•mavm 
a* tf 
it ft 
•ù ft 
•ù & 
ft •&"& KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 16.05.1997 
KOM(97) 218 endelig udg. 
97/0137 (CNS) 
97/0138 (CNS) 
MEMORANDUM FRA KOMMISSIONEN 
Anvendelse af konkurrencereglerne på luftfart 
Forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) 
om ændring af forordning (EØF) nr. 3975/87 
om fastsættelse af fremgangsmåden ved anvendelse af 
konkurrencereglerne på virksomheder i luftfartssektoren 
Forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) 
om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, 
på visse kategorier af aftaler og samordnet praksis 
inden for luftfart mellem EF og tredjelande 
(forelagt af Kommissionen) 

MEMORANDUM FRA KOMMISSIONEN 
Anvendelse af konkurrencereglerne på luftfart 
A ÆNDRING AF FORORDNING (EØF) NR 3975/87 OM FREMGANGSMÅDEN 
VED ANVENDELSE AF KONKURRENCEREGLERNE 
Baggrund 
1. I 1981 forelagde Kommissionen rlådet et forslag til forordning om fastsættelse af 
fremgangsmåden ved anvendelse af konkurrencereglerne på virksomheder i 
luftfartssektoren, og i den forbindelse foreslog Kommissionen, at forordningens 
anvendelsesområde også skulle dække internationale luftfartsforbindelser med 
tredjelande1. Under drøftelserne af dette forslag i Rådet blev det klart, at det for at 
opnå enighed om Kommissionens forslag ville være nødvendigt at begrænse for­
ordningens anvendelsesområde til international luftfart inden for EF. Memorandum 
nr. 22 blev ændret i overensstemmelse hermed, og det samme blev artikel 1, stk. 2, i 
forordning (EØF) nr. 3975/873. 
2. Kommissionens beføjelser til at håndhæve konkurrencereglerne inden for 
luftfartssektoren gennem undersøgelser, pålæg, sanktioner og individuelle fritagelser 
var ved Rådets forordning (EØF) nr. 3975/87 begrænset til international luftfart 
mellem medlemsstaterne. Kommissionen havde ingen beføjelser, når det gjaldt 
indenrigsluftfart eller luftfart mellem en medlemsstat og et tredjeland. 
3. Ved dom af 11. april 1989 i sagen vedrørende "Ahmed Saeed"4 stadfæstede 
Domstolen sin dom i sagen vedrørende "Nouvelles Frontières"5 med hensyn til 
anvendelsen af traktatens artikel 85, og den fastslog, at de nationale domstole 
direkte kunne anvende traktatens artikel 86, også selv om der ikke forelå en 
gennemførelsesforordning i henhold til traktatens artikel 87 eller noget indgreb fra 
en medlemsstats monopolmyndigheder eller Kommissionen (i henhold til henholds­
vis artikel 88 og 89 i traktaten). Domstolens dom betyder, at der er tale om misbrug 
i strid med artikel 86, når det lykkes et luftfartsselskab med en dominerende stilling 
at udelukke enhver priskonkurrence på anden måde end! gennem normal kon­
kurrencemæssig adfærd; dette gælder også på indenrigsruter eller ruter mellem et 
EF-land og et tredjeland. Da det ikke er fastsat ved en gruppefritagelse, at luft­
fartsselskaber kan drøfte, endsige aftale, priserne på ruter mellem EF og tredjelande, 
er sådanne drøftelser eller aftaler forbudt i henhold til artikel 85 og derfor ugyldige, 
når enten myndighederne i det land, hvor et af luftfartsselskaberne har vedtægts­
mæssigt hjemsted, eller Kommissionen, i henhold til henholdsvis artikel 88 og 89, 
har erklæret dem uforenelige med artikel 85. Domstolen fastslog desuden, at en 
medlemsstat ikke opfylder sine forpligtelser i henhold til traktaten, hvis den god­
kender priser, der indebærer en overtrædelse af artikel 85 eller 86. Dette ville f eks. 
1 EFTnr. C 291 af 12.11.1981. 
2 KOM(84) 72 endelig udg. af 15.3.1984. 
3 EFTnr. L 374 af 31.12.1987, s. 1. 
4 Domstolens dom af 11. april 1989 i sag 66/86, Ahmed Saeed, Sml. 1989, s. 803. 
5 Domstolens dom af 30. april 1986 i de forenede sager 209-213/84, Asjes, Sml. 1986, s. 1425. 
være tilfældet, hvis drøftelser, der ikke er fritaget i henhold til artikel 85, stk. 3, 
medførte en ensartet, aftalt prisstruktur. 
4. Da Kommissionen hverken med hensyn til indenrigsluftfart eller luftfart mellem EF 
og tredjelande på daværende tidspunkt havde beføjelser ti! at indrømme fritagelse i 
henhold til artikel 85, stk. 3, eller til - gennem de normale procedurer - at gribe ind 
over for misbrug af en dominerende stilling i henhold til artikel 86 herskede der på 
samme måde som i dag betydelig usikkerhed blandt luftfartsselskaberne om, hvilke 
former for praksis og arrangementer, der var og er lovlige på sådanne ruter. Hvis de 
- selv utilsigtet - handler ulovligt, løber de en risiko for at blive indklaget for de 
nationale domstole og få pålagt bøder. Indtil vedtagelsen af den tredje luftfarts­
pakke, hvormed princippet om fri prisfastsættelse blev indført ved forordning (EØF) 
nr. 2409/926, befandt medlemsstaterne sig i en tilsvarende usikker situation, når de 
skulle godkende de priser, som luftfartsselskaberne ønskede at anvende på sådanne 
ruter. For at tilvejebringe den fornødne retssikkerhed på dette område anmodede 
Kommissionen Rådet om de nødvendige beføjelser til at præcisere, hvorledes 
artikel 85 og 86 fandt anvendelse på indenrigsluftfart og luftfart mellem EF og 
tredjelande. 
5. I 1989 foreslog Kommissionen7 derfor på ny Rådet at udstede forordninger om en 
udvidelse af Kommissionens beføjelser til at håndhæve konkurrencereglerne inden 
for indenrigsluftfarten og luftfarten mellem EF og tredjelande. 
Indenrigsluftfart 
6. Da Rådet i forbindelse med den tredje luftfartspakke forpligtede sig til at fastsætte 
regler for cabotage, var det nødvendigt samtidigt at træffe foranstaltninger, der 
kunne sætte Kommissionen i stand til at anvende konkurrencereglerne på luftfarten i 
de enkelte medlemsstater. 
7. Derfor trak Kommissionen sit forslag fra 19898 vedrørende indenrigsluftfarten 
tilbage, men den 25. juli 1991 fremsatte den et nyt forslag til forordning9 om 
udvidelse af anvendelsesområdet for forordning (EØF) nr. 3975/87 til også at 
omfatte indenrigsluftfarten i de enkelte medlemsstater. Dette forslag blev vedtaget af 
Rådet den 23. juli 1992 i form af forordning (EØF) nr. 2410/9210 
Luftfart mellem EF og tredjelande 
8. Rådet er imidlertid endnu ikke gået videre med Kommissionens forslag vedrørende 
luftfart mellem EF og tredjelande. 
9. For så vidt angår luftfarten på disse ruter mener Kommissionen imidlertid, at der har 
meldt sig en række nye faktorer siden Rådets sidste drøftelser af Kommissionens 
forslag i 1989. Disse nye elementer bestyrker i Kommissionens øjne behovet for nu 
at tildele Kommissionen de samme beføjelser til at gribe ind i sager vedrørende 
luftfarten på disse ruter, som den i dag har i kraft af forordning (EØF) nr. 3975/87 
6 EFT nr. L 240 af 24.8.1992, s. 15. 
7 KOM(89) 417 endelig udg. af 8.9.1989. 
8 EFT nr. C 248 af 29.9.1989, s. 9. 
9 EFTnr. C 225 af 30.8.1991, s. 9. 
10 EFT nr. L 240 af 24.8.1992, s. 18. 
til at sikre, at konkurrencereglerne overholdes i forbindelse med luftfart mellem 
lufthavne i EF. 
10. Foruden de årsager, der allerede gav anledning til juridisk usikkerhed i 1989, og 
som stadig gør det i dag (jf. punkt 3 og 4 i dette memorandum), er der tale om 
følgende nye faktorer: 
10.1 Liberaliseringen af det indre marked 
Den lovgivningsmæssige kontekst har ændret sig betydeligt siden den tredje 
luftfartspakkes ikrafttræden den 1. januar 1993, som medførte en større 
liberalisering af det indre i «nrked for luftfart, og som i april 1997 vil blive 
suppleret med en ubegrænset ret til cabotagevirksomhed. 
Efterhånden som do tidligere lovgivningsmæssige restriktioner på luftfarts­
selskabernes kommercielle adfærd ophæves, bliver det endnu mere akut at 
tage stilling til de konkurrencemæssige aspekter. Når et selskab opererer på et 
mere konkurrencepræget marked, viser Kommissionens erfaringer fra andre 
sektorer, at det er nødvendigt at råde over bredere og mere effektive midler til 
at håndtere denne nye, liberaliserede lovgivningsmæssige kontekst for at sikre 
en retfærdig konkurrence mellem selskaberne og ligeledes beskytte forbru­
gernes interesser. 
Det er tydeligt, at for visse store luftfartsselskaber - hovedsagelig 
luftfartsselskaber fra tredjelande - eller for visse alliancer udgør flyvningerne 
inden for EF i nogle tilfælde kun en indledende etape eller en forlængelse af en 
flyvning til et tredjeland. I sådanne tilfælde kan flyvningerne inden for EF bl.a. 
tilrettelægges ved at dele rutenumre med en samarbejdspartner 
("codesharing"), og de betragtes som blot en etape. 
Det forekommer absolut nødvendigt at tildele Kommissionen sådanne midler 
for at undgå, at fordelene af den igangværende liberalisering delvis slettes af 
en konkurrencebegrænsende eller ulovlig adfærd fra europæiske eller ikke-
europæiske selskabers side. Kommissionen vil derved også - bl.a. ved hjælp af 
midlertidige foranstaltninger - kunne tilbyde en mere effek iv og en hurtigere 
beskyttelse af mindre og mellemstore luftfartsselskaber, der som oftest er 
EF-selskaber, og som kunne blive ofre for sådanne former for adfærd. 
10.2 Den eksterne komponents svaghed 
Liberaliseringen af luftfartsmarkedet i EF, som Rådet har sat som mål og 
gradvist gennemført ved hjælp af de tre luftfartspakker, er fortsat skrøbelig, 
for så vidt som dette marked stadig er ufuldstændigt udadtil. Det er nemlig 
stadig underkastet bilaterale aftaler mellem EF's medlemsstater og tredjelande. 
Disse bilaterale aftaler indeholder normalt ikke en mekanisme, som sikrer en 
faktisk anvendelse af EF's konkurrenceregler, skønt visse tredjelande anvender 
deres antitrust-lovgivning på forbindelserne med EF. Det er disse aftaler, der 
delvis bærer ansvaret for det manglende konkurrencepres på markedet i EF, jf. 
Kommissionens rapport af 22. oktober 199611 om virkningerne af den tredje 
liberaliseringspakke inden for lufttransporten. 
Det er for at bevare det indre luftfartsmarked og for at kunne kontrollere de 
virkninger, som de bilaterale aftaler kan have på EF-markedet, at Kom­
missionen har foreslået, at der indledes forhandlinger med tredjelande. Bl.a. 
dette fik Rådet til at give mandat til EF-forhandlinger med på den ene side 
Schweiz i marts 1995 og USA i juni 1996 og på den anden side de associerede 
lande i Centraleuropa. Disse forhandlinger indeholder også en konkurrence-
komponent. 
Der gøres i øvrigt opmærksom på, at Rådet allerede tidligere har accepteret at 
give Kommissionen beføjelse til at anvende konkurrencereglerne på visse ruter 
mellem EF og tredjelande. Aftalen indgået i 1992 og ændret i 199312 mellem 
EF på den ene side og Norge og Sverige på den anden side indeholdt nemlig 
en konkurrencekomponent. Aftalen om Det Europæiske Økonomiske Sam­
arbejdsområde, der trådte i kraft den 1. januar 1994, erstattede disse aftaler og 
indeholder også en konkurrencekomponent. 
10.3 Det er nødvendigt at etablere en mere struktureret juridisk ramme for at 
afbøde manglerne ved det nuværende system 
Den seneste hastige udvikling af en ny generation af alliancer mellem 
luftfartsselskaber på ruter mellem EF og tredjelande (især mellem EF og 
USA), som har en betydelig indflydelse på konkurrencen13, især kon­
kurrencen på markedet i EF, foranledigede Kommissionen til i juli 1996 
at indlede en artikel 89-procedure over for nogle af alliancerne for at 
foretage en tilbundsgående undersøgelse af dels deres forenelighed med 
EF's konkurrenceregler, dels nogle af de restriktive former for praksis, 
som alliancerne fører med sig. 
Sideløbende med Kommissionens procedurer i henhold til artikel 89 
fandt to medlemsstater det nødvendigt ligeledes at indlede procedurer i 
henhold til traktatens artikel 88 for at få afgjort, om to af disse alliancer 
kunne tillades i henhold til samme konkurrenceregler. 
To forskellige myndigheders gennemførelse af hver sin undersøgelse af 
den samme aftale i henhold til henholdsvis traktatens artikel 88 (den 
nationale myndighed) og traktatens artikel 89 (Kommissionen) er ikke 
blot dyr og tidskrævende for aftalens parter, men skaber også stor 
juridisk usikkerhed for disse parter. 
11 KOM(%) 514 endelig udg. af 22.10.1996. 
12 Rådets afgørelse af 22. juni 1992 om indgåelse af en aftale mellem Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, Kongeriget Norge og Kongeriget Sverige om civil luftfart (EFT nr. L 200 af 
18.7.1992, s. 20) og Rådets afgørelse af 22. juli 1993 om ændring af samme aftale (EFT nr. L 212 
af 23.8.1993, s. 17). 
13 Der er altid risiko for, at sådanne alliancer - når de indgås mellem store luftfartsselskaber, der 
sidder på en stor del af markedet - skaber adgangsproblemer for de selskaber, der ikke har 
mulighed for at tage kampen op mod sådanne dominerende stillinger. 
5 
Ved at udvide anvendelsesområdet for forordning (EØF) nr 3975/87 til 
også at omfatte internationale luftfartsforbindelser med tredjelande vil 
luftfartsselskaberne få fordel af en enkelt kontrol med lovligheden af 
deres aftale i henhold til EF's konkurrenceregler, og denne kontrol­
procedure vil være langt mindre tung og mere direkte end proceduren 
efter traktatens artikel 89. Desuden undgår de risikoen for kontra­
diktoriske afgørelser. 
Det er værd at bemærke, at samarbejdsaftaler mellem europæiske og 
amerikanske luftfartsselskaber undersøges minutiøst af de amerikanske 
myndigheder, som anvender deres antitrust-lovgivning på flyforbindel­
serne til og fra EF og eventuelt påtvinger europæiske luftfartsselskaber 
visse betingelser. Kommissionen til gengæld har endnu ingen kompe­
tence til at pålægge amerikanske luftfartsselskaber betingelser med 
henblik på en eventuel fritagelse af sådanne aftaler i henhold til 
traktatens artikel 85, stk. 3. 
På det europæiske kontinent er der i øvrigt risiko for, at der vil opstå det 
samme alliance-fænomen som er blevet observeret på ruterne mellem EF 
og USA. Der er nemlig sket en betydelig stigning i antallet af flyvninger 
mellem medlemsstaterne og andre tredjelande såsom Schweiz. Even­
tuelle samarbejdsaftaler mellem luftfartsselskaber vedrørende ruterne 
mellem Schweiz og EF eller nogle af EF's medlemsstater falder i dag14 
uden for Kommissionens kontrolbeføjelser i henhold til forordning 
(EØF) nr. 3975/87. Kommissionen kan kun undersøge dem på basis af 
traktatens artikel 89. Den 27. november 1996 besluttede Kommissionen 
i øvrigt at indlede en procedure i henhold til netop denne artikel over for 
en samarbejdsaftale vedrørende disse ruter for at undersøge aftalens 
forenelighed med EF's konkurrenceregler. 
De forventede ændringer i vilkårene for luftfart i Østeuropa i kølvandet 
på de politiske og økonomiske forandringer i den del af verden vil 
sandsynligvis føre til adskillige samarbejdsaftaler med vesteuropæiske 
luftfartsselskaber, som må forventes at få konsekvenser i EF. 
11. Det er grunden til, at Kommissionen nu igen foreslår Rådet at vedtage to forord­
ninger, som vil gøre det muligt for Kommissionen at anvende EF's konkur­
renceregler på luftfart mellem EF og tredjelande. Den fremlægger således to nye 
forslag, der erstatter forslagene fra 1989, jf. punkt 21 i dette memorandum. 
12. Den første forordning udgør en ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3975/87 på 
to måder: 
i) Artikel 1, stk. 2, som vedrører begrænsningen af forordningens anvendel­
sesområde til luftfart mellem lufthavne i EF, udgår. 
14 Nærværende forslag foregriber ikke en eventuel aftale mellem EF og Schweiz om forskellige 
transportanliggender, herunder lufttransport. 
6 
Kommissionen understreger, at EF's konkurrenceregler kun bringes i anven­
delse, når samhandlen mellem medlemsstater påvirkes Om dette er tilfældet, 
afgøres fra sag til sag. 
ii) Der indsættes en artikel vedrørende konsultationer og i givet fald forhand­
linger på grundlag af direktiver udstedt af Rådet i tilfælde, hvor der opstår 
konflikt mellem EF's konkurrenceregler og tredjelandes love eller admini­
strative bestemmelser eller bestemmelser i aftaler vedrørende luftfarten mellem 
medlemsstater og tredjelande15. 
B. KOMMISSIONENS BEFØJELSER TIL AT INDRØMME GRUPPEFRITAGEL­
SER 
13. Som led i de forskellige pakker af foranstaltninger med henblik på en liberalisering 
af det indre luftfartsmarked og som led i den ledsagende anvendelse af de 
konkurrenceregler, der gælder for virksomhederne i denne sektor, har Rådet givet 
Kommissionen beføjelser til at vedtage gruppefritagelsesforordninger for at give 
luftfartsselskaberne mulighed for gradvist at tilpasse sig et mere konkurrencepræget 
klima. 
14. Kommissionens erfaringer på dette område viser, at gruppefritagelserne generelt set 
opfylder et reelt behov for retssikkerhed blandt luftfartsselskaber og andre 
virksomheder, som tilskyndes til at opgive tidligere mere restriktive aftaler. Dette 
behov gør sig også gældende i forbindelse med luftfart mellem EF og tredjelande. 
15. Kommissionen mener, at så snart Rådets forordning (EØF) nr. 3975/87 kommer til 
også at dække luftfart mellem EF og tredjelande, bør Kommissionen også have 
beføjelse til at gruppefritage denne form for luftfart på samme måde, som den i dag 
kan gruppefritage luftfart mellem EF-lufthavne med hjemmel i forordning (EØF) 
nr. 3976/87 som ændret ved forordning (EØF) nr. 2411/9216. 
16. Ved den anden forordning, som foreslås Rådet, gives Kommissionen således befø­
jelse til at indrømme gruppefritagelser for aftaler, vedtagelser og samordnet praksis 
mellem luftfartsselskaber inden for international luftfart mellem EF og tredjelande 
vedrørende fælles planlægning, samordning af kapacitet og fartplaner, indtægts-
deling, konsultationer om takster for ruteflyvning med passagerer og deres bagage 
(for så vidt som de er nødvendige for interlining), fælles drift af nye flyruter eller 
flyruter med ringe trafik samt fordeling af slots i lufthavne. 
17. Denne anden forordning er næsten enslydende med Rådets forordning (EØF) 
nr. 3976/87 som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr 2411/92. Dog er listen 
over de aftaler, som Kommissionen anmoder om bemyndigelse til at gruppefritage, 
ikke den samme, da den, af hensyn til den nuværende situation på visse ruter mellem 
EF og tredjelande, omfatter deling af indtægter og samordning af kapacitet. Den 
indeholder også en ekstra bestemmelse (artikel 7, stk. 4) vedrørende den særlige 
situation, der kan opstå, hvor overtrædelser af betingelser eller forpligtelser samt 
virkninger, der er uforenelige med artikel 85, stk. 3, er en følge af et tredjelands love 
15 Der findes en bestemmelse af denne type i Rådets forordning (EØF) nr. 4056/86 om fastsættelse af 
de nærmere retningslinjer for anvendelse af traktatens artikel 85 og 86 på søtransport. Det drejer 
sig om forordningens artikel 9, som handler om internationale lovkonflikter. 
16 EFT nr. L 374 af 31.12.1987, s. 9, og EFT nr. L 240 af 24.8.1992, s. 19. 
7 
eller administrative bestemmelser eller bestemmelser i luftfartsaftaler mellem med­
lemsstater og tredjelande. I forbindelse med ruter til lande uden for EF skal EF 
nemlig tage hensyn til sådanne regelkonflikter og behovet for at behandle dem under 
overholdelse af EF-retten. 
18. Kommissionen er af den opfattelse, at konkurrencebegrænsninger på ruter mellem 
EF og tredjelande i visse tilfælde kan fa direkte fordrejende virkninger inden for EF 
på samme som konkurrencebegrænsninger på EF-interne ruter. 
19. På grundlag af de beføjelser, der tillægges den ved forslaget til Rådets forordning, 
agter Kommissionen derfor at vedtage en gennemførelsesforordning om indrøm­
melse af en gruppefritagelse mod overholdelse af visse betingelser og forpligtelser 
under hensyntagen til den aktuelle situation for så vidt angår de nugældende 
gruppefritagelser for luftfart mellem lufthavne i EF. En sådan gruppefritagelse vil i 
princippet tage hensyn ti! den generelle lovgivningsmæssige ramme, der i dag 
eksisterer for forbindelserne med tredjelande. Af hensyn til den forventede udvikling 
af et mere konkurrencepræget marked vil fritagelsen kun blive indrømmet for en 
begrænset periode, og dens rækkevidde vil regelmæssigt blive taget op til revision. 
20. Det siger sig selv, at det naturligvis stadig vil stå luftfartsselskaberne frit for at indgå 
andre former for samarbejdsaftaler og anmelde dem til Kommissionen med henblik 
på en individuel fritagelse. 
C. TILBAGEKALDELSE AF FORSLAGENE FRA 1989 OM ANVENDELSE AF 
KONKURRENCEREGLERNE PÀ LUFTFART MELLEM EF OG TREDJE­
LANDE OG OM BEMYNDIGELSE AF KOMMISSIONEN TIL AT VEDTAGE 
GRUPPEFRITAGELSER PÀ DETTE OMRÅDE 
21. De to forslag, som Kommissionen fremlægger sammen med dette memorandum, 
vedrører et område, der er omfattet af Det Europæiske Økonomiske Samarbejds­
område (EØS), og der er derfor tale om to EØS-relevante forslag. De erstatter 
forslagene fra 1989, der er indeholdt i dokument KOM(89) 417 endelig udg. (bilag I 
og III), og som blev forelagt Rådet den 8. september 1989. 
22. Følgelig trækkes Kommissionens to forslag fra 198917 tilbage. 
17 EFT nr. C 248 af 29.9.1989, s. 7 og 10. 
Forslag til 97/0137 (CNS) 
RÅDETS FORORDNING (EF^ 
om ændring af forordning (EØF) nr. 3975/87 
om fastsættelse af fremgangsmåden ved anvendelse af 
konkurrencereglerne på virksomheder i luftfartssektoren 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 87, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen18, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet19, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg20, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Rådets forordning (EØF) nr. 3975/8721, senest ændret ved forordning (EØF) 
nr. 2410/9222, udgør en del af en pakke af indbyrdes forbundne foranstaltninger, som 
Rådet vedtog som et første skridt i retning af gennemførelsen af det indre transport­
marked; dens anvendelsesområde er derfor begrænset til international mellem lufthavne i 
EF; Rådet har besluttet at fastsætte regler for cabotage som led i den tredje pakke af 
liberaliseringsforanstaltninger på luftfartsområdet og at lade EF's liberaliseringsforan­
staltninger ligeledes omfatte indenlandsk luftfart i en medlemsstat, og det har derfor været 
nødvendigt at træffe foranstaltninger, der gør det muligt for Kommissionen at anvende 
konkurrencereglerne på indenlandsk luftfart i en medlemsstat; med henblik herpå ændrede 
Rådet anvendelsesområdet for forordning (EØF) nr. 3975/87 ved forordning (EØF) 
nr. 2410/92, således at det nu også dækker luftfart, der udelukkende finder sted inden for 
en enkelt medlemsstat; 
Kommissionen har derfor for nærværende ingen midler til direkte at undersøge tilfælde af 
formodet overtrædelse af traktatens artikel 85 og 86 inden for luftfart mellem en lufthavn i 
EF og en lufthavn i et tredjeland, og den har heller ikke de nødvendige beføjelser til at 
træffe beslutninger eller iværksætte sanktioner for at bringe de overtrædelser, den 
konstaterer, til ophør; 
praksis, som berører konkurrencen inden for luftfart mellem EF og tredjelande, kan 
påvirke handelen mellem medlemsstater; det er derfor ønskeligt, at der indføres 
bestemmelser, som sætter Kommissionen i stand til i nært og vedvarende samarbejde med 
de kompetente myndigheder i medlemsstaterne at træffe de nødvendige foranstaltninger 
med henblik på anvendelsen af traktatens artikel 85 og 86 på denne form for luftfart; 
18 EFT nr. C 
19 EFT nr. C 
20 EFT nr. C 
21 EFT nr. C 
21 EFT nr.L 374 af 31.12.1987, s. 1. 
22 EFT nr. L 240 af 24.8.1992, s 18. 
med forordning (EØF) nr. 3975/87 blev der tilvejebragt et klart og tilstrækkeligt rets­
grundlag for anvendelse af konkurrencereglerne på luftfart mellem lufthavne i EF; anven­
delsesområdet for forordning (EØF) nr. 3975/87 bør følgelig udvides til også at omfatte 
international luftfart mellem EF og tredjelande; 
i betragtning af kendetegnene ved international luftfart mellem EF og tredjelande kan 
anvendelsen af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 3975/87 på sådan luftfart i visse 
tilfælde give anledning til konflikt med tredjelandes love eller administrative bestemmelser 
eller med bestemmelser i internationale aftaler indgået mellem medlemsstater og tredje­
lande vedrørende beflyvning af en given rute; det er i sådanne tilfælde nødvendigt, i over­
ensstemmelse med EF-retten, at træffe egnede foranstaltninger, der respekterer EF's inter­
esser og EF's forpligtelser i henhold til international ret -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING 
Artikel 1 
I forordning (EØF) nr. 3975/87 foretages følgende ændringer: 
1) Artikel 1, stk. 2, ophæves. 
2) Som artikel 18a indsættes: 
"Artikel 18a 
Regelkonflikter 
Hvor denne forordnings anvendelse i et særligt tilfælde måtte give anledning til 
konflikt med tredjelands love eller administrative bestemmelser eller med bestem­
melser i luftfartsaftaler indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland, afholder 
Kommissionen så hurtigt som muligt konsultationer med de kompetente myndig­
heder i det pågældende land." 
Artikel 2 
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fælles­
skabers Tidende. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlems­
stat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
10 
Forslag til 97/0138 (CNS) 
RÅDETS FORORDNING (EF^ 
om anvendelse af traktatens artikel 85, stk 3, 
på visse kategorier af aftaler og samordnet praksis 
inden for luftfart mellem EF og tredjelande 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 87, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen23, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet24, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg25, og 
ud fra følgende betragtninger. 
I Rådets forordning (EØF) nr. 3975/8726, senest ændret ved forordning (EF) nr. ...27, 
fastsættes fremgangsmåden ved anvendelse af konkurrencereglerne på virksomheder i 
luftfartssektoren; 
international luftfart mellem EF og tredjelande reguleres i øjeblikket på grundlag af 
internationale og bilaterale aftaler mellem medlemsstater og tredjelande; ved mange af 
disse aftaler tillades eller tilskyndes luftfartsselskaber til at samarbejde om anliggender af 
handelsmæssig betydning; luftfartsselskaberne må ved anvendelsen af aftalerne ikke 
overtræde traktatens konkurrenceregler, som gælder fuldt ud for alle luftfartsaktiviteter på 
EF-lovgivningens anvendelsesområde; ved anvendelsen af konkurrencereglerne må der 
imidlertid tages hensyn til det ønskelige i at behandle eventuelle regelkonflikter under 
hensyntagen til EF-retten, luftfartsselskaberne bør være i stand til at udøve deres 
forretningsvirksomhed på grundlag af en vis sikkerhed med hensyn til konkurrence­
reglernes anvendelse; 
Kommissionen bør derfor bemyndiges til ved forordning at erklære bestemmelserne i 
artikel 85, stk. 1, for uanvendelige på visse kategorier af aftaler mellem virksomheder, 
vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder samt samordnet praksis; 
det er især ønskeligt at kunne indrømme gruppefritagelser for visse kategorier af aftaler, 
vedtagelser og samordnet praksis; Kommissionen bør i nært samarbejde med medlems­
staterne være i stand til præcist at fastlægge omfanget af disse fritagelser og betingelserne 
herfor; 
23 EFT nr. C 
24 EFT nr. C 
25 EFT nr. C 
26 EFT nr. L 374 af 31.12.1987, s. 1. 
27 Se side ... i denne tidende. 
11 
fritagelse kan ikke opnas, hvis de i artikel 85, stk 3, nævnte betingelser ikke er opfyld!; 
Kommissionen bør således have beføjelse til at træffe egnede foranstaltninger, hvis det 
måtte vise sig, at en aftale medfører virkninger, der er uforenelige med artikel 85, stk. 3; 
Kommissionen bør derfor have mulighed for først at rette henstilling til parterne og 
dernæst træffe beslutning; 
denne forordning anfægter ikke anvendelsen af traktatens artikel 86 og 90 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
Denne forordning finder anvendelse på international luftfart mellem EF og tredjelande. 
Artikel 2 
1. Med forbehold af forordning (EØF) nr. 3975/87 og i overensstemmelse med 
traktatens artikel 85, stk. 3, kan Kommissionen ved forordning bestemme, at 
artikel 85, stk. 1, ikke skal finde anvendelse på visse kategorier af aftaler mellem 
virksomheder, vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder eller 
samordnet praksis vedrørende internationale flyruter mellem EF og et eller flere 
tredjelande. 
2. Kommissionen kan navnlig udstede forordninger vedrørende aftaler, vedtagelser 
eller samordnet praksis på følgende områder: 
a) fælles planlægning, samordning af kapaciteten og fartplaner på en fast flyrute 
b) deling af indtægter fra en fast flyrute 
c) konsultationer om takster for transport af passagerer og deres bagage 
d) fælles drift af ruteflyvning på en ny rute eller en rute med ringe trafik 
e) fordeling af ankomst- og afgangstider (slots) i lufthavne samt fartplankoordi­
nering; Kommissionen påser, at disse regler er i overensstemmelse med den af 
Rådet vedtagne adfærdskodeks. 
3. Med forbehold af stk. 2 fastsættes det i Kommissionens forordninger, hvilke 
kategorier af aftaler, vedtagelser eller samordnet praksis disse forordninger finder 
anvendelse på, specielt med angivelse af: 
a) de restriktioner eller klausuler, der kan eller ikke kan indgå i aftalerne, ved­
tagelserne og den samordnede praksis 
b) de klausuler, som aftalerne, vedtagelserne og den samordnede praksis skal 
omfatte, eller andre betingelser, der skal være opfyldt 
c) de ruter, som de finder anvendelse på. 
12 
Artikel 3 
En forordning udstedt i henhold til artikel 2 udstedes for et bestemt tidsrum. 
Den kan ophæves eller ændres, hvis forholdene har ændret sig på et punkt, der har været 
væsentligt for forordningens udstedelse; i så fald fastsættes der en tilpasningsfrist for de 
aftaler og samordnet praksis, som var omfattet af den oprindelige forordning. 
Artikel 4 
Forordninger udstedt i henhold til artikel 2 kan indeholde en bestemmelse om tilbage­
virkende gyldighed for aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der består på datoen for 
sådanne forordningers ikrafttræden. 
Artikel 5 
Før Kommissionen udsteder en forordning, offentliggør den et udkast hertil og opfordrer 
alle berørte personer og organisationer til at fremsætte deres bemærkninger hertil inden 
for en af Kommissionen fastsat rimelig frist, som skal være på mindst en måned. 
Artikel 6 
Før Kommissionen offentliggør et udkast til forordning og udsteder en forordning, hører 
den Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål på Luftfartsområdet, som 
er nedsat ved artikel 8, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 3975/87. 
Artikel 7 
1. Idet der dog henvises til stk. 4, kan Kommissionen, hvis de pågældende fysiske og 
juridiske personer tilsidesætter en betingelse eller forpligtelse, der er knyttet til en 
fritagelse, som er indrømmet ved en forordning udstedt i henhold til artikel 2, træffe 
følgende foranstaltninger med henblik på at bringe disse overtrædelser til ophør: 
a) rette henstillinger til de pågældende personer, og 
b) såfremt sådanne henstillinger ikke efterkommes af nævnte personer, og 
afhængig af hvor alvorlige de begåede overtrædelser er, vedtage en beslutning, 
hvorved det enten forbydes eller pålægges dem at foretage bestemte 
handlinger, eller hvorved der, idet den gruppefritagelse, de har opnået, 
tilbagekaldes, meddeles dem en individuel fritagelse i henhold til artikel 4, 
stk. 3, i forordning (EØF) nr. 3975/87, eller hvorved den gruppefritagelse, de 
har opnået, tilbagekaldes. 
2. Konstaterer Kommissionen på eget initiativ eller på begæring af en medlemsstat eller 
af fysiske eller juridiske personer, som påberåber sig en berettiget interesse, at en 
aftale, vedtagelse eller samordnet praksis, for hvilken der er indrømmet en 
gruppefritagelse ved en forordning udstedt i henhold til artikel 2, stk. 2, i et givet 
tilfælde alligevel har virkninger, som er uforenelige med artikel 85, stk. 3, eller er 
forbudt i henhold til artikel 86, kan den tilbagekalde gruppefritagelsen for sådanne 
aftaler, vedtagelser eller samordnet praksis og i henhold til artikel 13 i forordning 
13 
(EØF) nr. 3975/87 træffe alle passende foranstaltninger med henblik på at bringe 
disse overtrædelser til ophør, jf. dog stk. 4 i nærværende artikel. 
3. Inden Kommissionen træffer beslutning i henhold til stk. 2, kan den rette henstilling 
til de pågældende personer om at bringe overtrædelsen til ophør. 
4. Er den i stk. 1 og stk. 2 omhandlede situation opstået som følge af et tredjelands 
nationale love eller administrative bestemmelser eller som følge af bestemmelser i en 
luftfartsaftale indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland, anvender Kom­
missionen, inden den tilbagekalder gruppefritagelsen, artikel 18a i forordning (EØF) 
nr. 3975/87. 
Artikel 8 
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fælles­
skabers Tidende. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlems­
stat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
14 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 218 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 08 07 11 
Katalognummer : CB-CO-97-205-DA-C 
ISBN 92-78-19605-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
A S