9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/13 
4.4.4. Udvalget tilslutter sig den foreslåede udveks­
ling af erhvervsuddannelseseksperter. I forbindelse med 
denne udveksling bør Fællesskabets kompetente instan­
ser, specielt Det økonomiske og sociale Udvalg, under­
rettes. 
5. Konklusion 
5.1. Udvalget hilser den af Kommissionen fremlagte 
resolution velkommen og tilslutter sig hovedlinjerne 
heri. 
5.2. Bevillingerne til finansiering af gennemførelse og 
udnyttelse af pilotprojekter står ikke mål med er­
hvervsuddannelsens betydning og bør derfor øges betrag­
teligt. 
5.3. Man bør fastsætte klare prioriteter for at opnå 
størst mulig effektivitet. 
Bruxelles, den 23. marts 1983. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR -
under henvisning til forretningsordenens artikel 20, 
<itk. 3, 
under henvisning til beslutning truffet af dets præsidium 
den 27. oktober 1982 om - i forlængelse af dets udtalelse 
om den 11. beretning om konkurrencepolitikken (*) at 
(i) EFT nr. C 326 af 13. 12. 1982, s. 6. 5.4. Kommissionens tekst bør suppleres med præcise 
angivelser af, hvorledes det planlagte program skal 
gennemføres. Udvalget går ud fra, at Kommissionen 
allerede ligger inde med disse detaljer. I modsat fald vil det 
være umuligt at give en konkret fremstilling af projektet 
til fremme af erhvervsuddannelsen og at udregne de 
dermed forbundne omkostninger. 
5.5. Udvalget fastslår endelig, at hvor prisværdige 
Kommissionens bestræbelser på at løse problemerne i 
forbindelse med indførelse af nye teknologier end måtte 
være, er der stadig risiko for, at sådanne bestræbelser 
forbigår de centrale problemer i forbindelse med den 
øgede anvendelse af teknologier. Hertil kommer, at det 
derved opståede tab af arbejdspladser generelt ikke kan 
forhindres ved hjælp af erhvervsuddannelsesforanstalt­
ninger på kort og mellemlang sigt, som Udvalget påpe­
gede i sin udtalelse (4) til kommissionsdokumentet »Er­
hvervsuddannelse og de nye teknologier: nye fællesskabs­
initiativer perioden 1983 —1987«. 
(4) EFT nr. C 77 af 21. 3. 1983, s. 7. 
Francis CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
udarbejde en udtalelse om »Udkast til Kommissionens 
forordning om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3 
på kategorier af eneforhandlingsaftaler« og »Udkast til 
Kommissionens forordning om anvendelse af traktatens 
artikel 85, stk. 3 på kategorier af eksklusive købsaftaler«, 
samt om at pålægge Afdelingen for industri, handel, 
håndværk og tjenesteydelser at forberede arbejdet her­
med, Udtalelse om udkast til Kommissionens forordning om anvendelse af traktatens artikel 85, 
stk. 3 på kategorier af eneforhandlingsaftaler og udkast til Kommissionens forordning om 
anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3 på kategorier af eksklusive købsaftaler 
UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
I forlængelse af den udtalelse, som det på Kommissionens anmodning fremsatte den 28. 
oktober 1982 om den »11. beretning om konkurrencepolitikken« (J), har Udvalget på sin 206. 
plenarforsamling den 23. og 24. marts 1983 afgivet en TILLÆGSUDTALELSE om 
ovennævnte emne i overensstemmelse med artikel 20, stk. 3, i dets forretningsorden. 
Nr. C 124/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
under henvisning til udtalelse vedtaget af nævnte afdeling 
på mødet den 2. marts 1983, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af ordfø­
reren, Edoardo Bagliano, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 206. plenar­
forsamling den 23. og 24. marts 1983, mødet den 
23. marts 1983 -
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
med flertal, idet 1 stemte imod, mens 3 undlod at 
stemme, 
INDLEDNING 
1.1. Udvalget udtrykker tilfredshed med, at det får 
lejlighed til også at udtale sig om de to udkast til 
forordning om gruppeforetagelse for »eneforhandlingsaf-
taler« og »ekslusive købsaftaler«. Distribtution er faktisk 
et meget vigtigt spørgsmål med direkte betydning for 
erhvervslivet og forbrugerne, i særdeleshed fordi distri­
butionen fremmer det fælles markeds integrationsproces 
ved at stimulere handelen mellem medlemsstaterne og 
giver forbrugerne større valgmuligheder samt fordelen 
ved øget konkurrence; derfor har Kommissionen gjort 
rigtigt i at beslutte at forlænge gyldighedsperioden for 
forordning 67/67/EØF, (som er udløbet) med 6 måneder 
for at kunne tage stilling til de mange vigtige punkter, som 
er blevet rejst af f.eks. Det økonomiske og sociale 
Udvalg. 
1.2. Man må rose Kommissionen for at have anlagt en 
så dybtgående og omfattende strategi. Den har haft et 
snævert og konstruktivt samarbejde med de forskellige 
berørte parter, idet dens mål har været at anvende 
traktatens bestemmelser på erhvervslivet inden for ram­
merne af en sammenhængende og realistisk konkurren­
cepolitik, således som Det økonomiske og sociale Udvalg 
gentagne gange har plæderet for (2). 
I. GENERELLE BEMÆRKNINGER TIL UDKASTET TIL 
KOMMISSIONENS FORORDNING OM KATEGORIER AF 
ENEFORHANDLINGSAFTALER 
2.1.1. Den foreslåede forordning er kommet som en 
overraskelse for nogle erhvervskredse som mener, at 
forordning 67/67/EØF har givet tilfredsstillende resul­
tater og følgelig kunne forlænges uden videre. 
(2) Jf. ØSU's udtalelser om »Fællesskabets konkurrencepolitik 
set i lyset af den nuværende økonomiske og sociale situation« 
(EFT nr. C 322 af 10. 12. 1981) og den »10. beretning om 
konkurrencepolitikken« (EFT nr. C 112 af 3. 5. 1982). Kommissionen synes dog ikke at udelukke, at man i 
forbindelse med vedtagelsen af en ny forordning vil kunne 
foretage forbedringer, der bygger på såvel Kommissio­
nens som de berørte branchers erfaringer, lige som der 
også kan tages hensyn til de domme, Domstolen har 
afsagt i den mellemliggende tid, og til den økonomiske 
udvikling, for slet ikke at tale om, hvad det selv anførte i 
sin udtalelse fra april 1981 (kap. 5): »Detprimære mål for 
konkurrencepolitikken bør være en rationalisering af 
distributionskanaler og -metoder« alt imens at »handels-
leddet fortsat bør være pluralistisk og de små og mellem­
store virksomheder bevares«. 
I den forbindelse opfordrer Udvalget Kommissionen til 
endnu en gang nøje at undersøge, hvilke konsekvenser 
den nye forordning får for de små og mellemstore 
virksomheder. 
2.1.2. Udvalgets bemærkninger er inspireret af oven­
nævnte generelle betragtninger. 
2.2. Den sondring, der nu foretages mellem enefor-
handlingsaftaler og eksklusive købsaftaler, vækker nogen 
forundring. 
I sin udtalelse om den »11. beretning om konkurrence­
politik« sætter Det økonomiske og sociale Udvalg spørgs­
målstegn ved det hensigtsmæssige i at foretage en sådan 
sondring, eftersom eksklusive købsforpligtelser generelt 
er et vigtigt element i eneforhandlingsaftaler. Efter at 
have foretaget denne sondring opregner man i forord-
ningsudkastet ikke desto mindre købsforpligtelser blandt 
de tilladte konkurrencebegrænsninger (artikel 2, stk. 2, 
litra b). 
2.2.1. Udvalgets bemærkninger til udkastet til forord­
ning om eneforsyningsaftaler er anført i udtalelsens anden 
del. 
Særlige bemærkninger 
3. Hvad angår de forpligtelser, der kan pålægges 
eneforhandleren: 
3.1. Artikel 2, stk. 2, litra a) 
Definitionen af »varer som konkurrerer« bør tydelig­
gøres. 
3.2. Artikel 2, stk. 2, litra b) 
Udvalget mener ikke, at forpligtelsen til at købe fra 
leverandøren kun bør gælde i 3 år. 
4. En mere præcis definition af »konkurrerende 
varer« er også påkrævet i artikel 3, som specificerer de 
tilfælde, hvor forordningen ikke finder anvendelse. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/15 
Udvalget godkender Kommissionens forslag om at 
udelukke markedsopdelingsaftaler fra forordningen, men 
frygter, at ændringen også vil komme til at bevirke, at 
mange veletablerede distributionskanaler, hvor der ikke 
er risiko for markedsopdeling, ikke vil kunne nyde godt af 
fritagelsesforordningen. Medmindre Kommissionen fin­
der en bedre måde til at sondre mellem aftaler, som 
indebærer markedsopdeling, og aftaler, som ikke gør det, 
er en hurtigere procedure til behandling af enkeltansøg­
ninger efter artikel 85, stk. 3, derfor påkrævet. 
Ovennævnte bestemmelser kunne revideres sammen med 
artikel 6 med henblik på at få skabt større juridisk klarhed 
og sikkerhed. 
5. I artikel 4 bør det præciseres, at der er tale om den 
»årlige« omsætning af de varer, der er omfattet af 
aftalerne. 
6. Artikel 5 bør revideres i lyset af den definition, 
som Kommissionen i sidste instans vælger at anvende 
m.h.t. »producenter af indbyrdes konkurrerende varer« 
og »samlede årsomsætning«. 
I særdeleshed foreslås en klarere definition af »gruppe«, 
hvor der tages hensyn til de andre definitioner af gruppe, 
som findes i gældende eller foreslåede forordninger og 
direktiver. 
7. Hvad angår artikel 7, som vedrører overgangspe­
rioden, opfordrer Udvalget Kommissionen til at undlade 
at sondre mellem meget gamle og stadig eksisterende 
aftaler, nyere aftaler samt de aftaler, som er blevet 
udarbejdet før vedtagelsen af den nye forordning, men 
som først udformes endeligt efter forordningens ikraft­
træden. Under alle omstændigheder ville det være rime­
ligt, om overgangsperioden varierede alt efter de forske­
lige konkrete situationer. 
Før den nye forordning træder i kraft, må virksomheder­
ne have haft tilstrækkelig tid til at tilpasse deres standard­
kontrakter til forordningen. Desuden må Kommissionen 
have haft lejlighed til formelt at tage stilling til aftaler, der 
er indgået før udløbet af forordning 67/67/EØF, og som 
ikke er i overensstemmelse med den nye forordning. I 
dette øjemed bør det i forordningen fastsættes, at enhver 
eksisterende aftale, som er i overensstemmelse med 
forordning 67/67/EØF, og som er anmeldt til Kommis-
Bruxelles, den 23. marts 1983. sionen senest et halvt år efter vedtagelsen af den nye 
forordning, fortsat kan fritages, indtil Kommissionen 
træffer beslutning om det modsatte. 
II. GENERELLE BEMÆRKNINGER TIL UDKASTET TIL 
KOMMISSIONENS FORORDNING OM KATEGORIER AF 
EKSKLUSIVE KØBSAFTALER 
8. Udvalget understreger på ny det uhensigtsmæssige 
i at fjerne eneforsyning fra den naturlige kontekst, som er 
eneforhandlingsaftaler (jf. Udvalgets nyligt afgivne udta­
lelse om den 11. beretning om konkurrencepolitikken). 
Kommissionen bør koncentrere sig om de generelle 
principper og følgelig kun lade bestemmelserne omfatte 
den generelle kategori af aftaler. 
Særlige bemærkninger 
9. Artikel 1: Aftalernes varighed bør forlænges, og der 
bør tages højde for aftaler, der a) indgås for en ubegræn­
set tidsperiode, b) kan ophæves eller c) fornyes før tiden. 
Desuden bør varigheden generelt ikke være afhængig af, 
om der foreligger en forpligtelse til at indrømme særlige 
økonomiske eller finansielle fordele. Udvalget skal end­
videre tilføje, at udtrykket »særlige økonomiske eller 
finansielle fordele« er meget vagt og sandsynligvis vil 
skabe problemer for såvel de berørte aftaleparter som for 
de nationale domstole; Kommissionen bør anmodes om 
at præcisere helt klart, hvad der ligger i dette udtryk. 
10. Til artikel 2 bør føjes en bestemmelse, der tillader 
konkurrenceforbud og fastsættelse af minimumsmæng­
der. Videreforhandleren og leverandøren bør i øvrigt 
have mulighed for at indgå aftaler om ikke at påføre 
hinanden konkurrence, samtidig med at de dog bevarer 
deres selvstændighed. 
Med hensyn til artikel 3, 4 og S henviser Udvalget til 
bemærkningerne til forordningen om eneforhandling, for 
så vidt angår beregningen af »omsætningen« og definitio­
nen af »gruppe«. Det samme gælder for artiklerne i fjerde 
afsnit. 
11. Med hensyn til de særlige brancheordninger for øl 
(andet afsnit) og motorbrændstoffer og smøremidler 
(tredje afsnit) ønsker Udvalget blot at gøre Kommissio­
nen opmærksom på behovet for at tage størst muligt 
hensyn til forbrugerne, særlig i artikel 7 og 10. 
Franfois CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg