Forslag til Rådets direktiv om sikring af en reel minimumsbeskatning af renteindtægter fra opsparing i Fællesskabet (98/C 212/09) KOM(1998) 295 endelig udg. - 98/0193(CNS)

(Forelagt af Kommissionen den 4. juni 1998)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I medfør af Rådets direktiv 88/361/EØF af 24. juni 1988 om gennemførelse af traktatens artikel 67 (1) skulle kapitalbevægelserne i Fællesskabet mellem valutaindlændinge i medlemsstaterne, herunder direkte investeringer, være fuldstændigt liberaliseret fra den 1. juli 1990, og kapitalens frie bevægelighed har siden den 1. januar 1994 været sikret ved traktatens artikel 73 B-73 G;

(2) indtægter i form af renter fra direkte investering af opsparede midler udgør skattepligtig indkomst for skatteborgerne i samtlige medlemsstater;

(3) i henhold til traktatens artikel 73 D, stk. 1, har medlemsstaterne ret til at anvende de relevante bestemmelser i deres skattelovgivning, som sondrer imellem skatteydere, hvis situation er forskellig med hensyn til deres bopælssted eller med hensyn til det sted, hvor deres kapital er investeret; medlemsstaterne har ligeledes ret til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at hindre overtrædelser af deres nationale ret og forskrifter, især på skatte- og afgiftsområdet;

(4) de bestemmelser i medlemsstaternes skattelovgivning, som har til formål at hindre misbrug eller svig, bør i henhold til traktatens artikel 73 D, stk. 3, ikke udgøre et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af den frie bevægelighed for kapital og betalinger, som defineret i traktatens artikel 73 B;

(5) da der ikke sker nogen samordning af de nationale ordninger for beskatning af opsparing, navnlig ikke med hensyn til behandlingen af renter, der modtages af valutaudlændinge i de enkelte medlemsstater, er det for øjeblikket muligt for medlemsstaternes borgere at unddrage sig enhver form for beskatning af renter modtaget i en anden medlemsstat end den, hvor vedkommende har sin bopæl;

(6) for kapitalbevægelserne mellem medlemsstaterne fører denne mulighed for skatteunddragelse til økonomiske fordrejninger, som ikke er forenelige med det indre marked;

(7) på ØKOFIN-Rådets møde den 1. december 1997 om skattepolitiske spørgsmål (2) nåede Rådet i forbindelse med sine konklusioner om beskatning af renteindtægter med henblik på at sikre en reel minimumsbeskatning af indtægter fra opsparing i Fællesskabet og hindre uønskede konkurrencefordrejninger til enighed om en række elementer, der danner udgangspunkt for nærværende direktiv;

(8) nærværende direktivs mål, en reel beskatning af indtægter fra opsparing i hele Fællesskabet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne; det kan derfor i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 3 B, bedre gennemføres på fællesskabsplan; nærværende direktiv begrænser sig i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. nævnte artikel, som et første skridt i retning af en opfyldelse af dette mål til det strengt nødvendige og går ikke længere end nødvendigt for at nå det tilsigtede mål, da det kun finder anvendelse på renter udbetalt af en betalende agent etableret i en medlemsstat til fysiske personer med bopæl i en anden medlemsstat;

(9) direktivets anvendelsesområde bør derfor ligeledes begrænses til renter, der hidrører fra investering af kapital, hvorfor spørgsmål i tilknytning til beskatning af pensioner og forsikringsydelser vil blive undersøgt særskilt, og vil eventuelt give anledning til specifikke lovgivningsmæssige initiativer;

(10) det tilsigtede mål kan opfyldes gennem en sameksistensmodel, som består i, at medlemsstaterne frit kan vælge enten at tilbageholde et beløb ved kilden for renter udbetalt på deres respektive områder til valutaudlændige (kildeskat) eller sætte den medlemsstat, hvor den faktiske modtager af renterne har sin bopæl, i stand til at beskatte indtægten på grundlag af den betalende agents medlemsstats tilvejebringelse af de nødvendige oplysninger (informationsudveksling);

(11) af hensyn til retssikkerheden og gennemsigtigheden bør det fastsættes, at medlemsstaterne udelukkende anvender én enkelt ordning på samtlige renteudbetalinger foretaget på deres område til valutaudlændinge;

(12) det er nødvendigt, at medlemsstaterne, når de vælger en af de to ordninger, som er fastsat ved nærværende direktiv, træffer de nødvendige foranstaltninger for, at de rentebetalende agenter, der er etableret på deres respektive områder, kan varetage de opgaver, som pålægges dem i henhold til nærværende direktiv;

(13) det er vigtigt at præcisere, at den betalende agent i den medlemsstat, som det påhviler at udføre de ovennævnte opgaver, i tilfælde, hvor debitor for den rentebærende kapital ikke udbetaler renterne direkte til den faktiske modtager, er den erhvervsdrivende, der er ansvarlig for den umiddelbare udbetaling af renterne til den faktiske modtager;

(14) Rådets direktiv 77/799/EØF af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder indenfor området direkte og indirekte skatter (3), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, tillader i en vis udstrækning medlemsstaterne at sikre sig korrekt påligning af skatter gennem en informationsudvekslingsordning;

(15) automatisk tilvejebringelse af hensigtsmæssige oplysninger medlemsstaterne imellem om de rentebetalinger, der er omfattet af nærværende direktiv, udgør en absolut forudsætning for informationsudvekslingsordningens gennemførelse; det bør fastsættes, at de medlemsstater, der anvender denne ordning, ikke mere kan påberåbe sig muligheden for at begrænse informationsudvekslingen på grundlag af artikel 8 i direktiv 77/799/EØF;

(16) det bør påses, at de medlemsstater, der har valgt at anvende kildeskat, anvender en effektiv mindstesats for kildeskatten, ligesom det bør sikres at skatten kun betales én gang i Fællesskabet;

(17) i tilfælde hvor renterne af en betalende agent etableret i en medlemsstat, der har valgt at anvende kildeskat, bør den faktiske rentemodtager, som har sit skattemæssige domicil i en anden medlemsstat, have mulighed for ved fremvisning for den betalende agent af en attest at undgå sidstnævntes opkrævning af kildeskatten;

(18) det bør derfor fastsættes, at medlemsstaternes kompetente myndigheder udsteder en sådan attest indenfor en rimelig tidsfrist;

(19) målet er at muliggøre en reel beskatning af renter, der betales mellem to eller flere medlemsstater, hvilket kræver en tilsvarende forpligtelse fra medlemsstaternes side til at sikre fjernelse af enhver dobbeltbeskatning af sådanne renter;

(20) når der er opkrævet kildeskat af de pågældende renter, bør den medlemsstat, hvor den faktiske modtager har sit skattemæssige domicil, tage hensyn til det opkrævede beløb med indtil det skattebeløb, der pålignes på dens eget område af sådanne renter, og forskellen bør i givet fald kunne tilbagebetales af den medlemsstat, hvor den betalende agent er etableret;

(21) samme princip bør finde anvendelse på renter hidrørende fra visse investeringsinstitutter, og der bør fastsættes passende vilkår for at sikre fjernelsen af alle former for dobbeltbeskatning af de pågældende renter;

(22) Rådet understregede i sine konklusioner fra mødet den 1. december 1997 om beskatning af renteindtægter behovet for at bevare de europæiske finansmarkeders konkurrenceevne, samt at grundprincipperne i det direktiv herom burde anvendes i videst mulig udstrækning; Fællesskabet bør i denne henseende indlede forhandlinger med de vigtigste samhandelspartnere blandt tredjelandene, enten bilateralt eller multilateralt, for at sikre en reel beskatning af indtægter fra opsparing, der er omfattet af nærværende direktiv, og som udbetales af betalende agenter etableret i disse tredjelande til personer med skattemæssigt domicil i medlemsstaterne;

(23) Rådet bør på grundlag af en rapport fra Kommissionen tage situationen op til fornyet overvejelse tre år efter fristen for direktivets gennemførelse med det formål at afgøre i hvilken udstrækning, der kan opnås nye fremskridt med henblik på en forbedring af den faktiske beskatning af indtægter fra opsparing -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Formål

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at muliggøre en reel minimumsbeskatning af renter, der udbetales til fysiske personer, som har skattemæssigt domicil i en anden medlemsstat end den, hvor den betalende agent lader renterne komme til udbetaling.

2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre sig, at de opgaver, som skal udføres i forbindelse med gennemførelsen af nærværende direktiv, varetages af den renteudbetalende agent, der er etableret på deres respektive områder, uanset etableringsstedet for den enhed, der er debitor for den kapital, der bærer de pågældende renter.

Artikel 2

Sameksistensmodellen

1. Medlemsstaterne vælger i overensstemmelse med artikel 7 og 8 enten ordningen for meddelelse af oplysninger til den medlemsstat, hvor den faktiske modtager af betalingen har sit skattemæssige domicil (i det følgende benævnt »informationsudveksling«), eller ordningen for tilbageholdelse ved kilden (i det følgende benævnt »kildeskat«).

2. Den enkelte medlemsstat anvender en og samme ordning for samtlige rentebetalinger foretaget af en betalende agent etableret på den pågældende medlemsstats område til fysiske personer med skattemæssigt domicil i en anden medlemsstat.

Artikel 3

Generelle definitioner

I dette direktiv:

a) forstås ved »faktisk modtager« enhver fysisk person, som modtager en rentebetaling for egen regning

b) forstås ved »betalende agent« enhver erhvervsdrivende, som er ansvarlig for den umiddelbare udbetaling af renter til den faktiske modtager, uanset om vedkommende selv er debitor for den rentebærende kapital eller har fået pålagt udbetalingen af renterne af debitor eller den faktiske modtager, for så vidt som den erhvervsdrivende er etableret i Fællesskabet udenfor den medlemsstat, hvor den faktiske modtager har sit skattemæssige domicil

c) finder følgende kriterier anvendelse i tilfælde af vanskeligheder mellem mindst to medlemsstater med at fastlægge en faktisk modtagers »skattemæssige domicil«:

i) den faktiske modtager betragtes som bosiddende i den medlemsstat, hvor vedkommende har en fast bopæl; har vedkommende en fast bopæl i flere medlemsstater, betragtes vedkommende som bosiddende i den medlemsstat, til hvilken vedkommende har de tætteste personlige og økonomiske tilhørsforhold (centret for de vitale interesser)

ii) hvis det ikke er muligt at fastlægge, i hvilken medlemsstat den faktiske modtager har centret for sine vitale interesser, eller hvis vedkommende ikke har nogen fast bopæl i nogen medlemsstat, betragtes vedkommende som bosiddende i den medlemsstat, hvor vedkommende sædvanligvis opholder sig

iii) hvis den faktiske modtager sædvanligvis opholder sig i flere medlemsstater, eller hvis vedkommende ikke sædvanligvis opholder sig i nogen medlemsstat, betragtes vedkommende som bosiddende i den medlemsstat, hvori vedkommende er statsborger

iv) når det er vanskeligt at træffe afgørelse om en faktisk modtagers skattemæssige domicil i den ene eller den anden medlemsstat på grundlag af de i nr. i), ii) og iii) fastsatte kriterier, skal de pågældende medlemsstater inden for en rimelig tidsfrist blive enige om fastlæggelse af ét enkelt domicil

d) forstås ved en medlemsstats »kompetente myndighed« en af de myndigheder, der er nævnt i artikel 1, stk. 5, i direktiv 77/799/EØF.

Artikel 4

Identificering af de faktiske modtagere

De enkelte medlemsstater vedtager og sikrer sig anvendelse på deres eget område af nærmere bestemmelser, som sætter den betalende agent i stand til at identificere de faktiske modtagere og deres skattemæssige domicil med henblik på artikel 1.

Artikel 5

Definition af renter

I nærværende direktiv forstås ved »renter«

a) indtægter fra fordringer af enhver art, med eller uden prioritetsgaranti eller klausuler om andel i debitors udbytte, navnlig indtægter fra offentlige værdipapirer eller obligationslån, herunder også præmier eller gevinster i tilknytning til sådanne. Strafrenter for sen betaling betragtes ikke som renter

b) stigninger i fordringers værdi, når indtægten heraf efter aftale helt eller delvis udgøres af en sådan værdistigning, uanset stigningens karakter. De renter, der skal tages i betragtning, udgøres i så tilfælde af den forskel mellem den tilbagebetalte kapital og emissionsprisen på de dertilhørende værdipapirer, der betales af den betalende agent ved fordringens tilbagebetaling

c) indtjening, der uddeles af institutter for kollektiv investering i værdipapirer som defineret i Rådets direktiv 85/611/EØF (4), som direkte eller indirekte investerer mere end 50 % af deres aktiver i fordringer eller tilsvarende værdipapirer

d) forskellen mellem den pris, der opnås ved tilbagebetalingen af andele i de institutter, der er nævnt i litra c), og emissionsprisen for de samme andele, eller, hvis andelene er erhvervet efter emissionen, den købspris, som den faktiske modtager har betalt.

Artikel 6

Geografisk anvendelsesområde

Dette direktiv finder anvendelse på renter, der udbetales af en betalende agent, som er etableret indenfor det område, hvor traktaten finder anvendelse i henhold til dens artikel 227.

Artikel 7

Informationsudveksling

1. Den medlemsstat, hvor den betalende agent er etableret, og som har valgt at anvende informationsudveksling, meddeler den medlemsstat, hvor den faktiske rentemodtager har sit skattemæssige domicil, de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2, og som er nødvendige for en korrekt ansættelse af den indkomst, for hvilken den faktiske modtager er skattepligtig over for denne anden medlemsstat.

2. De oplysninger, som de kompetente myndigheder i førstnævnte medlemsstat videregiver til den anden medlemsstat, består som et minimum i en angivelse af det udbetalte rentebeløb, datoen for udbetalingen, identifikation af den faktiske modtager og erklæret skattemæssigt domicil for denne.

3. Oplysningerne skal tilvejebringes automatisk og mindst en gang årligt senest seks måneder efter udgangen af det foregående kalenderår for rentebetalinger, der er foretaget i løbet af dette kalenderår.

4. Artikel 8 i direktiv 77/799/EØF finder ikke anvendelse, for så vidt angår de oplysninger, der skal tilvejebringes i henhold til dette direktiv.

Artikel 8

Kildeskat

1. Den betalende agents medlemsstat skal, hvis den har valgt at anvende kildeskat, anvende en mindstesats på 20 % på de renter, som den betalende agent udbetaler til den faktiske modtager. Der kan ikke andetsteds i Fællesskabet ske nogen anden tilbageholdelse ved kilden af de renter, der udbetales til de faktiske modtagere.

2. Kildeskatten opkræves ikke, når den faktiske modtager over for den betalende agent fremviser en attest, der er udstedt i vedkommendes navn af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor vedkommende har sit skattemæssige domicil, og som i overensstemmelse med artikel 9 attesterer, at den faktiske modtager har underrettet den pågældende myndighed om de renter, der modtages. Når det udbetalte rentebeløb overstiger det beløb, der er angivet i attesten, opkræves der kildeskat på forskellen mellem de to beløb.

3. Nærværende direktiv er ikke til hinder for, at de medlemsstater, der har valgt at anvende kildeskat, ligeledes kan deltage i informationsudveksling i henhold til nationale bestemmelser eller bilaterale aftaler indgået med andre medlemsstater.

Artikel 9

Udstedelse af attest

De enkelte medlemsstaters kompetente myndigheder skal udstede en attest på grundlag af de oplysninger, som tilvejebringes af skatteborgere, som er faktiske modtagere af renter, som de får udbetalt af en betalende agent. Attesten skal indeholde en angivelse af den faktiske modtager og den betalende agent, det rentebeløb, der modtages, og datoen for udbetalingen. Attesten udstedes på anmodning fra den faktiske modtager senest to måneder efter tidspunktet for anmodningen.

Artikel 10

Fjernelse af dobbeltbeskatning

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at fjerne enhver dobbeltbeskatning af renter, der er omfattet af nærværende direktiv.

2. Når der er opkrævet kildeskat af de renter, den faktiske modtager har modtaget, i den betalende agents medlemsstat, skal den medlemsstat, hvor den faktiske modtager har sit skattemæssige domicil, yde denne et skattefradrag svarende til kildeskattebeløbet indtil den skyldige skat for sådanne renter på eget område. Når den faktisk opkrævede kildeskat i den betalende agents medlemsstat er højere end det fradrag, der er ydet den faktiske modtager af den medlemsstat, hvor vedkommende har sit skattemæssige domicil, tilbagebetaler den betalende agents medlemsstat forskellen direkte til den faktiske modtager.

3. For så vidt angår betaling af renter, der er omfattet af artikel 5, litra c) og d), gælder følgende:

a) når den betalende agents medlemsstat har valgt at anvende informationsudveksling, skal den medlemsstat, hvor den faktiske modtager har sit skattemæssige domicil, yde denne et skattefradrag indtil den skyldige skat for sådanne renteindtægter på eget område, svarende til den beskatning af investeringsinstitutterne, der reelt har fundet sted for den indkomst, der svarer til de renter, der er udbetalt til den faktiske modtager

b) når den betalende agents medlemsstat har valgt at anvende kildeskat, foretager den betalende agent i den udstrækning, investeringsinstitutterne faktisk er blevet beskattet af den indkomst, der svarer til de renter, der er udbetalt til den faktiske modtager, et fradrag i den kildeskat, der er omhandlet i artikel 8. I så fald skal den medlemsstat, hvor den faktiske modtager har sit skattemæssige domicil, yde denne et skattefradrag, som dækker hele den faktiske beskatning af renterne, indtil den skyldige skat af sådanne renter på eget område.

4. Når der uden mulighed for tilbagebetaling i et tredjeland er opkrævet kildeskat af renter, der udbetales gennem en betalende agent etableret i en medlemsstat til en faktisk modtager, der har sit skattemæssige domicil i en anden medlemsstat, skal den betalende agent, hvis medlemsstat har valgt at anvende kildeskat, fradrage det beløb, der allerede er opkrævet som kildeskat af de pågældende renter, fra det pligtige kildeskattebeløb.

Artikel 11

Forhandlinger med tredjelande

Fællesskabet indleder forhandlinger med de vigtigste samhandelspartnere blandt tredjelandene, enten bilateralt eller multilateralt, med henblik på at sikre en reel beskatning af indtægter fra opsparing, som er omfattet af nærværende direktiv, og som betalende agenter etableret i disse tredjelande udbetaler til personer med skattemæssigt domicil i medlemsstaterne.

Artikel 12

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31. december 1999 de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.

De anvender bestemmelserne fra den 1. januar 2001.

Når medlemsstaterne vedtager de i første afsnit nævnte love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Der skal i meddelelsen indgå en overensstemmelsestabel, som angiver gældende nationale bestemmelser eller bestemmelser under vedtagelse svarende til hver af dette direktivs artikler. Medlemsstaterne meddeler nærmere oplysninger vedrørende de kompetente myndigheder.

Artikel 13

Revision

Kommissionen fremlægger inden den 1. januar 2004 en rapport for Rådet om anvendelsen af nærværende direktiv. Kommissionen foreslår på baggrund af rapporten i givet fald Rådet de ændringer af direktivet, som måtte være nødvendige for at sikre en bedre reel beskatning af indtægter fra opsparing samt fjernelse af uønskede konkurrencefordrejninger.

Artikel 14

Ikrafttrædelse

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 15

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT L 178 af 8.7.1988, s. 5.

(2) EFT C 2 af 6.1.1998, s. 1.

(3) EFT L 336 af 27.12.1977, s. 15.

(4) EFT L 375 af 31.12.1985, s. 3.

BILAG

AFGØRELSE TRUFFET AF REPRÆSENTANTERNE FOR MEDLEMSSTATERNES REGERINGER, FORSAMLET I RÅDET den . . . vedrørende beskatning af indtægter fra opsparing

REPRÆSENTANTERNE FOR MEDLEMSSTATERNES REGERINGER, FORSAMLET I RÅDET -

SOM BEKRÆFTER, at det under hensyntagen til behovet for at bevare finansmarkedernes konkurrenceevne på globalt plan er nødvendigt, at de elementer, der indgår i den tekst om beskatning af indtægter fra opsparing, som blev vedtaget i tilknytning til konklusionerne fra ØKOFIN-Rådets møde den 1. december 1997, anvendes i så vid udstrækning som muligt,

SOM ERKENDER, at forslaget til direktiv, forelagt af Kommissionen den 20. maj 1998 med henblik på at sikre en reel minimumsbeskatning af indtægter fra opsparing i EU i form af renter bygger på de nævnte elementer,

SOM BEKRÆFTER, at der på ØKOFIN-Rådets møde den 1. december 1997 blev opnået enighed med hensyn til, at medlemsstaterne bør forpligte sig til, sideløbende med drøftelserne af nævnte forslag til direktiv, at fremme indførelsen af tilsvarende foranstaltninger som direktivets i tredjelande samt på deres afhængige eller associerede områder og på områder, hvor medlemsstaterne har et særligt ansvar eller skattemæssige beføjelser, og som ikke er omfattet af direktivets anvendelsesområde,

TRÆFFER FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Medlemsstaterne forpligter sig til inden for rammerne af deres respektive beføjelser og Fællesskabets beføjelser, sideløbende med drøftelserne af forslaget til direktiv forelagt af Kommissionen den 20. maj 1998 med henblik på at sikre en reel minimumsbeskatning af indtægter fra opsparing i EU i form af renter, at fremme indførelsen af tilsvarende foranstaltninger i tredjelande for så vidt angår udbetaling af renter til personer med bopæl i Fællesskabet.

Artikel 2

De medlemsstater, som har afhængige eller associerede områder eller har et særligt ansvar eller skattemæssige beføjelser på andre områder, forpligter sig til at træffe hensigtsmæssige foranstaltninger, i givet fald indenfor rammerne af deres forfatningsmæssige bestemmelser, for at sikre at bestemmelserne vedrørende renteudbetalinger til personer, med bopæl i Fællesskabet svarende til bestemmelserne i det direktiv, der endeligt vedtages, kan anvendes på disse områder.