbrug og kriminalitet vil ligeledes 
gøre det muligt at gennemføre og tilskynde til at gennemføre kriminologisk forskning 
om forbindelsen mellem narkotika og kriminalitet i hver led i narkotikakæden, 
herunder økonomisk kriminalitet. Endelig bør samarbejdet fremme udviklingen af 
tværfaglige aktioner om disse spørgsmål. 
46. Nødvendigheden af at forbedre pålideligheden af og sammenligneligheden mellem 
oplysningerne om narkotikafænomenet i dets forskellige aspekter er blevet 
understreget flere gange i de senere år. I de internationale programmer har man gang 
på gang vist vigtigheden af, at der på lokalt, nationalt, regionalt og internationalt plan 
indføres pålidelige systemer for indsamling og evaluering af det globale 
narkotikafænomen. Siden 1982 har Europarådets Pompidou-gruppe gennemført en 
omfattende statistisk og epidemiologisk undersøgelse med det formål at finde frem 
til fælles indikatorer og etablere et bynet i denne forbindelse. I forbindelse med 
forberedelserne til oprettelsen af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika 
og Narkotikamisbrug (OEDT) har Kommissionen finansieret en undersøgelse 
foretaget af en ekspert fra Pompidou-gruppen for at fastslå, på hvilke områder der er 
mulighed for samarbejde mellem Pompidou-gruppen og Overvågningscentret med 
10 I forbindelse med forberedelserne til oprettelsen af 
Overvågningscentret for Narkotika. 
11 Betænkning af fr. SALISCH (december 1993). 
23 
hensyn til epidemiologi. På grundlag af Overvågningscentrets og Pompidou-gruppens 
arbejde med at indsamle og sammenligne data, og uden at det berører de initiativer, 
der tilkommer Fællesskabet - bl.a. i medfør af artikel 129 i TEU - kan artikel K.1.4) 
i TEU gøre det muligt at fastlægge fælles holdninger, vedtage fælles aktioner eller 
udarbejde konventioner i henhold til artikel K.3 i TEU, hvilket vil gøre det muligt på 
unionsplan lettere og hurtigere at gennemføre en indbyrdes tilnærmelse af: 
i) de kriterier og indikatorer, der anvendes til indsamling af oplysninger om 
narkotika og narkotikamisbrug, 
ii) kontrollerede stoffers klassificering; 
iii) definitioner og systemer for registrering af narkomaner på områder, der ikke 
henhører under artikel 129. 
47. Det er ligeledes nødvendigt at have et fuldstændigt overblik over de 
befolkningsgrupper, der berøres af narkotikafænomenet, og tendenserne i 
narkotikaforbruget i Fællesskabet. På grundlag af tidligere arbejde, navnlig inden for 
Pompidou-gruppen, og det arbejde, der vil blive udført af Overvågningscentret, bør 
der indføres konvergensmekanismer for på en koordineret måde at kunne gennemføre 
undersøgelser af befolkningen i almindelighed og af risikogrupperne. 
Undersøgelsernes pålidelighed og nytte afhænger nemlig i meget høj grad af, at de 
gentages regelmæssigt, og af at de anvendte indikatorer og målemetoder er pålidelige 
og konstante. Fælles aktioner på dette område kunne bl.a. tage sigte på at: 
i) gennemføre en første europæisk undersøgelse på unionsplan af 
narkotikamisbruget i befolkningen i almindelighed (1996); 
ii) foretage en koordinering af de nationale undersøgelser i skole- og 
fængselsmiljøer, navnlig i samarbejde med Pompidou-gruppen; 
iii) fastsætte et system på unionsplan til "clearing" og koordinering af de 
nationale undersøgelser. Dette arbejde kunne eventuelt overlades til 
Overvågningscentret. 
C. AKTION PÀ INTERNATIONALT PLAN 
1) Almindelige betragtninger 
48. Den Europæiske Union må supplere sin interne handlingsplan for bekæmpelse af 
narkotikamisbrug med en ekstern del. For at den interne bekæmpelse af brugen og 
den ulovlige handel med narkotika og psykotrope stoffer kan blive effektiv kræves 
nemlig, at der gribes ind over for udbuddet og efterspørgslen på produktionsstederne. 
Endvidere har den ulovlige anvendelse af narkotika og den kriminelle aktivitet, der 
er knyttet til denne anvendelse, skadelige følger for unionpartnernes udvikling. 
Ved traktaten om Den Europæiske Union (TEU) gives der mulighed for at gøre en 
ekstern aktion til bekæmpelse af narkotikamisbrug mere global ved i forbindelse med 
den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) at iværksætte en fælles aktion på 
et særligt område, hvor medlemsstaterne har væsentlige fælles interesser, og et 
systematisk samarbejde mellem medlemsstaterne på områder af almen interesse. Dette 
samarbejde går bl.a. ud på at fastlægge fælles holdninger og forsvare disse i 
internationale fora. 
2) Den Europæiske Unions eksterne handlingsprogram 
a) Konsolidering af Fællesskabets hidtidige resultater 
24 
49. På multilateralt plan skal Det Europæiske Fællesskab deltage aktivt i UNDCP's 
arbejde med generelt at forebygge den ulovlige handel med kemiske prækursorer. For 
så vidt angår kampen mod hvidvaskning af penge vil Det Europæiske Fællesskab 
fortsat ved siden af unionsmedlemsstaterne bidrage til samarbejdsbestræbelserne i de 
forskellige dele af verden. For i højere grad at få Pompidou-gruppen og Unionen til 
at supplere hinanden, kunne man udvide det eksisterende samarbejde på 
prækursorområdet til at omfatte bl.a. hvidvaskning af penge og psykotrope stoffer. 
Man skal være særlig opmærksom på samarbejdet med Det Europæiske 
Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug, der er ved at blive oprettet 
i Lissabon. 
50. På bilateralt plan skal der gennemføres en aktion på følgende hovedområder: 
- Samarbejde og handel (GSP)12 
Unionen bør rette sin aktion mod individuelle lande eller grupper af lande, som 
vælges på baggrund af den risiko, de udgør, deres nærhed og de af Det Europæiske 
Råd fastsatte prioriteter, nemlig Middelhavslandene, Mellemøsten og Centraleuropa. 
Disse målrettede og koordinerede aktioner bør indgå i et unionsprogram, som bl.a. 
bygger på de nationale og regionale strategier for bekæmpelse af narkotikamisbrug. 
Disse programmer og strategier skal omfatte flere sektorer, jf den aktionsplan, der 
blev vedtaget af FN's Generalforsamling i februar 1990. Disse sektorer omfatter: 
1) indførelse eller styrkelse af informationssystemer vedrørende det globale 
narkotikafænomen, dets årsager og virkninger; 
2) indførelse af en institutionel, retlig og administrativ mekanisme til 
forebyggelse og bekæmpelse af ulovlig produktion af og/eller handel med 
narkotika, ulovlig anvendelse af prækursorer og hvidvaskning af narkopenge 
og til kontrol med lovlige narkotikaaktiviteter; 
3) forebyggelse og/eller begrænsning af narkotikamisbruget; 
4) begrænsning af produktionen gennem en politik, der fremmer udviklingen 
af varige og produktive alternative økonomiske aktiviteter i områder med 
ulovlig produktion og områder med megen fattigdom, udstødelse og 
arbejdsløshed, som stimulerer efterspørgslen. 
I øvrigt foreslår Kommissionen i forbindelse med GSP, at den særlige ordning på 
narkotikaområdet opretholdes, forudsat at de berørte lande fortsætter kampen mod 
narkotikamisbruget og opnår resultater. Ordningen skal evalueres og gøres til 
genstand for en dialog for at overvåge fremskridtene, og disse lande og 
Kommissionen vil fastlægge en egnet procedure. Den nuværende ordning for 
Andeslandene og landene i Mellemamerika skal som følge af Det Europæiske Råds 
henstilling fortsætte for at kunne bære frugt. Kommissionen går ligeledes ind for en 
begrænset udvidelse af denne ordning til at omfatte andre lande i en lignende 
situation. 
Klausuler om bekæmpelse af narkotikamisbrug 
Endvidere skal det tilstræbes at få indføjet en klausul om "bekæmpelse af 
narkotikamisbrug" og "bekæmpelse af hvidvaskning" i alle EF's eksterne aftaler, ikke 
alene for at fremme samarbejdet men også for at udvikle den politiske dialog. Et 
første mål i denne forbindelse er at fremme tredjelandenes ratificering af de tre FN-
12 GSP: Den Generelle Præferenceordning 
25 
konventioner om begrænsning af produktion, eksport, import, distribution og 
besiddelse af narkotika og psykotrope stoffer til lægelig og videnskabelig brug og at 
fremme den internationale koordinering med henblik på at kontrollere den ulovlige 
handel med disse produkter. 
Finansiering 
Den politiske dialog, de internationale forpligtelser med hensyn til bekæmpelsen af 
narkotikamisbruget, som tredjelandene har indgået, og de disponible støttebeløb skal 
nemlig kunne udnyttes til at få tredjelandene til at acceptere, at bekæmpelsen af 
narkotikamisbruget får høj prioritet inden for rammerne af Unionens samarbejde med 
disse lande. 
For så vidt angår AVS-staterne har deres myndigheder endnu ikke udnyttet 
mulighederne i Lomé IV-konventionen (artikel 154, stk. 3, og artikel 159 (K)) for 
finansiering af kampen mod narkotikamisbruget. Det er derfor nødvendigt med en 
dialog med de mest berørte lande, for at øge deres bevidsthed om problemets omfang 
i deres lande og dets indvirkning på landenes udvikling og for at stimulere dem til 
at blive mere aktive i bekæmpelsen af narkotikamisbruget. Såfremt Kommissionens 
og Rådets forslag til revision af konventionen accepteres af vore partnere, vil der 
blive etableret et system med "politiske" dialoger, hvilket vil give os øgede 
muligheder for at føre en sådan dialog. Denne skal især benyttes til at integrere 
narkotikabekæmpelsesprojekter i den kommende Lomé IV-programmering. 
Endvidere vil det for så vidt angår landene i Central- og Østeuropa være nødvendigt 
at undersøge mulighederne for at forstærke aktions- og samarbejdsmidlerne i 
forbindelse med PHARE- og TACIS-programmerne. 
I den særlige budgetlinje B7-5080, der har overskriften "Nord-Syd-samarbejdet om 
bekæmpelse af narkotikamisbrug", er der fastsat forpligtelsesbevillinger på 10 
millioner ECU for 1994, mod 13 millioner i 1993. På baggrund af ovenstående 
forslag om udvidelsen af Unionens udviklingssamarbejde vil denne linje kunne 
opretholdes på det nuværende niveau, såfremt den først og fremmest benyttes til at 
lette indarbejdelsen af kampen mod narkotikamisbrug i EF's bilaterale 
samarbejdsprogrammer. Mere nøjagtigt vil budgetlinjen tjene til at 
1) øge forståelsen hos de politiske myndigheder i de af Unionen valgte lande ved at 
"profilere" narkotikaproblemet i deres lande; 
2) yde teknisk bistand med udarbejdelsen af integrerede nationale/regionale strategier 
for bekæmpelsen af narkotikamisbruget i disse lande. UNDCP og Det Europæiske 
Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug er selvskrevne som partnere 
i denne aktion; 
3) gennemføre pilotprojekter og "før-projektfasen". (Opfølgningen og selve 
projektfasen gennemføres derefter inden for rammerne af udviklingssamarbejdet). 
Det skal ligeledes bemærkes, at ifølge budgetbemærkningen skal denne budgetlinje 
ligeledes benyttes til at støtte UNDCP-aktionerne. I betragtning af EU's og andre 
vigtige donorers ønske om, at UNDCP skal spille en stadig større rolle i 
koordineringen af den internationale indsats mod narkotikamisbrug, og i betragtning 
af UNDCP's store og anerkendte knowhow og dets stilling som privilegeret partner 
for tredjelande, bør Det Europæiske Fællesskab sætte sig det mål at anvende en 
væsentlig del af budgetlinjen til at finansiere aktioner, der indgår i UNDCP's toårige 
planlægning. 
26 
b) Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik 
51. En styrkelse af aktionen kræver således, at Fællesskabets traditionelle eksterne aktion 
i fremtiden støttes inden for rammerne af FUSP. Det Europæiske Råd i Lissabon (juni 
1992), som pegede på bekæmpelsen af den ulovlige narkotikahandel som et område, 
der egnede sig til en fælles EU-aktion, pegede ligeledes på Maghreb og Mellemøsten 
som prioriterede områder, hvor FUSP skulle anvendes som led i løsningen af 
narkotikaproblemet. Det Europæiske Råd i Bruxelles (december 1993) bekræftede 
disse konklusioner. 
I første omgang kan en sådan FUSP-aktion bestå i, at man systematisk optager 
punktet "bekæmpelse af narkotikamisbrug" på dagsordenen for den politiske dialog, 
som Unionen fører med tredjelande, idet man udnytter de erfaringer, der er opnået 
på demokratiserings- og menneskerettighedsområderne. Formålet skal være at øge 
forståelsen for narkotikaproblemet på det højeste politiske niveau. Man bør ikke på 
forhånd udelukke, at en bevidst negativ holdning hos dialogpartneren kan få EU til 
at tage det planlagte eller igangværende samarbejde op til fornyet overvejelse eller 
endog suspendere det. I øvrigt kan medlemsstaterne som led i den fælles aktion støtte 
Fællesskabets indsats ved egnede diplomatiske foranstaltninger. 
I denne forbindelse bør man ligeledes overveje en række fælles holdninger, som gør 
det muligt for Unionen at arbejde mere effektivt for at opnå sine mål i de kompetente 
internationale fora (UNDCP, Europarådet osv.). Det påhviler FUSP's narkotikagruppe 
i hvert enkelt tilfælde at undersøge og fastlægge indholdet af disse holdninger. 
I henhold til Det Europæiske Råds konklusioner vedrørende bekæmpelsen af den 
ulovlige handel med narkotika kan der blive tale om fælles aktioner for at styrke 
landenes eller regionernes evne og vilje til at engagere sig fuldt ud i bekæmpelsen 
af narkotikamisbruget. Endelig kan fællesskabsinitiativer støttes af fælles aktioner, 
navnlig når de kan danne en egnet politisk ramme for gennemførelsen af initiativerne. 
D. KOORDINERING 
1) Almindelige betragtninger 
52. En effektiv og integreret løsning på narkotikaproblemet på unionsplan kræver aktioner 
på lokalt, nationalt og unionsplan. For så vidt angår Unionen kræves der tillige 
aktioner på tværs af de tre "søjler". Mange aktører i og uden for regeringerne vil 
ligeledes blive impliceret. Den nye handlingsplan udgør en ramme for dette arbejde, 
men dens gennemførelse vil kræve en varig indsats, der sikrer en effektiv og 
operationel koordinering af aktionerne og en sammenhæng mellem de forskellige 
implicerede aktørers indgreb. 
53. Ethvert hul i denne koordinering indebærer en fare for energi- og ressourcespild i 
forbindelse med gennemførelsen af mål, der ikke hænger sammen. Resultatet kan 
blive en uklar prioritering med deraf følgende skadelige overlapninger og en 
manglende gennemskuelighed i programmerne for så vidt angår såvel de politiske 
beslutningstagere som den brede offentlighed. 
54. For at undgå disse svagheder skal koordineringen på nationalt plan og på unionsplan 
konstant styrkes. Dette afsnit har til formål at fastslå, om de eksisterende mekanismer 
kan bidrage mere til denne proces og til gennemførelsen af den globale 
handlingsplan. Her gennemgås ligeledes mulighederne for at forbedre koordineringen 
af de lokale initiativer, der tages i hele Europa. 
2) Koordinering i og mellem medlemsstaterne 
27 
55. I de første to europæiske planer blev der som nævnt ovenfor lagt stor vægt på 
betydningen af en national koordinering som afgørende led i enhver integreret strategi 
for bekæmpelse af narkotikamisbrug I den anden plan udtaler CELAD, "idet det 
anerkender, at det tilkommer hver enkelt medlemsstat at bestemme, hvilken type 
mekanisme der bedst opfylder de nationale behov, at medlemsstaterne med fordel kan 
begynde at udveksle erfaringer vedrørende effektiviteten af deres respektive 
mekanismer". 
56. Endvidere har Det Europæiske Råd bestemt, at man skal fortsætte med at behandle 
narkotikaproblemerne under en global synsvinkel og overlade det til COREPER at 
sørge for, at der er en sammenhæng i den indsats mod narkotikamisbrug, der bygger 
på de tre "søjler". Det Europæiske Råd har ligeledes noteret sig og godkendt 
CELAD's rapport, hvori det anbefales, at COREPER overvejer at indkalde de 
nationale narkotikakoordinatorer til møde for at koordinere De Tolvs og Fællesskabets 
holdning forud for de vigtige datoer og internationale møder. I rapporten anbefales 
det ligeledes, at COREPER om fornødent og efter at have gennemført de 
hensigtsmæssige høringer overvejer at indkalde de nationale koordinatorer på 
narkotikaområdet til møder for at behandle de særlige spørgsmål, der hører til de 
forskellige "søjler", og som de har et særligt kendskab til. Her kan koordinatorerne 
afgive udtalelse om narkotikaspørgsmål13. 
57. Ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union har gjort situationen helt klar 
ved inden for Rådets rammer at oprette eller justere de vertikale strukturer, der svarer 
til de tre søjler i bekæmpelsen af narkotikamisbrug: Folkesundhed (Rådet 
(sundhedsministrene)), retlige og indre anliggender (Rådet (retlige og indre 
anliggender)) og international aktion (rådet (almindelige anliggender)). Særlige 
grupper under Rådet har kompetence på de tilsvarende områder: Sundhedsgruppen, 
K.4-udvalget, FUSP-gruppen - Narkotika. 
58. Koordineringen bevarer hele sin betydning på en række områder, der kan omfatte: 
en snævrere og mere systematisk koordinering af Fællesskabets og dets 
medlemsstaters holdninger forud for de vigtige datoer, hvor det globale 
narkotikaproblem skal behandles på internationalt plan: De Forenede 
Nationers generalforsamling og narkotikaudvalg, ministerkonferencer og 
møder for Europarådets Pompidou-gruppes faste korrespondenter, møder i 
Dublin-gruppen osv.; 
undersøgelse af de "tværgående" aspekter af Unionens indsats til 
bekæmpelse af narkotikamisbruget (initiativer og opfølgning), herunder de 
relevante aspekter af arbejdsprogrammerne for Det Europæiske 
Overvågningscenter for Narkotika (som kræver en udtalelse fra Rådet), og 
navnlig i den nærmeste fremtid de første treårige arbejdsprogram fra 
Overvågningscentret; 
udveksling af erfaringer mellem de nationale koordinatorer og Det 
Europæiske Overvågningscenter for Narkotika med hensyn til "effektiviteten 
af de respektive mekanismer (nationale koordinationsmekanismer)", som 
13 Dok. CELAD 124 af 3. december 1992, som Det 
Europæiske Råd i Edinburgh har taget til efterretning 
og godkendt. 
28 
fastsat i den anden europæiske plan for bekæmpelse af narkotikamisbrug14. 
59. Det tilkommer COREPER at fastsætte, hvilke koordinationsmekanismer, der skal 
indføres på rådsplan. Det skal af hensyn til den globale løsning af narkotikaproblemet 
sikres, at de nye institutionelle strukturer bidrager til styrkelsen af koordineringen i 
medlemsstaterne og på unionsplan. 
3) Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (OEDT) 
60. Indsamlingen og analysen af oplysninger er af afgørende betydning for såvel 
forståelsen af det komplekse narkotikaproblem som rationaliseringen og optimeringen 
af den politiske beslutningsproces på nationalt plan og på unionsplan. Dette er 
grunden til, at Fællesskabet ved vedtagelsen af forordningen om oprettelse af et 
europæisk overvågningscenter for narkotika og narkotikamisbrug15 besluttede at sørge 
for en egnet og ambitiøs struktur (fællesskabsretligt agentur med et første budget på 
± 5 mio ECU i form af et fællesskabstilskud. Det skulle bygge på et interaktivt net 
af nationale narkotikacentre ved navn REITOX). Formålet skulle være ikke alene at 
sprede eksisterende oplysninger, men tillige og især at bidrage til at gøre de nationale 
data mere sammenlignelige og harmonisere metoderne og kriterierne for 
/ dataindsamlingen. 
61. Overvågningscentret har faet en global informationsopgave. Dets fem prioriteter for 
arbejdet er i rækkefølge: 
efterspørgsel og begrænsning af efterspørgslen efter narkotika; 
nationale og fællesskabsretlige strategier og politikker; 
internationalt samarbejde og udbuddets geopolitiske karakter; 
kontrol med handelen med narkotika, psykotrope stoffer og prækursorer; 
narkotikafænomenets følger for producent-, forbruger- og transitlandene 
(bl.a. hvidvaskning). 
62. Overvågningscentrets bestyrelse skal efter udtalelse fra Kommissionen og Rådet 
udarbejde og vedtage det første treårige arbejdsprogram for centret. I begyndelsen vil 
der blive lagt "særlig vægt på" begrænsningen af efterspørgslen, og centret vil således 
spille en hovedrolle, navnlig på dette område. Men det skal ligeledes under nøje 
overholdelse af forordningen fra oprettelsen bidrage til, at narkotikafænomenet 
anskues under en global synsvinkel, hvilket er nødvendigt for medlemsstaterne og 
Unionen. Kommissionen og medlemsstaterne skal yde fuld støtte til 
Overvågningscentret og til den heldige gennemførelse af samtlige de opgaver, der er 
pålagt det, bl.a. gennem deres repræsentanter i bestyrelsen16. 
63. Således udgør Overvågningscentret og dets net af nationale centre (REITOX) nu det 
fællesskabsorgan, der står for indsamling og spredning af oplysninger om narkotika 
og narkotikamisbrug. Men det har kun henstillingsret, og ingen normativ og 
lovgivende kompetence. Denne kompetence forbliver hos Kommissionen og 
medlemsstaterne, men den vil være lettere at udøve på grund af centrets arbejde. Da 
H 
15 Under hensyntagen til a) Overvågningscentrets samlede 
opgave og b) dets anden arbejdsprioritet vedrørende 
politikken og strategierne. 
Rådets forordning (EØF) nr. 302/93 af 8. februar 
1993, EFT L 36 af 12.2.1993. 
En for hver medlemsstat, 2 for Kommissionen og 2 for 
Europa-Parlamentet. 
29 
centret har til formål at lette den politiske beslutningsproces, styrkes dets bidrag klart 
ved ikrafttrædelsen af TEU og de nye strukturer, der er oprettet i den forbindelse. 
64. Overvågningscentrets væsentligste arbejde vil gå ud på at forsyne medlemsstaterne 
og Unionens institutioner med det grundmateriale, der er nødvendigt for at de kan 
udøve deres respektive beføjelser på narkotikaområdet, og særlig for at de mål, der 
er fastsat i den globale handlingsplan, kan blive opfyldt, og for at de aktioner, der er 
fastsat i planen, kan blive gennemført. Overvågningscentret vil navnlig i henhold til 
sit mandat og på grundlag af de prioriteter, der er fastlagt i dets arbejdsprogrammer, 
kunne stimulere og strukturere forskningen og uddannelsen i narkotika og 
narkotikamisbrug, i disses årsager og virkninger, hvad enten dette sker på det 
politiske, socioøkonomiske, biomedicinske eller endog kriminologiske område. 
Overvågningscentret har som led i sit forberedende arbejde udarbejdet fortegnelser 
over den forskning og uddannelse, der er gennemført i medlemsstaterne på disse 
områder17. 
65 Kommissionen har udført andet forberedende arbejde med henblik på 
Overvågningscentrets oprettelse, der vil være nyttigt ved udarbejdelsen af centrets 
første treårige arbejdsprogram. De 35 tekniske rapporter, Kommissionen har 
udarbejdet mellem 1992 og 1994, og som for de flestes vedkommende blev 
gennemgået af medlemsstaterne i andet halvår 1993, danner et godt teknisk grundlag 
for centrets indledende arbejde. 
66. Det skal endelig konstateres, at Overvågningscentret i henhold til sin grundforordning 
hurtigt skulle modtage mange oplysninger om hele narkotikaproblemet fra 
medlemsstaterne, Kommissionen, de internationale organisationer, det skal samarbejde 
med (UNDCP, WHO, POMPIDOU-gruppen, TSR, INTERPOL og EUROPOL)18, de 
associerede NGO og eventuelle tredjelande, der deltager i dets informationsaktiviteter. 
Centret vil således være det organ, der bedst kan sikre en vedvarende og grundig 
opfølgning af iværksættelsen af den nye globale handlingsplan. 
67. I denne forbindelse skulle Overvågningscentret ved at anvende de ovenfor beskrevne 
midler bl.a. fra 1995 kunne forelægge Unionens institutioner og medlemsstater en 
"Årlig rapport om det globale narkotikafænomen og den politik, der føres til 
bekæmpelse af narkotikamisbruget i Europa". 
4) Tværfaglige aspekter 
68. Koordinering spiller ligeledes en stor rolle i forbindelse med en række tværfaglige 
emner og aktiviteter. Blandt disse kan nævnes de aktiviteter, der er fælles for de tre 
søjler i handlingsplanen, og/eller aktiviteter, som Fællesskabet allerede har forpligtet 
sig til at støtte tværfagligt. Koordineringen på disse områder har særlig betydning, 
hvis man ønsker at undgå overlapninger eller huller. 
69. I denne forbindelse har følgende emner prioritet: 
17 
18 Hilde VAN LINDT: "Drug research in the EC Member 
States and cross-border networks of researchers: 
Instruments of anti-drug strategy?" 
Alexis GOOSDEEL: "Drug related training programmes in 
Europe: an overview". 
WHO : Verdenssundhedsorganisationen. 
TSR: Toldsamarbejdsrådet. 
30 
Information; 
Undersøgelser og forskning; 
Uddannelse og udveksling af fagfolk; 
70 Det vil være nødvendigt at sørge for, at aktionerne i henhold til de forskellige 
programmer om disse emner bliver konsekvente. Kommissionen vil for sit 
vedkommende søge at sikre den nødvendige sammenhæng i de initiativer, som den 
vil skulle tage. I Rådet vil dette hverv påhvile COREPER, som med henblik herpå 
ligeledes vil kunne henvende sig til de nationale koordinatorer. Der er ud over de 
institutionelle muligheder, der er beskrevet ovenfor, andre måder, hvorpå man i 
praksis kan fremme den multisektorielle og tværfaglige aktion, der er nødvendig for 
at sikre sammenhængen i løsningen af narkotikaproblemet. De foranstaltninger, der 
vil kunne bidrage til den nødvendige sammenhæng, gennemgås nedenfor. 
Information 
Da Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug er 
oprettet med dette formål for øje, er det bl.a. på grund af sit net af nationale centre, 
RJEITOX, det organ, der er bedst egnet til at foretage den horisontale koordinering 
på sit kompetenceområde under hensyntagen til den samlede opgave, der pålægges 
det ved grundforordningen. Overvågningscentret vil således helt naturligt være det 
fællesskabsorgan, der sørger for sammenfatning, koordinering og samarbejde på 
unionsplan for så vidt angår information om det globale narkotikaproblem og den 
politik, de programmer, de instrumenter og de aktioner, der sættes ind for at 
bekæmpe narkotikamisbruget. Ønskes der flere oplysninger henvises der således til 
punkt 60-67 ovenfor. De aspekter af den globale handlingsplan, der vedrører 
information og statistik, må ikke overlappe de socioøkonomiske og sundhedspolitiske 
EF-statistikker. Der bør derfor indledes et tæt samarbejde mellem Det Europæiske 
Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug og EUROSTAT om indhold 
og metoder. 
Undersøgelser og forskning 
Det videnskabelige Firenze-seminar om politikken og strategierne har klarlagt 
betydningen af forskningen som nøgleelement i en europæisk strategi for bekæmpelse 
af narkotikamisbruget, men har ligeledes vist, hvor forholdsvis svag og indesluttet den 
europæiske forskning om disse spørgsmål er, navnlig hvis man sammenligner den 
med USA's politik på dette område. I øvrigt søger USA - men hidtil forgæves - at 
opnå et egentligt videnskabeligt partnerskab med Den Europæiske Union om disse 
spørgsmål. 
Det er således meget vigtigt, såvel for Unionen selv som for Overvågningscentrets 
funktionsduelighed på dette væsentlige område at styrke forskningen i narkotika i 
Europa, at give den en smidig struktur, der fremmer koordineringen, og at give høj 
prioritet til narkotikarelaterede emner i de eksisterende forskningsprogrammer, 
navnlig Fællesskabets programmer. Det skal bemærkes, at artikel 129 i TEU 
udtrykkeligt fastsætter, at Fællesskabets aktion på folkesundhedsområdet skal fremme 
forskningen i årsagerne til og "spredningen" af narkotikamisbruget, og at kravene med 
hensyn til sundhedsbeskyttelse er en del af Fællesskabets øvrige politikker, herunder 
forskningspolitikken. Sundhedsforskningen på narkomaniområdet skal således gøres 
til genstand for særlig opmærksomhed inden for rammerne af den foreslåede aktion. 
Med henblik herpå foreslås det at koordinere en integreret, samlet aktion med henblik 
på forskning i narkotika og narkotikamisbrug, bl.a. på grundlag af det fjerde 
rammeprogram for Fællesskabets indsats inden for forskning og teknologisk udvikling 
31 
(1994-1998)19, hvilket vil sikre sammenhængen mellem de relevante aktiviteter i 
henhold til visse særprogrammer. Denne aktion skulle omfatte følgende elementer: 
1) Undersøgelser om og sammenlignende forskning i de globale politikker 
(sundhedsmæssige, sociale, repressive osv.^ og strategier for bekæmpelse af 
narkotikamisbruget i Europa, i samarbejde mellem Kommissionen, Det 
Europæiske Universitetsinstitut i Firenze, Det Europæiske 
Overvågningscenter for Narkotika, COST A6-programmet20 og de vigtigste 
europæiske og internationale partnere, der berøres. 
2) Undersøgelser af og forskning i de teknologiske og telematiske 
anvendelsesmuligheder af fælles interesse, i snævert samarbejde mellem 
Kommissionen, Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og 
Narkotikamisbrug og dettes net af nationale centre (REITOX) og på 
baggrund af etableringen af tværeuropæiske net. 
3) Miljø- og rumforskning af interesse på narkotikaområdet, bl.a. på områderne 
jordobservation og rumteknologier, i snævert samarbejde mellem 
Kommissionen (herunder FFC) og Det Europæiske Overvågningscenter for 
Narkotika. 
4) Undersøgelser og forskning på biologi- og teknologiområdet, navnlig 
bioteknologi, biomedicinsk og sundhedsmæssig forskning og agroindustriel 
forskning i snævert samarbejde mellem Kommissionen, Overvågningscentret 
for Narkotika og WHO. 
5) Socioøkonomiske undersøgelser og socioøkonomisk forskning, navnlig 
analysen af narkotikamisbrugets årsager og virkninger, særlig den sociale 
udstødelse og undergrundsøkonomiens mekanismer, herunder hvidvaskning 
af penge, i samarbejde mellem bl.a. Kommissionen, Overvågningscentret for 
Narkotika, Europarådets Pompidou-gruppe og Europa-Parlamentets aktion 
vedrørende usikkerheden i byerne. 
6) Forskning og udvikling, der tager sigte på forskellige fælles 
forskningsaktiviteter vedrørende samtlige narkotikaemner sammen med visse 
udviklingslande, landene i Central- og Østeuropa og visse udviklede lande, 
navnlig i forbindelse med VTU-programmet i Fællesskabets rammeprogram. 
For så vidt angår samtlige disse forskningsaktiviteter vil der blive lagt særlig vægt 
på etablering og/eller styrkelse af samarbejdsbåndene med de væsentligste 
internationale forskningsorganer og -centre. 
Denne aktion skal navnlig gøre det muligt: 
at stimulere og incitere forskningen i medlemsstaterne og på unionsplan; 
19 
20 Dok. KOM (93) 459 endelig udg. af 6. oktober 1993. 
COST (A6)-programmet om "evaluering af aktionerne mod 
narkotikamisbrug" og i tilknytning hertil "evaluering 
af politikken, de politiske ændringer og samfundets 
reaktion", "evaluering af den primære forebyggelse", 
"evaluering af behandlingen", "udvikling af 
forskningsinstrumenterne" og "den til narkotika 
knyttede kriminalitet". 
32 
at fremme udvekslingen af oplysninger om de anvendte metoder og 
gennemførelsen af flerårige forskningsprojekter i netværk; 
at fremme uddannelsen af forskere, der kan forske i det globale 
narkotikaproblem i Europa; 
at øge antallet af praktikkurser og lette indslusningen af europæiske forskere 
i de eksisterende nationale centre; 
at gennemføre seminarer og konferencer, der navnlig kan resultere i forslag 
til aktioner og afgørelser, som Kommissionen og medlemsstaterne anmodes 
om at tage i betragtning, på grundlag af Narkotikaovervågningscentrets 
arbejde med at sprede og videreformidle resultaterne af denne forskning 
(således at det sikres, at forskningen og den politiske beslutningsproces 
supplerer hinanden). 
Med henblik herpå bør man undersøge muligheden for i den globale handlingsplans 
løbetid at give prioritet til en integreret forskningsaktion på narkotikaområdet, der er 
omfattet af det eksisterende rammeprogram for forskning. Denne aktion, der vil 
beløbe sig til ca. 10-15 mio ECU om året, vil ikke kræve mobilisering af nye 
bevillinger. 
Uddannelse og udvekslinger af fagfolk 
I lighed med information og forskning udgør uddannelse et af de prioriterede mål for 
Unionens indsats inden for bekæmpelse af narkotikamisbruget. Denne prioritet 
opfylder et væsentligt behov hos alle fagfolk, der berøres af narkotikaproblemet, og 
den må helt fra begyndelsen anskues ud fra en tværfaglig synsvinkel. For at være 
effektiv skal den ud over at sikre, at den kompetence og aktionskapacitet, der ligger 
i de enkelte erhverv, udvikles i overensstemmelse med særlige eller lokale behov, 
sikre, at der ved analysen af fænomenet tages hensyn til andre aktørers specialiteter 
og forpligtelser, og at der udvikles tværfaglige arbejdsmetoder. 
Der er på samme tid tale om at samle og organisere det eksisterende i et effektivt og 
sammenhængende instrument, der kan stilles til rådighed for Unionens medlemsstater 
og dens partnere blandt tredjelande, og om at fremme de programansvarliges 
udvekslinger og kritiske analyse på grundlag af deres egen erfaring. 
For at opfylde dette store uddannelsesbehov, der er konstateret såvel i Unionen som 
i partnerlandene, navnlig de central- og østeuropæiske lande, kan man overveje tre 
prioriterede aktioner: 
Færdiggøre og ajourføre oversigten over de narkotikauddannelses­
programmer, der eksisterer i Europa, og over samtlige de initiativer, 
Kommissionen støtter på dette område i henhold til forskellige eksisterende 
budgetlinjer (Erasmus, Horizon-program m et, GD V- og GD I-programmer, 
Tempus osv.). Mere nøjagtigt drejer det sig om at udarbejde en komplet 
fortegnelse over uddannelsesprogrammerne og de potentielle partnere med 
henblik på at etablere en interaktiv database. Denne prioriterede aktion vil 
blive gennemført i nært samarbejde med de internationale organer, der har 
lignende programmer (WHO, FN, UNESCO, Pompidou-gruppen osv.). 
Yde logistisk støtte til oprettelse af et Europæisk Net for Uddannelse på 
Narkotikaområdet for at give den fornødne støtte til udvekslingerne og 
diskussionerne om uddannelsesprogrammerne, deres indhold, den anvendte 
metode og evalueringerne. Her drejer det sig om at få det meste ud af den 
allerede udarbejdede fortegnelse og mobilisere de menneskelige ressourcer, 
33 
som fortegnelsen identificerer, og få dem til at samarbejde. 
Fremme de uddannelsesaktioner, der er valgt på grund af deres muligheder 
for at vinde udbredelse, og som kan anvendes såvel inden for som uden for 
Unionen. 
I denne forbindelse er der seks uddannelsesaspekter, der især bør udvikles og 
koordineres: 
1) Uddannelse på højt plan om de globale aspekter og strategier i forbindelse 
med bekæmpelsen af narkotikamisbrug. 
Målgruppe: politiske beslutningstagere, højtstående embedsmænd, 
højtstående ansvarlige for sektorpolitikken, administratorer, folkevalgte osv. 
2) Uddannelse af undervisere på området "begrænsning af efterspørgslen". 
Handlingsprogram i fællesskab med Pompidou-gruppen, som tager sigte på 
at uddanne undervisere i Fællesskabet, de central- og østeuropæiske lande 
og visse andre tredjelande efter en fælles undervisningsplan. 
3) Uddannelse af undervisere på området "tværfaglige strategier i marken", bl.a. 
omfattende viden om og metoder til bekæmpelse af narkotikamisbrug 
(forebyggelse, behandling, reintegration, anvendelse af lovgivningen). 
4) Uddannelse af undervisere på området "internationalt samarbejde og 
udbuddets geopolitik", som især henvender sig til dem, der varetager 
samarbejdet i tredjelande, navnlig de NGO, der arbejder på at begrænse 
efterspørgslen og yde alternativ udviklingshjælp, men ligeledes til disse 
landes egne statsborgere. 
5) Uddannelse af ledere på områderne "overvågning af prækursorer" og 
"forebyggelse af den ulovlige handel med disse, såvel i som uden for 
Fællesskabet, i overensstemmelse med CATF's henstillinger. 
6) Uddannelse af ledende administratorer og finansfolk, som skal sættes ind i 
kampen mod hvidvaskning af penge, såvel i som uden for Fællesskabet, i 
overensstemmelse med EF-direktivet herom (91/308/EØF) og GAFI's 
henstillinger. 
E. BUDGETMÆSSIGE FØLGER 
71. De første "narkotikabudgetter" i Fællesskabet stammer fra årene 1986-87, hvor der 
blev åbnet en budgetlinje, der gjorde det muligt at dække aktionerne til bekæmpelse 
af narkotikamisbruget inden for Fællesskabet, og en budgetlinje, der gjorde det muligt 
at dække Fællesskabets indgreb i de udviklingslande, der samtidig var producent- og 
transitlande. 
De resultater, Fællesskabet opnåede i årene 1989-93, har bragt nye behov for dagen, 
og disse har igen medført nye budgetlinjer. Vedrørende de nye behov kan især 
nævnes prækursorer, hvidvaskning af penge samt forberedelserne til oprettelsen af 
Overvågningscentret (med henblik på hvilket der blev opført en særlig linje på 
budgettet i 1993). 
Bevillingerne til bekæmpelse af narkotikamisbrug er vokset kraftigt, fra 5,5 mio ECU 
i 1987 til 22,6 mio ECU i 1994. De relevante budgetlinjer i 1994-budgettet samt 
Kommissionens forslag (FBF) for 1995 er anført i bilag 3. 
34 
72. Den omstændighed, at den handlingsplan, der beskrives i denne meddelelse, omfatter 
de tre "søjler" i Traktaten om Den Europæiske Union, som har hver deres 
budgetmekanismer og finansieringskilder, gør redegørelsen for de budgetmæssige 
aspekter af denne plan meget indviklet. For så vidt angår de aspekter, der 
udelukkende henhører under Det Europæiske Fællesskabs kompetence, skal der rettes 
særlig opmærksomhed mod Kommissionens forslag om et program vedrørende 
begrænsning af efterspørgslen og Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika 
Og Narkotikamisbrug, hvis budget på 4,8 mio ECU for 1994 er et konkret tegn på, 
at Unionen er fast besluttet på at tage kampen op mod narkotikaproblemet. Hvad 
angår Fællesskabets eksterne program går forslaget ud på at fortsætte aktionerne i 
1994 med et budget på 10 mio ECU. I øvrigt blev et hjælpeprogram på 
narkotikaområdet til fordel for landene i Central- og Østeuropa i 1993 finansieret 
inden for rammerne af PHARE-programmet. 
Dette program vil blive udvidet og styrket i 1994/96. Til gengæld synes det 
vanskeligere at give en budgetmæssig evaluering af de aktioner, der skal gennemføres 
som led i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, for så vidt som man kan 
forvente, at aktionerne først og fremmest vil bestå i diplomatiske og politiske 
aktiviteter rettet mod de vigtigste tredjelande, og at de i givet fald vil blive presset 
igennem under henvisning til Unionens aftaler med disse lande. Men bortset fra disse 
budgetlinjer, der vedrører bekæmpelsen af narkotikamisbruget, indebærer 
handlingsplanen, at der vil blive givet større prioritet til de narkotikarelaterede emner 
i andre af de eksisterende fællesskabsprogrammer, som f.eks. forsknings- eller 
uddannelsesprogrammerne. 
Samarbejdet om retlige og indre anliggender kræver ligeledes mobilisering af de 
nødvendige budgetmidler. Det mest konkrete eksempel er budgettet for EUROPOL's 
nyoprettede Narkotikaenhed og for den organisation, der vil følge efter, EUROPOL 
(som fortsat vil give høj prioritet til narkotikaspørgsmålet). Dette bestemte budget 
bygger på nationale bidrag og berører således ikke EF-budgettet. Andre mulige 
aktioner i medfør af afsnit VI vil, når først de er godkendt, kræve mobilisering af 
budgetmidler. Ifølge traktaterne skal udgifterne inden for rammerne af dette afsnit 
dækkes af medlemsstaterne i form af nationale bidrag, medmindre Rådet med 
enstemmighed træffer anden afgørelse. Hvorom alting er, har Kommissionen for 1995 
foreslået et beløb på 5 mio ECU, bl.a. til finansiering af iværksættelsen af aktioner 
af den i punkt 40-47 ovenfor foreslåede type. 
73. Ovennævnte beløb repræsenterer for en stor dels vedkommende en videreførelse af 
udgifter i henhold til eksisterende budgetlinjer, suppleret med et nyt program 
vedrørende begrænsning af efterspørgslen. Hertil skal føjes finansieringen af to nye 
organer, der specielt er oprettet med henblik på at bekæmpe narkotikamisbruget, 
nemlig EUROPOL's Narkotikaenhed og Det Europæiske Overvågningscenter for 
Narkotika og Narkotikamisbrug. 
III. KONKLUSIONER 
74. Kommissionen finder det vigtigt, at Unionen fortsætter den aktion, som Fællesskabet 
og dets medlemsstater hidtil har gennemført til bekæmpelse af narkotikamisbruget, 
ved at iværksætte eller uddybe såvel gældende EF-ret som de regler, der er fastsat i 
forbindelse med det mellemstatslige samarbejde (bl.a. TREVI, GAM og CELAD). De 
nye aktionsmuligheder, som traktaten åbner for på narkotikabekæmpelsesområdet 
(artikel 129, afsnit V og VI i TEU), bør udnyttes mest muligt af Unionen for at 
styrke og udvide det virke, der hidtil er foregået dels på fællesskabsplan og dels på 
mellemstatsligt plan. 
75. Den foreslåede globale handlingsplan for Unionen (1995-1999) udgør rammen for 
iværksættelsen i henhold til traktaten af de prioriterede aktioner på følgende områder: 
i) Flerårigt program for fællesskabsaktioner med henblik på forebyggelse af 
"* 35 
narkotikamisbrug og de heraf afledte problemer på den ene side og aktioner 
med henblik på konsolidering af den gældende fællesskabsret for så vidt 
angår gennemførelse af det indre marked, prækursorer og hvidvaskning af 
penge på den anden side; 
ii) Samarbejde om retlige og indre anliggender i medfør af afsnit VI i TEU og 
udnyttelse af de muligheder, der gives i artikel K.1.4 vedrørende 
"bekæmpelse af narkotikamisbruget", herunder oprettelse af et europæisk 
forum for udvekslinger og samarbejde mellem byerne; 
iii) Unionens internationale aktioner, som kombinerer de traditionelle 
instrumenter i Fællesskabets eksterne virke og instrumenterne i henhold til 
den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP); 
iv) Handlingsplan (horisontale aktioner) omfattende følgende tre prioriteter: 
styrkelse af de nationale koordinationsorganer og af deres samarbejde; 
oprettelse af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og 
gennemførelse af dets globale informationsopgave; 
iværksættelse af en multisektoriel koordinering på områderne information, 
forskning, uddannelse og budgetter. 
Disse aktioner indebærer en sammenhængende og koordineret iværksættelse af de forskellige 
instrumenter og aktionsmidler i henhold til TEU under overholdelse af kompetencefordelingen 
mellem Fællesskabet og dets medlemsstater og under hensyntagen til subsidiaritetsprincippet. 
Kommissionen vil overvåge gennemførelsen af denne handlingsplan og i anden halvdel af 
1996 forelægge Rådet en rapport ledsaget af anbefalinger vedrørende de justeringer, der findes 
påkrævet. Senest den 1. januar 1999 vil Kommissionen, om fornødent bistået af de nationale 
koordinatorer på narkotikabekæmpelsesomradet og af Det Europæiske Overvågningscenter for 
Narkotika, ligeledes forelægge Unionens kompetente instanser en rapport indeholdende en 
endelig evaluering af iværksættelsen af den globale handlingsplan, eventuelt ledsaget af egnede 
forslag for femårsperioden 2000-2004. 
36 
BILAG 
Bilag 1: Fællesskabets og medlemsstaternes hidtidige resultater 
Bilag 2: Traktaten om Den Europæiske Union og dens følger på narkotikaområdet 
Bilag 3: Narkotikabudgetter 
Bilag 4: Grundstatistikker 
37 
BILAG 1 
FÆLLESSKABETS OG MEDLEMSSTATERNES HIDTIDIGE RESULTATER 
A. Den politiske og institutionelle udvikling (1989 - 1993). 
I midten af 80'erne blev der inden for rammerne af TREVI-gruppen indledt et 
samarbejde vedrørende bekæmpelsen af den ulovlige narkotikahandel. Sideløbende 
hermed har sundhedsministrene, forsamlet i Rådet, fra 1984 bestræbt sig på i 
fællesskab at finde en løsning på det alvorlige problem med narkotikamisbrug, som 
De Tolv kan tilslutte sig. 
Fællesskabet som sådant deltog i juni 1987 for første gang i en international 
konference om narkotikamisbrug og ulovlig narkotikahandel, som var indkaldt i Wien 
af generalsekretæren for De Forenede Nationer. I kølvandet på Wienerkonferencen 
og med udsigt til, at det internationale samfund ville vedtage en ny international 
konvention om bekæmpelsen af narkotikamisbruget, vedtog Rådet den 26. januar 
1987 på forslag af Kommissionen en første beslutning, som gav Fællesskabet 
begyndelsen til en struktureret og global holdning til narkotikaproblemet i dens 
samarbejdsrelationer med producentlande og transitlande uden for Fællesskabet. 
Denne første beslutning blev i 1988 suppleret ved, at Kommissionen fik et mandat, 
der gjorde det muligt for Fællesskabet som sådant at deltage i den afsluttende fase 
i forhandlingerne om den nye internationale konvention på grundlag af sin 
kompetence på området "kemiske og farmaceutiske prækursorer", som var genstand 
for en særlig artikel i konventionsudkastet. Fællesskabet deltog således i 1988 i disse 
forhandlinger, og da konventionen var blevet vedtaget i Wien den 19. december 1988, 
tiltrådte Fællesskabet den den 22. oktober 1990. Fællesskabet blev således fra 1988, 
ganske vist på grundlag af begrænsede beføjelser, anerkendt som fuldgyldig partner 
i den internationale kamp mod narkotikamisbrug. 
På denne baggrund, men også på baggrund af udsigten til en gennemførelse af det 
indre marked, anbefalede præsident Mitterrand den 3. oktober 1989 i en tale til stats-
og regeringscheferne og formanden for Kommissionen en global indsats fra De Tolvs 
side og samtidig to operationelle foranstaltninger med henblik herpå, nemlig 
indførelse af en mekanisme til koordinering af medlemsstaternes nationale politik og 
et instrument til måling af narkotikafænomenet i europæisk målestok, nemlig et 
"overvågningscenter". 
Det Europæiske Udvalg til Bekæmpelse af Narkotikamisbrug (CELAD), der blev 
oprettet den 1. december 1989 og af Det Europæiske Råd i Strasbourg den 8. og 9. 
december 1989 fik stadfæstet sit mandat til at koordinere de nationale 
koordineringsorganer, begyndte, så snart det var trådt i funktion, at udarbejde den 
første europæiske plan til bekæmpelse af narkotikamisbruget. Det, man især lægger 
mærke til, er, at denne første europæiske plan, der så dagens lys i 1990, var helt 
bevidst global. Den faldt i fem dele, som udgør den obligatoriske referenceramme for 
Fællesskabet og dets medlemsstater: 
1) Koordinering på medlemsstaternes niveau; 
2) Europæisk overvågningscenter for narkotikafænomentet; 
3) Aktioner med henblik på begrænsning af efterspørgslen efter narkotika; 
4) Aktioner i forbindelse med bekæmpelsen af den ulovlige handel; 
5) Aktioner på internationalt plan. 
Denne model blev stadfæstet af Det Europæiske Råd i Rom den 13.-14. december 
1990, således at den første europæiske plan kom til at udgøre den konceptuelle og 
operationelle ramme for medlemsstaternes og Fællesskabets indsats. 
38 
Grundlæggende kan den første plans temaer og stærke sider sammenfattes som følger: 
a) horisontale aspekter: 
- Indførelse af effektive koordineringsmekanismer på narkotikaområdet i 
medlemsstaterne; oprettelse af et europæisk overvågningscenter for narkotika, som 
skal beskæftige sig "ikke alene med de sociale og sundhedsmæssige aspekter, men 
også de øvrige aspekter af narkotikaproblemet, herunder den ulovlige handel og 
bekæmpelsen". 
b) begrænsning af efterspørgslen: 
- Aktioner, som anbefales medlemsstaterne på følgende prioriterede områder: 
forebyggelse ved oplysning og uddannelse; sociosanitær behandling; narkomaners 
sociale og erhvervsmæssige integration; narkomani og AIDS; statistikker og 
epidemiologi; uddannelse af kvalificeret personale; ikke-statslige organisationer; 
- Fællesskabsaktioner: gennemførelse af Rådets og sundhedsministrenes konklusioner 
og resolutioner, sundhedsoplysning og -uddannelse (bl.a. i skolerne), statistik og 
epidemiologi, lægers recepter og anvendelse af narkotika i terapeutisk øjemed. 
c) bekæmpelse af den ulovlige handel: 
- Prioriterede aktioner: udvidelse af narkotikakontrollen ved de ydre grænser, 
samarbejde og overvågning inden for Fællesskabets grænser, bekæmpelse af den 
ulovlige handel med prækursorer og andre væsentlige kemiske produkter, 
foranstaltninger mod anbringelse af udbyttet af den ulovlige handel, styrkelse af 
domstols- og retssystemerne samt statistiske oplysninger. 
d) international aktion: 
- Prioriterede aktioner: iværksættelse af De Forenede Nationers konventioner og 
verdensaktionsprogram, samarbejde med de vigtigste producent- og transitlande, 
samarbejde med de øvrige industrialiserede forbrugerlande. 
Det er inden for rammerne af denne første plan, at Fællesskabet vil opnå egentlige 
resultater på narkotikaområdet, selv om Rom-traktaten som ændret ved Den 
Europæiske Fælles Akt ikke klart angiver Fællesskabets beføjelser på dette område. 
Den anden europæiske plan, som blev godkendt af Det Europæiske Råd i Edinburgh 
(11.-12. december 1992), viderefører de prioriterede henstillinger i den første plan, 
som ajourføres under hensyntagen til dens resultater, som f.eks. den politiske aftale 
i juni 1992 om forslaget til Rådets forordning om oprettelse af et europæisk 
overvågningscenter for narkotika og narkotikamisbrug og organiseringen den 16.-22. 
november 1992 af den første Europæiske Uge mod Narkotikamisbrug. Den anden 
plan tager endvidere Kommissionens rapport (1992) om medlemsstaternes politik og 
Fællesskabets aktioner med henblik på begrænsning af efterspørgslen til efterretning. 
Den globale indsats, der er tale om i denne anden europæiske plan, gælder 
udtrykkeligt også for fremtiden, idet det hedder i planen, at "forslagene vedrørende 
det fremtidige program bør tage sigte på en tilfredsstillende ligevægt mellem 
begrænsningen af efterspørgslen, overholdelsen af lovene og internationale aktioner, 
og at spørgsmålet om budgettet til dette formål skal tages op (dok. CELAD 126 af 
3. december 1992, s. 8). 
B. De vedtagne instrumenter og iværksættelsen af de to første europæiske planer (1989-
1993). 
Årene 1989-1993 blev præget af vedtagelsen og iværksættelsen af en række 
instrumenter, navnlig EF-instrumenter, som var i overensstemmelse med 
prioriteringen i de europæiske planer for bekæmpelse af narkotikamisbruget, og som 
giver et vigtigt løfte for fremtiden på et tidspunkt, hvor Unionen skal fastlægge sin 
39 
strategi på mellemlangt sigt vedrørende det afgørende samfundsmæssige problem, 
som narkotikafænomenet udgør. Nedenfor følger en sammenfattende beskrivelse: 
1) Horisontale aspekter 
i) Koordinering i og mellem medlemsstaterne 
Den Fuldstændige Tværfaglige Ordning, der blev vedtaget af den internationale 
konference vedrørende ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer i Wien i 
juni 1987, lagde særlig vægt på nødvendigheden af, at der i samtlige medlemsstater 
oprettes et organ til koordinering af bekæmpelsen af narkotikamisbruget med 
deltagelse af de offentlige og så vidt muligt de private og halvoffentlige aktører inden 
for bekæmpelsen af narkotikamisbrug. 
I overensstemmelse med de mål, der blev vedtaget af Wienerkonferencen, har Det 
Europæiske Fællesskabs medlemsstater således efterhånden oprettet sådanne 
koordinationsorganer på nationalt plan. Disse afviger fra hinanden i henseende til 
deres sammensætning, organisation og beføjelser. Oprettelsen i december 1989 af Det 
Europæiske Udvalg for Bekæmpelse af Narkotikamisbrug (CELAD) har gjort det 
muligt at koordinere disse nationale organers indsats og etablere et frugtbart 
samarbejde mellem dem. 
ii) Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (OEDTV 
Iværksættelse af en fælles diagnosticering af narkomanien i Europa og på længere sigt 
etablering af et overvågningscenter21 figurerede ligeledes blandt de foranstaltninger, 
der var foreslået i præsident Mitterrands initiativ af oktober 1989. 
Da Kommissionen i 1990 efter anmodning fra CELAD havde gennemført en første 
feasibility-undersøgelse vedrørende Overvågningscentret, blev dette arbejde "med 
tilfredshed" taget til efterretning i den første europæiske plan, der blev vedtaget af 
Det Europæiske Råd i Rom i december 1990. Det blev anført, at "dette 
overvågningscenters funktioner vedrører ikke alene de sociale og sundhedsmæssige 
aspekter, men også de øvrige aspekter i forbindelse med narkotika, herunder den 
ulovlige handel og bekæmpelsen". Det Europæiske Råd i Luxembourg (28.-29. juni 
1991) besluttede på grundlag af den uddybning af feasibility-undersøgelsen, som blev 
foretaget af Kommissionen og stadfæstet af CELAD, at godkende oprettelsen af et 
europæisk overvågningscenter for narkotika, som skulle have til opgave at indsamle 
oplysninger om narkotika. 
Da CELAD i mellemtiden havde valgt at give institutionen status som et "EF-retligt 
agentur", fremlagde Kommissionen den 27. januar 1992 et "forslag til Rådets 
forordning om oprettelse af et europæisk overvågningscenter for narkotika og Det 
Europæiske Informationsnet vedrørende Narkotika og Narkotikamisbrug". Efter lange 
forhandlinger blev forordningen, der byggede på EØF-traktatens artikel 235, vedtaget 
21 Nødvendigheden af at indføre en mekanisme af denne 
type var allerede blevet understreget i Europa-
Parlamentets betænkning om bekæmpelse af 
narkotikamisbrug udarbejdet af fr. Scrivener (Europa-
Parlamentets mødedokument (1-1079/81) af 5. marts 
1982) og i Sir Stewart-Clarks betænkning om 
narkotikaproblemet i Fællesskabets medlemsstater 
(Publikationskontoret for De Europæiske Fællesskaber, 
Luxembourg 1987). 
40 
af Rådet den 8. februar 199322. Den trådte i kraft den 30. oktober 1993, efter at Det 
Europæiske Råd havde bestemt, at Overvågningscentrets hjemsted skulle være 
Lissabon. 
I forordningen hedder det, "at centret skal have til opgave at formidle oplysninger om 
alle aspekter, hvorved det kan medvirke til at give Fællesskabet og medlemsstaterne 
et helhedsindtryk af narkotika- og narkotikamisbrugsproblemerne: denne 
oplysningsformidlende opgave berører ikke på nogen måde kompetencefordelingen 
mellem Fællesskabet og medlemsstaterne med hensyn til fastsættelse af 
lovbestemmelser om narkotikaudbud eller -efterspørgsel". Overvågningscentrets 
arbejde vil blive udført på grundlag af et net af nationale centre for 
narkotikainformation, det såkaldte REITOX. Selv om Overvågningscentret i de første 
tre år skal være "særlig opmærksomt" på begrænsningen af efterspørgslen, bør det fra 
starten være i stand til fuldt ud at spille sin rolle som europæisk "rettesnor" for så 
vidt angår det globale narkotikafænomen og således yde et værdifuldt bidrag, der 
supplerer unionsmedlemsstaternes og -institutionernes politiske beslutninger på dette 
område. 
2) Begrænsning af efterspørgslen 
I de to europæiske planer prioriteres begrænsningen af efterspørgslen efter narkotika 
i Europa ligeledes højt som led i de globale strategier for bekæmpelse af 
narkotikamisbruget23. På tilsvarende måde fremstår begrænsningen af efterspørgslen 
systematisk som et væsentligt element i flere af Europa-Parlamentets vigtige 
betænkninger24. 
Siden 1986 har sundhedsministrene, forsamlet i Rådet, bestræbt sig på udmønte denne 
politiske vilje til at begrænse efterspørgslen i praksis. Navnlig siden 1989 har de 
vedtaget en række resolutioner og konklusioner, i hvilke de anmodede Kommissionen 
om at støtte medlemsstaternes aktion ved at tage initiativer eller ved at træffe 
foranstaltninger, navnlig på følgende områder: 
oprettelse af et europæisk sundhedsinformationsnet vedrørende 
narkotikamisbrug (Rådets resolution af 16. maj 1989), 
forebyggelse af AIDS hos parenterale narkotikaforbrugere (konklusioner af 
16. maj 1989), 
22 
23 
24 Rådets forordning (EØF) nr. 302/93 af 8. februar 
1993, EFT L 36 af 12.2.1993. 
* Europæisk program for bekæmpelse af 
narkotikamisbrug. Rapport fra CELAD til Det 
Europæiske Råd i Rom den 13. og 14. december 1990. 
Dok. CELAD 126, s. 3-9, 25-28. 
* Rapport fra Det Europæiske Udvalg for Bekæmpelse af 
Narkotikamisbrug (CELAD) til Det Europæiske Råd i 
Edinburgh, 11.-12. december 1992, s. 10-16. 
* Betænkning om oplysning om sundhed og stofmisbrug 
i Det Europæiske Fællesskabs og Europarådets 
medlemsstater. Sir J. STEWART-CLARK. 
* Betænkning om narkotikaproblemet i Det Europæiske 
Fællesskabs medlemsstater. Sir J. STEWART-CLARK, s. 
61-83. 
* Betænkning om udviklingen i Medlemslandene 
vedrørende narkotikahandel i relation til organiseret 
kriminalitet. 
41 
pålideligheden af kropsvæskeanalyser til opsporing af brug af ulovlige 
narkotika (konklusioner af 16. maj 1989), 
iværksættelse af koordinerede forebyggelsesaktioner og aktioner med henblik 
på overtagelse af ansvaret for narkomaner (konklusioner af 13. november 
1989), 
informationer om narkotika og forøgelse af deres kvalitative og kvantitative 
sammenlignelighed (resolution af 4. juni 1991), 
behandling og integration af narkomaner, der er genstand for strafferetlige 
foranstaltninger (resolution af 11. november 1991), 
fastlæggelse af en ramme for samarbejde og fællesskabsaktioner på 
folkesundhedens område (resolution af 27. maj 1993). 
Disse forskellige initiativer taget af sundhedsministrene har i årenes løb gjort det 
muligt at behandle prioriterede problemer og iværksætte vigtige fællesinitiativer, der 
har medvirket til, at narkotikamisbruget på fællesskabsplan er blevet behandlet som 
et folkesundhedsproblem. 
Blandt disse vigtige resultater skal særlig fremhæves Kommissionens to rapporter om 
begrænsningen af efterspørgslen i medlemsstaterne og Fællesskabet (1990 og 1992)25 
Su.it Den Europæiske Uge mod Narkotikamisbrug (16.-22. november 1992), 
seminaret om "narkomanen og fængslet" (Athen, den 3.-5. marts 1994) samt støtten 
til iværksættelsen af koordinerede forebyggelsesaktioner, navnlig ved en støtte til 
oprettelsen af net som f.eks. den europæiske fond for telefonmodtagelsestjenester 
(FESAT) og deres aktiviteter. Med vedtagelsen af forordningen om oprettelse af 
overvågningscentret imødekommes i øvrigt bl.a. også medlemsstaternes forventninger 
for så vidt angår information om begrænsning af efterspørgslen og om epidemiologi, 
som har første prioritet på Overvågningscentrets arbejdsplan. Disse foranstaltninger, 
der er bakket op af Det Europæiske Råd, og som offentligheden går ind for, kan ved 
deres mål såvel som ved deres indhold og resultater være inspiration for de forslag, 
Kommissionen nu skal fremsætte for at gennemføre artikel 129 i traktaten om Den 
Europæiske Union. 
3) Begrænsning og forebyggelse af den ulovlige handel 
I de to første europæiske planer er der peget på seks prioriterede områder, hvorpå 
medlemsstaterne bør gennemføre en fælles aktion til bekæmpelse af den ulovlige 
narkotikahandel: 
1) udvidelse af narkotikakontrollen ved de ydre grænser; 
2) samarbejde og overvågning inden for Fællesskabets grænser; 
3) bekæmpelse af ulovlig fremstilling af narkotika ved foranstaltninger, der skal 
forebygge ulovlig handel med prækursorer og andre væsentlige kemiske produkter 
med henblik på ulovlig produktion; 
4) foranstaltninger mod anbringelse af udbyttet af ulovlig handel med narkotika; 
5) styrkelse af domstols- og retssystemerne; 
6) statistiske oplysninger. 
Det meste af dette arbejde er indtil 1993 gennemført på regeringsplan i forskellige 
fora (TREVI-gruppen og GAM 92-gruppen for punkt 1) og 2); G7' specialiserede 
Task Forces for punkt 3) og 4); De Forenede Nationer for punkt 5). Men 
regeringernes arbejde er suppleret på fællesskabsplan for så vidt angår visse af disse 
punkter, navnlig punkt 3) (forordning og direktiv om prækursorer), 4) (direktiv om 
hvidvaskning) og 6) (oprettelse af Narkotikaovervågningscentret). Nedenfor gives en 
2b Dok. KOM(90)527 endelig udg. og SEK(92)725 endelig 
udg. 
42 
kort oversigt over det vigtigste arbejde, der er gennemført på disse områder. 
a) Gennemførelse af det indre marked 
Overvågning i medlemsstaterne af visse stoffer, der anvendes til ulovlig fremstilling 
af narkotika og psykotrope stoffer (prækursorer) 
Rådets direktiv 92/109/EØF af 14. december 1992 om fremstilling og markedsføring 
af visse stoffer, der benyttes ved ulovlig fremstilling af narkotika og psykotrope 
stoffer26 har navnlig til formål at etablere en overvågning inden for Fællesskabet af 
markedsføringen af stoffer, der hyppigt anvendes til ulovlig fremstilling af narkotika 
og psykotrope stoffer, for at undgå ulovlig handel med dem. Dette direktiv er 
vedtaget på grundlag af artikel 100 A i EØF-traktaten med henblik på gennemførelsen 
af det indre marked, og det supplerer forordning (EØF) nr. 3677/90 om kontrol med 
den internationale handel med prækursorer. 
Klassificering i forbindelse med udlevering af humanmedicinske lægemidler 
Direktiv 92/26/EØF af 31. marts 1992 om klassificering i forbindelse med udlevering 
af humanmedicinske lægemidler27 fastsætter, at de kompetente myndigheder skal 
sørge for klassificering aflægemidlerne i: 
receptpligtige lægemidler, 
ikke-receptpligtige lægemidler. 
I øvrigt har Rådet den 31. marts 1992 vedtaget to andre direktiver, et om reklamer 
og et om engrosdistribution af humanmedicinske lægemidler. 
b) Kontrol med den internationale handel med prækursorer 
De Forenede Nationers konvention af 1988 imod ulovlig handel med narkotika og 
psykotrope stoffer indeholder en artikel vedrørende kontrollen med handelen med 
prækursorer (artikel 12). Rådet har vedtaget en EF-forordning om dette punkt i 
Wienerkonventionen, ved hvilken der blev indført et fællesskabssystem for 
overvågning af eksporten af disse produkter til tredjelande. Dette er formålet med 
Rådets forordning Œ0F) nr. 3677/90 af 13. december 1990 om foranstaltninger til 
modvirkning af ulovlig anvendelse af visse stoffer til fremstilling af narkotika og 
psykotrope stoffer28 (artikel 113 i EØF-traktaten). Det skal bemærkes, at denne 
forordning blev ændret i marts 199229, bl.a. for at indarbejde de henstillinger, der var 
blevet udarbejdet på internationalt plan af Chemical Action Task Force (CATF), der 
var nedsat af G7-landene (de syv mest industrialiserede lande), og at den blev 
suppleret ved Rådets direktiv 92/109 af 14. december 1992 om fremstilling og 
markedsføring af prækursorer i selve Fællesskabet. 
26 
27 
28 
29 EFT L 370 af 19.12.92, s. 76; bilagene til dette 
direktiv er ændret ved Kommissionens direktiv 
93/46/EØF af 22. juni 1993. 
EFT L 113 af 30.4.92, s. 5. 
EFT L 357 af 20.12.90, s. 1. 
EFT L 96 af 10.4.92, s. 1. 
43 
c) Forebyggelse af hvidvaskning af penge 
Rådet vedtog den 10. juni 1991 "direktivet om forebyggende foranstaltninger mod 
anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge"30, der tager sigte på 
at forebygge, forbyde og straffe hvidvaskning. I direktivet gengives de væsentligste 
henstillinger fra GAFI (G7-Task Force) om de finansielle aspekter af hvidvaskning 
af penge. 
d) TREVI-gruppens arbejde 
TREVI-gruppen blev (ligesom CELAD senere) nedsat af Det Europæiske Råd, nemlig 
på samlingen i Rom i december 1975. Gruppen er organiseret som en satellit, der 
forbinder medlemsstaternes regeringer, hvis første opgave er etablering af et anti-
terrorsamarbejde. Kommissionen blev først optaget i dette forum i 1992. 
TREVI, som i årenes løb har udvidet sin virksomhed til at omfatte den grove 
kriminalitet, og således også den ulovlige handel med narkotika, efter et italiensk 
initiativ i midten af 80'erne. På dette tidspunkt blev TREVI III-gruppén oprettet. Den 
skulle beskæftige sig med den grove kriminalitet og begyndte med den ulovlige 
narkotikahandel. Ved en ny udvidelse blev gruppen TREVI 92 oprettet. Denne fik til 
opgave at behandle alle problemer i forbindelse med gennemførelsen af Den Fælles 
Akt, herunder narkotikakriminaliteten. Man kan ligeledes betragte forberedelserne til 
oprettelsen af EUROPOL og dennes narkotikaenhed (EDU) som en forlængelse af 
TREVI. Disse forberedelser fandt oprindelig sted under TREVI Ill's auspicier inden 
for rammerne af EUROPOL ad hoc-gruppen, og blev i slutningen af 1993 underlagt 
de institutionelle mekanismer i forbindelse med afsnit VI i TEU. TREVI-gruppens 
arbejde er blevet integreret i de to europæiske planer for bekæmpelse af 
narkotikamisbrug. 
TREVI-gruppen gav således ved udgangen af 80'erne høj prioritet til bekæmpelsen 
af den ulovlige handel med narkotika, organiseret kriminalitet og hvidvaskning af 
penge, hvilket bekræftes i TREVI-ministrenes erklæring af 15. november 1989 og 
Dublin-handlingsprogrammet, der blev vedtaget i juni 1990. Blandt TREVI-gruppens 
resultater på narkotikaområdet kan nævnes: 
etablering af nationale enheder for narkotikainformation; 
ministeriel aftale om oprettelse af EUROPOL's narkotikaenhed (København, 
den 2. juni 1993); 
udsendelse af liaison-folk på narkotikaområdet til lande uden for EØF; 
uddannelsessamarbejde; 
fælles politik vedrørende overvågede narkotikaleverancer; 
fælles politik vedrørende hvidvaskning af penge; 
oprettelse af et net af faste korrespondenter på det polititekniske område med 
henblik på at hjælpe produktions- og transitlandene; 
indførelse af en koordinering af bistanden til landene i Østeuropa med 
henblik på genopbygning af politivæsenet. 
4) Aktion på internationalt plan 
Fællesskabets hidtidige resultater 
Fællesskabet, der på grundlag af Rådets afgørelse af 26. januar 1987 havde deltaget 
30 EFT L 166 af 28. juni 1991. 
44 
i De Forenede Nationers konference om den ulovlige narkotikahandel i Wien i juni 
1987, og derefter i forhandlingerne om og indgåelsen af den 3. internationale 
konvention imod ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer (19. december 
1988), blev part i nævnte konvention den 22. oktober 1990. Wienerkonventionen 
indeholder særlige artikler om prækursorer og hvidvaskning af penge. 
Det Europæiske Fællesskab har ligeledes deltaget aktivt i udarbejdelsen og 
iværksættelsen af internationale strategier for bekæmpelse af narkotikamisbrug og i 
det arbejde, der blev udført af de to Task Forces oprettet af gruppen af de syv mest 
industrialiserede lande (G7) på områderne overvågning af kemiske prækursorer 
(CATF) og hvidvaskning af penge (FATF). 
Ved Rådets afgørelse af 26. januar 1987 har Fællesskabet endvidere faet særlige 
instrumenter, der gør det muligt for det at gribe aktivt ind i producent- og/eller 
transitlandene. Således har Fællesskabet siden da iværksat et vigtigt program for 
Nord-Syd samarbejde med henblik på at støtte udviklingslandenes indsats ved 
forebyggende foranstaltninger og ved at yde støtte til en alternativ udvikling. 
Endvidere har visse lande i Andes-området og Mellemamerika siden 1990 nydt fordel 
af særlige handelsmæssige præferencer. Senere (1993) har Fællesskabet ad de samme 
linjer iværksat et diversificeret handlingsprogram til fordel for Marokko for at støtte 
dette lands bestræbelser på at begrænse dyrkningen af hash, bekæmpe den ulovlige 
narkotikahandel og udvikle de nordlige regioner (hvor hash dyrkes for tiden). 
En paneuropæisk strategi for bekæmpelse af narkotikamisbruget, der tager sit 
udgangspunkt i narkotikafænomenets regionale dimension i Europa, blev fastlagt 
under den første paneuropæiske ministerkonference arrangeret under Europarådets 
Pompidou-gruppes auspicier (Oslo 1991) og ajourført under den anden paneuropæiske 
ministerkonference, som fandt sted under Europarådets auspicier den 3. og 4. februar 
1994 i Strasbourg. Det Europæiske Fællesskab har på grundlag af de hovedlinjer, der 
blev fastlagt i afgørelsen af 1987, efterhånden indført narkotikaklausuler og klausuler 
om hvidvaskning af penge i associeringsaftalerne med landene i Central- og 
Østeuropa. Sådanne klausuler tænkes ligeledes indføjet i de fremtidige aftaler med 
SNG-landene. Endvidere er Kommissionen på dette grundlag ved at udvikle en aktiv 
politik for operationelt samarbejde med landene i Central- og Østeuropa og de 
baltiske lande, bl.a. gennem PHARE-programmet. I november 1992 godkendte 
Fællesskabet inden for rammerne af PHAJIE et regionalt pilotprogram, som omfattede 
fem lande i Central- og Østeuropa. Dette pilotprogram blev i december 1993 udvidet 
med et supplerende program omfattende i alt 11 lande. Kommissionen er ved at 
undersøge muligheden for lignende aktioner inden for rammerne af TACIS. 
På grund af den høje prioritet, der skal tildeles bekæmpelsen af den ulovlige 
anvendelse af prækursorer med henblik på ulovlig fremstilling af narkotika, har 
Fællesskabet fået visse lande, der betragtes som "følsomme", til at acceptere at blive 
optaget på en fortegnelse af lande, hvortil eksport af prækursorer fra Fællesskabet er 
underkastet kontrol (foreløbig 24 lande). Der er ved at blive forhandlet om en formel 
regional aftale, som dækker både handelskontrol, administrativ bistand og teknisk 
samarbejde, med ASEAN-landene. Efter samme mønster vil der om kort tid blive 
indledt drøftelser med de latinamerikanske lande. 
Endelig findes der inden for rammerne af Lomé IV, den konvention, der er rammen 
om samarbejdet mellem Det Europæiske Fællesskab og AVS-landene (Afrika-
Vestindien-Stillehavet), institutionelle og finansielle instrumenter, der skal fremme 
bekæmpelsen af misbruget af ulovlige narkotika og handelen dermed. Kommissionen 
har nu identificeret de hårdest ramte landes behov. Dette vil gøre det muligt at udvide 
dialogen med de berørte lande med henblik på at finde en operationel løsning inden 
for rammerne af Den Europæiske Udviklingsfond (EUF). 
45 
Politisk samarbejde 
Sideløbende med disse aktioner, som hører til Det Europæiske Fællesskabs 
traditionelle virke i dets relationer med de vigtigste tredjelande, er der udfoldet en 
intens fælles diplomatisk aktivitet i de senere år i medlemsstaterne og Kommissionen 
over for de vigtigste produktions- og transitlande inden for rammerne af: 
Det Europæiske Politiske Samarbejde (EPS), 
Dublin-gruppen (uformel gruppe, der er ramme om høringer mellem CELAD - EF-
medlemsstaterne og Kommissionen - og USA, Sverige, Japan, Canada, Australien, 
Norge og UNDCP). 
46 
BILAG 2 
DEN RETLIGE RAMME, DER FASTLÆGGES WED TRAKTATEN OM DEN 
EUROPÆISKE UNION, OG DENS KONSEKVENSER 
TEU giver mulighed for en betydelig styrkelse af den integrerede model for løsning 
af narkotikaproblemet inden for én institutionel ramme dækkende EF-området 
(herunder folkesundheden i henhold til artikel 129), samarbejdet om retlige og indre 
anliggender (SRIA, afsnit VI i TEU), og den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik 
(FUSP, afsnit V i TEU). Derfor udgør TEU's ikrafttræden et væsentligt fremskridt i 
bekæmpelsen af narkotikamisbruget, da den betyder en betydelig udvidelse både af 
Fællesskabets virkefelt og af samarbejdet mellem medlemsstaterne i Den Europæiske 
Union. 
Kompetencefordelingen og kompetenceudøvelsen i henhold til traktaten om Den 
Europæiske Union er forskellige, afhængig af om det drejer sig om folkesundhed, 
fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik eller samarbejde om retlige og indre 
anliggender. 
a) Narkotikamisbruget, der har høj prioritet i afsnittet om folkesundhed (afsnit IL artikel 
129 i traktaten) 
I artikel 129 i traktaten om Den Europæiske Union far forebyggelsen af 
narkotikamisbrug høj prioritet for så vidt angår Fællesskabets aktion på 
folkesundhedsområdet, og forskning i dets årsager og konsekvenser samt 
sundhedsoplysning og -uddannelse gøres til privilegerede aktionsområder. I henhold 
til artikel 129, stk. 1, tredje afsnit, skal kravene med hensyn til forebyggelse af 
narkotikamisbrug indgå som led i Fællesskabets politik på andre områder. I artikel 
129, stk. 3, hedder det endvidere, at Fællesskabet og medlemsstaterne fremmer 
samarbejdet med tredjelande og med de internationale organisationer, der beskæftiger 
sig med folkesundhed. Kommissionen har i november 1993 forelagt Rådet og Europa-
Parlamentet en meddelelse om aktionsrammen på folkesundhedsområdet, herunder 
forebyggelsen af narkotikamisbruget. 
b) Narkotikamisbrug, et prioriteret emne i "Samarbejdet om retlige og indre anliggender" 
(SRIA, afsnit VI i TEU) 
Ifølge traktaten om Den Europæiske Union, artikel K.l, betragtes følgende 
bestemmelser vedrørende narkotikamisbrug som "spørgsmål af fælles interesse", der 
dækkes af afsnit VI, uden at det i øvrigt berører Det Europæiske Fællesskabs 
beføjelser: 
4) Bekæmpelse af narkotikamisbrug i det omfang, dette område ikke er dækket af nr. 
7, 8 og 9; 
7) Strafferetligt samarbejde; 
8) Toldsamarbejde; 
9) Politisamarbejde med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af ... ulovlig 
narkotikahandel og andre former for grov international kriminalitet, herunder om 
nødvendigt visse aspekter af toldsamarbejde, i forbindelse med tilrettelæggelse på 
unionsplan af et system for udveksling af oplysninger inden for en europæisk 
politienhed (EUROPOL)." 
Vedrørende samtlige punkter i artikel K.l "bekæmpelse af narkotikamisbrug" kan 
Rådet fastlægge "fælles holdninger", vedtage "fælles aktioner" eller udarbejde 
"konventioner". Initiativretten deles mellem medlemsstaterne og Kommissionen. For 
47 
så vidt angår punkterne 7)-9) er det alene medlemsstaterne, der har initiativretten. 
På sit første møde i Bruxelles den 29.-30. november 1993 vedtog Rådet (retlige og 
indre anliggender) en "aktionsplan på områderne narkotikamisbrug, EUROPOL og 
hvidvaskning af penge", som er en opfølgning af de væsentligste resultater af 
samarbejdet mellem regeringerne (TREVI- og GAM 92-grupperne) og af 
fællesskabsaktionen, som er omhandlet i de første to europæiske planer. 
c) Narkotikamisbrug, et prioriteret emne i "Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik" 
(FUSP, afsnit V i TEU) 
I artikel J.l, stk. 2, i TEU fastsættes hovedmålene for Unionens fælles udenrigs- og 
sikkerhedspolitik, heriblandt: 
"- beskyttelse af Unionens fælles værdier, grundlæggende interesser og uafhængighed; 
- styrkelse af Unionens og dens medlemsstaters sikkerhed i alle henseender; 
- fremme af det internationale samarbejde." 
Unionen forfølger disse hovedmål ved at indføre "et systematisk samarbejde mellem 
medlemsstaterne" og ved at gennemføre "fælles aktioner på de områder, hvor 
medlemsstaterne har vigtige fælles interesser" (art. J.l, stk. 3). Det er Rådet, der på 
grundlag af de af Det Europæiske Råd vedtagne overordnede retningslinjer 
bestemmer, hvilke spørgsmål der skal gøres til genstand for fælles aktioner. 
I traktaten peges der ikke egentlig på narkotikamisbrug som et prioriteret emne inden 
for FUSP. Men da ansvaret for at fastlægge de overordnede retningslinjer for FUSP 
ifølge traktaten selv påhviler Det Europæiske Råd, skal det erindres, at Det 
Europæiske Råd i Lissabon (26.-27. juni 1992), det første topmøde efter Maastricht, 
foretog en første behandling af anvendelsesområderne for den fremtidige FUSP. Til 
orientering pegede det på bekæmpelsen af den ulovlige narkotikahandel som et 
prioriteret område blandt seks specifikke unionsmål. I øvrigt udpegede det ligeledes 
Maghreb og Mellemøsten som prioriterede områder for anvendelsen af FUSP på 
narkotikaområdet. 
48 
NARKOTIKABUDGETTER 1987 - 1993 (ECU) BILAG 3 
Foranst. til 
bekæmpelse af 
narkotikamis­
brug 
Linje: 6472; 
B3 4 302; B3 
440 
Det Europæiske 
Overvågnings­
center for 
Narkotika og 
Narkotikamis­
brug (OEDT) ; 
B3 441 
Nord-Syd sam­
arbejdsaktio­
ner i.forb.m. 
bekæmpelse af 
narkotikamis­
brug; B7 504 5; 
B7 5080; 94 9 
PHARE-program­
met (Lande i 
Central- og 
Østeuropa) 
I ALT 1987 
-
-
5.500.000 
-
5.500.000 1988 
1.125.000 
-
5.500.000 
-
6.625.000 1989 
1.125.000 
5.500.000 
-
6.925.000 1990 
3.900.000 
-
9.800.000 
-
13.700.000 1991 
(1) 5.418.000 
-
9.450.000 
-
14.868.000 1992 
5.973.000 
p.m. 
10.100.000 
-
16.073.000 1993 
3.300.000 
4.800.000 
13.000.000 
2.000.000 
23.100.000 I ALT 
20.841.000 
4.800.000 
59.150.000 
2.000.000 
86.791.000 
(1) herunder 1.000.000 ECU i linje B3 - 1006 - Information for unge med henblik på at undgå narkotikamisbrug. 
49 
. â.-tj-iE»^ •tAj.îtiLiife^i^-^^,,-; 
INTERNT KAPITEL 
Begrænsning at~efterspørqslen 
Folkesundhed 
Begrænsning af udbuddet 
Prækursorer 
Hvidvaskning af penge 
Afsnit Vi-foranstaltninger 
Horisontale aspekter 
Overvågningscent ret 
Net mellem flere byer 
Forskning, undersøgelser 1994 
3,3 
1994 
0,83 
p.m. 
p.m. 
1994 
4,8 
1 
0,67 FBF 95 
3,5 
FBF 95 
0,875 
p.m. 
I 5] (1) 
FBF 95 
5,0 
p.m. 
p.m. NARKOTIKABUDGET (mio ECU) 
Linie 
B3-440 "Bekæmpelse af narkotikamisbrug" 
Linie 
B3-440 "Bekæmpelse af narkotikamisbr g" 
B5-800 "Samarbejde om retlige og indre anliggender" 
Linie 
B3-441 "Det Europæiske Narkotikaovervågningscenter" 
B3-4103 "Foranstaltninger til bekæmpelse af fattigdom 
(1994-bevillinger). Ny linje, der skal oprettes i 1996 
B6-622 "Indirekte aktion-projekter, rammeprogram 1994-1998" 
Forskningsprogram vedrørende narkotika, som skal iværksattes 
(l) samlet oexøb, idet der ikke foreligger nogen specifikation af narkotikaaktionerne. 
50 
" it »,.* -»»Mr/Tyr »NirVM. J SJWI niait» •'-rf^aKiMa-.-w-i 
Uddannelse 
EKSTERNT KAPITEL 
Nord-Syd-samarbejde 
Regionalt narkotikaprogram 
under PHARE-programmet 
NARKOTIKABUDGET I ALT p.m. 
1994 
10 p.m. 
FBF 95 
10 Foranstaltninger, der skal iværksættes og koordineres inden for 
rammerne af de vertikale programmer 
Linie 
B7-5080 "Nord-Syd-samarbejdet om bekæmpelse af narkotikamisbrug" 
B7-600 "Støtte til økonomisk omstrukturering til 
landene i Central- og Østeuropa" 
22,6 24,375 
51 
Medlemsstater 
Belgien 
Danmark 
Frankrig 
Tyskland 
Grakenland 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portuaal 
Spanien 
Forenede Kongerige 
I alt 0 + S?? 
1989-1993 
15.000-20.000 
10.000 
150.000 
80.000-100.000 
? 
2.000 
150.000-200.000 
1.000-1.500 
15.000-20.000 
•> 
120.000 
150.000-200.000 
693.000-823.500 EF-Kom. - 2. rapport Begransning af ef­terspørgslen 1992 
•? 
10.000 
150.000 
80.000 
•> 
•> 
150.000 
? 
21.000 
•> 
•> 
35.000-90.000 
446.000-501.000 ANTAL NARKOMANER 
EF-Kom. - 1. rapport Begransning af ef­terspørgslen 1990 
10.000-20.000 
10.000 
100.000 
60.000-80.000 
9.000-13.000 
•> 
•> 
1.800 
20.000 
40.000-50.000 
•> 
•> 
250.800-294.800 L'Express 
(7. okt. 1993) 
1990 
20.000 
20.000 
120.000 
100.000 
30.000 
20.000 
150.000 
2.000 
30.000 
50.000 
100.000 
100.000 
742.000 WHO 
1985-1990 
•> 
10.000 
120.000-150.000 
90.000-140.000 
40.000-50.000 
3.515 
100.000-200.000 
1.200-1.500 
22.000-24.000 
40.000-50.000 
? 
•> 
426.700-629.000 BILAG 4 
NIAD 
1990-1991 
15.000-20.000 
10.000 
150.000 
100.000-250.000 
10.000-20.000 
2.000 
150.000-200.000 
1.000-1.500 
22.000 
40.000-50.000 
120.000 
150.000-200.000 
770.000-1.04 5.500 
52 
«.> ••*&&&&£&£?*. ' ••-. 
BESLAGLÆGGELSER AF NARKOTIKA (i kg) 
Medlems­
stater 
Belgien 
Danmark 
Frankrig 
Tvskland 
Græken­
land 
Irland 
Italien 
Luxem­
bourg 
Nederlan­
dene 
Portugal 
Spanien 
Forenede 
Kongerige 
I alt HEROIN 
"Multi-
villes" 
unders. 
Pompidou-
gruppen 
1991 
•> 
30 
561 
1.594 
•> 
0,2 
1.041 
•? 
406 
62 
741 
450 
4.885,2 Interpol 
1992 
187 
33 
262 
1.399 
141 
0.215 
998 
6 
266 
31 
»24 
511 
4.4 58 TSR 
1992 
80 
18 
153 
1.143 
123 
0,25 
174 
6,2 
36 
3 
198 
449 
2.383 GAM 
1992 
80 
18 
156 
1.143 
123 
0,25 
592 
6,3 
36 
3 
195 
449 
2.802 KOKAIN 
"Multi-
villes" 
unders. 
Pompidou-
gruppen 
1991 
•? 
?47 
831 
963 
? 
0 
750 
? 
2.288 
1.094 
7.574 
1.078 
14,578 Interpol 
1992 
1.140 
20 
1.322 
1.041 
4 
6 
1.221 
10 
2.129 
1.828 
3.115 
2.538 
14.374 TSR 
1992 
1.261 
14 
1.205 
754 
2,6 
2,3 
300 
11 
721 
115 
2.434 
2.250 
9.070 GAM 
1992 
1.261 
14 
1.278 
1.025 
2,6 
2.3 
551 , 
11 
721 
115 
2.432 
2.250 
9.663 HASH 
"Multi-
villes" 
unders. 
Pompidou-
gruppen 
1991 
•> 
976 
21.050 
12.343 
? 
1-174 
6.070 
•> 
84.292 
7.754 
19S.700 
26.000 
355.359 Interpol 
1992 
12.048 
2.055 
38.041 
3.057 
2.986 
633 
17.792 
? 
4.546 
1.657 
99.252 
42.691 
224.758 TSR 
1992 
4.968 
1.670 
30.258 
8.437 
2.840 
380 
34 
30 
24.082 
306 
76.111 
44.551 
193.667 GAM 
1992 
4.968 
1.670 
30.759 
3.512 
2.840 
380 
7.147 
31 
24.083 
4 
76.065 
44.551 
196.010 
53 
HEROIN 
(KILDE / Interpol) 
OSA 
Tyskland 
Belgien 
Danmark 
Spanien 
Frankrig 
Grækenland 
Irland 
Italien. _ , 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Forenede Kongerige 
BF i alt (•) 1987 
501 ko* 
319 kg 
140 kg 
13 kg 
412 kg 
106 kg 
73 kq 
0,051 kg 
323 kg 
0.317 kg 
517 kg 
29 kg 
31 kg 
1.963 ko 1988 
740 ko* 
537 kq 
113 kg 
2 5 kg 
479 kg 
221 kg 
72 kg 
0,443 kg 
576 ko 
14 kg 
441 kg 
33 kg 
247 kg 
2.758 ko 1989 
876 ko* 
727 kg 
80 kg 
34 kg 
713 kg 
302 kg 
42 kg 
0,398 kg 
685 kg 
0, 5 kg 
481 kg 
60 kq 
348 kg 
3.472 ko 1990 
728 ko 
844 kq 
288 kg 
26 kg 
887 kg 
320 kg 
35 kg 
0.162 kg 
900 ko 
0.1 kq 
532 kg 
19 kq 
608 kg 
4.459 ko 1991 
1.428 ko 
1.594 kg 
185 ko 
34 kg 
741 kg 
476 ko 
272 kg 
_ 
1.041 ka 
9 kg 
406 kg 
61 kg 
450 kg 
5.269 ko 1992 
1.245 ka 
1.426 kg 
184 kg 
33 kq 
670 ko 
323 kg 
165 kg 
0,162 kg 
1.330 ko 
7 kq 
543 kg 
54 ko 
510 kg 
5.245 ko 
I alt på forbundsstatsplan 
54 
.. ;•'-.. ti'^fi '-^.iT'r . •**--?-* 
KOKAIN (pulver) 
(KILDE / Interpol) 
OSA 
Tyskland 
Belgien 
Danmark 
Spanien 
Frankrig 
Grækenland 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Forenede Kongerige 
EF i alt (+) 1987 
43.254 ko 
295 ko 
269 kg v 
25 kg 
1.133 kg 
749 kg 
26 kg 
0,030 kq 
326 kg 
22 ko 
405 kg 
222 kg 
54 kg 
3.526 kg 1988 
58.640 kq 
4 96 ko 
403 kg 
9 kq 
3.461 kq 
584 kg 
6 kg 
0,044 kq 
619 kg 
4 ko 
517 kq 
301 kg 
308 kg 
6.708 kg 1989 
80.894 ko 
1.405 kg 
89 kg 
54 kg 
1.838 kg 
926 kg 
2 ko 
3 kq 
667 kg 
21 kg 
1.393 kg 
793 kg 
537 kg 
7.728 kg 1990 
74.301 ko 
2.473 ko 
538 kq 
28 kg 
5.252 kq 
1.840 ko 
33 kg 
1 kq 
801 ko 
23 ko 
4.288 kq 
360 kg 
470 kg 
(?) 
16.107 kg 1991 
101.802 ko 
963 kg 
756 kg 
39 kg 
7.561 kg 
831 kg 
13 kg 
0,031 kg 
1.298 ko 
14 ko 
2.492 kq 
1.096 ka 
1.086 kg 
16.149 kg 1992 
68.827 ka 
1.331 ka 
1.221 kg 
21 ko 
4.414 kg 
1.025 ka 
9 ka 
10 kq 
1.377 kg 
11 ka 
3.433 kg 
1.893 kg 
2.266 kg 
17.011 ko 
55 
BESLAGLÆGGELSER AF NARKOTIKA 1 1992 
(Kilde: OIPC-INTERPOL) 
HEROIN 
I alt på verdensplan: 12.355.988 kg 
Europa: 6.060.982 kg 
KOKAIN 
I alt på verdensplan: 48.021.672 kg 
Europa: 14.852.140 kg 
HASH 
I alt på verdensplan: 476.490.397 kg 
Europa: 239.965.094 kg 
56 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 234 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 05 
Katalognummer : CB-CO-94-268-DA-C 
ISBN 92-77-70384-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg