ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/160

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om ændring af Kommissionens forslag KOM(2011) 627 endelig/3 til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)

COM(2012) 553 final — 2012/0282 (COD)

2013/C 44/31

Europa-Parlamentet og Rådet besluttede henholdsvis den 22. og den 24. oktober 2012 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

»Ændring af Kommissionens forslag KOM(2011) 627 endelig/3 til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)«

COM(2012) 553 final — 2012/0282 (COD).

Da EØSU går ind for forslagets indhold og ikke har nogen bemærkninger, besluttede det på sin 485. plenarforsamling den 12.-13. december 2012, mødet den 12. december, med 137 stemmer for og 4 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for Kommissionens forslag.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/158

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om ændring til Kommissionens forslag KOM(2011) 626 endelig/3 til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningsforordningen)

COM(2012) 535 final — 2012/0281 (COD)

2013/C 44/29

Europa-Parlamentet og Rådet besluttede henholdsvis den 22. og den 24. oktober 2012 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

»Ændring til Kommissionens forslag KOM(2011) 626 endelig/3 til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningsforordningen)«

COM(2012) 535 final — 2012/0281 (COD).

Da EØSU går ind for forslagets indhold og ikke har nogen bemærkninger, besluttede det på sin 485. plenarforsamling den 12.-13. december 2012, mødet den 12. december, med 124 stemmer for og 5 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for Kommissionens forslag.
7.1.1

Indførelse af en passende styrings- og samordningsmekanisme for gennemførelsen af den makroregionale strategi, som vil være i stand til at koordinere de mange EU-organer og lokale aktører, som involveres. Derfor foreslås følgende: — Overdragelse af samordningen af aktionerne under den makroregionale strategi til Kommissionen (Generaldirektoratet for Regionalpolitik i samarbejde med EU-Udenrigstjenesten), så strategien opnår status af officiel EU-politik. — Udformning af to subregionale makrostrategier for Middelhavsområdet (én for den østlige del og én for den vestlige del) med udgangspunkt i disse områders særlige geografiske, økonomiske, sociale og kulturelle karakteristika. Disse to subregionale strategier vil sammen med strategien for Adriaterhavet og Det Joniske Hav dække hele Middelhavet. — Det foreslås endvidere, at man som arbejdsmodel anvender f.eks. de strukturer, som allerede har været benyttet i forbindelse med Atlanterhavsstrategien (Generaldirektoratet for Maritime Anliggender og Fiskeri), nemlig: 1. Oprettelsen på initiativ af Generaldirektoratet for Regionalpolitik af to forummer om Middelhavet (en østlig og en vestlig), som skal beskrive den fremherskende aktuelle situation i hvert af disse områder og foreslå handlingsplaner. Forummerne skal bestå af repræsentanter for EU-institutionerne (Kommissionen, Parlamentet, EØSU og Regionsudvalget), repræsentanter for Middelhavslandene, repræsentanter for lokale og regionale myndigheder og repræsentanter for civilsamfundet. 2. De to forummer skal bistås af to styringsgrupper. 3. Kommissionen og de nationale regeringer skal vurdere de endelige forslag fra de to forummer.
11.1

Både Kommissionen og medlemsstaternes forvaltningsmyndigheder skal sætte forenkling af procedurerne øverst på dagsordenen. Det anfægtes ikke, at man skal stå til regnskab for hver en øre, der gives ud, men alligevel er det uacceptabelt, at det fortsat er så besværligt at forvalte og ansøge om EU-fonde, med det resultat, at de modtagere, der har hårdest brug for støtte (f.eks. SMV'er og ngo'er), ofte trækker det korteste strå (11). Desuden bør man sætte alt ind på at sikre, at det kun er projekter med egentlig merværdi, som modtager støtte.
4.15

Forvaltningsselskabernes behov for at kontrollere, hvordan de udbydere, som har fået tildelt en multiterritorial licens, anvender rettighederne, tvinger dem til at tilbyde muligheden for at deklarere den effektive anvendelse af rettighederne online ved hjælp af en metode, der er i tråd med frivillige standarder og gældende praksis. EØSU bifalder forvaltningsselskabernes mulighed for at afvise rapporter i ejendomsretligt beskyttede formater, når disse har tilbudt, at dette kan gøres i overensstemmelse med en anerkendt standard for elektronisk udveksling af data.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/159

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om ændring til Kommissionens forslag KOM(2011) 625 endelig/3 til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik

COM(2012) 552 final — 2011/0280 (COD)

2013/C 44/30

Europa-Parlamentet og Rådet besluttede henholdsvis den 22. og den 24. oktober 2012 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

»Ændring til Kommissionens forslag KOM(2011) 625 endelig/3 til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik«

COM(2012) 552 final — 2011/0280 (COD).

Da EØSU går ind for forslagets indhold og ikke har nogen bemærkninger, besluttede det på sin 485. plenarforsamling den 12.-13. december 2012, mødet den 12. december, med 127 stemmer for, 2. imod og 2 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for Kommissionens forslag.
1.12

Udvalget opfordrer Kommissionen til at foreslå en tidsplan og nærmere bestemmelser for den fælles afviklingsmekanisme (6) såvel som andre relevante delmål, der endnu ikke er blevet konkretiserede, såsom forvaltningen af eventuelle kriser i forbindelse med den fælles tilsynsvirksomhed. På denne måde vil bankunionen vinde i troværdighed og blive et fælles fundament for hele det indre marked. Dermed vil man kunne forhindre, at selv ret små banksvigt udløser grænseoverskridende systemisk skade eller mistillid, som fører til, at indskud overføres til et andet land til skade for banksystemet i det pågældende land. Udvalget går ind for, at den fælles afviklingsmekanisme på sigt kan påtage sig yderligere koordineringsopgaver i forbindelse med kriseforvaltning. Men tilsyn og afvikling bør gå hånd i hånd for at undgå, at en medlemsstat kommer til at bære ansvaret for eventuelle beslutninger på europæisk plan om at afvikle en bank og for omkostningerne ved indskudsdækning.
c)

Hvilke ændringer af gældende EU-ret vil eventuelt være nødvendige for at imødegå de risici og løse de problemer, der er beskrevet ovenfor? Svar til b) og c): Paul Tucker, vicedirektør i Bank of England og medlem af FSB (konference i Bruxelles den 27. april 2012) har foreslået disse "10 bud": — Skyggebankers investeringsredskaber eller midler, der sponsoreres eller opereres af banker, bør anføres på bankernes konsoliderede balance. — Nedgraderingen af kreditvurderinger, som likviditetsdækningsgraden i Basel III baserer sig på, bør være højere for bevilgede lån for finansielle enheder end for ikke-finansielle enheder. Dette betyder, at bankerne skal råde over flere likvide aktiver for at kunne stå imod en sådan eksponering. — Banktilsynsmyndighederne bør begrænse, i hvor høj grad banker kan finansiere deres aktiviteter på kort sigt ved hjælp af amerikanske pengemarkedsfonde og andre usikre eller volatile finansieringskilder, herunder CNAV-pengemarkedsfonde (constant net asset value) med andet hjemsted. — Hvis skyggebankerne finansierer deres aktiviteter ved hjælp af kortsigtet gæld, bør de være underlagt en lovgivning, der minder om bankernes, samt tilsyn med deres finansielle balances modstandsdygtighed. — Kun banker bør have tilladelse til at anvende kundernes penge og ubehæftede aktiver til at finansiere deres egne aktiviteter i væsentlig grad, og der bør være et klart defineret forhold derimellem. Den juridiske form bør tilpasses det økonomiske indhold. — Hvad angår ikke-bankmæssige enheder, bør kunders penge og ubehæftede aktiver adskilles og ikke anvendes til at finansiere enhedernes aktiviteter i væsentlig grad. Imidlertid bør der gives tilladelse til, at ikke-bankmæssige enheder kan tilbyde lån til kunderne i form af sikkerhed med henblik på finansiering af deres beholdning af værdipapirer (finansiering af sikkerhedsstillelser). — Markedernes gennemsigtighed bør øges, eventuelt og ideelt set ved hjælp af et transaktionsregister med åben adgang til de indsamlede data, således at alle kan følge med i, hvad der foregår på disse finansielle markeder, som er meget vigtige, men samtidigt uigennemsigtige. (Dette ville også være gavnligt for markedsaktørerne). — Virksomheder og finansieringsfonde bør ikke have mulighed for at yde lån med sikkerhedsstillelse i værdier, som ikke er godkendt, eller som de ikke er i stand til fuldt ud at råde over. — Lovgivningen bør specificere, hvordan ikke-bankmæssige enheder kan anvende kontant sikkerhedsstillelse. — Myndighederne bør have mulighed for at gribe ind og forlange mindsteværdier for "haircuts" eller fortjenstmargener for de sikrede finansieringsmarkeder (eller dele af disse markeder). (Dette bør ske på internationalt niveau og bør have forbindelse til haircuts fra centralbankerne).
4.1

I sin nuværende form vil forslaget kun muliggøre en hurtigere godkendelse (inden for en måned) af særlige foranstaltninger, der fraviger direktiv 2006/112/EF, i tilfælde hvor en medlemsstat anmoder om en fravigelse med hensyn til udpegelsen af modtageren som den person, der er ansvarlig for betaling af momsen på særlige leverancer af varer og tjenesteydelser, som fravigelse fra artikel 193 (som på nuværende tidspunkt synes at være et effektivt redskab til bekæmpelse af svig), mens det i andre tilfælde kræves enstemmighed i Rådet, hvilket i betydelig grad kan svække indsatsen for en effektiv bekæmpelse af momssvig. EØSU fremhæver også, at bedragerne nu samarbejder effektivt, så det vil være hensigtsmæssigt, hvis skattemyndighederne og politiet i en række lande oplyses om og inddrages i proceduren for indrømmelse af fravigelser under forlaget til nye artikler i direktivet. Dette gælder navnlig for lande, som ulovlige aktiviteter kan overføres til efter en fravigelse.
4.10

Ønsket om uafhængighed og retssikkerhed er også en grund for EØSU til at foreslå, at ansvaret for at overvåge og rapportere om aftaler om delt brug af frekvenser mellem brugere samt om disse aftalers overholdelse af konkurrencereglerne pålægges de nationale tilsynsmyndigheder og i givet fald Sammenslutningen af Europæiske Tilsynsmyndigheder inden for Elektronisk Kommunikation (BEREC), når der er behov for strategisk planlægning, koordinering og harmonisering af især procedurer for udstedelse af generelle tilladelser eller individuelle rettigheder til frekvensudnyttelse, og når der skal overvindes barrierer for udviklingen af det indre marked.
3.4.1

Generelt fastsættes fiskerimulighederne på grundlag af en udnyttelsesgrad for de berørte dybhavsarter, som svarer til det maksimalt bæredygtige udbytte. For at opnå en sådan bæredygtighed anvendes forskellige foranstaltninger: for det første fastlægges der en ordning med fiskeritilladelser, hvor hver ansøger skal oplyse, hvilken eller hvilke arter i de opstillede lister der er målart for det pågældende fiskeri. EØSU konstaterer, at listerne i det foreliggende forslag, der er baseret på aftaler indgået i Kommissionen for Fiskeriet i det Nordøstlige Atlanterhav (NEAFC), er mere omfattende end de nuværende og inkluderer fiskerier, som i dag ikke er medtaget i reguleringen af dybhavsbestandene. For det andet lægges der mere vægt på betydningen af videnskabelige oplysninger, skønt det skal bemærkes, at de fleste medlemsstater råder over forskningsinstitutioner og forskere, som har udført et eksemplarisk arbejde, der kan understøtte et bæredygtigt fiskeri.
1.3

EØSU ønsker dog at benytte henstillingen om gennemførelse af de overordnede retningslinjer i den økonomiske politik som en lejlighed til at fremhæve behovet for at revidere strategien for økonomisk politik, særligt med tanke på planerne om at ajourføre retningslinjerne i 2014. Udvalget mener, at det fremherskende makroøkonomiske policy-mix er skævt, fordi det ikke tilgodeser vigtigheden af efterspørgsel og en mere retfærdig fordeling. Flere reformbestræbelser ser ud til at have en stabiliserende effekt på finansmarkederne, hvilket skulle gøre det muligt at lægge større vægt på vækstpolitikker og jobskabelse i den nuværende økonomiske politiske strategi. Banksektorens og finansmarkedernes operationelle kapacitet er imidlertid ikke genoprettet fuldt ud.. Samtidig levner den stramme økonomiske politik heller ingen plads til et troværdigt ekspansionsprogram for at nedbringe statsgælden og arbejdsløsheden. Krisen er tværtimod blevet værre. I stedet for at arbejde sig ud af krisen, sparede euroområdet sig ind i et dobbeltdyk med vidtrækkende økonomiske og især sociale konsekvenser. Hvis man negligerer disse sociale konsekvenser, risikerer man på lang sigt at sætte Europas økonomiske vækst på spil.
3.2

EØSU bakker helhjertet op om Kommissionens initiativer og mener, at fuldførelsen af et egentligt fælles energiområde for 500 millioner forbrugere er en væsentlig forudsætning for fornyet vækst i Europa og også for gennemførelsen af et europæisk energifællesskab. Energi i rigelige mængder, som er fælles og konkurrencedygtig, er i EØSU’s øjne en af forudsætningerne for udviklingen af europæisk økonomi og for, at der kan skabes beskæftigelse i Europa. Europæisk industri har brug for konkurrencedygtige energipriser for at kunne overleve i Europa og fortsætte sin udvikling.
4.8.5

EØSU mener, at der i rækken af godkendelsesprocedurer er behov for at inkludere en vurdering af forbruget af (natur)ressourcer i miljøkonsekvensvurderingen. Økonomisk brug af ressourcerne er uden tvivl et økonomisk princip, der er en selvfølge i ethvert projekt, hvis det skal have nogen som helst chance for at blive gennemført. Dog viser den negative udvikling i biodiversiteten, at der foruden dette er behov for proaktive tiltag. Der er imidlertid for få oplysninger til at kunne foretage en sådan vurdering i forbindelse med miljøkonsekvensvurderingen. Det er nødvendigt med vejledning og informationsindsamling for at kunne vurdere dette aspekt af miljøkonsekvensvurderingen. Selv om en vurdering af forbruget af råvarer, naturressourcer og energi i produktive investeringer er omfattet af den integrerede godkendelsesprocedure i henhold til direktivet om industrielle emissioner, tages der ikke hensyn til ødelæggelsen af biodiversiteten.
5.3

At der nu for første gang stilles krav om, at slutbrugerne skal lade sig registrere, kan føre til kortvarige afbrydelser af den lovlige handel. Disse kan minimeres ved, at man i løbet af den overgangsperiode på 18 måneder, som de erhvervsdrivende og distributørerne har til at omstille sig, gennemfører en proaktiv kommunikationsindsats, der fortrinsvis er baseret på klare og præcise vejledninger udgivet af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne. Den eksisterende vejledning for de erhvervsdrivende (»Guidelines for Operators«) er et godt eksempel på et sådant kommunikationstiltag. På tidspunktet for registrering skal formålet med at lade sig registrere og fordelene herved være tydelige, således at både slutbrugerne og de erhvervsdrivende bliver opmærksomme på muligheden for og risiciene ved ulovlig anvendelse og dermed bedre kan bidrage til at mindske disse. De kompetente myndigheder bør have de samme adgangsrettigheder til både slutbrugernes og de erhvervsdrivendes forretningslokaler.
4.8

Det er vigtigt at overveje, hvordan man kan skabe tillid til et nyt mærke. Set fra forbrugernes synspunkt er den nuværende situation forvirrende nok i forvejen. Der findes mange forskellige mærkningsordninger, mange af dem er svære at forstå, og det er umuligt at holde styr på dem. Det er måske for meget forlangt at bede forbrugerne forholde sig til endnu en ordning og endnu et krav om at træffe informerede valg. I stedet for at indføre et nyt socialt mærke bør man overveje at udvide de eksisterende mærkningsordninger til også at omfatte socialt ansvar (hvis det ikke allerede er tilfældet). Det samme gælder for mærkets evne til at øge investorernes tillid. Kommissionen vil f.eks. bruge initiativer vedrørende social investering til at udvikle retningslinjer for forbedret rapportering af sociale resultater, som er opnået gennem denne indsats. EØSU har påpeget, at denne tilgang er afgørende i forbindelse med investering i sociale virksomheder (12), og der bør også tages hensyn til den i dette initiativ.
Ud over at oprette et europæisk cloud-partnerskab (ECP) bør Kommissionen hurtigst muligt gå i gang med at udforme et dokument af typen »Cloud First Policy« (amerikansk og newzealandsk inspireret) for at fremme anvendelsen af cloud computing i europæiske og nationale forvaltninger. Formålet er at nedbryde kulturelle barrierer og rydde individuelle bekymringer af vejen samt naturligvis at drage nytte af mere fleksible tjenester og betydeligt lavere omkostninger ved anvendelsen af cloud computing.

Udvalget understreger naturligvis, at Kommissionen i denne »Cloud First Policy« må indbygge sikkerhedsmekanismer for anvendelsen af cloud computing i offentlige tjenester og i visse følsomme private sektorer for at kontrollere om, eller ligefrem forhindre, at leverandører, der er underlagt risikobetonede nationale bestemmelser, fungerer som værter for data. Der kan f.eks. være tale om, at nordamerikanske leverandører er underlagt den hjemlige » Patriot Act «, selv om de er etablerede i Europa.
4.1.1

Efter udvalgets mening bør dette spørgsmål behandles mere nuanceret. Det primære kriterium for et EU-støttet samarbejde med udvalgte borgere fra tredjelande bør udelukkende være europæiske organisationers, virksomheders og SMV'ers, videnskabsfolks og forskeres specifikke interesse eller behov for den knowhow, man opnår gennem samarbejdet. Det vigtigste bør være at fremme det europæiske forskningsområde. Hvis der er brug for en fremragende ekspert fra et land med et højere BNP til et projekt, bør vedkommende kunne få støtte, hvis der ikke er andre muligheder for at udnytte den pågældende eksperts færdigheder og viden til fordel for Europa. Ledemotivet skal altid være Europas egne interesser!
4.9

Udvalget anser det for vigtigt, at teknologier med dobbelt anvendelse bliver anerkendt i lovgivningen for at fremme udviklingen af hybride teknologier, der både kan anvendes til militære og civile formål, men anser det for endnu vigtigere, at støtteteknologier, som er et af de prioriterede områder i Horisont 2020, sideløbende med interventioner under den fremtidige Fond for Intern Sikkerhed, styrkes såvel indholdsmæssigt som med tilførsel af flere midler.
4.18

EØSU anbefaler, at Kommissionen koncentrerer sin indsats omkring en politisk linje for tiden efter år 2020, som hovedsageligt bygger på den første valgmulighed. Denne strategi skal ikke tage udgangspunkt i målsætninger for vedvarende energi, men i et klart mål for reduktion af drivhusgasser samt en CO2-pris, som er høj nok til, at de relevante aktører gør en indsats for at forbedre effektiviteten og bidrager til FoU og investeringer, men ikke så høj, at det går ud over forbrugerne eller industriens konkurrenceevne. Desuden er der brug for målrettede foranstaltninger for at fremme udviklingen af og investeringer i teknologier for vedvarende energikilder, hvilket i sidste ende vil medføre virkelige forandringer. Disse foranstaltninger skal helst være fælles for hele EU og bør skræddersys til de forskellige teknologier.
4.9

Med hensyn til vedvarende energi, er det vigtigt at tage højde for størrelsen af investeringerne i ny produktionskapacitet, men også omkostningerne ved styrkelsen af nettet og udgifterne til eventuelle subsidier. Til dette sidste punkt kan det være nødvendigt i højere grad at understøtte de områder, der er mere energiafhængige, og hvor vedvarende energi hidtil har været mindre udviklet. Men det er vigtigt, at stigningstakten i produktionen af grøn energi sker i takt med styrkelsen af netværket. Det er også vigtigt at få fastlagt den nødvendige reservekapacitet for hver enkelt ekstra produktionsenhed for vedvarende energi. Reservekapaciteten kan dog importeres, men det forudsætter sammenkoblinger og et effektivt regionalt og europæisk samarbejde. Vilkårene for støtte til vedvarende energi bør tage højde for dette aspekt for at optimere tempoet for udviklingen og omkostningerne til støtten, som pålægges skatteyderne.
3.2

I sin udtalelse fra oktober 2010, insisterede EØSU på beskyttelsen af ofrene, så snart de er anerkendt som sådanne. Hele problemet ligger i denne anerkendelse og i bevisbyrden, som påhviler sårbare personer, der ikke taler sproget, som er overvåget af dem, der udnytter dem, som er bange, som ikke kender deres rettigheder, som ikke ved, hvor de skal henvende sig. Det er mht. opsporingen af ofrene, at der bør ske fremskridt, for at der kan være større lydhørhed. Nogle fagforeninger har iværksat pilotprojekter for at uddanne arbejdstagere, som kan møde ofre for tvangsarbejde, så de er klar over, hvornår de står over for et offer, og ved, hvordan de skal komme i kontakt med vedkommende og yde hjælp og beskyttelse. Offentlige myndigheder og foreninger bør gøre den samme indsats over for personer, som kan komme i kontakt med handlede mennesker, der er genstand for seksuel udnyttelse (næsten 80 % af ofrene). De eksisterende redskaber, kurser, retningslinjer og vejledninger bør stilles til rådighed for et meget bredere publikum, for at folk kan vide, hvordan og hvor de skal henvende sig, hvis de får mistanke om menneskehandel.
3.7.1

I artikel 13 fremsættes der krav om, at medlemsstaterne skal sikre, at der findes tilstrækkelige, effektive, uvildige og uafhængige muligheder for kunderne for at bilægge tvister. I denne sammenhæng understreger EØSU, hvor vigtigt det er, at sådanne institutioner får reelle klagemuligheder, og at der er mulighed for under mundtlig forhandling at undersøge bevismateriale for at opfylde direktivets krav. Udvalget vil også understrege, at det er vigtigt at sikre muligheden for at kunne bilægge en tvist ved domstolen, så forbrugeren ikke blot henvises til den alternative form for tvistbilæggelse.