22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/5 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Ændret forslag til Rådets direktiv om samordning af love og administrative bestemmelser vedrø­
rende direkte Uvsforsikringsvirksomhed, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den 
faktiske gennemførelse af den fri udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 
79/267/EØF 
KOM(90) 46 endelig udg. — SYN 177 
(Forelagt af Kommissionen i benbold til EØF-Traktatens artikel 149, stk. 3, den 9. marts 1990) 
(90/C 72/05) 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER riAR — Uændret 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, 
stk. 2, og artikel 66, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Det er nødvendigt at udvikle det indre marked for livs­
forsikring og af de andre former for forsikring, der er 
omfattet af Rådets første direktiv 79/267/EØF af 5. 
marts 1979 om samordning af de administrativt og ved 
lov fastsatte bestemmelser om adgang til og udøvelse af 
direkte livsforsikringsvirksomhed ('), i det følgende 
benævnt »første samordningsdirektiv«; for at nå dette 
mål bør det gøres lettere for forsikringsvirksomheder, 
der har deres vedtægtsmæssige hjemsted i Fællesskabet, 
at præstere tjenesteydelser i medlemsstaterne og hermed 
gøre det muligt for forsikringstagerne at rette henven­
delse, ikke blot til forsikringsselskaber, der er etableret i 
deres eget hjemland, men også til forsikringsselskaber, 
der har deres vedtægtsmæssige hjemsted i Fællesskabet, 
og som er etableret i andre medlemsstater; 
i henhold til Traktaten er enhver forskelsbehandling i 
forbindelse med udveksling af tjenesteydelser, som 
skyldes, at en virksomhed ikke er etableret i den 
(') EFT nr. L 63 af 13. 3. 1979, s. 1. 
Nr. C 72/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
medlemsstat, hvor ydelsen præsteres, forbudt efter over­
gangsperiodens udløb; dette forbud finder anvendelse på 
de tjenesteydelser, der præsteres fra en hvilken som helst 
virksomhed inden for Fællesskabet, hvad enten der er 
tale om en virksomheds vedtægtsmæssige hjemsted, et 
agentur eller en filial; 
af praktiske grunde bør den frie udveksling af tjeneste­
ydelser fastlægges under hensyn dels til forsikringssel­
skabets etablerede forretningssted, dels til stedet, hvor 
forpligtelsen består; der bør derfor ligeledes fastsættes en 
definition af forpligtelsens lokalisering; endvidere må der 
skelnes mellem virksomhed udøvet gennem et etableret 
forretningssted og virksomhed udøvet som led i fri 
udveksling af tjenesteydelser; 
bestemmelserne i Rådets første samordningsdirektiv af 5. 
marts 1979 bør suppleres, særlig for at præcisere tilsyns­
myndighedernes beføjelser og tilsynsmidler; endvidere 
bør der fastsættes særlige bestemmelser for adgang til, 
udøvelse af og kontrol med virksomhed, der udøves i 
henhold til reglerne for fri udveksling af tjenesteydelser; 
der bør gives de forsikringstagere, der — fordi de tager 
initiativet til at tegne en forsikring i et andet land, 
hvorved de således opnår beskyttelse i henhold til dette 
andet lands retlige system — ikke har behov for særlig 
beskyttelse i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, 
fuld frihed til at udnytte det videst mulige marked for 
livsforsikring og andre former for forsikring, der er 
omfattet af det første samordningsdirektiv; på den anden 
side bør der sikres en tilstrækkelig beskyttelse af andre 
forsikringstagere; Uændret 
gruppeforsikringer og visse former for individuelle 
pensionsforsikringer må på grund af de forskellige syste­
mers forskelligartede og komplicerede karakter og på 
grund af deres snævre forbindelse med sociale sikrings­
ordninger underkastes en nærmere undersøgelse; disse 
særlige forsikringer bør derfor udelukkes fra anvendel­
sesområdet for dette direktivs særlige bestemmelser 
vedrørende fri udveksling af tjenesteydelser; der vil for 
så vidt angår forsikringer af denne art blive udarbejdet et 
særskilt direktivforslag; pensionskasser må på grund af de forskellige systemers 
forskelligartede og komplicerede karakter og på grund af 
deres snævre forbindelse med sociale sikringsordninger 
underkastes en nærmere undersøgelse; de bør derfor 
udelukkes fra anvendelsesområdet for dette direktivs 
særlige bestemmelser vedrørende fri udveksling af 
tjenesteydelser; der vil for så vidt angår disse blive udar­
bejdet et særskilt direktivforslag; 
medlemsstaternes bestemmelser vedrørende tegningen af 
de i første samordningsdirektiv omhandlede former for 
forsikring er fortsat forskellige; friheden til som lovgiv­
ning, der skal anvendes på forsikringsaftalen, at vælge en 
anden lovgivning end lovgivningen i den medlemsstat, 
hvor forpligtelsen består, kan indrømmes i visse tilfælde 
efter regler, som tager hensyn til de særlige omstændig­
heder; Uændret 
bestemmelserne i første samordningsdirektiv om over­
førsel at forsikringsbestand bør uddybes og suppleres 
med bestemmelser, der specielt vedrører det tilfælde, 
hvor bestanden af forsikringsaftaler, indgået i henhold til 
reglerne om udveksling af tjenesteydelser, overføres til 
en anden virksomhed; 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/7 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
med henblik på at beskytte forsikringstagerne bør 
medlemsstaterne på det nuværende samordningsstadium 
indrømmers mulighed for at begrænse samtidig udøvelse 
af forsikringsvirksomhed i form af fri udveksling af 
tjenesteydelser og gennem etablering; en sådan begræns­
ning kan ikke fastsættes for forpligtelser, hvor forsik­
ringstageren ikke har behov for en sådan beskyttelse; Uændret 
adgangen til fri udveksling af tjenesteydelser bør under­
kastes procedurer, som sikrer, at forsikringsvirksom­
heden overholder såvel bestemmelserne vedrørende 
finansielle garantier som bestemmelser vedrørende 
forsikringsbetingelser og tariffer; disse procedurer kan 
forenkles, i det omfang aktiviteten, der udøves som led i 
den fri udveksling af tjenesteydelser, vedrører forsik­
ringstagere, som på grund af karakteren af den forplig­
telse, de agter at indgå, ikke har behov for en særlig 
beskyttelse i den stat, hvor forpligtelsen består; 
men for denne anden kategori af forsikringstagere bør 
der — dersom der er tale om en livsforsikringsaftale — 
gives forsikringstageren mulighed for at opsige aftalen 
inden for en frist på 30 dage; for livsforsikringsaftaler, der er tegnet gennem den frie 
udveksling af tjenesteydelser, bør forsikringstageren have 
mulighed for at opsige aftalen inden for en periode på 
mellem 14 og 30 dage; 
i henhold til det første samordningsdirektiv må de aktivi­
teter, der er omfattet af det første direktiv om samord­
ning af skadesforsikringsvirksomhed, principielt ikke 
udøves samtidig med de aktiviteter, der er omfattet af 
det første direktiv om samordning af livsforsikringsvirk-
somhed; hvis det første direktiv om samordning af livs-
forsikringsvirksomhed har tilladt, at selskaber, der både 
driver livsforsikringsvirksomhed og skadesforsikrings-
virksomhed, fortsat kan bestå, må sådanne selskaber dog 
ikke i henhold til direktivet oprette agenturer eller filialer 
med henblik på livsforsikringstegning; på tilsvarende 
måde bør det forbydes sådanne selskaber — som led i 
ordningen med fri udveksling af tjenesteydelser — at 
påtage sig forpligtelser af den i første samordningsdi­
rektiv omhandlede art; i henhold til første samordningsdirektiv må de aktivi­
teter, der er omfattet af det første direktiv om samord­
ning af skadesforsikringsvirksomhed, principielt ikke 
udøves samtidig med de aktiviteter, der er omfattet af 
det første direktiv om samordning af livsforsikringsvirk­
somhed; selv om det første direktiv om samordning af 
livsforsikringsvirksomhed har tilladt, at selskaber, der 
både driver livsforsikringsvirksomhed og skadesforsik­
ringsvirksomhed, fortsat kan bestå, må sådanne selskaber 
dog ikke i henhold til direktivet oprette agenturer eller 
filialer med henblik på livsforsikringstegning; den særlige 
form for forpligtelser, som forsikringsselskaber påtager 
sig som led i ordningen med fri udveksling af tjeneste­
ydelser, retfærdiggør, i det mindste i en begrænset 
periode fra meddelelsen af dette direktiv, at der gennem­
føres en vis grad af fleksibilitet for anvendelsen af oven­
nævnte princip; 
på området for fri udveksling af tjenesteydelser er det 
vigtigt at etablere et særligt samarbejde mellem de 
kompetente tilsynsmyndigheder i medlemsstaterne og 
mellem Kommissionen og disse myndigheder; der bør 
endvidere indføres en sanktionsordning, der kan 
anvendes, når en virksomhed, der præsterer tjenesteydel­
serne, ikke overholder bestemmelserne i den medlems­
stat, hvor tjenesteydelserne præsteres; Uændret 
indtil der sker yderligere samordning, bør de tekniske 
reserver inklusive de matematiske reserver ikke omfattes 
af regler og tilsyn i den medlemsstat, hvor tjenesteydel­
serne præsteres, når disse tjenesteydelser vedrører 
Nr. C 72/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
forpligtelser, for hvilke den pågældende stat vil yde 
forsikringstageren særlig beskyttelse; derimod er de 
tekniske reserver inklusive de matematiske reserver 
fortsat omfattet af regler og kontrol i den medlemsstat, 
hvor forsikringsselskabet er etableret, når der ikke er 
reelt behov for en sådan beskyttelse af forsikringsta­
geren; Uændret 
en række medlemsstater pålægger ikke livsforsikringer 
eller andre former for forsikringer, der er omfattet af det 
første samordningsdirektiv, nogen form for indirekte 
skat medens andre medlemsstater pålægger sådanne 
forsikringer særlige skatter; i de medlemsstater, hvor 
sådanne skatter opkræves, varierer deres struktur og 
procentsats meget; det bør undgås, at de bestående 
forskelle giver sig udslag i konkurrencefordrejninger 
mellem medlemsstaterne til skade for bestemte forsik­
ringsselskaber; med forbehold af en senere samordning 
kan anvendelsen af de fiskale bestemmelser i den 
medlemsstat, hvori forpligtelsen er påtaget, afhjælpe en 
sådan ulempe; det tilkommer medlemsstaterne at fast­
sætte de bestemmelser, der skal sikre opkrævningen af 
disse skatter; 
Rådets første direktiv 79/267/EØF af 5. marts 1979 fast­
sætter udtrykkeligt en række specifikke regler vedrø­
rende tilladelse til agenturer og filialer af virksomheder, 
hvis hjemsted er beliggende uden for Fællesskabet; 
der bør ligeledes fastsættes en særlig procedure for 
ansøgning om tilladelse til en dattervirksomhed af en 
virksomhed, der henhører under et tredjelands lovgiv­
ning eller for en sådan virksomheds ansøgning om tilla­
delse til erhvervelse af kapitalinteresser for herved at 
sikre, at virksomheder fra Fællesskabet indrømmes gensi­
dighed i vedkommende tredjeland; formålet med dette 
direktiv er at fastsætte de nærmere regler, der skal gælde 
for en sådan procedure — der skal fastsættes en smidig procedure, der gør det 
muligt at vurdere gensidighed over for tredjelande på et 
fællesskabsgrundlag; formålet med en sådan procedure 
er ikke at lukke Fællesskabets finansielle markeder, men, 
eftersom Fællesskabet ønsker at holde de finansielle 
markeder åbne for resten af verden, at forøge liberalise­
ringen af alle finansielle markeder i tredjelande; med 
henblik herpå fastlægger dette direktiv procedurer for 
forhandling med tredjelande eller, som en sidste udvej, 
mulighed for at træffe foranstaltninger, der består i at 
suspendere nye ansøgninger om tilladelse eller begrænse 
antallet af nye tilladelser; 
I henhold til Traktatens artikel 8 C bør der tages hensyn 
til omfanget af den indsats, der må gøres af økonomier 
på forskellige udviklingstrin; visse medlemsstater bør 
derfor indrømmes en overgangsordning, der muliggør en 
gradvis gennemførelse af dette direktivs særlige bestem­
melser om fri udveksling af tjenesteydelser; 
på grund af forskelle i de nationale lovgivninger er det 
også passende at give de medlemsstater, der måtte ønske 
det, en overgangsperiode, hvori de kan tilpasse deres 
lovgivning til bestemmelserne i dette direktiv for så vidt 
angår gruppeforsikringsaftaler knyttet til ansættelseskon­
trakter eller medvirken af en mægler, for alle bestemmel­
serne i dette direktiv vedrørende den situation, hvor 
forsikringstageren selv tager initiativ til at tegne forsik­
ringen som led i ordningen om fri udveksling af tjeneste­
ydelser — 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/9 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Uændret 
AFSNIT I 
Generelle bestemmelser 
Artikel 1 Artikel 1 
Dette direktiv har til formål: Uændret 
a) at supplere første samordningsdirektiv (79/267/EØF); 
og 
b) at fastsætte særlige bestemmelser for fri udveksling af 
tjenesteydelser af den art, der er omfattet af oven­
nævnte direktiv, og som er nærmere angivet under 
afsnit III i nærværende direktiv. 
Artikel 2 Artikel 2 
I dette direktiv forstås ved Uændret 
a) første samordningsdirektiv: direktiv 79/267/EØF 
b) virksomhed: 
— i afsnit I og II: enhver virksomhed, som har 
opnået administrativ tilladelse i overensstemmelse 
med artikel 6 eller artikel 27 i første samordnings­
direktiv 
— i afsnit III og IV: enhver virksomhed, som har 
opnået administrativ tilladelse i overensstemmelse 
med artikel 6 i første samordningsdirektiv 
c) etableret forretningssted: en virksomheds vedtægtsmæs­
sige hjemsted, agenturer eller filialer, jf. artikel 3 
d) forpligtelse: en forpligtelse i form af en forsikring af 
den art, der er nævnt i første samordningsdirektivs 
artikel 1 
e) den medlemsstat, hvor forpligtelsen består: den 
medlemsstat, hvor forsikringstageren har sin sædvan­
lige bopæl, eller hvis forsikringstageren er en juridisk 
person, den medlemsstat, hvor den ved forsikringsaf­
talen dækkede virksomhed er beliggende 
f) etableringsmedlemsstaten: den medlemsstat, i hvilken 
det etablerede forsikringssted, der påtager sig forplig­
telsen, er beliggende 
g) den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser: den 
medlemsstat, hvor forpligtelsen består, når et i en 
anden medlemsstat etableret forretningssted har 
påtaget sig forpligtelsen 
Nr. C 72/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG 
h) en modervirksomhed: en modervirksomhed således 
som defineret i artikel 1 i Rådets syvende direktiv 
83/349/EØF af 13. juni 1983 på grundlag af Trakta­
tens artikel 54, stk. 3, litra g), om konsoliderede 
regnskaber (') 
i) dattervirksomhed: en dattervirksomhed således som 
defineret i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF. 
Artikel 3 
I første samordningsdirektiv såvel som i dette direktiv 
sidestilles en virksomheds permanente tilstedeværelse på 
en medlemsstats område med et agentur eller en filial, 
også selv om denne tilstedeværelse ikke har form af en 
filial eller et agentur, men blot af et kontor, der ledes af 
virksomhedens eget personale, eller af en uafhængig 
person, som har en fast bemyndigelse til at handle på 
virksomhedens vegne i lighed med et agentur. 
AFSNIT II 
Supplerende bestemmelser til første samordningsdirektiv 
Artikel 4 
1. Aftaler om tegning af forsikringer af den i første 
samordningsdirektiv omhandlede art underkastes lovgiv­
ningen i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består. Hvis 
denne medlemsstats lovgivning tillader det, kan forsik-
ringspartnerne dog vælge et andet lands lovgivning. 
2. I de i artikel 13 nævnte tilfælde kan forsikringspart-
nerne — dersom forsikringstageren har sin sædvanlige 
bopæl i en anden medlemsstat end den, hvori han er 
statsborger — vælge denne sidstnævnte medlemsstats 
lovgivning. 
3. Den medlemsstat, hvis lovgivning gælder for forsik­
ringsko ntrakter, kan ikke i tilfælde omfattet af artikel 13 
forhindre en forsikringstager i at tegne en forsikring, 
som lovligt kan indgås i etableringsmedlemsstaten. 
(') EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983. ÆNDRET FORSLAG 
h) en modervirksomhed: en modervirksomhed som defi­
neret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EØF (') 
i) dattervirksomhed: en dattervirksomhed som defineret i 
artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EØF; enhver datter­
virksomhed af en dattervirksomhed anses også for 
dattervirksomhed af den modervirksomhed, der står i 
spidsen for disse virksomheder. 
Artikel 3 
Uændret 
Artikel 4 
Uændret 
2. Dersom forsikringstageren er en fysisk person, og 
han har sin sædvanlige bopæl i en anden medlemsstat 
end den, hvori han er statsborger, kan forsikringspart-
nerne vælge lovgivningen i den medlemsstat, hvori han er 
statsborger. 
Udgået 
(') EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983. 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/11 
OPRINDELIGT FORSLAG 
4. Når en medlemsstat omfatter flere territoriale 
enheder, der hver især har sin egen aftaleretlige lovgiv­
ning, anses hver enhed som et land med henblik på at 
identificere den lovgivning, der finder anvendelse i 
henhold til nærværende direktiv. 
En medlemsstat, hvori forskellige territoriale enheder har 
deres egen aftaleretlige lovgivning, er ikke forpligtet til 
at anvende de i dette direktiv indeholdte bestemmelser på 
konflikter, der måtte opstå mellem disse territoriale 
enheders lovgivninger. 
5. Denne artikel berører ikke anvendelsen af de regler 
i domstolslandets lovgivning, der ex officio finder anven­
delse på et forhold, uanset hvilken lovgivning forsik­
ringsaftalen er underkastet. 
Hvis lovgivningen i en medlemsstat hjemler noget 
sådant, kan præceptive bestemmelser i lovgivningen i den 
medlemsstat, hvor forpligtelsen består, tillægges virkning, 
såfremt og i det omfang sådanne bestemmelser i henhold 
til sidstnævnte stats lovgivning finder anvendelse, uanset 
hvilken lovgivning forsikringsaftalen er underkastet. 
6. Med forbehold af foranstående bestemmelser finder 
medlemsstaternes almindelige internationale privatretlige 
regler med hensyn til aftalemæssige forpligtelser anven­
delse på de af dette direktiv omfattede forsikringsaftaler. 
Artikel 5 
Følgende indsættes som stk. 3 i artikel 23 i første 
samordningsdirektiv: 
»3. Hver medlemsstat træffer alle passende foran­
staltninger med henblik på, at de myndigheder, som 
skal føre tilsyn med forsikringsvirksomhederne, råder 
over de nødvendige beføjelser og midler til at føre 
tilsyn med de på deres område etablerede forsikrings­
virksomheders aktiviteter, herunder aktiviteter, der 
udføres uden for dette område i overensstemmelse 
med bestemmelserne i Rådets direktiver vedrørende 
disse aktiviteter, samt med henblik på disse bestem­
melses gennemførelse. 
Disse beføjelser og midler skal bl.a. give de kompe­
tente tilsynsmyndigheder mulighed for: 
— at skaffe sig indgående viden om virksomhedens 
situation og samlede aktiviteter, navnlig 
— ved indhentning af oplysninger eller rekvire­
ring af dokumentation vedrørende forsikrings-
aktiviteten ÆNDRET FORSLAG 
3. Når en stat består af flere territoriale enheder, som 
hver har sine egne retsregler med hensyn til aftalemæs­
sige forpligtelser, betragtes hver enhed som et land med 
henblik på at fastlægge den lovgivning, der skal gælde i 
henhold til dette direktiv. 
En medlemsstat, hvor forskellige territoriale enheder har 
deres egne retsregler med hensyn til aftalemæssige 
forpligtelser, er ikke forpligtet til at lade bestemmelserne 
i dette direktiv gælde for konflikter, som måtte opstå 
mellem disse enheders retsregler. 
4. Denne artikel berører ikke anvendelsen af de ufra­
vigelige regler i lovgivningen i domstolslandet, der 
gælder for forholdet, uanset hvilken lovgivning der 
gælder for aftalen. 
Hvis en medlemsstats nationale lovgivning tillader det, 
kan de ufravigelige regler i lovgivningen i den medlems­
stat, hvor forpligtelsen består, anvendes, såfremt og i det 
omfang disse regler ifølge dette lands ret skal anvendes 
uden hensyn til, hvilken stats lovgivning der i øvrigt 
gælder for aftalen. 
5. Med forbehold af stk. 1 til 4 finder medlemssta­
ternes almindelige internationale privatretlige regler med 
hensyn til aftalemæssige forpligtelser anvendelse på de af 
dette direktiv omfattede forsikringsaftaler. 
Artikel 5 
Uændret 
— eller ved kontrol på stedet i den pågældende 
virksomheds forretningslokaler 
Nr. C 72/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
at træffe tilstrækkelige og nødvendige foranstalt­
ninger over for virksomheden for at sikre, at virk­
somhedens aktiviteter er i overensstemmelse med 
de love og administrative bestemmelser, som virk­
somheden skal overholde i de forskellige 
medlemsstater, og især i overensstemmelse med 
driftsplanen for så vidt denne er forpligtende, 
såvel som for at undgå eller fjerne uregelmæssig­
heder, der vil kunne bringe forsikringstagernes 
interesser i fare Uændret 
— at sikre gennemførelsen af de af tilsynsmyndighe­
derne krævede foranstaltninger, om nødvendigt 
gennem tvangsforanstaltninger og i givet fald ved 
rettens hjælp. 
Medlemsstaterne kan ligeledes fastsætte, at tilsyns­
myndighederne skal have mulighed for at indhente 
alle oplysninger vedrørende forsikringsaftaler, som 
mæglerne er i besiddelse af.« 
Artikel 6 
1. Artikel 25 i det første samordningsdirektiv udgår. Artikel 6 
Uændret 
2. Hver medlemsstat tillader på de i den nationale 
lovgivning fastsatte betingelser, at forsikringsvirksom­
heder, der er etableret på dens område, overfører hele 
eller en del af deres forsikringsbestand bestående af 
aftaler, for hvilke forpligtelsen består i denne stat, til en 
overtagende virksomhed, der er etableret i samme 
medlemsstat, hvis tilsynsmyndighederne i den medlems­
stat, hvor den overtagende virksomhed har sit vedtægts­
mæssige hjemsted, bekræfter, at virksomheden under 
hensyn til overførslen har den fornødne solvensmargen. 
3. Hver medlemsstat tillader på de i den nationale 
lovgivning fastsatte betingelser, at forsikringsvirksom­
heder, der er etableret på dens område, overfører hele 
eller en del af deres forsikringsbestand bestående af 
aftaler, der er indgået under de i artikel 10, stk. 1, 
beskrevne forhold, til en overtagende virksomhed, der er 
etableret i den stat, hvor der præsteres tjenesteydelser, 
hvis myndighederne i den medlemsstat, hvor den overta­
gende virksomhed har sit vedtægtsmæssige hjemsted, 
bekræfter, at virksomheden under hensyn til overførslen 
har den fornødne solvensmargen. 
4. Hver medlemsstat tillader på de i den nationale 
lovgivning fastsatte betingelser, at forsikringsvirksom­
heder, der er etableret på dens område, overfører hele 
eller en del af deres forsikringsbestand bestående af 
aftaler, der er indgået under de i artikel 10, stk. 1, 
beskrevne forhold, til en overtagende virksomhed, der er 
etableret i samme medlemsstat, hvis tilsynsmyndighe­
derne i den medlemsstat, hvor den overtagende 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/13 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
virksomhed har sit vedtægtsmæssige hjemsted, bekræfter, Uændret 
at virksomheden under hensyn til overførslen har den 
fornødne solvensmargen og i den medlemsstat, hvor der 
præsteres tjenesteydelser, opfylder betingelserne i artikel 
11, 12, 14 og 16. 
5. I de i stk. 3 og 4 omhandlede tilfælde meddeler 
tilsynsmyndighederne i den medlemsstat, hvor den over­
dragende virksomhed er etableret, tilladelse til overfør­
slen efter at have indhentet samtykke fra tilsynsmyndig­
hederne i den medlemsstat, hvor der præsteres tjeneste­
ydelser. 
6. Hvis en medlemsstat på de i den nationale lovgiv­
ning fastsatte betingelser giver forsikringsvirksomheder, 
der er etableret på dens område, tilladelse til at overføre 
hele eller en del af deres forsikringsbestand til en overta­
gende virksomhed, der er etableret i en anden medlems­
stat, der ikke er den medlemsstat, hvor der præsteres 
tjenesteydelser, skal den sikre sig, at følgende betingelser 
er opfyldt: 
— tilsynsmyndighederne i den medlemsstat, hvor den 
overtagende virksomhed har sit vedtægtsmæssige 
hjemsted, bekræfter, at virksomheden under hensyn 
til overførslen har den fornødne solvensmargen. 
— den medlemsstat, hvor den overtagende virksomhed 
er etableret, skal give sit samtykke hertil 
— den overtagende virksomhed skal i den medlemsstat 
hvor der præsteres tjenesteydelser, opfylde betingel­
serne i artikel 11, 12, 14 og 16; lovgivningen i denne 
medlemsstat skal give mulighed for en sådan over­
førsel, og den pågældende stat skal give sit samtykke 
til overførslen. 
7. Overførslen, der tillades i overensstemmelse med 
denne artikel, skal i den medlemsstat, hvor forpligtelsen 
består, offentliggøres som fastlagt nærmere i den natio­
nale lovgivning. Overførslen kan uden videre gøres 
gældende over for de berørte forsikringstagere, forsik­
rede og enhver anden person for hvem de overførte 
kontrakter hjemler rettigheder eller forpligtelser. 
Denne bestemmelse berører ikke medlemsstaternes ret til 
at fastsætte, at forsikringstagerne skal have mulighed for 
at opsige aftalen inden for en bestemt frist fra overfør­
selstidspunktet. 
Nr. C 72/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 7 
Artikel 22, stk. 2, i det første samordningsdirektiv 
affattes således: Artikel 7 
Artikel 22, stk. 2, i første samordningsdirektiv affattes 
således: 
»Den Italienske Republik træffer enhver foranstalt­
ning for at sikre, at kravet om, at virksomheder, der 
er etableret i landet, skal afgive en del af deres 
tegnede forsikringer til Istituto nazionale di assicura-
zioni, bortfalder senest to år efter dette direktivs 
ikrafttræden.« »Den italienske Republik træffer enhver foranstalt­
ning for at sikre, at kravet om, at virksomheder, der 
er etableret i landet, skal afgive en del af deres 
tegnede forsikringer til istituto nazionale di assicura-
zioni, bortfalder senest den . . . (1)«. 
Artikel 8 
1. Overskriften til afsnit III i det første skadeforsik-
ringsdirektiv og det første livsforsikringsdirektiv erstattes 
med følgende tekst: Artikel 8 
Uændret 
»AFSNIT III A 
Regler for agenturer eller filialer, der er etableret 
inden for Fællesskabet, og som henhører under virk­
somheder, hvis vedtægtsmæssige hjemsted er belig­
gende uden for Fællesskabet.« 
2. Følgende overskrift anføres efter artikel 29 i det 
første skadesforsikringsdirektiv og efter artikel 32 i det 
første livsforsikringsdirektiv: 
»AFSNIT III B 
Regler for dattervirksomheder af en modervirk­
somhed, der henhører under er tredjelands lovgivning 
og for en sådan modervirksomheds erhvervelse af 
kapitalinteresser.« 
Artikel 9 
Afsnit III B suppleres med en og samme artikel, der 
benævnes artikel 29a i det første skadesforsikringsdi­
rektiv og artikel 32a i det første livsforsikringsdirektiv. 
Denne artikel affattes således: 
»1. En ansøgning om tilladelse til en dattervirk­
somhed af en modervirksomhed, der henhører under 
tredjelands lovgivning, eller en sådan modervirksom­
heds ansøgning om tilladelse til erhvervelse af kapi­
talinteresser, jf. stk. 3, underkastes den i denne 
artikel fastsatte procedure. 
2. De kompetente myndigheder i den pågældende 
medlemsstat skal give de øvrige medlemsstaters 
kompetente myndigheder samt Kommissionen 
meddelelse om en ansøgning om tilladelse til en 
dattervirksomhed. Artikel 9 
Afsnit III B i første direktiv suppleres med artikel 32a og 
32b, der affattes således: 
»Artikel 32a 
Medlemsstaternes kompetente myndigheder under­
retter Kommissionen om: 
a) enhver meddelelse af tilladelse til et direkte eller 
indirekte datterselskab, hvis moderselskab eller 
moderselskaber henhører under et tredjelands ret; 
Kommissionen giver det i artikel 32b, stk. 6, 
omhandlede forsikringsudvalg underretning 
herom 
(') Det blev vedtaget, at der her anføres en dato, der svarer til 
fire år efter meddelelsen af direktivet. 
11. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 71/15 
OPRINDELIGT FORSLAG 
3. De enkelte medlemsstater skal, når en virk­
somhed, der henhører under et tredjelands lovgiv­
ning, påtænker at erhverve — det være sig direkte 
eller indirekte — kapitalinteresser i en i Fællesskabet 
etableret forsikringsvirksomhed, således at denne 
bliver førstnævnte virksomheds dattervirksomhed, 
give meddelelse herom til de kompetente myndig­
heder i vedkommende medlemsstat. Disse myndig­
heder skal for deres vedkommende give meddelelse 
til de øvrige medlemsstaters kompetente myndigheder 
samt til Kommissionen. 
4. De kompetente myndigheder i den pågældende 
medlemsstat skal suspendere deres afgørelse vedrø­
rende ansøgninger af den i stk. 2 og 3 nævnte art, 
indtil den i stk. 5 og 6 foreskrevne procedure er 
afsluttet. 
5. Kommissionen skal inden for en frist på tre 
måneder fra modtagelsen af de i stk. 2 og 3 omhand­
lede oplysninger undersøge, om alle virksomheder 
inden for Fællesskabet nyder gensidig behandling 
navnlig med hensyn til etablering af dattervirksom­
heder eller med hensyn til etablering af dattervirk­
somheder eller med hensyn til erhvervelse af kapital­
interesser i forsikringsvirksomheder, der er etableret i 
det pågældende tredjeland. 
6. Hvis Kommissionen konstaterer, at der ikke er 
sikkerhed for gensidig behandling, kan den forlænge 
suspensionen af den i stk. 4 omhandlede afgørelse 
efter forinden at have konsulteret medlemsstaternes 
kompetente myndigheder inden for rammerne af den 
samarbejdsprocedure, der er fastsat i artikel 33 i det 
første skadesforsikringsdirektiv og artikel 38 i det 
første livsforsikringsdirektiv. 
7. Kommissionen forelægger Rådet hensigtsmæs­
sige forslag med henblik på at sikre gensidighed i 
forhold til det pågældende tredjeland.« ÆNDRET FORSLAG 
b) et sådant moderselskabs erhvervelse af kapitalin­
teresser i et forsikringsselskab i Fællesskabet, som 
bevirker, at dette bliver dets datterselskab; 
Kommissionen giver det i artikel 32b, stk. 6, 
omhandlede forsikringsudvalg underretning 
herom. 
Når der er meddelt tilladelse til et direkte eller indi­
rekte datterselskab under et eller flere modersel­
skaber, som hører under et tredjelands ret, skal 
koncernens opbygning angives i den anmeldelse, de 
kompetente myndigheder indgiver til Kommissionen. 
Artikel 31b 
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om 
alle generelle vanskeligheder, som deres forsikrings­
selskaber har mødt i forbindelse med etablering eller 
udøvelse af forsikringsvirksomhed i et tredjeland. 
2. Kommissionen udarbejder, første gang senest 
seks måneder inden direktivets gennemførelse og 
derefter med jævne mellemrum, en rapport, hvori den 
ud fra de i stk. 3 og 4 omhandlede kriterier 
gennemgår behandlingen af EF-forsikringsselskaber i 
tredjelande med hensyn til disses adgang til etable­
ring og udøvelse af forsikringsvirksomhed samt 
erhvervelse af kapitalinteresser i forsikringsselskaber i 
tredjelande. Kommissionen forelægger Rådet disse 
rapporter, om nødvendigt ledsaget af passende 
forslag. 
3. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i 
stk. 2 omhandlede rapporter eller på grundlag af 
andre oplysninger konstaterer, at et tredjeland ikke 
indrømmer EF-forsikringsselskaber en faktisk adgang 
til markedet svarende til den, Fællesskabet 
indrømmer forsikringsselskaber fra dette tredjeland, 
kan Kommissionen forelægge Rådet forslag til et 
passende forhandlingsmandat med henblik på at opnå 
tilsvarende konkurrencevilkår for EF-forsikringssel­
skaber. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret 
flertal. 
4. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i 
stk. 2 omhandlede rapporter eller på grundlag af 
andre oplysninger konstaterer, at EF-forsikringssel­
skaber i et tredjeland ikke bliver behandlet på lige 
Nr. C 72/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
fod med de indenlandske forsikringsselskaber og 
derfor ikke får samme konkurrencevilkår som disse 
og at betingelserne for faktisk adgang til markedet 
ikke er opfyldt, kan den indlede forhandlinger med 
henblik på at rette op på situationen. 
Under de i første afsnit nævnte omstændigheder kan 
det også på et hvilket som helst tidspunkt samtidig 
med, at der indledes forhandlinger, efter proceduren 
i artikel 32b, stk. 6, bestemmes, at medlemsstaternes 
kompetente myndigheder skal indskrænke eller 
suspendere deres afgørelse: 
— om ansøgningerne om tilladelse, som er indgivet 
på tidspunktet for afgørelsen eller senere, og 
— om hvorvidt moderselskaber, som hører under det 
pågældende tredjelands ret direkte eller indirekte 
kan erhverve kapitalinteresser. 
Varigheden af disse foranstaltninger må ikke over­
stige seks måneder. 
Inden udløbet af denne frist på seks måneder kan 
Rådet på baggrund af forhandlingsresultaterne med 
kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen 
beslutte, om de trufne foranstaltninger skal opret­
holdes. 
En sådan indskrænking eller suspension kan ikke 
finde anvendelse, når forsikringsselskaber eller 
datterselskaber, som behørigt er meddelt tilladelse i 
Fællesskabet, opretter datterselskaber, eller når 
sådanne selskaber eller datterselskaber erhverver 
kapitalinteresser i et forsikringsselskab i Fællesskabet: 
5. Hvis Kommissionen konstaterer et af de i stk. 3 
og 4 nævnte forhold, skal medlemsstaterne efter 
anmodning fra Kommissionen underrette den om: 
a) enhver ansøgning om meddelelse af tilladelse til et 
direkte eller indirekte datterselskab, hvis moder­
selskab eller moderselskaber henhører under det 
pågældende tredjelands ret 
b) enhver plan om et sådant selskabs erhvervelse af 
kapitalinteresser i et EF-forsikringsselskab, som 
bevirker, at dette bliver et datterselskab af først­
nævnte selskab. 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/17 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Disse oplysninger vil ikke længere blive meddelt, når 
der indgås en aftale med det tredjeland, der er nævnt 
i stk. 3 og 4, eller når de i stk. 4, andet og tredje 
afsnit, nævnte foranstaltninger ikke længere gælder. 
6. Kommissionen bistås at et udvalg, der består af 
repræsentanter for medlemsstaterne, og som har 
Kommissionens repræsentant som formand. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et 
udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. 
Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden 
for en frist, som formanden kan fastsætte under 
hensyntagen til det pågældende spørgsmåls hastende 
karakter. Det udtaler sig med det flertal, som er 
fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse 
af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af 
Kommissionen. Under afstemningen i udvalget 
tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanterne 
for medlemsstaterne, den vægt, som er fastlagt i 
nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstem­
ningen. 
Kommissionen vedtager de påtænkte foranstalt­
ninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets 
udtalelse. 
Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstem­
melse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke 
afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen 
straks Rådet et forslag om de foranstaltninger, der 
skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret 
flertal. 
Har Rådet efter udløbet af en frist, som fastsættes i 
hver enkelt retsakt, der skal vedtages af Rådet i 
henhold til dette stykke, men som under ingen 
omstændigheder kan være på over tre måneder 
regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet, ikke 
truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foran­
staltninger af Kommissionen. 
7. Foranstaltninger, der træffes i medfør af denne 
artikel, skal være i overensstemmelse med Fælles­
skabets forpligtelser i henhold til internationale — 
såvel bilaterale som multilaterale — aftaler om 
adgang til at optage og udøve forsikringsvirk­
somhed.« 
Nr. C 72/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
AFSNIT III Uændret 
Særlige bestemmelser vedrørende fri udveksling af 
tjenesteydelser 
Artikel 10 
1. Bestemmelserne i dette afsnit finder anvendelse, når 
en virksomhed fra et i en medlemsstat etableret forret­
ningssted påtager sig en forpligtelse i en anden medlems­
stat. Artikel 10 
Uændret 
2. Bestemmelserne i dette direktiv finder hverken 
anvendelse på de former for forsikringer, virksomheder 
og organer, for hvilket det første samordningsdirektiv 
ikke gælder. 2. Disse bestemmelser finder anvendelse på: 
— forsikring efter artikel 1, stk. 1, i første samordnings-
direktiv 
3. Bestemmelserne i dette afsnit finder heller ikke 
anvendelse på forpligtelser: 
— der indgås med juridiske personer, som handler for 
egen regning 
— der indgås med personer, der har en erhvervsmæssig 
eller arbejdsrelateret tilknytning til den eller de 
personer, hvis liv forsikringen dækker, hvad enten 
denne tilknytning er ophørt, stadig består eller vil 
komme til at bestå, forudsat at forpligtelsen indgås i 
kraft af denne tilknytning 
— der indgås med en person, hvis liv forsikringen 
dækker, forudsat at forsikringen er tegnet som led i 
denne persons arbejdsforhold eller erhvervsmæssige 
virksomhed 
— med hensyn til de forsikringsarter, der er nævnt i 
artikel 1, stk. 2, litra a), c), d) og e), og stk. 3, i det 
første samordningsdirektiv. — virksomhed efter artikel 1, stk. 2, litra a) og b), i 
første samordningsdirektiv. 
3. Disse bestemmelser finder ikke anvendelse på de 
former for forsikring og organer, der er omfattet af 
artikel 1, stk. 2, litra c), d) og e), artikel 1, stk. 3, samt 
artikel 2, 3 og 4 i første samordningsdirektiv. 
4. En virksomhed kan kun påtage sig en forpligtelse i 
en anden medlemsstat, hvis virksomheden i den 
medlemsstat, hvori den er etableret, har fået meddelt 
tilladelse til at påtage sig en sådan forpligtelse, jf. første 
samordningsdirektivs artikel 6. Uændret 
Artikel 11 
Enhver virksomhed, der agter at præstere tjenesteydelser, 
skal forinden give meddelelse herom til de kompetente 
myndigheder i den medlemsstat, hvor det vedtægtsmæs­
sige hjemsted er beliggende, og eventuelt myndighederne 
i den medlemsstat, hvor det berørte etablerede forret­
ningssted er beliggende, samt angive den eller de 
medlemsstater, på hvis område den agter at præstere 
disse tjenesteydelser, og arten af de forpligter, den har til 
hensigt at påtage sig. Artikel 11 
Uændret 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/19 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 12 
1. Enhver medlemsstat, på hvis område en virksomhed 
— i henhold til reglerne om fri udveksling af tjeneste­
ydelser — agter at påtage sig de i dette direktivs artikel 
10 nævnte forpligtelser, kan lade adgangen til udøvelsen 
af denne aktivitet være betinget af en administrativ tilla­
delse, for så vidt der ikke er tale om forpligtelser, der 
falder ind under artikel 13; med henblik herpå kan 
medlemsstaten kræve, at virksomheden: Artikel 12 
1. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 13 kan 
enhver medlemsstat, på hvis område en virksomhed i 
henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser 
agter at påtage sig de i dette direktivs artikel 10 nævnte 
forpligtelser, lade adgangen til udøvelsen af denne akti­
vitet være betinget af en administrativ tilladelse, for så 
vidt de ikke er indgået efter de i artikel 13 omhandlede 
bestemmelser; med henblik herpå kan medlemsstaten 
kræve, at virksomheden: 
a) fremlægger et certifikat, der er udstedt af de kompe­
tente myndigheder i den medlemsstat, hvor det 
vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende, og hvori 
godtgøres, at den for sin samlede virksomhed råder 
over en minimumssolvensmargen i overensstemmelse 
med artikel 19 i første samordningsdirektiv, og at 
tilladelsen i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, i 
nævnte direktiv giver virksomheden mulighed for at 
virke uden for den medlemsstat, hvor det etablerede 
forretningssted er beliggende Uændret 
b) fremlægger et certifikat, der er udstedt af de kompe­
tente myndigheder i den medlemsstat, hvor det 
etablerede forretningssted er beliggende, og hvori 
anføres de klasser, inden for hvilke den pågældende 
virksomhed har ret til at virke, og hvori det 
bekræftes, at disse myndigheder ikke gør indsigelse 
mod, at virksomheden præsterer tjenesteydelser 
c) fremlægger en driftsplan, der indeholder angivelser 
vedrørende: 
— arten af de forpligtelser, som virksomheden har til 
hensigt at påtage sig i den medlemsstat, hvor der 
skal præsteres tjenesteydelser 
— de almindelige og specielle forsikringsbetingelser i 
de policer, den har til hensigt at benytte 
de tariffer, som virksomheden har til hensigt at 
anvende for de enkelte kategorier af forsikringer, 
og det tekniske grundlag, som virksomheden har 
til hensigt at benytte for hver af disse forsikrings­
kategorier 
de formularer og øvrige trykte dokumenter, den 
agter at anvende over for forsikringstageren — de formularer og øvrige trykte dokumenter, den 
agter at anvende over for forsikringstageren, i det 
omfang hvor de også kræves af de etablerede virk­
somheder. 
i det omfang hvor de også kræves af de etablerede virk­
somheder. 
2. De kompetente myndigheder i den medlemsstat, 
hvor der skal præsteres tjenesteydelser, kan kræve, at de 
i stk. 1, litra c), nævnte angivelser meddeles dem på 
denne stats officielle sprog. Uændret 
Nr. C 72/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
3. De kompetente myndigheder i den medlemsstat, 
hvor der skal præsteres tjenesteydelser, har en frist på 
seks måneder fra modtagelsen af de i stk. 1 nævnte 
dokumenter til at indrømme eller nægte tilladelse, alt 
efter om den af virksomheden forelagte driftsplan er i 
overensstemmelse med denne stats love og administrative 
bestemmelser eller ej. 
Tilladelsen kan ikke nægtes med den begrundelse, at 
visse forsikringsaktiviteter i driftsplanen, som i den 
medlemsstat, hvor virksomheden er etableret, er under­
lagt de kompetente myndigheders kontrol for så vidt 
angår tilsyn med forsikringsvirksomheder, ikke er det i 
den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen skal præsteres. 
4. Har de kompetente myndigheder i den medlems­
stat, hvor der skal præsteres tjenesteydelser, ikke taget 
stilling inden udløbet af den i stk. 3 nævnte frist, anses 
tilladelsen for nægtet. Uændret 
5. Enhver beslutning om at nægte meddelelse af tilla­
delse eller udstedelse af det i stk. 1, litra a) eller b), 
omhandlede certifikat skal være klan begrundet og 
meddeles den pågældende virksomhed. 
6. Hver medlemsstat giver adgang til domstolsprøvelse 
af enhver nægtelse af meddelelse af tilladelse eller af 
udstedelse af det i stk. 1, litra a) eller b), omhandlede 
certifikat. 
Artikel 13 
1. Forpligtelser, der påtages i henhold til reglerne om 
fri udveksling af tjenesteydelser, er ikke underkastet 
bestemmelserne i artikel 12, men derimod bestemmel­
serne i artikel 14, dersom forsikringstageren uopfordret 
henvender sig til virksomheden, med henblik på at denne 
skal påtage sig en forpligtelse over for ham. Artikel 13 
1. Forpligtelser, der påtages i henhold til reglerne om 
fri udveksling af tjenesteydelser, er underkastet bestem­
melserne i artikel 14, dersom forsikringstageren uopfor­
dret henvender sig til virksomheden med henblik på, at 
denne skal påtage sig en forpligtelse over for ham. 
Forsikringstageren anses at have handlet uopfordret: 
— når den første kontakt mellem forsikringstageren og 
virksomheden er foretaget af forsikringstageren, 
uanset på hvilken måde det er sket 
eller 
— når forsikringsaftalen er indgået i den medlemsstat, 
hvor virksomheden er etableret, uden at der har 
været nogen forudgående kontakt mellem forsik­
ringstageren og virksomheden i den medlemsstat, 
hvor forsikringstageren har sin sædvanlige bopæl. Forsikringstageren anses for at have handlet uopfordret: 
— når forsikringsaftalen er indgået af begge parter i den 
medlemsstat, hvor virksomheden er etableret, eller af 
de to parter i henholdsvis etableringsmedlemsstaten 
og den medlemsstat, hvor forsikringstageren har sin 
sædvanlige bopæl, og forsikringstageren i den 
medlemsstat, hvor han har sin sædvanlige bopæl, ikke 
er blevet kontaktet af virksomheden eller gennem en 
forsikringsformidler eller af en af denne befuldmæg­
tiget person eller ved hjælp af salgsfremmende mate­
riale, der er blevet stilet peronligt til ham 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/21 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
når forsikringstageren henvender sig til en formidler, 
der er etableret i den medlemsstat, hvor forsikringsta­
geren har sin sædvanlige bopæl, og som udøver 
erhvervsmæssig virksomhed som defineret i artikel 2, 
stk. 1, litra a), i direktiv 77/92/EØF, for at indhente 
oplysninger om forsikringsaftaler, der tilbydes af 
virksomheder, der er etableret i andre medlemsstater 
end den, hvor han har sin sædvanlige bopæl, eller 
med henblik på ved hans mellemkomst at tegne en 
forsikring i en af disse virksomheder; i så fald under­
skriver forsikringstageren en erklæring, hvis tekst 
fremgår af punkt A i bilaget, hvori dette ønske klart 
kommer til udtryk. 
2. En virksomhed, der som led i den ved nærværende 
artikel etablerede ordning agter at påtage sig forpligtelser 
i en medlemsstat, må ikke dér udsende prospekter eller 
reklamere for den pågældende aktivitet, medmindre der 
kun er tale om offentlig annoncering af, hvor virksom­
heden har sin adresse, og hvilke forsikringsklasser virk­
somheden har tilladelse til at udøve i den stat, hvor 
forretningsstedet er etableret, og hvorfra virksomheden 
agter at påtage sig forpligtelser. 2. Forsikringstageren skal, før der tegnes en forsikring 
i de i stk. 1, første og andet led, nævnte tilfælde, under­
skrive en erklæring B, hvori han bekræfter at være 
bekendt med, at den pågældende forsikring er under­
kastet de tilsynsregier, der gælder i det land, hvor virk­
somheden, der påtager sig forpligtelsen, er etableret. 
3. Dersom forsikringstageren uopfordret — gennem 
en mægler — henvender sig til en virksomhed med 
henblik på, at denne påtager sig en forpligtelse over for 
ham, skal han, før der finder kontakt sted med virksom­
heden, underskrive en erklæring, hvori det attesteres, at 
han ønsker, at mægleren tilvejebringer forsikringsformu-
larer fra en eller flere andre medlemsstater end den, 
hvori han har sin sædvanlige bopæl; ved mægler forstås 
den person, der udøver den i artikel 2, stk. 1, litra a), i 
direktiv 77/92/EØF nævnte virksomhed. Mægleren må 
ikke inden for rammerne af den ved nærværende artikel 
etablerede ordning reklamere med muligheden for 
henvendelse med henblik på tegning af forsikring af den 
i dette direktiv omhandlede art. Udgået 
4. Forsikringstageren skal, før der tegnes en forsikring 
af den i dette direktiv omhandlede art, underskrive en 
erklæring, hvori han bekræfter at være bekendt med, at 
den pågældende forsikring er underkastet de tilsyns-
regler, der gælder i det land, hvori virksomheden, der 
påtager sig forpligtelsen, er etableret. Udgået 
Artikel 14 
1. Hver medlemsstat, på hvis område en virksomhed 
som led i fri udveksling af tjenesteydelser agter at påtage 
sig forpligtelser af den i dette direktivs artikel 13 nævnte 
art, kræver, at virksomheden: Artikel 14 
1. Hver medlemsstat, på hvis område en virksomhed i 
henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser 
agter at påtage sig forpligtelser efter bestemmelserne i 
dette direktivs artikel 13, kræver, at virksomheden følger 
følgende fremgangsmåde: 
Nr. C 72/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
a) fremlægger et certifikat, der er udstedt af de kompe­
tente myndigheder i den medlemsstat, hvor det 
vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende, og hvori 
godtgøres, at den for sin samlede virksomhed råder 
over en minimumssolvensmargen i overensstemmelse 
med artikel 19 i første samordningsdirektiv, og at 
tilladelsen i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, i 
nævnte direktiv giver virksomheden mulighed for at 
arbejde uden for etableringsmedlemsstaten a) den fremlægger et certifikat, der er udstedt af de 
kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor det 
vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende, og hvori det 
godtgøres, at den for sin samlede virksomhed råder 
over en minimumssolvensmargen i overensstemmelse 
med artikel 19 i første samordningsdirektiv, og at 
tilladelsen i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, i 
nævnte direktiv giver virksomheden mulighed for at 
arbejde uden for etableringsmedlemsstaten 
b) fremlægger et certifikat, der er udstedt af de kompe­
tente myndigheder i etableringsmedlemsstaten, og 
hvori anføres de klasser, inden for hvilke den pågæl­
dende virksomhed har ret til at virke, samt hvori det 
bekræftes, at disse myndigheder ikke gør indsigelse 
mod, at virksomheden præsterer tjenesteydelser b) den fremlægger et certifikat, der er udstedt af de 
kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten, 
og hvori anføres de klasser, inden for hvilke den 
pågældende virksomhed har ret til at virke, samt hvori 
det bekræftes, at disse myndigheder ikke gør indsi­
gelse mod, at virksomheden præsterer tjenesteydelser 
c) angiver arten af de forpligtelser, som virksomheden 
har til hensigt at påtage sig i den medlemsstat, hvor 
der skal præsteres tjenesteydelser. c) den angiver arten af de forpligtelser, som virksom­
heden har til hensigt at påtage sig i den medlemsstat, 
hvor der skal præsteres tjenesteydelser. 
Ovenstående fremgangsmåde finder ikke anvendelse i 
tilfælde, hvor en aktivitet, der er omfattet af nærværende 
direktiv, ikke i den medlemsstat, hvor forpligtelsen 
består, er underkastet tilsyn fra de administrative 
myndigheder, der fører tilsyn med privatforsikringer. 
2. Hver medlemsstat giver adgang til domstolsprøvelse 
af enhver nægtelse af udstedelse af det i stk. 1, litra a) 
eller b), omhandlede certifikat. Uændret 
3. Virksomheden kan begynde sin aktivitet fra den 
attesterede dato, hvor myndighederne i den medlemsstat, 
hvor der skal præsteres tjenesteydelser, er i besiddelse af 
de i stk. 1 nævnte dokumenter. 
4. Denne artikel finder ligeledes anvendelse, såfremt 
den medlemsstat, på hvis område en virksomhed — som 
led i fri udveksling af tjenesteydelser — agter at påtage 
sig andre forpligtelser end dem, der er omhandlet i dette 
direktivs artikel 13, ikke gør adgangen til denne aktivitet 
betinget af en administrativ tilladelse. 4. Denne artikel finder ligeledes anvendelse, såfremt 
den medlemsstat, på hvis område en virksomhed i 
henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser 
agter at påtage sig forpligtelser efter andre bestemmelser 
end den, der er omhandlet i dette direktivs artikel 13, 
ikke gør adgangen til denne aktivitet betinget af en 
administrativ tilladelse. 
5. Medlemsstaterne kan ikke forhindre en forsikrings­
tager i at tegne en forsikring, der er tilladt i henhold til 
etableringsmedlemsstatens lovgivning, medmindre den er 
i modstrid med ordre public-bestemmelserne i den 
medlemsstat, hvor tjenesteydelsen præsteres. 
Artikel 15 
En forsikringstager, der som led i den ved artikel 13 
etablerede ordning med fri udveksling af tjenesteydelser 
tegner en individuel livsforsikring, har en frist på mindst 
30 dage fra det tidspunkt, hvor parterne blev forpligtede 
over for hinanden, til at opsige forsikringen. Artikel 15 
1. Hver medlemsstat fastsætter, at en forsikringstager, 
der i et af de i afsnit III omhandlede tilfælde tegner en 
individuel livsforsikring, har en frist på mellem 14 og 30 
dage fra det tidspunkt, hvor han fik meddelelse om at 
forsikringsaftalen er indgået, til at opsige forsikringen. 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/23 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Forsikringstagerens meddelelse om, at forsikringen 
opsiges, medfører, at han frigøres for alle forpligtelser i 
henhold til den pågældende forsikring. 
Disse bestemmelser finder ikke anvendelse på forsik­
ringer, der kun tegnes for to måneder eller derunder. 
De af opsigelsen affødte retsvirkninger bestemmes efter 
den lovgivning, der finder anvendelse på forsikringsaf­
talen, jf. artikel 4, navnlig med henblik på fastlæggelsen 
af det tidspunkt, fra hvilket parterne forpligtes over for 
hinanden. Forsikringstagerens meddelelse om, at forsikringen 
opsiges, medfører, at han fremover frigøres for alle 
forpligtelser i henhold til den pågældende forsikring. 
Betingelserne for opsigelsen og de heraf affødte øvrige 
retsvirkninger bestemmes efter den lovgivning, der finder 
anvendelse på forsikringsaftalen, if. artikel 4, navnlig 
hvad angår retningslinjerne for, hvorledes forsikringsta­
geren underrettes om, at forsikringsaftalen er indgået. 
2. Medlemsstaterne kan undlade at anvende bestem­
melserne i stk. 1 på forsikringer, der tegnes for seks 
måneder eller derunder. 
Artikel 16 
Medlemsstaternes lovgivning skal hjemle mulighed for, 
at en virksomhed i den medlemsstat, hvor den er 
etableret, som et minimum og som led i ordningen med 
fri udveksling af tjenesteydelser kan påtage sig gennem 
et i en anden medlemsstat etableret forretningssted: Artikel 16 
Uændret 
— forpligtelser af den i dette direktivs artikel 13 nævnte 
art — de i dette direktivs artikel 10 omhandlede forplig­
telser, når de er indgået efter bestemmelserne i 
artikel 13 
— forpligtelser af den art, der er nævnt i artikel 10, men 
ikke i artikel 13, og som falder ind under forsikrings-
klasser, som virksomheden, der er etableret i den 
første medlemsstat, ikke har fået meddelt tilladelse til 
dér at udøve, jf. artikel 6 i det første samordnings-
direktiv. — de i artikel 10 omhandlede forpligtelser, der er 
indgået efter andre bestemmelser end de i artikel 13 
fastsatte, når de falder ind under forsikringsklasser, 
som virksomheden, der er etableret i den første 
medlemsstat, ikke har fået meddelt tilladelse til at 
udøve der, jf. artikel 6 i første samordningsdirektiv. 
Har virksomheden derimod i det sidstnævnte tilfælde en 
sådan tilladelse kan den første medlemsstat modsætte sig 
en sådan form for udveksling af tjenesteydelser. Uændret 
Artikel 17 
1. Når en virksomhed som omhandlet i artikel 11 
agter at foretage ændringer i de angivelser, der er omtalt 
i artikel 12, stk. 1, litra c), eller artikel 14, stk. 1, litra c), 
forelægger den disse ændringer for de kompetente 
myndigheder i den medlemsstat, hvor der præsteres 
tjenesteydelser. Disse ændringer underkastes i givet fald 
bestemmelserne i artikel 12, stk. 3, og artikel 14, stk. 1. Artikel 17 
1. Når en virksomhed som omhandlet i artikel 11 
agter at foretage ændringer i de angivelser, der er omtalt 
i artikel 12, stk. 1, litra c), eller artikel 14, stk. 1, litra c), 
forelægger den disse ændringer for de kompetente 
myndigheder i den medlemsstat, hvor der præsteres 
tjenesteydelser. Disse ændringer underkastes i givet fald 
bestemmelserne i artikel 12, stk. 3, og artikel 14, stk. 3. 
Nr. C 72/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
2. Hvis virksomheden agter at udvide sine aktiviteter 
til også at omfatte forpligtelser af den art, der er nævnt i 
artikel 10, men som ikke er omfattet af artikel 13 i dette 
direktiv, finder den i artikel 11 og 12 angivne procedure 
anvendelse. 
3. Hvis virksomheden agter at udvide sine aktiviteter 
til også at omfatter forpligtelser af den art, der er nævnt 
i enten artikel 13 eller i artikel 14, stk. 4, i dette direktiv, 
finder den i artikel 11 og 14 angivne procedure anven­
delse. 2. Hvis virksomheden agter at udvide sine aktiviteter 
til også at omfatte forpligtelser af den art, der er nævnt i 
artikel 10, efter andre bestemmelser end dem, der er 
fastsat i artikel 13 eller i artikel 14, stk. 4, i dette 
direktiv, finder proceduren i artikel 11 og 12 anvendelse. 
3. Hvis virksomheden agter at udvide sine aktiviteter 
til også at omfatte forpligtelser efter de bestemmelser, 
der er fastsat i enten artikel 13 eller i artikel 14, stk. 4, i 
dette direktiv, finder proceduren i artikel 11 og 14 
anvendelse. 
Artikel 18 
Virksomheder, som i medfør af artikel 13, stk. 3, i det 
første samordningsdirektiv samtidig udøver de aktivi­
teter, der er angivet i bilaget til det første direktiv om 
samordning af skadesforsikringsvirksomhed (73/239/ 
EØF), og de aktiviteter, der er angivet i artikel 1 i det 
første samordningsdirektiv, må ikke som led i ordningen 
med fri udveksling af tjenesteydelser påtage sig forplig­
telser inden for de forsikringsklasser, der er angivet i det 
første samordningsdirektiv. Artikel 18 
1. Virksomheder, som i medfør af artikel 13, stk. 3, i 
første samordningsdirektiv samtidig udøver de aktivi­
teter, der er angivet i bilaget til direktiv 73/239/EØF, og 
de aktiviteter, der er angivet i artikel 1 i første samord­
ningsdirektiv, kan påtage sig forpligtelser inden for de 
forsikringsklasser, der er angivet i første samordnings­
direktiv, i henhold til de regler om fri udveksling af 
tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 13 i dette 
direktiv. De kan ligeledes påtage sig forpligtelser i 
henhold til de regler om fri udveksling af tjenesteydelser, 
der er omhandlet i artikel 12, såfremt lovgivningen i den 
medlemsstat, hvor tjenesteydelsen præsteres, tillader 
dette på tidspunktet for dette direktivs meddelelse eller 
tillader det på et senere tidspunkt, og indtil 31. december 
1995 i de andre medlemsstater. 
2. Denne artikel vil blive gennemgået på ny på 
baggrund af den beretning, som Kommissionen udar­
bejder i overenstemmelse med artikel 39, stk. 2, i første 
samordningsdirektiv. 
Artikel 19 
1. De medlemsstater, hvor tjenesteydelserne præsteres, 
kan opretholde eller indføre love eller administrative 
bestemmelser, der er begrundet i hensynet til forsikrings­
tagerens beskyttelse, navnlig for så vidt angår godken­
delse af de almindelige og særlige betingelser i forsik­
ringspolicer, af formularer og øvrige trykte dokumenter, 
der er bestemt til at skulle anvendes over for forsikrings­
tagerne, af tariffer og alt andet materiale, der er nødven­
digt for den normale gennemførelse af tilsynet, dog 
forudsat at reglerne i den medlemsstat, hvor virksom­
heden er etableret, ikke er tilstrækkelige til at nå op på 
det nødvendige beskyttelsesniveau, og at kravene i den 
medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser, ikke 
ligger over, hvad der er nødvendigt i denne sammen­
hæng. 
2. For så vidt angår de i artikel 13, i dette direktiv 
omhandlede forpligtelser må de medlemsstater, hvor 
tjenesteydelserne præsteres, dog ikke fastsætte bestem­
melser om, at der kræves godkendelse eller løbende 
anmeldelse af de almindelige og specielle betingelser i 
forsikringspolicer, af tariffer og af formularer og andre 
trykte dokumenter, som en virksomhed agter at anvende 
over for forsikringstagerne. Artikel 19 
Uændret 
2. For så vidt angår de forpligtelser, der er indgået 
efter de i dette direktivs artikel 13 omhandlede bestem­
melser, må de medlemsstater, hvor der præsteres 
tjenesteydelser, dog ikke fastsætte bestemmelser om, at 
der kræves godkendelse eller anmeldelse af de alminde­
lige og særlige betingelser i forsikringspolicer, af tariffer 
og af formularer og andre trykte dokumenter, som en 
virksomhed agter at anvende over for forsikringstagerne. 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/25 
OPRINDELIGT FORSLAG 
Artikel 20 
I. En virksomhed, der præsterer tjenesteydelser, skal 
forelægge de kompetente myndigheder i den medlems­
stat, hvor tjenesteydelserne præsteres, alle dokumenter, 
der er nødvendige for gennemførelsen af denne artikel, 
såfremt de i denne stat etablerede virksomheder også er 
forpligtet hertil. 
2. Såfremt de kompetente myndigheder i en medlems­
stat fastslår, at en virksomhed, der præsterer tjeneste­
ydelser i henhold til reglerne om fri udveksling af 
tjenesteydelser på denne medlemsstats område, over­
træder de retsregler, der gælder for sådanne virksom­
heder i nævnte medlemsstat, henstiller disse myndigheder 
til den pågældende virksomhed at bringe disse ulovlige 
forhold til ophør. 
3. Såfremt den pågældende virksomhed ikke retter sig 
efter den i stk. 2 nævnte henstilling, giver de kompetente 
myndigheder i den medlemsstat, hvor der præsteres 
tjenesteydelser, de kompetente myndigheder i etable-
ringsmedlemsstaten meddelelse herom. Sidstnævnte 
myndigheder træffer alle nødvendige foranstaltninger 
med henblik på, at den pågældende virksomhed bringer 
disse ulovlige forhold til ophør. Der gives myndighe­
derne i den medlemsstat, hvor der præsteres tjeneste­
ydelser, meddelelse om arten af disse foranstaltninger. 
De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor 
der præsteres tjenesteydelser, kan desuden henvende sig 
til de kompetente myndigheder for forsikringsvirksomhe­
dens vedtægtsmæssige hjemsted, når tjenesteydelserne 
præsteres af en filial eller et agentur. 
4. Såfremt virksomheden til trods for de foranstalt­
ninger, der er truffet af etableringsmedlemsstaten — eller 
hvis disse foranstaltninger viser sig at være utilstrække­
lige, eller den pågældende medlemsstat ikke har truffet 
nogen foranstaltninger — fortsat overtræder de rets­
regler, der gælder i den medlemsstat, hvor der præsteres 
tjenesteydelser, kan denne medlemsstat, efter at have 
givet meddelelse herom til tilsynsmyndighederne i etable­
ringsmedlemsstaten, træffe egnede foranstaltninger for at 
forhindre yderligere overtrædelser og, såfremt det er 
strengt nødvendigt, forbyde virksomheden fortsat på 
dens område at påtage sig forpligtelser i henhold til 
reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser. ÆNDRET FORSLAG 
3. Med henblik på at sikre, at love og administrative 
bestemmelser vedrørende disse forpligtelser overholdes, 
kan de kun kræve en ikke-systematisk anmeldelse af 
disse betingelser og fremsendelse af de øvrige doku­
menter, uden at dette krav kan være en forudsætning 
for, at virksomheden kan udøve sine aktiviteter. 
Artikel 20 
Uændret 
Nr. C 72/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
For så vidt angår andre forpligtelser end de i dette direk­
tivs artikel 13 omhandlede, der påtages i henhold til 
reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, omfatter 
disse foranstaltninger tilbagekaldelse af den i artikel 12 
omhandlede tilladelse. Medlemsstaterne drager omsorg 
for, at det på deres område bliver muligt at foretage de 
nødvendige meddelelser i forbindelser med foranstaltnin­
gerne. For så vidt angår forpligtelser, der er indgået i henhold 
til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser efter 
andre bestemmelser end de i dette direktivs artikel 13 
omhandlede, omfatter disse foranstaltninger tilbagekal­
delse af den i artikel 12 omhandlede tilladelse. Medlems­
staterne drager omsorg for, at det på deres område bliver 
muligt at foretage de nødvendige meddelelser i forbin­
delse med foranstaltningerne. 
5. Ovenstående bestemmelser berører ikke medlems­
staternes beføjelser til at skride ind over for lovovertræ­
delser, der er begået på deres område. Uændret 
6. Såfremt den virksomhed, der har gjort sig skyldig i 
overtrædelsen, har et etableret forretningssted eller 
besidder ejendom i den medlemsstat, hvor der præsteres 
tjenesteydelser, kan tilsynsmyndighederne i denne stat i 
overensstemmelse med den nationale lovgivning iværk­
sætte de administrative sanktioner, der er fastsat for 
sådanne overtrædelser over for dette etablerede forret­
ningssted eller denne ejendom. 
7. Enhver foranstaltning, der træffes i henhold til stk. 
2 til 6, og som omfatter sanktioner eller begrænsninger i 
præstationen af tjenesteydelser, skal behørigt begrundes 
og meddeles den pågældende virksomhed. Hver af disse 
foranstaltninger kan prøves ved domstole i den medlems­
stat, hvor de truffet. 
8. Når der er truffet foranstaltninger i medfør af 
artikel 24 i første samordningsdirektiv, underrettes de 
kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor der 
præsteres tjenesteydelser, herom af de myndigheder, der 
har truffet disse foranstaltninger, og de træffer, dersom 
der er tale om foranstaltninger i henhold til stk. 1 og 3 i 
samme artikel, alle egnede foranstaltninger for at 
beskytte de forsikredes interesser. 
Såfremt tilladelsen tilbagekaldes på grundlag af artikel 
26 i første samordningsdirektiv, gives der underretning 
til myndighederne i den medlemsstat, hvor der præsteres 
tjenesteydelser, og disse myndigheder træffer egnede 
foranstaltninger for at undgå, at det pågældende etable­
rede forretningssted fortsat indgår forsikringsaftaler i 
henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser 
på denne medlemsstats område. 
9. Kommissionen forelægger hvert andet år Rådet en 
rapport, der viser antallet og arten af tilfælde, hvor der i 
den enkelte medlemsstat er blevet givet meddelelse om 
afslag på en ansøgning om tilladelse i henhold til artikel 
12 eller truffet foranstaltninger i henhold til stk. 4. 
Medlemsstaterne samarbejder i den forbindelse med 
Kommissionen og meddeler denne de oplysninger, der er 
nødvendige for udarbejdelsen af rapporten. 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/27 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 21 
Såfremt en forsikringsvirksomhed træder i likvidation, 
opfyldes forpligtelserne i forbindelse med en forsikrings­
aftale, der er indgået i henhold til reglerne om fri 
udveksling af tjenesteydelser, på samme måde som 
forpligtelserne i forbindelse med denne virksomheds 
andre forsikringsaftaler, uanset de forsikredes eller de 
begunstigedes nationalitet. Artikel 21 
Uændret 
Artikel 22 
1. Når en forsikring tilbydes i henhold til reglerne om 
fri udveksling af tjenesteydelser, skal forsikringstageren, 
inden forpligtelsen indgås, gøres bekendt med, i hvilken 
medlemsstat det vedtægtsmæssige hjemsted, agenturet 
eller filialen, hvormed aftalen indgås, er beliggende. Artikel 22 
Uændret 
Hvis der udleveres dokumenter til forsikringstageren, 
skal de i foregående afsnit nævnte oplysninger anføres 
deri. Hvis der udleveres dokumenter til forsikringstageren 
eller de forsikrede, skal de i første afsnit nævnte oplys­
ninger anføres deri. 
2. Aftalen eller andre dokumenter, hvorved der ydes 
dækning, samt forsikringsbegæringen, dersom den er 
bindende for forsikringstageren, skal angive adressen på 
det etablerede forretningssted, der yder dækningen, og 
på det vedtægtsmæssige hjemsted. Uændret 
Artikel 22a 
Hvert etableret forretningssted skal i forbindelse med de 
præsterede tjenesteydelser meddele sin tilsynsmyndighed 
præmiebeløbet uden fradrag af genforsikring for hver 
medlemsstat og for hver af forsikringsklasserne I til VI, 
således som disse er defineret i bilaget til første samord-
ningsdirektiv. 
Disse oplysninger gives særskilt for de forpligtelser, der 
er indgået efter bestemmelserne i artikel 12 i dette 
direktiv, og for dem, der er indgået efter bestemmelserne 
i artikel 14. 
Tilsynsmyndighederne i hver medlemsstat giver disse 
oplysninger til tilsynsmyndighederne i alle de medlems­
stater, der måtte anmode herom. 
Nr. C 72/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 23 
1. Så længe der ikke har fundet en harmonisering 
sted, og når tjenesteydelserne er betinget af en tilladelse 
fra den medlemsstat, hvori de præsteres, skal størrelsen 
af de tekniske reserver, inklusive de matematiske 
reserver, samt de regler om overskudsdeling, tilbagekøbs­
værdi og ristorno, der knytter sig til vedkommende 
forsikringer, fastsættes under tilsyn af denne stat og efter 
de regler, den selv har fastsat, eller i mangel heraf efter 
den i denne medlemsstat gældende praksis. Denne 
medlemsstat fører efter gældende regler og praksis tilsyn 
med, at disse reserver er dækket af ækvivalente og 
kongruente aktiver, og med disse aktivers lokalisering 
samt med anvendelsen af reglerne for overskudsdeling, 
tilbagekøbsværdi og ristorno. Artikel 23 
1. Når tjenesteydelserne er betinget af en tilladelse fra 
den medlemsstat, hvori de præsteres, bestemmes størrelsen 
af de tekniske reserver, inklusive de matematiske 
reserver, samt de regler om overskudsdeling, tilbagekøbs­
værdi og ristorno, der knytter sig til vedkommende 
forsikringer, under tilsyn af denne stat og efter de regler, 
den selv har fastsat, eller i mangel heraf efter den i denne 
medlemsstat gældende praksis. Denne medlemsstat fører 
efter gældende regler og praksis tilsyn med, at disse 
reserver er dækket af ækvivalente og kongruente aktiver, 
og med disse aktivers lokalisering samt med anvendelsen 
af reglerne for overskudsdeling, tilbagekøbsværdi og 
ristorno. 
2. I alle andre tilfælde udøves disse forskellige forsik-
ringsaktiviteter under tilsyn af etableringsmedlemsstaten 
efter denne stats regler eller praksis. Uændret 
3. Etableringsmedlemsstaten påser, at de reserver, som 
knytter sig til alle de aftaler, som virksomheden indgår 
gennem det pågældende etablerede forretningssted, er 
tilstrækkelige, og at de er dækket af ækvivalente og 
kongruente aktiver. 
4. I det i stk. 1 omhandlede tilfælde skal etablerings­
medlemsstaten og den medlemsstat, hvor der præsteres 
tjenesteydelser, foranstalte udveksling af alle de oplys­
ninger, der måtte være nødvendige for udførelsen af 
deres respektive opgaver ifølge stk. 1 og 3. 
Artikel 24 
Alle forsikringsaftaler, som er indgået i henhold til 
reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, er udeluk­
kende pålagt de indirekte skatter og parafiskale afgifter, 
hvormed forsikringspræmierne er belastet i den medlems­
stat, hvor forpligtelsen er påtaget i henhold til artikel 2, 
litra e). Artikel 24 
Med forbehold af senere harmonisering er alle forsik­
ringsaftaler, som er indgået i henhold til reglerne om fri 
udveksling af tjenesteydelser, udelukkende pålagt de 
indirekte skatter og parafiskale afgifter, hvormed forsik­
ringspræmierne er belastet i den medlemsstat, hvor 
forpligtelsen er indgået i henhold til artikel 2, litra e), 
samt for Spaniens vedkommende de ved lov fastsatte 
ekstra afgifter til den spanske organisme Consorcio de 
compensacion de Seguros til dækning af dens virk­
somhed i forbindelse med kompensation af tab som følge 
af ekstraordinære begivenheder i denne medlemsstat. 
Den lovgivning, der finder anvendelse på forsikringsaf­
talen efter artikel 4, har ingen indflydelse på den 
gældende skattemæssige ordning. Den lovgivning, der finder anvendelse på forsikringsaf­
talen efter artikel 4, har ingen indflydelse på den 
gældende skattemæssige ordning. 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/29 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Hver medlemsstat anvender på de virksomheder, som med forbehold af senere harmonisering anvender hver 
præsterer tjenesteydelser på dens område, de nationale medlemsstat på de virksomheder, som præsterer tjeneste­
bestemmelser vedrørende de foranstaltninger, der skal ydelser på dens område, de nationale bestemmelser 
sikre opkrævning af de indirekte skatter og parafiskale vedrørende de foranstaltninger, der skal sikre opkræv-
afgifter, som skal erlægges i henhold til stk. 1. ning af de indirekte skatter og parafiskale afgifter, som 
skal erlægges i henhold til stk. 1. 
AFSNIT IV 
Overgangsbestemmelser 
Artikel 24a 
Grækenland, Spanien og Portugal er omfattet af 
følgende overgangsordning: 
i) Grækenland: indtil den 31. december 1998: 
— kan Grækenland begrænse de forpligtelser, hvor 
Grækenland er den medlemsstat, hvori der 
udveksles tjenesteydelser, til dem, der er indgået 
efter de i artikel 13 nævnte bestemmelser 
Grækenland kan dog for så vidt angår de 
tekniske reserver, herunder de matematiske 
reserver i forbindelse med disse forpligtelser, 
kræve, at de beregnes, dækkes og lokaliseres i 
overensstemmelse med de i Grækenland 
gældende bestemmelser 
ii) Spanien: indtil den 31. december 1995: 
— kan Spanien begrænse de forpligtelser, hvor 
Spanien er den medlemsstat, hvori der udveksles 
tjenesteydelser, til dem, der er indgået efter de i 
artikel 13 nævnte bestemmelser 
— Spanien kan dog for så vidt angår de tekniske 
reserver, herunder de matematiske reserver i 
forbindelse med disse forpligtelser, kræve, at de 
beregnes, dækkes og lokaliseres i overensstem­
melse med de i Spanien gældende bestemmelser 
iii) Portugal: indtil den 31. december 1998: 
— kan Portugal begrænse de forpligtelser, hvor 
Portugal er den medlemsstat, hvori der udveksles 
tjenesteydelser, til dem, der er indgået efter de i 
artikel 13 nævnte bestemmelser 
Nr. C 72/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Portugal kan dog for så vidt angår, de tekniske 
reserver, herunder de matematiske reserver i 
forbindelse med disse forpligtelser, kræve, at de 
beregnes, dækkes og lokaliseres i overenstem-
melse med de i Portugal gældende bestemmelser. 
Artikel 24b 
1. For så vidt angår gruppeforsikringsaftaler, der 
tegnes i henhold til forsikringstagerens arbejdskontrakt 
eller erhvervsvirksomhed, kan medlemsstaterne indtil den 
31. december 1994 begrænse de forpligtelser, for hvilke 
de er den medlemsstat, hvor der præsteres tjeneste­
ydelser, til dem, der er indgået efter artikel 12. 
2. Indtil senest tre år efter det i artikel 27, stk. 2, 
omhandlede anvendelsestidspunkt kan medlemsstaterne 
bestemme, at forsikringstageren kun i det i artikel 13, 
stk. 1, første led, omhandlede tilfælde skal anses for at 
have henvendt sig uopfordret. 
AFSNIT IV 
Afsluttende bestemmelser AFSNIT V 
Afsluttende bestemmelser 
Artikel 25 
Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndig­
heder arbejder snævert sammen for at lette kontrollen 
med de af første samordningsdirektiv omfattede former 
for forsikring. Artikel 25 
Uændret 
Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om 
væsentlige problemer i forbindelse med anvendelsen af 
dette direktiv, især de problemer, der opstår, dersom en 
medlemsstat konstaterer en usædvanlig overførsel af de 
af første samordningsdirektiv omfattede forsikringsakti-
viteter fra virksomheder, der er etableret på dens 
område, til filialer og agenturer, der er beliggende i peri­
ferien af dette. 
Kommissionen og de kompetente myndigheder i de 
pågældende medlemsstater gennemgår disse problemer så 
hurtigt som muligt for at finde en hensigtsmæssig 
løsning. 
I givet fald forelægger Kommissionen Rådet passende 
forslag. 
22. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 72/31 
OPRINDELIGT FORSLAG 
Artikel 26 
Kommissionen forelægger med regelmæssige mellemrum 
og første gang den 1.... Rådet og Europa-Parlamentet 
en rapport om udviklingen på markedet for forsikrings­
virksomhed, der udøves i henhold til reglerne om fri 
udveksling af tjenesteydelser. ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 26 
Uændret 
Artikel 27 
Medlemsstaterne ændrer deres nationale bestemmelser i 
overensstemmelse med dette direktiv inden 18 måneder 
fra dets meddelelse og underretter straks Kommissionen 
herom. Artikel 27 
Medlemsstaterne ændrer deres nationale bestemmelser i 
overensstemmelse med dette direktiv inden fireogtyve 
måneder fra dets meddelelse og underretter straks 
Kommissionen herom. 
De i henhold til stk. 1 ændrede bestemmelser skal finde 
anvendelse inden fireogtyve måneder fra meddelelsen af 
dette direktiv. De i henhold til stk. 1 ændrede bestemmelser skal finde 
anvendelse inden tredive måneder fra meddelelsen af 
dette direktiv. 
Artikel 28 
Efter meddelelsen af dette direktiv drager medlemssta­
terne omsorg for, at Kommissionen får tilsendt teksten 
til de vigtigste love eller administrative bestemmelser, 
som de vedtager på det af dette direktiv omfattede 
område. Artikel 28 
Uændret 
Artikel 29 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Artikel 29 
Uændret 
BILAG 
A. Erklæring, som forsikringstageren skal underskrive i henhold til artikel 13, stk. 1, andet led 
»Jeg erklærer, at jeg ønsker, at (formidlerens navn) giver mig oplysninger om forsikringsaftaler, der 
tilbydes af virksomheder, der er etableret i andre medlemsstater end (den medlemsstat, hvor forsikrings­
tageren har sin sædvanlige bopæl). Jeg er bekendt med, at disse virksomheder er underkastet tilsynsord­
ningen i den medlemsstat, hvor de er etableret, og ikke tilsynsordningen i (den medlemsstat, hvor 
forsikringstageren har sin sædvanlige bopæl).« 
B. Erklæring, som forsikringstageren skal underskrive i henhold til artikel 13, stk. 2 
»Jeg er bekendt med, at (virksomhedens navn) er etableret i (virksomhedens etableringsmedlemsstat), og 
jeg er klar over, at tilsynet med denne virksomhed påhviler tilsynsmyndighederne i (virksomhedens 
etableringsmedlemsstat), og ikke myndighederne i (den medlemsstat, hvor forsikringstageren har sin 
sædvanlige bopæl).«