Det oplyses, hvilken metode der er benyttet til at beregne virkningerne for indtægterne.

◻ Forslaget/initiativet kræver, at fleksibilitetsinstrumentet anvendes, eller at den flerårige finansielle ramme revideres.

• Administrationsbevillinger finansieret over bevillingsrammen for særprogrammer I ALT

• Administrationsbevillinger finansieret over bevillingsrammen for særprogrammer I ALT

Administrationsbevillinger finansieret over bevillingsrammen for særprogrammer

I henhold til bestemmelserne i den rammeaftale, der er indgået med den pågældende organisation. Desuden vil Generaldirektoratet for Handels strategi til bekæmpelse af svig, som indeholder et særligt kapitel om økonomisk forvaltning, finde anvendelse.

For så vidt angår den økonomiske behandling af investeringsdomstolssystemet i investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam vil der blive givet et bidrag til en "eksisterende struktur" (nemlig Det Internationale Center til Bilæggelse af Investeringstvister (ICSID)), således at den kanaliserer de tilbageholdte gebyrer, der skal betales til dommerne i investeringsdomstolssystemet. Det er kun i tilfælde af, at der opstår en tvist, at der evt. skal betales gebyrer for sagsbehandling, idet ICSID's tjenesteydelser som sekretariat i øvrigt er gratis.

Investeringsbeskyttelsesaftalen giver retssikkerhed og forudsigelighed, som forventes at hjælpe EU og Vietnam til at tiltrække og fastholde investeringer til støtte for deres økonomi.

Ved aftalen oprettes der et investeringsdomstolssystem, der udformes med henblik på at opfylde borgernes og erhvervslivets høje forventninger til et mere retfærdigt, mere gennemsigtigt og institutionaliseret system til bilæggelse af investeringstvister. De bestemmelser i investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam, der har indflydelse på EU-budgettet, vedrører netop oprettelsen og driften af investeringsdomstolssystemet.

Formålet med investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam ("investeringsbeskyttelsesaftalen") er at forbedre investeringsklimaet mellem EU og Vietnam. Aftalen vil bibringe fordele for europæiske investorer ved at sikre et højt niveau af beskyttelse af deres investeringer i Vietnam og samtidig sikre EU's ret til at regulere og søge at opnå legitime samfundspolitiske mål, f.eks. beskyttelse af folkesundheden, sikkerheden og miljøet.

Angiv, hvilke virkninger forslaget/initiativet forventes at få for modtagerne/målgruppen.

(5)Aftalen bør derfor undertegnes på Unionens vegne med forbehold for dens indgåelse på et senere tidspunkt —

(3)Den 15. oktober 2013 gav Rådet Kommissionen bemyndigelse til at udvide de igangværende bilaterale forhandlinger med ASEAN-landene til også at omfatte investeringsbeskyttelse.

(1)Den 23. april 2007 gav Rådet Kommissionen bemyndigelse til at føre forhandlinger om en frihandelsaftale med landene i Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN). Denne bemyndigelse gav mulighed for at føre bilaterale forhandlinger.

Kommissionen er opmærksom på den balance, der skal findes mellem at videreføre EU's reformerede investeringspolitik og EU-medlemsstaternes særlige behov med hensyn til udøvelsen af delt kompetence på disse områder. Kommissionen har således ikke fremsat forslag om midlertidigt at anvende aftalen om investeringsbeskyttelse. Såfremt medlemsstaterne ønsker et forslag om midlertidig anvendelse af aftalen om investeringsbeskyttelse, er Kommissionen imidlertid parat til at fremsætte et sådant forslag.

Ligeledes i overensstemmelse med forhandlingsdirektiverne vil den investeringsbeskyttelsesaftale, som Kommissionen har forhandlet på plads, give investorerne adgang til en moderne og reformeret investeringstvistbilæggelsesmekanisme. Dette system sikrer, at investeringsbeskyttelsesreglerne overholdes, og søger at finde den rette balance mellem beskyttelse af investorer på en gennemsigtig måde og beskyttelse af statens ret til at regulere med henblik på at opnå samfundspolitiske mål. Ved aftalen etableres der et stående internationalt og fuldt uafhængigt tvistbilæggelsessystem, bestående af en permanent første instans og en appelret, der skal forestå tvistbilæggelsesprocedurer på en gennemsigtig og upartisk måde.

Kommissionen har i overensstemmelse med de mål, der er opstillet i forhandlingsdirektiverne, sikret, at EU's investorer og deres investeringer i Vietnam gives en retfærdig og rimelig behandling og ikke diskrimineres i forhold til vietnamesiske investeringer, der befinder sig i samme situation. Samtidig beskytter investeringsbeskyttelsesaftalen EU's investorer og deres investeringer i Vietnam imod ekspropriering, medmindre det sker i almenvellets interesse, på lovformelig vis, på et ikke-diskriminerende grundlag og mod øjeblikkelig betaling af en tilstrækkelig og effektiv erstatning i henhold til en rimelig markedsværdi af de eksproprierede investeringer.

Investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam vil sikre et højt niveau af investeringsbeskyttelse, samtidig med at EU's og Vietnams ret til at regulere og søge at opnå legitime samfundspolitiske mål, eksempelvis beskyttelse af folkesundheden, sikkerheden og miljøet.

(7)et omfattende kapitel om handel og bæredygtig udvikling, som tager sigte på at sikre, at handelen understøtter arbejdstagerrettigheder, miljøbeskyttelse og social udvikling og fremmer bæredygtig forvaltning af skove og fiskepladser. Heri er der medtaget tilsagn om effektivt at anvende internationale standarder og om at arbejde på at ratificere en række internationale konventioner. I kapitlet gøres der desuden rede for, hvordan arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet skal inddrages i gennemførelsen og overvågningen af aftalen og

(5)Vietnams tilsagn om at mindske eller afskaffe told på import fra EU og billigere adgang for europæiske virksomheder og forbrugere til produkter med oprindelse i Vietnam

(3)fjernelse af tekniske og lovgivningsmæssige hindringer for handel med varer, såsom dobbelttestning, især gennem fremme af anvendelse af velkendte tekniske og lovgivningsmæssige standarder i EU's sektorer for motorkøretøjer, lægemidler, medicinsk udstyr og grøn teknologi

(2)nye muligheder for EU's tilbudsgivere for at deltage i udbud i Vietnam, der ikke har tilsluttet sig WTO-aftalen om offentlige udbud

(1)vidtgående liberalisering af markederne for tjenesteydelser og investeringer, som omfatter tværgående regler om udstedelse af tilladelser og gensidig anerkendelse af eksamensbeviser samt sektorspecifikke regler, der har til formål at sikre lige konkurrencevilkår for EU's virksomheder

Begge disse målsætninger er blevet opfyldt fuldt ud. Aftalen rækker ud over eksisterende WTO-forpligtelser på adskillige områder, såsom tjenesteydelser, offentlige udbud, ikke-toldmæssige hindringer og beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, herunder geografiske betegnelser. På alle disse områder har Vietnam indvilliget i at indgå nye forpligtelser, som går betydeligt ud over det, som landet hidtil har forpligtet sig til i andre aftaler, heriblandt i den omfattende og progressive aftale om et Stillehavspartnerskab.

Under forhandlingen af frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam tilstræbte Kommissionen to hovedmålsætninger: For det første at skabe de bedst mulige betingelser for EU-virksomhedernes adgang til Vietnams marked, og for det andet at fastsætte et nyttigt sekundært referencepunkt (efter aftalerne med Singapore) for EU's øvrige forhandlinger i regionen.

Der skal træffes visse foranstaltninger for at sikre gennemførelsen af aftalen. Disse vil blive truffet inden anvendelsen af aftalen. Der er tale om en gennemførelsesforordning fra Kommissionen, der skal vedtages i henhold til artikel 58, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen, som åbner de i aftalen fastsatte toldkontingenter.

Som fremhævet i meddelelsen "Handel for alle" afsætter Kommissionen stadig flere ressourcer til den effektive gennemførelse og håndhævelse af handels- og investeringsaftaler. I 2017 offentliggjorde Kommissionen den første årlige rapport om gennemførelsen af frihandelsaftaler. Hovedformålet med denne rapport er at give et objektivt billede af gennemførelsen af EU's frihandelsaftaler, som fremhæver de fremskridt, der er gjort, og de mangler, der skal afhjælpes. Hensigten er, at rapporten skal tjene som grundlag for en åben debat og dialog med medlemsstaterne, Europa-Parlamentet og det bredere civilsamfund om frihandelsaftalernes virkemåde og gennemførelse. Rapporten offentliggøres en gang om året og vil dermed give mulighed for regelmæssig overvågning af udviklingen og for at registrere, hvordan de udpegede prioriterede spørgsmål er blevet behandlet. Rapporten dækker frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam fra og med datoen for ikrafttrædelsen.

I henhold til de institutionelle bestemmelser i investeringsbeskyttelsesaftalen skal der nedsættes et udvalg, hvis hovedopgave vil være at overvåge og lette gennemførelsen og anvendelsen af aftalen. Udvalget kan bl.a. — med forbehold af gennemførelsen af hver parts respektive retlige krav og procedurer — beslutte at udpege medlemmerne af investeringsdomstolene, fastsætte deres månedlige vederlag og vedtage bindende fortolkninger af aftalen.

Handelsudvalget får også til opgave at kommunikere med alle berørte parter, heriblandt den private sektor og civilsamfundet, med hensyn til aftalens funktionsmåde og gennemførelsen af den. I aftalen erkender begge parter vigtigheden af gennemsigtighed og åbenhed og forpligter sig til at medtænke offentlighedens synspunkter, således at der trækkes på en bred vifte af synsvinkler i forbindelse med gennemførelsen af aftalen.

I henhold til de institutionelle bestemmelser i frihandelsaftalen skal der nedsættes et handelsudvalg, hvis hovedopgave vil være at overvåge og lette gennemførelsen og anvendelsen af aftalen. Handelsudvalget består af repræsentanter for EU og Vietnam, som skal mødes hvert år eller på anmodning af én af parterne. Handelsudvalget vil få til opgave at føre tilsyn med arbejdet i alle specialudvalg og arbejdsgrupper, der er nedsat i henhold til aftalen (Udvalget om Handel med Varer, Toldudvalget, Udvalget om Sundheds- og Plantesundhedsforanstaltninger, Udvalget om Investeringer, Handel med Tjenesteydelser, Elektronisk Handel og Offentlige Udbud, Udvalget om Handel og Bæredygtig Udvikling, Arbejdsgruppen om Intellektuelle Ejendomsrettigheder, herunder Geografiske Betegnelser, samt Arbejdsgruppen om Motorkøretøjer og Reservedele).

Investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam vil få finansielle virkninger for EU's budget på udgiftssiden. Aftalen bliver EU's tredje aftale (efter den samlede økonomi- og handelsaftale mellem EU og Canada og mellem EU og Singapore), der indfører investeringsdomstolssystemet til tvistbilæggelse mellem investor og stat. Der er for 2019 og fremefter afsat et beløb på 700 000 EUR om året til supplerende udgifter (med forbehold af aftalens ikrafttræden) til finansiering af en permanent struktur bestående af en første instans og en appelret. Samtidig indebærer aftalen brug af administrative ressourcer under budgetpost XX 01 01 01 (Udgifter vedrørende tjenestemænd og midlertidigt ansatte inden for institutionen), idet det skønnes, at der vil blive allokeret én administrator (ét årsværk) til de opgaver, der er forbundet med denne aftale. Dette er angivet i finansieringsoversigten og er underlagt de betingelser, der er nævnt deri.

Frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam vil få finansielle virkninger for EU's budget på indtægtssiden. Det anslås, at der kan være givet afkald på 1,7 mia. EUR i toldafgifter, når aftalen er fuldt gennemført. Dette skøn bygger på den gennemsnitlige importfremskrivning for 2035 uden nogen indgået aftale og angiver det årlige indtægtstab som følge af afskaffelsen af EU's told på import med oprindelse i Vietnam.

Frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam er ikke genstand for Refit-procedurer. Ikke desto mindre indeholder disse aftaler en række bestemmelser, som vil forenkle procedurerne for handel og investeringer og nedbringe omkostningerne i forbindelse med eksport og investeringer, og som dermed vil give flere små virksomheder mulighed for at gøre forretning på begge markeder. Blandt de forventede fordele er: mindre byrdefulde tekniske forskrifter, overensstemmelseskrav, toldprocedurer og oprindelsesregler, beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder samt nedbringelse af sagsomkostningerne ved brug af investeringsdomstolssystemet for fordringshavere, der er SMV'er.

I den handelsbæredygtighedsvurdering, som den eksterne kontrahent foretog, og som blev afsluttet i 2009, blev det konkluderet, at en ambitiøs frihandelsaftale mellem EU og ASEAN ville få betydelige positive virkninger (med hensyn til BNP, indkomst, handel og beskæftigelse) for både EU og Vietnam. Indvirkningerne på nationalindkomsten blev anslået til 13 mia. EUR for EU's vedkommende og 7,6 mia. EUR for Vietnam.

Før og under forhandlingerne blev EU-medlemsstaterne desuden regelmæssigt underrettet mundtligt og skriftligt om de forskellige aspekter af forhandlingerne via Rådets Handelspolitikudvalg. Europa-Parlamentet blev også regelmæssigt underrettet og hørt gennem sit Udvalg om International Handel og især gennem sin overvågningsgruppe for frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam. De tekster, der blev udarbejdet under forhandlingerne, blev løbende rundsendt til begge institutioner under hele forløbet.

Derudover afholdt Kommissionen i juni 2012 en offentlig høring om den kommende bilaterale aftale med Vietnam, som omfattede et spørgeskema med henblik på at indhente oplysninger fra de berørte parter, som siden hjalp Kommissionen til at opstille prioriteter og træffe beslutninger igennem hele forhandlingsforløbet. Der indkom 62 høringssvar, heraf 43 fra brancheforeninger og sammenslutninger, 16 fra individuelle virksomheder og tre fra medlemsstaterne. Svarene repræsenterede en bred vifte af sektorer, deriblandt fødevareindustrien, IKT-branchen, tekstilindustrien, tjenesteydelsessektoren, lægemiddelindustrien, den kemiske industri, metalindustrien, den grønne energisektor, bilindustrien, maskinindustrien samt træ- og papirindustrien. Den skriftlige høring blev fulgt op med møder med en række spørgeskemarespondenter, som var blevet udvalgt, fordi de repræsenterede de sektorer, der var mest følsomme over for udfaldet af forhandlingerne med Vietnam (tekstilindustrien, sektoren for alkoholholdige drikkevarer, lægemiddelindustrien, bilindustrien og IKT-branchen).

I forbindelse med forberedelsen af handelsbæredygtighedsvurderingen rådførte kontrahenten sig med interne og eksterne eksperter, afholdt offentlige høringer i Bruxelles og Bangkok og afholdt bilaterale møder og interviews med civilsamfundets repræsentanter i EU og ASEAN. Høringerne i forbindelse med handelsbæredygtighedsvurderingen udgjorde en platform for at inddrage vigtige interessenter og civilsamfundet i en dialog om handelspolitikken i forhold til Sydøstasien.

Inden de bilaterale forhandlinger med Vietnam blev indledt, foretog en ekstern kontrahent en handelsbæredygtighedsvurdering af frihandelsaftalen mellem EU og ASEAN med henblik på at undersøge de mulige økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger af et tættere økonomisk partnerskab mellem de to blokke.

Ovenstående resultater af den kvantitative analyse undervurderer formentlig de reelle økonomiske virkninger af aftalen, da analysen ikke indregner de forventede fordele ved en forstærket beskyttelse og håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder og liberalisering af direkte udenlandske investeringer i produktionssektorerne og liberalisering af offentlige udbud. Hertil kommer, at det ikke har været muligt at modellere de synergier i de globale forsyningskæder, som frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam vil kunne afføde — navnlig i den bredere kontekst af en igangværende indsats for yderligere at styrke EU's økonomiske forbindelser med ASEAN-blokken — men at disse synergier kan forventes at blive betydelige.

Ifølge yderligere skøn i den økonomiske modellering vil EU's nationalindkomst kunne stige med over 1,9 mia. EUR i 2035 som følge af frihandelsaftalen, mens Vietnams nationalindkomst kan stige med 6 mia. EUR i samme periode. Den store forskel i forventede fordele skyldes de store forskelle i den relative betydning af EU og Vietnam som eksportmarked for hinanden.

Afskaffelsen af bilaterale tariffer og eksportafgifter og reduktionen af de ikke-toldmæssige handelshindringer, der påvirker grænseoverskridende udveksling af varer og tjenester, vil ifølge undersøgelsen øge den bilaterale handel betydeligt. EU's eksport til Vietnam skønnes at ville stige med mere end 8 mia. EUR frem til 2035, mens Vietnams eksport til EU forventes at vokse med 15 mia. EUR. Dette svarer til en stigning i relative tal for EU's eksport til Vietnam med næsten 29 % og Vietnams eksport til EU med næsten 18 %.

Da forhandlingerne med Vietnam var afsluttet, gennemførte en gruppe under ledelse af Generaldirektoratet for Handels cheføkonom en undersøgelse af de forventede økonomiske fordele ved aftalen.

Dette forslag er i overensstemmelse med artikel 218 i TEUF, der fastsætter, at Rådet kan vedtage afgørelser om internationale aftaler. Der findes ingen andre retlige instrumenter, der kan anvendes til at nå det mål, der er omhandlet i forslaget.

Med hensyn til investeringsbeskyttelsesaftalen bekræftede Domstolen, at EU i henhold til artikel 207 i TEUF har enekompetence med hensyn til alle materielle bestemmelser om investeringsbeskyttelse, i det omfang disse finder anvendelse på udenlandske direkte investeringer. Domstolen bekræftede endvidere EU's enekompetence med hensyn til mekanismen for mellemstatslig tvistbilæggelse i forbindelse med investeringsbeskyttelse. Og endelig udtalte Domstolen, at EU har delt kompetence med hensyn til ikke-direkte investeringer og tvistbilæggelse mellem investor og stat (efterfølgende afløst af et investeringsdomstolssystem i investeringsbeskyttelsesaftalen), hvor medlemsstaterne optræder som sagsøgte parter.

I lyset af udtalelse 2/15 og i betragtning af, at frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam i alt væsentligt har samme indhold som frihandelsaftalen mellem EU og Singapore, vil alle de områder, der er omfattet af frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam, henhøre under EU's kompetence, nærmere bestemt under anvendelsesområdet for artikel 91, artikel 100, stk. 2, og artikel 207 i TEUF. Ligeledes vil alle materielle bestemmelser om investeringsbeskyttelse i henhold til investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam være omfattet af artikel 207 i TEUF, i det omfang disse bestemmelser finder anvendelse på udenlandske direkte investeringer.

Som opfølgning på EU-Domstolens udtalelse 2/15 og i lyset af de derpå følgende omfattende drøftelser mellem EU-institutionerne om handels- og investeringsaftalernes struktur fremlægger Kommissionen resultatet af forhandlingerne med Vietnam i form af to selvstændige aftaler, nemlig en frihandelsaftale og en investeringsbeskyttelsesaftale, ligesom det var tilfældet for resultatet af forhandlingerne mellem EU og Singapore.

Frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam er fuldt ud i overensstemmelse med Unionens politikker og vil ikke kræve, at EU ændrer sine regler, forskrifter og standarder på noget reguleret område. I lighed med alle andre handels- og investeringsaftaler, som Kommissionen har forhandlet på plads, yder frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam fuld beskyttelse af offentlige tjenesteydelser og sikrer, at regeringernes ret til at regulere i almenhedens interesse bevares fuldt ud i disse aftaler og udgør et grundlæggende princip i dem.

Inden forhandlingerne om frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen havde EU-Udenrigstjenesten ført forhandlinger om en partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Den Socialistiske Republik Vietnam på den anden side, og denne aftale trådte i kraft i oktober 2016. Partnerskabs- og samarbejdsaftalen danner de retlige rammer for at videreudvikle det mangeårige og stærke partnerskab, der allerede eksisterer mellem EU og Vietnam på en lang række områder, deriblandt politisk dialog, handel, energi, transport, menneskerettigheder, uddannelse, videnskab og teknologi, retlige anliggender, asyl og migration.

På grundlag af de forhandlingsdirektiver, der blev vedtaget af Rådet i 2007 og i oktober 2013 udvidet til at omfatte investeringsbeskyttelse, har Kommissionen forhandlet med Vietnam om en ambitiøs og vidtrækkende frihandelsaftale og en investeringsbeskyttelsesaftale med henblik på at skabe nye muligheder og retssikkerhed for, at handelen og investeringerne mellem parterne kan udvikle sig. Begge aftalernes juridisk reviderede tekster er nu offentliggjort og kan tilgås ved at følge dette link:

Den 15. oktober 2013 bemyndigede Rådet Kommissionen til på grundlag af en ny EU-kompetence i henhold til Lissabontraktaten at udvide de igangværende bilaterale forhandlinger med ASEAN-landene til også at omfatte investeringsbeskyttelse.

Den 22. december 2009 principgodkendte Rådet at indlede bilaterale forhandlinger med individuelle ASEAN-lande på baggrund af bemyndigelsen og forhandlingsdirektiver fra 2007, men fastholdt samtidig det strategiske mål om en interregional aftale. Rådet gav også Kommissionen bemyndigelse til i første omgang at indlede bilaterale forhandlinger med Singapore som et første skridt hen imod målet om, når tiden er inde, at indlede lignende forhandlinger med andre relevante ASEAN-lande. EU har efterfølgende indledt bilaterale forhandlinger om frihandelsaftaler med Malaysia (i 2010), Vietnam (i 2012), Thailand (i 2013), Filippinerne (i 2015) og Indonesien (i 2016).

Rådet gav den 23. april 2007 Kommissionen bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en interregional frihandelsaftale med landene i ASEAN. Det underforståede formål hermed var at forhandle sig frem til en interregional frihandelsaftale, men bemyndigelsen gav dog mulighed for at føre bilaterale forhandlinger, hvis det ikke var muligt at nå til enighed om at forhandle i fællesskab med en gruppe ASEAN-lande. I lyset af vanskelighederne med de interregionale forhandlinger har begge parter måttet erkende dødvandet og er enedes om at stille forhandlingerne i bero.

Vietnam er nu blevet EU's næststørste handelspartner i ASEAN, efter Singapore og Malaysia, og EU's samhandel med Vietnam beløb sig i 2017 til 47,6 mia. EUR. Vietnam er én af de hastigst voksende økonomier i ASEAN med en gennemsnitlig BNP-vækst på ca. 6 % i de seneste ti år, og dette niveau forventes at forblive uforandret også fremover. Vietnam er en dynamisk økonomi med over 90 mio. indbyggere og har den hurtigst voksende middelklasse i ASEAN og en ung og fleksibel arbejdsstyrke. Takket være landets høje alfabetiseringsgrad, høje uddannelsesniveau, forholdsvis lave lønninger, gode transportforbindelser og centrale beliggenhed i ASEAN-blokken vælger stadigt flere udenlandske investorer Vietnam som base for deres aktiviteter i landene omkring Mekonfloden og i andre regioner.

De dynamisk voksende økonomier i Sydøstasien udgør med deres 600 millioner forbrugere og hastigt voksende middelklasse vigtige markeder for EU's eksportører og investorer. Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN) tegner sig tilsammen for 227,3 mia. EUR i handel med varer (2017) og 77 mia. EUR i handel med tjenesteydelser (2016) og er EU's tredjestørste handelspartner uden for Europa, næst efter USA og Kina. Samtidig er den samlede beholdning af direkte udenlandske investeringer i ASEAN på 263 mia. EUR (2016), hvilket gør EU til den største udenlandske direkte investor i ASEAN, mens ASEAN som helhed er Asiens næststørste direkte udenlandske investor i EU med en samlet beholdning af direkte udenlandske investeringer på 116 mia. EUR (2016).

EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 17.10.2018 COM(2018) 694 final BILAG

til Forslag til Rådets afgørelse om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af investeringsbeskyttelsesaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Den Socialistiske Republik Vietnam på den anden side



INVESTERINGSBESKYTTELSESAFTALE

MELLEM DEN EUROPÆISKE UNION

OG DENS MEDLEMSSTATER PÅ DEN ENE SIDE

OG DEN SOCIALISTISKE REPUBLIK VIETNAM

PÅ DEN ANDEN SIDE DEN EUROPÆISKE UNION, i det følgende benævnt "Unionen" KONGERIGET BELGIEN, REPUBLIKKEN BULGARIEN, DEN TJEKKISKE REPUBLIK, KONGERIGET DANMARK, FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND, REPUBLIKKEN ESTLAND, IRLAND,

REPUBLIKKEN KROATIEN, DEN HELLENSKE REPUBLIK, KONGERIGET SPANIEN, DEN FRANSKE REPUBLIK, DEN ITALIENSKE REPUBLIK, REPUBLIKKEN CYPERN,

REPUBLIKKEN LETLAND, REPUBLIKKEN LITAUEN, STORHERTUGDØMMET LUXEMBOURG, UNGARN,

REPUBLIKKEN MALTA, KONGERIGET NEDERLANDENE, REPUBLIKKEN ØSTRIG, REPUBLIKKEN POLEN, DEN PORTUGISISKE REPUBLIK, RUMÆNIEN, REPUBLIKKEN SLOVENIEN, DEN SLOVAKISKE REPUBLIK, REPUBLIKKEN FINLAND,

KONGERIGET SVERIGE og

DET FORENEDE KONGERIGE STORBRITANNIEN OG NORDIRLAND, på den ene side (i det følgende under ét benævnt "EU"), og DEN SOCIALISTISKE REPUBLIK VIETNAM, på den anden side (i det følgende benævnt "Vietnam"), i det følgende under ét benævnt "parterne", SOM HENVISER TIL deres langvarige og stærke partnerskab baseret på de fælles principper og værdier, der fremgår af den Rammeaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Den Socialistiske Republik Vietnam på den anden side om et alsidigt partnerskab og samarbejde, der blev undertegnet i Bruxelles den 27. juni 2012 (i det følgende benævnt "partnerskabs- og samarbejdsaftalen"), og af deres tætte forbindelser på det økonomiske område samt inden for handel og investeringer, herunder som afspejlet i Frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og Den Socialistiske Republik Vietnam, der blev undertegnet i Bruxelles den dd/mm/yyyy (i det følgende benævnt "frihandelsaftalen"), SOM ØNSKER at styrke deres økonomiske forbindelser yderligere som led i og i overensstemmelse med deres forbindelser i almindelighed og er overbevist om, at denne aftale vil skabe et nyt klima for udvikling i investeringerne mellem parterne,

SOM ANERKENDER, at denne aftale vil supplere og fremme bestræbelserne på regional økonomisk integration, SOM ER FAST BESLUTTET PÅ at styrke deres forbindelser på det økonomiske område samt inden for handel og investeringer i overensstemmelse med målsætningen om bæredygtig udvikling i økonomisk, social og miljømæssig forstand og på at fremme investeringer i henhold til denne aftale på en måde, der tager hensyn til høje niveauer for miljø- og arbejdstagerbeskyttelse og til relevante internationalt anerkendte standarder og aftaler, SOM ØNSKER at hæve levestandarden, fremme økonomisk vækst og stabilitet, skabe nye beskæftigelsesmuligheder og forbedre den generelle velfærd, og som med henblik herpå bekræfter deres vilje til at fremme investeringer,

SOM BEKRÆFTER deres tilslutning til frihandelsaftalens principper om bæredygtig udvikling, SOM ANERKENDER betydningen af gennemsigtighed som afspejlet i deres forpligtelser i frihandelsaftalen, SOM BEKRÆFTER deres vilje til at overholde De Forenede Nationers pagt, der blev indgået i San Francisco den 26. juni 1945 og tage hensyn til principperne i verdenserklæringen om menneskerettigheder, der blev indgået af De Forenede Nationers generalforsamling den 10. december 1948,

SOM TAGER UDGANGSPUNKT I deres respektive rettigheder og forpligtelser i henhold til Marrakeshoverenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, der blev indgået den 15. april 1994 (i det følgende benævnt "WTO-overenskomsten"), samt andre multilaterale, regionale og bilaterale aftaler og ordninger, hvori de er part, navnlig frihandelsaftalen, SOM ØNSKER at fremme deres virksomheders konkurrenceevne ved at udarbejde en forudsigelig retlig ramme for deres investeringsrelationer, ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:

KAPITEL 1 MÅLSÆTNINGER OG GENERELLE DEFINITIONER ARTIKEL 1.1

Målsætning Denne aftale har til formål at forbedre investeringsrelationerne mellem parterne efter bestemmelserne i denne aftale. ARTIKEL 1.2 Definitioner I denne aftale forstås ved: a) "fysisk person fra/i en part": for EU's vedkommende, en statsborger i en af Den Europæiske Unions medlemsstater i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats interne love og forskrifter, og for Vietnams vedkommende, en statsborger i Vietnam i overensstemmelse med Vietnams interne love og forskrifter

b) "juridisk person": enhver retlig enhed, der lovligt er oprettet eller på anden måde organiseret i henhold til gældende lovgivning, uanset om formålet er at skabe fortjeneste eller ej, og uanset om den er privat eller offentligt ejet, herunder enhver/ethvert selskab, trust, partnerskab, joint venture, enkeltmandsvirksomhed eller sammenslutning c) "juridisk person fra/i en part": en juridisk person fra/i EU eller en juridisk person fra/i Vietnam, der er oprettet i overensstemmelse med interne love og forskrifter i henholdsvis en medlemsstat i Unionen eller i Vietnam, og som har udstrakt erhvervsvirksomhed på henholdsvis Den Europæiske Unions eller Vietnams territorium en juridisk person er:

i) "ejet" af fysiske eller juridiske personer i en af parterne, hvis over 50 % af dens aktiekapital har personer i henholdsvis EU eller Vietnam som egentlige ejere, eller

ii) "kontrolleret" af fysiske eller juridiske personer fra en af parterne, hvis personer fra henholdsvis EU eller Vietnam har beføjelse til at udpege et flertal af bestyrelsesmedlemmerne eller på anden måde lovligt styre dens aktiviteter d) "tjenesteydelser, der leveres, og aktiviteter, der udføres, under udøvelse af offentlig myndighed": tjenesteydelser eller aktiviteter, som ikke leveres eller udføres på hverken et kommercielt grundlag eller i konkurrence med en eller flere økonomiske aktører e) "erhvervsvirksomhed": virksomhed inden for industri, handel og liberale erhverv samt håndværk, men ikke tjenesteydelser, der leveres, eller aktiviteter, der udføres, under udøvelse af offentlig myndighed f) "drift": for så vidt angår en investering, styring, forvaltning, vedligeholdelse, anvendelse, udnyttelse, salg eller andre former for afhændelse af investeringen g) "foranstaltninger indført eller opretholdt af en part": foranstaltninger truffet af: i) centrale, regionale eller lokale myndigheder, og ii) ikke-statslige organer under udøvelse af beføjelser, der er delegeret af centrale, regionale eller lokale myndigheder

h) "investering": alle typer aktiver, der direkte eller indirekte ejes eller kontrolleres af en investor fra en part på den anden parts territorium, og som har en investerings kendetegn, herunder kendetegn som f.eks. placering af kapital eller andre ressourcer, forventning om indtjening eller fortjeneste, påtagelsen af risiko og en bestemt varighed; en investering kan f.eks. have form af: i) materielle eller immaterielle aktiver, løsøregenstande eller fast ejendom samt andre ejendomsrettigheder som f.eks. lejekontrakter, realkreditlån, panterettigheder og håndpant

ii) en virksomhed, samt aktier og andre ejerandele i en virksomhed, herunder deraf afledte rettigheder iii) obligationer, usikrede obligationer og lån og andre gældsinstrumenter, herunder deraf afledte rettigheder iv) totalentreprise-, anlægs-, forvaltnings-, produktions-, koncessions- og indtægtsdelingskontrakter og lignende kontrakter

v) krav på penge eller andre aktiver eller på kontraktmæssige ydelser med en økonomisk værdi og vi) intellektuelle ejendomsrettigheder og goodwill Afkast, som investeres, behandles som investeringer, under forudsætning af at de har en investerings kendetegn, og eventuelle ændringer af den form, hvori aktiver investeres eller geninvesteres, påvirker ikke deres status som investeringer, så længe de bevarer en investerings kendetegn

i) "investor fra en part": en fysisk person eller juridisk person fra en part, som har foretaget en investering på den anden parts territorium j) "afkast": alle beløb, der opnås som afkast eller afledes af en investering eller geninvestering, herunder fortjeneste, udbytte, kapitalgevinster, royalties, renter, betalinger relateret til intellektuelle ejendomsrettigheder, naturalydelser og al anden lovlig indkomst k) "foranstaltning": enhver foranstaltning truffet af en part, det være sig i form af en lov, forskrift, regel, procedure, beslutning, administrativ handling eller andet l) "person": en fysisk eller en juridisk person

m) "tredjeland": et land eller område uden for aftalens geografiske anvendelsesområde som defineret i artikel 4.22 (territorial anvendelse) n) "EU": den Europæiske Union eller dens medlemsstater eller Den Europæiske Union og dens medlemsstater inden for deres respektive kompetenceområder som udledt af traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde o) "part": enten EU eller Vietnam

p) "intern": for så vidt angår lovgivning, lov eller love og forskrifter for EU og dets medlemsstater og for Vietnam lovgivning, lov eller love og forskrifter på centralt, regionalt eller lokalt niveau og q) "omfattet investering": en investering, der er foretaget af en investor fra en part på den anden parts territorium, der eksisterede på datoen for denne aftales ikrafttræden, eller som blev foretaget eller erhvervet derefter, og som er foretaget i overensstemmelse med den anden parts gældende love og forskrifter. KAPITEL 2 INVESTERINGSBESKYTTELSE ARTIKEL 2.1 Anvendelsesområde

1. Dette kapitel finder anvendelse på: a) en omfattet investering og b) investorer fra/i en part med hensyn til driften af deres omfattede investering.

2. Artikel 2.3 (national behandling) og 2.4 (mestbegunstigelsesbehandling) finder ikke anvendelse på: a) audiovisuelle tjenesteydelser b) minedrift samt fremstilling og bearbejdning af nukleart materiale c) produktion af eller handel med våben, ammunition og krigsmateriel d) indenlandsk cabotagesejlads e) indenlandske og internationale lufttransportydelser, såvel ruteflyvning som anden flyvning, og tjenesteydelser, der er direkte forbundet med trafikrettigheder, bortset fra: i) tjenesteydelser i forbindelse med reparation og vedligeholdelse af flyvemaskiner, under hvilke et luftfartøj tages ud af drift



ii) salg og markedsføring af lufttransporttjenesteydelser iii) tjenesteydelser i forbindelse med IT-reservationssystemer iv) groundhandlingstjenesteydelser og v) lufthavnstjenesteydelser og f) tjenesteydelser, der leveres, og aktiviteter, der udføres, under udøvelse af regeringsmyndighed. 3. Artikel 2.3 (national behandling) og 2.4 (mestbegunstigelsesbehandling) finder ikke anvendelse på subsidier, der ydes af parterne. 4. Dette kapitel finder ikke anvendelse på parternes respektive sociale sikringssystemer eller på aktiviteter på parternes territorium, der, også lejlighedsvist, er forbundet med udøvelse af offentlig myndighed.

5. Dette kapitel finder ikke anvendelse på foranstaltninger, som vedrører fysiske personer, der søger adgang til arbejdsmarkedet i en part, og ej heller på foranstaltninger vedrørende statsborgerskab, bopæl eller fast beskæftigelse. 6. Med undtagelse af artikel 2.1 (anvendelsesområde), 2.2 (investeringer og regulerende foranstaltninger og målsætninger) og 2.5 (behandling af investeringer) til 2.9 (subrogation) må intet i denne aftale fortolkes således, at det begrænser parternes forpligtelser i henhold til kapitel 9 (Offentlige udbud) i frihandelsaftalen, eller at det pålægger yderligere forpligtelser i forbindelse med offentlige udbud. Det præciseres, at foranstaltninger i forbindelse med offentlige udbud, der er i overensstemmelse med kapitel 9 (Offentlige udbud) i frihandelsaftalen, ikke betragtes som en tilsidesættelse af artikel 2.1 (anvendelsesområde), 2.2 (investeringer og regulerende foranstaltninger og målsætninger) og 2.5 (behandling af investeringer) til 2.9 (subrogation).

ARTIKEL 2.2 Investeringer og regulerende foranstaltninger og målsætninger 1. Parterne bekræfter på ny deres ret til at regulere inden for deres territorium med henblik på at nå legitime politiske målsætninger, såsom beskyttelsen af folkesundheden, sikkerhed, miljøet eller den offentlige sædelighed, social- eller forbrugerbeskyttelse og fremme og beskyttelse af den kulturelle mangfoldighed.

2. Det præciseres, at dette kapitel ikke må fortolkes som et tilsagn fra en part om at denne ikke vil ændre sin retlige og reguleringsmæssige ramme, herunder på en måde, som kan have en negativ indvirkning på driften af investeringer eller investorens forventninger om fortjeneste. 3. Det præciseres, at – med forbehold af stk. 4 – udgør en parts beslutning om ikke at udstede, forny eller opretholde et subsidie eller et tilskud ikke en tilsidesættelse af dette kapitel under følgende omstændigheder: a) hvis der ikke i henhold til lovgivning eller kontrakter findes en specifik forpligtelse for en investor fra den anden part eller for en omfattet investering om at udstede, forny eller opretholde det pågældende subsidie eller tilskud eller b) i overensstemmelse med eventuelle vilkår eller betingelser, der er forbundet med udstedelsen, fornyelsen eller opretholdelsen af subsidiet eller tilskuddet. 4. Det præciseres, at intet i dette kapitel må fortolkes således, at det forhindrer en part i at afbryde ydelsen af et subsidie eller anmode om tilbagebetaling heraf, eller således, at denne part skal kompensere investoren herfor, hvis sådanne aktiviteter er blevet pålagt af en af dens kompetente myndigheder, der er opført i bilag 1 (Kompetente myndigheder).

ARTIKEL 2.3

National behandling 1. Hver part skal indrømme investorer fra den anden part og omfattede investeringer, for så vidt angår driften af de omfattede investeringer, en behandling, der ikke er mindre gunstig end den, de i tilsvarende situationer indrømmer deres egne investorer og deres investeringer. 2. Uanset stk. 1 og, for så vidt angår Vietnam med forbehold af bilag 2 (Undtagelse for Vietnam vedrørende national behandling), kan en part indføre eller opretholde enhver foranstaltning vedrørende driften af en omfattet investering, forudsat at en sådan foranstaltning ikke er i strid med forpligtelserne i henholdsvis bilag 8-A (Unionens liste over specifikke forpligtelser) eller bilag 8-B (Vietnams liste over specifikke forpligtelser) i frihandelsaftalen, når denne foranstaltning er: a) en foranstaltning, som indføres på eller før datoen for denne aftales ikrafttræden b) en foranstaltning som omhandlet i litra a), der opretholdes, erstattes eller ændres efter datoen for denne aftales ikrafttræden, forudsat at foranstaltningen efter at være blevet opretholdt, erstattet eller ændret er ligeså forenelig med stk. 1 som før opretholdelsen, erstatningen eller ændringen, eller

c) en foranstaltning, som ikke er omfattet af litra a) og b), såfremt den ikke anvendes på omfattede investeringer foretaget på partens territorium før datoen for den pågældende foranstaltnings ikrafttræden eller på en sådan måde, at den medfører tab eller skade for sådanne investeringer. ARTIKEL 2.4 Mestbegunstigelsesbehandling 1. Hvad angår driften af de omfattede investeringer, skal hver part indrømme den anden parts investorer og omfattede investeringer en behandling, der ikke er mindre gunstig end den behandling, de i tilsvarende situationer indrømmer investorer fra tredjelande og deres investeringer. 2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på følgende sektorer:

a) kommunikationstjenesteydelser, undtagen posttjenesteydelser og telekommunikationstjenesteydelser b) fritids- og sportsaktiviteter samt kulturelle aktiviteter

c) fiskeri og akvakultur d) skovbrug og jagt og e) minedrift, herunder olie og gas. 3. Stk. 1 må ikke fortolkes således, at det forpligter en part til at lade investorer fra den anden part eller omfattede investeringer være omfattet af en behandling, der blev indrømmet i henhold til en bilateral, regional eller international aftale, der trådte i kraft inden datoen for denne aftales ikrafttræden. 4. Stk. 1 må ikke fortolkes således, at det forpligter en part til at lade investorer fra den anden part eller omfattede investeringer være omfattet af: a) enhver behandling, der blev indrømmet i henhold til alle bilaterale, regionale eller multilaterale aftaler, der indeholder forpligtelser til at afskaffe alle væsentlige hindringer for investeringer mellem parterne, eller som forudsætter en indbyrdes tilnærmelse af parternes lovgivning i en eller flere økonomiske sektorer b) enhver behandling, der hidrører fra en international aftale om undgåelse af dobbeltbeskatning eller en anden international aftale eller ordning, som udelukkende eller hovedsagelig vedrører beskatning eller

c) enhver behandling, der hidrører fra foranstaltninger vedrørende anerkendelse af kvalifikationer, licenser eller forsigtighedsforanstaltninger i overensstemmelse med artikel VII i den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) eller bilaget hertil om finansielle tjenesteydelser.

5. Det præciseres, at udtrykket "behandling", som omhandlet i stk. 1, ikke omfatter tvistbilæggelsesprocedurer eller -mekanismer, som f.eks. dem, der er medtaget i afsnit B (Bilæggelse af tvister mellem investorer og parter) i kapitel 3 (Tvistbilæggelse), som er omfattet af andre bilaterale, regionale eller internationale aftaler. Materielle forpligtelser i sådanne aftaler udgør ikke i sig selv "behandling", og kan derfor ikke tages i betragtning ved vurderingen af en tilsidesættelse af denne artikel. Foranstaltninger, som træffes af en part i henhold til disse materielle forpligtelser, skal betragtes som "behandling". 6. Denne artikel skal fortolkes i overensstemmelse med princippet om artsidentitet ("ejusdem generis").

ARTIKEL 2.5 Behandling af investeringer 1. Hver part skal indrømme investorer fra den anden part og omfattede investeringer en retfærdig og rimelig behandling samt fuld beskyttelse og sikkerhed i overensstemmelse med stk. 2-7 og bilag 3 (Forståelse vedrørende behandling af investeringer). 2. En part tilsidesætter forpligtelsen til retfærdig og rimelig behandling, jf. stk. 1, såfremt en foranstaltning eller række foranstaltninger udgør: a) en nægtelse af adgang til domstolsprøvelse i strafferetlige, civilretlige eller administrative procedurer b) en grundlæggende tilsidesættelse af retten til en retfærdig rettergang i retslige og administrative procedurer c) åbenbar vilkårlighed

d) målrettet forskelsbehandling på åbenbart fejlagtigt grundlag såsom køn, race eller religiøst tilhørsforhold e) grov behandling af investorer såsom tvang, magtmisbrug eller tilsvarende adfærd i ond tro eller f) tilsidesættelse af andre elementer af forpligtelsen til retfærdig og rimelig behandling, som parterne har vedtaget i overensstemmelse med stk. 3.

3. Behandling, der ikke er anført i stk. 2, kan udgøre en tilsidesættelse af retfærdig og rimelig behandling, hvis dette aftales parterne imellem i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i artikel 4.3 (ændringer). 4. Ved anvendelse af stk. 1-3 kan et tvistbilæggelsesorgan, jf. kapitel 3 (Tvistbilæggelse), tage hensyn til om en part for at foranledige en omfattet investering er fremkommet med en specifik tilkendegivelse til en investor fra den anden part, som har skabt en berettiget forventning, som investoren har stolet på ved beslutningen om at foretage eller bibeholde denne investering, men som parten derefter ikke har indfriet. 5. Det præciseres, at betegnelsen "fuld beskyttelse og sikkerhed", der er omhandlet i stk. 1, vedrører en parts forpligtelser til at handle ud fra, hvad der kan være nødvendigt for at beskytte den fysiske sikkerhed for investorerne og de omfattede investeringer. 6. Når en part har indgået en skriftlig aftale med investorer fra den anden part eller omfattede investeringer, der opfylder alle følgende betingelser, må denne part ikke tilsidesætte denne aftale gennem udøvelse af offentlig myndighed. Betingelserne er: a) den skriftlige aftale er indgået og træder i kraft efter datoen for nærværende aftales ikrafttræden

b) investoren henholder sig til den skriftlige aftale ved beslutningen om at foretage eller opretholde den omfattede investering ud over selve den skriftlige aftale, og tilsidesættelsen medfører reel skade for denne investering c) den skriftlige aftale indebærer en udveksling af rettigheder og forpligtelser i forbindelse med den pågældende investering, som er bindende for begge parter, og

d) den skriftlige aftale indeholder ikke en klausul om bilæggelse af tvister mellem parterne i denne aftale ved international voldgift. 7. Overtrædelse af andre bestemmelser i denne aftale eller i en separat international aftale betyder ikke nødvendigvis, at denne artikels bestemmelser er blevet tilsidesat. ARTIKEL 2.6 Kompensation for tab 1. Investorer fra en part, hvis omfattede investeringer lider tab på grund af krig eller anden væbnet konflikt, en revolution, national undtagelsestilstand, en opstand, et oprør eller optøjer på den anden parts territorium, indrømmes af den anden part, for så vidt angår tilbagegivelse, godtgørelse, kompensation eller anden form for erstatning, en behandling, der ikke er mindre gunstig end den, som denne anden part indrømmer sine egne investorer eller tredjelandes investorer.

2. Med forbehold af stk. 1,skal investorer fra en part, som i en af de i stk. 1 omhandlede situationer, lider tab på den anden parts territorium, indrømmes en omgående, passende og virkningsfuld tilbagegivelse eller kompensation fra den anden part, hvis disse tab skyldes: a) den anden parts væbnede styrkers eller myndigheders rekvisition af omfattede investeringer eller en del heraf eller b) den anden parts væbnede styrkers eller myndigheders ødelæggelse af omfattede investeringer eller en del heraf som ikke var påkrævet i situationen.

ARTIKEL 2.7 Ekspropriation 1. En part må ikke hverken direkte eller indirekte nationalisere eller ekspropriere den anden parts investorers omfattede investeringer gennem foranstaltninger med tilsvarende virkning som nationalisering eller ekspropriation (herefter benævnt "ekspropriation") undtagen: a) af hensyn til almenvellet b) i overensstemmelse med de gældende retsregler

c) på et ikkediskriminerende grundlag og d) mod betaling af umiddelbar, passende og virkningsfuld kompensation. 2. Den i stk. 1 omhandlede kompensation skal i rimelig grad svare til de omfattede investeringers markedsværdi på tidspunktet umiddelbart inden ekspropriationen eller den forestående ekspropriation blev offentliggjort, alt efter hvad der skete først, med renter efter en passende sats fastsat på et kommercielt grundlag for perioden fra eksproprieringsdatoen og frem til betalingsdatoen. En sådan erstatning skal kunne realiseres i praksis, kunne overføres frit i overensstemmelse med artikel 2.8 (overførsel) og skal udbetales omgående. 3. Hvis Vietnam er den eksproprierende part og uanset stk. 1 og 2, skal enhver foranstaltning i form af direkte ekspropriation vedrørende jord gennemføres: a) med et formål, der er i overensstemmelse med gældende interne love og forskrifter, og

b) mod betaling af en kompensation svarende til markedsværdien, idet de gældende interne love og forskrifter anerkendes. 4. Udstedelsen af obligatoriske licenser vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder udgør ikke en ekspropriation i henhold til stk. 1, såfremt en sådan udstedelse er i overensstemmelse med aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder, der er indeholdt i bilag 1C til WTO-aftalen (herefter benævnt "TRIPS-aftalen").

5. En investor, der er berørt af en ekspropriation, har i overensstemmelse med den eksproprierende parts lovgivning ret til en hurtig gennemgang af sit krav og til værdiansættelse af sin investering, foretaget af en retlig eller anden uafhængig myndighed hos den pågældende part. 6. Denne artikel skal fortolkes i overensstemmelse med bilag 4 (forståelse vedrørende ekspropriation). ARTIKEL 2.8 Overførsel Hver af parterne skal tillade, at alle overførsler vedrørende omfattede investeringer kan foretages uden begrænsninger eller forsinkelser i en frit konvertibel valuta og til den markedskurs, der er gældende på datoen for overførslen. Sådanne overførsler omfatter: a) kapitalindskud som f.eks. hovedkapital og supplerende kapital for at opretholde, udvikle eller øge investeringen b) fortjeneste, udbytte, kapitalgevinster og anden form for afkast samt indtægter fra salg af hele eller en del af investeringen eller fra delvis eller fuldstændig afvikling af investeringen c) betaling af renter, royalties, forvaltningsgebyrer og betaling for teknisk bistand samt andre gebyrer



d) betalinger foretaget i henhold til en kontrakt indgået af investor eller den omfattede investering, herunder betalinger foretaget i henhold til en låneaftale e) løn og anden form for vederlag optjent af personale, som er hyret i udlandet og arbejder i forbindelse med investeringen f) betalinger foretaget i henhold til artikel 2.6 (kompensation for tab) og artikel 2.7 (ekspropriation) og g) betaling af erstatning i henhold til en kendelse udstedt i henhold til afdeling B (Bilæggelse af tvister mellem investorer og parter) i kapitel 3 (Tvistbilæggelse). ARTIKEL 2.9 Subrogation Hvis en part eller dennes myndighed foretager en betaling i henhold til en skadeserstatning, en garanti eller en forsikringsaftale, som den har indgået i forbindelse med en investering, der er foretaget af en af dens investorer på den anden parts territorium, skal den anden part anerkende subrogationen eller overførslen af enhver rettighed eller ejendomsret eller overdragelsen af krav vedrørende en sådan investering. Parten eller myndigheden har ret til at udnytte den rettighed eller det krav, som er omfattet af subrogationen eller overdragelsen, i samme omfang som investorens oprindelige rettighed eller fordring. Sådanne rettigheder kan kun udnyttes af parten eller et organ heri eller af investoren, hvis parten eller et organ heri giver tilladelse hertil.

KAPITEL 3 TVISTBILÆGGELSE

AFDELING A BILÆGGELSE AF TVISTER MELLEM PARTER UNDERAFDELING 1 MÅLSÆTNING OG ANVENDELSESOMRÅDE ARTIKEL 3.1 Målsætning Formålet med dette kapitel er at etablere en virkningsfuld og effektiv mekanisme til forhindring og bilæggelse af tvister mellem parterne vedrørende fortolkningen og anvendelsen af denne aftale med henblik på at nå frem til en indbyrdes aftalt løsning.

ARTIKEL 3.2

Anvendelsesområde Dette kapitel finder anvendelse i forbindelse med forebyggelse og bilæggelse af eventuelle tvister mellem parterne vedrørende fortolkningen eller anvendelsen af bestemmelserne i denne aftale, medmindre andet er fastsat i denne aftale. UNDERAFDELING 2 KONSULTATIONER OG MÆGLING ARTIKEL 3.3 Konsultationer 1. Parterne bestræber sig på at løse tvister, som er omfattet af artikel 3.2 (anvendelsesområde), ved loyalt at indlede konsultationer med det formål at nå frem til en indbyrdes aftalt løsning. 2. En part skal fremsætte ønske om konsultationer ved at fremsende en skriftlig anmodning til den anden part med kopi til det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 4.1 (udvalg), med angivelse af den pågældende foranstaltning og bestemmelserne i denne aftale.

3. Konsultationer afholdes senest 30 dage efter datoen for modtagelse af den anmodning, der er omtalt i stk. 2, og finder sted på den modtagende parts territorium, medmindre parterne aftaler andet. Konsultationerne anses for at være afsluttet senest 45 dage efter modtagelse af anmodningen, medmindre parterne enes om at fortsætte dem. Konsultationerne, og især alle de oplysninger, der kommer frem, og de holdninger, som parterne indtager, er fortrolige og berører ikke parternes rettigheder i et eventuelt videre sagsforløb.

4. Konsultationer om hastende spørgsmål, herunder om letfordærvelige varer og sæsonbetonede varer eller tjenesteydelser, skal indledes senest 15 dage efter modtagelsen af den i stk. 2 omhandlede anmodning. Konsultationerne skal anses for at være afsluttet inden for 20 dage, medmindre begge parter enes om at fortsætte dem. 5. Den part, der anmodede om konsultationerne, kan anvende artikel 3.5 (indledning af voldgiftsproceduren), hvis: a) den anden part ikke svarer på anmodningen om konsultationer senest 15 dage efter datoen for modtagelsen b) konsultationerne ikke gennemføres inden for den i stk. 3 eller 4 omhandlede frist c) parterne enes om ikke at gennemføre konsultationer eller d) konsultationerne afsluttes, uden at der er fundet en indbyrdes aftalt løsning.

6. Under konsultationerne skal begge parter afgive tilstrækkelige faktuelle oplysninger til en undersøgelse af, hvorledes den anfægtede foranstaltning kunne påvirke denne aftales funktion og anvendelse. ARTIKEL 3.4 Mæglingsordning

Parterne kan til enhver tid enes om at deltage i en mæglingsprocedure i henhold til bilag 9 (Mæglingsordning) med hensyn til en foranstaltning, der indvirker negativt på investeringer mellem parterne. UNDERAFDELING 3 TVISTBILÆGGELSESPROCEDURER ARTIKEL 3.5 Indledning af voldgiftsproceduren 1. Hvis det ikke lykkes parterne at løse tvisten gennem konsultationer, jf. artikel 3.3 (konsultationer), kan den part, som har anmodet om konsultationer, anmode om, at der nedsættes et voldgiftspanel.

2. Anmodningen om nedsættelse af et voldgiftspanel skal fremsættes skriftligt over for den indklagede part og med udvalget i kopi. Den klagende part skal i sin anmodning udpege den pågældende foranstaltning og tydeliggøre, hvordan denne foranstaltning udgør en overtrædelse af bestemmelserne i denne aftale på en måde der klart redegør for klagens retsgrundlag. ARTIKEL 3.6 Voldgiftspanelets mandat

Medmindre parterne aftaler andet senest 10 dage efter datoen for udvælgelsen af voldgiftsmændene, er voldgiftspanelets mandat: "I lyset af de relevante bestemmelser i denne aftale, der angives af parterne, at undersøge de forhold, der henvises til i anmodningen om nedsættelse af et voldgiftspanel i henhold til artikel 3.5 (indledning af voldgiftsproceduren), at udtale sig om den pågældende foranstaltnings forenelighed med bestemmelserne i artikel 3.2 (anvendelsesområde) og at anføre i sin rapport de faktiske omstændigheder, anvendeligheden af relevante bestemmelser og grundlaget for voldgiftspanelets konklusioner og henstillinger i overensstemmelse med artikel 3.10 (foreløbig rapport) og 3.11 (endelig rapport)."

ARTIKEL 3.7 Nedsættelse af voldgiftspanelet 1. Voldgiftspanelet skal bestå af tre voldgiftsmænd. 2. Senest ti dage efter den indklagede parts modtagelse af anmodningen om nedsættelse af et voldgiftspanel rådfører parterne sig med hinanden for at nå til enighed om voldgiftspanelets sammensætning. 3. Hvis parterne ikke når til enighed om panelets sammensætning inden for den i stk. 2 omhandlede frist, skal hver part udpege en voldgiftsmand fra denne parts delliste, der er opstillet i henhold til artikel 3.23 (liste over voldgiftsmænd), senest 10 dage efter den i stk. 2 omhandlede frist. Hvis en part ikke udpeger en voldgiftsmand fra dens delliste, udvælges denne ved lodtrækning, hvis den anden part anmoder herom, foretaget af formanden for udvalget eller dennes stedfortræder fra denne parts delliste, der er opstillet i henhold til artikel 3.23 (liste over voldgiftsmænd). 4. Hvis parterne ikke når til enighed om voldgiftspanelets formand inden for den frist, der er fastsat i stk. 2, udvælger udvalgets formand eller dennes stedfortræder ved lodtrækning, efter anmodning fra en part, formanden for voldgiftspanelet fra den delliste over formænd, der er opstillet i henhold til artikel 3.23 (liste over voldgiftsmænd). 5. Formanden for udvalget eller dennes stedfortræder udvælger voldgiftsmændene senest fem dage efter fremsættelsen af den i stk. 3 eller 4 omhandlede anmodning.



6. Datoen for nedsættelse af voldgiftspanelet er den dato, på hvilken alle tre udvalgte voldgiftsmænd har meddelt parterne, at de accepterer udpegelsen i henhold til bilag 7 (Forretningsorden). 7. Hvis en af de i artikel 3.23 omhandlede lister (liste over voldgiftsmænd) ikke er blevet udarbejdet eller ikke indeholder et tilstrækkeligt antal navne på det tidspunkt, hvor der fremsættes en anmodning efter stk. 3 eller 4, udvælges voldgiftsmændene ved lodtrækning blandt de personer, som begge parter formelt har foreslået, eller blandt dem, som én part har foreslået, i tilfælde af at kun én part har fremlagt et forslag. ARTIKEL 3.8 Voldgiftspanelets tvistbilæggelsesprocedure 1. De regler og procedurer, der er fastsat i denne artikel, bilag 7 (forretningsorden) og bilag 8 (adfærdskodeks for voldgiftsmænd og mæglere), regulerer voldgiftspanelets tvistbilæggelsesprocedure. 2. Medmindre parterne aftaler andet, mødes de med voldgiftspanelet senest 10 dage efter nedsættelsen af panelet for at tage stilling til spørgsmål, som parterne eller voldgiftspanelet anser for relevante, herunder tidsfrist for processen og voldgiftsmændenes vederlag og godtgørelsen af deres omkostninger i henhold til bilag 7 (Forretningsorden). Voldgiftsmændene og parternes repræsentanter kan deltage i dette møde pr. telefon- eller videokonference.

3. Parterne beslutter efter gensidig aftale, hvor høringerne skal foretages. Hvis parterne ikke kan nå til enighed om, hvor høringerne skal foretages, afholdes de i Bruxelles i de tilfælde, hvor den anmodende part er Vietnam, og i Hanoi i de tilfælde, hvor den anmodende part er Den Europæiske Union. 4. Alle høringer skal være åbne for offentligheden, medmindre andet er fastsat i bilag 7 (Forretningsorden). 5. I overensstemmelse med bilag 7 (Forretningsorden) skal parterne have mulighed for at overvære alle fremlæggelser, erklæringer, redegørelser, argumenter eller indsigelser i sagen. Alle oplysninger eller skriftlige indlæg, der indgives til voldgiftspanelet af en part, herunder eventuelle bemærkninger til den deskriptive del af den foreløbige rapport, svar på spørgsmål fra voldgiftspanelet og bemærkninger fra en part om disse svar, skal stilles til rådighed for den anden part. 6. Medmindre parterne aftaler andet inden for tre dage efter datoen for voldgiftspanelets nedsættelse, kan voldgiftspanelet i overensstemmelse med bilag 7 (Forretningsorden) modtage uopfordrede skriftlige indlæg (amicus curiae-indlæg) fra fysiske eller juridiske personer, som er etableret på en parts territorium.

7. Hvad angår de interne drøftelser, skal voldgiftspanelet mødes for lukkede døre, og kun voldgiftsmænd må deltage. Voldgiftspanelet kan dog også give deres assistenter tilladelse til at overvære drøftelserne. Panelets drøftelser og de dokumenter, der forelægges det, skal holdes fortrolige.

ARTIKEL 3.9 Foreløbig kendelse om hastesager Såfremt en part anmoder herom, skal voldgiftspanelet senest 10 dage efter nedsættelsen af panelet afsige en foreløbig kendelse om, hvorvidt det anser sagen for at haste. ARTIKEL 3.10 Foreløbig rapport 1. Senest 90 dage efter nedsættelsen forelægger voldgiftspanelet en foreløbig rapport for parterne, hvori der redegøres for de faktiske omstændigheder, anvendeligheden af relevante bestemmelser og grundlaget for panelets konklusioner og henstillinger. Hvis voldgiftspanelet finder, at denne frist ikke kan overholdes, meddeler formanden for panelet parterne og udvalget dette skriftligt med angivelse af årsagerne til forsinkelsen og datoen for, hvornår panelet agter at forelægge sin foreløbige rapport. Voldgiftspanelet forelægger under ingen omstændigheder den foreløbige rapport senere end 120 dage efter datoen for nedsættelsen af voldgiftspanelet. 2. En part kan indgive en skriftlig anmodning, herunder med bemærkninger, til voldgiftspanelet om at genbehandle bestemte punkter i den foreløbige rapport senest 14 dage efter meddelelsen heraf.

3. I hastende tilfælde, herunder om letfordærvelige varer eller sæsonvarer eller -tjenesteydelser, skal voldgiftspanelet bestræbe sig på at forelægge den foreløbige rapport efter senest 45 dage og under alle omstændigheder senest 60 dage efter datoen for nedsættelsen af voldgiftspanelet. En part kan indgive en skriftlig anmodning, herunder med bemærkninger, til voldgiftspanelet om at genbehandle bestemte punkter i den foreløbige rapport senest 7 dage efter meddelelsen af den foreløbige rapport.

4. Efter at have behandlet eventuelle skriftlige anmodninger, herunder også bemærkningerne, fra parterne vedrørende den foreløbige rapport kan voldgiftspanelet ændre sin rapport og foretage yderligere undersøgelser, hvis den finder det hensigtsmæssigt. ARTIKEL 3.11 Endelig rapport 1. Voldgiftspanelet skal forelægge parterne og udvalget sin endelige rapport senest 120 dage efter nedsættelsen af voldgiftspanelet. Hvis voldgiftspanelet finder, at denne frist ikke kan overholdes, meddeler formanden for voldgiftspanelet parterne og udvalget dette skriftligt med angivelse af årsagerne til forsinkelsen og datoen for, hvornår voldgiftspanelet agter at forelægge sin endelige rapport. Voldgiftspanelet forelægger under ingen omstændigheder den endelige rapport senere end 150 dage efter datoen for nedsættelsen af voldgiftspanelet.

2. I hastende tilfælde, herunder hvis der er tale om letfordærvelige varer eller sæsonvarer eller -tjenesteydelser, skal voldgiftspanelet bestræbe sig på at meddele sin endelige rapport senest 60 dage efter datoen for nedsættelsen af panelet. Voldgiftspanelet forelægger under ingen omstændigheder den endelige rapport senere end 75 dage efter datoen for nedsættelsen af voldgiftspanelet. 3. Den endelige rapport skal indeholde en fyldestgørende drøftelse af de argumenter, der blev fremført på stadiet for interimsgenbehandlingen, samt klare svar på parternes spørgsmål og bemærkninger. ARTIKEL 3.12 Efterlevelse af den endelige rapport Den indklagede part skal træffe de foranstaltninger, som er nødvendige, for hurtigt og i god tro at efterleve den endelige rapport.

ARTIKEL 3.13 Rimelig frist til efterlevelse 1. Hvis en øjeblikkelig efterlevelse ikke mulig, skal parterne bestræbe sig på at nå til enighed om en frist for efterlevelse af den endelige rapport. I et sådant tilfælde meddeler den indklagede part senest 30 dage efter modtagelse af den endelige rapport den klagende part og udvalget den frist, som er nødvendig for efterlevelse (herefter benævnt "rimelig frist").

2. Hvis der er uenighed mellem parterne om, hvad der er en rimelig frist for at efterleve den endelige rapport, skal den klagende part senest 20 dage efter modtagelse af meddelelsen fra den indklagede part, jf. stk. 1, skriftligt anmode det voldgiftspanel, der er nedsat i henhold til artikel 3.7 (nedsættelse af voldgiftspanelet) (herefter benævnt det "oprindelige voldgiftspanel"), om at fastsætte længden af en rimelig frist. Denne anmodning meddeles den indklagede part med udvalget i kopi. 3. Voldgiftspanelet skal forelægge parterne og udvalget sin fastsættelse af en rimelig frist senest 20 dage efter datoen for indgivelse af den i stk. 2 omtalte anmodning. 4. Den indklagede part skal skriftligt meddele den klagende part, hvor langt den er kommet med at efterleve den endelige rapport, mindst 30 dage før udløbet af den rimelige frist. 5. Parterne kan enes om at forlænge den rimelige frist. ARTIKEL 3.14 Evaluering af foranstaltninger, der er truffet for at efterleve den endelige rapport

1. Den part, der klages over, meddeler, inden den rimelige frist udløber, den klagende part og udvalget, hvilke foranstaltninger den har truffet for at efterleve den endelige rapport.

2. Hvis der er uenighed mellem parterne om realiteten af en foranstaltning, der er truffet for at efterleve de bestemmelser, der er omhandlet i artikel 3.2 (anvendelsesområde) og meddelt i henhold til stk. 1, kan den klagende part skriftligt anmode det oprindelige voldgiftspanel om at afgøre spørgsmålet. Denne anmodning meddeles den indklagede part med udvalget i kopi. Den klagende part skal i sin anmodning udpege den specifikke foranstaltning, sagen handler om, og forklare, hvordan denne foranstaltning ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 3.2 (anvendelsesområde) på en måde, der er tilstrækkelig til at udgøre et klart retsgrundlag for en klage. 3. Voldgiftspanelet skal forelægge parterne og udvalget sin kendelse senest 45 dage efter datoen for indgivelse af den i stk. 2 omtalte anmodning. ARTIKEL 3.15 Midlertidige afbødende foranstaltninger i tilfælde af manglende efterlevelse 1. Hvis den indklagede part ikke meddeler den klagende part og udvalget om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterleve den endelige rapport, inden udløbet af den rimelige frist, eller hvis voldgiftspanelet konstaterer, at der ikke er truffet nogen foranstaltninger til efterlevelse, eller at de foranstaltninger, der er meddelt i henhold til artikel 3.14 (evaluering af foranstaltninger, der er truffet for at efterleve den endelige rapport), stk. 1, ikke er forenelige med partens forpligtelser i henhold til de i artikel 3.2 (anvendelsesområde) omhandlede bestemmelser, skal den indklagede part på anmodning af den klagende part og efter konsultationer med denne fremsætte et tilbud om kompensation.

2. Hvis den klagende part beslutter sig for ikke at anmode om et tilbud om kompensation, eller hvis en sådan anmodning fremsættes, og der ikke kan opnås en aftale om kompensation inden for 30 dage efter udløbet af den rimelige frist eller efter meddelelsen af voldgiftspanelets kendelse i henhold til artikel 3.14 (evaluering af foranstaltninger, der er truffet for at efterleve den endelige rapport), hvis der ikke er truffet nogen efterlevelsesforanstaltning, eller hvis en foranstaltning, der skal efterleves, ikke er forenelig med de i artikel 3.2 (anvendelsesområde) omhandlede bestemmelser, er den klagende part berettiget til (efter underretning af den indklagede part og af udvalget) at træffe passende foranstaltninger inden for rammerne af de præferencehandels- og investeringsforpligtelser, der er gældende mellem parterne, og som har en virkning, der svarer til omfanget af den ophævelse eller forringelse, som den manglende efterkommelse har forårsaget. Sådanne foranstaltninger skal specificeres i meddelelsen. Den klagende part kan gennemføre foranstaltningerne på et hvilket som helst tidspunkt 10 dage efter datoen for den indklagede parts modtagelse af meddelelsen, medmindre den indklagede part har anmodet om voldgift efter denne artikels stk. 3. 3. Hvis den indklagede part finder, at virkningen af de af den klagende part trufne foranstaltninger ikke svarer til den ophævelse eller forringelse af fordele, som den manglende efterlevelse har forårsaget, kan den skriftligt anmode det oprindelige voldgiftspanel om at afgøre spørgsmålet. Denne anmodning skal meddeles den klagende part med udvalget i kopi inden udløbet af den i stk. 2 omhandlede frist på 10 dage. Det oprindelige voldgiftspanel skal meddele parterne og udvalget sin kendelse om de foranstaltninger, der er truffet af den klagende part, senest 30 dage efter datoen for indgivelse af anmodningen. Forpligtelser må først suspenderes, når det oprindelige voldgiftspanel har afsagt sin kendelse, og enhver suspension skal være i overensstemmelse med denne kendelse.

4. De i denne artikel omhandlede foranstaltninger er midlertidige og anvendes ikke, efter at:

a) parterne er nået til enighed om en indbyrdes aftalt løsning i henhold til artikel 3.19 (indbyrdes aftalt løsning), b) parterne er blevet enige om, at den foranstaltning, som er meddelt i henhold til artikel 3.14 (evaluering af foranstaltninger, der er truffet for at efterleve den endelige rapport), stk. 1, medfører, at den indklagede part efterlever bestemmelserne i artikel 3.2 (anvendelsesområde), eller c) de foranstaltninger, for hvilke det er konstateret, at de er i strid med de i artikel 3.2 (anvendelsesområde) omhandlede bestemmelser, er trukket tilbage eller ændret og gjort forenelige med de nævnte bestemmelser, som fastlagt i artikel 3.14 (evaluering af foranstaltninger, der er truffet for at efterleve den endelige rapport), stk. 3.

ARTIKEL 3.16 Prøvelse af efterlevelsesforanstaltninger, der er truffet efter vedtagelsen

af midlertidige afbødende foranstaltninger i tilfælde af manglende efterlevelse 1. Den indklagede part underretter den klagende part og udvalget om alle foranstaltninger, der er truffet for at efterleve voldgiftspanelets rapport enten efter de foranstaltninger, der er anvendt af den klagende part, eller efter anvendelsen af kompensation. Med undtagelse af de i stk. 2 omhandlede tilfælde skal den klagende part afslutte de foranstaltninger, der er indført i overensstemmelse med artikel 3.15 (midlertidige afbødende foranstaltninger i tilfælde af manglende efterlevelse), inden for 30 dage efter datoen for modtagelsen af meddelelsen. Hvis der er blevet anvendt kompensation, og med undtagelse af de i stk. 2 omhandlede tilfælde, kan den indklagede part afslutte anvendelsen af en sådan kompensation inden for 30 dage efter datoen for meddelelsen om, at den efterlever voldgiftspanelets rapport. 2. Hvis parterne ikke når til enighed om, hvorvidt den meddelte foranstaltning bringer den indklagede part i overensstemmelse med de i artikel 3.2 (anvendelsesområde) omhandlede bestemmelser senest 30 dage efter modtagelsen af meddelelsen, anmoder den klagende part skriftligt det oprindelige voldgiftspanel om at afgøre spørgsmålet. Denne anmodning meddeles den indklagede part med udvalget i kopi.

3. Voldgiftspanelets kendelse skal meddeles parterne og udvalget senest 45 dage efter datoen for indgivelsen af anmodningen. Hvis voldgiftspanelet når frem til, at den meddelte foranstaltning er i overensstemmelse med de i artikel 3.2 (anvendelsesområde) omhandlede bestemmelser, bringes de i artikel 3.15 (midlertidige afbødende foranstaltninger i tilfælde af manglende efterlevelse) omhandlede foranstaltninger eller kompensationen til ophør. Hvis det er relevant, skal niveauet for suspension af forpligtelser eller kompensationen tilpasses i lyset af voldgiftspanelets kendelse. ARTIKEL 3.17

Udskiftning af voldgiftsmænd Hvis det oprindelige voldgiftspanel eller nogle af panelets medlemmer under en voldgiftsprocedure enten ikke er i stand til at deltage, trækker sig eller skal udskiftes, fordi medlemmerne ikke opfylder kravene i adfærdskodeksen i bilag 8 (Adfærdskodeks for voldgiftsmænd og mæglere) finder proceduren i artikel 3.7 (nedsættelse af voldgiftspanelet) anvendelse. Fristen for meddelelse af rapporter og kendelser forlænges i givet fald med 20 dage.

ARTIKEL 3.18 Suspension og ophør af voldgiftsprocedurer 1. Efter skriftlig anmodning fra begge parter suspenderer voldgiftspanelet til enhver tid sit arbejde i en periode på højst 12 på hinanden følgende måneder, der aftales parterne imellem. Det genoptager sit arbejde inden udgangen af denne suspensionsperiode efter skriftlig anmodning fra begge parter. Parterne underretter udvalget herom. Voldgiftspanelet kan også genoptage sit arbejde ved udgangen af suspensionsperioden efter skriftlig anmodning fra en af parterne. Den anmodende part skal underrette udvalget og den anden part herom. Hvis en part ikke anmoder om genoptagelse af voldgiftspanelets arbejde ved udløbet af en suspensionsperiode, bortfalder voldgiftspanelets bemyndigelse og proceduren afsluttes. Hvis voldgiftspanelets arbejde suspenderes, forlænges de tidsfrister, der er fastlagt i de relevante bestemmelser i dette kapitel, med den samme periode, hvori arbejdet var suspenderet. Suspension og ophør af voldgiftspanelets arbejde berører ikke parternes rettigheder i forbindelse med andre procedurer i henhold til artikel 3.24 (valg af værneting). 2. Parterne kan aftale at afslutte voldgiftspanelets procedurer ved i fællesskab at underrette formanden for voldgiftspanelet og udvalget på et hvilket som helst tidspunkt før udstedelse af voldgiftspanelets endelige rapport.

ARTIKEL 3.19 Indbyrdes aftalt løsning Det står parterne frit for til enhver tid at finde en indbyrdes aftalt løsning på tvister, som er omfattet af dette kapitel. De skal i givet fald sammen give udvalget og voldgiftspanelets formand meddelelse om en sådan løsning. Er den pågældende løsning underlagt et krav om godkendelse i henhold til de relevante interne procedurer hos en af parterne, skal dette krav angives i meddelelsen, og tvistbilæggelsesproceduren skal suspenderes. Kræves der ikke godkendelse, eller er det blevet meddelt, at disse interne procedurer er gennemført, afsluttes tvistbilæggelsesproceduren.

ARTIKEL 3.20 Information og teknisk rådgivning Voldgiftspanelet kan efter anmodning fra en part eller på eget initiativ, fra enhver kilde, herunder parterne i tvisten, indhente de oplysninger, det finder nødvendige med henblik på voldgiftspanelproceduren. Voldgiftspanelet har også ret til at søge ekspertrådgivning efter behov. Voldgiftspanelet rådfører sig med parterne, inden det vælger de pågældende eksperter. Alle oplysninger, der indhentes i henhold til denne artikel, skal offentliggøres og forelægges parterne med henblik på deres bemærkninger inden for den tidsramme, der er fastsat af voldgiftspanelet.

ARTIKEL 3.21 Fortolkningsregler Voldgiftspanelet fortolker de i artikel 3.2 (anvendelsesområde) omhandlede bestemmelser efter sædvanereglerne for fortolkning af folkeretten, herunder de kodificerede regler i Wienerkonventionen om traktatretten, indgået i Wien den 23. maj 1969 (herefter benævnt "Wienerkonventionen"). Voldgiftspanelet skal også tage hensyn til relevante fortolkninger i rapporter fra panelet og fra appelinstansen, der er vedtaget af tvistbilæggelsesorganet i henhold til bilag 2 til WTO-overenskomsten (i det følgende benævnt "DSB" - Dispute Settlement Body). Voldgiftspanelets rapporter og kendelser kan ikke udvide eller begrænse parternes rettigheder og forpligtelser som fastsat i bestemmelserne i denne aftale. ARTIKEL 3.22 Voldgiftspanelets afgørelser og kendelser 1. Voldgiftspanelet bestræber sig mest muligt på at træffe afgørelse ved enstemmighed. Hvis en afgørelse ikke kan træffes ved enstemmighed, afgøres sagen ved flertalsafstemning. Voldgiftsmændenes dissenser må under ingen omstændigheder offentliggøres.



2. Parterne skal acceptere voldgiftspanelets rapporter og kendelser uforbeholdent. De skaber ikke rettigheder eller forpligtelser for fysiske eller juridiske personer. Rapporterne og kendelserne skal indeholde de faktiske omstændigheder, anvendeligheden af de i artikel 3.2 (anvendelsesområde) omhandlede relevante bestemmelser og begrundelsen for de anførte resultater og konklusioner. Udvalget skal offentliggøre voldgiftspanelets rapporter og kendelser i deres helhed inden for en frist på 10 dage efter deres udstedelse, medmindre udvalget beslutter ikke at gøre dette af hensyn til beskyttelsen af fortrolige oplysninger. UNDERAFDELING 4 GENERELLE BESTEMMELSER ARTIKEL 3.23 Liste over voldgiftsmænd 1. Udvalget opstiller senest seks måneder efter datoen for denne aftales ikrafttræden en liste over mindst 15 personer, som er villige og i stand til at fungere som voldgiftsmænd. Listen skal bestå af tre dellister: a) én delliste for Vietnam b) én delliste for Unionen og dens medlemsstater og

c) én delliste over personer, som ikke er statsborgere i nogen af parterne og ikke har fast bopæl i nogen af parterne, og som skal fungere som formand for voldgiftspanelet.

2. Hver delliste skal bestå af mindst fem personer. Udvalget skal sørge for, at listen altid er opdateret med et antal personer, der svarer til dette minimumsniveau. 3. Voldgiftsmænd skal have dokumenteret ekspertise og erfaring inden for jura og international handel. De skal være uafhængige og handle efter deres egen overbevisning og må ikke modtage instruktioner fra nogen organisation eller regering eller være tilknyttet nogen af parternes regering, og de skal overholde adfærdskodeksen i bilag 8 (Adfærdskodeks for voldgiftsmænd og mæglere). 4. Udvalget kan udarbejde supplerende lister med 10 personer med dokumenteret ekspertise og erfaring inden for specifikke sektorer omfattet af denne aftale. Forudsat at parterne er indforstået hermed, anvendes sådanne supplerende lister med henblik på at sammensætte voldgiftspanelet i overensstemmelse med proceduren i artikel 3.7 (nedsættelse af voldgiftspanelet). ARTIKEL 3.24 Valg af værneting 1. Anvendelse af tvistbilæggelsesprocedurerne i henhold til dette kapitel berører ikke eventuelle handlinger inden for rammerne af WTO, herunder også tvistbilæggelsessager, eller i henhold til andre internationale aftaler, som begge parter er part i.

2. Uanset stk. 1 må en part ikke, for så vidt angår en bestemt foranstaltning, indgive et krav om afhjælpning i forbindelse med tilsidesættelse af en forpligtelse, der i alt væsentligt svarer til en forpligtelse i henhold til denne aftale og til WTO-overenskomsten eller i henhold til andre internationale aftaler, hvori begge parter er part i de relevante fora. Når en tvistbilæggelsesprocedure er indledt, må parten ikke indgive et krav om afhjælpning for tilsidesættelse af forpligtelser, der i alt væsentligt svarer til hinanden, i henhold til den anden aftale for det andet forum, medmindre det først valgte forum af proceduremæssige eller retslige grunde ikke når frem til en afgørelse vedrørende kravet om afhjælpning i forbindelse med den pågældende forpligtelse. 3. I forbindelse med denne artikel: a) anses en tvistbilæggelsesprocedure i henhold til WTO-overenskomsten for at være indledt, når en part anmoder om, at der nedsættes et panel i henhold til artikel 6 i WTO-forståelsen vedrørende reglerne og procedurerne for tvistbilæggelse

b) anses en tvistbilæggelsesprocedure i henhold til dette kapitel for at være indledt, når en part anmoder om, at der nedsættes et voldgiftspanel i henhold til artikel 3.5 (indledning af voldgiftsproceduren), stk. 1, c) anses tvistbilæggelsesprocedurer i henhold til enhver anden international aftale for at være indledt i overensstemmelse med denne aftale. 4. Intet i denne aftale er til hinder for, at en part gennemfører en af DSB godkendt suspension af forpligtelser. Hverken WTO-overenskomsten eller frihandelsaftalen skal påberåbes for at forhindre en part i at træffe passende foranstaltninger i henhold til artikel 3.15 (midlertidige afbødende foranstaltninger i tilfælde af manglende efterlevelse).

ARTIKEL 3.25 Tidsfrister 1. Alle de i denne afdeling fastsatte frister, herunder voldgiftspanelernes frister til at meddele deres rapporter og kendelser, regnes i kalenderdage fra dagen efter den handling eller den kendsgerning, som de vedrører, medmindre andet er fastsat. 2. Alle de i denne afdeling omhandlede frister kan ændres efter gensidig aftale mellem parterne i tvisten. Voldgiftspanelet kan til enhver tid foreslå parterne at ændre en tidsfrist, der er omhandlet i denne afdeling, med angivelse af begrundelsen for et sådant forslag. ARTIKEL 3.26 Fornyet gennemgang og ændring

Udvalget kan evaluere og beslutte at ændre bilag 7 (Forretningsorden), bilag 8 (Adfærdskodeks for voldgiftsmænd og mæglere) og bilag 9 (Mæglingsordning).

AFDELING B Bilæggelse af tvister mellem investorer og parter UNDERAFDELING 1 Anvendelsesområde og definitioner ARTIKEL 3.27 Anvendelsesområde 1. Denne afdeling finder anvendelse på en tvist mellem en klager i en af parterne og den anden part vedrørende en foranstaltning, der angiveligt udgør en tilsidesættelse af bestemmelserne i kapitel 2 (Investeringsbeskyttelse), og som angiveligt medfører tab eller skade for klageren, eller hvis kravet er indbragt på vegne af en lokalt etableret virksomhed, der ejes eller kontrolleres af klageren, den lokalt etablerede virksomhed. 2. Det præciseres, at en klager ikke må indgive et krav i henhold til denne afdeling, hvis dens investering er foretaget ved svigagtig afgivelse af urigtige oplysninger, fortielse, korruption eller en adfærd, der udgør misbrug af proceduren.



3. Retten og appelretten, der er nedsat i henhold til henholdsvis artikel 3.38 (retten) og 3.39 (appelretten), må ikke behandle krav, der falder uden for denne artikels anvendelsesområde. 4. Et krav vedrørende omlægning af gæld hos en af parterne skal behandles i overensstemmelse med denne afdeling og bilag 5 (Offentlig gæld). ARTIKEL 3.28 Definitioner Medmindre andet er fastsat, forstås i denne afdeling ved: a) "procedurer": procedurerne ved retten eller appelretten i medfør af denne afdeling b) "tvistens parter": klageren og den indklagede c) "klager fra en part": i) en investor fra en part, som omhandlet i artikel 2.1 (anvendelsesområde), stk. 1, litra b), som handler på egne vegne, eller



ii) en investor fra en part, som omhandlet i artikel 2.1 (anvendelsesområde), stk. 1, litra b), som handler på vegne af en lokalt etableret virksomhed, der ejes eller kontrolleres af denne investor; det præciseres, at et krav, der indgives i henhold til dette litra, skal anses for at vedrøre en tvist mellem en kontraherende stat og en statsborger i en anden kontraherende stat i henhold til ICSID-konventionens artikel 25, stk. 1, d) "ICSID-konventionen": konventionen om bilæggelse af investeringstvister mellem stater og andre landes statsborgere, der blev indgået den 18. marts 1965 i Washington e) "aftalepart, der ikke er part i en tvist": Vietnam, når Unionen eller en medlemsstat i Unionen er den indklagede, eller Unionen, når Vietnam er den indklagede f) "den indklagede": enten Vietnam eller, for så vidt angår EU-parten, enten Unionen eller den pågældende medlemsstat i henhold til artikel 3.32 (hensigtserklæring om indgivelse af et krav) g) "lokalt etableret virksomhed": en juridisk person, der er etableret på en parts territorium, og som ejes og kontrolleres af en investor fra den anden part h) "New York-konventionen": De Forenede Nationers konvention om anerkendelse og fuldbyrdelse af udenlandske voldgiftskendelser, der blev indgået den 10. juni 1958 i New York

i) "tredjepartsfinansiering": enhver finansiering, der stilles til rådighed af en fysisk eller juridisk person, som ikke er en part i tvisten, men som indgår en aftale med en part i tvisten med henblik på at finansiere en del af eller alle sagsomkostningerne til gengæld for et vederlag afhængig af sagens udfald, eller anden finansiering, der stilles til rådighed af en fysisk eller juridisk person, der ikke er part i tvisten, i form af en donation eller et tilskud j) "UNCITRAL": De Forenede Nationers Kommission for International Handelsret og k) "UNCITRAL's gennemsigtighedsregler": UNCITRAL's gennemsigtighedsregler i aftalebaseret voldgift mellem investorer og stater. UNDERAFDELING 2

ALTERNATIV TVISTBILÆGGELSE OG KONSULTATIONER ARTIKEL 3.29 Mindelig løsning Enhver tvist bør så vidt muligt løses i mindelighed gennem forhandlinger eller mægling, og, hvor det er muligt, inden indgivelsen af en anmodning om konsultationer i henhold til artikel 3.30 (konsultationer). En sådan løsning kan indgås på et hvilket som helst tidspunkt, også efter indledningen af proceduren i henhold til denne afdeling.

ARTIKEL 3.30 Konsultationer 1. Hvis en tvist ikke kan løses i mindelighed, jf. artikel 3.29 (mindelig løsning), skal en klager fra én part, der fremsætter påstand om en tilsidesættelse af bestemmelserne i artikel 3.27 (anvendelsesområde), stk. 1, anmode om konsultationer med den anden part. Anmodningen skal indeholde følgende oplysninger: a) klagerens navn og adresse og, såfremt en sådan anmodning indgives på vegne af en lokalt etableret virksomhed, denne virksomheds navn, adresse og vedtægtsmæssige hjemsted b) de bestemmelser, der er omhandlet i artikel 3.27 (anvendelsesområde), stk. 1, som hævdes at være tilsidesat

c) det retlige og faktuelle grundlag for kravet, herunder de foranstaltninger, der angiveligt er en tilsidesættelse af bestemmelserne i artikel 3.27 (anvendelsesområde), stk. 1, d) den ønskede afhjælpning og den krævede erstatnings anslåede størrelse, og e) bevis for at klageren er en investor fra den anden part, og at klageren ejer eller kontrollerer den omfattede investering, herunder den evt. lokalt etablerede virksomhed, for hvilke en anmodning om konsultationer er blevet indgivet.

Når en anmodning om konsultationer indgives af mere end én klager, eller på vegne af mere end en lokalt etableret virksomhed, skal oplysningerne i stk. 1, litra a) og e), forelægges for hver enkelt klager eller for hver lokalt etableret virksomhed, alt efter hvad der er tilfældet. 2. En konsultationsanmodning skal indgives senest: a) tre år fra den dato, hvor klageren, eller hvis det er relevant, den lokalt etablerede virksomhed første gang fik eller burde have fået kendskab til den foranstaltning, der påstås at tilsidesætte bestemmelserne i kapitel 2 (Investeringsbeskyttelse) samt kendskab til, at denne medførte tab eller skade for: i) klageren, for krav, der indgives af en investor, der handler på egne vegne, eller ii) den lokalt etablerede virksomhed, for krav, der indgives af en investor, der handler på vegne af en lokalt etableret virksomhed, eller b) to år fra den dato, hvor klageren, eller hvis det er relevant, den lokalt etablerede virksomhed ophører med at forfølge krav eller procedurer ved en ret eller domstol efter intern lovgivning, og under alle omstændigheder senest syv år fra den dato, klageren første gang fik eller burde have fået kendskab til den foranstaltning, der påstås at tilsidesætte bestemmelserne i kapitel 2 (Investeringsbeskyttelse) samt kendskab, til at denne medførte tab eller skade for: i) klageren, for krav, der indgives af en investor, der handler på egne vegne, eller



ii) den lokalt etablerede virksomhed, for krav, der indgives af en investor, der handler på vegne af en lokalt etableret virksomhed. 3. Medmindre tvistens parter aftaler andet, afholdes høringerne i: a) Hanoi, hvis konsultationerne vedrører vietnamesiske foranstaltninger b) Bruxelles, hvis konsultationerne vedrører EU-foranstaltninger, eller c) hovedstaden i den pågældende EU-medlemsstat, hvis anmodningen om konsultationer udelukkende vedrører denne medlemsstats foranstaltninger. Konsultationer kan også finde sted gennem en videokonference eller andre midler, især hvis små eller mellemstore virksomheder er indblandet. 4. Medmindre tvistens parter bliver enige om en længere frist, skal der afholdes konsultationer senest 60 dage efter indgivelsen af en konsultationsanmodning. 5. Såfremt en klager ikke har indgivet et krav i henhold til artikel 3.33 (indgivelse af et krav) senest 18 måneder efter indgivelse af anmodningen om konsultationer, anses klageren for at have frafaldet sagen i henhold til denne afdeling og kan ikke fremsætte et krav i henhold til denne afdeling. Denne periode kan forlænges efter aftale mellem de parter, der er involveret i konsultationerne.

6. De i stk. 2 og 5 omhandlede frister må ikke medføre, at krav ikke kan antages til behandling, hvis klageren kan godtgøre, at der ikke er anmodet om konsultationer eller indgivet et krav, fordi klageren har været forhindret i at handle som følge af foranstaltninger, som den pågældende part har truffet forsætligt, forudsat at klageren handler så snart det med rimelighed er muligt. 7. Såfremt anmodningen om konsultationer vedrører en påstået tilsidesættelse af denne aftale fra Unionens eller en EU-medlemsstats side, sendes den til Unionen. Hvis en EU-medlemsstats foranstaltninger udpeges, skal anmodningen også sendes til den pågældende medlemsstat.

ARTIKEL 3.31 Mægling 1. Parterne i tvisten kan til enhver tid aftale at anvende mægling. 2. Mægling er frivillig og berører ikke retsstillingen for nogen af tvistens parter. 3. Mægling kan være undergivet reglerne i bilag 10 (Mæglingsordning for tvister mellem investorer og parter). Alle frister, der er nævnt i bilag 10 (Mæglingsordning for tvister mellem investorer og parter), kan ændres efter aftale mellem tvistens parter.

4. Mægleren udpeges efter aftale mellem parterne i tvisten. Sådanne udpegelser kan omfatte udpegelser af en mægler blandt de af rettens medlemmer, der er udpeget i henhold til artikel 3.38 (retten) eller medlemmerne af appelretten, der er udnævnt i henhold til artikel 3.39 (appelretten). Parterne i tvisten kan også anmode rettens formand om at udpege en mægler blandt de af rettens medlemmer, der hverken er statsborgere i en EU-medlemsstat eller i Vietnam. 5. Når parterne bliver enige om at anvende mægling, bliver de tidsfrister, der er fastsat i artikel 3.30 (konsultationer), stk. 2 og 5, artikel 3.53 (foreløbig kendelse), stk. 6, og artikel 3.54 (klageprocedure), stk. 5, suspenderet mellem den dato, hvor det blev aftalt at anvende mægling, og den dato, hvor en af tvistens parter beslutter at afslutte mæglingen ved at sende et brev til mægleren og tvistens anden part. Hvis en afdeling af retten er blevet nedsat i henhold til artikel 3.38 (retten), skal denne afdeling (på anmodning af begge tvistens parter) udsætte sagen, indtil den dato, hvor en af tvistens parter beslutter at afslutte mæglingen ved at sende et brev til mægleren og den anden part i tvisten.

UNDERAFDELING 3 INDGIVELSE AF ET KRAV OG FORUDSÆTNINGERNE HERFOR

ARTIKEL 3.32 Hensigtserklæring om indgivelse af et krav 1. Hvis tvisten ikke kan bilægges inden 90 dage efter indgivelsen af anmodningen om konsultationer, kan klageren fremsende en hensigtserklæring, hvori det anføres, at klageren har til hensigt at indgive kravet til tvistbilæggelse i henhold til denne afdeling, og som indeholder følgende oplysninger: a) klagerens navn og adresse og, såfremt en sådan anmodning indgives på vegne af en lokalt etableret virksomhed, denne virksomheds navn, adresse og vedtægtsmæssige hjemsted b) de bestemmelser, der er omhandlet i artikel 3.27 (anvendelsesområde), stk. 1, som hævdes at være tilsidesat c) det retlige og faktuelle grundlag for kravet, herunder de foranstaltninger, der angiveligt er en tilsidesættelse af bestemmelserne i artikel 3.27 (anvendelsesområde), stk. 1, og

d) den ønskede afhjælpning og den krævede erstatnings anslåede størrelse. Hensigtserklæringen sendes til Unionen eller til Vietnam, alt efter hvad der er tilfældet. Hvis en EU-medlemsstats foranstaltning udpeges, skal anmodningen også sendes til den pågældende medlemsstat. 2. Hvis en hensigtserklæring sendes til Unionen, skal Unionen udpege den indklagede og skal efter at have foretaget en sådan udpegning underrette klageren senest 60 dage efter modtagelsen af hensigtserklæringen om, hvorvidt Unionen eller en EU-medlemsstat skal være den indklagede.

3. Hvis klageren ikke er blevet underrettet om udpegningen af den indklagede senest 60 dage efter modtagelsen af hensigtserklæringen: a) skal den pågældende EU-medlemsstat være den indklagede, hvis de foranstaltninger, der er angivet i meddelelsen, udelukkende er foranstaltninger i en EU-medlemsstat, eller b) Unionen skal være den indklagede, hvis de foranstaltninger, der er angivet i meddelelsen, omfatter foranstaltninger truffet af Unionen. 4. Klageren kan indgive en klage i henhold til artikel 3.33 (indgivelse af et krav) på grundlag af den udpegning, der er foretaget i henhold til stk. 2, eller, såfremt en sådan udpegning ikke er blevet meddelt klageren inden for den i stk. 2 fastsatte tidsfrist, i henhold til stk. 3.

5. Hvis enten Unionen eller dens medlemsstat er den indklagede som følge af en udpegning, der er foretaget i henhold til stk. 2, kan hverken Unionen eller den pågældende medlemsstat gøre gældende, at kravet ikke kan antages til behandling, at retten ikke har kompetence eller på anden måde gøre indsigelse mod kravet eller kendelsen med den begrundelse, at den korrekte indklagede burde have været Unionen snarere end medlemsstaten eller omvendt. 6. Retten og appelretten skal være bundet af den udpegning, der er foretaget i henhold til stk. 2. 7. Intet i denne aftale eller de gældende regler for tvistbilæggelse skal være til hinde for udveksling af alle oplysninger vedrørende en tvist mellem Unionen og den pågældende medlemsstat. ARTIKEL 3.33 Indgivelse af et krav 1. Hvis tvisten ikke kan bilægges inden for seks måneder efter indgivelsen af anmodningen om konsultationer, og der er gået mindst tre måneder efter indgivelsen af hensigtserklæringen om indgivelse af et krav i henhold til artikel 3.32 (hensigtserklæring om indgivelse af et krav), kan klageren, forudsat at kravene i artikel 3.35 (proceduremæssige og andre betingelser for indgivelse af et krav til retten) er opfyldt, indgive et krav til retten, der er nedsat i henhold til artikel 3.38 (retten).



2. Et krav kan indgives til Retten under et af følgende regelsæt for tvistbilæggelse: a) ICSID-konventionen b) reglerne for den supplerende ordning for administration af procedurer (herefter benævnt "reglerne for ICSID's supplerende ordning") i Det Internationale Center til Bilæggelse af Investeringstvister (herefter benævnt "ICSID's sekretariat"), hvor betingelserne for en sag i henhold til litra a) ikke finder anvendelse c) de voldgiftsregler, der anvendes af De Forenede Nationers Kommission for International Handelsret (UNCITRAL), eller d) andre regler, som parterne i tvisten har aftalt. Hvis klageren foreslår et specifikt regelsæt for tvistbilæggelse, og hvis der efter 30 dage fra datoen for modtagelse af forslaget ikke er enighed (skriftligt) blandt parterne i tvisten om sådanne regler, eller hvis den indklagede ikke har svaret klageren, kan klageren indgive et krav i henhold til de regler, der er omhandlet i litra a), b) eller c). 3. Alle de krav, der udpeges af klageren i indgivelsen af dens krav i henhold til denne artikel, skal være baseret på foranstaltninger, der er udpeget i dens anmodning om konsultationer, jf. artikel 3.30 (konsultationer), stk. 1, litra c). 4. De regler for tvistbilæggelse, der er omhandlet i stk. 2, skal anvendes med forbehold af bestemmelserne i denne afdeling som suppleret af alle de regler, der vedtages af udvalget, af retten eller af appelretten.

5. Et krav anses for at være indgivet i henhold til denne artikel, når klageren har indledt proceduren i henhold til de gældende bestemmelser om tvistbilæggelse. 6. Krav, der indgives på vegne af en gruppe bestående af et antal uidentificerede klagere, eller som indgives af en repræsentant, som ønsker at føre sagen på vegne af en række identificerede eller uidentificerede klagere, der delegerer alle beslutninger vedrørende proceduren på deres vegne, afvises.

ARTIKEL 3.34 Andre krav 1. En klager må ikke indgive et krav til retten, hvis klageren har et verserende krav ved enhver anden national eller international ret eller domstol, vedrørende den samme foranstaltning, der påstås at være uforenelig med de bestemmelser, der er omhandlet i artikel 3.27 (anvendelsesområde), stk. 1, og det samme tab eller samme skade, medmindre klageren frafalder sådanne verserende krav. 2. En klager, der handler på egne vegne, må ikke indgive et krav til retten, hvis en person, der direkte eller indirekte har en ejerandel i eller er kontrolleret af klageren, har et verserende krav ved retten eller enhver anden national eller international ret eller domstol vedrørende den samme foranstaltning, der påstås at være uforenelig med de bestemmelser, der er omhandlet i artikel 3.27 (anvendelsesområde), stk. 1, og det samme tab eller den samme skade, medmindre den pågældende person frafalder sådanne verserende krav.

3. En klager, der handler på vegne af en lokalt etableret virksomhed, må ikke indgive et krav til retten, hvis en person, der direkte eller indirekte har en ejerandel i eller er kontrolleret af den lokalt etablerede virksomhed, har et verserende krav ved retten eller enhver anden national eller international ret eller domstol vedrørende den samme foranstaltning, der påstås at tilsidesætte bestemmelserne i kapitel 2 (Investeringsbeskyttelse), og det samme tab eller den samme skade, medmindre den pågældende person frafalder sådanne verserende krav. 4. Ved indgivelse af et krav skal klageren fremlægge: a) beviser for, at klageren, og hvis det er relevant i henhold til stk. 2 og 3, enhver person, som direkte eller indirekte har en ejerandel i eller er kontrolleret af klageren eller en lokalt etableret virksomhed, har frafaldet alle de verserende krav, der er omhandlet i stk. 1, 2 eller 3, og b) en frasigelse af klagerens, og hvis det er relevant, den lokalt etablerede virksomheds ret til at indgive et af de krav, der er omhandlet i stk. 1. 5. Denne artikel finder anvendelse sammenholdt med bilag 12 (Sideløbende procedurer). 6. Den frasigelse af retten, der indgives jf. stk. 4, litra b), ophører med at finde anvendelse, hvis kravet afvises på grundlag af manglende overholdelse af krav om statsborgerskab for at anlægge en sag i henhold til denne aftale.



7. Stk. 1 til 4, herunder bilag 12 (Sideløbende procedurer), finder ikke anvendelse, hvis krav, der indgives til en national ret eller domstol, indledes alene med det formål at søge om midlertidige påbud eller anerkendelsessøgsmål og ikke indebærer betaling af økonomisk erstatning. 8. Hvis krav indgives i henhold til denne afdeling og afdeling A (Bilæggelse af tvister mellem parterne) eller både indgives i henhold til denne afdeling og en anden international aftale vedrørende den samme behandling, som den, der påstås at være i strid med bestemmelserne i kapitel 2 (Investeringsbeskyttelse), skal en afdeling af Retten, der oprettes i henhold til denne afdeling, så hurtigt som muligt efter at have hørt parterne i tvisten, tage hensyn til procedurer i henhold til afdeling A (Bilæggelse af tvister mellem parterne) eller til en anden international aftale i dens afgørelse eller kendelse. Med henblik herpå kan den også, hvis den finder det nødvendigt, udsætte sagen. Når retten handler i medfør af denne bestemmelse, skal den overholde artikel 3.53 (foreløbig kendelse), stk. 6. ARTIKEL 3.35 Proceduremæssige og andre betingelser for indgivelse af et krav 1. Der kan kun indgives et krav til retten i henhold til denne afdeling, hvis: a) indgivelsen af kravet ledsages af klagerens skriftlige samtykke til tvistbilæggelse ved retten i overensstemmelse med de i denne afdeling fastsatte procedurer og klagerens udpegelse af et af de regelsæt for tvistbilæggelse, der er omhandlet i artikel 3.33 (indgivelse af et krav), stk. 2, som de gældende regler for tvistbilæggelse

b) der er gået mindst seks måneder efter indgivelsen af en anmodning om konsultationer i henhold til artikel 3.30 (konsultationer), og der er forløbet mindst tre måneder efter indgivelsen af hensigtserklæringen om indgivelse af et krav, i henhold til artikel 3.32 (hensigtserklæring om indgivelse af et krav) c) anmodningen om konsultationer og hensigtserklæringen om indgivelse af et krav opfylder kravene i henholdsvis artikel 3.30 (konsultationer), stk. 1 og 2, og i artikel 3.32 (hensigtserklæring om indgivelse af et krav), stk. 1, d) det retlige og faktuelle grundlag for tvisten har været genstand for forudgående konsultationer i henhold til artikel 3.30 (konsultationer) e) alle kravene i forbindelse med indgivelsen af kravet til retten i henhold til artikel 3.33 (indgivelse af et krav) er baseret på de(n) foranstaltning(er), der er udpeget i den hensigtserklæring om indgivelse af et krav, der blev indgivet i henhold til artikel 3.32 (hensigtserklæring om indgivelse af et krav), og

f) betingelserne i artikel 3.34 (andre krav) er opfyldt. 2. Denne artikel berører ikke andre jurisdiktionskrav, der hidrører fra de relevante regler for tvistbilæggelse.

ARTIKEL 3.36 Samtykke 1. Den indklagede samtykker til indgivelsen af et krav i henhold til denne afdeling. 2. Klageren giver sit samtykke i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i denne afdeling, og på tidspunktet for indgivelsen af kravet i henhold til artikel 3.33 (indgivelse af et krav). 3. Samtykket i henhold til stk. 1 og 2, forudsætter, at: a) tvistens parter skal afholde sig fra at håndhæve en kendelse, der er afsagt i henhold til denne afdeling, inden en sådan kendelse er blevet endelig i henhold til artikel 3.55 (endelig kendelse), og b) tvistens parter skal afholde sig fra at søge at gøre indsigelse, revidere, tilsidesætte, annullere, ændre eller iværksætte en anden tilsvarende procedure ved en international eller national ret eller domstol med hensyn til en kendelse i henhold