Nr. C 178/46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.7.82 
Udtalelse om udbygning af Det europæiske monetære System 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalget besluttede på sin 196. plenarforsamling den 24. marts 1982 på forslag fra sit 
præsidium at afgive en udtalelse om det nævnte enme. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 197. plenarforsamling, afholdt i 
Bruxelles den 28. og 29. april 1982, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
198, 
under henvisning til meddelelse fra Kommissionen 
til Rådet om udbygning af Det europæiske mone­
tære System og særlig det udkast til Rådets resolu­
tion, som er vedføjet denne meddelelse, 
under henvisning til beslutning truffet af Det øko­
nomiske og sociale Udvalgs præsidium den 
23. marts 1982 som stadfæstet af plenarforsamlingen 
den 24. marts 1982 om at pålægge Afdelingen for 
økonomiske og finansielle anliggender at udarbejde 
initiativudtalelse om spørgsmålet, 
under henvisning til Det økonomiske og sociale 
Udvalgs udtalelse om Fællesskabet og den internati­
onale valutauro, vedtaget på plenarforsamlingen 
den 20. og 21. juni 1978 C1), 
under henvisning til Det økonomiske og sociale 
Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets forordning 
om indførelse af et europæisk valutasystem, vedta­
get på plenarforsamlingen den 29. og 30. november 
1978 (2), 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af 
ordføreren, Claude Evain, 
under henvisning til forhandlingerne på det 70. 
møde i Afdelingen for økonomiske og finansielle 
anliggender den 20. april 1982, og 
(>) EFTnr. C 283 af 27. 11. 1978. 
(2) EFTnr. C 105 af 26. 4. 1979. under henvisning til forhandlingerne på den 197. 
plenarforsamling den 28. og 29. april 1982 — 
med 78 stemmer for, 1 imod, mens 8 undlod at 
stemme 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Udvalget har altid støttet målsætningen om 
oprettelse af en monetær union. Så tidligt som i juni 
1978 behandlede Udvalget i en udtalelse de mone­
tære problemer i såvel EF-sammenhæng som i ver-
denskontekst. I november 1978 godkendte Udvalget 
det forslag til EMS, som Kommissionen fremlagde, 
og som dannede udgangspunktet for det »system«, 
som Det europæiske Råd indførte i december 1978. 
2. Udvalget konstaterer, at det nye resolutionsud­
kast, som er forelagt Rådet af Kommissionen, er et 
yderligere skridt hen imod et økonomisk og mone­
tært fællesskab. Beklageligvis er betingelserne for at 
gå over i systemets institutionelle fase ikke opfyldt i 
øjeblikket. I mellemtiden bør man ikke desto min­
dre fremme alle de initiativer, som kan bidrage reelt 
til at cementere denne fase. 
De økonomiske aktører, af hvilke man forventer et 
bidrag til jobskabelsen, har således mere end nogen­
sinde behov for en reduktion af usikkerhedsmomen­
terne, såfremt de skal have en rimelig chance for at 
forudsige fremtiden, hvilket jo er afgørende for 
deres investeringsadfærd. 
3. Det monetære samarbejde i Europa har, selvom 
man ikke hermed har realiseret de ambitiøse mål­
sætninger, som man opstillede i begyndelsen af 
1970 erne (en monetær union inden 1980), udfyldt 
sin rolle godt på dette punkt. Til trods for oliepris-
choket og de drastiske fluktuationer i rentesatserne i 
15.7.82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 178/47 
hele verden, er der-opnået en betydelig stabilitet i 
kursrelationerne mellem EMS-valutaerne. De juste­
ringer af centralkurserne, som har været nødven­
dige, har ligget inden for rimelighedens grænser. De 
er sket efter grundige forudgående overvejelser. De 
meget kortfristede støttearrangementer centralban­
kerne imellem har i sig selv været tilstrækkelige til at 
sikre systemets funktion. Den omstændighed, at 
enhver ændring af centralkurserne fremover kun kan 
ske efter forudgående forhandling og enighed i 
EMS-regie, repræsenterer en fundamental ændring i 
regeringernes adfærd og ville have været utænkelig 
for blot ti år siden. 
4. I dag er EMS imidlertid udsat for de kraftigste 
spændinger siden systemets etablering; to medlems­
stater (Frankrig og Tyskland), som er blandt de øko­
nomiske vigtigste lande i EF, fører i øjeblikket en 
forskellig politik. Det tredje økonomisk betydnings­
fulde land (Storbritannien) har hidtil ikke fundet det 
betimeligt at træde ind i systemet. 
Den økonomiske afmatning og arbejdsløsheden 
øver et pres på regeringer, hvis politiske kurs kan 
være forskellig, og har derved tendens til at skærpe 
divergenserne i den økonomiske politik i de enkelte 
medlemsstater. De eksogene faktorer (bevægelser i 
renten og i valutakurserne) virker i samme retning. 
Denne situation kan få ødelæggende konsekvenser 
for hele Fællesskabets økonomi og især for den fæl­
les landbrugspolitik. Desuden er en af virkningerne 
heraf, at man står uden nogen modvægt mod den 
dominerende dollar. 
Konvergens 
5. Kommissionens forslag udgør en første positiv 
reaktion på spørgsmålene omkring udbygning af 
EMS. Forslagene forekommer imidlertid utilstræk­
kelige til at dæmme op for en opløsning af selve det 
fælles marked, medmindre medlemsstaterne går ind 
på at iagttage den disciplin, som kræves for at 
undgå betydelige forskelle i omkostnings- og prisud­
viklingen EMS-landene imellem. 
I modsat fald vil stadig hyppigere justeringer af 
valutakurserne blive nødvendige, og systemet vil da 
miste sin eksistensberettigelse. 
6. Det er på denne baggrund, Udvalget lægger 
ganske særlig vægt på de af Kommissionens forslag, 
der tager sigte på at forbedre konvergensen i med­
lemsstaternes monetære og økonomiske politik (se 
resolutionsudkastets afsnit 3). På dette punkt er det 
imidlertid frem for alt regeringerne, som skal tage 
initiativet. Hvad EF-organerne angår, bestræber disse sig på at 
styrke samrådsprocedurerne. Erfaringerne viser såle­
des, at det pres, der ad denne vej som følge af selve 
systemets eksistens lægges på regeringerne, i mange 
tilfælde langt fra er uden betydning. 
Men på den europæiske integrations nuværende sta­
dium hverken er eller kan der være bestemmelser, 
som tilpligter medlemsstaterne at harmonisere deres 
politik. 
7. Man konstaterer i øvrigt, at det, selv i den helt 
basale formulering af målsætningerne eller i iagtta­
gelsen af resultaterne, ikke altid har været muligt at 
nå til enighed om de om ikke fælles så dog i det 
mindste tilstrækkeligt harmoniserede metoder, der 
kræves for at foretage pålidelige sammenligninger. 
Imidlertid er det uomgængeligt nødvendigt, at der 
sker fremskridt på dette område, dersom der skal 
tages mere nøjagtigt mål af realiteterne. 
Offentlig brug af ECU 
8. De to foranstaltninger, som Kommissionen 
foreslår for at opnå en mere udbredt anvendelse af 
ECU'en blandt centralbankerne (en forhøjelse fra 
50% til 100% af grænsen for accept af ECU, fri 
adgang til den meget kortfristede finansieringsfacili-
tet i forbindelse med interventioner i EF-valutaer 
inden for margenen), skulle i teknisk henseende 
kunne bidrage til at forbedre systemets funktions­
evne, i det mindste på kort sigt. De vil imidlertid 
ikke i sig selv være tilstrækkelige til varigt at konso­
lidere EMS. De har desuden den fordel, at ECU'en i 
de offentlige kredsløb tildeles en status, som nær­
mer sig den, andre valutaer har. Dette forekommer 
så meget desto mere berettiget, som ECU'en i for­
hold til de fleste EF-valutaer hidtil har vist sig at 
være mere stabil end guld eller dollar. 
9. Selv om det tilkommer valutamyndighederne at 
tage nærmere stilling til denne omlægning af ord­
ningen og de foreslåede modydelser (loft over tilde­
lingerne, regler for forrentning af ECU-stilling 
osv....), så skal dette ske under hensyntagen til de 
økonomiske og sociale fordele, som Fællesskabet 
kan høste af en større solidaritet mellem deltager­
landene. 
10. Det står helt klart, at selv om Kommissionens 
forslag overvejende er af teknisk art, så har de i vir­
keligheden i vidt omfang et politisk sigte. 
Privat brug af ECU 
11. Den gradvise og delvise substitution af natio­
nale valutaer med ECU i de kontrakter, som indgås, 
eller de konti, som åbnes af de økonomiske aktører, 
Nr. C 178/48 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.7.82 
vil ligeledes bidrage til at styrke den økonomiske 
integration i EF. Men denne substitution er ikke 
noget, som kan dekreteres; den vil ene og alene 
hvile på forudsætningen om, at der indgås en aftale 
mellem de berørte parter, og må være et spørgsmål 
om, hvordan markedet bedømmes, thi målet må 
være ECU' ens konvertibilitet. 
Derimod har privat brug af ECU i den aktuelle fase 
ikke andet til fælles med den ECU i egentlig for­
stand, som anvendes af centralbankerne, end defini­
tionen, som i øvrigt er reviderbar, nemlig den kurv 
af valutaer, som tjener til deres værdiansættelse. 
Den anvendes stort set kun i kraft af disse valutaer, 
som stadig i langt de fleste tilfælde er de eneste 
afregningsvalutaer. 
Hertil kommer, at for brugeren er den ene af disse 
valutaer hans nationale valuta, medens de øvrige er 
fremmede valutaer, der er underkastet ordninger, 
som er forskellige fra land til land. Forbuddene mod 
eller restriktionerne på anvendelsen af ECU har der­
med en tendens til at kumulere sig. 
For den private bruger er ECU'en derfor stadig van­
skelig at anvende og relativt bekostelig. Udvalget 
kan kun bifalde enhver bestræbelse fra EMS eller 
fra medlemsstaternes side på at klarlægge og norma­
lisere betingelserne for anvendelsen af ECU. 
EMS og omverdenen 
12. Indtil nu har EMS spillet en positiv rolle såle­
des at forstå, at det er lykkedes deltagerlandene at 
oprette en zone med stabile indbyrdes kursrelatio-
ner, til trods for at kursrelationen mellem ECU og 
den vigtigste internationale valuta, dollaren, har 
varieret med mere end 40 %. (Forskellen mellem den 
laveste dollarkurs den 8. januar 1980, og den højeste 
dollarkurs, den 10. august 1981, androg 48 % regnet i 
ECU.) 
Bruxelles, den 29. april 1982. 13. Alene en teknisk styrkelse af EMS-mekanis-
merne synes imidlertid ikke at være tilstrækkelig til 
at sikre en langt større grad af europæisk uafhængig­
hed af den amerikanske politik. Blandt medlemssta­
terne er der ikke enighed om, hvilke fundamentale 
foranstaltninger der skal til for at sikre denne uaf­
hængighed. Endvidere må der tages hensyn til det 
nødvendige i at fastholde solidariteten i den vestlige 
verden. 
14. Kommissionens forslag om at udbygge samrå­
dene mellem EF-instanserne og de amerikanske og 
japanske myndigheder går derfor i allerhøjeste grad 
i den rigtige retning. Hvor EMS-relationerne med 
omverdenen i øjeblikket i al væsentlighed henhører 
under de nationale valutamyndigheders kompeten­
ceområde, bør de fælles skridt over for De forenede 
Stater fremover antage nye former. 
15. Kommissionen fremlægger to forslag, hvoraf 
det ene drejer sig om indførelsen af en enkelt kredit­
linje mellem FED og FECOM, og det andet går ud 
på at bemyndige FECOM til at levere ECU'er til 
centralbanker uden for systemet mod reserveind­
skud. 
Atter her tilkommer det valutamyndighederne at 
udtale sig om de tekniske aspekter og om betimelig­
heden af dette forslag. Med dette forbehold er det 
efter Udvalgets mening ønskeligt, at centralbanker­
nes interventioner i tredjelandevalutaer så vidt 
muligt koordineres. En sådan politik ville indebære 
en mere hensigtsmæssig tackling af spørgsmålene 
vedrørende de indbyrdes kursrelationer og renteni­
veauerne inden for Fællesskabet. 
16. Udvalget mener, at det første, der nu bør dra­
ges omsorg for, må være at dæmme op for misfor­
ståelser eller illusioner om EMS' nøjagtige række­
vidde, om EMS' instrumenter og teknikker og om de 
resultater, man kan forvente sig af forslaget. Alt, 
hvad der kan bidrage til at give de økonomiske 
aktører og hele offentligheden en bedre orientering 
om disse spørgsmål og specielt om systemets konse­
kvenser for den økonomiske og sociale situation og 
for beskæftigelsen, bør derfor nyde fremme. 
Formandfor 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Tomas ROSEINGRAVE