DA Den Europæiske Unions Tidende C 487/41

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om bæredygtig udvikling: Kortlægning af EU's interne og eksterne politikker

(sonderende udtalelse)

(2016/C 487/06)

Ordfører: Ioannis VARDAKASTANIS Medordfører: Jarmila DUBRAVSKÁ

Anmodning om udtalelse Kommissionen, 08/06/2016 Retsgrundlag Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde Kompetence Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø Vedtaget i sektionen 05/09/2016 Vedtaget på plenarforsamlingen 21/09/2016 Plenarforsamling nr. 519 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 171/0/2

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. Vedtagelsen af FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling markerer en historisk forandring i retning af et nyt paradigme, idet de økonomiske, sociale og miljømæssige uligheder håndteres på en universel og integreret måde. Alle lande er nødt til at omsætte og gennemføre dagsordenen, uanset deres indkomstniveau. Denne unikke dagsorden afspejler fuldt ud de europæiske værdier vedrørende social retfærdighed, demokratiske styreformer, social markedsøkonomi og miljøbeskyttelse. EU har derfor stor mulighed for at styrke disse værdier og nærme sig dagsordenens gennemførelse på overordnet vis. EØSU opfordrer EU til at føre an som et godt eksempel i denne meget udfordrende verdensomspændende proces.

1.2. EØSU glæder sig over EU's forpligtelse til at gennemføre målene for bæredygtig udvikling. Udvalget er imidlertid bekymret over, at der er gået et år siden vedtagelsen af FN's 2030-dagsorden, uden at EU har truffet konkrete og fremadrettede foranstaltninger til at integrere målene for bæredygtig udvikling i sine politikker og programmer, og uden at Unionen har indledt en bredere høring af civilsamfundet.

1.3. EU står over for meget afgørende politiske, sociale, økonomiske og strukturelle udfordringer på alle områder inden for økonomien og samfundet. Ulighed, arbejdsløshed — navnlig ungdomsarbejdsløshed — social eksklusion og fattigdom, kønsbestemte uligheder, forskelsbehandling og marginalisering af udsatte grupper i de europæiske samfund nedbryder selve EU's grundlag. I mange medlemsstater har finanskrisen yderligere forværret problemet, som bliver en menneskelig krise og en krise vedrørende sociale rettigheder.

1.4. FN's 2030-dagsorden bør omdannes til en proaktiv, transformerende og positiv beretning om Europa. Processen bør drives af en stærk politisk vilje og beslutsomhed til at udforme en bæredygtig Europæisk Union ved at føre vores økonomier i retning af en robust, konkurrencedygtig, ressourceeffektiv, kulstoffattig og socialt inklusiv udvikling. Denne fremadskuende beretning vil også bidrage til at afhjælpe den hidtil usete mangel på tillid fra EU-borgernes side til det europæiske projekt og navnlig til at vinde støtte hertil blandt unge. EU bør således anvende FN's 2030-dagsorden til at præsentere EU-borgerne for en ny vision for Europa: den sociale kontrakt for det 21. århundrede.

1.5. EØSU opfordrer til en overordnet og integreret strategi for et bæredygtigt Europa 2030 og frem med den nødvendige langsigtede tidshorisont, politiske koordinering og sammenhæng i forbindelse med gennemførelsen af FN's 2030-dagsorden. Strategien bør være baseret på en interinstitutionel aftale mellem Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet med henblik på at skabe et solidt grundlag for yderligere politisk handling. De nuværende europæiske strategier, f.eks. Europa 2020-strategien, som bragte EU-strategien for bæredygtig udvikling fra 2001 ud på sidelinjen som den tidligere overordnede strategi, og kommissionsformand Jean-Claude Junckers 10 prioriteter giver — efter EØSU's mening — ikke mulighed for fuldt ud at takle udfordringen med at gennemføre målene for bæredygtig udvikling i EU.

1.6. Ovennævnte overordnede strategi bør omfatte specifikke mål for gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling, undersøgelses- og overvågningsmekanismer samt handlingsplaner med de nødvendige lovgivningsmæssige og politiske instrumenter, oplysningsaktiviteter — f.eks. en Eurobarometerundersøgelse om målene for bæredygtig udvikling — og en plan for mobilisering af finansielle ressourcer. Processen for udarbejdelse af strategien bør søsættes af Kommissionen i dens kommende meddelelse, og i strategiens udformningsfase bør der sikres en bred høring af civilsamfund, regeringer, parlamenter og lokale myndigheder. EØSU er klar til at støtte denne proces som formidler.

1.7. Kommissionens kortlægning af EU's interne og eksterne politikker i forhold til de 17 mål for bæredygtig udvikling er et nødvendigt skridt. EØSU opfordrer Kommissionen til at supplere dette med en detaljeret analyse af manglerne i forbindelse med de 17 mål for bæredygtig udvikling for at identificere områder, hvor EU bør skride til forudgående og omgående handling.

1.8. EØSU har fastlagt følgende centrale politikområder for omlægning til bæredygtig udvikling og anbefaler, at Kommissionen iværksætter relevante flagskibsinitiativer, herunder gennemsigtige handlingsplaner og delmål under hensyntagen til henstillingerne i punkt 4.3 i denne udtalelse: — Retfærdig overgang til en kulstoffattig, cirkulær og kollaborativ økonomi — Overgang til et socialt inklusivt samfund og en socialt inklusiv økonomi — anstændigt arbejde og menneskerettigheder — Omstilling til bæredygtig fødevareproduktion og bæredygtigt forbrug — Investering i innovation og langsigtet modernisering af infrastruktur samt fremme af bæredygtige virksomheder — Bestræbelser på at få handel til at arbejde for global bæredygtig udvikling.

1.9. EØSU opfordrer Kommissionen til at integrere målene for bæredygtig udvikling i alle relevante politikker. Midtvejsrevisionerne, som skal gennemføres i perioden 2014-2020, bør anvendes til dette formål. Fremtidige FFR-perioder vil være en udmærket lejlighed til fuldt ud at integrere målene for bæredygtig udvikling i EU's finansieringsprogrammer.

1.10. Det er især vigtigt at integrere FN's 2030-dagsorden i Den Europæiske Unions optræden udadtil. Kommissionen bør nøje tilpasse områder af stor betydning — f.eks. handels- og udviklingspolitikker, globale miljøpolitikker og klimaforanstaltninger, humanitær bistand, katastrofeforebyggelse, teknologioverførsel og fremme af menneskerettighederne — med henblik på proaktivt at fremme gennemførelsen af FN's 2030-dagsorden. EØSU opfordrer desuden Kommissionen til fuldt ud at integrere og anvende FN's 2030-dagsorden i den europæiske konsensus om udvikling og beklager, at denne ikke er indarbejdet tilstrækkeligt i EU's globale udenrigs- og sikkerhedspolitiske strategi.

1.11. EØSU anmoder Kommissionen om at vurdere og forbedre den horisontale og vertikale politiske koordinering med henblik på en effektiv gennemførelse af FN's 2030-dagsorden. Bedre styreformer er en vigtig forudsætning for at gøre bæredygtig udvikling mulig. Det europæiske semester bør udvikles til en passende regeringsførelsesramme for vertikal forvaltningsramme for vertikal koordinering af gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling med medlemsstaterne. EØSU understreger, at deltagelse, gennemsigtighed, overvågning og gennemgang, ansvarlighed og borgernes ejerskab bør være blandt de vigtigste egenskaber for og kendetegn ved bedre styreformer.

1.12. Eurostat bør udarbejde og anvende en række indikatorer og benchmarks, som FN har udarbejdet, med henblik på at lette revisionen, overvågningen, ansvarligheden og gennemsigtigheden i processen for gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling og give EU-institutionerne, medlemsstaterne og alle interessenter faktuelle statistiske data opdelt efter de enkelte mål for bæredygtig udvikling og delmålene.

1.13. EØSU bemærker med tilfredshed, at fire EU-medlemsstater var blandt de 22 lande, der fremlagde de første frivillige evalueringer af gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling på FN's Politiske Forum på Højt Niveau vedrørende Bæredygtig Udvikling i 2016. EØSU opfordrer EU til at foregå med et godt eksempel og være den første region, der fremlægger en frivillig evaluering i Det Politiske Forum på Højt Niveau i 2017. EØSU vil stå til rådighed for tilrettelæggelsen af civilsamfundets bidrag.

1.14. EU bør tilslutte sig en tilgang ledet af flere interessenter i forbindelse med gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling ved at inddrage alle aktører og civilsamfundsorganisationer på baggrund af principperne om deltagelse, ansvarlighed og partnerskab. EØSU har allerede forelagt et specifikt initiativ om et europæisk civilsamfundsforum for bæredygtig udvikling med deltagelse af flere interessenter. Kommissionen bør proaktivt udforske og udvikle et initiativ til et charter for målene for bæredygtig udvikling med henblik på at fremme etableringen af stærke partnerskaber på nationalt niveau, EU-niveau og internationalt niveau.

2. Indledning

2.1. I september 2015 vedtog verdenslederne dagsordenen »Ændring af vores samfund: FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling«, der fastsatte en række mål for bæredygtig udvikling med henblik på at afskaffe fattigdom, beskytte planeten og sikre velstand for alle. Hvert mål har specifikke delmål, som skal nås i løbet af de næste 15 år.

2.2. EU får en nøglerolle i forbindelse med gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling i Europa. I sit arbejdsprogram for 2016 bebuder Kommissionen et nyt initiativ, De næste skridt til en bæredygtig europæisk fremtid, med henblik på at gennemføre målene for bæredygtig udvikling i EU's interne og eksterne politikker (1).

2.3. Som et første skridt er Kommissionen i færd med at gennemføre en intern »kortlægning« for at fastlægge, hvilke eksisterende EU-politikker der allerede tager de udfordringer op, der fremgår af målene for bæredygtig udvikling. Kommissionen har bedt udvalget om at bidrage til denne proces med denne sonderende udtalelse. Med henblik på at tage hensyn til den bredere debat i Europas civilsamfund har udvalget taget højde for resultaterne af to store konferencer om gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling afholdt af EØSU i 2016 og andre store konferencer (2).

3. Omdannelse af målene for bæredygtig udvikling til en europæisk 2030-dagsorden: mod en Union for bæredygtig udvikling

3.1. Udvalget bifalder initiativet »De næste skridt til en bæredygtig europæisk fremtid« i Kommissionens arbejdsprogram for 2016 som en ny tilgang til at sikre Europas økonomiske udvikling samt sociale og miljømæssige bæredygtighed efter 2020 og til at gennemføre målene for bæredygtig udvikling i EU's interne og eksterne politikker på en integreret måde (3). Der er imidlertid bekymringer om, at der muligvis mangler politisk vilje og engagement, eftersom der hidtil ikke sket meget for at omsætte dagsordenen til handling.

3.2. I en situation, hvor EU-projektet er under pres, og hvor mange af EU-borgerne mister troen på det, bør EU bruge målene for bæredygtig udvikling til at udvikle en positiv fortælling om forandringen til et bæredygtigt Europa, der forbinder det langsigtede perspektiv med specifikke politiske foranstaltninger på kort og mellemlang sigt. Bæredygtighed er et »europæisk varemærke« (4): FN's 2030-dagsorden afspejler de europæiske værdier og den europæiske model for social retfærdighed og demokratiske styreformer. Den giver derfor EU en god mulighed for at definere en ny positiv og overbevisende fortælling og vision.

3.3. FN's 2030-dagsorden er godkendt af alle EU's medlemsstater og af EU som helhed. Tiden er nu inde til et klart politisk tilsagn på højeste politiske niveau om, at EU har godkendt denne nye dagsorden som en vision og overordnet ramme med henblik på at bevæge sig hen imod en Union for bæredygtig udvikling (5).

3.4. Gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling handler ikke kun om udvikling og miljø. Målene for bæredygtig udvikling beskæftiger sig med de centrale udfordringer for omdannelsen af vores økonomier og samfund, også i den udviklede verden. Deres gennemførelse i EU kræver en ny udviklingsmodel, der er økonomisk mere bæredygtig, socialt set mere inklusiv og miljømæssigt mere bæredygtig på lang sigt, og som sikrer, at vores planets ressourcer deles retfærdigt blandt den voksende verdensbefolkning. Der er behov for at omdanne vores økonomier (6). Det nye udviklingskoncept bør indebære en ny definition af velstand for EU og en ny række indikatorer. Målene for bæredygtig udvikling bør anvendes som løftestænger til at muliggøre og accelerere den langsigtede overgang til en robust og konkurrencedygtig, ressourceeffektiv og socialt inklusiv økonomi i EU.

3.5. Kommissionens lancering af en køreplan for fornyelsen af den europæiske konsensus om udvikling giver indtryk af, at Kommissionen i første omgang vil fokusere på gennemførelsen af den nye dagsorden i udviklingspolitikkerne. Denne prioritering er ikke i overensstemmelse med den integrerede tilgang for målene for bæredygtig udvikling, som kræver overordnede og integrerede gennemførelsesstrategier, der omfatter eksterne og interne politikker.

3.6. Med henblik på at fastsætte en styringsramme for gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling vil EU være nødt til at forlænge sin planlægningsperiode langt videre end 2020. En overordnet og langsigtet strategi for et bæredygtigt Europa med en tidshorisont frem til 2030 og derefter (7) bør omsætte målene for bæredygtig udvikling i EU's interne og eksterne politikker med særlig fokus på de europæiske udfordringer. Strategien bør suppleres af gennemsigtige køreplaner og handlingsplaner for lovgivningsmæssige og politiske initiativer samt af en detaljeret tidsplan frem til 2030. Europa-Parlamentet har opfordret til en lignende tilgang (8).

4. Kortlægning af EU's interne og eksterne politikker

4.1. Kortlægningsarbejdet bør kombineres med en analyse af politiske mangler

4.1.1. Fastsættelsen af en politisk strategi og køreplan i EU til opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling kræver mere end blot en kortlægning af de eksisterende EU-politikker. En kortlægning af de nuværende EU-politikker til enkelte mål for bæredygtig udvikling gør det ikke muligt at vurdere, hvorvidt målene for bæredygtig udvikling kan opfyldes i EU uden yderligere foranstaltninger. De eksisterende politikker er muligvis ikke effektive, de kan undermineres af andre politikker, og der kan være andre hindringer. Kortlægningen af politikker skal derfor kombineres med en analyse af mangler, som kortlægger EU-politikkernes reelle mangler for så vidt angår FN's 2030-dagsordens 17 mål og de dermed forbundne delmål.

4.1.2. I denne forbindelse bifalder EØSU de Strategic Notes, »Sustainability Now!«, der er udarbejdet under ledelse af Karl Falkenberg, tidligere generaldirektør for GD Miljø, og som klart angiver de reformer, som EU er nødt til at gennemføre i henhold til FN's 2030-dagsorden, ved hjælp af eksempler fra nogle få politikområder.

4.1.3. Der mangler stadig en omfattende EU-analyse af manglerne i forbindelse med målene for bæredygtig udvikling. Et indeks og en resultattavle over målene for bæredygtig udvikling, som for nylig er offentliggjort, samt andre vurderinger foretaget i EU-medlemsstater viser imidlertid, at målene for bæredygtig udvikling er en ambitiøs dagsorden, også for højindkomstlande (9), navnlig på grund af den måde, hvorpå landene producerer, leverer og forbruger produkter og tjenesteydelser og den deraf følgende negative indvirkning på miljøet. De vigtigste udfordringer for EU-landene er mål 12 om ansvarligt forbrug og produktion, mål 13 om klimaindsats, mål 14 og 15 om bevarelse af økosystemer, målene for bæredygtigt landbrug og ernæring i mål 2 samt mål 9 om industri, innovation og infrastruktur, hvor der er konstateret en investeringskløft.

4.1.4. De øvrige udfordringer er »menneskerelaterede« mål for bæredygtig udvikling, navnlig mål 10 om mindre ulighed, mål 8 om anstændige job og beskæftigelse, mål 1 om fattigdom, mål 5 om ligestilling mellem kønnene og mål 4 om uddannelse.

4.1.5. I mange OECD-lande er det ikke er muligt at opfylde mål 17 om finansielle bidrag til udviklingssamarbejdet.

4.1.6. Som en universel dagsorden sigter målene for bæredygtig udvikling også mod at reducere de negative sociale og miljømæssige virkninger af højindkomstlandenes økonomier i tredjelande. Foreløbigt er der foretaget færre målinger af dette aspekt, men det er en stor udfordring for EU-landene.

4.2. De nuværende europæiske strategiers bidrag til gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling

4.2.1. Udvalget mener, at en kortlægning af EU's politikker først og fremmest bør omfatte politiske redskaber af strategisk betydning for EU's politiske beslutningstagning og gennemførelse. Indledende vurderinger har vist, at disse redskaber ikke står mål med udfordringerne ved gennemførelsen af målene om bæredygtig udvikling i EU (10). Ingen af disse strategier har en tidshorisont på FN's 2030-dagsorden.

4.2.2. Under Barroso-Kommissionen blev EU 2020-strategien erklæret for EU's overordnede strategi og gik således forud for EU's strategi for bæredygtig udvikling. Selv om den i princippet omfatter de tre dimensioner af bæredygtig udvikling, er den en forholdsvis kortsigtet strategi med et klart europæisk sigte. Den beskæftiger sig hverken med det internationale perspektiv eller beskriver indvirkningerne af EU's interne politikker på andre dele af verden og eksterne politikker, herunder udviklingssamarbejde. Den har derfor aldrig kunnet erstatte den tidligere strategi for bæredygtig udvikling. To mål for bæredygtig udvikling dækkes ikke: mål 2 om fødevarer og landbrug og mål 16 om styreformer, og andre dækkes kun delvist, f.eks. mål 6 (vand) og mål 11 (byer).

4.2.3. I formand Junckers 10 prioriteter er to mål for bæredygtig udvikling slet ikke medtaget (mål 14 om havet og mål 15 om biodiversitet), og andre er kun delvist omfattet (mål 4 om uddannelse, mål 6 om vand, mål 11 om byer og mål 12 om bæredygtigt forbrug og produktion).

4.2.4. En mere snæver række prioriteter blev valgt i de fem formænds rapport, som fokuserer på økonomiske, finansielle, valutamæssige og skattemæssige spørgsmål og omfatter styreformer som et femte emne. Rapporten indeholder en række henvisninger til områder, der dækkes af målene for bæredygtig udvikling, såsom energi, beskæftigelse, social inklusion og sundhedssystemer.

4.2.5. Den Europæiske Fond for Strategiske investeringer (EFSI) har tiltrukket projekter i sektorer, som synes at tage visse udfordringer med gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling op: energi (40 %), miljø og ressourceeffektivitet (12 %) samt social infrastruktur (3 %) (11).

4.2.6. En række mål for bæredygtig udvikling — navnlig mål 3 om sundhed, mål 5 om køn, mål 10 om ulighed og mål 11 om byer — er ikke behandlet tilstrækkeligt under de tematiske investeringsprioriteter i de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene).

4.2.7. Med den helt nye globale EU-strategi for udenrigs- og sikkerhedspolitik har EU en bredere ramme for FN's 2030-dagsorden på områder som handel, udvikling, demokrati, menneskerettigheder, humanitær bistand, katastrofeforebyggelse, teknologioverførsel og klimaindsats. I strategien tages der til en vis grad højde for målene for bæredygtig udvikling, der vedrører behovet for at sikre, at velstanden udbredes på globalt plan. Det anføres desuden, at målene for bæredygtig udvikling vil udgøre input til den kommende aftale efter Cotonouaftalens udløb, og at de er en drivkraft for en revision af den europæiske konsensus om udvikling.

4.3. Centrale politikområder for omlægningen

4.3.1. Baseret på en analyse af de eksisterende politikker og en vurdering af de reelle mangler og tendenser i EU's indsats for opfyldelsen af målene og delmålene bør Kommissionen kortlægge politikområder af central betydning for den påkrævede omlægning. De politiske foranstaltninger bør fokusere på disse centrale områder med passende flagskibsinitiativer, herunder gennemsigtige handlingsplaner og delmål. EØSU, som også tager sit tidligere arbejde på disse områder i betragtning, anser følgende centrale politikområder som væsentlige:

4.3.2.

Retfærdig overgang til en kulstoffattig, cirkulær og kollaborativ økonomi

(mål 7, 8, 9, 11, 12 og 13)

4.3.2.1. Et af hovedformålene med målene for bæredygtig udvikling er at bevare udviklingsmulighederne inden for grænserne af planetens formåen, det være sig i relation til klima, ressourceforbrug, luft- og vandkvalitet samt beskyttelse af den jordbaserede og maritime biodiversitet. Dette kræver, at de udviklede regioner som f.eks. Europa markant mindsker det miljømæssige aftryk af økonomien på grundlag af en forandring i produktion, forbrug og samfund til en mere kulstoffattig og cirkulær økonomi. Overgangen er en anledning for EU til at modernisere sin økonomi — og således forbedre sin konkurrenceevne og robusthed — og til at forbedre borgernes livskvalitet og trivsel.

4.3.2.2. Der er indført køreplaner med det syvende miljøhandlingsprogram, 2030-rammen for klima- og energipolitikken og handlingsplanen for den cirkulære økonomi. Der er imidlertid tydeligvis brug for flere fremskridt i praksis (12). Overensstemmelsen med andre politikområder bør forbedres og gennemførelsesmanglerne i mange medlemsstater udbedres ved fuldt ud at integrere overgangen til en kulstoffattig og cirkulær økonomi i det europæiske semester (13). Der er brug for stærke gennemførelsesmekanismer og aktiv koordinering med andre af Kommissionens politikområder i forbindelse med det syvende miljøhandlingsprogram og handlingsplanen for den cirkulære økonomi for at sikre et effektivt resultat (14). Det kræver en forbedret dialog og alliancer med civilsamfundet, herunder virksomheder og fagforeninger, at komme videre. Aktive beskæftigelsespolitikker bør sikre en retfærdig overgang (15). Klimapolitikken bør bygge på princippet om »klimaretfærdighed«, som sikrer, at byrderne og fordelene ved klimaændringer — med hensyn til deres indvirkninger på menneskerettigheder, fattigdom og ligestilling — fordeles retfærdigt, og at det ikke går ud over de mest sårbare grupper.

4.3.2.3. Det må sikres, at markederne støtter den økonomiske overgang, og at priserne afspejler de reelle eksterne omkostninger ved klimaudledninger og anvendelse af naturressourcer (16). Eksisterende tilsagn om at fjerne miljøskadelige subsidier må omsættes i praksis, og miljøafgiftsreformen bør fremmes mere intensivt. Der bør i højere grad skabes nye mønstre for decentrale rene energimarkeder, hvor forbrugerne også bliver producenter. I lighed hermed giver en decentraliseret deleøkonomi forbrugerne mulighed for at bevæge sig hen imod en model med cirkulær økonomi. Den fremspirende kollaborative økonomi indebærer et ændret syn på arbejdskraften og vil komme til at udgøre en vigtig kilde til jobskabelse. Forbrugernes og arbejdstagernes rettigheder og fair konkurrence i denne nye sektor må sikres (17).

4.3.3.

Overgang til et socialt inklusivt samfund og en socialt inklusiv økonomi — anstændigt arbejde og menneskerettigheder

(mål 1, 3, 4, 5, 8 og 10)

4.3.3.1. Det vigtigste formål med målene for bæredygtig udvikling er at udrydde fattigdom og sikre, at alle kan udnytte deres potentiale i værdighed og lighed. I den forbindelse afspejler målene Europas værdier og sociale model. Kløften mellem rig og fattig i Europa er imidlertid blevet større i de seneste årtier, og de sidste otte års recession og finanskrise, sparepolitikker og — i visse områder — mangel på strukturreformer har skabt større arbejdsløshed og fattigdom, øget ulighed og lagt større pres på den sociale beskyttelse, hvilket især påvirker de mest sårbare grupper.

4.3.3.2. Hvis målene for bæredygtig udvikling skal opfyldes, må EU ændre sit økonomiske paradigme til en mere inklusiv udviklingsmodel, der fordeler den eksisterende velstand mere ligeligt og samtidig øger den økonomiske og finansielle robusthed (18). For at skabe beskæftigelse og økonomisk udvikling er EU nødt til at skabe et gunstigt investeringsklima kombineret med et velfungerende indre marked, international konkurrenceevne og øget indenlandsk efterspørgsel.

4.3.3.3. Målene for bæredygtig udvikling bør være en grund til på ny at bekræfte Europa 2020-strategiens mål om fattigdomsbekæmpelse, beskæftigelse og uddannelse og til at overveje mere effektive metoder til at opfylde dem. Centrale sociale målsætninger — som f.eks. anstændig beskæftigelse, udryddelse af fattigdom, nedbringelse af ulighed og social investering — bør ligestilles med de makroøkonomiske hensyn under det europæiske semester (19). Kommissionens første forslag til den europæiske søjle for sociale rettigheder indeholdt ingen henvisning til målene for bæredygtig udvikling. Integrationen af målene for bæredygtig udvikling bør tages i betragtning i den videre forberedelse af den europæiske søjle for sociale rettigheder. Udvalget er i øjeblikket ved at udarbejde en udtalelse om søjlen, hvor dets synspunkt reelt vil komme til udtryk.

4.3.3.4. EU bør investere i en mere sammenhængende og systematisk tilgang til bekæmpelse af social udstødelse, marginalisering og fattigdom — et system, der fokuserer på sårbare grupper, hvis tilgang er baseret på menneskerettigheder, og som også omhandler forskelsbehandling på grund af køn. Direktivet om ligebehandling skal vedtages (20).

4.3.3.5. Ud over at tage udfordringerne ved arbejdsløshed og befolkningsaldring op er det nødvendigt at tilpasse velfærdssystemerne til de nye udfordringer, især som følge af nye former for beskæftigelse, der giver nye beskæftigelsesmuligheder, men kan føre til usikre arbejdsforhold og fattigdom blandt personer i arbejde. Jobskabelsespotentialet i forbindelse med de store økonomiske overgange — såsom den digitale, den kulstoffattige og den cirkulære økonomi — må udnyttes (21). Beskæftigelsesstandarder og en europæisk minimumsindkomst vil bidrage til at sikre territorial og social samhørighed og en omfordeling af velstand og indtægter på en retfærdig måde (22) i betragtning af medlemsstaternes og EU's kompetence på disse områder. Det store beskæftigelsespotentiale ved social investering bør mobiliseres gennem både offentlige og private aktører (23). For ikke at »lade nogen i stikken« er det nødvendigt at investere i kvalitativ og rummelig uddannelse og i integrerede tjenester af høj kvalitet til en overkommelig pris for at støtte enkeltpersoner med behov for hjælp.

4.3.3.6. Socialøkonomiske virksomheder støtter integrationen på arbejdsmarkedet, når de leverer prismæssigt overkommelige produkter og tjenester til sociale formål, f.eks. tjenesteydelser i en decentraliseret kulstoffattig og cirkulær økonomi. De bør støttes med incitamenter til at etablere sig i den sociale økonomi og med regler, der giver dem gunstige forhold (24).

4.3.4.

Omstilling til bæredygtig fødevareproduktion og bæredygtigt forbrug

(mål 2, 12 og 15)

4.3.4.1. Fødevarer — måden hvorpå de dyrkes, produceres, forbruges, handles, transporteres, opbevares og markedsføres — udgør den grundlæggende forbindelse mellem mennesket og planeten og er vejen til inklusiv og bæredygtig økonomisk vækst (25). Målene for bæredygtig udvikling, navnlig mål 2 og 12, udgør en vigtig ramme for en fælles aktion med sigte på at brødføde verden på en bæredygtig måde senest i 2030. Der er i høj grad behov for en overgang til mere bæredygtige fødevaresystemer, der omfatter alle stadier fra produktion til forbrug. Producenterne er nødt til at producere flere fødevarer med færre miljøpåvirkninger, og forbrugerne bør tilskyndes til at gå over til nærende og sunde kostvaner med et lavere kulstofaftryk.

4.3.4.2. Med reformen af den fælles landbrugspolitik er der indført en kombination af foranstaltninger, der kan ses som et skridt i den rigtige retning (26). En overgang til bæredygtige fødevaresystemer kræver en vidtspændende fødevarepolitik, som er integreret i en bredt anlagt bioøkonomistrategi og ikke blot en landbrugspolitik. Med udgangspunkt i en anerkendelse af den indbyrdes afhængighed mellem fødevareproduktion og forbrug bør der udvikles en passende europæisk strategi til at sikre, at udviklingen går i retning af bæredygtighed, sundhed og robusthed (27).

4.3.4.3. I denne forbindelse skal der findes et svar, bl.a. på spørgsmålet i Falkenberg-rapporten om, hvorvidt det europæiske landbrugs orientering mod eksport f.eks. er forenelig med det formål at styrke fødevareproduktionen i udviklingslandene.

4.3.4.4. EU har en vigtig rolle at spille i gennemførelsen af mål 12.3 om at halvere fødevarespildet pr. indbygger på verdensplan. Mens tæt ved 800 mio. mennesker i hele verden lider af sult, viser foreliggende tal, at en tredjedel af de fødevarer, der produceres til konsum, går tabt eller spildes på globalt plan — 100 mio. ton i EU alene (28). EØSU bifalder Kommissionens planer om at etablere en platform for interessenter, der kan medvirke til at udforme de nødvendige foranstaltninger og udveksle bedste praksis inden for forebyggelse og mindskelse af fødevarespild (29).

4.3.5.

Investering i innovation og langsigtet modernisering af infrastruktur samt fremme af bæredygtige virksomheder

(mål 7, 8, 9 og 13)

4.3.5.1. En omstilling af økonomien til en mere bæredygtig model kræver stor forandring med hensyn til investeringer. Det anslås, at opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling på verdensplan kræver investeringer for omkring 3 bio. USD (30) fra både offentlige og private kilder. En helhedsplan er nødvendig for at mobilisere finansielle ressourcer på EU-niveau og på medlemsstatsniveau. EU's forskellige støtteprogrammer og initiativer bør samles.

4.3.5.2. EU må tilrettelægge de offentlige investeringer i udviklingslandene mere effektivt, så der kan opnås en integreret bæredygtig udvikling, og indikatorerne for målene for bæredygtig udvikling bør integreres i den offentlige finansiering af udviklingsprojekter. Endnu vigtigere er det, at EU opfordrer til og øger den private sektors investeringer på disse områder.

4.3.5.3. Målene for bæredygtig udvikling kræver imidlertid også væsentlige investeringer i modernisering af infrastruktur og bæredygtige virksomheder i EU. Indledende vurderinger af gennemførelsen i EU af målene for bæredygtig udvikling har vist, at der i høj grad er brug for investeringer i industri, innovation og infrastruktur (31).

4.3.5.4. Der er et klart kommercielt argument for bæredygtighed. For fuldt ud at gøre brug af denne mulighed bør EU skabe et gunstigt erhvervsklima, der tilskynder til innovation, iværksætteri og bæredygtige investeringer. Der er allerede etableret virksomheder, men opgradering og gentagelse af vellykkede bæredygtige virksomheders erfaringer er af altafgørende betydning. Frivillige ordninger som f.eks. virksomhedernes sociale ansvar kan bidrage positivt til denne overgang. De bør suppleres med yderligere foranstaltninger såsom foranstaltninger til fremme af gennemsigtigheden, kompetenceudvikling, partnerskaber og vejledning til virksomhedernes regnskabsaflæggelse. Kommissionen bør vurdere, om alliancer med flere interessenter med den private sektor vil være et nyttigt instrument på EU-plan.

4.3.5.5. EU's finansieringsprogrammer bør være i overensstemmelse med målene for bæredygtig udvikling. Initiativer som Juncker-planen samt finansieringsinstitutter og offentlige investeringsbanker vil komme til at spille en afgørende rolle. I den forbindelse er udfordringen at omfordele kapital. Kapitalmarkedsunionen giver mulighed for at fremme bæredygtige investeringer (32). Midtvejsgennemgangen af den flerårige finansielle ramme vil være en lejlighed til at integrere målene for bæredygtig udvikling i de store EU-fonde. Der bør være incitamenter for langsigtede investeringer, og hindringer bør fjernes (33).

4.3.6.

Bestræbelser på at få handel til at arbejde for global bæredygtig udvikling

(mål 12 og 17)

4.3.6.1. I en globaliseret økonomi har handel en afgørende indvirkning på den bæredygtige udvikling i EU og på verdensplan. I forskellige mål for bæredygtig udvikling betragtes handel derfor som et vigtigt middel til gennemførelse af FN's 2030-dagsorden. I meddelelsen »Handel for alle« har Kommissionen lanceret en ambitiøs handlingsplan for mere ansvarlig handel og mere ansvarlige investeringer for at sikre sociale og miljømæssige handelsstandarder og fremme bæredygtig udvikling (34). Gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling bør være systematisk og bør kobles effektivt sammen med handlingsplanen, og der bør føres kontrol med resultaterne.

4.3.6.2. Ambitiøse kapitler om handel og bæredygtig udvikling bør indgå i alle EU's handels- og investeringsaftaler og gennemføres og håndhæves effektivt. Dimensionen bæredygtig udvikling bør have mere vægt i WTO-reglerne (35). Den bedste måde at sikre de sociale, arbejdsmæssige og miljømæssige standarder i frihandelsaftaler er at sikre en højere grad af inddragelse af civilsamfundet via forhandlinger og via processen med gennemførelse og overvågning (36).

4.3.6.3. Kommissionen bør vedtage en strategi, der fremmer ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder (37). Der bør stilles bistand til rådighed for initiativer med flere interessenter for at fremme behørig omhu i de globale forsyningskæder.

4.4. Bedre styreformer for bæredygtig udvikling

4.4.1. Som støtte til aktiviteter på centrale politikområder må EU vurdere og forbedre den horisontale og vertikale politiske koordinering med henblik på en effektiv gennemførelse af FN's 2030-dagsorden. Bedre styreformer er en forudsætning for bæredygtig udvikling (38), og bedre koordinering er en vigtig tilgang for at opnå sammenhæng i politikkerne.

4.4.2. EU er nødt til at forbedre sammenhængen mellem sine politikker og konsekvent tilpasse dem til en afbalanceret bæredygtig udvikling. Den eksisterende mekanisme for udviklingsvenlig politikkohærens til medtagelse af overvejelser om udviklingspolitik på andre områder bør undersøges nøje, styrkes og sættes på en ny formel for at skabe et instrument, der giver sammenhæng i politikkerne for bæredygtig udvikling, og mekanismen bør forbindes med andre horisontale bestræbelser på koordinering.

4.4.3. Kommissionen bør ligeledes overveje, hvordan redskaber til bedre lovgivning kan anvendes til at bidrage til opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling. Retningslinjerne for konsekvensvurdering bør gennemgås i overensstemmelse hermed, for eksempel ved at indføre et kriterium for bæredygtighed i konsekvensvurderingerne af ny lovgivning.

4.4.4. For at integrere målene for bæredygtig udvikling i alle relevante politikområder bør Kommissionen anvende de vejledende principper i FN's 2030-dagsorden som en ramme for revisionen af EU's lovgivning og politikker, især med henvisning til en menneskerettighedsbaseret tilgang og princippet om »ikke at lade nogen i stikken«.

4.4.5. EU bør på grundlag af de globale indikatorer for målene for bæredygtig udvikling og suppleret af passende europæiske indikatorer oprette et system for overvågning og revision af målene for bæredygtig udvikling, som er koordineret med overvågningen i EU-medlemsstaterne og forbundet med den globale overvågning i Det Politiske Forum på Højt Niveau.

4.4.6. Indikatorerne for målene for bæredygtig udvikling bør ligeledes inkorporeres i de eksisterende processer for overvågning og evaluering af politikker. Dette gælder især for det europæiske semester som EU's centrale forvaltningsmekanisme, der skal tilpasses gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling.

4.4.7. Det vil være en vigtig løftestang i forbindelse med gennemførelsen af den bæredygtige udvikling at styrke den funktion, som indikatorerne for bæredygtighed udgør i den lovgivningsmæssige budgetbevillingsproces. Konditionalitetskriterierne i de europæiske struktur- og investeringsfonde bør tilpasses gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling.

4.4.8. Der bør bakkes op om initiativet fra det europæiske netværk for bæredygtig udvikling (ESDN) om oprettelse af en peerlæringsplatform mellem medlemsstaterne.

4.4.9. EU bør selv tage initiativ til at være den første regionale organisation, der fremlægger en frivillig evaluering på mødet i Det Politiske Forum på Højt Niveau i 2017. EU bør desuden udsende årlige rapporter om, hvordan EU's interne og eksterne indsats bidrager til gennemførelsen af målene om bæredygtig udvikling i det årlige tematiske fokusområde i Det Politiske Forum på Højt Niveau (39). Civilsamfundet bør inddrages fuldt ud i forberedelsen og præsentationen af den frivillige evaluering og de tematiske rapporter gennem det europæiske forum for bæredygtig udvikling.

5. Civilsamfundet som drivkraft

5.1. FN's 2030-dagsorden kræver en omlægning til en forvaltningsmodel med deltagelse af flere interessenter, som tildeler civilsamfundet en større rolle. Målene for bæredygtig udvikling kan kun gennemføres, hvis civilsamfundet og andre interessenter påtager sig en aktiv rolle og erhverver ejerskab. I hver eneste fase frem til gennemførelsen bør civilsamfundet inddrages på lokalt, regionalt og nationalt plan samt på EU-plan og i forbindelse med Det Politiske Forum på Højt Niveau.

5.2. EØSU foreslår EU og medlemsstaterne, at der oprettes et europæisk forum for bæredygtig udvikling med henblik på at få en bred vifte af civilsamfundsorganisationer og interessenter inddraget i gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling i EU og i den løbende overvågning og revision (40). Forummets første opgave bør være at lette dialogen med civilsamfundet i den proces, som fører til en overordnet EU-strategi for bæredygtig udvikling.

5.3. Kommissionen bør indføre et særligt program og en særlig budgetpost for støtte til kapacitetsopbygning i civilsamfundsorganisationer, så disse kan deltage fuldt ud i processen. De eksisterende kapacitetsopbygningsprogrammer bør være mere udtrykkeligt åbne for civilsamfundsorganisationer, der arbejder med nationale spørgsmål og udfører arbejde, der skaber forbindelse mellem de interne og eksterne aspekter af integrationen af målene om bæredygtig udvikling og af forvaltningsspørgsmålene.

Bruxelles, den 21. september 2016. Georges DASSIS Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) COM(2015) 610 final.

(2) Konference »Hvordan kan målene for bæredygtig udvikling gøres til et europæisk anliggende?« den 30.-31. maj 2016, afholdt i samarbejde med det nederlandske formandskab, EØSU, Sustainable Development Solutions Network (SDSN) og det nederlandske charter for målene for bæredygtig udvikling; EØSU-konference »Næste skridt til en bæredygtig europæisk fremtid« den 7. juli 2016; IDDRI-konference »Sustainable development: it's time!«, Paris den 10. og 11. maj 2016; IASS-konference »Jump-starting the SDGs in Germany« den 1.-3. maj 2016.

(3) EØSU's udtalelse om et europæisk civilsamfundsforum for bæredygtig udvikling (EUT C 303 af 19.8.2016, s. 73).

(4) Bæredygtighed nu! EPSC Strategic Notes, 18. udgave, 20. juli 2016.

(5) Ibid.

(6) Tale ved næstformand for Kommissionen, Frans Timmermans, på FN's topmøde den 27. september 2015.

(7) Punkt 4.3.3 i EØSU's udtalelse om status over Europa 2020-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst (EUT C 12 af 15.1.2015, s. 105); EØSU's udtalelse om et europæisk civilsamfundsforum for bæredygtig udvikling (EUT C 303 af 19.8.2016, s. 73).

(8) Europa-Parlamentets beslutning 2016/2696 (RSP).

(9) SDSN, Bertelsmann Stiftung, SDG Index & Dashboard, juli 2016; Niestroy, »How are we getting ready?« DIE arbejdsdokument, 9/2016.

(10) Som grundlag for vurderingen i punkt 4.2.2-4.2.7, se Niestroy (2016), s. 38-45; Kommissionen, GD for Forskning og Innovation (2015). »The role of science, technology and innovation policies to foster the implementation of the SDGs«.

(11) COM(2016) 359 final.

(12) EØSU's udtalelse om Parisprotokollen — En plan for bekæmpelsen af globale klimaændringer efter 2020 (EUT C 383 af 17.11.2015, s. 74); EØSU's udtalelse om markedsbaserede instrumenter (EUT C 226 af 16.7.2014, s. 1).

(13) EØSU's udtalelse om markedsbaserede instrumenter (EUT C 226 af 16.7.2014, s. 1).

(14) EØSU's udtalelse om den cirkulære økonomi (EUT C 264 af 20.7.2016, s. 98).

(15) EØSU's udtalelse om koalition til sikring af overholdelsen af Parisaftalens forpligtelser, vedtaget den 14. juli 2016 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(16) EØSU's udtalelse om markedsbaserede instrumenter (EUT C 226 af 16.7.2014, s. 1); EØSU's udtalelse om en ny udformning af energimarkedet (EUT C 82 af 3.3.2016, s. 13); EØSU's udtalelse om en ny aftale for energiforbrugere (EUT C 82 af 3.3.2016, s. 22).

(17) EØSU's udtalelse om fælles eller delt forbrug: en bæredygtig model for det 21. århundrede (EUT C 177 af 11.6.2014, s. 1); EØSU's udtalelse om deleøkonomi og selvregulering (EUT C 303 af 19.8.2016, s. 36).

(18) EØSU's udtalelse om sociale investeringers virkninger for beskæftigelsen og de offentlige budgetter (EUT C 226 af 16.7.2014, s. 21); og om principper for effektive og pålidelige socialsikringssystemer (EUT C 13 af 15.1.2016, s. 40).

(19) EØSU's udtalelse om sociale investeringers virkninger for beskæftigelsen og de offentlige budgetter (EUT C 226 af 16.7.2014, s. 21); EØSU's udtalelse om bekæmpelse af fattigdom (EUT C 133 af 14.4.2016, s. 9).

(20) COM(2008) 426 final.

(21) EØSU's udtalelse om grøn handlingsplan for SMV'er/grønt beskæftigelsesinitiativ (EUT C 230 af 14.7.2015, s. 99); EØSU's udtalelse om det digitale samfund: adgang, uddannelse, efteruddannelse, beskæftigelse og ligestillingsværktøjer (EUT C 451 af 16.12.2014, s. 25); EØSU's udtalelse om hen imod en blomstrende datadreven økonomi (EUT C 242 af 23.7.2015, s. 61).

(22) EØSU's udtalelse om europæisk minimumsindkomst og fattigdomsindikatorer (EUT C 170 af 5.6.2014, s. 23).

(23) EØSU's udtalelse om sociale investeringers virkninger for beskæftigelsen og de offentlige budgetter (EUT C 226 af 16.7.2014, s. 21).

(24) EØSU's udtalelse om udvikling af et finansielt økosystem for socialøkonomiske virksomheder (EUT C 13 af 15.1.2016, s. 152).

(25) FAO og de 17 mål for bæredygtig udvikling: http://www.fao.org/3/a-i4997e.pdf.

(26) EØSU's udtalelse om mere bæredygtige fødevaresystemer (EUT C 303 af 19.8.2016, s. 64).

(27) Ibid.

(28) FUSIONS (2016). Overslag over mængden af fødevarespild i Europa; http://www.eu-fusions.org/phocadownload/Publications/Estimates%20of%20European%20food%20waste%20levels.pdf.

(29) Se fodnote 26.

(30) IDDRI, 2015 Issue Brief: http://www.iddri.org/Publications/Three-commitments-governments-should-take-on-to-make-Sustainable-Development-Goals-the-drivers-of-a-major-transformation.

(31) Niestroy (2016), s. 28.

(32) UNEP's undersøgelse, Building a sustainable Financial System in the European Union, s. 5: http://web.unep.org/inquiry.

(33) EØSU's udtalelse om langsigtet finansiering af den europæiske økonomi (EUT C 327 af 12.11.2013, s. 11).

(34) COM(2015) 497 final.

(35) EØSU's udtalelse om handel, vækst og udvikling ( EUT C 351 af 15.11.2012, s. 77); EØSU's udtalelse om finansiering af udvikling — civilsamfundets holdning EUT C 383 af 17.11.2015, s. 49.

(36) EØSU's udtalelse om handel for alle (EUT C 264 af 20.7.2016, s. 123).

(37) EØSU's udtalelse om ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder (EUT C 303 af 19.8.2016, s. 17).

(38) »Ultimately, it’s all about governance« (I sidste ende handler det alt sammen om styreformer), kommissær Frans Timmermans' tale på FN-topmødet den 27. september 2015.

(39) EØSU's udtalelse om 2030-dagsordenen — En Europæisk Union for bæredygtig udvikling i hele verden, endnu ikke offentliggjort i EUT.

(40) EØSU's udtalelse om et europæisk civilsamfundsforum for bæredygtig udvikling, (EUT C 303 af 19.8.2016, s. 73).