tift< 
W KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 21.05.1997 
KOM(97) 192 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
OM 
EU'S POLITIK MOD KORRUPTION 

INDHOLD 
Del I: INDLEDNING 
1.1 BEHOVET FOR EN BEDRE EU-POLITIK MOD KORRUPTION 
1.2 KORRUPTIONENS OMFANG 
Del U: KORRUFOONSBEKÆMPELSE PÅ BESTEMTE OMRÅDER 
E 1 KORRUPTION OG STRAFFELOVGIVNINGEN 
H.2 SKATTEFRADRAG 
H.3 DET INDRE MARKED OG ANDRE INTERNE POLITIKKER 
H. 3.1 Udbudsdirektiverne 
11.3.2 Finansielle transaktioner 
n.3.2.a Virksomhedsregnskaber 
n.3.2.b Pengeinstitutter 
11.3.3 Andre foranstaltninger og politikker 
n.3.3.a Sortlistning 
n.3.3.b "Anti-korruptionsløfte" 
H.3.3.C Civilt søgsmål 
H.3.3.d Informanter 
n.4 BISTAND OG SAMARBEJDE MED TREDJELANDE 
11.4.1 Indsats mod korruption i tredjelande, der modtager støtte fra EU 
n.4.2 Korruptionsbekæmpelsesprogrammer 
n.4.3 "Good governance" og korruptionsbekæmpelsesklausuler 
n.5 SAMARBEJDE I INTERNATIONALE FORA 
BILAG 1 INTERNATIONALE INITIATIVER 
OK 
Del I: INDLEDNING 
1.1 BEHOVET FOR EN BEDRE EU-POLITIK MOD KORRUPTION 
1. Formålet med denne meddelelse er at redegøre for de vigtigste elementer af en samlet EU-politik 
mod korruption. Det er almindelig anerkendt, at der er behov for at bekæmpe korruption på EU-
niveau, og der er taget et antal initiativer, der er relevante i indsatsen mod korruption. Disse 
initiativer er imidlertid ikke tilstrækkelige og indgår ikke i en samlet politik. Udviklingen på en lang 
række områder viser, at der er behov for yderligere og mere koordinerede tiltag: 
• Europa-Parlamentet opfordrede i sin beslutning om korruption af 15. december 1995 
(ordfører fr. Salisch) opfordret Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne til at gribe ind over for 
korruption på en lang række forskellige områder. I betænkningen om samme emne, som ikke 
blot omhandlede korruption til skade for EU's finansielle interesser, undersfregedes det, at 
korruption er en trussel, der skal ses i sammenhæng med organiseret kriminalitet, og at der er 
behov for en EU-politik vedrørende korruption. 
• I den rapport, som Europarådet har bedt Den Højtstående Gruppe om Organiseret Kriminalitet 
om at udarbejde, er betydningen af at øge indsatsen mod korruption også understreget. 
• Spørgsmålet om korruption er nu til drøftelse i et betydeligt antal internationale gremier, 
/herunder G7, OECD, Europarådet, FN og Verdenshandelsorganisationen (se bilag I), 
Resultatet af disse drøftelser vil få konsekvenser for EU, og det bliver stadig tydeligere, at EU 
må optræde koordineret, hvis dens interesser skal sikres effektivt. 
2. Korruption er til skade for EU's interesser, da fænomenet 
- undergraver sunde beslutningsprocesser 
- virker konkurrenceforvridende og modarbejder principperne om fri konkurrence, navnlig det 
indre markeds funktion 
- skader De Europæiske Fællesskabers interesser 
- påvirker tredjelandspolitikken negativt, hvad angår støtten til et antal stater 
- er i modstrid med gennemsigtighed og åbenhed inden for international handel 
3. EU har interesse i at formulere en sammenhængende strategi for korruption både 
inden for og uden for sine grænser under fuld overholdelse af de internationale regler om 
jurisdiktion. En sådan strategi bør omfatte international handel og konkurrence, 
Fællesskabets udgifter på tredjelandsområdet, Fællesskabets egne ressourcer, politikken 
for udviklingssamarbejde og førtiltrædelsespolitikken. 
1.2 KORRUPTIONENS OMFANG 
• 4. Ved korruption forstås misbrug af magt eller andre uregelmæssigheder i beslutningsprocessen 
foranlediget af en utilbørlig tilskyndelse eller gevinst. Denne generelle definition af korruption 
kan ses i sammenhæng med et antal parametre. 
a 
• Forskellige former for uheldig adfærd kan påvirke beslutningsprocessen. Juridisk set kan der 
være tale om forskellige kategorier, f eks. misbrug, bedrageri, misbrug af indflydelse, bestikkelse 
og kommissioner. Ikke alle af disse kategorier er nødvendigvis ulovlige i alle medlemsstater. Der 
findes ingen ensartet definition af disse former for korruption. Der er eksempler på adfærd, som 
ikke er ulovlig i én medlemsstat, men som betragtes som korruption i andre medlemstater, f. eks. 
det at give gaver i stiltiende forventning om, at giveren så får en favorabel behandling. 
Alle former for korruption involverer i det mindste to parter, nemlig den, der bestikker - aktiv 
korruption - og den, der tager imod bestikkelsen - passiv korruption. Der er tale om aktiv 
korruption, når enten en privat person eller en juridisk person (f. eks. et firma) tilbyder 
bestikkelse. Der er tale om passiv korruption, når embedsmænd, politikere, ansatte, osv. tager i 
mod bestikkelse. Der kan også være tale om bestikkelse af personer, som ikke selv træffer 
beslutninger, men som har indflydelse på beslutningstageren. 
Det er ikke blot inden for den offentlige sektor, at der findes korruption. Også i den private 
sektor kan bestikkelse få en person til at handle i modstrid med en kontraktsmæssig, 
administrativ eller etisk forpligtelse. 
Korruption kan være international. Bestikkelser kan indebære betalinger i andre stater. Der kan 
også være tale om betalinger på nationalt område, til udenlandske embedsmænd og EU-
embedsmænd eller embedsmænd i andre internationale organisationer. 
• Visse politiske områder kan betragtes som særligt sårbare over for korruption. 
Lovgivningsmagten kan ønske at koncentrere sig om disse områder, som har særlige 
karakteristika. Et eksempel herpå er det EU-instrument, der kun omhandler korruption til skade 
for EU's finansielle interesser. Her var det helt klart nødvendigt med et specifikt tiltag på EU-
plan. I OECD har man koncentreret sig om korruption i internationale forretningstransaktioner, 
fordi denne form for korruption har særlig betydning for OECD-medlemmernes økonomiske 
transaktioner. 
5. I alle medlemsstater er det ulovligt at bestikke landets egne embedsmænd1, men reglerne 
herfor er forskellige. • 
I udkastet til konventionen om bekæmpelse af bestikkelse af EU-embedsmænd eller embedsmænd 
fra medlemsstaterne i EU anvendes følgende definitioner af passiv og aktiv bestikkelse af 
embedsmænd. De viser, hvilke elementer der er fælles for de 15 medlemsstater. 
"I henhold til denne konvention betragtes det som passiv bestikkelse, at en 
tjenestemand med fortsat, direkte eller gennem tredjemand, anmoder om eller modtager 
fordele, uanset disses art, for sig selv eller for tredjemand, eller tager imod et 
løfte herom,, for i strid med sine officielle pligter at udføre eller undlade at udføre 
en handling, der er omfattet af vedkommendes hverv eller udøvelsen heraf. 
I henhold til denne kovention betragtes det som aktiv bestikkelse,at en person med 
fortsæt, direkte eller gennem tredjemand, lover eller yder en tjenestemand en fordel, 
uanset dennes art, for ham selv eller for tredjemand, for at han i strid med sine 
officielle pligter foretager eller undlader at foretage en handling, der er omfattet 
af vedkommendes hverv eller udøvelsen heraf." 
• Hvis en virksomhed betaler bestikkelse, er det i visse medlemsstater sådan, at virksomheden som 
sådan er ansvarlig i henhold til straffeloven, medens det i andre lande kun er fysiske personer, der 
kan drages til ansvar, selv om handlingen skete til gavn for virksomheden 
• I visse medlemsstater betragtes valgte embedsmænd, ministre og parlamentsmedlemmer ikke 
som offentlige embedsmænd og er derfor ikke omfattet af de samme love om korruption. 
• I nogle stater er det ikke nødvendigvis ulovligt at bestikke en person, der har indflydelse på en 
embedsmand. Bestikkelsen skal betales til den embedsmand, som tager den pågældende 
beslutning, før der foreligger en kriminel handling. 
• I visse stater er der kun tale om en ulovlig handling, hvis en embedsmand handler i modstrid med 
sine officielle pligter. Så det er ikke nødvendigvis ulovligt, hvis en embedsmand tager imod 
bestikkelse for at give en kontrakt til et firma, som under alle omstændigheder ville have fået den. 
6. I de fleste medlemsstater er det for øjeblikket ikke ulovligt at bestikke en udenlandsk 
embedsmand eller embedsmænd ved internationale organisationer i noget tilfælde. Selv i de 
fire medlemsstater, hvor bestikkelse af udenlandske embedsmænd kan retsforfølges, er reglerne 
ikke ens. 
• Visse steder gælder territorialitetsprincippet Hvis bestikkelsen af en udenlandsk embedsmand 
sker på medlemsstatens territorium, kan både den aktive og den passive part retsforfølges, også 
selv om bestikkelse ikke er ulovlig i henhold til lovgivningen i den udenlandske embedsmands 
hjemland. Men hvis bestikkelsen foregår i udlandet, foreligger der ingen ulovlig handling i 
medlemsstater, der anvender dette princip. 
• Andre lande fortolker territorialitetsspørgsmålet bredt. De pådømmer sagen, hvis et hvilket som 
helst element afhandlingen er sket på deres territorium. Andre lande anlægger en mere snæver 
fortolkning, idet de kræver, at den væsentligste del afhandlingen er sket på deres territorium, før 
de pådømmer sagen. 
• Et andet princip, som kan supplere territorialitetsprincippet, er nationalitetsprincippet. I så 
tilfælde anses det for at være ulovligt, hvis en borger i et sådant land bestikker en udenlandsk 
embedsmand, selv om intet element afhandlingen foregår på dettes territorium. Det kan være, at 
det kun er den aktive korruption, der betragtes som ulovlig, d.v.s. at det kun er den borger i 
landet, som har betalt bestikkelse, der har begået en ulovlig handling. Det kan være et krav, at 
der foreligger en dobbelt ulovlig handling, d.v.s., at handlingen også er ulovlig i henhold til 
lovgivningen i den stat, hvor den udenlandske embedsmand blev bestukket. 
7. I et betydeligt antal medlemsstater er korruption i den private sektor ulovlig, men reglerne 
herom i de enkelte medlemsstater er endnu mere forskellige, end når det gælder bestikkelse af 
embedsmænd. 
8. I denne meddelelse skal man ikke gøre sig til talsmand for en fuldstændig harmonisering af 
medlemsstaternes korruptionslovgivning og -politik, men der er nogle nøgleområder, hvor det ville 
være ønskeligt med fælles regler i EU. 
DEL II: KORRUPTIONSBEKÆMPELSE PÅ BESTEMTE OMRÅDER 
II. 1 KORRUPTION OG STRAFFELOVGIVNINGEN 
9. Hvis man vil bekæmpe korruption, er det væsentligt, at fænomenet er ulovligt. Når 
korruption gøres ulovligt, virker det afskrækkende og præventivt, og der udsendes et klart og 
utvetydigt signal om, at en sådan praksis er uacceptabel og er imod almenvellets interesser. 
Ideelt set burde straffelovgivningen i EU omfatte bestikkelse af EU-embedsmænd, embedsmænd 
fra andre medlemsstater og embedsmænd fra tredjelande samt korruption i den private sektor. 
10.1 de fleste medlemsstater er det ikke ulovligt at bestikke EU-embedsmænd og embedsmænd 
fra andre medlemsstater. Dette giver anledning til særlige problemer, når det går ud over EU's 
budget. I 1995 foreslog Spanien er sæt regler, der blev til den første Protokol til 
Konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser2 I 
henhold til denne protokol er aktiv og passiv korruption, der involverer en embedsmand fra EU 
eller en medlemsstat, ulovlig i alle medlemsstater, hvis den er til skade for EU's finansielle 
interesser. Protokollen er endnu ikke trådt i kraft, og der er ikke fastsat nogen dato for dens 
gennemførelse. Ratificeringen herafer knyttet til ratificeringen af Konventionen om Beskyttelsen 
af EU's Finansielle Interesser. 
11. Medlemsstaterne bør forpligte sig til at ratificere og gennemføre den første Protokol 
før udgangen af første halvår af 1998. 
12. Den første protokol omfattede kun korruption til skade for EU's finansielle interesser. 
Italien fremsatte derfor i 1996 et forslag til konvention, der skulle sikre, at aktiv og passiv 
korruption, der indebar bestikkelse af EU-embedsmænd og embedsmænd fra medlemsstaterne, 
blev betragtet som ulovlig, også selv om EU's finansielle interesser ikke var berørt heraf. Man 
nåede hurtigt til enighed om indholdet af dette forslag, men der har været forsinkelser i 
vedtagelsen heraf. 
13. Medlemsstaterne bør forpligte sig til at vedtage forslaget til konvention om 
bekæmpelse af bestikkelse af EU-embedsmænd eller embedsmænd fra medlemsstaterne 
snarest, så den kan ratificeres før udgangen af 1998. 
14. De initiativer, der hidtil er taget, omfatter ikke bestikkelse af embedsmænd fra tredjelande, 
selv ikke når det går ud over fællesskabsmidler. Med hensyn til korruption uden for EU ville 
det være et skridt i den rigtige retning at gøre bestikkelse af en udenlandsk embedsmand (aktiv 
korruption) ulovlig. Dette ville omfatte personer inden for EU, som bestikker embedsmænd fra 
tredjelande. Et forslag i denne retning må naturligvis være i overensstemmelse med de 
internationale regler om jurisdiktion. Derfor bør det gælde for handlinger, der er begået helt eller 
delvis på en medlemsstats territorium og om muligt også handlinger begået af en borger fra en 
medlemsstat i udlandet. Spørgsmålet om dobbelt ulovlighed og om, hvilken definition der skal 
bruges, kræver yderligere overvejelser. 
Undertegnet den 27/9/96 
15. Det er meget vigtigt, at en eventuel aftale om at ulovliggøre bestikkelse af udenlandske 
embedsmænd underskrives afså mange lande som muligt. Kun således kan man sikre sig, at EU-
virksomheder, der er omfattet af en lov om forbud mod bestikkelse af udenlandske 
embedsmænd, ikke er dårligere stillet i forhold til deres konkurrenter fra andre lande. I 
1978/1979 blev der gjort forsøg på at få udarbejdet en FN-konvention. Europarådet er nu ved at 
udarbejde en samlet konvention om emnet. OECD har også spørgsmålet til behandling, hvorfor 
der på denne organisations ministerrådsmøde skal drøftes et forslag til instrument, som kun 
omhandler korruption i forbindelse med internationale forretningstransaktioner. Dette vil betyde 
et værdifuldt skridt fremad. Men instrumentet omfatter som sagt ikke alle former for korruption, 
navnlig ikke uregelmæssigheder, som vedrører EU's finansielle og faglige bistand. 
16. Kommission støtter vedtagelsen af en fælles holdning i henhold til Afsnit VI i TEU 
om ulovliggørelse af bestikkelse af udenlandske embedsmænd med benblik på også at 
forfølge dette mål i Europarådet/OECD. 
17. Korruption i den private sektor har endnu ikke været drøftet i EU. Der kan f. eks. være 
tale om, at en person i et privat firma bestikkes, for at få ham/hende til at handle i modstrid mod 
hans/hendes forpligtelser. I nogle medlemsstater er visse former for privat korruption ulovlig3. I 
andre medlemsstater kan der kun træffes civile eller administrative foranstaltninger. I 
Europarådet drøfter man privat korruption. EU har interesse i at bekæmpe denne form for 
korruption især på grund af dens betydning for konkurrencen. 
18. Kommissionen går ind for at ulovliggøre privat korruption i henhold til Afsnit VI i 
TEU og støtter som udgangspunkt vedtagelsen af en fælles holdning med henblik på de 
pågående forhandlinger i Europarådet. 
19. Strafferetlige sanktioner er ikke i sig selv tilstrækkelige til at bekæmpe korruption (der 
retsforfølges kun i et beskedent antal korruptionssager med et heldigt udfald). Der er også behov 
for en bred vifte af foranstaltninger, som f. eks. mere åbenhed og bedre samfundsøkonomiske 
vilkår. I det følgende redegøres der for nogle af de mere relevante ikke-strafferetlige 
foranstaltninger mod korruption. 
II.2. SKATTEFRADRAG 
20. Når en virksomhed beregner sin skattepligtige indkomst, er det normalt tilladt at fratrække 
de udgifter, der er medgået til erhvervelsen af denne indkomst. Dette er et almindeligt anerkendt 
3 
I 1 medlemsstater findes der bestemmelser om forbud mod bestikkelse af ansatte i private 
firmaer. I nogle lande omhandles fænomenet, selvom det er ulovligt, i 
arbejdsmarkedslovgivningen og i lovgivningen om illoyal konkurrence eller illoyale 
forretningsmetoder. Et eksempel herpå er artikel L. 152-6 i den franske Code du travail, i 
henhold til hvilken en virksomhedsleder eller en ansat ikke uden arbejdsgiverens viden eller 
samtykke må bede om eller modtage tilbud eller løfter om gaver, rabat og vederlag for at 
udføre eller afstå fra at udføre en handling, der står i forbindelse med den pågældendes 
stilling, eller som lettes af den pågældendens stilling. I andre lande gælder den almindelige 
straffelovgivning for korruption i både den offentlige og den piivate sektor.F. uks. gælder 
afsnit 1 (1) i den britiske lov om forebyggelse af korruption fra 1906 for alle ansatte i både 
den offentlige og den private sektor. 
beskatningsprincip. Men det betyder ikke, at alle løbende udgifter altid kan trækkes fra. 1 nogle 
lande er det forbudt at trække visse fontier fbr udgifter fra, f eks udgifter, som i henhold til 
landets love er ulovlige, eller udgifter til restaurant eller underholdning. 
21 Det er kun i et lille antal medlemsstater, at skattelovgivningen direkte forbyder fradrag for 
bestikkelse af udenlandske embedsmænd. Bortset fra et sådant totalt forbud er hovedårsagen til, 
at man i visse lande ikke tillader skattefradrag for sådanne udgifter disse udgifters art (gaver, 
underholdning osv. kan evt. ikke fratrækkes, uanset om det betragtes som korrupt at tage imod 
dem eller ej), problemerne med at opgøre værdien heraf eller deres ulovlighed (enten i betalerens 
land eller i modtagerens). 
22. I et antal medlemsstater er det specielt tilladt at fratrække bestikkelse af udenlandske 
embedsmænd, hvis bestikkelse er anerkendt som almindelig forretningspraksis det pågældende 
sted. I så tilfælde kan skattefradraget være gjort afhængigt af, at man oplyser 
skattemyndighederne om modtagerens identitet. 
23. EU's to største handelspartnere har forskellige grunde til at forbyde skattefradrag for 
bestikkelse af udenlandske embedsmænd. I USA er det ikke tilladt at trække bestikkelser til 
udenlandske embedsmænd fra, hvis der er tale om en ulovlig handling i henhold til "Foreign 
Corrupt Practices Act" fra 1977. I Japan er skattefradrag for bestikkelser ikke tilladt af andre 
årsager. 
24. Skattepolitikken betragtes normalt som moralsk neutral. Dette synspunkt er ikke 
berettiget, når fradraget ydes for noget, der er ulovligt i den stat, hvor bestikkelsen accepteres. 
Dette kan nemlig opfattes som om, man er indforstået med ulovlige handlinger, der begås i 
fremmede jurisdiktioner. Endvidere har skattefradrag, som kan tilskynde til bestikkelse, 
konsekvenser for konkurrencen, da de kan virke konkurrenceforvridende på det indre marked og 
i den internationale handel. Det påvirker også den økonomiske og sociale udvikling i tredjelande. 
Det kan vække skepsis i ansøgerlande og tredjelande vedrørende EU's virkelige hensigter, når 
disse ser, at EU-virksomheder fratrækker bestikkelser af embedsmænd fra disse lande. 
25. En ulovliggørelse af bestikkelse af udenlandske embedsmænd vil have visse positive 
virkninger. I lande, hvor bestikkelse kan fratrækkes, når den ikke er ulovlig, vil en ulovliggørelse 
nemlig automatisk afskaffe skattefradraget. Men det kan vare et stykke tid, før ulovliggørelsen 
bliver indført. Men selv når den er indført, vil dette ikke nødvendigvis løse alle problemer. 
• En stat kan tillade skattefradrag, med mindre der bevisligt foreligger en ulovlig handling. I 
praksis kan et krav om bevis betyde, at der ikke ville blive tale om nogen større forbedring i 
forhold til den nuværende situation. 
• Der vil stadig være tilfælde, hvor bestikkelse af en embedsmand fra et tredjeland er ulovlig i 
tredjelandet, men ikke i EU-staten. Dette kan være tilfældet, når en betydelig del af 
handlingen er begået i udlandet, eller fordi kravet om dobbelt ulovlighed ikke er opfyldt. 
• Der findes tvivlsomme handlinger, som af forskellige årsager ikke er ulovlige. Det, at de ikke 
er ulovlige, forhindrer ikke, at der kan være moralske grunde til at afskaffe skattefradrag 
herfor. De praktiske problemer i den forbindelse bør dog ikke undervurderes. 
26. Fra forskellige sider (FN, Europarådet, OECD og Europa-Parlamentet) er der opfordret 
til at afskaffe skattefradrag, som kan fremme bestikkelse. Alle 15 medlemsstater har vedtaget den 
OECD-henstilling, som anbefaler, at "de lande, hvor det ikke er ulovligt at fratrække bestikkelser 
til udenlandske embedsmænd, tager situationen op til overvejelse med henblik på at afskaffe 
fradraget". Derfor kunne det se ud til, at alle medlemsstater i princippet går ind for at afskaffe 
disse skattefradrag. Men visse medlemsstater er imidlertid bange for at blive dårligere stillet i 
konkurrencen, hvis andre større handelsnationer fortsat tillader det. Endvidere kan det være 
lettere for et medlemsstat at ændre sit system som følge af et EU-instrument end selv at tage 
initiativ til en reform på nationalt niveau. 
27. EU har interesse i en fælles holdning til afskaffelse af skattefradrag, der kan fremme 
korruption. 
• Det forhold, at korruption kan virke konkurrenceforvridende, er allerede anerkendt af 
internationale organisationer som f. eks. OECD og Europarådet, ligesom det allerede til en vis 
grad afspejler sig i visse medlemsstaters lovgivning (f eks. i den tyske og østrigske lovgivning 
om illoyal konkurrence). Formålet med bestikkelse i forretningssammenhæng er at opnå en 
ulovlig fordel, som virker konkurrenceforvridende. 
• Statslige foranstaltninger, som fremmer korruption ved at give skattefradrag for bestikkelser 
til udenlandske embedsmænd, giver eksportvirksomhederne i disse medlemsstater en urimelig 
fordel både frem for hjemmemarkedsorienterede konkurrenter og frem for virksomheder i 
medlemsstater, hvor sådanne fradrag ikke er tilladt. Der bør derfor tages højde for den 
eksterne dimension af foranstaltninger mod bestikkelse. 
• Spørgsmålet om skattefradag for bestikkelser af udenlandske embedsmænd er ikke blot 
relevant for konkurrence og handel. Eventuelle politiske foranstaltninger vedrørende 
bestikkelse af udenlandske embedsmænd er helt klart af betydning for udviklingssamarbejdet 
og kan dermed berøre udviklingslandene. 
28. EU bør også fuldt ud udnytte de eksisterende kanaler for udveksling af oplysninger 
mellem skattemyndighederne om korruption. Da en bestikkelse kan påvirke modtagerens 
skattepligtige indkomst, kan der med hjemmel i direktivet om gensidig bistand4 leveres 
oplysninger til skattemyndighederne i den medlemsstat, som modtageren af bestikkelse er 
bosiddende i. Det ville virke afskrækkende, hvis man sikrede sig, at modtageren i det mindste 
blev beskattet af de modtagne beløb, også selv om skattemyndighederne ikke videregav disse 
oplysninger til retsmyndighederne i den pågældende stat. 
29. Som et foreløbigt initiativ vil Kommissionen tage spørgsmålet om skattefradrag for 
bestikkelser op med medlemsstaterne i de hensigtsmæssige gremier med det formål at nå 
til enighed om at afskaffe disse bestemmelser som led i en fælles aftalt indsats. 
(Direktiv 77^799/EEC) 
II.3 DET INDRE MARKED CXT ANDRE INTERNEIX )LIT1KKER 
30. Fri udveksling af varer og tjenesteydelser er baseret på principperne om forbud mod 
diskrimination og fri konkurrence. Korruption er i modstrid med disse principper. Man bør se 
nærmere på de regler, der skal beskytte den fri bevægelighed på en række områder, for at fa slået 
fast, om der er mulighed for at foreslå foranstaltninger til bekæmpelse af korruption. 
n.3.1 Udbudsdirektiverne 
31. Sigtet med disse direktiver er at sikre gennemsigtighed og lige adgangsvilkår for offentlige 
udbud. 
I henhold til "kriterierne for kvalitativ udvælgelse" i de gældende direktiver5 for offentlige 
kontrakter kan virksomheder udelukkes fra at deltage i kontrakten, hvis 
- de ved en retskraftig dom er dømt for en strafbar handling, der rejser tvivl om deres faglige 
hæderlighed 
- de i forbindelse med udøvelsen af deres hverv har begået en alvorlig fejl, som de 
ordregivende myndigheder bevisligt har konstateret. 
Disse bestemmelser gælder for korruption. 
32. I Kommissionens grønbog med titlen "Offentlige udbud i EU: vejen frem" fra november 
1996 anføres, at loyale, gennemsigtige og diskriminationsfri tildelingsprocedurer samt mulighed 
for de bydende for at gå til de nationale domstole for at hævde deres rettigheder begrænser 
risikoen for bedrageri og korruption. Selv om korruptionsbekæmpelse måske ikke er 
hovedmålet, ville det være nyttigt med en hvilken som helst forbedring af reglerne for offentlige 
udbud. En sæiiig relevant ide, der fremsættes i grønbogen, er, at den nationalt ansvarlige 
embedsmand skal afgive en personlig erklæring om, at EU's udbudsregler er overholdt. 
33. Spørgsmål, der kan ses nærmere på i forbindelse med korruptionsbekæmpelse, er bl. a. 
sortlistning, korruptionsbekæmpelsesløfter og civile søgsmål. Der findes bestemmelser i 
udbudsdirektiverne6, der omhandler attestering og civilt søgsmål, men kun for den ordregivende 
myndighed. I international sammenhæng er det i allerhøjeste grad i EU's interesse at fremme 
større gennemsigtighed på udbudsområdet. Her kan man bruge OECD og WTO, som i forvejen 
arbejder med spørgsmålet. 
34. Når de høringer, der afholdes i forbindelse med grønbogen er afsluttet, vil 
Kommissionen se på, hvorledes anvendelsen af de udbudsbestemmelser, der er relevante 
for kampen mod korruption, kan forbedres. 
II.3.2 Finansielle transaktioner 
(93/36/EØF, 93/37/EØF og 92/50/EØF) 
6 
(Direktiv 92/13/EØF) 
35. Korruption indebærer ofte en transaktion af penge eller naturalydelser. Kontante 
transaktioner, navnlig hvis der er tale om større summer, kan efterlade sig spor, når pengene 
overgår fra giver til modtager. Pengene skal komme et sted fra, overføres fra en person til en 
anden, og endelig skal modtageren af med bestikkelsen igen (f. eks. på en bankkonto) eller 
konvertere pengene til varer, tjenesteydelser eller ejendom. Da bestikkelser almindeligvis er 
ulovlige, er enhver foranstaltning, som gør bestikkelsen kendt, præventiv og virker 
afskrækkende, ligesom den fremmer konfiskationen af ulovlige summer, der er udbetalt til 
embedsmænd. 
II.3.2.a Virksomhedsregnskaber 
36. Hvis en virksomhed bruger sine midler til at betale bestikkelser med, må dette figurere et 
eller andet sted. Eksistensen af "bestikkelsesfonde" i virksomheder er et nøgleelement i 
korruptionsprocessen. Dette kan til en vis grad imødegås med regler om, at virksomhedernes 
regnskaber skal være gennemsigtige. Det arbejde, der er gjort i Europarådet, har vist, at revision 
og virksomhedsregnskaber er af stor betydning, når det gælder om at bekæmpe korruption, og 
OECD har anbefalet, at der i regnskabslovgivningen og i praksis stilles krav om, at relevante 
udgifter bogføres tilfredsstillende. I juli 1996 fremlagde Kommission en grønbog om den 
lovpligtige revisors "rolle, stilling og ansvar i EU". Heri nævnes også revisors rolle med hensyn 
til at komme på sporet af korruption i virksomhedernes regnskaber. Der vil blive taget en række 
opfølgningsinitiativer i samarbejde med revisorernes repræsentative organer og under tilsyn af 
Kontaktudvalget om Regnskabsdirektiverne 
37. Når høringerne i forbindelse med grønbogen er afsluttet, vil Kommissionen 
fremlægge en meddelelse med konkrete forslag til, hvorledes regnskabs- og 
revisionsdirektiverne og håndhævelsen af disse kan sættes mere effektivt ind i kampen 
mod korruption. 
n.3.2.b Pengeinstitutter 
38. En bestikkelse passerer normalt på et eller andet tidspunkt gennem et pengeinstitut. 
OECD har anbefalet, at banker og pengeinstitutter skal have pligt til at opbevare hensigtsmæssig 
dokumentation for alle transaktioner med henblik på inspektion og efterforskning i 
korruptionssager. I henhold til det andet bankdirektiv skal kreditinstitutter have sunde 
administrative og regnskabsmæssige procedurer og hensigtsmæssige interne kontrolordninger. 
Spørgsmålet om politiets og retsmyndighedernes adgang til denne dokumentation er normalt 
fastlagt ved lov. 
39. Direktivet om hvidvaskning af penge gælder kun for de medlemsstater, hvor korruption er 
ulovlig. Banker og andre pengeinstitutter har pligt at stille kundeidentifikation og nærmere 
oplysninger om transaktioner til rådighed som bevismateriale i efterforskningssager vedrørende 
hvidvaskning. Tilsvarende har de også pligt til at anmelde mistænkelige transaktioner. 
Kommissionen har allerede fremsat forslag til en anden protokol til konventionen om beskyttelse 
af Fællesskabets finansielle interesser, i henhold til hvilken det betragtes som ulovligt at 
hvidvaske udbyttet af korruption i relation til EU's budget. 
40. Medlemsstaterne bør betragte det som ulovligt at hvidvaske udbyttet af korruption. 
Kommissionen har allerede formelt foreslået dette i den anden protokol, når der er tale 
om korruption med konsekvenser for Fællesskabets finansielle interesser 
n.3.3 Andre foranstaltninger og politikker 
41. På alle områder som f. eks. landbrug, strukturfonde, forsendelse m. v. kan særlige 
foranstaltninger bidrage til at bekæmpe korruption. I dette afsnit behandles en række 
koiTuptiorabekæmpelsesforamtaltninger, der kan være til nytte på forskellige områder, hvor 
Fællesskabets politikker medfører store udgifter, og hvor der derfor er fare for korruption og 
andre former for misbrug. 
n.3.3.a Sortlistning 
42. Ved hjælp af sortlistning kan man genkende en virksomhed, som er dømt for en 
overtrædelse. I den forbindelse kan man også overveje at identificere virksomheder, som 
frembyder en betydelig fare for korruption. Sortlistning kan bruges til at forhindre sådanne 
virksomheder i at opnå yderligere kontrakter/tilskud, eller de kan bruges til blot at advare folk 
mod at have noget at gøre med sådanne virksomheder. 
43. Der findes en rådsforordning7, som indeholder bestemmelser om sortlistning af 
initiativtagere, så disse ikke kan komme i betragtning til støtte fra EUGFL's garantisektion. 
Denne forordning går på uregelmæssigheder i forbindelse med fællesskabsbestemmelser, men 
den gælder ikke for korruption i forbindelse med EUGFL-midler. Der er imidlertid intet til hinder 
for, at en bestemt virksomhed, som tidligere er blevet udelukket fra EUGFL på grund af 
korruption, deltager i et udbud eller søger om et tilskud, som finansieres over en anden del af 
fællesskabsbudgettet. 
44. I henhold til "de kvalitative udvælgelseskriterier" i direktiverne om offentlige udbud kan en 
virksomhed udelukkes fra at deltage i et udbud i tilfælde af visse overtrædelser8. Disse 
bestemmelser gælder også for korruption. De gælder ligeledes for kontrakter, der indgås af 
Kommissionen eller dennes tjenestegrene. 
45. Det bør derfor overvejes at indføre en form for generel sortlistning for alle de områder, 
hvor der står fælksskabsmidler på spil. Dette ville også omfatte bistand til tredjelande. Brugen af 
en sådan liste ville variere fra den ene sektor til den anden. I nogle tilfælde kan det være 
hensigtsmæssigt automatisk at udelukke en sortlistet virksomhed fra at få del i visse fordele i en 
bestemt periode, medens det i andre tilfælde, som f. eks. i forbindelse med offentlige udbud, 
kurme være mere hensigtsmæssigt at bruge den sorte liste til information og så lade det være op 
7 
(Rådets forordning 1469/95, Kommissionens forordning 745/96) 
8I henhold tiL kriterierne for kvalitativ udvælgelse kan en virksomhed udelukkes fra at 
deltage i et udbud, hvis 
den ved en retskraftig dom er dømt for en strafbar handling, der rejser tvivl om dens 
faglige hæderlighed 
den i forbindelse med udøvelsen af sit hverv har begået en alvorlig fejl, som de 
ordregivende myndigheder bevisligt har konstateret 
10 
til de besluttende myndigheder at tage stilling til, hvorledes der bør handles. Alternativt kunne der 
oprettes et register over sortlistede juridiske og fysiske personer, som kunne advare 
myndighederne i Kommissionen og i medlemsstaterne mod disse personer. Dette kræver 
lettilgængelige databaser med oplysninger om, hvem der står bag disse firmaer. 
46. Når man undersøger muligheden for at indføre et generelt sortlistningssystem eller -
register, bør man overholde principperne om beskyttelse af personoplysninger, proportionalitets-
og subsidiaritetsprincipperne samt princippet om individets rettigheder9. 
n.3.3.b "Anti-korruptionsløfte" 
47. Alle, der deltager i et udbud, kan afkræves et skriftligt løfte om, at de ikke vil benytte sig 
af bestikkelse for at få kontrakten. Et sådant løfte afskrækker fra bestikkelse, ligesom det kan 
bruges til at lægge sag an mod virksomheden med påstand om skadeserstatning eller bøde. Et 
andet forslag er kun at lade virksomheder, som har vedtaget en særlig adfærdskodeks eller -
praksis mod korruption, deltage i udbud. Her måtte man imidlertid være på vagt over for, at 
dette ikke fører til en urimelig begrænsning af konkurrencen i forbindelse med udbud. 
48. Kommissionen vil arbejde for at få indført en ordning for sortlistning og et "anti-
korruptionsløfte", der skal finde anvendelse på alle områder, hvor Fællesskabets 
finanser er i fare. Dette ville medføre, at medlemsstaternes offentlige myndigheder og 
Kommissionen kan udveksle oplysninger om personer og virksomheder, der har gjort sig 
skyldige i korruption, uden at kravene til beskyttelse af personoplysninger antastes. 
9 
Direktiv 95/46/EF 
11 
H.3.3.C Civilt 
49. En strafferetlig eller administrativ sanktion er ikke tilstrækkelig kompensation for en 
virksomhed, der ikke fik en kontrakt på grund af korruption hos en konkurrent. Et civilt søgsmål 
kunne til en vis grad give mulighed for at afhjælpe et sådant tab. Det ville også give en 
konkurrent, der føler sig krænket, mulighed for at sagsøge en korrupt konkurrent på eget initiativ 
og som sådant mindske behovet for administrative indgreb. Et sådant system kunne kontrollere 
sig selv (være "self policing"). 
50. I henhold til udbudsdirektiverne kan en virksomhed, som har mistet en kontrakt som følge 
af en uregelmæssighed i kontrakttildelingsprocedurerne, anlægge civilt søgsmål. Denne 
bestemmelse tager dog ikke direkte sigte på korruption. Bestemmelsen gælder kun for offentlige 
udbud og er rettet mod ordregiveren og ikke den konkurrent, der betaler bestikkelse. 
Europarådet er nu ved at undersøge muligheden af indføre mere generel adgang for 
virksomheder til at anlægge civilt søgsmål mod virksomheder, som har betalt bestikkelse. 
51. Kommissionen vil på et hensigtsmæssigt tidspunkt og som led i de drøftelser, der 
foregår i Europarådet, foreslå, at man vedtager en fælles holdning om spørgsmålet om 
civilt søgsmål i korruptionssager. 
n.3.3.d. Informanter 
52. Herved forstås ansatte, der arbejder for korrupte virksomheder, og som gør 
myndighederne opmærksom på, at der i deres virksomhed foregår korruption. Disse har ofte 
ikke tilstrækkelig retsbeskyttelse og kan blive ofre for deres ærlighed. I den forbindelse henvises 
der til en rapport med titlen "Whistleblowing, fraud and the European Union", som blev 
offentliggjort i 1996 af Public Concern at Work (London) på opfordring af Europa-Parlamentet 
og med Kommissionen som sponsor. Kommissionen er ved at gennemføre en undersøgelse om 
medlemsstaternes lovgivning og praksis vedrørende arbejdstagernes ret til at blive hørt i interne 
virksomhedsanliggender, herunder arbejderstagernes ret til beskyttelse mod skade som følge af, 
at de fremsætter legitime klager til en offentlig myndighed. 
53. Medlemsstaterne bør i givet fald ændre deres eksisterende lovgivning, så det sikres, at 
personer, der anmelder korruption, beskyttes mod at blive ofre. 
n.4 BISTAND TIL OG SAMARBEJDE MED TOEDJELANDE 
H.4.1 Indsats mod korruption i tredjelande, der modtager støtte fra EU 
54. Kommissionen har ladet korruptionsbekæmpelse indgå i sin politik for samarbejde med og 
bistand til tredjelande. Der afsættes midler til en række projekter, der vedrører 
korruptionsbekæmpelse direkte (regionale seminarer om korruption) eller indirekte (forbedring 
af de juridiske strukturer og åbenhed i administrationen). Der afholdes seminarer om 
oprindelsesbestemmelser og workshops med sigte på at forbedre finansforvaltningen og 
indsatsen mod bedrageri. 
12 
55. Kampen mod korruption kræver en afbalanceret fremgangsmåde. Indsatsen mod bedrageri 
og korruption må indgå i en sammenhængende udviklingsstrategi. Der bør sikres en mere 
sammenhængende korruptionsbekæmpelsespolitik i EU, som tager højde for regionale forskelle. 
56. En sådan strategi bør: 
Støtte indførelse afpassende lovgivning og oprettelse af kontrolordninger og -
institutioner ved hjælp af den nødvendige faglige bistand 
forbedre de offentlige udbudsreglers virkemåde og gennemsigtighed 
tage hensyn til effektiviteten i forvaltningen af offentlige midler, når der træffes 
beslutninger om initiativer, der er baseret på fællesskabsstøtte 
fremme forbedringer af det socioøkonomiske miljø 
57. Kommissionen vil indføre en sammenhængende korruptionsbekæmpelsesstrategi i 
samarbejdet med de tredjelande, der modtager bistand fra EU, eller som har indgået 
aftaler om bistand med EU. 
Kommissionen vil fortsat støtte komiptionsforebyggelse, navnlig ved at sikre betingelser, 
der kan fremme gennemsigtighed, "good governance" og uafhængige domstole samt ved 
at yde faglig bistand til udformning af hensigtsmæssig lovgivning, udbudsregler og 
kontrolmekanismer. 
Kommission vil tage sine udbuds- og kontraktsbestemmelser op til fornyet overvejelse, 
hvad ulandsbistanden angår, med henblik på at få indført mere effektive foranstaltninger 
mod korruption. Den vil søge at harmonisere de regler, der anvendes i de forskellige 
lande. En sådan revision vil omfatte spørgsmålet om sanktioner mod firmaer, som 
praktiserer korruption. 
13 
H 4 2 Korruptionsbekæmpelsesprotframmei 
58. Visse af de lande i Central- og Østeuropa, der har søgt om medlemsskab af EU, risikerer at 
blive stillet over for problemer med korruption i overgangsperioden til fuld markedsøkonomi. 
Det er vigtigt, at EU hjælper de lande med at overvinde disse problemer. De påvirker nemlig 
deres egne reformprogrammer, ligesom der er fare for, at korruptionen breder sig til 
nabostaterne i en udvidet Union. 
59. EU har ikke alene grund til at være betænkelig ved den virkning, korruption har i 
tredjelandene selv, men den har også grund til at være bekymret, hvis EU-støtten ikke anvendes 
efter formålet på grund af korruption, da den er en betydelig støtteyder. Europa-Parlamentet, 
Revisionsretten og medlemsstaterne ønsker bedre kontrol og større omkostningseffektivitet. 
Spørgsmålet drøftes for tiden i forbindelse med SEM 2000 af Gruppen af Personlige 
Repræsentanter. Ved den nylige revision af PHARE-programmet er der lagt vægt på at 
bekæmpe uregelmæssigheder og bedrageri. 
60. Under PHARE- programmet er der allerede i en vis udstrækning ydet faglig bistand til at 
dæmme op for korruption i den offentlige sektor i Østeuropa (f. eks. det OCTOPUS-program 
mod korruption og organiseret kriminalitet i Central- og Østeuropa, som Europarådet og EU er 
fælles om). Det SIGMA-projekt, der gennemføres i samarbejde med OECD, og som vedrører 
offentlige udbud, er også relevant i den forbindelse. De Nye Uafhængige Stater i det tidligere 
Sovjetunionen har deres egne problemer med korruption, som påvirker deres økonomiske og 
demokratiske overgangsproces. Her kunne det være på sin plads med et særligt initiativ under 
TACIS-programmet. 
61. Tredjelandene i Middelhavsområdet ønsker frihandel og stærke bånd til EU's indre 
marked. I Barcelona-erklæringen af 28. november 1995 forpligtede de 27 Euromed-partnere sig 
specielt til at stå sammen i kampen mod korruption. Endvidere er der i Rådets MEDA-
forordning10 om samarbejdsprocedurer fastlagt strenge og præcise regler for en gennemsigtig 
forvaltning af den finansielle og faglige bistand til tredjelandene i Middelhavsområdet. 
62. I overensstemmelse med protokollerne til Europaaftalerne om oprettelse af 
programmer og i forbindelse med det påtænkte tiltrædelsespartnerskab, der skal 
etableres som led i et nationalt program for gennemførelsen af den gældende 
fællesskabsret, bør der indføres særlige korruptionsbekæmpelsesprogrammer, navnlig i 
de central- og østeuropæiske lande, der har søgt om medlemsskab 
H.4.3 "Good Governance" og korruptionsbekæmpelsesklausuler 
63. Lomé IV konventionen har nu i den form, den foreligger i efter den aftale, der blev 
underskrevet på Mauritius den 4. november 1995, "good governance" som et af sine 
grundlæggende principper. Der er brug for en mere udbredt anvendelse af dette princip, hvis EU 
skal følge en mere omfattende strategi. 
10 (nr. 1488/96) 
14 
64. Der bør indsættes en "good governance"-kIausuI i alle internationale aftaler om 
bistand, samarbejde og udvikling. 
65. Man kunne overveje at indføje en korruptionsbekæmpelsesklausul i alle støttebaserede 
kontrakter. Det blev f eks. aftalt med AVS-landene i marts 1990 at indføje særlige 
korruptionsbekæmpelsesklausuler i de generelle betingelser for alle kontrakter, der finansieres 
over Den Europæiske Udviklingsfond. Kommissionen er nu ved at revidere disse klausuler for at 
se, hvorledes de kan gøres mere effektive. 
Dette spørgsmål vies nu en del opmærksomhed på internationalt niveau. Verdensbanken har øget 
sin indsats på dette område, og OECD's udvalg for udviklingsstøtte har i 1996 henstillet, at der 
indføjes korruptionsbekæmpelsesklausuler i støttefinansierede kontrakter. 
66. Kommissionen vil i samarbejde med OECD, Verdensbanken og de øvrige 
multilaterale donorer drage omsorg for, at der indføjes korruptionsbekæmpelsesklausuler 
i støttefinansierede kontrakter. 
n.5 SAMARBEJDE I INTERNATIONALE FORA 
67. Hvis EU skal vedtage vægtige korruptionsbekæmpelsesforanstaltninger, som kan have 
følger for dens handel, er i det i dens interesse, at der skabes global enighed herom for at opnå 
synergifordele og for at undgå, at nogle stilles dårligere i konkurrencen. 
EU må også arbejde for at sikre kompatibilitet mellem de interne regler, der navnlig gælder for 
det indre marked, og politikkerne udadtil, som især tager sigte på at styrke det åbne multilaterale 
handelssystem. Fraværet af en sådan kompatibilitet kan koste handel og industri dyrt. 
68. Spørgsmålet om korruption og gennemsigtighed rejses regelmæssigt i internationale 
organisationer som f. eks. G7, Verdenshandelsorganisationen (WTO), FN, OECD og 
Europarådet. Det prioriteres også højt af EU's vigtigst handelspartnere, navnlig USA. I 
december 1996 blev der vedtaget en FN-erklæring med titlen "Corruption and Bribery in 
Transnational Commercial Activities", som opfordrer medlemsstaterne til at gøre bestikkelse 
(nationalt og internationalt) ulovlig og forbyde skattefradrag for bestikkelser. FN's Udvalg for 
International Handelsret (UNICITRAL) har udformet en model for en lov om udbud. 
69. Den nye WTO Government Procurement Agreement (GPA) (aftale om offentlige udbud) 
trådte i kraft den 1. januar 1996. Da denne aftale er "plurilateral", er det ikke alle WTO-
medlemmer der har undertegnet den. På nuværende stadium gælder den ikke for visse 
nøglemarkeder i Asien, Nord- og Sydamerika, Central- og Østeuropa og Afrika. 
WTO-ministrene blev på deres møde i Singapore i december 1996 enige om at nedsætte en 
arbejdsgruppe om åbenhed i de offentlige udbudsprocedurer med henblik på udarbejdelse af 
elementer, der kan indarbejdes i en hensigtsmæssig aftale. 
15 
70. Kommissionen vil også presse på for at få etableret ambitiøse og koordinerede politiske 
retningslinjer for bekæmpelse af korruption i alle hensigtsmæssige internationale gremier, herunder 
også G-7 mødet i Denver i juli 1997. 
16 
BILAG I 
INTERNATIONALE INITIATIVER 
G7-stats- og regeringscheferne erklærede den 28. juni 1996 at: 
"...vi er fest besluttet på at bekæmpe korruptionen i internationale handelstransaktioner, der 
ødelægger gennemsigtigheden og loyal handelsskik med deraf følgende høje økonomiske og 
politiske omkostninger. I overensstemmelse med OECD-ministrenes løfte om en effektiv og 
samordnet bekæmpelse af sådanne handlinger anmoder vi OECD om yderligere at undersøge, 
hvilke internationale regler og instrumenter der vil kunne lette en sådan bekæmpelse, og overveje 
forslag til foranstaltninger i 1997'. 
Finansministrene drøftede på deres møde i G7 den 27. april 1997 spørgsmålet om bestikkelse og 
korruption. Dette emne vil sandsynligvis blive taget op igen på G7 /P 8-topmødet i Denver til juni i 
o 
ar. 
OECD-ministerrådet vedtog den 11. april 1996 en henstilling om, at det ikke skal være tilladt 
at trække bestikkelser til udenlandske embedsmænd fra i skat. Dette skete i forlængelse af de 
henstillinger om korruption, der var blevet vedtaget i maj 1994. Det bad også om i 1997 at få 
tilsendt en rapport samt forslag om, at det skal være ulovligt at bestikke udenlandske embedsmænd 
som anført i erklæringen fra G7/P8-landenes topmøde i Lyon. 
Den 1. januar 1996 trådte der en WTO-overenskomst i kraft, der indeholder en række 
bestemmelser om gennemsigtighed, åbenhed og klageadgang, som skulle bidrage til at løse 
problemet med korruption i forbindelse med offentlige udbud. Denne overenskomst, som er 
relevant for Fællesskabets vigtigste handelspartnere, gælder imidlertid ikke for alle WTO-lande. 
QUAD-landene har derfor prøvet på at få flere WTO-lande til at overholde den. På 
Ministerkonferencen i Singapore i december 1996 blev der indledt forhandlinger om en ny 
interimsaftale om gennemsigtighed, åbenhed og klageadgang. Derefter vil der blive truffet andre 
skridt i WTO for at få vedtaget en aftale om gennemsigtighed. 
Europarådet har oprettet en særlig tværfaglig gruppe, der skal beskæftige sig med 
korruption (GMC). Der er vedtaget et detaljeret handlingsprogram. Gruppen drøfter nu forslag til 
instrumenter på det civilretlige, strafferetlige og administrative område. Temaet på 
justitsministrenes møde i Prag i juni 1997 er korruption og organiseret kriminalitet. 
FN har beskæftiget sig med korruption ved flere lejligheder. Senest har generalforsamlingen 
i december 19% som led i en resolution om en indsats mod korruption vedtaget en international 
adfærdskodeks for offentligt ansatte. Den vedtog ligeledes en erklæring mod korruption og 
bestikkelse i internationale handelstransaktioner. Her er der bl. a. tale om bestikkelse af udenlandske 
embedsmænd, skattefradrag for bestikkelse, ekstraterritorial jurisdiktion og bankhemmelighed. 
Verdensbanken indførte i august 1996 særlige anti-korruptionsbestemmelser i sine 
retningslinjer for udbud. Disse gælder for alle varer og tjenesteydelser, der finansieres med 
bankmidler. Senere i 1996 blev det besluttet, at banken skulle betragte korruption som et 
17 
udvikiingsproblem, og der blev nedsat inteme grupper, der skulle behandle spørgsmålet under en 
række forskellige overskrifter. 
Den internationale Valutafond har for nylig understreget betydningen af at bekæmpe 
korruption, ligesom den har slået på, der bør satses på at fremme "good governance". 
I marts 1996 vedtog Organisationen af Amerikanske Stater (OAS) en konvention om 
korruption. 
Den Transatlantiske Agenda og den Fælles EU-US Handlingsplan indeholder en 
forpligtelse om, at man vil bekæmpe korruption og bestikkelse. I erklæringen fra den 
transatlantiske forretningsdialog i Chicago den 8.-9. november 1996 findes der et afsnit, hvor 
man beklager bestikkelse og korruption, ligesom det anføres, at spørgsmålet vil forblive på 
dagsordenen for 1997. 
I maj 1996 strammede Det Internationale Handelskammer sine adfærdsregler 
vedrørende bestikkelse i internationale forretningstransaktioner og opfordrede til, at der blev 
truffet flere foranstaltninger mod korruption både internationalt og nationalt. 
Transparency International, som er en ikke-statslig organisation, der arbejder for at 
forhindre korruption i internationale forretningstransaktioner, har fremlagt et dokument, som 
opfordrer EU til at tage et initiativ til bekæmpelse af korruption på et antal områder. 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 192 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 09 
Katalognummer : CB-CO-97-244-DA-C 
ISBN 92-78-20205-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg