[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 5.9.2006

SEK(2006) 1093

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE

Ledsagedokument til forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS HENSTILLING om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF) for livslang læring RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSE

{KOM(2006) 479 endelig}{SEK(2006) 1094}

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE

RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN VEDRØRENDE ETABLERINGEN AF DEN EUROPÆISKE REFERENCERAMME FOR KVALIFIKATIONER (EQF)

Europa præges af hastig teknologisk og økonomisk udvikling samt en aldrende befolkning, og det er derfor nødvendigt at sikre adgangen til livslang læring både inden for almen uddannelse og erhvervsuddannelse. Behovet for en fortsat fornyelse af borgernes viden, færdigheder og kompetencer er af afgørende betydning for EU's konkurrenceevne og sociale samhørighed. Livslang læring vanskeliggøres imidlertid af manglen på kommunikation og samarbejde mellem uddannelsesudbydere/-myndigheder på forskellige niveauer og i forskellige lande. De barrierer, der således opstår, forhindrer de enkelte borgere i at få adgang til uddannelse og i at kombinere kvalifikationer fra forskellige institutioner og dermed opnå livslang læring. Hertil kommer, at manglen på ordninger, der giver borgerne mulighed for at overføre kvalifikationer fra én læringskontekst til en anden, er en potentiel kilde til hindringer for studerendes og arbejdstageres mobilitet inden for det europæiske arbejdsmarked.

Konsekvensanalysen beskriver de forskellige modeller, som Generaldirektoratet for Uddannelse og Kultur har overvejet for at løse disse problemer. Det understreger den merværdi, som en europæisk referenceramme for kvalifikationer (EQF)[1] ville medføre til fremme af livslang læring og til at reducere hindringerne for mobilitet på tværs af Europa.

Som fastsat i konsekvensanalysen og i forslaget til henstilling vil EQF'en fungere som et konverteringsværktøj og et neutralt referencepunkt til sammenligning af kvalifikationer og til fremme af deres overførsel på tværs af Europa. Den vil ligeledes være en katalysator for reform af uddannelsessystemer og for gennemførelsen af reel livslang læring. EQF'ens udvikling er derfor et centralt element i opfyldelsen af EU’s målsætninger inden for Lissabon-partnerskabet for vækst og beskæftigelse.

EQF'en er baseret på et sæt på 8 referenceniveauer for læringsresultater, der dækker alle former for læring, herunder almen uddannelse, erhvervsuddannelse og højere uddannelse, og den vil tage udgangspunkt i et sæt fælles principper og kriterier. Medlemsstater og sektorer, der ønsker at anvende EQF'en som reference, forventes at forpligte sig til at anvende disse principper og kriterier. EQF'en erstatter imidlertid ikke de nationale kvalifikationsniveauer, og det er ikke hensigten, at den skal overtage de funktioner, som de nationale systemer eller referencerammer har. (Traktatens artikel 149 og 150 udelukker enhver form for regulering inden for uddannelse og erhvervsuddannelse. Eventuelle EU-politikker på dette område skal i stedet støtte og supplere medlemsstaternes indsats, med fuld respekt for deres ansvar for undervisningsindholdet og uddannelsessystemernes opbygning.)

Den første model, der er blevet overvejet, går ud på ikke at træffe nogen foranstaltning (dvs. fra EU's side), således at de nuværende ordninger for sammenligning, gennemsigtighed og overførsel af kvalifikationer fortsætter som hidtil. Denne model vil imidlertid ikke opfylde medlemsstaternes krav om en fælles europæisk referenceramme eller et instrument, der gør det muligt at løse de ovenfor beskrevne problemer.

Den anden model er en meddelelse fra Kommissionen. En meddelelse fra Kommissionen er imidlertid ikke et instrument, der inddrager medlemsstaterne og Europa-Parlamentet i beslutningsprocessen. En sådan model giver derfor ikke samme grad af politisk forpligtelse fra medlemsstaterne til at gennemføre EQF'en på national plan.

Den tredje model er en henstilling fra Kommissionen i medfør af traktatens artikel 150, der vedrører erhvervsuddannelse. Dette alternativ udelukker imidlertid artikel 149 om almen uddannelse, som er væsentlig bestanddel af EQF'en. Det ville desuden resultere i anvendelsen af et instrument, der ligesom model 2 ikke inddrager medlemsstaterne eller Europa-Parlamentet i den formelle beslutningsprocedure, og man ville således fortsat ikke opnå den grad af politisk forpligtelse, der er nødvendig for at gennemføre EQF'en.

Den fjerde model, der er blevet overvejet, går ud på at etablere EQF'en i kraft af en retsakt, nemlig en henstilling fra Europa-Parlamenet og Rådet i medfør af traktatens artikel 149 og 150. Dette instrument vil omfatte både uddannelse og erhvervsuddannelse, der hvad angår indhold og målsætninger vægtes lige meget med hensyn til EQF’ens livslange perspektiver. Det vil i et sådant instrument blive henstillet til medlemsstaterne at anvende EQF'en på frivillig basis som en konverteringsnøgle til at sammenligne kvalifikationer og fremme deres gennemsigtighed og overførsel overalt i Europa.

Den femte model går ud på at gennemføre EQF'en i kraft af en retsakt, nemlig en afgørelse fra Europa-Parlamenet og Rådet i medfør af traktatens artikel 150. Denne model udelukker imidlertid også artikel 149 vedrørende almen uddannelse. Det ville desuden resultere i en afgørelse, hvormed der vedtages principper og forpligtelser for de medlemsstater, der knytter deres nationale kvalifikationssystemer til EQF'en. Der er imidlertid blandt de berørte parter (medlemsstater, arbejdsmarkedsparter, sektorer og andre) bred enighed om, at en EQF skal være fuldstændig frivillig.

Det skal i denne forbindelse præciseres, at uanset hvilken type instrument, der vælges, vil det ikke finde anvendelse på de situationer, der er omfattet af direktiv 2005/36/EF[2] om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer, som er det eneste retligt bindende instrument, der indfører rettigheder og forpligtelser for både den relevante nationale myndighed og migranten. I de situationer, der ikke er omfattet af direktivet, vil EQF'en gøre det muligt at foretage sammenligninger på grundlag af de nationale kvalifikationsssystemer eller referencerammer for kvalifikationer, der anvendes i den medlemsstat, hvor migranten er uddannet, og de nationale kvalifikationsssystemer eller referencerammer for kvalifikationer i den (anden) medlemsstat, hvor migranten arbejder eller studerer.

Generaldirektoratet for Uddannelse og Kultur har sammenholdt de forskellige fordele og ulemper ved ovenstående modeller, og har valgt at foreslå model 4, der giver Kommissionen – i samarbejde med medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter – mulighed for at finde passende løsninger på de problemer, der er blevet identificeret. Denne model er også den, der mest svarer til medlemsstaternes og de berørte parters forventninger. Den giver det bedste grundlag for en vellykket gennemførelse af EQF'en, og den gør det muligt takket være sin europæiske dimension at opnå en reel merværdi til fordel for borgerne, således at de gennem deres kvalifikationer og de eksisterende kvalifikationssystemer får adgang til livslang læring og opnår større mobilitet.

[1] En orienterende note om terminologi er vedlagt i slutningen af denne konsekvensanalyse.

[2] EUT L 255 af 30.9.2005, s. 22.