DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 13.6.2006 
KOM(2006) 304 endelig 
  
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN  
TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
De offentlige finanser i ØMU i 2006 – Det fø rste år med den reviderede stabilitets- og 
vækstpagt  
 
  
{SEK(2006) 751} 
 
DA 2   DA MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN  
TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
De offentlige finanser i ØMU i 2006 – Det fø rste år med den reviderede stabilitets- og 
vækstpagt  
1. D EN REVIDEREDE STABILITETS - OG VÆKSTPAGT FYLDER ET ÅR  
Der er gået et år, siden EU's  stats- og regeringschefer godkendt e de vigtigste elementer i en 
reform af stabilitets- og vækstpagten på grundl ag af tanker fremsat af Kommissionen i en 
meddelelse i september 2004. Kommissionen havde givet udtryk for den opfattelse, at en 
styrket fælles finanspolitisk ramme med et st ærkt økonomisk grundlag ville gøre det muligt at 
tage bedre hensyn til forskellene i de økonomi ske situationer i det udvidede EU og ville 
bidrage til større troværdighed og accept af vækst- og stabilitetspagten i medlemsstaterne, idet 
der skulle tages udgangspunkt i den kultur med en sund finanspolitik, der igennem de sidste ti 
år er etableret i EU. 
Reformen af vækst- og stabilitetspagten i 200 5 bekræftede traktatens  grundlæggende regler 
og principper og genskabte enigheden blandt de 25 medlemsstater om sunde finanspolitikker. 
Lofterne på 3 % og 60 % for det offentliges underskud og gæld er fortsat de faste holdepunkter i systemet. Den revi derede stabilitets- og vækstpag t indeholder bl.a. en række 
bestemmelser, der kan bidrage til en tidlig opdagelse og hurtig og holdbar korrektion af 
uforholdsmæssigt store underskud. Samtidig medførte reformen af stabilitets- og 
vækstpagten, at fleksibiliteten og det økonomiske  grundlag for rammerne blev forøget. Den 
reviderede stabilitets- og væ kstpagt lægger bl.a. større væ gt på gældsudviklingen og 
gennemførelsen af strukturpolitikker, der styr ker vækstpotentialet og de offentlige finansers 
holdbarhed på lang sigt i overensstemmels e med Lissabon-strategien for vækst og 
beskæftigelse. Den kræver, at medlemssta terne skal styrke bestræbelserne på 
budgetkonsolidering i økonomiske opgangstider, hvilk et er af afgørende betydning for at 
skabe budgetmæssigt spillerum i mindre gunstig e tider. De mellemfristede målsætninger 
styrkes gennem en klarere sammenkædning med holdbarhed og landespecifikke situationer. 
Under proceduren i forbindelse med uforholds mæssigt store underskud ve dtages beslutninger 
og henstillinger efter en samlet økonomisk anal yse, og der fokuseres i højere grad på 
strukturelle finanspolitiske kons olideringsbestræbelser end bl ot på kortfrist ede nominelle 
resultater. Som helhed styrkede 2005-reformen  stabilitets- og vækstpagten og bekræftede 
dens centrale rolle i budgetsamordningen som et in strument, der bidrager til at nå en høj grad 
af makroøkonomisk stabilitet, hv ilket er en afgøre nde betingelse for vedvarende økonomisk 
vækst og vækst i beskæftigelsen, således som de t anerkendes i de integrerede retningslinjer. 
De nye rammer trådte formelt i kraft i so mmeren 2005 med Rådets vedtagelse af en 
tilsvarende pakke af følgelovgivning
1. Siden da har medlemsst aterne, Kommissionen og 
Rådet alle måttet lære at leve med de nye regler  og sikre, at de gennemføres effektivt. Et år 
                                                 
1 Rådets forordning 1055/05 og 1056/05 om ændring af Rådets forordning 1466/97 og 1467/97 blev 
vedtaget den 7. juli 2005. 
 
DA 3   DA efter reformen gennemgår Kommissionen gennemfø relsen af den revide rede stabilitets- og 
vækstpagt og sætter fokus på de kommende udfordringer. 
2. DET FØRSTE ÅRS ERFARINGER  
Det første års erfaringer med de n reviderede stabilitets- og væ kstpagt er ret positive. Som 
helhed er der igen kommet gang i budgettilpas ningen, og der er sket en jævn og konsekvent 
gennemførelse af procedurerne i stabilitets- og vækstpagten, hvor man har draget fordel af et 
øget økonomisk grundlag for beslutninger og hensti llinger. Der er imidlertid ved at opstå 
visse problemer med hensyn til gennemførelsen af den præventive del af pagten, idet det endnu ikke er klart, om den finanspoli tiske konsolidering vil blive fremskyndet i 
overensstemmelse med de bedre udsigter for væksten. Målet for succe s for den reviderede 
pagt vil være, i hvor høj grad medlemsst aterne med årene vil opnå den nødvendige 
finanspolitiske tilpasning. 
(i) Positive erfaringer, navnlig med hensyn til den korrigerende del af stabilitets- og 
vækstpagten  
Bedre økonomisk grundlag for beslutninger og hens tillinger under proceduren i forbindelse 
med uforholdsmæssigt store underskud 
Den reviderede stabilitets- og vækstpagt inde holder en række vigtige bestemmelser, der 
sikrer, at der sker en korrekt  identificering af uforholdsmæ ssigt store underskud. Den giver 
mulighed for bedre at tage hensyn til landesp ecifikke økonomiske faktorer under anvendelsen 
af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssi gt store underskud. Den fa stsætter, at når et 
underskud overstiger 3 % af BNP, skal Kommissi onen altid udarbejde en rapport, hvori den 
giver en samlet vurdering af den økonomiske og budgetmæssige situation i den pågældende 
medlemsstat. Siden marts 2005 har Kommissi onen vedtaget sådanne rapporter for tre 
medlemsstater. I rapporterne blev der taget hensyn til alle elementer, der syntes relevante for en vurdering af situationen, når der skulle  træffes beslutning om eksistensen af et 
uforholdsmæssigt stort unders kud og fastsættes en frist for korrektion af dette. 
Den reviderede stabilitets - og vækstpagt er fortsat et regelbaseret system 
Det påpeges i den reviderede stab ilitets- og vækstpagt, at under skud på over 3 % af BNP, som 
ikke er midlertidige, eller som ikke forbliver tæt på referenceværdien, skal anses for uforholdsmæssigt store underskud. Siden reformen er alle overskud på over 3 % af BNP - i 
nogle tilfælde med en lille margen - rent faktis k blevet anset for at være uforholdsmæssigt 
store. Dette bekræfter, at stab ilitets- og vækstpagten fortsat hovedsagelig er en regelbaseret 
ramme, som er den bedste garanti for, at forp ligtelserne håndhæves, og at alle medlemsstater 
behandles ens. 
Der blev fastsat realisti ske frister for korrektion af de uforholdsmæssigt store underskud… 
Mens kravet om omgående korrektion af uf orholdsmæssigt store underskud fortsat er det 
ledende princip ved udarbejdelsen af Rådets  henstillinger, er det større råderum for 
økonomisk skøn under proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud blevet 
anvendt af Rådet til at fastsæ tte realistiske frister for medl emsstaternes korrektion af de 
uforholdsmæssigt store underskud.  På denne baggrund har medlem sstater med udsigt til en 
svag økonomisk vækst fået længere frister til at korrige re betragtelige uforholdsmæssigt store 
 
DA 4   DA underskud (2-3 år). Medlemsstater med et unde rskud, der kun ligger lidt over 3 %, og med en 
vækst, der forventes at ligge  tæt på eller over potentialet, har fået en kort frist. 
Et bedre samarbejde på EU-plan har gjort det mulig t at fastsætte frister, der tager hensyn til de 
finanspolitiske konsolideringsstra tegier, der er planlagt på na tionalt plan, forudsat at disse 
strategier var i fuld overensstemmelse me d reglerne i stabilitets- og vækstpagten. 
…samtidig med at der blev anbefalet store strukturelle bestræbelser 
Det forhold, at der tages hensyn til de økonomiske  betingelser, har ikke – således som frygtet 
i forbindelse med reformen – resulteret i mi ndre strenge beslutninge r og henstillinger. De 
finanspolitiske tilpasninger, so m Rådet i henhold til den reviderede stabilitets- og vækstpagt 
kræver af medlemsstater, der er omfattet af proceduren i forbindels e med uforholdsmæssigt 
store underskud, har været betydeligt større end både dem, der hidt il er blevet anbefalet, og 
benchmarken for en årlig finanspolitisk indsats på mindst 0,5 % af BNP i strukturelle termer. 
Endvidere udelukker de anbefalede stru kturelle finanspolit iske bestræbelser 
engangsforanstaltninger eller foranstaltninge r, som kun har midlertidig indvirkning på 
budgetsaldiene. Dette bidrager til at sætte fokus på forans taltninger, der styrker sunde 
offentlige finanser og budgetmæssig holdbarhed på lang sigt og sikrer, at de uforholdsmæssigt store underskud korrigeres på en vedvarende måde. 
De finanspolitiske mål i medlemsstater, der er  omfattet af proceduren i forbindelse med 
uforholdsmæssigt store underskud, er stort set i overensstemme lse med de krav, Rådet har 
formuleret i sine henstillinger, hvilket tyder på, at den nye pagt er bedre til at påvirke 
nationale budgetpolitiske planer og beslutninger. I løbet af det kommende år vil vi bedre 
kunne vurdere, om dette rent fak tisk omsættes til konkrete foransta ltninger. For at fremme en 
effektiv indsats er Kommissionen parat til at træffe de nødvendige foranstaltninger, såfremt 
medlemsstaterne ikke efterkommer Rådets henstillinger. 
Mere fokus på gældens størrelse og udvikling 
Som led i proceduren i forbindelse med ufor holdsmæssigt store underskud er der sat mere 
fokus på gældsudviklingen. Det er blevet vurdere t, om gældsniveauer på over 60 % af BNP er 
faldet tilstrækkelig hurtigt og har nærmet sig referenceværdien med en passende fart. Der har 
været en mere omfattende overvågning af de tran saktioner, der havde en negativ indvirkning 
på gældsniveauerne, herunder udvikl ingen i stock-flow-tilpasningen. 
Bedre økonomisk dialog mellem Kommi ssionen, Rådet og medlemsstaterne 
Da Rådet i marts 2005 nåede til enighed om de n reviderede stabilitets- og vækstpagt, 
understregede det, at det var vigtigt med et  bedre samarbejde mellem Kommissionen, Rådet 
og medlemsstaterne for at styrke de enkelte landes accept og håndhævelse af stabilitets- og 
vækstpagtens regler. 
Erfaringerne med den reviderede stabilitets- og vækstpagt har vi st, at ved at give større 
råderum for økonomisk skøn under den finanspolitiske  tilsynsproces har reformen stimuleret 
en konstruktiv og gennemsigtig økonomisk-politisk  dialog på EU-plan om de enkelte landes 
tilfælde. Dette har medført større støtte og pres  fra ligestillede lande, hvilket sammen med de 
berørte medlemsstaters større accept af Rådets he nstillinger har bidraget til, at pagten har 
fungeret problemløst og effektivt. Kommissione ns og Rådets sammenfaldende opfattelser 
med hensyn til vurderingen af 2005-opdateringern e af stabilitets- og konvergensprogrammet 
 
DA 5   DA og med hensyn til henstillinger og beslutni nger under proceduren i forbindelse med 
uforholdsmæssigt store underskud si den reformen af stabilitets- og vækstpagten skal ses i 
denne sammenhæng. 
(ii) Visse problemer med hensyn til gennemf ørelsen af den præventive del af pagten  
På baggrund af de hidtidige erfaringer med tilbagevendende problemer med at nå de 
mellemfristede budgetmål indførte 2005-reformen af stabilitets- og vækstpagten en række 
ændringer, som skulle styrke den præventive del af pagten ved at udvide dens grundlag. 
Et af kritikpunkterne i forbindelse med den opri ndelige stabilitets- og vækstpagt var, at et 
ensartet mellemfristet mål om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud pålagde visse 
lande med høj nominel vækst at føre en uhen sigtsmæssig politisk linje. Den reviderede 
stabilitets- og vækstpagt kræver ikke længere, at en medlemsstat skal tilstræbe en ensartet 
budgetpolitisk stilling tæt på  balance på mellemlang sigt . Der fastsættes snarere 
differentierede mellemfristede mål for hve r enkelt medlemsstat under hensyntagen til 
landespecifikke økonomiske og budgetmæssige for hold med henblik på at tilvejebringe en 
tilstrækkelig sikkerhedsmargen med hensyn til refe renceværdien på 3 % af BNP og sikre, at 
der med tiden kan opnås og fastholdes fornuftige  gældsniveauer. Den revi derede stabilitets- 
og vækstpagt indeholder også en række sund e og enkle finanspolitiske principper for 
medlemsstater, der endnu ikke har nået deres mellemfristede mål, samt for finanspolitisk 
adfærd under konjunkturopsving. De  medlemsstater, der er i eu roområdet eller deltager i 
ERM-II, bør bl.a. tilstræbe en årlig struktur tilpasning på 0,5 % af BNP som benchmark. En 
højere tilpasning bør t ilstræbes i opgangstider. 
Landespecifikke mellemfristede budgetmål af spejler økonomiske principper og nationale 
strategier… 
I 2005-runden af opdaterede stab ilitets- og konvergensprogrammer blev der fastsat forskellige 
mellemfristede budgetmål for de enkelte medlem sstater. Lande med en forholdsvis høj risiko 
for den finanspolitiske holdbarhed  (høj gæld, lav potentiel væks t) har mellemfristede mål om 
en budgetsaldo i balance eller med et lille overskud. Medlemsstater med lav gæld og høj 
potentiel vækst tilstræber et underskud på ind til 1 % af BNP, hvilk et giver budgetpolitisk 
råderum, samtidig med at gælden st abiliseres på et fornuftigt niveau. 
Det er interessant at se, at nogle lande har fore slået mellemfristede mål, der er mere ambitiøse 
end strengt nødvendigt i henhold til  den reviderede stabilitets-  og vækstpagt. I de fleste 
tilfælde var dette for at muliggøre overensst emmelse mellem de mål, der fastsættes på 
europæisk plan, og en national strategi, der sk al sikre holdbarhed i de offentlige finanser. 
Dette viser, at mål, der bedre afspejler landesp ecifikke økonomiske realiteter i et udvidet EU 
med 25 medlemsstater, bedre accepteres som ho ldepunkter for finanspolitisk planlægning på 
nationalt plan. 
…men planlagte finanspolitiske bestræbelser på at nå målene er ikke altid tilstrækkelig 
ambitiøse og lever ikke op til benchmarken på 0,5 % i 2006 
2005-opdateringerne af stabil itets- og konvergensprogrammerne bekræftede, at de 
medlemsstater, der endnu ikke har nået deres me llemfristede budgetmål, har til hensigt at gøre 
fremskridt henimod det. Med den store forskel,  der i visse tilfælde er mellem de aktuelle 
finanspolitiske stillinger og de nyligt vedtag ne landespecifikke mellemfristede budgetmål, 
kunne man imidlertid have forventet stør re planlagte konsolid eringsbestræbelser. 
 
DA 6   DA Budgetplanerne i medlemsstater, som endnu ikke har nået det mellemfristede mål (men ikke 
er omfattet af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt  store underskud) for årene 2007 
og 2008, er i overensstemmelse med benchmarken fo r strukturtilpasningen  på 0,5 % af BNP i 
den nye stabilitets- og vækstpagt. Den planlagte tilpasning i 2006 lever imidlertid ikke op til 
tilpasningen på 0,5 %. Ifølge Kommissionens fo rårsprognose vil struktursaldoen for EU i 
gennemsnit ikke forbedres, og den vil endog forværres for visse medlemslande, hvorved den finanspolitiske stilling bliver  ekspansiv og procyklisk. En stram budgetgennemførelse og om 
nødvendigt yderligere konsolideringsforansta ltninger i 2006 er sammen med ambitiøse 
finanspolitiske planer for 2007 nødvendige, hvis det skal lykkes at reducere forskellen mellem 
de faktiske bestræbelser og kravene i henhold til stabilitets- og vækstpagten. 
Til trods for tydelige forbedringer er de r fortsat en række spørgsmål vedrørende 
troværdigheden af de mellemfristede budgettilpas ninger, som medlemsstaterne har planlagt 
Erfaringerne i forbindelse med den oprindelige stab ilitets- og vækstpagt vi ste, at for at være 
troværdige skal de mellemfri stede budgetplaner baseres på realistiske og forsigtige 
makroøkonomiske prognoser og understøttes af permanente fo ranstaltninger og 
strukturreformer. Også på dett e punkt er vurderingen blandet. 
Et opmuntrende træk ved den sidste runde af stabilitets- og konvergensprogrammer er det 
forhold, at de mellemfristede budgetfremskrivni nger i næsten alle tilf ælde er baseret på 
realistiske makroøkonomiske antagelser. Dette udgør en væsentlig forbedring i forhold til 
erfaringerne fra de tidligere år, hvor budgetprognoserne  typisk var basere t på overdrevent 
optimistiske makroøkonomiske prognoser. En anden positiv udvikling er det forhold, at 
anvendelsen af engangsforanstaltninger og andr e midlertidige foranstaltninger inden for en 
mellemfristet planlægning er ophørt. Sådanne  foranstaltninger udgør mindre end 0,1 % EU's 
BNP i 2006 og er ubetydelige i 2007 og 2008. I en række  tilfælde er de fo ranstaltninger, der 
ligger til grund for den planlagte konsolidering imidlertid ikke tilstrækkeligt specificeret. Det 
giver anledning til bekymring, at der i nog le programmer ses en kombination af en 
finanspolitisk tilpasning sidst i programperioden og en mangelfuld specificering af de foranstaltninger, der ligger til gr und for den planlagte konsolidering. 
3. K
OMMENDE UDFORDRINGER  
Som helhed viser det første års erfaringer med den reviderede stabilitets- og vækstpagt, at 
EU's finanspolitiske rammer er ved at genvind e troværdigheden. Reformen  af stabilitets- og 
vækstpagten har givet mulighed for et be dre økonomisk grundlag for reglerne, øget 
medlemsstaternes accept af rammerne og muli ggjort en mere gnidningsløs og mere 
samarbejdspræget anvendelse af disse. Denne udvikling giver grundlag for en vis optimisme 
med hensyn til den fremtidige gennemførelse. Når man ser fremad, kan der imidlertid allerede påpeges en række udfordringer. 
(i) Det skal sikres, at ånden i reformen følges i opgangstider 
Budgetresultaterne i 2005 er opmuntrende. Det no minelle underskud i EU blev reduceret til 
2,3 % af BNP i forhold til 2,6 % af BNP i 2004. Struktursaldoen forbedredes med ca. ¾ % af BNP, den største forbedring siden 1997. Den større end forvente de nedbringelse af 
underskuddet var hovedsagelig et resultat af større end forventede indtægter, som i 
overensstemmelse med de revidere de regler blev afsat til ne dbringelse af underskuddet, men 
skyldtes også en styrket gennemførelse af politikken. 
 
DA 7   DA De økonomiske indikatorer og prognoser bekræfter,  at konjunkturerne fortsat forbedres i EU. 
Erfaringerne har vist, hvor vigtig t det er at føre forsigtige finanspolitikker i opgangstider for 
at bremse gældsakkumuleringen og sikre, at de n nedbringes til holdbare niveauer. En analyse 
har vist, at procykliske finanspol itikker var ret hyppige i EU i de  sidste årtier,  og dette års 
rapport om de offentlige finanser i ØMU viser,  at de procykliske finanspolitikker navnlig 
forekom i opgangstider. Det er vigtigt at un dgå en procyklisk politik i opgangstider i 
euroområdet, hvis det skal lykke s at gøre hurtige fremskridt  i retning mod mere holdbare 
budgetstillinger, og det vil også bidrage til at fastholde en blanding af penge- og 
finanspolitikker, der støtter vækst og beskæf tigelse. De budgetplaner, som medlemsstaterne 
har udarbejdet for 2006, og Kommissionens sene ste økonomiske prognoser antyder, at det 
igangværende opsving hidtil ikke  er blevet udnyttet til at fr emskynde den finanspolitiske 
konsolidering og bringe den offentlige gæld ind på en støt faldende kurs. Der bør foretages 
større finanspolitiske tilpasni nger i 2006. Kommissionen vil spille en aktiv rolle for at opnå en 
styrkelse af den støtte og det pres fra ligestillede lande, der er nødvendigt for at sikre en 
strengere gennemførelse af  2006-budgetterne og udarbejdelse af ambitiøse 2007-budgetter. 
(ii) Større fokus på holdbarhede n af de offentlige finanser 
Til trods for de fremskridt, der er sket me d hensyn til at nedbringe det offentlige underskud, 
steg gældskvoten fra 62,4 % af BNP i 2004 til 63,4 % af BNP i 2005 i EU. I de kommende år forventes en kombination af stærkere økonomis k vækst og et stabilt primært underskud at 
vende den opadgående tendens i gældskvoten, der er konstateret siden 2003. Gældskvoten 
skulle falde til marginalt under 63 % af BNP i 2007. På baggrund af de langfristede 
budgetmæssige udfordringer, som de fleste EU-med lemsstater står over fo r, er det nødvendigt 
med store reduktioner i gældskvoterne i nærmeste fremtid. 
I lyset af befolkningens aldring må holdbarheden af de offentlige finanser blive en central 
politisk målsætning for alle EU-medlemsstater. I det reviderede stabilit ets- og vækstprogram 
lægges der med rette større vægt på spør gsmål vedrørende gæld og holdbarhed. Siden 
reformen er der gjort store fremskridt med hensyn til forståelsen af dynamikken bag 
aldringens budgetmæssige virkninger. Helt konkret er Kommissionen og medlemsstaterne 
enedes om, hvordan man opgør virkningerne af befolkningens aldring på de offentlige 
finanser.
2  
Når man ser frem, er der behov for yderligere fre mskridt for at opnå en bedre integrering af 
langsigtede og kortsigtede finanspolitiske  udfordringer. Inden udgangen af 2006 vil 
Kommissionen aflægge rapport om mulighe derne for direkte at tage hensyn til 
holdbarhedsspørgsmål ved fastlæggelsen af la ndespecifikke mellemfristede budgetmål. I 
rapporten "De offentlige finanser i ØMU – 2006" er der gjort en række foreløbige 
overvejelser med det formål at fremme en drøftelse af alternative fremgangsmåder. 
(iii) Bedre statistisk styring  
Da Rådet enedes om reformen af stabilitets- og vækstpagten, var det af den opfattelse, at den 
effektive gennemførelse af de  finanspolitiske rammer på afgørende måde afhænger af 
kvaliteten, pålideligheden og rettidigheden af harmoniserede finanspolitiske statistikker i overensstemmelse med europæiske regnskabssta ndarder. Rådet mente, at det igangværende 
                                                
 
2 De langsigtede budgetfremskrivninger blev ajourført på grundlag af fælles aftalte antagelser og metoder 
for en lang række budgetposter (pensioner, sundhed, langtidspleje, uddannelse og 
arbejdsløshedsunderstøttelse). 
 
DA 8   DA arbejde med at gøre det europæis ke statistiske system mere robust og mindre sårbart over for 
fejlrapportering burde styrkes.  
I de seneste måneder har flere forskellige forhol d bidraget til at forbedre situationen. Rådet 
ændrede forordningen om medlemsstaternes indberetning af finanspolitiske data med det formål at øge Eurostats operationelle kapacitet til at vurdere kvaliteten af de offentlige statistikker og for at forbedre genn emsigtigheden i dataindsamlingen og 
anmeldelsesproceduren
3. Den 25. maj 2005 henstillede Kommissionen, at medlemsstaterne 
anerkender adfærdskodeksen for europæiske st atistikker som et fælle s sæt standarder for 
statistikmyndigheder i EU, og den institu tionelle opbygning af medlemsstaternes og 
Fællesskabets statistikmyndigheder er derfor blevet styrket4. 
Der bør nu gøres yderligere fremsk ridt for at sikre, at der fi ndes hensigtsmæssige metoder, 
ressourcer og kompetencer til at producere st atistikker af høj kvalitet på nationalt og 
europæisk plan. 
(iv) Bedre synergier mellem finanspolitik og vækst  
Finanspolitikkens bedste bidrag til væksten hænger sammen med den rolle, den spiller med 
hensyn til at etablere et sundt og stabilt makroøkonomisk miljø, således som det også er angivet i de integrerede retningslinjer for væ kst og beskæftigelse. Ikke desto mindre kan og 
bør mulighederne for yderligere synergier unders øges nærmere. En af udfordringerne består 
f.eks. i, hvordan man fremmer gennemførelsen af reformer, som på samme tid giver mulighed 
for fremskridt i retning af holdbare finanspoli tiske stillinger og forbedrer vækstudsigterne. 
Den mulighed, som reformen af stabilitets- og væ kstpagten giver for at tage hensyn til større 
strukturreformer ved fastlæggelsen af tilpasni ngen i retning mod det me llemfristede mål, bør 
ses i dette perspektiv. Til dette formål er  der behov for at forbedre forståelsen og 
kvantificeringen af de økonomiske og budgetm æssige virkninger af strukturreformer. 
Samtidig med at der gøres fremskridt hen im od holdbare finanspolitiske stillinger, er det 
desuden vigtigt at koncentrere budgetterne mere og mere om vækstfremmende prioriteter og 
sikre den bedste udnyttelse af  de muligheder, der opstår i forbindelse med en faldende 
gældsbyrde. De mellemfristede finanspolitiske regl er kan yde et vigtigt bidrag i så henseende, 
og de regler, der allerede eksisterer i mange medlemsstater, kan være et nyttigt eksempel for 
andre. 
For at fremme stabile og holdbare vækstrater i EU-landene, herunder især i de medlemsstater, 
der stadig arbejder med den nominelle konverg ens, bør opmærksomheden også i stigende 
grad rettes mod finanspolitikkens virkni nger for den makroøkonomiske udvikling. Ved 
vurderingen af finanspolitikke n i forbindelse med den præv entive del af stabilitets- og 
vækstpagten, bør der tages større hensyn til det pågældende lands samlede makroøkonomiske 
situation. Udviklingen i eksterne skævheder, inflationen og konkurrenceevnen bør vises særlig opmærksomhed. 
(v) Støtte til finanspolitiske regler  og institutioner på nationalt plan 
                                                
 
3 Rådets forordning (EF) nr. 2103/2005 (EUT L 337 af 22.12.2005) om ændring af Rådets forordning 
(EF) nr. 3605/93 (EFT L 332 af 31.12.1993). 
4 Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet og henstilling om medlemsstaternes og 
Fællesskabets statistikmyndigheders uafhængighed, integritet og ansvarlighed (KOM(2005) 217). 
 
DA 9   DA I aftalen om reformen af stabilitets- og væks tpagten blev det understr eget, at de nationale 
finanspolitiske regler og institutioner kunne sp ille en mere fremtrædende rolle i forbindelse 
med det indenlandske budgettilsyn. Erfaringerne i en række EU-lande har vist, at ordentlig 
udformede finanspolitiske regler og institutione r støtter opnåelsen af holdbare budgetstillinger 
og bidrager til at undgå procykliske politikker i opgangstider. I forbindelse med reformen af 
stabilitets- og vækstpagten glædede Kommissionen sig over finansminist renes erklæring om 
vigtigheden af at udvikle hensig tsmæssige finanspolitiske regler  og institutioner på nationalt 
plan. 
Med henblik på at stimulere debatten om de institutionelle ra mmers indvirkning på 
budgetresultaterne indeholder rapporten "De of fentlige finanser i ØMU – 2006" analytiske 
undersøgelser, som viser, at medlemsstater, de r henholder sig til numeriske finanspolitiske 
regler er tilbøjelige til at have lavere underskud og mindre procykliske fina nspolitikker. 
Samtidig antyder den, at tilstedeværelsen af  nationale institutioner med ansvar for at 
udarbejde uafhængige analyser og henstillinger på det finans politiske område og for at 
formulere selvstændige, troværdige økonomiske prognoser har en positiv indvirkning på budgetresultaterne. Rapporten undersøger la ndespecifikke erfaringe r og identificerer 
ønskelige karakteristika ved finanspolitiske regler  og institutioner. Der bør arbejdes yderligere 
med at fremme udbredelsen af god praksis.  
Der kan desuden gøres fremskridt med hensyn til at styrke vekselvirkningen mellem de 
nationale budgetprocedurer og EU-rammerne. Herved kunne der blive mulighed for at tage 
mere hensyn til drøftelserne på  EU-plan, når de nationale budge tter udarbejdes. Mere intense 
drøftelser på EU-plan, før der udarbej des budgetforslag for det kommende år i 
medlemsstaterne, ville være positivt for medl emsstaternes accept af EU's politiske 
samordning. Dette ville også give  de nationale parlamenter mulighed for at være mere 
involverede i EU's finanspolitis ke tilsyn og samordningsproces.