Resumé

I. I EU fremstiller producenterne primært sukker af sukkerroer, som dyrkes af roeavlere. Inden reformen af markedet var EU en af de største sukkerproducenter i verden og den andenstørste forbruger. I 2006 blev der vedtaget en reform af sukkermarkedet for at tilpasse det til de grundlæggende principper i den nye fælles landbrugspolitik med øget markedsorientering og for at opfylde Unionens internationale forpligtelser.

II. De vigtigste mål for reformen var:

- at sikre EU-sukkerindustriens konkurrenceevne

- at stabilisere markederne og sikre sukkerforsyningerne

- at bidrage til at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard via instrumenter, der har til formål at afbøde den betydelige direkte og indirekte sociale og økonomiske effekt på landbrugsbefolkningen i de berørte regioner.

III. Reformens hovedelementer var:

- en reduktion af produktionskvoterne med 6 millioner ton, dvs. ca. 30 % af den samlede kvoteproduktion, inden udgangen af september 2010, til et niveau, som efter Kommissionens skøn ville opretholde markedsligevægten

- en gradvis nedsættelse af prisen pr. ton sukker og sukkeroer, sidstnævnte nedsættelse ville delvist blive udlignet af direkte betalinger til avlerne

- en midlertidig omstruktureringsfond, der finansieres af afgifter, som betales af producenterne på basis af deres kvote. Fondens midler andrager i alt 6,2 milliarder euro og anvendes primært til at finansiere omstruktureringsstøtte (4,7 milliarder euro), diversificeringsstøtte (0,7 milliarder euro) og overgangsstøtte til heltidsraffinaderier (0,2 milliarder euro).

IV. Rettens revisorer vurderede, i hvilket omfang reformens mål hidtil er blevet nået.

V. For så vidt angår EU-sukkerindustriens konkurrenceevne, konkluderer Retten, at reformprocessen ikke generelt og fuldt ud sikrede EU-sukkerindustriens konkurrenceevne på lang sigt gennem en selektiv reduktion af den urentable produktionskapacitet. I reformens første to år blev der ikke frivilligt givet afkald på den forventede mængde kvoter. Fra reformens tredje år blev der foretaget en række centrale ændringer, og det samlede mål på 6 millioner ton blev i stor udstrækning nået, selv om en stor del af de kvoter, der blev givet afkald på, kom fra producenter, der ikke var i de mindst konkurrencedygtige regioner. Retten noterer også, at reformen gav incitamenter til at reducere omfanget af kvoter, samtidig med at den tildelte supplerende kvoter, angiveligt til de mest produktive producenter, men at nogle af disse supplerende kvoter efterfølgende blev opgivet. De indførte foranstaltninger havde også begrænset effekt med hensyn til at øge de enkelte avleres konkurrenceevne, og det nuværende kvotesystem viderefører tidligere systemers stivheder og begrænsninger. Det er derfor sandsynligt, at det eksisterende eksterne pres vil fortsætte med at veje tungt på EU’s sukkersektor.

VI. For så vidt angår målet om at stabilisere markedet og sikre sukkerforsyningerne, konstaterede Retten, at markedet indtil nu har været relativt stabilt, og at priserne på EU’s sukkermarked hidtil har ligget stabilt omkring referencepriserne, men at dette er opnået ved brug af produktionskvoter, som på nuværende tidspunkt fastsætter den maksimalt tilladte interne produktion på et niveau, der er markant lavere end behovene på det indre marked, nemlig 85 % af EU’s forbrug. Som følge heraf er EU’s forsyninger i stadig stigende grad afhængige af import, samtidig med at nye anvendelser af sukker øger efterspørgslen på forsyninger. Retten noterer sig også den øgede risiko for udflytning af produktionsfaciliteter som følge af, at der er åbnet op for import fra lande, der er omfattet af "Alt undtagen våben"-initiativet (EBA). Retten påpeger endvidere, at der er en risiko for, at fald i sukkerpriserne ikke kommer til at slå igennem på forbrugerpriserne. I forbindelse med forarbejdede produkter vil de fleste af omkostningsbesparelserne sandsynligvis blive hos producenterne, mens prisafsmitningen for detailsukker afhænger af distributionsnettenes koncentration.

VII. Med hensyn til om de specifikke instrumenter/mekanismer effektivt kunne afhjælpe og lette de tilpasningsproblemer, der opstod som følge af reformen, noterer Retten, at det generelt endnu ikke er muligt at konkludere, i hvilket omfang de indførte instrumenter har afbødet den betydelige direkte og indirekte sociale og økonomiske effekt på landbrugsbefolkningen i de berørte regioner. Omkring 80 fabrikker lukkede som følge af reformen. Kommissionen og medlemsstaterne har ikke været tilstrækkeligt opmærksomme på at overvåge den direkte sociale effekt af nedlæggelsen af produktionsfaciliteter. Retten bemærkede, at der i en række medlemsstater var forsinkelser i gennemførelsen af de diversificeringsforanstaltninger, der skal udvikle alternativer til sukkerproduktion, og i overholdelsen af de miljømæssige forpligtelser. Hertil kommer, at der ikke var dokumentation for, at den overgangsstøtte til et beløb af 150 millioner euro, der var udbetalt til traditionelle rørsukkerraffinaderier, var baseret på objektive parametre for følgerne af sukkerreformen ud over tabet af "visse fordele", som de berørte raffinaderier tidligere havde haft.

VIII. Retten bemærker, at det er sandsynligt, at der vil være et beløb på ca. 640 millioner euro til rådighed i omstruktureringsfonden, som vil tilgå EGFL, men at der samtidig er betydelige supplerende omkostninger forbundet med ordningen, som ikke er opført direkte under budgettets landbrugssektion, til kompensation af indkomsttab hos traditionelle AVS-eksportlande, hvilket resulterer i, at de samlede omkostninger ved reformen er 1,2 milliarder euro højere end den gennemsnitlige budgetstøtte inden reformen.

IX. I lyset af dette anbefaler Retten, at:

- instrumenter og foranstaltninger til brug ved enhver yderligere justering af den interne produktion, der anses for nødvendig, udformes således, at de sikrer en overordnet sammenhæng, og baseres på tekniske vurderinger af behov og objektive kriterier

- Kommissionen foreslår foranstaltninger, der fjerner de stivheder og begrænsninger i det nuværende kvotesystem, der indvirker negativt på avlernes og producenternes konkurrenceevne

- der i eventuelle fremtidige afgørelser, som indvirker på EU’s sukkerproduktion, tages hensyn til den interne sukkerproduktion, der anses for at være nødvendig for at opfylde traktatens mål om at sikre forsyningerne

- Kommissionen regelmæssigt overvåger prisdannelsen, og at Kommissionen og medlemsstaterne sikrer, at konkurrenceretten håndhæves korrekt i sektoren, således at traktatens mål om at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer nås

- Kommissionen og medlemsstaterne snarest træffer foranstaltninger for at sikre, at diversificeringsforanstaltningerne hurtigt bliver operationelle og giver den forventede effekt

- Kommissionen og medlemsstaterne engagerer sig mere aktivt i at sikre, at de miljømæssige forpligtelser, som de lukkede fabrikker har indgået, bliver opfyldt fuldt ud.

Indledning

Baggrund og situationen inden reformen

1. I EU fremstilles sukker enten af sukkerroer [1], som er dyrket af roeavlere, eller det raffineres på basis af importeret råsukker lavet af sukkerrør. Ideelt set skal sukkerroerne dyrkes tæt på fabrikkerne for at holde transportomkostningerne på et rimeligt niveau, og fordi sukkerindholdet i roen forringes umiddelbart efter høsten. De fleste sukkerroeavlere anvender maskinstationer, som for eksempel står for at så og høste roerne. Sukkerroen transporteres derefter til producenternes fabrikker, hvor de forarbejdes. Sukkerproducenterne sælger til sidst sukkeret løst indladet til brugere i fødevare- eller i nonfoodindustrien eller i emballeret form til detailhandlere.

2. Den fælles markedsordning for sukker blev oprettet i 1967 [2] med det formål at sikre fællesskabsproducenterne en rimelig indtjening og stabilisere markedet. EU-producenterne kunne sælge sukker til garanterede priser, dvs. interventionspriser, som i perioden 1996-2006 var væsentligt højere end verdensmarkedsprisen (jf. figur 1).

Figur 1

Priser på hvidt sukker fra 1996 til 2006

+++++ TIFF +++++

1 Aritmetisk gennemsnit af spotpriserne (juni/juli) på hvidt sukker, leveret frit om bord i udpegede europæiske havne, i nye poser.

Kilde: Kommissionen (GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter) - "Landbrug i Den Europæiske Union - Statistiske og økonomiske oplysninger (2000-2008)".

3. Produktionskvoter fordelt mellem medlemsstaterne holdt den samlede produktion inden for visse grænser. Ekstern produktion blev pålagt importafgifter, og sukkeroverskud blev eksporteret. Sukker, som var produceret inden for rammerne af kvoterne, men som var overskydende i forhold til markedets behov, blev eksporteret med eksportrestitutioner [3]. Der blev ikke ydet eksportrestitutioner til udførsel af sukker produceret ud over de fastsatte kvoter.

4. Inden reformen var EU verdens tredjestørste sukkerproducent med en årlig produktion på over 20 millioner ton og den andenstørste forbruger [4]. EU havde også en begrænset produktion af isoglucose, som fremstilles ved forarbejdning af stivelse, der normalt ekstraheres fra majs eller fra hvede eller kartofler. Isoglucose anvendes i stor udstrækning i fødevareindustrien og kan i mange tilfælde erstatte sukker, for eksempel i læskedrikke. EU-produktionen af isoglucose har været begrænset af en kvota af ubetydelig størrelse [5]. Der er også fastsat kvoter af begrænset betydning for produktion af inulinsirup, som er et sødemiddel, der fås fra en fiber, der ekstraheres fra cikorieroden. Tabel 1 indeholder de vigtigste tal for sukkersektoren før og efter reformen.

5. I årene før reformen kom EU under stigende pres for at undlade at eksportere overskydende mængder af sukker med tilskud på verdensmarkedet. Dette pres resulterede til sidst i en WTO-afgørelse i 2005, som forpligtede EU til at inkludere eksport af sukker ud over kvoten og genudførsler af AVS-import i dens eksportloft for sukker. Fra og med 2006 har EU således kun kunnet eksportere 1,37 millioner ton hvidt sukker med tilskud, i stedet for den tidligere gennemsnitlige eksport på 6,5 millioner ton om året [6] - Tekstboks 1 indeholder supplerende oplysninger om WTO’s afgørelse.

Tabel 1

Sukkersektoren før og efter reformen

Før reformen EU-25 | Efter reformen EU-27 [1001] |

Årlig sukkerproduktion på mere end 20 millioner ton (anvendelse til bioethanol ikke medregnet) | Årlig sukkerproduktion på 14 til 15,5 millioner ton (eksklusive anvendelse til bioethanol) |

285000 sukkerroeavlere, der dyrkede 2,1 million ha med sukkerroer, og som anvendte maskinstationer, og mere end 8000 sukkerrørsavlere, der dyrkede 43000 ha med sukkerrør, primært i EU's oversøiske territorier | 164000 sukkerroeavlere, der dyrker 1,4 millioner ha med sukkerroer, og som anvender maskinstationer, og færre end 8000 sukkerrørsavlere |

189 sukkerfabrikker med 50000 ansatte | 114 sukkerfabrikker med 30000 ansatte (herunder fire fabrikker i de to nye EU-medlemsstater) |

16 isoglucose- og fire inulinsirupproducenter, der producerede 820000 ton | 10 isoglucoseproducenter, der producerer 690000 ton (og ingen inulinsirupproducenter) |

Syv heltidsraffinaderier, der årligt importerede og forarbejdede 2 millioner ton råsukker fremstillet af sukkerrør | 26 heltidsraffinaderier (heraf 15 i de nye medlemsstater Bulgarien og Rumænien) der årligt importerer og forarbejder 2,7 millioner ton råsukker fremstillet af sukkerrør |

Eksport af 7,5 millioner ton, heraf 2,5 millioner ton med eksportrestitutioner | Eksport af højst 1,37 millioner ton af sukkerkvoten, uden tilskud i form af eksportrestitutioner |

EU-forbrug på mere end 15 millioner ton (eksklusive anvendelse til bioethanol). | EU-forbrug på mere end 17 millioner ton (anvendelse til bioethanol ikke medregnet). |

6. Endvidere havde EU i 2001 allerede vedtaget det såkaldte "Alt undtagen våben"-initiativ (EBA-initiativet), som suspenderede al importtold på produkter fra 49 udviklingslande. Initiativet havde en direkte effekt på sukkersektoren, eftersom det indbefattede seks [7] af de stater, der havde underskrevet AVS-sukkerprotokollen. Eksport af 3,5 millioner ton fra EBA- og AVS-lande til EU er en af tærsklerne i den beskyttelsesordning, der er udformet under ØPA-forordningen (den økonomiske partnerskabsaftale). Suspensionen af told på sukker fra disse lande blev indført i 2001 på begrænsede mængder, der var øremærkede til raffineringsindustrien. Disse mængder blev derefter gradvist øget, indtil der fra og med 1. oktober 2009 blev givet fri og ubegrænset adgang.

Tekstboks 1

WTO’s afgørelse

De stater, der havde underskrevet Marrakesh-protokollen til den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT) 1994, enedes blandt andet om at reducere eksportsubsidierne med 36 % og de subsidierede mængder med 21 % over en periode på seks år. De enkelte signatarstater fremlagde en detaljeret plan over deres forpligtelser i en separat liste over indrømmelser i et bilag til Marrakesh-protokollen, som blev knyttet som bilag til GATT 1994.

I sin liste over indrømmelser anførte Det Europæiske Fællesskab, at der ikke blev ydet tilskud til eksport af sukker uden for kvoten (C-sukker), eftersom der ikke blev ydet eksportrestitutioner. Endvidere besluttede Fællesskabet, som på samme tid både var en stor importør og eksportør, kun at medtage de eksportrestitutioner, der svarede til eksporten minus importen, i sin reduktionsplan. På dette grundlag beregnede det den subsidierede referencemængde til 1,612 millioner ton, som skulle reduceres med 21 % til 1,273 millioner ton, et loft, som blev hævet til 1,37 millioner ton efter de nye medlemsstaters tiltrædelse. Den samlede eksport kunne derfor, afhængig af omfanget af produktionen af C-sukker, svinge mellem 4 og 7 millioner ton. Overholdelsen af disse lofter blev sikret gennem forvaltning af eksportlicenser.

Efter en "anmodning om konsultationer" fremsat af Brasilien, Thailand og Australien i 2002, gennemgik WTO’s tvistbilæggelsesorgan igen Fællesskabets forpligtelser og eksportpolitik, og i en endelig rapport fra 28. april 2005 fastslog det, at ordlyden i Fællesskabets liste over indrømmelser ikke indebar, at der ud over det fastsatte loft kunne eksporteres mængder svarende til importen fra AVS-staterne, og at eksporten af C-sukker (uden for kvoten) skulle betragtes som subsidieret og derfor heller ikke kunne eksporteres ud over det fastsatte loft.

I praksis betød det en yderligere reduktion af Fællesskabets eksport i størrelsesordenen 5 millioner ton. Produktionsåret 2006/07 var det første år, hvor eksportlofterne fandt fuld anvendelse.

Sukkerreformen og dens mål

7. En reform af sukkermarkedet blev derfor anset for at være nødvendig for at tilpasse den fælles markedsordning til de grundlæggende principper i den nye fælles landbrugspolitik med øget markedsorientering og for at opretholde markedsligevægten, samtidig med at man overholdt Unionens internationale forpligtelser, navnlig WTO’s afgørelse om, at al subsidieret EU-støtte skulle holdes inden for et loft på 1,3 millioner ton (jf. punkt 5), og "Alt undtagen våben"-initiativet til fordel for de mindst udviklede lande, der yder disse lande ubegrænset toldfri adgang til EU fra og med 2009 (jf. punkt 6).

8. På basis af Kommissionens forslag vedtog Rådet en reform af sukkermarkedet, der trådte i kraft i juli 2006 [8]. Forud for reformen havde der været en omfattende høring af de vigtigste interessenter samt en række konsekvensanalyser, som dannede grundlag for det forslag, Kommissionen fremsatte i 2005.

9. Reformen havde flere forskellige mål, som var delvis modstridende, og som det derfor var vanskeligt at opfylde samtidig. De vigtigste mål var at:

- sikre EU-sukkerindustriens konkurrenceevne på lang sigt ved at reducere urentabel produktionskapacitet

- stabilisere markederne og sikre sukkerforsyningerne

- bidrage til at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard gennem de instrumenter, der blev indført for at afbøde den betydelige direkte og indirekte sociale og økonomiske effekt for landbrugsbefolkningen i de berørte regioner.

Reformen i hovedtræk

10. Reformens vigtigste elementer er:

a) produktionskvoterne opretholdes, men deres omfang reduceres med 6 millioner ton (ca. 30 % af den samlede kvoteproduktion) [9] inden udgangen af september 2010, hvilket Kommissionen vurderede ville opretholde markedsligevægten. Der var dog en vis fleksibilitet i og med, at producenterne fik stillet en supplerende kvote på omkring 1,5 million ton til rådighed, primært til opkøb for de producenter, der anså sig for at være konkurrencedygtige i det nye markedsmiljø

b) gradvise nedsættelser af prisen pr. ton hvidt sukker fra interventionsprisen [10] på 631,9 euro forud for produktionsåret 2006/07 til en referencepris [11] på 404,4 euro fra og med produktionsåret 2009/10

c) gradvise nedsættelser af minimumsprisen pr. ton kvotesukkerroer, der betales til avlerne, fra 44,01 euro forud for 2006/07 [12] til 26,29 euro fra og med produktionsåret 2009/10

d) restitutionsmekanismen for eksport af kvotesukker blev ikke ophævet, men det var fastsat, at den fra og med produktionsåret 2007/08 ikke længere ville blive anvendt. Som følge af markedsuligevægten i det pågældende produktionsår indvilligede Kommissionen ikke desto mindre i at fortsætte ordningen med eksporttilskud for produktionsåret 2007/08, og det var først med virkning fra den 26. september 2008, at den besluttede at suspendere eksportrestitutionerne for sukker [13].

e) delvis [14] kompensation til sukkerroeavlerne for følgerne af nedsættelserne af sukkerroeprisen gennem indførelse af rettigheder i den afkoblede enkeltbetalingsordning eller en separat sukkerbetaling i de nye medlemsstater, der ikke anvender enkeltbetalingsordningen. Under visse omstændigheder kunne avlerne også tildeles en supplerende betaling, som blev ydet i form af koblet støtte i en femårs overgangsperiode. Derimod blev der ikke ydet kompensation til de kornproducenter, som forsynede isoglucoseproducenterne, idet man ikke antog, at reformen ville resultere i, at kornpriserne blev ændret væsentligt

f) en midlertidig omstruktureringsfond, der finansieres gennem afgifter, som producenterne betaler på deres kvoter, og som i alt beløber sig til 6,2 milliarder euro. Den midlertidige omstruktureringsfond blev primært oprettet for at finansiere de godtgørelser, der udbetales i forbindelse med frivillig afgivelse af produktionskvoter. Omstruktureringsfonden forvaltes af Kommissionen i henhold til EU’s budgetbestemmelser [15], og det er fastsat, at eventuelle midler, der ikke er anvendt, når fonden lukkes i september 2012, vil tilgå EGFL [16]. Fonden skulle finansiere:

i) omstruktureringsstøtte (4 750 millioner euro) til producenter, der indstiller kvoteproduktion og giver afkald på de pågældende kvoter. 10 % [17] af omstruktureringsstøtten var forbeholdt de sukkerroeavlere, der var berørt af afgivelse af kvoter, og de maskinstationer, som leverede specialiserede tjenesteydelser til dem (jf. figur 2)

ii) diversificeringsstøtte (675 millioner euro) for at fremme udviklingen af alternativer til dyrkning af sukkerroer og sukkerrør og sukkerproduktion i de regioner, der er berørt af omstruktureringen af sukkerindustrien

iii) overgangsstøtte til heltidsraffinaderier (150 millioner euro) for at give dem mulighed for at tilpasse sig til omstruktureringen af sukkerindustrien [18].

11. Bilag I viser fordelingen af omstruktureringsfondens indtægter og udgifter.

Figur 2

Oversigt over omstruktureringsfonden

Indtægter | Støtte til tildeling og støttemodtagere [1002] |

+++++ TIFF +++++

|

Oversigt over forvaltningssystemerne

12. I tekstboks 2 redegøres der for de procedurer, som producenter, der ansøger om omstruktureringsstøtte, skal følge.

Tekstboks 2

Proceduren for ansøgning om omstruktureringsstøtte

Forudsætningerne for at kunne deltage i omstruktureringsprocessen var at producenten gav afkald på hele sin kvote eller en del af den og indgav en ansøgning om omstruktureringsstøtte til medlemsstaten. Ansøgningen skulle omfatte en omstruktureringsplan, der indeholdt følgende elementer:

- en social plan, der indeholdt en detaljeret beskrivelse af planlagte foranstaltninger især vedrørende omskoling, overflyttelse til andet arbejde og førtidspensionering af de berørte arbejdstagere

- en miljøplan, der indeholdt en detaljeret beskrivelse af planlagte foranstaltninger vedrørende obligatoriske miljøforpligtelser

- en driftsplan, der indeholdt nærmere detaljer vedrørende modaliteter, en tidsplan for og udgifter i forbindelse med lukning af fabrikken eller fabrikkerne og fuldstændig eller delvis nedlæggelse af produktionsfaciliteterne, og

- en finansieringsplan, der indeholdt en detaljeret beskrivelse af alle udgifter i forbindelse med omstruktureringsplanen.

De nationale myndigheder skulle gennemgå ansøgningen for at sikre, at den opfyldte EU-kravene og de nationale krav. Når ansøgningen var godkendt, kunne producenten begynde at gennemføre aktiviteterne i omstruktureringsplanen og skulle også hvert år udarbejde en situationsrapport. Producenten modtog omstruktureringsstøtten i to rater efter at have stillet sikkerhed for 120 % af den støtte, der forventedes modtaget. Sikkerheden blev frigivet i takt med, at aktiviteterne i omstruktureringsplanen var afsluttet, og de nationale myndigheder havde foretaget de dertilhørende kontroller.

13. Medlemsstaterne er ansvarlige for at udarbejde nationale omstruktureringsprogrammer, og, for så vidt angår omstruktureringsfonden, for at:

a) kontrollere, at producenternes ansøgninger giver ret til omstruktureringsstøtte

b) pålægge producenterne sociale og miljømæssige krav, såfremt dette ikke begrænser omstruktureringsprocessen

c) beslutte, hvilken støtte der skal ydes til støttemodtagerne, hvis dette er fastsat i forordningerne

d) udbetale omstrukturerings- og diversificeringsstøtte til støttemodtagerne, og

e) føre tilsyn med, efterprøve og rapportere om implementeringen af omstrukturerings- og diversificeringsstøtten.

14. Kommissionen er ansvarlig for at overvåge gennemførelsen af reformen og om nødvendigt foreslå korrigerende foranstaltninger samt for at forvalte omstruktureringsfonden. Kommissionen modtager fra medlemsstaterne lister over støtteansøgninger (og kopier heraf), de nationale omstruktureringsprogrammer og rapporter om gennemførelsen af aktiviteterne.

Revisionens omfang og revisionsmetoden

15. Rettens revisorer undersøgte, i hvilket omfang målene for reformen af sukkermarkedet er blevet opfyldt. Der blev stillet følgende specifikke spørgsmål:

a) Har reformen af sukkermarkedet sikret EU-sukkerindustriens konkurrenceevne på lang sigt?

b) Har reformen af sukkermarkedet stabiliseret markederne og sikret sukkerforsyningerne?

c) Har de specifikke instrumenter/mekanismer effektivt være i stand til at afhjælpe og lette de tilpasningsproblemer, der er forbundet med reformen?

16. Endvidere undersøgte revisorerne, om de miljømæssige krav i relation til nedlæggelsen af fabrikker var overholdt, og hvilke konsekvenser faldet i sukkerprisen sandsynligvis vil kunne få for forbrugerne. Revisorerne undersøgte også omkostningerne forbundet med reformen.

17. Der blev indsamlet revisionsbevis gennem interviews og analyse af systemer, ved gennemgang af dokumenter og data i Kommissionen og i en stikprøve af otte medlemsstater: Den Tjekkiske Republik, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Irland, Italien, Polen og Spanien [19]. Revisionen på stedet blev gennemført i perioden fra udgangen af 2008 til midt i 2009 og omfattede omstruktureringsfondens transaktioner i reformens tre første produktionsår (2006/07 til 2008/09). Der blev holdt møder med repræsentanter for Det Europæiske Udvalg for Sukkerfabrikanter, Den Europæiske Organisation af Sukkerroedyrkere og Committee of Industrial Users of Sugar for at få deres holdning til sukkerreformen.

18. I de besøgte medlemsstater omfattede revisionen en gennemgang af de systemer, som betalingsorganet anvender til gennemførelsen af reformen, og en gennemgang, herunder kontrol på stedet, af en stikprøve af betalinger af omstruktureringsstøtte. Repræsentanter for aktørerne i sukkersektoren (producenter, avlere, maskinstationer og arbejdere på sukkerfabrikkerne) blev også interviewet.

Tidligere revisionsberetning

19. Retten har tidligere fremsat bemærkninger om forvaltningen af den fælles markedsordning for sukker i en særberetning fra 2001 [20], som undersøgte, om de overordnede mål for den fælles landbrugspolitik var nået. I beretningen henledte Retten opmærksomheden på de høje priser, som EU’s forbrugere må betale, de alt for stive produktionskvoter, som var koncentreret på et begrænset antal producenter, og anbefalede, at der blev gjort en indsats for at øge industriens konkurrenceevne.

Bemærkninger

Har reformen af sukkermarkedet sikret EU-sukkerindustriens konkurrenceevne på lang sigt?

20. Målet med reformen var en "gennemgribende omstrukturering, således at den urentable produktionskapacitet i EF reduceres betydeligt" [21] ved, at der indføres et økonomisk incitament for at få de mindst produktive producenter til frivilligt at ophøre med kvoteproduktion, samtidig med at der tages hensyn til de sociale og miljømæssige forpligtelser, der er forbundet med indstilling af produktionen [22].

21. Kommissionen forventede, at de økonomiske incitamenter ville få de mindst produktive virksomheder, dvs. dem, som havde fabrikker, der ikke ville være konkurrencedygtige efter de prisfald, reformen forventedes at resultere i, til at give afkald på deres kvoter og acceptere den kompensation, der blev ydet fra omstruktureringsfonden, uden at det var nødvendigt at målrette instrumenterne mod specifikke fabrikker eller regioner.

22. Reformen blev således begrundet med, at hvis der blev givet afkald på 6 millioner ton kvoter fra lavproduktive produktionsfaciliteter, ville det øge den gennemsnitlige produktivitet og dermed sikre EU-industriens konkurrenceevne på lang sigt. Der var dog en vis fleksibilitet, idet producenterne fik stillet en supplerende kvote på omkring 1,5 millioner ton til rådighed, som primært var beregnet til opkøb for de producenter, som anså sig selv for at være konkurrencedygtige i det nye markedsmiljø.

23. EU-sukkerindustriens konkurrenceevne afhænger dels af, hvor effektive producenterne er til at producere sukker, dels af roeavlernes evne til at levere sukkerroer til producenterne til konkurrencedygtige priser. Til trods for at det overordnede mål med reformen var, at de mindst produktive virksomheder skulle give afkald på deres produktionskvoter, konstaterede Retten, at der hverken i Kommissionen eller i medlemsstaternes forvaltningsmyndigheder fandtes en sammenligning af de enkelte producenters eller fabrikkers produktivitet. Kommissionen krævede heller ikke, at medlemsstaterne og/eller industrien skulle fremlægge de data, der var nødvendige for at kunne vurdere gennemførelsen af reformen for så vidt angår de enkelte producenters eller fabrikkers produktivitet.

24. Det skal i denne sammenhæng nævnes, at konsekvensanalysen udelukkende henviste til undersøgelser [23], som har opstillet de sukkerproducerende regioner i rangorden efter avlernes og producenternes kombinerede rentabilitet, hvor regionerne blev kategoriseret som havende: lav, medium og høj kombineret rentabilitet. Tabel 2 indeholder flere oplysninger om rangordenen samt om de oprindelige kvoter af hvidt sukker. Rangordenen var baseret på 2001-data for EU-sukkerindustrien. Disse data var imidlertid ikke blevet opdateret, da Kommissionen fremsatte sit forslag i 2005, til trods for at der var sket en række væsentlige ændringer, såsom øgede sukkerroeudbytter i Spanien og Det Forenede Kongerige og konsolidering/-rationalisering af producenter i Irland.

25. I lyset af, at der ikke foreligger mere præcise oplysninger i Kommissionen om de enkelte producenters eller sukkerfabrikkers konkurrencedygtighed, anvendes den rangorden, der er opstillet i konsekvensanalysen, og omfanget af kvoterne af hvidt sukker, som producenter i regioner med lav og medium rentabilitet har givet afkald på, bruges som indikator for, om det er lykkedes at målrette reformen. Eftersom der er tale om gennemsnitstal, viser de imidlertid ikke individuelle producenter og/eller dyrkere med høj rentabilitet i områder med lav rentabilitet eller omvendt.

I reformens to første år blev der ikke frivilligt afgivet så mange kvoter som forventet

26. I reformens to første år gav producenterne kun frivilligt afkald på 2,2 millioner ton mod de 6 millioner ton, der var fastsat som mål, som følge af en langsom udnyttelse af ordningen i det andet år. Dette var en klar indikation af, at industrien ikke anså de tilbudte incitamenter for at være tilstrækkeligt attraktive til, at de ville give afkald på deres kvoter.

27. Et væsentligt element, som indvirkede på sukkerproducenternes beslutning om, hvorvidt de skulle acceptere at give afkald på kvoter eller ej, var den usikkerhed, som der var omkring den tilbudte finansielle kompensation. Medlemsstaterne kunne i realiteten beslutte, hvor meget omstruktureringsstøtte, der skulle ydes til producenterne, forudsat at mindst 10 % af støtten blev forbeholdt avlere og maskinstationer. Når producenterne ansøgte om omstruktureringsstøtte, vidste de således ikke, hvor meget de ville modtage i kompensation.

Tabel 2

Medlemsstaterne opdelt efter deres kombinerede rentabilitet inden for sukkerproduktion

Kilde: Kommissionen (Kontor C.5 i GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter).

Medlemsstat | Kombineret rentabilitet [1003] | Oprindelig kvote [1004] (ton hvidt sukker) |

Irland | Lav | 2143923 |

Grækenland |

Italien |

Portugal (fastlandet) |

Den Tjekkiske Republik | Medium | 2923655 |

Danmark |

Spanien |

Letland |

Litauen |

Ungarn |

Slovenien |

Slovakiet |

Finland |

Belgien | Høj | 12895381 |

Tyskland |

Frankrig (det europæiske område) |

Nederlandene |

Østrig |

Polen |

Sverige |

Det Forenede Kongerige |

Andre medlemsstater [1005] | Ikke medtaget | 604114 |

I alt | | 18567073 |

28. En anden faktor, som kan have indvirket på avlernes beslutning om at fortsætte med at producere sukkerroer var, at det fortsat var muligt at modtage støtte. I medlemsstater, som har givet afkald på mindst 50 % af kvoten, ydes der i henhold til bestemmelserne en supplerende betaling til de tilbageværende avlere i form af koblet støtte i en femårig overgangsperiode. Denne koblede støtte er blevet ydet i fire medlemsstater, der er klassificeret som lande med lav eller medium kombineret rentabilitet, og som har givet afkald på en kvotemængde svarende hertil [24], og den var en incitament for de tilbageværende avlere til at fortsætte med at producere sukkerroer i de følgende fem år.

29. Ud over de enkelte operatørers argumenter bør forskellen mellem den forventede og den faktiske mængde afgivne kvoter også analyseres i lyset af den samlede mængde afgivne kvoter, som var fastsat som mål. Det var næppe en realistisk forventning, at en væsentlig afgivelse på omkring 30 % af den samlede mængde kunne nås udelukkende ved, at de mindst produktive producenter frivilligt gav afkald på kvoter. Den kombinerede samlede kvote for producenterne i de medlemsstater, som ifølge Kommissionens klassifikation har "lav" eller "medium" produktivitet, var på 5,1 million ton, dvs. mindre end den reduktion, som var fastsat som mål. Hertil kommer, at hvis alle disse producenter havde givet afkald på deres kvoter, ville 13 medlemsstater have ophørt helt med at producere sukker.

30. I en medlemsstat konstaterede revisorerne, at den eneste producent, som før sukkerreformen havde konsolideret/rationaliseret sine forarbejdningsanlæg og defineret sig selv som en af Europas mest produktive producenter, lukkede sin store, moderne og potentielt produktive sukkerfabrik med den begrundelse, at der var en risiko for, at de lavere priser ville reducere forsyningen af sukkerroer til et uøkonomisk niveau.

Fra reformens tredje år blev der foretaget en række centrale ændringer …

31. Som anført ovenfor blev der i de første to produktionsår 2006/07 og 2007/08 frivilligt givet afkald på mindre mængder end forventet.

32. For at nå det samlede mål på 6 millioner ton blev der i 2007 foretaget følgende centrale ændringer af omstruktureringsfonden [25]:

a) sukkerproducenternes andel af omstruktureringsstøtten blev øget og fastsat til 90 %, og for at sikre, at de berørte avlere også blev godtgjort, modtog de en enkeltbetaling på 237,50 euro pr. ton, som der var givet afkald på

b) virksomheder, der gav afkald på mindst 13,5 % af deres 2008/09-kvote, blev fritaget for at betale den midlertidige omstruktureringsafgift for 2007/08 på 173,80 euro pr. ton af 13,5 % af deres kvote

c) der blev varslet en obligatorisk kvotenedskæring uden kompensation i 2010, hvis der ikke blev givet afkald på en tilstrækkelig mængde til at opfylde målet. De producenter, som ikke havde givet afkald på noget af deres kvote, ville blive mest berørt af denne sidste foranstaltning. Sådanne producenter skulle således også overveje frivilligt at give afkald på produktion.

… og målet på 6 millioner ton blev i stor udstrækning nået, inklusive 0,5 millioner ton isoglucose og inulinsirup …

33. Målet med disse ændringer var at skabe den ønskede ligevægt på EU’s sukkermarked ved at reducere produktionen af sukker, isoglucose og inulinsirup med 6 millioner ton. Som følge af de ændringer, der blev indført, gav producenterne i 2008 og 2009 afkald på ca. 3,6 millioner ton kvoter. Pr. udgangen af 2009 var ca. 80 fabrikker lukket, og der var i alt givet afkald på 5,77 millioner ton, hvoraf 5,23 millioner ton vedrørte sukkerkvoten. Isoglucoseproducenterne gav afkald på 0,22 millioner ton, mens inulinsirupproducenterne gav afkald på alle disponible kvoter svarende til en produktion på 0,32 millioner ton (jf. bilag II for yderligere oplysninger). Der var i sidste ende derfor ikke behov for en væsentlig produktionsnedskæring.

… selv om det ikke kun var de mindst konkurrencedygtige producenter, som gav afkald på kvoter

34. Kommissionens medarbejdere bekræftede, at det efter det andet år i omstruktureringsperioden stod klart, at den krævede kvotenedsættelse ikke udelukkende kunne nåes ved, at de mindst konkurrencedygtige fabrikker i de regioner, der var mindst egnet til roedyrkning, ophørte med at producere sukker. Derfor blev der givet et stærkt incitament for alle producenter til at give afkald på mindst en vis procentdel af deres kvote, således at man kunne komme op på den nødvendige reduktion og for at gøre det muligt for sektoren at finde en ny markedsligevægt.

35. Revisorerne fandt en række tilfælde, hvor virksomheder, som anså sig selv for at være blandt de mest produktive, havde opkøbt supplerende sukkerkvoter og derefter givet afkald på disse kvoter, primært for at undgå risikoen for en ubetalt kvotenedskæring. I Frankrig, Tyskland og Polen anførte de producentrepræsentanter, der blev interviewet under revisionen, at hovedformålet med at give afkald på en del af deres kvote var at reducere risikoen for en endelig nedskæring uden kompensation.

36. Hertil kommer, at de kvoter, der blev afgivet pr. produktionsår og pr. medlemsstat, indikerer, at ophøret med kvoteproduktion forekom i alle produktivitetskategorier, mens det oprindelige mål var at give de mindst konkurrencedygtige sukkerproducenter et incitament til at give afkald på deres kvoter.

37. I alt blev der givet afkald på næsten 6 millioner ton kvoter, heraf 5,2 millioner ton hvidt sukker. Andelen af tilgængelige sukkerproduktionskvoter, som der blev givet afkald på, var væsentlig højere i de regioner, der blev anset for at have lav/medium-produktivitet, men 2,4 millioner ton, dvs. omkring 47 %, svarende til 19 % af den oprindelige kvote, blev afgivet af producenter med fabrikker i regioner, som Kommissionen anså for at være de mest konkurrencedygtige (jf. bilag III).

38. Det sætter spørgsmålstegn ved, hvor effektive de indførte foranstaltninger er til at sikre sukkerindustriens konkurrenceevne set fra producenternes side. Især var de foranstaltninger, der blev indført fra reformens tredje år, ikke tilstrækkeligt målrettede til at opfylde det ønskede mål.

Reformen gav incitamenter til at reducere omfanget af kvoter, samtidig med at der blev tildelt supplerende kvoter

39. Med sukkerreformen blev der indført en lang række mekanismer, som undertiden var indbyrdes modstridende. En af dem var fastlæggelsen af det ønskede niveau for kvoteproduktion.

40. På den ene side blev der med reformen indført omstruktureringsstøtte for at give sukkervirksomhederne et incitament til at indstille deres kvoteproduktion for at opretholde markedsstabiliteten [26], og på den anden side - for at sikre en gnidningsløs overgang i lyset af WTO-afgørelsen (punkt 5) - gav reformen samtidig de samme virksomheder en supplerende produktionskvote på op til i alt 1,5 millioner ton [27], som var fordelt således:

- Supplerende sukkerkvote: sukkervirksomheder kunne anmode om tildeling af en supplerende sukkerkvote på op til i alt 1,1 million ton mod betaling af en engangsafgift på 730 euro pr. ton supplerende tildelt kvote. Der blev reelt opkøbt ca. 1 million ton.

- Supplerende isoglucosekvote: en supplerende isoglucosekvote på 300000 ton blev tildelt virksomheder proportionalt med den isoglucosekvote, de allerede havde. Disse supplerende kvoter blev tildelt gratis.

- Supplerende isoglucosekvote: virksomheder i Italien, Litauen og Sverige kunne anmode om en supplerende isoglucosekvote på op til i alt 103000 ton mod betaling af en engangsafgift på 730 euro pr. ton supplerende tildelt kvote. Da revisionen fandt sted, havde ingen producenter benyttet sig af muligheden for at opkøbe supplerende kvoter.

41. De supplerende kvoter kunne begrundes med hensynet til konkurrencedygtighed, i og med at de var rettet mod de mere produktive producenter, men kvoterne øgede uundgåeligt kravene til den samlede kvotereduktion, der skulle til for at nå den ønskede markedsligevægt.

42. I realiteten blev der tildelt ca. 1 million ton i supplerende sukkerkvoter til virksomheder, som betalte en engangsafgift på 730 euro pr. ton tildelt kvote. Revisorerne fandt tilfælde, hvor virksomheder mod den tilsvarende kompensation, navnlig i den anden fase af reformen, gav afkald på de supplerende sukkerkvoter, som de for nyligt havde opkøbt, for at undgå risikoen for den ubetalte kvotenedskæring, der blev annonceret i 2007 (jf. punkt 32 c)). Det beløb, som virksomhederne betalte for at opkøbe supplerende kvoter, svarer stort set til det beløb, som de efterfølgende modtog for at give afkald på dem, hvilket således vil sige, at den finansielle effekt i det store hele kan anses for at være neutral. Der er imidlertid ingen logisk begrundelse for først at øge kvoterne og derefter sætte sig som mål at reducere dem. Denne politik havde også en negativ finansiel effekt på EU-budgettet, som der redegøres for i det følgende.

43. I denne sammenhæng skal det nævnes, at mens der gratis blev tildelt 300000 ton i supplerende isoglucosekvoter til en række virksomheder, fik de samme virksomheder efterfølgende incitamenter til at give afkald på deres kvote. Pr. udgangen af 2009 havde isoglucoseproducenterne givet afkald på 222316 ton produktion og modtaget omstruktureringsstøtte som kompensation for et anslået beløb på omkring 97 millioner euro [28]. Det kan således konkluderes, at reformen betalte virksomheder for at give afkald på kvoter, som de havde fået tildelt gratis. Logikken bag at inkludere disse supplerende gratis kvoter i de efterfølgende kvotereduktioner er langt fra klar. Hertil kommer, at de yderligere omkostninger, som disse beslutninger medfører, ikke kan retfærdiggøres.

De indførte foranstaltninger havde en begrænset effekt på avlernes konkurrenceevne

44. Sukkerroeavlernes konkurrenceevne, dvs. deres evne til at levere sukkerroer til producenterne til konkurrencedygtige priser, afhænger af, om de kan reducere omkostningerne til dyrkning af sukkerroer pr. ton og dermed holde trit med de reducerede sukkerpriser, der blev fastsat med reformen. Mens reformen gennem enkeltbetalingsordningen til dels kompenserede roeavlerne for det indkomsttab, der opstod ved det væsentlige fald i minimumspriserne for sukkerroer, havde de indførte foranstaltninger begrænset effekt på de enkelte avleres konkurrenceevne.

45. I sin konsekvensanalyse analyserede Kommissionen ganske vist break-even-prisen for en række udvalgte medlemsstater, dvs. det niveau, hvorunder avlere i gennemsnit beslutter at gå fra produktion af sukkerroer til andre konkurrerende afgrøder, og den understregede, at roeavlerne i størstedelen af disse producerende medlemsstater havde en break-even-pris, der var væsentligt højere (jf. tabel 3) end den minimumspris på ca. 26 euro pr. ton, der er fastsat for sukkerroer fra oktober 2009.

Tabel 3

Udvalgte medlemsstater fordelt efter den skønnede gennemsnitlige break-even-pris for sukkerroer på bedriftsniveau

Kilde: Baseret på Kommissionens dokument SEC(2005) 808, s. 11.

Væsentlig højere end 25 euro pr. ton | Tæt ved 25 euro pr. ton |

Medlemsstat | Break-even-pris euro pr. ton | Medlemsstat | Break-even-pris euro pr. ton |

Finland | 44 | Belgien/Nederlandene | 30 |

Italien | 42 | Danmark | 25 |

Det Forenede Kongerige | 40 | Frankrig | 26 |

Østrig | 40 | Tyskland | 30 |

Spanien | 36 | |

Sverige | 34 |

Grækenland | 34 |

46. Hertil kommer, at sukkerroer bør dyrkes tæt på fabrikkerne (jf. punkt 1), og at det er vanskeligt for en avler at levere til en anden fabrik, hvis den lokale fabrik lukker ned. I en række tilfælde blev selv de avlere, som var villige eller i stand til at øge produktiviteten, for eksempel ved at øge udbyttet pr. hektar, frataget muligheden for at gøre det, fordi den lokale producent besluttede at lukke for anlægget. Revisorerne fandt en række tilfælde, hvor producenterne lukkede sukkerfabrikker på grund af relativ lav kapacitet og forældet teknologi på trods af, at avlerne opnåede de højeste udbytter pr. hektar sukkerroer.

47. Under sådanne omstændigheder gav reformforslagene ikke incitamenter til at øge konkurrencedygtigheden hos de avlere, som havde til hensigt at forblive i sektoren.

Det nuværende kvotesystem fastholder tidligere stivheder og begrænsninger

48. I sin tidligere særberetning om den fælles markedsordning for sukker (jf. punkt 18) henledte Retten opmærksomheden på de stivheder, der var forbundet med kvotesystemet, og konkluderede, at "nationale kvoter har forhindret, at produktionen er flyttet til de mest produktive områder" [29], "at der ikke er normal konkurrence, og i flere tilfælde er sukkervirksomheder blevet idømt bøder for konkurrencefordrejende adfærd" [30], og den anførte, at Kommissionen burde have behandlet spørgsmålet om, hvilke hindringer der er for, at nye roedyrkere kan etablere sig [31].

49. I denne sammenhæng skal det nævnes, at Kommissionen oprindeligt i en meddelelse fra 2004 [32] fremsatte et reformforslag for sukkersektoren, som var baseret på en ensartet kvotenedsættelse, og som skulle fremme overførsel af kvoter mellem producenter i EU. Dette forslag blev imidlertid ikke vedtaget, fordi et flertal af medlemsstaterne var imod ideen om kvoteoverførsler inden for Fællesskabet.

50. For så vidt angår sukkerforarbejdningsindustriens produktivitet fører opretholdelsen af de stivheder og restriktioner, som f.eks. fastsættelsen af kvantitative kvoter for de enkelte avlere i visse medlemsstater, ingen handel med kvoter og de begrænsede muligheder for at overføre kvoter, der er en del af det nuværende kvotesystem, til, at produktionskapaciteten bliver unødvendig stiv, og det begrænser både avlernes og producenternes mulighed for at øge produktiviteten. Revisionen bekræftede, at kvoterestriktioner i en række af de reviderede medlemsstater gjorde det vanskeligt for eventuelle nye avlere at komme ind på markedet, og at eksisterende avleres leveringsrettigheder ikke kan ændres uden deres samtykke. Det fører til betydelige begrænsninger på sukkerproduktionsmarkedet.

51. Selv om en række producenter forsøgte at mindske restriktionerne gennem private initiativer, er disse restriktioner generelt en begrænsende faktor i anvendelsen af princippet om økonomisk bæredygtighed, som Kommissionen i konsekvensanalysen mente skal forbedres ved, at man går væk fra det princip om at fordele produktionskapaciteten, som på nuværende tidspunkt er indarbejdet i sukkerkvoteordningen, og går i retning af en mere konkurrencedygtig og markedsorienteret sektor.

Har reformen af sukkermarkedet stabiliseret markederne og sikret sukkerforsyningerne?

52. Et af målene for sukkerreformen var at stabilisere markederne og sikre sukkerforsyningerne [33]. Rettens revisorer undersøgte, om dette mål var blevet opfyldt.

Priserne på EU’s sukkermarked har hidtil ligget stabilt på niveau med referencepriserne

53. Revisorerne undersøgte, om det var lykkedes at opnå ligevægt på sukkermarkedet under henvisning til behovet for, at forbruget svarer til produktion og import minus eksport, og at markedspriserne svarer til referencepriserne.

54. Revisorerne konkluderede, at EU’s sukkermarked i de første tre år var stabilt. Som det fremgår af figur 3 viser prisdataene, at markederne har ligget stabilt omkring referenceprisen siden reformens start.

Sikring af forsyninger: produktionskvoterne er mindre end EU-forbruget, og EU er nu nettoimportør

55. Sukkermarkedet har været udsat for den dobbelte påvirkning af øget import og færre muligheder for eksportstøtte. Med virkning fra 1. oktober 2009 er der således ikke længere nogen kvantitative restriktioner for import fra de mindst udviklede lande (MUL), som er omfattet af "Alt-undtagen-våben"-initiativet (EBA).

Figur 3

Priser på hvidt sukker under reformen

+++++ TIFF +++++

NB:

1 Gennemsnitsprisen for hvidt sukker i Fællesskabet indberettet af EU-sukkerproducenter og -raffinaderier (pris ab fabrik for ensartet krystaliseret sukker i standardkvalitet løst indladet eller i storsække).

2 Referencepris som anført i forordning (EF) nr. 318/2006.

3 Fremtidige noterede priser på LIFE (The London International Financial Future and Options Exchange) (hvidt sukker af standardkvalitet, frit om bord og sammenpakket).

Kilder:

(1-2) Kommissionen (Kontor C.5 i GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter).

(3) L’économie sucrière 2010 og månedlige statistikker - Frankrig Agrimer.

56. Derfor er det interne produktionsniveau, der kræves for at opfylde EU’s behov, blevet den centrale markedsstabiliseringsfaktor. Reformen sigtede mod og opnåede i stor udstrækning den nødvendige reduktion i den interne produktion via afgivelse af kvoter. Men dette har ændret EU’s markedsforsyning fra et produktionsniveau, der lå væsentligt over det interne forbrug til et niveau, der er markant lavere end forbruget, hvorved EU er blevet nettoimportør af sukker med en EU-produktion, der dækker 85 % af forbruget (jf. figur 4).

57. Fremtidige importstigninger vil influere negativt på ligevægten på EU’s sukkermarked, og Kommissionen vil måske blive nødt til at gøre brug af tilbagetrækningsmekanismen for igen at reducere EU-producenternes kvoter, hvorved EU’s sukkerproduktionskapacitet vil blive yderligere reduceret, hvilket vil kunne resultere i yderligere fabrikslukninger. Det er vigtigt at notere sig, at indkøringstiden for at sætte gang i produktionskapaciteten er relativ lang, og at, når kapaciteten først er reduceret, er det usandsynligt, at den genvindes på kort sigt som følge af de høje kapitalomkostninger.

Figur 4

EU’s sukkerproduktion og -forbrug fra 2001/02 til 2008/09

+++++ TIFF +++++

NB: Produktionsåret 2006/07 (EU-25/27) har 15 måneder.

Kilde: Kommissionen (kontor C.5 i GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter).

58. EU er således blevet mere afhængig af import af et strategisk produkt for agroindustrien og den kemiske industri, samtidig med at nye anvendelser af sukker, såsom bioethanol, giver øget efterspørgsel efter forsyninger. Hertil kommer, at der er øget volatilitet i verdensmarkedet, hvor forsyningerne er domineret af et begrænset antal eksporterende lande.

59. De tilgængelige data tyder på, at forsyningen og ligevægten på EU-markedet fremover vil afhænge af:

a) om producenterne vil være i stand til at betale avlerne en pris, der er tilstrækkelig høj til, at de er villige til at fortsætte med at levere sukkerroer

b) i hvilket omfang tredjelande, som EU har indgået bilaterale handelsaftaler med, vil synes, det er attraktivt at eksportere sukker til EU. Dette afhænger af mange faktorer, såsom sukkerpriserne på verdensmarkedet, transportomkostninger, omkostningerne ved dyrkning af andre afgrøder etc., og indebærer større usikkerhed i forsyningen af sukker til EU-markedet.

Risici for udflytning af produktionsfaciliteter

60. Tredjelandenes øgede adgangsrettigheder giver også producenterne et incitament til at investere i disse tredjelande. Det øger således risikoen for, at visse EU-produktionsfaciliteter flyttes ud, hvilket vil øge EU’s afhængighed af import og derfor muligvis indvirke negativt på den sociale struktur i de berørte EU-områder.

61. Retten noterer sig, at mindst tre EU-producentsammenslutninger, der modtog støtte ved at give afkald på kvoter og lukke fabrikker i EU, har investeret i sukkerproduktionsfaciliteter eller indgået handelsaftaler i tredjelande, som EU har givet handelsindrømmelser. Nogle producenter har derfor reageret på kvotenedsættelserne i EU ved at importere sukker fra lande uden for EU.

Hvem har fordel af faldende sukkerpriser?

62. Sigtet med reformen var at reducere sukkerprisen med op til 36 % [34], og sukkerprisen i EU har ganske rigtigt fulgt faldet i referenceprisen. Figur 3 viste, at sukkerpriserne har været nedadgående siden reformens start.

63. Et af målene for den fælles landbrugspolitik [35] er at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer. Forbrugerprisdannelse er en kompleks proces, hvor priserne ikke alene påvirkes af prisen på råmaterialer, men også af andre parametre såsom energi- og arbejdsomkostninger. Det er derfor meget vanskeligt at fastslå, i hvilken udstrækning nedsættelsen af referenceprisen for løst indladet sukker solgt af producenter kommer til at indvirke på den pris, som den endelige forbruger betaler. Kommissionen understregede behovet for "at sikre, at faldet i råvarepriserne straks kommer til at slå igennem på forbrugerpriserne" [36]. Ikke desto mindre indikerer undersøgelser [37], som er gennemført på vegne af Kommissionen, at nedsættelserne af prisen på løst indladet sukker sandsynligvis ikke vil komme den endelige forbruger til gode. I tilfælde af forarbejdede produkter, som tegner sig for mere end to tredjedele af sukkerforbruget, vil størstedelen af de omkostningsbesparelser, der skyldes prisnedsættelser, blive lagt til industriproducenternes fortjenestemargin [38]. Når der er tale om prisen på detailsukker, som tegner sig for den resterende tredjedel af forbruget, påvirkes prisafsmitningen af, hvor koncentrerede distributionsnettene er [39].

64. Hertil kommer, at produktionen i forlængelse af reformen er blevet endnu mere koncentreret, således at 75 % af den interne produktion i EU nu produceres af kun seks industrikoncerner.

Har de specifikke instrumenter/mekanismer effektivt været i stand til at afhjælpe og lette de tilpasningsproblemer, der er forbundet med reformen?

65. I henhold til retsforskrifterne er målet blandt andet at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard [40].

66. Det var forventet, at indstillingen af sukkerroeproduktion og nedlæggelsen af fabrikker som led i omstruktureringsforanstaltningerne ville få en vigtig direkte og indirekte social effekt på landbrugsbefolkningen og de berørte regioner. I sin konsekvensanalyse forudså Kommissionen, at der ville blive nedlagt et betydeligt antal arbejdspladser i de berørte regioner, og den skønnede, at der ville være tale om mindst 4500 arbejdspladser inden for landbruget, 24500 job i industrien og 49000 indirekte job [41].

67. Derfor blev det fastsat, at omstruktureringsfonden skulle finansiere specifikke instrumenter/mekanismer – dvs. omstruktureringsstøtte, diversificeringsstøtte og overgangsstøtte – for at afhjælpe og lette tilpasningsproblemerne og på denne måde bidrage til at sikre landbrugsbefolkningen i sukkersektoren en rimelig levestandard.

68. Revisorerne gennemgik disse instrumenter/mekanismer, og i de følgende afsnit gøres der rede for denne undersøgelse.

Omstruktureringsstøtte til producenter og disses sociale og miljømæssige forpligtelser

69. Producenter, som indstillede deres kvoteproduktion eller gav afkald på kvoter, var berettigede til omstruktureringsstøtte, som blev beregnet som et fast beløb for hver ton kvote, der blev givet afkald på [42]. Producenterne modtog ca. 90 % af den omstruktureringsstøtte, der blev ydet som følge af, at der var givet afkald på sukkerkvoter, resten [43] var forbeholdt sukkerroeavlere og maskinstationer. Tilsvarende modtog producenter af inulinsirup 90 % af støtten. Isoglucoseproducenter, der gav afkald på deres kvoter, var berettigede til 100 % af omstruktureringsstøtten.

70. Sukkerproduktionen i EU er temmelig koncentreret, så fordelingen af omstruktureringsstøtten er begrænset. I de otte besøgte medlemsstater var 45 fabrikker blevet lukket ned. Disse fabrikker havde modtaget ca. 2,1 milliard euro som kompensation for at have givet afkald på omkring 3,7 millioner ton sukkerkvoter (bilag IV).

71. Producenter, som indstillede deres kvoteproduktion, skulle opfylde deres sociale og miljømæssige forpligtelser. I de gældende forordninger er det fastsat, at ansøgningen om omstruktureringsstøtte skal indeholde "en social plan, der indeholder en detaljeret beskrivelse af især planlagte foranstaltninger vedrørende omskoling, overflyttelse til andet arbejde og førtidspensionering af de berørte arbejdstagere" [44].

Store udsving i omstruktureringsstøtten eksklusive de direkte omkostninger til nedlæggelse af fabrikker

72. Omstruktureringsstøtten skulle ikke alene godtgøre og godtgjorde ikke alene de direkte omkostninger til nedlæggelse af fabrikker. I henhold til Kommissionen skulle støtten også afhjælpe de økonomiske, sociale og miljømæssige konsekvenser, som var knyttet til kvotereduktionen. Revisorerne analyserede forholdet mellem den omstruktureringsstøtte, der var ydet til producenter i de reviderede medlemsstater, og disses budgetterede direkte nedlukningsomkostninger, dvs. nedlukningsomkostninger eksklusive en eventuel valorisering af kvoterne. Revisorerne konstaterede, at det ikke var klart defineret, hvilke omkostninger der skulle inkluderes i omstruktureringsplanerne, og at det ikke var muligt at sammenligne medlemsstaternes budgetterede omkostninger. De tilgængelige data viste således, at der var meget store udsving, fra et nettooverskud på 390 euro for hvert ton, der var givet afkald på sammenholdt med nettonedlukningsomkostningerne, til et nettounderskud på 226 euro pr. ton (bilag IV).

Utilstrækkeligt tilsyn med sociale forpligtelser

73. Omkring 80 fabrikker lukkede i EU som følge af reformen. Kommissionen pålagde ikke medlemsstaterne at aflægge rapport om den direkte sociale effekt af nedlæggelsen af produktionsfaciliteter. Revisorerne konstaterede, at Kommissionen ikke altid råder over sådanne oplysninger, og at der ikke foreligger fuldstændige data om, hvilken effekt afgivelsen af kvoter har på de lokale økonomier, hvor mange arbejdspladser der er gået tabt, eller om de tidligere ansatte på de nu nedlagte fabrikker har kunnet finde anden beskæftigelse. Det gør det vanskeligt at vurdere den overordnede effekt af reformen på den berørte region.

Forsinkelser i de miljømæssige forpligtelser

74. Nedlukningen af produktionsfaciliteter fører også en række alvorlige miljømæssige udfordringer med sig, og de gældende forordninger foreskriver derfor, at lukningen af produktionsfaciliteter ledsages af hensigtsmæssige foranstaltninger til nedlæggelse af anlæggene og genoprettelse af miljøet på fabrikkens område. Revisorerne konstaterede imidlertid tilfælde, hvor der var alvorlige forsinkelser og stigende usikkerhed med hensyn til, om producenterne rettidigt kunne overholde disse miljøforpligtelser. I december 2009 ændrede Kommissionen lovgivningen og forlængede tidsfristen til september 2011 [45].

Omstruktureringsstøtte til avlere og maskinstationer, som er berørte af afgivelsen af kvoter

75. For så vidt angår sukkerkvoter, som tegner sig for langt størstedelen af de kvoter, der er givet afkald på, var en del af omstruktureringsstøtten (mindst 10 % indtil 2007, 10 % fra og med 2007) forbeholdt de sukkerroeavlere, der var berørt af afgivelsen af kvoter, og de maskinstationer, som udførte specialiserede ydelser for dem [46]. Tilsvarende var en del af støtten forbeholdt cikorieavlere, der var berørt af afgivelsen af inulinsirupkvoter. Derimod var der ikke afsat støtte til majsavlere, når isoglucoseproducenterne gav afkald på deres kvoter. De nationale myndigheder besluttede, hvordan støtten skulle fordeles efter samråd med repræsentanter for avlerne og, hvis der var nogen [47], for maskinstationerne. I 2007 blev der til de berørte avlere ydet et engangsbeløb på 237,50 euro for hvert ton, der var givet afkald på [48], hvilket udgjorde størstedelen af den kompensation, de modtog.

Støtte til diversificering

76. Omkring 80 sukkerfabrikker lukkede som følge af reformen. Sukkerfabrikker har en stærk territorial tilknytning til det omgivende samfund. Nedlukningen af fabrikker kan få væsentlige negative konsekvenser for den sociale struktur i de berørte områder, navnlig når fabrikkerne ligger i afsidesliggende eller ugunstigt stillede områder.

77. Der er ingen juridisk definition af, hvem "landbrugsbefolkningen" omfatter. Ikke desto mindre vurderes det, at det bredere lokalsamfund var berørt af sukkerreformen og ikke kun de centrale interessenter i sukkersektoren, som støtten i forordningen var øremærket til (producenterne og disses ansatte, avlere og maskinstationer).

78. I lovgivningen er der afsat 675 millioner euro i støtte til at fremme udviklingen af alternativer til sukkerroe- og sukkerproduktion i de regioner, der er berørt af omstruktureringen af sukkerindustrien (jf. fordelingen på medlemsstater i bilag V).

- Støtte til diversificering [49] skal primært finansiere foranstaltninger, som svarer til dem, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne yder støtte til under akse 1 og akse 3 [50]. Der vil normalt være tale om finansiering af specifikke projekter, som har til formål at øge landbrugs- og skovbrugssektorens konkurrenceevne, forbedre livskvaliteten i landdistrikterne eller diversificere økonomien i landdistrikterne.

- Supplerende diversificeringsstøtte [51] ydes til en medlemsstat, når denne har givet afkald på mindst 50 % af sin kvote, og beløbet forhøjes, når procentsatsen er højere. Støtten kan ydes på samme måde som diversificeringsstøtte eller kan udtales direkte til avlerne.

79. Medlemsstater, som beslutter at yde diversificeringsstøtte, skal udarbejde nationale omstruktureringsprogrammer, der indeholder en detaljeret beskrivelse af de diversificeringsforanstaltninger, der skal gennemføres i de pågældende områder, og underrette Kommissionen om disse programmer. Kommissionen skal ikke godkende programmerne.

80. Analysen af de nationale omstruktureringsplaner, som medlemsstaterne har udarbejdet, viser, at medlemsstaterne tildelte diversificeringsstøtte på basis af mange forskellige kriterier, jf. bilag VI.

81. Endvidere noterede Retten, at der i en række medlemsstater var forsinkelser i gennemførelsen af disse foranstaltninger, som har som mål at udvikle alternativer til dyrkning af sukkerroer og sukkerproduktion, og de er derfor endnu ikke fuldt operationelle. Denne forsinkelse resulterede i, at der gik flere år fra nedlukningen af fabrikkerne, og til de økonomiske alternativer blev operationelle, hvis de overhovedet blev det. I december 2009 ændrede Kommissionen lovgivningen og forlængede fristen for gennemførelse af foranstaltningen til september 2011 [52].

82. Dertil kommer, at Kommissionen ikke har noget overblik over diversificeringsstøttens effekt på de berørte regioner, selv om medlemsstaterne skal forelægge Kommissionen årlige statusrapporter vedrørende blandt andet de nationale omstruktureringsprogrammer [53]. Kommissionen har imidlertid ikke etableret procedurer for systematisk gennemgang og evaluering af disse oplysninger [54].

Overgangsstøtte til heltidsraffinaderier

83. I henhold til bestemmelserne ydes der overgangsstøtte til heltidsraffinaderier (150 millioner euro) for at give dem mulighed for at tilpasse sig til omstruktureringen af sukkerindustrien [55]. Et heltidsraffinaderi er en produktionsenhed, som udelukkende beskæftiger sig med raffinering af importeret rårørsukker, eller som raffinerer over en vis mængde målt i ton [56].

84. Denne støtte var ikke en del af Kommissionens oprindelige forslag, men blev indført efterfølgende efter drøftelser i Rådet. Støtten blev betalt til et meget begrænset antal raffinaderier (syv i alt) med beløb, der varierede fra 1,5 til 94 millioner euro pr. raffinaderi.

85. Revisorerne fandt ingen beviser for, at støtten var baseret på en teknisk vurdering af raffinaderiernes behov, og at beregningen af støttebeløbene var baseret på objektive kriterier. Endvidere var de mål, der skulle nås (tilpasning til omstruktureringen af sukkerindustrien) [57], og de foranstaltninger, som kunne medtages i driftsplanen med henblik på støtte (herunder bidrag til driftsomkostninger og andre hensættelser, der betragtes som nødvendige) [58], meget uklare, og det var derfor umuligt at vurdere støttens produktivitet og effektivitet. Alt tyder på, at støtten primært er en slags kompensation til heltidsraffinaderier, som raffinerer importeret rårørsukker, for deres fremtidige tab af monopolstilling inden for import af råsukker. I Kommissionens forordning henvises der blot til tabet af "visse fordele" [59], som raffinaderierne tidligere havde haft.

86. I de fleste af de berørte medlemsstater er der kun én potentiel støttemodtager. Det udhulede bestemmelsen om, at medlemsstaterne skal yde støtte på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier [60].

Sukkerreformens omkostninger

Det er sandsynligt, at der vil være overskydende midler i omstruktureringsfonden, som vil tilgå egfl

87. I bestemmelserne [61] hedder det, at "eventuelle midler, der er til overs efter finansieringen af de i stk. 2 nævnte udgifter, tilgår EGFL."

88. Navnlig i reformens andet år blev der kun givet afkald på en begrænset mængde kvoter, og det resulterede i højere indtægter fra den midlertidige omstruktureringsafgift, end Kommissionen havde forventet. Eventuelle tilbageværende midler i omstruktureringsfonden, når den lukker i september 2012, vil tilgå EGFL. Det anslåes på nuværende tidspunkt, at der vil være ca. 640 millioner euro tilbage i fonden.

Andre faktorer, der indvirker på de samlede omkostninger

89. Da Kommissionen fremsatte sit forslag til reformen, anslog den, at EU-budgettets samlede omkostninger til den fælles markedsordning for sukker i de syv år fra 2007 til 2013 ville være 10,7 milliarder euro [62]. Det svarer ca. til syv gange udgifterne til den fælles markedsordning i 2006. Kommissionen anførte på dette grundlag, at udgifterne i budgettets landbrugssektion ville svare til udgifterne til de tidligere fælles markedsordninger [63].

90. Retten noterer sig imidlertid, at der er to andre forhold i relation til sukkermarkedet, som indvirker på EU-budgettet med et samlet beløb på 1,2 milliarder euro, selv om de ikke er direkte opført under budgettets landbrugssektion:

a) produktionsafgiften, [64] som i 2006 beløb sig til 498 millioner euro, er blevet ophævet og erstattet af et fast afgiftsbeløb på 12 euro pr. ton. Som følge af Fællesskabets internationale forpligtelser ville 2006-niveauet for produktionsafgifter imidlertid ikke have været opretholdt, eftersom disse afgifter kun var pålagt den del af produktionen, der oversteg forbruget

b) i syvårsperioden er 1,2 milliarder euro blevet øremærket til ledsageforanstaltninger for sukkerprotokollandene. AVS-landene er blevet tilbudt denne støtte som kompensation for de indkomsttab, de har lidt som følge af de lavere priser, de modtager for deres historiske præferenceimport. Eftersom dette beløb er opført under afsnit 21 "Udvikling og forbindelser med AVS-landene", han man ikke anset det for at være en del af den fælles markedsordning for sukker.

91. Sukkerreformen var udformet til at være budgetneutral. I denne forbindelse noterer Retten sig, at hvis ovennævnte omkostninger tages i betragtning, vil de samlede omkostninger for EU-budgettet efter reformen for perioden 2007-2013 sandsynligvis være 1,2 milliarder euro højere end inden reformen.

Konklusioner og anbefalinger

92. Reformen af sukkermarkedet blev anset for at være nødvendig for at tilpasse sukkersektoren til de grundlæggende principper i den nye fælles landbrugspolitik med øget markedsorientering og for at overholde Unionens internationale forpligtelser.

93. Reformen havde flere forskellige mål, som var delvis modstridende, og som det derfor var vanskeligt at opfylde samtidigt. Retten undersøgte, i hvilket omfang de væsentligste mål hidtil er blevet nået.

Har reformen af sukkermarkedet sikret EU-sukkerindustriens konkurrenceevne på lang sigt?

94. Målet med reformen var at reducere den urentable produktionskapacitet i Fællesskabet væsentligt (6 millioner euro) ved at indføre betydelige økonomiske incitamenter for at få de mindst produktive sukkervirksomheder til at ophøre med deres kvoteproduktion. Begrundelsen var, at hvis produktionsfaciliteter med lav produktion gav afkald på deres kvoter, ville det øge den gennemsnitlige produktivitet og dermed sikre EU-industriens konkurrenceevne på lang sigt. Hverken Kommissionen eller medlemsstaterne rådede imidlertid over data om de enkelte producenters relative produktivitet. Samtidig blev der stillet en supplerende kvote på 1,5 millioner ton til rådighed, som primært var disponibel til opkøb, og som var rettet mod de mere produktive producenter.

95. I reformens to første år gav producenterne kun frivilligt afkald på 2,2 millioner ton, hvilket tyder på, at de producenter, som reformen var rettet imod, ikke anså de tilbudte incitamenter for at være tilstrækkeligt attraktive. Derfor blev der i 2007 foretaget flere ændringer af reformprocessen, og der blev skabt et stærkt incitament for alle producenter til at give afkald på mindst en vis procentdel af deres kvote. Den samlede kvotereduktion blev således nået, men den blev ikke nået ved, at det kun var de mindst konkurrencedygtige fabrikker, der indstillede deres produktion.

96. Revisorerne fandt tilfælde, hvor virksomheder gav afkald på de supplerende sukkerkvoter, de havde opnået eller opkøbt. Det giver ingen mening først at stille supplerende kvoter til rådighed og derefter forsøge at nedsætte dem. I tilfælde af supplerende isoglucosekvoter blev virksomhederne endda betalt, når de gav afkald på kvoter, som de netop havde fået gratis. Omkostningerne hertil beløb sig til ca. 97 millioner euro og kan ikke retfærdiggøres.

97. Reformen godtgjorde til dels roeavlerne for de indkomsttab, de led som følge af det væsentlige fald i minimumspriserne for sukkerroer, men de indførte foranstaltninger havde begrænset effekt på de enkelte avleres konkurrenceevne.

98. Som Retten allerede bemærkede i sin tidligere beretning [65], resulterer opretholdelsen af stivhederne og restriktionerne i det nuværende kvotesystem endvidere i en unødig stiv produktionskapacitet og forringer mulighederne for, at såvel avlere som producenter kan øge deres produktivitet.

99. Generelt kan det konkluderes, at målet om at stabilisere markedet gennem en frivillig reduktion af kvoteproduktionen med 6 millioner ton blev prioriteret højere end målet om at reducere den urentable produktionskapacitet i Fællesskabet. Reformprocessen sikrede derfor ikke fuldt ud EU-sukkerindustriens konkurrenceevne på langt sigt. Der er således sandsynligt, at det eksisterende eksterne pres fortsat vil veje tungt på EU’s sukkersektor.

Anbefaling 1

Det eksisterende eksterne pres kan nødvendiggøre, at Kommissionen foreslår yderligere justeringer af den interne produktion. Retten vil i givet fald anbefale, at instrumenterne og foranstaltningerne udformes således, at de sikrer overordnet sammenhæng, og at de baseres på dybtgående tekniske vurderinger af behov og ikke-diskriminerende kriterier.

Anbefaling 2

I lyset af den vigtige rolle, som sukkerproduktionen spiller i landbrugsøkonomien, anbefaler Retten, at Kommissionen foreslår foranstaltninger, der fjerner de stivheder og restriktioner i det nuværende kvotesystem, som indvirker negativt på avlernes og producenternes konkurrenceevne.

Har reformen af sukkermarkedet stabiliseret markedet og sikret sukkerforsyningerne?

100. Sukkermarkedet har været udsat for den dobbelte påvirkning af øget import og færre muligheder for støtte til eksport. På denne baggrund er den interne produktion, der skal til for at opfylde EU’s behov, blevet den centrale markedsstabiliserende faktor. Fremtidige importstigninger vil sandsynligvis udløse yderligere kvoteafgivelser, hvilket igen vil føre til en yderligere reduktion af EU’s sukkerproduktion.

101. Retten konkluderer, at markedsstabiliteten hidtil er blevet sikret, men at det er sket ved brug af produktionskvoter, som på nuværende tidspunkt fastsætter den maksimalt tilladte interne produktion på et niveau svarende til ca. 85 % af EU’s forbrug af et strategisk produkt for agroindustrien og den kemiske industri, hvilket øger EU’s afhængighed af import, samtidig med at verdensmarkedsforsyningerne er domineret af et begrænset antal eksporterende lande.

Anbefaling 3

Retten anbefaler, at der i eventuelle fremtidige afgørelser, som har effekt på EU’s sukkerproduktion, tages hensyn til den interne sukkerproduktion, der anses for at være nødvendig for at opfylde traktatens mål om at sikre forsyningerne.

102. Forbrugerne bør sikres rimelige priser på landbrugsvarer [66]. Reformen er udformet med henblik på at reducere sukkerpriserne med op til 36 % [67]. Da prisdannelse er en kompliceret proces, er det meget vanskeligt at afgøre, i hvilket omfang reduktionen af referenceprisen for sukker i løs afladning vil indvirke på den pris, der betales af den endelige forbruger. Kommissionen understregede, at det var vigtigt at sikre, at faldet i råvarepriserne straks kommer til at slå igennem på forbrugerpriserne, men undersøgelser, der er gennemført på vegne af Kommissionen, viser, at det er usandsynlig, at faldet i prisen på sukker i løs afladning vil komme den endelige forbruger til gode.

Anbefaling 4

Retten erkender, at prisdannelsen i fødevaresektoren er særlig kompleks, og anbefaler, at Kommission overvåger den regelmæssigt. Kommissionen og medlemsstaterne må sikre, at konkurrenceretten håndhæves korrekt i sektoren, således at traktatens mål om at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer nås.

Har de specifikke instrumenter/mekanismer effektivt været i stand til at afhjælpe og lette de tilpasningsproblemer, der er forbundet med reformen?

103. Indstilling af sukkerroeproduktion og nedlukning af fabrikker har en betydelig direkte og indirekte virkning for landbrugsbefolkningen og de berørte regioner, herunder tab af et stort antal arbejdspladser. Der blev oprettet en midlertidig omstruktureringsfond til finansiering af specifikke instrumenter, der kunne afhjælpe og lette tilpasningsproblemerne.

104. Revisorerne konstaterede, at hverken Kommissionen eller de berørte medlemsstater havde iværksat en effektiv opfølgning af omstruktureringens sociale konsekvenser. Der er derfor ingen dækkende data om kvoteafgivelsernes effekt på de lokale økonomier.

105. Dertil kommer, at støtteforanstaltningerne endnu ikke var fuldt operationelle i en række medlemsstater, da revisionsbesøget fandt sted. Tidsforskydningen mellem fabrikslukningerne og gennemførelsen af diversificeringsforanstaltningerne kan resultere i hårde tider i de berørte regioner.

106. Nedlukningen af produktionsfaciliteter skulle ledsages af egnede foranstaltninger til nedlæggelse af anlæggene og genopretning af miljøet på fabrikkens område. Revisorerne konstaterede imidlertid, at der nogle gange gik lang tid, før producenterne overholdt disse miljømæssige forpligtelser.

107. For så vidt angår den overgangsstøtte, der var ydet til heltidsraffinaderier, konstaterede Retten, at der ikke var data, som viste, at støtten var baseret på en teknisk vurdering af behov, og at beregningen af støttebeløbene var baseret på objektive kriterier.

108. Generelt er det endnu ikke muligt at afgøre, i hvilket udstrækning de indførte instrumenter har afbødet den betydelige direkte og indirekte sociale og økonomiske virkning på landbrugsbefolkningen i de berørte regioner.

Anbefaling 5

Retten anbefaler, at Kommissionen og medlemsstaterne iværksætter hasteforanstaltninger for at sikre, at diversificeringsforanstaltningerne hurtigt bliver operationelle og giver den forventede effekt, nemlig at fremme alternativer til sukkerroe- og sukkerproduktion.

Anbefaling 6

Retten anbefaler, at Kommissionen og medlemsstaterne mere aktivt engagerer sig i at sikre, at de miljømæssige forpligtelser, som de lukkede fabrikker har indgået, bliver opfyldt fuldt ud.

Omkostningerne forbundet med reformen

109. Retten noterer sig, at hvis man medregner supplerende omkostninger, som ikke er direkte opført under budgettets landbrugssektion, navnlig omkostningerne til ledsageforanstaltninger til fordel for AVS-sukkerprotokollandene, vil de samlede omkostninger for EU-budgettet efter reformen for perioden 2007-2013 sandsynligvis være 1,2 milliarder euro højere end før reformen.

Vedtaget af Afdeling I, der ledes af Michel CRETIN, medlem af Revisionsretten, i Luxembourg på mødet den 21. juli 2010.

På Revisionsrettens vegne

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Formand

[1] Den eneste fabrik i EU, som producerede sukker fra sukkerrør (når der ses bort fra dem, der findes i Unionens fjernområder) blev lukket i 2006.

[2] Den fælles markedsordning blev oprettet ved Rådets forordning nr. 1009/67/EØF (EFT 308 af 18.12.1967, s. 1). På nuværende tidspunkt er den fælles markedsordning reguleret ved Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1).

[3] Udgifterne til eksportrestitutioner blev til dels finansieret af afgifter, som blev opkrævet hos producenterne. Som anført i Revisionsrettens særberetning nr. 20/2000, punkt 46: "EU-budgettets udgifter til eksport af overskudssukker beløber sig til ca. 1500 millioner euro årligt, hvoraf 800 millioner euro kommer ind igen via produktionsafgiften".

[4] I 2005 producerede EU 20,3 millioner ton sukker og konsumerede 15,6 millioner ton. EU importerede 2,3 millioner ton råsukker, mens eksporten var på 7,5 millioner ton, hvoraf 2,5 millioner ton modtog tilskud fra EU i form af eksportrestitutioner.

[5] I Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 (EUT L 58 af 28.2.2006, s. 1) fastsættes isoglucosekvoten til 507680 ton (EU-25). Denne kvote er flere gange blevet opdateret for at tage hensyn til nye tildelinger samt afgivne kvoter og er på nuværende tidspunkt 690441 ton (EU-27) (senest opdateret ved forordning (EF) nr. 1234/2007). I De Forende Stater tegner isoglucoseproduktionen sig for cirka halvdelen af produktionen af naturligt sødemiddel.

[6] Gennemsnitlig årlig eksport i produktionsårene 2003/04, 2004/05 og 2005/06 – Kommissionen: Landbruget i Den Europæiske Union - Statistiske og økonomiske oplysninger 2007.

[1001] I de tilfælde, hvor dataene for Bulgarien og Rumænien har en væsentlig effekt, er dette anført.

[7] Madagaskar, Malawi, Mozambique, Tanzania, Uganda og Zambia.

[8] Retsgrundlag: Rådets forordning (EF) nr. 318/2006, (EF) nr. 319/2006 og (EF) nr. 320/2006 (EUT L 58 af 28.2.2006, s. 1, 32 og 42). Forordning (EF) nr. 318/2006 er siden blevet ophævet og erstattet af forordning (EF) nr. 1234/2007. Gennemførelsesbestemmelserne er fastsat i Kommissionens forordning nr. 968/2006 (EUT L 176 af 30.6.2006, s. 32).

[9] Dette tal omfatter også sukkererstatningerne isoglucose og inulinsirup.

[10] I den tidligere fælles markedsordning for sukker kunne producenterne sælge sukker af standardkvalitet til nationale interventionsorganer til interventionsprisen, hvilket sikrede en minimumsengrospris i EU.

[11] I den nuværende fælles markedsordning for sukker er der ingen interventionspris, men Kommissionen har fastsat en referencepris, som engrosmarkedsprisen skal fluktuere omkring.

[12] Det vægtede gennemsnit af minimumspriserne for kvote A- og B-sukkerroer eksklusive afgifter for produktionsårene 2003/04 og 2004/05.

[13] Kommissionens forordning (EF) nr. 900/2007 (EUT L 196 af 28.7.2007, s. 26), (EF) nr. 947/2008, (EF) nr. 948/2008 og (EF) nr. 951/2008 (EUT L 258 af 26.9.2008, s. 60, 61 og 66) for sukker i fast form, sukkersirup og sukker i form af varer, som ikke er omfattet af traktatens bilag I.

[14] Under enkeltbetalingsordningen blev sukkerroeavlerne godtgjort for ca. to tredjedele af det indkomstfald, de havde lidt som følge af prisnedsættelserne, dvs. at en tredjedel ikke blev godtgjort.

[15] Artikel 1 i forordning (EF) nr. 320/2006: "Omstruktureringsfonden indgår i Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen. Fra den 1. januar 2007 vil den indgå i Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL)…. Den midlertidige omstruktureringsafgift, der er omhandlet i artikel 11, er formålsbestemt til omstruktureringsfonden, jf. artikel 18, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002. Eventuelle midler, der er til overs efter finansieringen af de i stk. 2 nævnte udgifter, tilgår EGFL."

[16] Artikel 1 i forordning (EF) nr. 320/2006: "Eventuelle midler, der er til overs efter finansieringen af de i stk. 2 nævnte udgifter, tilgår EGFL." Fristen blev forlænget til 2012 ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1204/2009.

[17] Artikel 3, stk. 6, i forordning nr. 320/2006, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1261/2007 (EUT L 283 af 27.10.2007, s. 8).

[18] Endvidere var der i forordning (EF) nr. 320/2006 afsat 14 millioner euro til overgangsstøtte til visse medlemsstater (Østrig 9 millioner euro, Sverige 5 millioner euro). I henhold til artikel 9: "I forbindelse med de nationale omstruktureringsprogrammer, der er nævnt i artikel 6, stk. 3: a) tildeles der en støtte på højst 9 mio. EUR i Østrig til investering i samlecentraler for sukkerroer og andre logistiske infrastrukturer, der er nødvendige som følge af omstruktureringen, b) tildeles der en støtte på højst 5 mio. EUR i Sverige til direkte eller indirekte fordel for roeavlere på Gotland og Öland, der ophører med sukkerproduktion som led i den nationale omstruktureringsproces."

[1002] Eventuelle resterende, ikke anvendte midler vil tilgå EGFL (på nuværende tidspunkt anslås der at være tale om 0,64 milliarder euro).

[19] Producenterne i disse medlemsstater tegnede sig for over 70 % af de sukkerkvoter, der blev givet afkald på hvert enkelt år under omstruktureringsfonden.

[20] Revisionsrettens særberetning nr. 20/2000 om forvaltningen af den fælles markedsordning for sukker (EFT C 50 af 15.2.2001).

[21] Forordning (EF) nr. 320/2006, betragtning 1.

[22] Forordning (EF) nr. 320/2006, betragtning 5.

[23] "Update of impact assessment" af 22. juni 2005, SEC(2005) 808.

[1003] Opdeling af medlemsstaterne efter den kombinerede rentabilitet, som sandsynligvis vil indvirke på, hvor meget de reducerer deres sukkerproduktion (Tabel 3 i Kommissionens dokument "Update of impact assessment" (SEC(2003) 1022).

[1004] "Oprindelig kvote" svarer til den oprindelige kvote, som medlemsstaterne fik tildelt i henhold til bilag III i forordning (EF) nr. 318/2006 for produktionsåret 2006/07, plus de supplerende kvoter, som blev opkøbt i 2006/07 og 2007/08.

[1005] "Andre medlemsstater" dækker Rumænien, Bulgarien, de oversøiske franske departementer og den selvstyrende region Azorerne.

[24] Grækenland, Ungarn, Italien og Spanien.

[25] Rådets forordning (EF) nr. 1260/2007 af 9. oktober 2007 om ændring af forordning (EF) nr. 318/2006 om den fælles markedsordning for sukker (EUT L 283 af 27.10.2007, s. 1).

[26] Forordning (EF) nr. 320/2006.

[27] Artikel 8 og 9 i forordning (EF) nr. 318/2006.

[28] Isoglucoseproducenter var berettigede til støtte for delvis nedlæggelse af produktionsfaciliteter (hvis de ikke nedlagde samtlige stivelsesfabrikker), beløbet fås således ved at gange kompensationen med det antal ton, der er givet afkald på i produktionsåret, dvs. 547,50 euro × 32 664, som der var givet afkald på i 2007/08 + 468,75 euro × 60568 ton, som der var givet afkald på i 2008/09 + 390,00 euro × 129 083, som der var givet afkald på i 2009/10.

[29] Revisionsrettens særberetning nr. 20/2000, punkt 72 d).

[30] Revisionsrettens særberetning nr. 20/2000, punkt 83.

[31] Revisionsrettens særberetning nr. 20/2000, punkt 23 d).

[32] KOM(2004) 499 endelig fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet - Etablering af en bæredygtig landbrugsmodel for Europa ved hjælp af reformen af den fælles landbrugspolitik - reformforslag for sukkersektoren.

[33] Forsyningssikkerhed og stabile markeder er et mål for den fælles landbrugspolitik og er fastlagt i artikel 39 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (den såkaldte Lissabontraktat), tidligere EF-traktatens artikel 33, og det gælder således også for den fælles markedsordning for sukker.

[34] 36 % er differencen mellem interventionsprisen inden reformen og referenceprisen efter reformen.

[35] Artikel 39 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (tidligere artikel 33 i EF-traktaten).

[36] Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget "Fødevarepriser i Europa" - KOM(2008) 821 endelig.

[37] Evaluering af den fælles markedsordning for sukkersektoren ("Evaluation of the Common Organisations of the Markets in the Sugar Sector") udført af Nederlands Economisch Instituut og en undersøgelse af prisafsmitningen i fødevaresektoren ("Price transmission for the agro-food sector") udført af AgraCEAS Consulting Ltd.

[38] Det skal bemærkes, at sukkerholdige produkter generelt har en lav priselasticitet for efterspørgslen. Industriproducenterne vil ikke være særligt berørte af en stigning i sukkerprisen, fordi de kan videreføre de højere omkostninger til den endelige forbruger uden et stort fald i salget målt i mængde. De vil generelt være velvilligt indstillede over for et fald i sukkerprisen, fordi det vil give dem mulighed for at lægge størstedelen af omkostningsbesparelserne til deres fortjenestemargin. Der vil ikke være et stærkt incitament til at lade disse besparelser gå videre til den endelige forbruger: "Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector" fra Nederlands Economisch Instituut, s. 76.

[39] Omkostningsforskellene i medlemsstaternes sektorer for sukkerdistribution og -detailhandel opstår, fordi landene har forskellige markedsstrukturer (eksistensen af monopolistiske eller monopsonistiske markeder, (mis)brug af markedsmagt), og af de (makro)økonomiske og politiske omgivelser. Forskellene afspejler sig i divergerende transportomkostninger, arbejdsomkostninger, investeringsomkostninger, moms og overskudsskat, m.v., som tilsammen udgør distributions- og detailsektorens omkostningsside. Disse omkostningsforskelle vil afspejle sig i divergerende detailmarkedspriser: "Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector" fra Nederlands Economisch Instituut, s. 77.

[40] Forordning (EF) nr. 318/2006, betragtning 2.

[41] I en undersøgelse fra juli 2003 "Study to assess the impact of future options for the future reform of the sugar CMO", der blev gennemført af EUROCARE, blev det også vurderet, at der ville blive nedlagt dobbelt så mange indirekte job i tilknytning til sukkerfabrikker som direkte job.

[42] Artikel 3, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 320/2006.

[43] Det skal bemærkes, at det i artikel 3, stk. 6, i forordning (EF) nr. 320/2006 hed "mindst 10 %", indtil det blev ændret til "10" ved forordning (EF) nr. 1261/2007.

[44] Artikel 4, stk. 3, litra f), i forordning (EF) nr. 320/2006.

[45] Kommissionens forordning (EU) nr. 1204/2009. af 4. december 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 968/2006 om de nærmere bestemmelser for gennemførelsen af Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Det Europæiske Fællesskab (EUT L 323, 10.12.2009, s. 64).

[46] Artikel 3, stk. 6, i forordning (EF) nr. 320/2006, som ændret ved forordning (EF) nr. 1261/2007.

[47] I Polen var der ingen sammenslutning af maskinstationer, så de nationale myndigheder udvalgte tre stationer til samråd.

[48] Forordning (EF) nr. 1260/2007.

[49] Artikel 6 i forordningen (EF) nr. 320/2006.

[50] Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 277 af 21.10.2005, s. 1)

[51] Artikel 7 i forordning (EF) nr. 320/2006.

[52] Forordning (EU) nr. 1204/2009.

[53] Artikel 24 i forordning (EF) nr. 968/2006.

[54] Den eneste kontrol, som Kommissionen gennemfører i medlemsstaterne, er den kontrol, som GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikters regnskabsenhed foretager af medlemsstaternes overholdelse af forordningerne.

[55] Artikel 8 i forordning (EF) nr. 320/2006.

[56] Artikel 2 i forordning (EF) nr. 320/2006.

[57] Artikel 8 i forordning (EF) nr. 320/2006.

[58] "Investeringer, nedlæggelse af produktionsfaciliteter, bidrag til driftsomkostninger, hensættelser til afskrivninger på udstyr og andre hensættelser, der betragtes som nødvendige for at tilpasse sig den nye situation" (artikel 15 i forordning (EF) nr. 968/2006).

[59] Forordning nr. 968/2006 om gennemførelse af forordning (EF) nr. 320/2006, betragtning 10: "For at gøre det lettere for heltidsraffinaderier, der har mistet visse fordele, som de havde i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 af 19. juni 2001 om den fælles markedsordning for sukker, at tilpasse sig den nye situation efter ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker, indføres der ved forordning (EF) nr. 320/2006 en overgangsstøtte, som tildeles i de medlemsstater, hvor heltidsraffinaderier som defineret i forordning (EF) nr. 1260/2001 tidligere var etableret."

[60] Artikel 8, stk. 3, i forordning (EF) nr. 320/2006.

[61] Artikel 1 i forordning (EF) nr. 320/2006.

[62] I dette beløb indgår overslagene i de finansielle rammer for 2007-2013. Budgettet derefter vil afhænge af en fremtidig aftale.

[63] Sektion 5 om forslagenes budgetvirkning for sukkerreformen i Kommissionens forslag KOM(2005) 263 endelig.

[64] Produktionsafgiften kunne for en del af kvoterne (den såkaldte B-kvote) være op til 39,5 % af interventionsprisen (631 euro pr. ton), dvs. op til 249 euro pr. ton (artikel 15 i forordning (EF) nr. 1260/2001).

[65] Revisionsrettens særberetning nr. 20/2000 om forvaltningen af den fælles markedsordning for sukker.

[66] I artikel 33 i EF-traktaten, som blev til artikel 39 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (den såkaldte Lissabontraktat), fastsættes det, at et af målene for den fælles landbrugspolitik er at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsprodukter.

[67] 36 % er differencen mellem interventionsprisen inden reformen og referenceprisen efter reformen.

--------------------------------------------------

BILAG I

OVERSIGT OVER OMSTRUKTERINGSFONDENS REELLE INDTÆGTER OG SKØNNEDE UDGIFTER

Kilde: Rettens revisorer anvendte Kommissionens data om afgivne kvoter (Kontor C.5 i GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter) til beregning af ovenstående tal.

(millioner euro) |

Medlemsstat | Indtægter i alt | Udgifter |

Omstrukture- ringsstøtte [1] | Diversificerings-støtte [2] | Overgangs-støtte [3] | I alt |

(A) | (B) | (C) | (D) | (E) = (B) +(C) + (D) |

Belgien | 339 | 331 | 19 | 0 | 350 |

Bulgarien | 13 | 2 | 1 | 0 | 3 |

Den Tjekkiske Republik | 166 | 88 | 11 | 0 | 99 |

Danmark | 163 | 37 | 8 | 0 | 45 |

Tyskland | 1350 | 639 | 71 | 0 | 710 |

Irland | 0 | 187 | 44 | 0 | 231 |

Grækenland | 88 | 130 | 26 | 0 | 156 |

Spanien | 346 | 454 | 70 | 0 | 524 |

Frankrig | 1354 | 611 | 64 | 25 | 700 |

Italien | 293 | 981 | 167 | 0 | 1148 |

Letland | 8 | 59 | 15 | 0 | 74 |

Litauen | 40 | 17 | 2 | 0 | 19 |

Ungarn | 152 | 260 | 52 | 0 | 312 |

Nederlandene | 344 | 177 | 12 | 0 | 189 |

Østrig | 152 | 25 | 5 | 9 | 39 |

Polen | 657 | 288 | 34 | 0 | 322 |

Portugal | 10 | 34 | 15 | 24 | 73 |

Rumænien | 32 | 10 | 0 | 0 | 10 |

Slovenien | 7 | 51 | 12 | 2 | 65 |

Slovakiet | 76 | 77 | 16 | 0 | 93 |

Finland | 45 | 64 | 7 | 5 | 76 |

Sverige | 128 | 63 | 9 | 5 | 77 |

Det Forenede Kongerige | 466 | 165 | 15 | 94 | 274 |

I alt | 6229 | 4750 | 675 | 164 | 5589 |

[1] Omfatter også betalinger med tilbagevirkende kraft.

[2] Omfatter både støtte til diversificering og supplerende diversificeringsstøtte.

[3] I henhold til artikel 8 og 9 i forordning (EF) nr. 320/2006 (overgangsstøtte til heltidsraffinaderier og til visse medlemsstater).

--------------------------------------------------

BILAG II

OVERSIGT OVER KVOTER, SOM MEDLEMSSTATERNE HAR GIVET AFKALD PÅ

A - Sukker

(ton hvidt sukker) |

Medlemsstat | Oprindelig kvote [1] | Afgivne kvoter for et givet produktionsår | Kvoter til rådighed fra produktionsåret 2009/10 | Procentdel af de samlede afgivne kvoter |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = Σ(B+C+D+E)/A |

Frankrig [2] | 4120687 | | | -683 655 | | 3437032 | 16,6 % |

Tyskland | 3655456 | | | -757 200 | | 2898256 | 20,7 % |

Polen | 1772477 | | | -366 869 | | 1405608 | 20,7 % |

Det Forenede Kongerige | 1221474 | | | -165 000 | | 1056474 | 13,5 % |

Nederlandene | 931435 | | | -126 547 | | 804888 | 13,6 % |

Belgien | 882301 | | | -206 066 | | 676235 | 23,4 % |

Italien | 1557443 | -778 737 | -24 861 | -245 467 | | 508378 | 67,4 % |

Spanien | 996961 | -93 119 | -16 679 | -256 578 | -132 106 | 498479 | 50,0 % |

Den Tjekkiske Republik | 474932 | | -102 473 | | | 372459 | 21,6 % |

Danmark | 452466 | | | -80 083 | | 372383 | 17,7 % |

Østrig | 405812 | | | -54 785 | | 351027 | 13,5 % |

Sverige | 385984 | -42 562 | | -50 236 | | 293186 | 24,0 % |

Grækenland | 317502 | | -158 800 | | | 158702 | 50,0 % |

Slovakiet | 216037 | | -70 133 | -33 584 | | 112320 | 48,0 % |

Ungarn | 406684 | | -108 093 | -193 171 | | 105420 | 74,1 % |

Rumænien [3] | 109164 | | | -4 475 | | 104689 | 4,1 % |

Litauen | 111010 | | | -20 758 | | 90252 | 18,7 % |

Finland | 146087 | | -56 087 | -9 001 | | 80999 | 44,6 % |

Portugal [4] | 79671 | -35 218 | -19 500 | -15 000 | | 9953 | 87,5 % |

Slovenien | 52973 | | -52 973 | | | 0 | 100,0 % |

Letland | 66505 | | -66 505 | | | 0 | 100,0 % |

Irland | 199260 | -199 260 | | | | 0 | 100,0 % |

Bulgarien [3] | 4752 | | | -4 752 | | 0 | 100,0 % |

I alt | 18567073 | -1 148896 | -676 104 | -3 273227 | -132 106 | 13336740 | 28,2 % |

| Afgivne sukkerkvoter i alt = 5230333 | |

B - Inulinsirup

(ton sukkerækvivalent) |

Medlemsstat | Oprindelige kvoter1 | Afgivne kvoter for et givet produktionsår | Kvoter til rådighed fra produktionsåret 2009/10 | Procentdel af de samlede afgivne kvoter |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A |

Belgien | 215246 | -215 246 | | | | 0 | 100,0 % |

Nederlandene | 80950 | -80 950 | | | | 0 | 100,0 % |

Frankrig | 24521 | -24 521 | | | | 0 | 100,0 % |

I alt | 320717 | -320 717 | 0 | 0 | 0 | 0 | 100,0 % |

| Afgivne inulinsirupkvoter i alt = 320717 | |

C - Isoglucose

Kilde: Revisionsretten på grundlag af data fra Kommissionen (GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter).

(ton tørstof) |

Medlemsstat | Oprindelige kvoter [5] | Afgivne kvoter for et givet produktionsår | Kvoter til rådighed fra produktionsåret 2009/10 | Procentdel af de samlede afgivne kvoter |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A |

Ungarn | 220266 | | | | | 220266 | 0,0 % |

Belgien | 114580 | | | | | 114580 | 0,0 % |

Bulgarien [6] | 89198 | | | | | 89198 | 0,0 % |

Slovakiet | 68095 | | | | | 68095 | 0,0 % |

Tyskland | 56638 | | | | | 56638 | 0,0 % |

Spanien | 131423 | | -5 000 | -3 000 | -69 613 | 53810 | 59,1 % |

Polen | 42861 | | | | | 42861 | 0,0 % |

Italien | 32493 | | | | | 32493 | 0,0 % |

Portugal | 15871 | | | -3 371 | | 12500 | 21,2 % |

Frankrig | 27664 | | -27 664 | | | 0 | 100,0 % |

Det Forenede Kongerige | 43592 | | | | -43 592 | 0 | 100,0 % |

Nederlandene | 14563 | | | -14 563 | | 0 | 100,0 % |

Grækenland | 20636 | | | -20 636 | | 0 | 100,0 % |

Rumænien [6] | 15879 | | | | -15 879 | 0 | 100,0 % |

Finland | 18999 | | | -18 999 | | 0 | 100,0 % |

I alt | 912758 | 0 | -32 664 | -60 569 | -129 084 | 690441 | 24,4 % |

| Afgivne isoglucosekvoter i alt = 222317 | |

[1] "Den oprindelige kvote" svarer til den oprindelige kvote, som medlemsstaterne fik tildelt i henhold til bilag III i forordning (EF) nr. 318/2006 for produktionsåret 2006/07 plus supplerende kvoter opkøbt i 2006/07 og 2007/08.

[2] Inklusive kvoter for de franske oversøiske departementer (480 245 ton).

[3] Kun kvoter til rådighed fra 2007/08 (ny medlemsstat, der tiltrådte EU i 2007).

[4] Inklusive kvoter for den selvstyrende region Azorerne (9 953 ton).

[5] "Oprindelige kvoter" svarer til den oprindelige kvote, som medlemsstaterne fik tildelt i henhold til bilag III i forordning (EF) nr. 318/2006 for produktionsåret 2006/07 plus supplerende kvoter tildelt fra 2006/07, 2007/08, 2008/09.

[6] Kun kvoter til rådighed fra 2007/08 (ny medlemsstat, der tiltrådte EU i 2007) plus supplerende kvoter, der er tildelt indtil 2009/10.

--------------------------------------------------

BILAG III

OVERSIGT OVER MEDLEMSSTATERNES KOMBINEREDE RENTABILITET OG AFGIVNE KVOTER

Kilde: Kommissionen (Kontor C.5 i GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter).

(ton hvidt sukker) |

Medlemsstat | Kombineret rentabilitet [1] | Actual impact of the reform |

Oprindelig kvote [2] | Kvote afgivet i de to første år | Kvote afgivet for 2008/09 [3] | Afgivet kvote i % af oprindelig kvote | Afgivet kvote i % af den samlede kvote | Disponibel kvote fra 2009/10 |

(A) | (B) | (C) | (D) = (B+C)/(A) | (E) = (B+C)/ total B+total C | (F) = A+B+C |

Irland | Lav | 2143923 | -1 216376 | -260 466 | 68,9 % | 28,2 % | 667081 |

Grækenland |

Italien |

Portugal (fastlandet) |

Den Tjekkiske Republik | Medium | 2923655 | -566 062 | -725 282 | 44,2 % | 24,7 % | 1632311 |

Danmark |

Spanien [3] |

Letland |

Litauen |

Ungarn |

Slovakiet |

Slovenien |

Finland |

Belgien | Høj | 12895381 | -42 562 | -2 410358 | 19,0 % | 46,9 % | 10442461 |

Tyskland |

Frankrig (det europæiske område) |

Nederlandene |

Østrig |

Polen |

Sverige |

Det Forenede Kongerige |

Andre medlemsstater [4] | Ikke medtaget | 604114 | 0 | -9 227 | 1,5 % | 0,2 % | 594887 |

I alt | 18567073 | 1850000 | -3 405333 | 28,2 % | 100,0 % | 13336740 |

[1] Opdeling af medlemsstaterne efter den kombinerede rentabilitet, som sandsynligvis vil indvirke på, hvor meget de reducerer deres sukkerproduktion (Tabel 3 i Kommissionens dokument "Update of impact assessment (SEC(2003) 1022))."

[2] Den "Oprindelige kvote" svarer til den oprindelige kvote, som medlemsstaterne fik tildelt i henhold til bilag III i forordning (EF) nr. 318/2006 for produktionsåret 2006/07 plus supplerende kvoter opkøbt i 2006/07 og 2007/08.

[3] Kvoter på 132 106 ton, som der blev givet afkald på i Spanien i produktionsåret 2009/10, er medtaget under 2008/09.

[4] "Andre medlemsstater" dækker Rumænien, Bulgarien, de franske øversøiske departementer og den selvstyrende region Azorerne.

--------------------------------------------------

BILAG IV

OVERSIGT OVER DEN STØTTE, DER ER TIL RÅDIGHED FOR PRODUCENTER, OG PRODUCENTERNES DIREKTE NEDLUKNINGSOMKOSTNINGER

Kilde: Omstruktureringsplaner og (endelige) situationsrapporter udarbejdet af producenterne i de reviderede medlemsstater.

Revideret medlemsstat | Den Tjekkiske Republik | Tyskland | Irland | Grækenland [1] | Spanien | Frankrig | Italien | Polen |

Antal lukkede sukkerfabrikker | 3 | 5 | 1 | 2 | 7 | 5 | 14 | 8 |

(A)Antal sukkerkvoter, som de lukkede fabrikker har givet afkald på (1 000 ton hvidt sukker) | 102 | 736 | 199 | 159 | 498 | 651 | 1049 | 296 |

(millioner euro) |

(B)Samlet omstruktureringsstøtte til rådighed for producenten - inkl. betaling med tilbagevirkende kraft for de lukkede fabrikker | 58 | 415 | 127 | 72 | 277 | 358 | 666 | 166 |

(C)Samlede direkte nedlukningsomkostninger [2] | 48 | 178 | 172 | 21 | 266 | 104 | 450 | 98 |

vedrørende afskrivninger på aktiver, lagre og depoter | 22 | 67 | 108 | 4 | 165 | 42 | 237 | 51 |

vedrørende sociale udgifter (arbejdsløshed pga.virksomhedslukning, pension, uddannelse, omrokering) | 8 | 49 | 42 | 5 | 62 | 37 | 67 | 15 |

vedrørende nedlæggelse af produktionsfaciliteter og andre nedluknings-omkostninger | 18 | 62 | 22 | 12 | 39 | 25 | 146 | 32 |

Difference mellem omstruktureringsstøtte og direkte nedlukningsomkostninger (B-C) | 10 | 237 | -45 | 51 | 11 | 254 | 216 | 68 |

Omstruktureringsstøtte pr. afgivet ton, eksklusive direkte nedlukningsomkostninger (B-C)/A | 98 | 322 | -226 | 321 | 22 | 390 | 206 | 230 |

[1] De to fabrikker skulle omdannes til enheder til produktion af biomasse (der blev kun ansøgt om støtte til delvis nedlæggelse).

[2] Fremtidige profittab blev ikke betragtet som direkte nedlukningsomkostninger.

--------------------------------------------------

BILAG V

IMPLEMENTERING AF DIVERSIFICERINGSSTØTTE

Kilde: Kommissionen (Kontor C i GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter).

(euro) |

Medlemsstater | Tildelt diversificeringsstøtte i perioden 2006-2010 [1] |

Støtte til diversificering | Supplerende diversificeringsstøtte | I alt |

(A) | (B) | (C) | (D) = (B)+(C) |

Belgien | 19328991 | 0 | 19328991 |

Bulgarien | 445738 | 445738 | 891475 |

Den Tjekkiske Republik | 11220772 | 0 | 11220772 |

Danmark | 7511785 | 0 | 7511785 |

Tyskland | 71025341 | 0 | 71025341 |

Irland | 21818970 | 21818970 | 43637940 |

Grækenland | 17388600 | 8694300 | 26082900 |

Spanien | 46394042 | 23197021 | 69591063 |

Frankrig (det europæiske område) | 64126854 | 0 | 64126854 |

Italien | 111018706 | 55509353 | 166528059 |

Letland | 7282298 | 7282298 | 14564595 |

Litauen | 1947100 | 0 | 1947100 |

Ungarn | 29955623 | 22466717 | 52422341 |

Nederlandene | 11870109 | 0 | 11870109 |

Østrig | 5138833 | 0 | 5138833 |

Polen | 34412305 | 0 | 34412305 |

Portugal (fastlandet) | 7398621 | 7398621 | 14797242 |

Rumænien | 419772 | 0 | 419772 |

Slovenien | 5800544 | 5800544 | 11601087 |

Slovakiet | 10829743 | 5414871 | 16244614 |

Finland | 6985820 | 0 | 6985820 |

Sverige | 9372676 | 0 | 9372676 |

Det Forenede Kongerige | 15477000 | 0 | 15477000 |

I alt | 517170242 | 158028432 | 675198674 |

[1] Diversificeringsstøtte dækker både støtte til diversificering (artikel 6 i forordning (EF) nr. 320/2006) og supplerende diversificeringsstøtte (artikel 7 i forordning (EF) nr. 320/2006).

--------------------------------------------------

BILAG VI

EKSEMPLER PÅ MEDLEMSSTATERNES FORSKELLIGE KRITERIER FOR FORDELING AF DIVERSIFICERINGSSTØTTEN

Medlemsstaterne fordelte diversificeringsstøtten på basis af en lang række forskellige kriterier, for eksempel:

- i Irland blev al diversificeringsstøtte