KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0MC91) 276 endelig udg. - SYN 358 
Bruxelles» den i^, september 1991 
Forslag ti I 
RÅDETS DIREKTIV 
om samordning af visse bestemmelser 
vedrørende ophavs- og fremføre Isesrettigheder 
i forbindelse med radio- og tv-spredning 
via satellit og viderespredning pr. kabel 
(forelagt af Kommissionen) 

- 2 -
INDHOLDSFORTEGNELSE 
RESUMÉ 
BEGRUNDELSE 
INDHOLD 
FØRSTE DEL: GENERELLE BEMÆRKNINGER 
A. Indledning 
B. Nødvendigheden af en fællesskabsindsats og formålet med det foreslåede 
direktiv 
I. Retsstillingen i medlemsstaterne og efter international ret 
SatellltsDrednina 
VlflorespredrHno, pr. kaj>e| 
II. Behovet for en EF-indsats 
SatelMtsprednino 
Viderespredning pr. kabel 
Resumé 
C. Harmon i ser i ngskoncept 
D. Retsgrundlaget 
ANDEN DEL: DE ENKELTE BESTEMMELSER 
Kapitel I: Definitioner 
Kapitel II: Satellitspredning 
Kapitel III: Viderespredning pr. kabel 
Kapitel IV: Fæl les bestemmelser 
Forslag til Rådets direktiv 
- 3 -
RESUMÉ 
Det foreslåede direktiv skal udfylde det tomrum i forbindelse med oprettel­
sen af det europæiske audiovisuelle fællesskab, som direktivet "Fjernsyn 
uden grænser", der blev vedtaget den 3. oktober 1989, efterlod i og med, at 
det ikke indeholdt et kapitel om ophavsretlige spørgsmål. 
I sin meddelelse om den audiovisuelle politik (K0M(90) 78 endelig udg. af 
21. februar 1990) konstaterede Kommissionen, at der i det europæiske audio­
visuelle fællesskab var behov for fælles ophavsretlige foreskrifter. Kom­
missionen erklærede: 
"Ophavsret er det eneste spørgsmål, der endnu mangler at blive færdigbe­
handlet, før de retsregler, der etableres ved direktivet (Fjernsyn uden 
grænser), er endeligt på plads. I en tidsalder, hvor radio/tv-spredning på 
tværs af landegrænserne ved teknologiens hjælp er blevet en realitet og ved 
lovgivningens hjælp en ret, må udøvelsen af denne ret ledsages af en effek­
tiv beskyttelse af ophavsretten i alle medlemsstater, så at rettighedsinde­
haverne får fuldt udbytte af radlo/tv-spredningens europæiske dimension". 
Kommissionen offentliggjorde i november 1990 et debatoplæg om "Radiospred­
ning og ophavsret i det indre marked", som blev forelagt for de berørte 
kredse; og den 5. februar 1991 blev der afholdt en høring herom. Resultatet 
af dette høringsforløb afspejles i det foreliggende direktivforslag. 
Direktivforslaget består af to dele: Satellitspredning og viderespredning 
pr. kabel. 
Satellitspredning 
SatelI i tudsendel ser er ifølge sagens natur grænseoverskridende. I de fleste 
tilfælde er der imidlertid kun i utilstrækkelig grad taget højde for disse 
nye tekniske muligheder i den nationale ophavsret. Den manglende retslige 
afklaring af, hvor, hvornår og hvordan satellitudsendelser er ophavs­
retligt relevante, har været en hindring for, at programspredningen via 
- 4 -
satellit har kunnet udvikle sig tilfredsstillende. Det har Ikke kun været 
en ulempe for radio- og tv-selskaber, som ønsker at sprede deres programmer 
via satellit, men også for rettighedshavere, såsom forfattere, udøvende 
kunstnere og fonogramfremstillere, som Ønskede at udnytte deres rettigheder 
til satellitudsendelser. 
For at fjerne denne mangel på retssikkerhed indeholder direktivforslaget en 
tostrenget løsning. Det definerer i første omgang på fællesskabsplan, hvil­
ken handling, der i ophavsretlig forstand er en satellitudsendelse og der­
med kræver rettighedshavernes tilladelse. I henhold til denne definition 
skal tilladelsen til at sprede beskyttede værker via satellit erhverves i 
radio- og tv-seI skabets oprindelsesland, mens vederlaget bør udmåles efter 
størrelsen af det reelle eller potentielle publikum (som meget vel kan be­
finde sig i flere lande). 
Direktivforslaget skal dog samtidig forhindre, at der i et oprindelsesland 
opstår et "ophavsretligt paradis", hvor de kulturskabendes beskyttelse ud­
hules med det formål at få satelIittransmitterende radio- og tv-selskaber 
til at etablere sig dér. Det foreslås derfor desuden, at der indføres et 
fælles beskyttelsesniveau for forfattere, udøvende kunstnere, fremstillere 
af fonogrammer og radio- og tv-selskaber. 
Viderespredning pr. kabel 
Ved viderespredning af udenlandske fjernsynsudsendelser pr. kabel er den 
manglende retssikkerhed af en anden karakter end ved satellitudsendelser. 
Viderespredningen af fjernsynsudsendelser pr. kabel er en handling, der er 
underlagt ophavsretlige bestemmelser, hvorfor den altså kræver forudgående 
tilladelse fra rettighedshaverne. Når det drejer sig om samtidig, uændret 
og uforkortet viderespredning pr. kabel, kan kabeldistributionsselskabet 
ikke på forhånd erhverve de nødvendige rettigheder, da det ikke råder over 
oplysninger om programmets indhold og dets rettighedshaveres identitet. 
- 5 -
Aftalepraksis i de medlemsstater, hvor kabelnettet er mest udbygget -
f.eks. Belgien, Nederlandene og delvis Tyskland - har givet løsningen på 
dette dilemma. I disse lande forhandler rettighedshaverorganisationer, som 
repræsenterer de forskellige rettighedshavere, kabeldistributionsselska­
berne og radio- og tv-seI skaberne centralt om tilladelsen til videre­
spredning pr. kabel. 
Den "paraply-model", der er indeholdt i direktivforslaget, bygger på disse 
erfaringer fra praksis og tager sigte på at fjerne de resterende mangler. I 
henhold til direktivforslaget skal forhandlingerne om de rettigheder, der 
berøres ved viderespredning pr. kabel, udelukkende finde sted under rettig­
hedshaverorganisationerne, som skal repræsentere de forskellige rettigheds-
kategorier. Den form for centraliserede forhandlinger mellem kabeldistribu­
tionsselskaber, radio- og tv-selskaber og paraplyorganisationer skal frem­
mes ved indførelse af to yderligere foranstaltninger. For det første skal 
der på en af de forhandlende parters forlangende være adgang til en neutral 
bistand i forhandlingerne i form af en venlig og uforpligtende mægling. For 
det andet skal alle parter være forpligtet til ikke at afvise forhandlinger 
af usaglige grunde. Hensigten med disse to foranstaltninger er at få for­
handlinger om viderespredning pr. kabel indledt, uden dog at tvinge parter­
ne til at Indgå overenskomst. En sådan overenskomst indgås helt og holdent 
ved aftale. 
BEGRUNDELSE 
FØRSTE DEL: GENERELLE BEMÆRKNINGER 
A. INDLEDNING 
1. Allerede i 1984 forelagde Kommissionen i Grønbogen om Etablering af Det 
Fælles Marked for Radiospredning, specielt ved Satellit- og Kabel­
fremføring, forslag til rammelovgivning for grænseoverskridende 
programspredning på det fælles marked. Tanken om oprettelse af et 
fælles radio- og tv-marked blev også stadfæstet som målsætning i det 
katalog1) over foranstaltninger, som Kommissionen opstillede i 
Hvidbogen om Gennemførelse af Det Indre Marked2) inden udgangen af 
1992. 
2. Den 3. oktober 1989 vedtog Rådet direktiv 89/552 om "Fjernsyn uden 
grænser"3). I modsætning til Kommissionens oprindelige forslag og 
Europa-Parlamentets udtalelse indeholder den endelige udgave af dette 
direktiv ikke et kapitel om ophavsret. Det er baggrunden for, at Kom­
missionen i sin meddelelse om den audiovisuelle politik af 21. februar 
19904) konstaterer følgende: 
1) K0M(84) 300 endelig udg. af 14.6.1984. 
2) K0M(85) 310 endelig udg. af 14.6.1985. 
3) Rådets direktiv om samordning af visse love og administrative 
bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv- og 
radiospredningsvirksomhed (89/552/EØF), EFT nr. L 298 af 17.10.1989, s 
s. 23 ff. 
4) KOM(90) 78 endelig udg. 
- 7 -
"Ophavsret er det eneste spørgsmål, der endnu mangler at blive færdig­
behandlet, før de retsregler, der etableres ved direktivet, er endeligt 
på plads. I en tidsalder, hvor radio/tv-spredning på tværs af lande­
grænserne ved teknologiens hjælp er blevet en realitet og ved lovgiv­
ningens hjælp en ret, må udøvelsen af denne ret ledsages af en effektiv 
beskyttelse af ophavsretten i alle medlemsstater, så at rettighedsinde­
haverne får fuldt udbytte af radio/tv-spredningens europæiske dimen­
sion". 
3. Som opfølgning har Kommissionen gjort dette punkt til en del af sit 
harmoniser ingsprogram5), forelagt sine overvejelser om udformningen af 
en sådan effektiv beskyttelse af ophavsretten i det fremtidige europæ­
iske audiovisuelle fællesskab for de berørte kredse i et debatoplæg6) 
samt i den forbindelse afholdt en høring den 5. februar 1991. 
4. Hvis ikke EF yder en fælles indsats på dette område, vil det europæiske 
audiovisuelle marked på kreativitetens bekostning kunstigt udvikle sine 
egne regler alt efter, hvilke juridiske muligheder, der byder sig. For 
at forebygge en sådan udvikling indeholder direktivforslaget ophavsret­
lige rammebestemmelser, som på en gang kan opretholde ligevægten mellem 
de forskellige interesser og lette udnyttelsen af ophavs- og fremføreI-
sesrettigheder på europæisk plan. Rammebestemmelserne sikrer indehaver­
ne af ophavs- og fremføre Isesrettigheder i alle medlemsstater den bedst 
mulige beskyttelse og et rimeligt vederlag. De skal samtidig befordre 
de investeringer, der resulterer i øget kreativitet og fremmer spred­
ningen af programmer på tværs af grænserne, og i størst muligt omfang 
reducere de ricisi, der er forbundet med sådanne investeringer, for så 
vidt som de beror på manglende retssikkerhed eller uensartede lovgiv­
ninger. 
5) Sml. initiativer i forbindelse med Grønbogen - Kommissionens arbejds­
program inden for ophavsret og beslægtede rettigheder, KOM(90) 584 
endelig udg. af 5.12.1990. 
6) Radiospredning og ophavsret i det indre marked - debatoplæg fra 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber om ophavsretlige problemer 
i forbindelse med kabel- og satelIittransmitterede udsendelser, 
11l/F/5263/90 af 8.11.1990. 
- 8 -
5. I dette Øjemed forsøger Kommissionen med direktivforslaget ikke at 
gennemtrumfe tanker, som allerede blev forkastet under drøftelserne af 
Grønbogen "Fjernsyn uden grænser"7) og den efterfølgende vedtagelse af 
direktivet8). Tværtimod drejer det sig nu om ved hjælp af supplerende 
bestemmelser at befæste og komplettere retsgrundlaget for erhvervelsen 
af rettigheder til samtidig, uændret og fuldstændig viderespredning af 
programmer pr. kabel, et problem, som hidtil er blevet løst ved hjælp 
af kollektive aftaler. Dette skal tjene til at fremme grænseoverskri­
dende kåbe I spredning af programmer og styrke det europæiske audio­
visuel le fællesskab. 
6. Førstegangsudsendelse af programmer via satellit, som Grønbogen i sin 
tid afviste at regulere på fællesskabsplan, Indtager nu også en væsent­
lig plads i det foreslåede regelsæt. Det hastigt voksende antal «at*f 
litter til programspredning, Idriftsættelsen af satellitter med mid­
delstor sendeeffekt ("Medium power satellites") og direkte sendende 
satellitter samt den forbedrede sendeteknik, som I stadig stigende grad 
muliggør individuel modtagelse af høj kvalitet til en rimelig pris, gør 
enhver løsning, som begrænser sig til viderespredning pr. kabel, ufuld­
stændig. 
7. De fremtidige fællesskabsregler skal desuden være i overensstemmelse 
med det geografisk mere omfattende koncept, som I øjeblikket drøftes i 
Europarådet med henblik på den kommende udvidelse af den europæiske 
konvention om grænseoverskridende fjernsyn. 
7) Omtalte meddelelse 
8) Omtalte direktiv. 
- 9 -
Fællesskabets pligter og rettigheder på dette område skal dog ses på 
baggrund af en anden målsætning, som består i at skabe det fælles 
marked. Det tilstræbes i direktivforslaget at løse dette problem ved at 
styrke den af ophavsretten ydede beskyttelse og fremme spredningen af 
programmer på tværs af grænserne og dermed skabe det tilstræbte audio­
visuelle fællesskab. 
8. Direktivforslaget består primært af to dele. Begge dele indeholder 
bestemmelser, som skal regulere spredningen af radio- og fjernsyns­
programmer på tværs af grænserne på det fælles marked. Efter det 
indledende kapitel I med definitioner af de termer, der anvendes i 
direktivforslaget, behandles spredningen af programmer via satellit i 
kapitel II og derefter i kapitel III den samtidige, uændrede videre­
spredning pr. kabel af programmer udsendt via jordsendernet eller 
satellit. 
B. NØDVENDIGHEDEN AF EN FÆLLESSKABSINDSATS OG FORMALET MED DET FORESLÅEDE 
DIREKTIV 
I. Retsstillingen i medlemsstaterne og efter international ret 
Satellitspredning 
9. Alle medlemsstater er bundet af BruxeI les-versionen eller senere ver­
sioner af den reviderede Bernerkonvent ion til værn for litterære og 
kunstneriske værker, hvis artikel 11 bis, stk. 1, nr. I, giver rettig­
hedshavere eneret til at tillade trådløs radio- og tv-udsendelse (før­
stegangsudsendelse). Omfattet heraf er principielt såvel Jordbaseret 
transmission som satellittransmission. I henhold til artikel 11 bis, 
stk. 2, i Bernerkonvent ionen forbeholdes det un ions I andene at fastsætte 
vilkårene for udøvelsen af disse rettigheder, forudsat at rettigheds­
haverens personligt ideelle ret og retten til et rimeligt vederlag 
forbi iver uberørt. 
10. Anvendelsen af artikel 11 bis, stk. 1, nr. I), i Bernerkonventionen på 
spredningen af ophavsretligt beskyttede værker via satellit rejser 
imidlertid en lang række spørgsmål. 
- 10 -
11. Eftersom forudsætningen for at erhverve udsendelsesrettigheder er, at 
programsignalerne kan modtages af offentligheden, sondres der ved 
spredning af programmer via satellit mellem, om de beskyttede værker 
udsendes via kommunikationssatellit eller via direkte sendende satel­
lit. Medens sidstnævnte opererer med en høj sendeeffekt på frekvenser, 
der ifølge international telekommunikationsret er bestemt til at blive 
modtaget af offentligheden, og som kan modtages direkte af denne, 
transmitterer førstnævnte programsignalerne med en langt lavere sende­
effekt på frekvenser, som offentligheden telekommunikationsretI igt ikke 
har tilladelse til at modtage9). Medens disse signaler oprindelig kun 
fremførtes til modtagestationer for kabelnet, er individuel modtagelse 
også af disse signaler på grund af den forbedrede antenneteknik blevet 
muliggjort til en rimelig pris og er i stadigt større omfang blevet 
tilladt af de nationale telekommunikationsmyndigheder. På det seneste 
er der dukket satellitter med middelstor sendeeffekt op, der ganske 
vist som hidtil opererer på telekommunikationsfrekvenser, men hvis 
signaler alligevel kan modtages uden problemer over store dele af 
satellitternes dækningsområde10). Denne form for direkte modtagelse af 
programsignaler, der spredes via kommunikationssatellit, har i ophavs­
retlig henseende hidtil ført en skyggetilværelse, og den telekommuni­
kat ionsret I ige sondring er blevet bibeholdt i ophavsretslovgivningen. 
Således udgør kun spredning af programsignaler via direkte sendende 
satellit en ophavsretlig relevant meddelelse af et værk til offent­
ligheden, hvilket ikke er tilfældet ved spredning via kommunikations­
satellit; af ophavsretlig relevans er ved sidstnævnte form for spred­
ning alene den efterfølgende viderespredning af programsignalet via 
kabelnet. Denne synes derved i modsætning til tilførsel af signaler 
udsendt via direkte sendende satellit ikke at være en trådbunden 
9) Jf. Den Internationale Telekommunikationskonvention og artikel 1, nr. 
37, i reglement for teleadministrationen. 
10) Se også kapitel 3 i Grønbogen om satellitter, KOM(90) 490 endelig udg. 
- 11 -
viderespredning, men snarere en trådbunden pr imærudsende I se, mod hvil­
ken rettighedshavere er beskyttet ved Bernerkonventionens artikel 11, 
stk. 1, nr. I) (BruxeI les-versionen), samt artikel 11 ter, stk 1, nr. 
II), artikel 14, stk. 1, nr. II) og artikel 14 bis, stk. 2, litra b) 
(Paris-versionen). 
12. Spørgsmålet om, hvorvidt udbredelsen af beskyttede værker via satellit 
omfattende uplink- og downlink-forbindelsen samt alle de former for 
omsætte I se af signaler, der måtte finde sted på satellitten, ophavs­
retligt kan behandles som én handling, eller hvorvidt der kræves sær­
skilt ophavsretlig tilladelse for hvert enkelt af disse led i udbre­
delsen, er endnu ikke blevet besvaret entydigt. 
13. Endelig er det heller ikke afklaret på nuværende tidspunkt, hvilke 
ophavsrettigheder der gør sig gældende i forbindelse med transmission 
af programmer via direkte sendende satellit. Medens rettighedshaverens 
ophavsret på grund af territorial itetsprincippet består i en pakke af 
territorialt begrænsede rettigheder i alle de stater, hvori han nyder 
beskyttelse, skal brugeren af et beskyttet værk løse brugsrettighed i 
hver enkelt af de stater, hvori han gør ophavsretlig relevant brug 
heraf. I forbindelse med konventionel jordbaseret spredningsvirksomhed 
anses denne relevante anvendelse almindeligvis for at finde sted i den 
stat, hvorfra udsendelsen udsendes; sendes ignalets undertiden ikke 
ubetydelige "spil I-over" til nabolandene er i ophavsretlig henseende 
ladt ude af betragtning. 
14. I forlængelse heraf er det ved transmission af programmer via direkte 
sendende satellit kun ophavsretten i sendelandet og ikke i modtage­
landet, der kan gøres gældende; dette kan forsvares ved, at kun udsen­
delse har ophavsretlig relevans, og at direkte sendende satellitter kan 
betragtes som en forlænget antenne i verdensrummet, hvorimod der i alle 
de øvrige stater kun finder modtagelse sted, som ingen ophavsretlig 
relevans har. 
- 12 -
15. Deroverfor står en ny opfattelse gående ud på, at der ved transmission 
af programmer via direkte sendende satellit ikke kun sker en ophavs­
retlig relevant udnyttelse i sendelandet, men også i alle de lande, 
hvor programsignalet kan modtages direkte. Som følge heraf må den, der 
Ønsker at sprede et program via direkte sendende satellit, ikke blot 
indhente tilladelse fra rettighedshaveren i sendelandet, men også fra 
rettighedshaveren i alle modtage I andene. Derved vil der ved beskyttelse 
af rettighedshaveren kunne forekomme den situation, at han enten nyder 
den højeste beskyttelse, der kan gives ham i henhold til modtage I an­
denes lovgivning, eller at modtage I andenes lovgivning finder anvendelse 
i det tilfælde, hvor sendelandets lovgivning yder en utilstrækkelig 
beskyttelse eller ingen overhovedet. 
16. Dette stridsspørgsmål havde længe kun teoretisk interesse. Efter at de 
første direkte sendende satellitter, som inden for en overskuelig frem­
tid vil blive fulgt op af betydeligt flere, er begyndt deres spred­
ningsvirksomhed, og i betragtning af, at programmer, der spredes via 
satellitter med middelstor sendeeffekt, kan modtages direkte, har det 
fået central betydning for rettighedserhvervelsen. 
17. Medlemsstaternes nationale ophavsret giver i reglen indehaverne af 
udsendelsesrettighederne ret til ikke blot at udbrede beskyttede værker 
til offentligheden via jordsendernet, men også via satellitter. Ophavs­
retslovgivningen i Frankrig11) og Spanien12) indeholder udtrykkelige 
bestemmelser om udsendelse af beskyttede værker til en kommunikations­
satellit i form af en selvstændig "droit d'injection"; også Storbri­
tannien har siden ophavsretslovændringen i 1988 betragtet spredning af 
programsignaler via kommunikationssatellit, som "kan modtages lovligt 
11) §27, stk. 3, sammenholdt med §45, nr. 3, i lov nr. 57-298 af 11.3.1957 
om litterær og kunstnerisk ejendomsret, ændret ved lov nr. 85-660 af 
3.7.1985. 
12) §20, nr. 2, litra c), sammenholdt med §36, nr. 2, i lov 22/1987 af 
11.11.1987 om intellektuel ejendomsret. 
- 13 -
af offentligheden" som udsendelsesvirksomhed13). I de Øvrige medlems­
stater vil det fortsat i hvert fald i princippet være således, at kun 
fremføring af signaler via en direkte sendende satellit og ikke via en 
kommunikationssatellit udgør en ophavsretlig relevant udsendelse. På 
nationalt plan står det heller ikke klart, om det ved fremføring via 
direkte sendende satellit udelukkende er sendelandets ophavsret, der 
finder anvendelse, eller om alle modtage I andenes ophavsret ligeledes 
finder anvendelse. 
18. Den internationale beskyttelse af indehaverne af fremførelsesrettighe­
der er af historiske årsager ringere i henhold til Rom-konventionen om 
beskyttelse af udøvende kunstnere, fremstillere af fonogrammer samt 
radio- og fJernsynsforetagender fra 1961. På nuværende tidspunkt er 
Rom-konventionen tiltrådt af Danmark, Tyskland, Frankrig, Storbritan­
nien, Irland, Italien og Luxembourg, men ikke af Belgien, Grækenland, 
Nederlandene, Spanien og Portugal. 
19. Rom-konventionens artikel 7, litra a), yder kun udøvende kunstnere be­
skyttelse mod udsendelse af live-fremførelser. Hvis deres fremførelse 
med deres samtykke er blevet optaget på et fonogram, et videogram eller 
et kombineret video- og fonogram, kræves der ikke tilladelse fra den 
udøvende kunstner til at udsende denne optagelse. Hvis der derimod be­
nyttes et kommercielt fonogram ved udsendelsen, tilkommer der enten den 
udøvende kunstner eller fremstillerne af fonogrammet eller begge et 
rimeligt vederlag i henhold til artikel 12 i Rom-konventionen. Bortset 
fra, at Rom-konventionen derved giver de kontraherende stater en valg­
mulighed, kan dette krav på vederlag helt eller delvis ophæves gennem 
et forbehold (Rom-konventionens artikel 16, stk. 1, litra a)). I Dan­
mark og Italien er det hovedsagelig kun i forbindelse med udsendelse 
13) §6, stk. 1, litra a), og stk. 2 i Copyright, Designs and Patents Aet 
1988C... capable of being lawfully received by members of the public 
..."). 
- 14 -
til ikke-kommercielle formål14), at der ikke kan stilles krav om 
vederlag, medens Luxembourg har afgivet forbehold15) over for hele 
artikel 12 i Rom-konventionen. Radio- og tv-selskaber er ved Rom­
konventionens artikel 13, litra a) og b), beskyttet mod samtidig ud­
sendelse af dele af deres udsendelser i primære satellitudsendelser 
gennem deres ret til at tillade eller forbyde vi dereudsendeI se og mod 
tidsforskudt udsendelse gennem deres ret til at tillade eller forbyde 
optagelse af deres udsendelser. 
20. På nationalt plan er der store forskelle i beskyttelsen af fremførel­
ser. Først og fremmest har der ikke hidtil i Belgien, Grækenland og 
Nederlandene været nogen lovhjemlet beskyttelse af fremførelser, men 
lovforslag herom drøftes for tiden i Belgien og Nederlandene. Hidtil 
har retspraksis på basis af anden lovgivning end ophavsretten dog ydet 
en vis beskyttelse i disse medlemsstater. I de lande, hvor der findes 
en lovhjemlet beskyttelse af fremførelser, kan de udøvende kunstnere i 
overensstemmelse med den internationale beskyttelse, der ydes ved 
artikel 7, litra a), i Rom-konventionen, i alle tilfælde forbyde udsen­
delse af deres live-fremførelser16). Også i de lovforslag, der for 
tiden behandles i Belgien og Nederlandene, findes der bestemmelser, der 
indrømmer udøvende kunstnere denne rettighed17). Der er derimod for­
skelle i lovgivningen med hensyn til de rettigheder, som udøvende 
kunstnere og/eller fonogramfremstillere indrømmes i forbindelse med 
14) Se ophavsret 1965, s. 214 (Danmark), og ophavsret 1975, s. 44 
(Italien). 
15) Se ophavsret 1976, s. 24. 
16) §45, stk. 1, litra b), i lov nr. 158 om ophavsretten til litterære og 
kunstneriske værker (Danmark); §76, stk. 1, i Urheberrechtsgesetz 
(Forbundsrepublikken Tyskland); §18, stk. 1, I lov nr. 85-660 
(Frankrig); §182, stk. 1, litra b), i Copyright, Designs and Patents 
Aet, 1988 (Storbritannien); §5 i Performer's Protection Act (Irland); 
§80, stk. 1, i lov nr. 633 om beskyttelse af ophavsretten og andre 
dermed forbundne rettigheder (Italien); §3, nr. 1, litra a), I lov om 
beskyttelse af udøvende kunstnere, fremstillere af fonogrammer samt 
radio- og fjernsynsselskaber (Luxembourg); §178, litra a), i lov om 
ophavsret og dermed beslægtede rettigheder (Portugal); §102, nr. 1, i 
lov 22/1987 (Spanien). 
17) Se §51, stk. 1, i forslag til lov om ophavsret, Senatsdok. nr. 329-1, 
1988 (Belgien), og §2, stk. 1, litra d), i forslag til lov om beslæg­
tede rettigheder, Tweede Kamer, 1988-1989, 21 244 (Nederlandene). 
- 15 -
udsendelse af kommercielle fonogrammer. F.eks. tildeler Luxembourg og 
Portugal hverken udøvende kunstnere eller fonogramfremstillere selv­
stændige rettigheder i forbindelse med udnyttelse af fonogrammer i 
udsende IsesØJemed. I Storbritannien og Irland er det derimod kun 
udøvende kunstnere, der ikke tildeles selvstændige rettigheder i 
forbindelse med udnyttelse af fonogrammer i udsende IsesØJemed; fono­
gramfremstillere indrømmes derimod i begge medlemsstater en ophavsret­
lig forbudsret18). Derimod giver Forbundsrepublikken Tyskland19), 
Danmark20), Frankrig21), Italien22) og Spanien23) både udøvende 
kunstnere og fonogramfremstillere ret til i det mindste en andel I det 
ekstra vederlag, som udsendelse af fonogrammer giver anledning til. 
Tilsvarende bestemmelser findes ligeledes i lovforslagene i Belgien og 
Nederlandene24). Derimod er der ikke ubetydelige afvigelser hvad angår 
reglerne for vederlagskravets fremsættelse og måden, hvorpå vederlaget 
18) §16, stk. 1, litra d), og §20, litra b), i Copyright, Designs and 
Patents Aet, 1988 (Storbritannien), og §17, stk. 1, og stk. 4, litra b) 
og c) sammenholdt med §2, stk. 3, i Copyright Aet, 1963 (Irland). 
19) §76, stk. 2, og §86 I Urheberrechtsgesetz. 
20) §47 i lov nr. 158 om ophavsretten til litterære og kunstneriske værker. 
21) §22, stk. 2-5, i lov nr. 86-660. 
22) §73 og §80, stk. 2, i lov nr. 633 om beskyttelse af ophavsrettigheder 
og andre dermed forbundne rettigheder. 
23) §103 og §109, nr. 1, i lov 22/1987. 
24) Se §56 og §61 i forslag til lov om ophavsret, Senatsdok. nr. 329-1, 
1988 (Belgien), og §6 i forslag til lov om beslægtede rettigheder, 
Tweede Kamer, 1988-1989, 21 244 (Nederlandene). 
- 16 -
fordeles mellem de vederlagsberettigede. Radio- og tv-seI skaberne er 
imidlertid i alle medlemsstater, hvor der findes en lovhjemlet beskyt­
telse af fremførelser, eller hvor radio- og tv-seI skaberne er ophavs­
retligt beskyttet mod såvel optagelse som videreudsendelse af deres 
udsendelser25). 
Viderespredning pr. kabel 
21. Når programsignaler fra jordbaserede net eller direkte sendende satel­
litter tilføres et kabelnet og videreudsendes til de tilsluttede abon­
nenter, foreligger der ifølge international ophavsret en selvstændig 
offentlig gengivelse, Jf. artikel 11 bis, stk. 1, nr. II, i den revide­
rede Bernerkonvent ion. Ved kåbe I spredning af en udsendelse i et andet 
land end det land, hvor programmet først blev transmitteret, er det 
viderespredningsrettighederne i det pågældende andet land, der kommer 
ind i billedet. Den eneste betingelse er, at det ikke er det radio- og 
tv-selskab, der første gang udsendte programmet, som tilfører kabel­
nettet signalerne. 
22. Nogle har hævdet, at en yderligere forudsætning må være, at den kåbe I-
transmitterede udsendelse er rettet mod et "nyt publikum" i forhold til 
førstegangsudsendelsen, således at der skulle være fri adgang til ve­
derlagsfri viderespredning pr. kabel inden for de nationale radio- og 
tv-seI skabers forsyningsområde, eller at det sågar skulle være tilladt 
at distribuere reklamefinansierede radio- og tv-selskabers udsendelser 
inden for det område, hvor de kan modtages direkte, uden at dette kræ­
ver ny tilladelse fra rettighedshaveren. Også retten til videreudsen­
delse efter artikel 11a, stk. 1, nr. II, i den reviderede Bernerkonven­
tion er ligesom førstegangsudsendelsesretten efter nr. I underlagt de 
25) §48, stk. 1, i lov nr. 158 om ophavsretten til litterære og kunstne­
riske værker (Danmark),; §87, stk. 1, nr. 1 og 2, I Urheberrechts-
gesetz (Forbundsrepublikken Tyskland); §27, stk. 1, i lov nr. 85-660 
(Frankrig); §16, stk. 1, litra a) og d), sammenholdt med §17, stk. 1 og 
4, samt §20, litra c), i Copyright, Designs and Patents Aet, 1988 
(Storbritannien); §19, stk. 1, og stk. 5, litra a), b) og d), i Copy­
right Aet, 1963 (Irland); §79 i lov nr. 633 om beskyttelse af ophavs­
rettigheder og andre dermed forbundne rettigheder (Italien); §10, litra 
a) og b), i lov om beskyttelse af udøvende kunstnere, fremstillere af 
fonogrammer og radio- og fjernsynsselskaber (Luxembourg); §187, litra 
a) og b), i lov om ophavsret og dermed beslægtede rettigheder (Por­
tugal); §116, nr. 1, litra a) og b), i lov nr. 22/1987 (Spanien). 
- 17 -
begrænsninger, der i henhold til konventionens artikel 11 bis, stk. 2, 
kan fastsættes i den nationale lovgivning. Der kan altså f. eks. ind­
føres bestemmelser om, at rettighederne skal lade sig repræsentere af 
rettighedshaverorganisationer, eller lovbestemt licens. 
23. Også i henhold til medlemsstaternes nationale lovgivninger om ophavsret 
er trådbundet viderespredning pr. kabel principielt betinget af tilla­
delse fra rettighedshaverne26). I Danmark er der dog indført lovbe­
stemt licens for viderespredning pr. kabel af såvel inden- som uden­
landske programmer udsendt via jordsendernet eller via direkte sendende 
satellitter, men ikke kommunikationssatellitter27). I Storbritan­
nien28) - og også i Irland29) - er udgangspunktet i lovgivningen, at 
viderespredning pr. kabel af programmer, som kabeldistributionssel­
skaberne i henhold til medielovgivningen har pligt til at udsende, 
samt viderespredning af programmer inden for deres planlagte modtage­
område sidestilles med en førstegangsudsendelse, således at det ikke 
er nødvendigt at indhente særskilt tilladelse fra rettighedshaveren, 
medmindre der er tale om satellitprogramudbydere. 
24. Hvad international ret angår, spiller Rom-konventionen derimod ingen 
rolle for viderespredning pr. kabel af primært udsendte programsig­
naler. Denne konvention yder kun beskyttelse mod trådløs, men ikke mod 
26) Se §15, stk. 2, nr. 2, og §20 i Urheberrechtsgesetz (Forbundsrepu­
blikken Tyskland), §27 i lov nr. 57-298, som ændret ved lov nr. 85/660 
(Frankrig), §16, stk. 1, litra d), og §20 sammenholdt med §7 og §178 i 
Copyright, Designs and Patents Aet 1988 (Storbritannien), §8, stk. 6, 
litra e), §9 stk. 7, litra d) og §18, stk. 4, litra d) sammenholdt med 
§2, stk. 3, i Copyright Aet af 1963 (Irland); §16 I lov nr. 633 om 
beskyttelse af ophavsret og andre dermed forbundne rettigheder 
(Italien), §23 I nr. 2 i ophavsret loven af 29.3.1972 (Luxembourg); §68, 
stk. 2, litra e) sammenholdt med §153, stk. 3, i loven om ophavsret og 
dermed beslægtede rettigheder (Portugal); §17 sammenholdt med §20, stk. 
2, litra e), i lov nr. 22/1987 (Spanien). 
27) §22 a samt §45, stk. 2 (tvangslicens for viderespredning) i lov nr. 158 
om ophavsretten til litterære og kunstneriske værker samt §11 a i lov 
nr. 157 om retten til fotografiske billeder. 
28) §73 i Copyright, Designs and Patents Aet 1988. 
29) §52, stk. 3 og 4, i Copyright Aet 1963. 
- 18 -
trådbundet videreudsendeIse (artikel 3, litra f) og g) i konventionen. 
Selv om man betragtede viderespredning pr. kabel som en form for 
"offentlig gengivelse" i Rom-konventionens forstand, ville samtidig, 
uændret viderespredning pr. kabel - som Jo er den eneste form for 
kåbe I transmission, vi beskæftiger os med her - ikke berøre nogen af de 
rettigheder, der er fastsat i konventionen. Konventionens artikel 7, 
stk. 1, litra a), yder nemlig ingen beskyttelse af de udøvende 
kunstnere, når den offentlige gengivelse sker på basis af en tidligere 
udsendt fremførelse. Vederlagspligten for benyttelse af fonogrammer 
efter konventionens artikel 12 forudsætter desuden, at fonogrammerne 
anvendes "direkte" til en udsendelse, og endelig nyder radio- og tv-
se I skaberne kun beskyttelse mod trådløs videreudsendeI se af deres 
programmer (konventionens artikel 13, litra a), sammenholdt med artikel 
3, litra g)). 
25. I henhold til artikel 1, nr. 1, litra b), i den europæiske overens­
komst om beskyttelse af fjernsynsudsendelser fra 1960, som Belgien, 
Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Frankrig, Storbritannien og 
Spanien har undertegnet, er radio- og tv-selskaber også beskyttet mod 
trådbundet viderespredning af deres udsendelser. Storbritannien har dog 
generelt udelukket denne beskyttelse ved at tage forbehold; Belgien har 
udelukket denne beskyttelse alene for belgiske selskaber, men ind­
skrænket beskyttelsen af udenlandske selskaber til 50% af den ugentlige 
sendetid. 
26. Derimod er konventionen om spredning af sateiIittransmitterede program­
bærende signaler fra 1974, som Forbundsrepublikken Tyskland og Italien 
hidtil er de eneste EF-lande, der har tiltrådt, uden større betydning i 
denne sammenhæng. Konventionen yder udelukkende beskyttelse mod uauto­
riseret "aftapning" af programbærende signaler, der ikke er bestemt for 
almenheden, og dermed hovedsagelig udelukkende mod uautoriseret spred­
ning af sateiIittransmitterede punkt-t i I-punkt-udsendelser. Udsendel­
ser, der spredes direkte til almenheden via satellitter, er udtrykke­
ligt ikke omfattet af bestemmelserne i konventionens artikel 3. 
- 19 -
27. Medlemsstaternes nationale lovgivning om ophavsret og dermed beslægtede 
rettigheder yder derimod ret hyppigt en beskyttelse, der er mere vidt­
gående end minimumsniveauet i den internationale ret. I adskillige med­
lemsstater, som f.eks. Tyskland30), Frankrig31), Storbritannien32) 
og Spanien33), er radio- og tv-selskaber i særdeleshed ikke alene 
beskyttet mod trådløs viderespredning af deres udsendelser, men i prin­
cippet også mod trådbundet viderespredning. Med hensyn til de udøvende 
kunstneres beskyttelse mod gengivelse af deres værker er der betydelige 
forskelle fra det ene land til det andet. I nogle EF-lande, f.eks. i 
Tyskland34), Frankrig35) og Spanien36), skal de udøvende kunstnere 
give tilladelse til viderespredning af deres fremførelser. I visse til­
fælde anses tilladelsen hertil at være givet, når kunstneren har givet 
sit samtykke til selve udsendelsen eller til værkets fiksering på et 
bi I led- eller bi I led-lyd-medium, medens der i andre lande findes be­
stemmelser som dem, der for nylig blev indført i Storbritannien37), om 
fri viderespredning. I de tilfælde, hvor der benyttes et kommercielt 
fonogram til førstegangsudsendelsen, yder medlemsstaternes lovgivning 
normalt en mere vidtgående beskyttelse end minimumsniveauet i Rom­
konventionen, idet de udøvende kunstnere og/eller fonogramproducenterne 
30) §87, stk. 1, nr. 1, sammenholdt med §20 i Urheberrechtsgesetz. 
31) §27, stk. 1, i lov nr. 85-660, sammenholdt med §27 i lov nr. 57-298, 
som ændret ved lov nr. 85-660. 
32) §16, stk. 1, litra d) og §20, litra c), i Copyright, Designs and 
Patents Aet 1988. 
33) §116, nr. 1, litra a), i lov nr. 22/1987. 
34) Se §76 i Urheberrechtsgesetz. 
35) §18, stk. 1, i lov nr. 85-660. 
36) §101, nr. 1, I lov nr. 22/1987. 
37) Jf. §182 og §183 i Copyright, Designs and Patents Aet 1988. 
- 20 -
hyppigt også har krav på vederlag for viderespredningen af første­
gangsudsendelsen38), og i Storbritannien og Irland har de endog ret 
til at forbyde viderespredningen39). 
II. Behovet for en EF-Indsats 
28. Ophavsretten har ikke i alle henseender kunnet holde trit med den hur­
tige teknologiske og økonomiske udvikling inden for programspredning 
via satellit og viderespredning pr. kabel. Ikke blot i den internatio­
nale ret, men især medlemsstaternes lovgivninger er der således nu ikke 
alene opstået en betydelig mangel på retssikkerhed, men også egentlige 
huller i den retsbeskyttelse, som ellers skulle resultere i øget krea­
tivitet. Der er desuden risiko for, at enkelte enerets indehavere kan 
afskære rettighedshaverne fra at drage fordel af de værker, som indgår 
i et program. 
29. I ophavsretlig henseende må der sondres mellem førstegangsudsendelse og 
samtidig, fuldstændig viderespredning af udsendelser. Ved førstegangs­
udsendelse, herunder også udsendelsen af et originært program via 
satellit, fastlægges programindholdet af radio- og tv-seI skabet. Der 
vil i programmet kun indgå værker og beskyttede fremførelser, som 
selskabet allerede har erhvervet brugsrettighederne til. I modsætning 
hertil har kabeldistributionsselskabet ved viderespredning ikke mulig­
hed for at sammensætte et program på grundlag af på forhånd erhvervede 
38) Se f.eks. §76, stk. 2, og §86, sammenholdt med §20 i Urheberrechts­
gesetz (Forbundsrepublikken Tyskland) eller §103 sammenholdt med §20, 
nr. 2, litra d) og e), i lov nr. 22/1987 (Spanien). 
39) §16, stk. 1, litra d), §20, litra b), i Copyright, Designs and Patents 
Aet 1988 (Storbritannien) og §17, stk. 1, samt stk. 4, litra b) og c), 
sammenholdt med §2 stk. 3 i Copyright Aet 1963 (Irland). 
- 21 -
rettigheder. Det kan nemlig kun vælge at vi deresprede eller undlade at 
videresprede førstegangsudsendelsen i fuldstændig form. 
SateiI itspredning 
30. For sateiIittransmitterede programmers vedkommende synes det hverken 
set ud fra rettighedshavernes, programudbydernes eller seernes syns­
punkt længere at være begrundet, at en aktivitet, der må betragtes som 
en udsendelse, ikke falder ind under ophavsretten, alene fordi der til 
udsendelse benyttes en teknik, der oprindeligt telekommunikationsret-
li gt var forbeholdt ikke-offentIig, individuel kommunikation. I ophavs­
retlig henseende er det nemlig alene afgørende, at udnyttelsen af be­
skyttede værker og fremførelser udgør en meddelelse til offentligheden. 
31. Der er altså tale om manglende retssikkerhed med hensyn til spørgsmålet 
om, hvorvidt rettighederne ved programspredning via satellit alene skal 
erhverves for sendelandets vedkommende eller samtidig også for modtage­
landenes vedkommende, og det også til programmer, der udsendes via kom­
munikationssatellitter, hvilket på nuværende tidspunkt vil sige langt 
størstedelen af de programmer, der inden for EF udsendes via satellit. 
32. I lyset af rettighedshavernes interesse i at kunne udnytte deres be­
skyttede værker og og andre beskyttede frembringelser kan den manglende 
retssikkerhed kun fjernes på økonomisk fornuftig vis for så vidt, at 
udsendelsesrettighederne alene skal erhverves for det - nærmere defi­
nerede - sendelands vedkommende. 
33. Hvis en programudbyder skulle erhverve rettigheder for alle modtage­
landene, skulle det nemlig først afgøres, i hvilke lande programsigna­
let overhovedet kan modtages direkte. Dækningsområdet lader sig nemlig 
ikke definere så præcist, at der kan foretages en nøjagtig bestemmelse 
af de enkelte modtage I ånde. Således vil en satellitudsendelse, der er 
rettet mod Fællesskabet, meget vel også kunne modtages i østeuropæiske 
- 22 -
lande og dele af Skandinavien, om end med en højere antenneudgift. 
Ganske vist muliggør moderne satellitteknik en stadig mere præcis 
afgrænsning af dækningsområdet, men i randområderne kan grænsen ikke 
fastlægges nøjagtig. Hvis man i et grænseområde ønsker at modtage 
signalerne, skal man blot anskaffe sig større og kraftigere antenner. 
Under disse forhold kan det ikke med tilstrækkelig sikkerhed afgøres, 
hvornår offentligheden kan modtage signalerne direkte, og hvornår 
dette ikke er tilfældet. Endelig ville et sammenbrud i forhandlingerne 
med en af rettighedshaverne i en af medlemsstaterne betyde, at pro­
grammet som helhed Ikke ville kunne udsendes via satellit. Det er ikke 
i almenhedens interesse og da slet ikke i ophavsmændenes, idet de i så 
fald ikke vil kunne udnytte deres værker. 
34. Det foreslåede direktiv udelukker ikke, at en programudbyder kan få 
eneret på eller tilladelse til at udsende beskyttede værker, især 
film, via satellit i en eller flere sprogversioner. I obligationsret­
lig henseende opretholdes sådanne begrænsede tilladelser I hidtidigt 
omfang. 
35. Hvis alene ophavsrettighederne i sendelandet skal tages i betragtning, 
er det imidlertid tvingende nødvendigt, at ophavsrettigheder og be­
slægtede rettigheder samordnes tilstrækkeligt til, at udøvende kunst­
nere, fonogramfremstillere og radio- og tv-selskaber beskyttes på 
rimelig vis. Hvis der i en medlemsstat ikke findes nogen beskyttelse 
mod udsendelse af beskyttede værker via satellit, vil programspred­
ningen via direkte sendende satellit fra dette land nemlig hverken 
kræve rettighedshaverens samtykke eller betaling af vederlag og dermed 
udhule den beskyttelse, som andre medlemsstaters lovgivninger for så 
vidt yder. Hvis sendelandet derimod principielt yder beskyttelse, men 
regulerer den primære udsendelse via satellit ved lovbestemt licens, 
berøves rettighedshaverne muligheden for at afgøre, hvordan deres 
værker skal udnyttes i hele dækningsområdet, og modtager kun det 
vederlag, som er fastsat af de kompetente myndigheder i sendelandet. 
- 23 -
Samme forhold gør sig gældende for indehavere af beslægtede rettig­
heder; her er der imidlertid tale om en langt større forskel i be­
skyttelsesniveauet i de enkelte medlemsstater end ved ophavsretligt 
beskyttede værker, da en række medlemslande stadig ikke har nogen 
lovgivning om beskyttelse af beslægtede rettigheder. 
36. Det er grunden til, at en indførelse af lovbestemt licens for satel-
I i tudsendel ser udelukkes i direktivforslaget. Hvis en medlemsstats 
lovgivning ved direktivets forelæggelse åbner mulighed for at erklære 
aftaler, der er indgået mellem en rettighedshaverorganisation og et 
radio- og tv-seI skab, for alment bindende, kan denne lovgivningsmæs­
sige mulighed bibeholdes under visse forudsætninger. Med hensyn til de 
beslægtede rettigheder fastlægger direktivforslaget derimod udtrykke­
ligt kun en minimumsbeskyttelse; det overlades til medlemsstaterne at 
indføre eventuelt videregående bestemmelser til beskyttelse af beslæg­
tede rettigheder. 
Viderespredning pr. kabel 
37. Dette direktiv regulerer alene viderespredning pr. kabel af programmer 
fra en anden medlemsstat. Kommissionen mener ikke, at der på nuværende 
tidspunkt er behov for EF-foranstaltninger, når radio- og tv-udsendel-
ser fra en medlemsstat blot viderespredes pr. kabel i samme medlems­
stat. Det skyldes, at et sådant rent internt forhold i reglen ikke får 
nogen indflydelse på oprettelsen af det europæiske audiovisuelle fæl­
lesskab. 
38. Da de rettigheder, som skal erhverves med henblik på samtidig, uændret 
viderespredning pr. kabel, er afhængige af førstegangsudsendelsen, kan 
de næppe som ved denne erhverves på individuelt grundlag. I Belgien, 
Tyskland og Nederlandene erhverves disse rettigheder på grundlag af 
såkaldte kollektive aftaler mellem kabeldistributionsselskaberne og om 
- 24 -
muligt alle grupper af rettighedshavere. I Frankrig har rettighedsha­
verorganisationerne, repræsentanterne for filmrettighedshavere samt 
visse radio- og tv-selskaber indgået hver deres aftaler med nogle af 
kabeldistributionsselskaberne. I Danmark erhverves rettigheder til 
viderespredning pr. kabel derimod ikke ved indgåelse af aftale, idet 
den nationale lovgivning foreskriver licensbetaling. 
39. Med den kollektive form for rettighedserhvervelse, hvor rettighederne 
i de fleste tilfælde erhverves ved kollektive aftaler, har man i vid 
udstrækning kunnet løse de problemer, som i begyndelsen var forbundet 
med at erhverve rettighederne til samtidig, uændret viderespredning 
pr. kabel af programmer fra jordsendere. Tilbage står imidlertid især 
to problemer, der kan vanskeliggøre ikke blot viderespredning af 
indenlandske programmer, men også den grænseoverskridende videre­
spredning af programmer fra andre medlemsstater. 
40. De kollektive aftaler er normalt baseret på princippet om, at parterne 
bør være indehavere af samtlige rettigheder, således at der ikke er 
behov for at påvise noget sådant i alle enkeltheder. Kabeldistribu­
tionsselskaberne kan dog alligevel aldrig være sikker på, at udenfor­
stående ikke individuelt nedlægger forbud (det såkaldt udenforstående-
problem). De rettighedshavere, der har undertegnet aftalen, forpligter 
sig ganske vist til at sikre kabeldistributionsselskaberne mod krav 
fra tredjemand, hvis rettigheder indgår i den kategori af rettigheder, 
de forvalter eller repræsenterer, men dette yder dog kun kabeldistri­
butionsselskaberne en ufuldstændig beskyttelse. Denne garantiklausul 
er nemlig begrænset til kun at omfatte det beløb, som den udenforstå­
ende i henhold til aftalen kunne have gjort krav på ved udlodningen af 
det samlede vederlag, hvis han havde været repræsenteret ved dennes 
indgåelse. Det er tvivlsomt, om dette i det enkelte tilfælde vil være 
nok til at dække de erstatningskrav, som gøres gældende over for 
kabeldistributionsselskaberne, samt sagsomkostninger herved. Desuden 
beskytter denne garanti kun mod følgerne af eventuelle skadeserstat-
ningskrav, men ikke mod forbud mod at sprede den pågældende udsendelse 
og ej heller mod eventuelle strafferetlige sanktioner. Kabeldistribu­
tionsselskaberne nyder under alle omstændigheder overhovedet ingen 
beskyttelse mod krav fra de rettighedshavere, hvis rettigheder indgår 
i en kategori, som ved aftalens indgåelse ikke var repræsenteret af 
nogen af de implicerede grupper af rettighedshavere. 
25 -
41. Dernæst er der risiko for, at parterne ved sådanne forhandlinger ikke 
i tide kan nå til enighed om en tilpasning eller forlængelse af den 
bestående aftale. Det kan skyldes meningsforskelle med hensyn til 
vederlagets størrelse og sammensætning, men også - som i den seneste 
tid - uoverensstemmelser om, hvordan nye, sateiIittransmitterede pro­
grammer skal indgå. Således har man f.eks. i Belgien og Nederlandene 
kun kunnet enes om foreløbigt at forlænge de oprindelige aftaler i 
henholdsvis et og to år. Det kan være vanskeligt for navnlig udbydere 
af nye, jordtransmitterede programmer at komme med I disse kollektive 
aftaler. 
42. Dette problem søges i direktivforslaget løst på to måder: for det 
første skal rettighedshavere kun kunne gøre deres ret til at tillade 
eller forbyde viderespredning af en radio- og tv-udsendelse pr. kabel 
gældende gennem en rettighedshaverorganisation. Dette gælder ikke for 
radio- og tv-seI skabernes egne eller overdragne rettigheder til deres 
egne udsendelser. For det andet skal uvildige forligsmænd samt foran­
staltninger til hindring af misbrug af en forhandlingsposition så vidt 
muligt afbøde de problemer, som kan opstå ved indgåelsen af aftaler om 
retten til grænseoverskridende viderespredning pr. kabel, dog uden at 
rettighedshavernes eneret til denne spredning krænkes. Det tilstræbes 
endelig i direktivforslaget så vidt muligt at lade overdragelsen af de 
nødvendige rettigheder sker i en kollektiv aftale mellem alle rettig­
hedshavere og kabeldistributionsselskaber. 
- 26 -
fiASumi 
43. Formålet med dette direktivforslag er altså at fjerne de negative 
virkninger af en ofte utilstrækkelige beskyttelse i forbindelse med 
satellitspredning og viderespredning pr. kabel af radio- og tv-
programmer, og dermed, helt på linje med de øvrige harmoniserings­
tiltag, at skabe det Juridiske og økonomiske grundlag for fortsat 
kreativitet inden for dette så beskyttelsesværdige område af den 
europæiske kultur. Som det også fremhæves i forslaget til direktiv om 
udlejnings- og ud Iånsrettigheder samt om visse andre ophavsrets­
beslægtede rettigheder40), er den europæiske kulturs mangfoldighed 
ikke blot beskyttelsesværdig, men også nødt til at have et højt 
beskyttelsesniveau, hvis den skal bevare sin identitet. 
C. HARMONISER INGSKONCEPT 
44. Dette direktivforslag skal ligesom de øvrige harmoniser ingsbestræ­
be I ser inden for ophavsretsområdet ikke resultere i en fuldstændig 
harmonisering af ophavs- og fremførelsesrettigheder, men alene i en 
harmonisering inden for områder, der på nuværende tidspunkt er særlig 
vigtige. Det vil primært sige oprettelsen af et europæisk audiovisuelt 
fællesskab, som allerede delvis konkretiseret - dog med undtagelse af 
især ophavsretlige bestemmelser - i direktivet "fjernsyn uden grænser" 
af 3. oktober 198941). Som følge heraf tilsigter direktivforslaget 
kun en harmonisering i den udstrækning, det synes absolut nødvendigt 
for at dække behovet i EF. 
40) K0M(90) 586 endelig udg. - SYN 319 af 24.1.1991. 
41) Rådets direktiv af 3. oktober 1989, EFT nr. L 298 af 17.10.1989. 
- 27 -
45. Medlemsstaternes egne ophavsretlige koncepter berøres derfor så vidt 
muligt ikke af dette direktivforslag. Kun I de tilfælde, hvor det på 
grund af direktivforslagets sigte er nødvendigt, skal medlemsstaterne 
forpligte sig til at indføre harmoniserede bestemmelser. En række af 
de her foreslåede bestemmelser, især vedrørende beskyttelse af fremfø­
relser, indgår faktisk allerede i flere medlemsstaters lovgivninger om 
beskyttelsen af ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder. Det dre­
jer sig i den forbindelse primært om at sikre, at alle områder i EF er 
og i fremtiden forbliver omfattet af en sådan ophavsretlig beskyt­
telse. 
46. Med hensyn til programspredning via satellit overlades det således 
helt til medlemsstaterne at fastlægge, hvordan udsende Isesretten 
integreres i det nationale system af udnytteIsesrettigheder. Med 
hensyn til den obligatoriske beskyttelse af beslægtede rettigheder 
indeholder forslaget alene den strengt nødvendige minimumsbeskyttelse. 
Det forbeholdes medlemsstaterne at indføre videregående beskyttelses­
bestemmelser. De nationale ordninger om fonogramvederlag, inklusive 
fordelingen heraf på fonogramfremstillere og udøvende kunstnere, 
berøres heller ikke af forslaget. Direktivforslaget støtter sig 
således indholdsmæssigt i stor udstrækning til Rom-konventionen om 
beskyttelse af udøvende kunstnere, fremstillere af fonogrammer samt 
radio- og fJernsynsforetagender, som yder den hidtil mest omfattende 
beskyttelse på internationalt plan og desuden allerede er accepteret 
af mange medlemsstater. Det foreslåede direktiv giver dog på nogle 
områder en bedre beskyttelse end Rom-konventionen, især da de for­
behold, som nævnes deri, udelukkes. Formuleringen af bestemmelsen om 
minimumsbeskyttelse udelukker ikke, at der ud fra andre harmon i se-
ri ngssynsv ink I er i givet fald generelt kan fastlægges et højere 
beskyttelsesniveau for beslægtede rettigheder på fællesskabsplan. 
- 28 -
47. Dertil kommer, at direktivforslaget i meget stor udstrækning tager 
hensyn til allerede eksisterende nationale særegenheder, såsom mulig­
heden for at gøre allerede indgåede kollektive aftaler i forbindelse 
med programspredning via satellit alment bindende eller at have lov­
bestemte licenser i forbindelse med viderespredning pr. kabel. Endelig 
berøres medlemsstaternes bestemmelser om rettighedshaverorganisatio­
nernes virke ikke af det foreliggende direktivforslag. 
48. Direktivforslaget griber heller ikke ind i eksisterende aftaler om 
udnyttelsen af ophavsretligt beskyttede værker og andre beskyttede 
frembringelser, medmindre det er absolut nødvendigt for at nå det 
tilstræbte mål. Det samme gælder for den aftalebaserede erhvervelse af 
rettigheder til videreudsendeI se pr. kabel, såfremt denne praksis er 
indkørt og har stået sin prøve. Derfor vil det foreslåede direktiv 
heller ikke være til hinder for fremtidige ændringer som følge af den 
ØkomI ske udv i kI i ng. 
49. Dette direktivforslag berører ikke andre forslag om harmonisering af 
områder inden for ophavsret, især ikke forslaget til Rådets direktiv 
om udlejnings- og udlånsrettigheder samt forslaget til beslutning om 
medlemsstaternes tiltrædelse af Bernerkonvention som revideret i Paris 
den 24. juli 1971, og af Rom-konventionen af 26. oktober 1961 om 
beskyttelse af udøvende kunstnere, fremstillere af fonogrammer og 
radio- og fJernsynsforetagender. 
50. Forslaget til Rådets afgørelse om tiltrædelse af Bernerkonventionen og 
Rom-konventionen skal skabe et "fælles grundlag" for beskyttelsen af 
ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder. Med direktivforslaget 
skal der indføres et fælles beskyttelsesniveau ved satellitudsendel­
ser, der kan forhindre, at der med henblik på at fremme sateiIittrans-
mitterende radio- og tv-seI skabers etablering oprettes zoner med lav 
- 29 -
beskyttelse. Forslaget til direktiv om udlejnings- og udlånsrettig­
heder skal fastlægge et ensartet højt beskyttelsesniveau for beslæg­
tede rettigheder overalt i Fællesskabet. Disse tre forslag, som falder 
inden for rammerne af Kommissionens omfattende strategi på ophavsrets­
området - som fastholdt i Kommissionens arbejdsprogram, skal betragtes 
som selvstændige regelsæt, der hver for sig afspejler forskellige 
udgangspunkter for en harmonisering. Som følge heraf vil der på for­
slagsstadiet forekomme visse overlapninger, der skal fjernes på et 
senere tidspunkt alt afhængigt af, hvordan vedtagelsen af de enkelte 
forslag skrider frem. 
D. RETSGRUNDLAGET 
51. Ifølge EØF-Traktatens artikel 2 har Fællesskabet til opgave at fremme 
en harmonisk udvikling af den økonomiske virksomhed i Fællesskabet og 
snævrere forbindelser mellem de stater, som det forener. Med dette for 
øje er der i EØF-Traktaten fastsat bestemmelser om oprettelse af et 
fælles indre marked og samordning af retsforskrifter i medlemssta­
terne. 
52. Med direktivet "fjernsyn uden grænser"42) er det første skridt i 
retning af oprettelsen af et europæisk audioviduelt fællesskab taget. 
53. I sin meddelelse til Rådet og Parlamentet om den audiovisuelle poli­
tik43) konstaterer Kommissionen, at ophavsret er det eneste spørgs­
mål, der endnu mangler at blive færdigbehandlet, før de retsregler, 
der etableres ved direktivet, er endeligt på plads. Kommissionen 
fortsætter med at sige, at hvis dette spørgsmål ikke bliver behandlet 
i en fællesskabssammenhæng, vil lovgivningsforskellene og den mang­
lende retssikkerhed på grund af de nationale beskyttelsesordningers 
forskelligartethed lægge en dæmper på lysten til at investere i kunst­
neriske produktioner, begrænse mulighederne for at udnytte værker og 
42) Omtalte dokument. 
43) KOM(90) 78 endelig udg. af 21.2.1990. 
- 30 -
stille nogle af de implicerede parter dårligere og andre bedre, alt 
efter hvilket retssystem, der anvendes. Kommissionen henviser i øvrigt 
til, at de implicerede parter har en fælles interesse i at behandle de 
ophavsretlige spørgsmål i en fællesskabssammenhæng. 
54. Direktivforslaget skal gøre det lettere for radio- og tv-selskaber, 
udøvende kunstnere, fonogramfremstillere og kabeldistributions­
selskaber at udøve deres virksomhed i et audiovisuelt fællesskab med 
fæl les regler. 
55. Ifølge EF-Domstolen skal både spredningen af radio- og tv-udsendelser 
og viderespredningen af samme betragtes som en tjenesteydelse og ikke 
som en vare. Det spiller for så vidt ingen rolle, om spredningen sker 
via en Jordstation (Sacchi)44), pr. kabel (Debauve)45) eller via 
satellit. Det tekniske medium er uden betydning ved definitionen af en 
tjenesteydelse. Rettighedshavernes udnyttelse af deres rettigheder er 
på tilsvarende vis en tjenesteydelse. 
56. Udsendelsen af radio- og fjernsynsprogrammer via satellit er en væ­
sentlig del af en satellitprogramudbyders virksomhed. Den erhvervelse 
af udsendelsesrettigheder, som er nødvendig med henblik på denne 
spredning, reguleres meget forskelligt i de enkelte medlemsstater, i 
nogle endda slet ikke. Kun ganske få medlemsstater anerkender i 
lovgivningen udtrykkeligt en ophavsmands rettigheder i forbindelse med 
satellitudsendelse. I andre medlemsstater skal det først konstateres, 
om en ophavsmands generelle rettigheder i forbindelse med radio- og 
tv-udsendelser også omfatter - i givet fald særskilte - rettigheder 
til satellitudsendelse. Dertil kommer, at det i de fleste medlems­
stater står uafklaret hen, hvilke ophavsrettigheder der berøres af en 
satellitudsendelse. Den nuværende retstilstand medfører, at erhvervel­
sen af rettigheder til et program, som skal udsendes via satellit, er 
forbundet med en stor Juridisk usikkerhed, som vanskeliggør, om ikke 
direkte forhindrer, iværksættelsen af satellitudsendelser. 
44) Sag 155/73, Sml. 1974, s. 409. 
45) Sag 52/79, Sml. 1980, S. 833. 
- 31 -
57. Den manglende retssikkerhed gør det tillige vanskeligere for de ska­
bende (ophavsmænd, kunstnere, fonogramfremstillere og radio- og tv-
se I skaberne selv) at udøve deres virksomhed, i og med at udnyttelsen 
af deres rettigheder i forbindelse med satellitudsendelser belastes 
med det nævnte Juridiske usikkerhedsmoment. 
58. Direktivet skal samordne de nationale ophavsretlige bestemmelser på 
dette område og dermed fjerne den nævnte usikkerhed i forbindelse med 
erhvervelsen af rettigheder til udsendelse af satellitprogrammer. 
59. Direktivforslaget skal desuden samordne bestemmelserne om de frem­
førelsesrett igheder , som udøvende kunstnere, radio- og tv-selskaber og 
fonogramfremstillere har. Fremførelsesrettigheder er ligesom de øvrige 
ophavsretlige bestemmelser om udsende Isesret en del af de retlige 
rammebestemmelser for et europæisk audiovisuelt fællesskab. 
60. Det er ikke i alle medlemslande, at kunstnere samt radio- og tv-
selskaber og fonogramfremstillere er beskyttet mod brugen af deres 
præstationer i udsende IsesØJemed. Hvis ikke medlemsstaternes bestem­
melser også bliver samordnet på dette område, vil radio- og tv-
selskaber, som udsender deres programmer via satellit, kunne slå sig 
ned i den medlemsstat, der yder den dårligste beskyttelse af frem­
førelsesrett igheder. 
61. Man kunne forestille sig, at EF-Domstolen i lyset af disse forskelle 
og på baggrund af sin afgørelse i Cod i te I-sagen46) - endnu - ikke 
anser forudsætningerne for et europæisk audiovisuelt fællesskab for at 
være ti I stede. 
62. Det andet regelsæt i direktivforslaget vedrører viderespredning af 
radio- og tv-udsendelser pr. kabel. Erhvervelsen af de nødvendige 
46) Sag 62/79, Sml. 1980, S. 881 og 903. 
- 32 -
rettigheder til viderespredning af udsendelser pr. kabel er en væsent­
lig del af kabeldistributionsselskabernes virksomhed, da en videre­
spredning af en udsendelse altid kun kan finde sted, når rettighederne 
hertil er erhvervet. Indførelsen af et krav om, at rettigheder kun kan 
gøres gældende gennem rettighedshaverorganisationer, er en forudsæt­
ning for, at rettighederne til viderespredning pr. kabel kan erhver­
ves komplet. En enkelt rettighedshaver (hvis rettigheder kun vedrører 
en enkelt programdel) kan således ikke forhindre videreudsendeI sen af 
en hel programblok. Dermed kan kabeldistributionsselskaberne på den 
ene side udsende programmet I sin helhed, og de rettighedshavere, som 
er interesseret i en viderespredning pr. kabel, på den anden side ikke 
hindres i at udnytte deres rettigheder. 
63. Erhvervelsen af rettighederne til viderespredning pr. kabel - der nød­
vendigvis må ske på grundlag af en aftale - lettes af muligheden for 
at lade en mæglingsinstans yde bistand, hvis forhandlingerne går i 
hårdknude. Samtidig skal et forbud mod misbrug af en forhandlings­
position øge parternes forhandlingsvilje. 
64. Direktivforslaget tager sigte på at gøre det lettere for satellit-
transmitterende radio- og tv-selskaber, kabeldistributionsselskaber 
samt forfattere, udøvende kunstnere og fonogramfremstillere at udøve 
deres virksomhed. I dette øjemed foreskriver EØF-Traktatens artikel 
57, stk. 2, samordning af medlemsstaternes love og administrativt 
fastsatte bestemmelser. 
65. Ved udarbejdelsen af dette direktivforslag har Kommissionen taget 
hensyn til kravene i EØF-Traktatens artikel 8 C og er i den for­
bindelse nået frem til, at det på det nuværende stadie ikke synes 
passende eller rimeligt at fastsætte særlige bestemmelser eller 
undtagelser. 
- 33 -
ANPEN PEL; PE ENKEUE BESTEMMELSER 
KAPITEL I: DEFINITIONER 
ARTIKEL 1 
Definitioner 
1. Formålet med denne bestemmelse er at definere de termer, der fore­
kommer i de følgende bestemmelser. 
2. I lyset af den tekniske udvikling inden for satelliter og modtager­
antenner forekommer det ikke længere berettiget - hverken ud fra 
rettighedshavernes, programudbydernes eller seernes synspunkt - at 
anse en handling, der kan betragtes som en offentlig gengivelse, for 
irrelevant I ophavsretlig henseende alene af den grund, at der til den 
offentlige gengivelse benyttes en teknik, der telekommunikationsret-
I igt oprindeligt var forbeholdt ikke-offentI i g individuel kommunika­
tion. Derfor bør udsendelse af programsignaler via kommunikations­
satellit sidestilles med udsendelse af programsignaler via direkte 
sendende satellit med hensyn til ophavsrettigheder og beslægtede ret­
tigheder, hvis førstnævnte udsendelse, for så vidt angår den direkte 
modtagelse, er sammenlignelig med sidstnævnte. Det er tilfældet, når 
de programbærende signaler kan nedtages med modtageran læg, som er 
beregnet til individuel modtagelse af radio- og fjernsynsprogrammer. 
3. Beskyttede værker og andre beskyttede frembringelser må først meddeles 
offentligheden via satellit, når rettighedshaverne har givet tilla­
delse hertil. Formålet med denne bestemmelse er at fastlægge, hvornår 
spredningen af programmer via satellit skal betragtes som en sådan 
meddelelse til offentligheden, og hvem der har ansvaret for en sådan 
meddelelse. 
4. Ansvaret for meddelelsen til offentligheden opstår først, når der er 
truffet en samlet beslutning om to ting, nemlig indhold og udsendelse 
- 34 -
af signalerne, forudsat at sendekæden fra det punkt, hvor denne 
beslutning træffes, til det punkt, hvorfra signalerne spredes til 
offentligheden via satellit, er ubrudt. Deraf følger, at en beslutning 
om programmets indhold (en beslutning om produktion af en bestemt 
film, erhvervelse af udsendelsesrettigheder, optagelse af en fodbold­
kamp osv.) i sig selv ikke udgør nogen meddelelse til offentligheden. 
På tilsvarende vis er en beslutning om selve udsendelsen (den beslut­
ning, som ingeniøren på satellittens jordstation træffer) ikke i sig 
selv en sådan meddelelse. Der er endelig ikke tale om en handling, der 
udløser det ophavsretlige ansvar, når et radio- og tv-selskab plan­
lægger programmet og udsendelsestidspunkterne flere måneder frem. 
Først på det tidspunkt, hvor programmet - i givet fald efter at der er 
indlagt reklamer og aktuelle programoplysninger - frigives til udsen­
delse i sin endelige form, bliver den beslutning, der er truffet i 
forbindelse med planlægningen, til en beslutning om handling. Kun i 
sidstnævnte tilfælde er sendekæden fra det punkt, hvor denne beslut­
ning om handling træffes, til det punkt, hvor udsendelsen af signa­
lerne til offentligheden sker, ubrudt. 
5. Dette ophavsretlige ansvar opstår dér, hvor den samtykkepligtige 
handling, altså beslutningen om indhold og udsendelse, foretages; og 
det vil normalt være det sted, hvor virksomheden har sit domicil. Det 
gælder også i de tilfælde, hvor signalerne i første omgang sendes til 
en jordstation i en anden medlemsstat og derfra videre til satellit­
ten. Det afgørende er for så vidt blot, at sendekæden fra det punkt, 
hvor beslutningen om indhold og udsendelse træffes, til det punkt, 
hvor udsendelsen sker, er ubrudt. 
6. Det betyder imidlertid ikke, at der ikke tages højde for, at radio- og 
tv-seI skabets udsendelse kan modtages i flere medlemsstater. Selv om 
modtagelsen som sådan er irrelevant i ophavsretlig henseende, kan den 
utvivlsomt få Økonomiske konsekvenser, hvis værket ønsket ophavsret­
ligt udnyttet på anden vis i modtage landet. Derfor vil modtagelses-
omfanget i reglen kunne indgå som parameter ved vederlagsberegningen. 
- 35 -
Forholdet mellem udsendelsen af et sateiIitprogram og andre former for 
anvendelse og udnyttelse vil i øvrigt normalt være reguleret i en 
aftale. 
7. Direktivforslaget siger ikke noget om, hvordan de tilfælde, hvor be­
slutningen om indhold og udsendelse af de programbærende signaler 
træffes i et tredjeland, skal behandles. Dette skyldes, at fælles­
skabsretten ikke kan foreskrive et bindende beskyttelsesniveau for 
ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder i et tredjeland - i mod­
sætning til inden for Fællesskabet. Det står derfor medlemsstaterne 
frit for, at fastlægge andre kriterier for det ophavsretlige ansvar 
for satellitudsendelser fra tredjelande. 
8. Direktivforslaget behandler desuden forskellige spørgsmål i for­
bindelse med samtidig, uændret viderespredning pr. kabel af radio­
udsendelser fra andre medlemsstater. 
9. Direktivforslaget behandler derimod ikke viderespredning pr. kabel af 
et radioprogram fra en medlemsstat i samme medlemsstat. Det er på 
nuværende tidspunkt for så vidt ikke nødvendigt med henblik på opret­
telsen af et europæisk audiovisuelt fællesskab. Der kan på nuværende 
tidspunkt heller ikke konstateres noget behov for på fællesskabsplan 
at underkaste den samtidige, uændrede viderespredning pr. kabel af 
nationale radio- og tv-seI skabers programmer inden for deres eget 
såkaldte forsyningsområde en ophavsretlig vurdering. Det samme gælder 
problemet med at adskille ophavsretligt relevante senderanlæg fra 
ophavsretligt irrelevante modtageran I æg. 
10. Der sondres i direktivforslaget ikke mellem de forskellige måder, 
hvorpå et program rent teknisk kan videreudsendes. Derfor finder den 
ordning, som foreslås med hensyn til viderespredning pr. kabel, an­
vendelse på alle videreudsendte primærudsendelser, uafhængigt af, om 
- 36 -
primærudsendelsen sker via satellit eller via jordstationer. Der er 
imidlertid ikke tale om viderespredning pr. kabel i dette direktivs 
forstand, når et program ved punkt- til punkt-kommunikation føres frem 
til en kabelfordeler for derefter at blive udsendt over kabelnettet, 
uden at der samtidig finder en førstegangsudsendelse af dette program 
sted. 
11. Direktivforslaget sidestiller viderespredning pr. kabel med videre­
spredning i et Multipoint Microwave Distribution System, som i nogle 
medlemsstater i de områder, hvor etableringen af et kabelsystem ikke 
er Økonomisk fornuftig, har samme funktion som viderespredning pr. 
kabel. 
KAPITEL II: SATELLITSPREDNING 
ARTIKEL 2 
Udsende Isesret 
12. Ifølge forslagets artikel 2 kan ophavsretligt beskyttede værker først 
udsendes via satellit, efter at rettighedshaverne har givet tilladelse 
her ti I. 
13. Det er dog ikke hensigten at skabe en ny udnyttelsesret for satellit­
udsendelse. Det skal blot præciseres, at en meddelelse via satellit 
ligesom en meddelelse via et jordbundet sendenet kan være en medde­
lelse til offentligheden. Begge former for meddelelse er omfattet af 
udsende Isesret ten. 
14. Dette påvirker på ingen måde den eksisterende praksis, hvorefter ud­
nyttelsen af rettighederne sker ved aftale. Udnyttelsen kan således 
stadig i aftalen begrænses til visse former for teknisk fremføring 
eller til visse sprogudgaver. 
- 37 -
ARTIKEL 3 
Rettighedserhvervelse 
15. Ved udsendelse af radio- og fjernsynsprogrammer via satellit er det 
ifølge bestemmelserne i direktivforslaget alene lovgivningen i den 
medlemsstat, hvor den ansvarsud løsende og samlede beslutning om ind­
hold og udsendelse af de programbærende signaler træffes, der skal 
finde anvendelse. Hvis der i denne medlemsstat fandtes en lovbestemt 
licens, måtte rettighedshaverne, selv om de ikke har givet tilladelse 
hertil, affinde sig med, at deres via satellit udsendte værker kunne 
modtages direkte i hele dækningsområdet. 
16. Da disse konsekvenser er for vidtrækkende, skal rettighedshavernes ret 
til at tillade en meddelelse af ophavsretligt beskyttede værker til 
offentligheden via satellit ikke kunne begrænses gennem lovbestemte 
I i censer. 
17. På baggrund af et forslag fra Nordisk Råd hjemler nogle skandinaviske 
lande, at kollektive aftaler, som er indgået mellem en rettigheds­
haverorganisation og et radio- og tv-selskab, kan udstrækkes til at 
omfatte rettighedshavere, som ikke repræsenteres af den pågældende 
organisation. 
18. Såfremt der pr. 31. juli 1991 i en medlemsstat foreligger en sådan 
mulighed i forbindelse med spredningen af værker via satellit, kan 
denne bibeholdes indtil 31.12.1997 under forudsætning af, at en 
udvidelse af kollektive aftaler om filmværker er udelukket. Filmværker 
betyder i denne forbindelse værker i henhold til artikel 2, stk. 1, og 
artikel 14 bis i Bernerkonvent ionen til værn for litterære og kunstne­
riske værker. 
- 38 -
ARTIKEL 4 
Udøvende kunstnere 
19. De radio- og tv-selskaber, som udsender deres programmer via satel­
litter, kunne udnytte det forskelligartede beskyttelsesniveau, som på 
nuværende tidspunkt findes for udøvende kunstnere, fonogramfremstil­
lere og radio- og tv-selskaber i de enkelte medlemsstater, ved at slå 
sig ned i den medlemsstat, der yder den dårligste beskyttelse af de 
nævnte kategorier af rettighedshavere. For at forhindre noget sådant, 
harmoniserer direktivforslaget beskyttelsen af udøvende kunstnere, 
fonogramfremstillere og radio- og tv-selskaber på EF-plan i den ud­
strækning, det er nødvendigt af hensyn til direktivforslagets mål. 
20. Udøvende kunstnere skal således have ret ti I at tillade eller forbyde 
udsendelse af deres live-fremførelser via satellit. For at forhindre, 
at denne ret udhules ved anvendelse af fikserede fremførelser, fast­
sætter direktivforslaget tillige en ret til optagelse og reproduktion. 
21. Ved fremstillingen af et audiovisuelt værk fastsætter aftalen mellem 
kunstneren og producenten i reglen til slut bestemmelser om kunstne­
rens rettigheder og vederlag; den senere økonomiske udnyttelse af det 
audiovisuelle værk, inklusive den udøvende kunstners fremførelse, 
overlades derimod normalt til producenten. Denne fordeling er blevet 
nedfældet i flere medlemsstaters lovgivning. Disse nationale lovgiv­
ninger bygger på en formodning om, at en kunstner, som er med til at 
skabe et audiovisuelt værk og har indgået en aftale med producenten 
herom, normalt har overdraget udnytte Isesrettighederne til producen­
ten. I nogle medlemsstater kan denne formodning gendrives. Dette 
direktivforslag tager ikke sigte på at fastsætte bestemmelser for 
overdragelse af rettigheder. Det overlades derfor til medlemsstaterne 
at bestemme, om overdragelsen af udøvende kunstneres rettigheder skal 
- 39 -
ske ved individuelle forhandlinger mellem parterne, eller om lovgiv­
ningen skal bygge på en formodning om en sådan rettighedsoverdragelse. 
ARTIKEL 5 
Vederlag for anvendelse af fonogrammer 
22. Ved sammensætningen af et radioprogram anvendes der i vid udstrækning 
fonogrammer. Ifølge Rom-konventionen har udøvende kunstnere og/eller 
fonogramfremstillere hver for sig eller i fællesskab andel i denne 
form for udnyttelse af et fonogram gennem et radio- og tv-selskab i 
form af et vederlagskrav. Det synes rimeligt at anvende dette princip 
på fællesskabsplan. Det overlades i den forbindelse til medlemssta­
terne at fastlægge, om de vil tilstå begge kategorier af rettigheds­
havere, blot én kategori af rettighedshavere eller én kategori med 
inddragelse af den anden dette vederlagskrav. Det overlades også til 
medlemsstaterne at fastlægge, hvorledes vederlaget skal fordeles. 
ARTIKEL 6 
Radio- og tv-selskaber 
23. For at beskytte et radio- og tv-selskab mod, at et andet radio- og tv-
selskab, som sender via satellit, overtager dele af dets udsendelser 
uden at være berettiget hertil, har et radio- og tv-selskab ifølge 
direktivforslaget ret til at tillade eller forbyde samtidig videre­
spredning af dets udsendelser via satellit, fiksering af dets udsen­
delser og reproduktion af fikserede udsendelser. 
- 40 -
ARTIKEL 7 
Indskrænkninger i rettighederne 
24. Direktivforslaget harmoniserer ikke medlemsstaternes indskrænkninger i 
de beslægtede rettigheder i detaljer, men følger i sin formulering 
Rom-konventionens artikel 15. De fleste medlemsstater fastsætter ind­
skrænkninger i beslægtede rettigheder ved helt eller delvis at henvise 
til de tilsvarende ophavsretlige bestemmelser. En detaljeret harmoni­
sering af disse indskrænkninger ville påvirke et sådant system af hen­
visninger i negativ retning og kunne føre til, at fremførelsesrettig­
heder i nogle tilfælde ville blive mere omfattende end ophavsrettig­
heder. Det ville imidlertid være i strid med de fleste medlemsstaters 
opfattelse af ophavs- og fremførelsesrettigheder. 
25. Muligheden for på et senere tidspunkt at harmonisere sådanne ind­
skrænkninger på fællesskabsplan berøres ikke heraf. 
ARTIKEL 8 
Mini mumsbeskytte Ise 
26. Formålet med artikel 5-7 er at indføre en vis minimumsbeskyttelse af 
udøvende kunstnere, fonogramfremstillere og radio- og tv-selskaber i 
forbindelse med udsendelse via satellit. Det står imidlertid medlems­
staterne frit for at indføre en bedre beskyttelse af de nævnte eller 
andre kategorier af rettigheder. Hvis medlemsstaterne udvider beskyt­
telsen af rettigheder i forhold til det minimumsniveau, der fastlægges 
i dette direktiv, skal de dog under alle omstændigheder holde sig til 
- 41 -
definitionen af meddelelse til offentligheden via satellit. Dette 
direktivforslags artikel 8, stk. 1, udelukker ikke yderligere har­
monisering af ophavs- og fremførelsesrettigheder. 
27. I dette direktiv anerkendes de rettigheder, som EF-medlemsstaternes 
statsborgere samt selskaber i henhold til EØF-Traktatens artikel 58 
har, og dermed undgås en med EØF-Traktaten uforenelig diskriminering 
af rettighedshavere fra andre medlemsstater. Hvorvidt dette direktivs 
bestemmelser finder anvendelse på statsborgere fra tredjelande, 
afhænger derimod af, hvilke relevante bilaterale og internationale 
aftaler, medlemsstaterne har indgået med tredjelande. Såfremt disse 
aftaler indeholder bestemmelser om, at statsborgere fra tredjelande 
skal behandles som medlemsstatens egne borgere, kan dette direktivs 
bestemmelser også finde anvendelse på disse. 
ARTIKEL 9 
OvergangsbestemmeIse 
28. Hvis dette direktivs kapitel II anvendes uden en overgangsordning på 
værker, hvis udnyttelse er fastlagt i en allerede indgået aftale, kan 
der opstå problemer. Det er således tilfældet, hvis disse aftaler op­
deler udsendelsesrettighederne på flere rettighedshavere inden for 
nærmere afgrænsede områder. I henhold til sådanne aftaler er der til­
delt nogle rettigheder, hvis udnyttelse ikke skal berøre udnyttelsen 
af de dermed beslægtede rettigheder. I langt de fleste tilfælde vil de 
problemer, der opstår i forbindelse hermed, kunne løses ved en omfor­
tolkning eller i givet fald en genforhandling af aftalerne. En karens­
periode på tre år skal gøre det muligt at finde en tilfredsstillende 
aftalebaseret løsning i de tilfælde, hvor kontrakterne giver proble­
mer. 
- 42 -
KAPITEL III: VIDERESPREDNING PR. KABEL 
ARTIKEL 10 
SaratykkepI i gt i g hand I i ng 
29. Viderespredning af radio- og tv-udsendelser pr. kabel er en ophavsret­
lig beskyttet meddelelse til offentligheden af værker og andre frem­
bringelser, der indgår i en radio- og tv-udsendelse. Viderespredning 
af radio- og tv-udsendelser pr. kabel kræver derfor den pågældende 
rettighedshavers tilladelse. 
30. Denne konstatering indeholder imidlertid hverken en fastlæggelse af, 
hvilke rettighedshavere, der berøres ved en viderespredning af radio-
og tv-udsendelser pr. kabel, eller noget udsagn om, hvilke grænser, 
der er for at handle uafhængigt af ophavsmændene. Det overlades derfor 
til medlemsstaterne at fastlægge, hvilke kategorier af rettigheds­
havere, der skal indrømmes ret til at tillade eller forbyde videre­
spredning af radio- og tv-udsendelser pr. kabel. Det samme gælder for 
den ophavsretlige vurdering af en fællesantenne eller af et nationalt 
radio- og tv-seI skabs forsyningsområde. 
31. Direktivforslaget skal heller ikke harmonisere rettighedshavernes 
personligt ideelle rettigheder i forbindelse med viderespredning pr. 
kabel. På dette område vil det for så vidt stadig være medlemssta­
ternes bestemmelser, der er gældende, i henhold til hvilke det i givet 
fald er muligt at afbryde viderespredningen pr. kabel på grund af 
rettighedshavernes personligt ideelle rettigheder. 
32. Selv om viderespredning af radio- og tv-udsendelser pr. kabel i frem­
tiden udelukkende skal ske på grundlag af en aftale, skal der tages 
hensyn til de tilfredsstillende strukturer, der er opstået i medlems­
landene i forbindelse med viderespredning pr. kabel. Hvis en medlems­
stat derfor pr. 30.7.1991 regulerede viderespredning af radio- og tv­
udsendelser pr. kabel ved hjælp af lovbestemte licenser, skal denne 
mulighed kunne bibeholdes indtil 1998. Dette gælder også, hvis 
- 43 -
ophavsretslovgivningen udtrykkeligt hjemler mulighed for indførelse af 
lovbestemt licens ved national forordning. Der er imidlertid ikke 
behov for at bibeholde sådanne systemer efter 1998, da den aftale­
baserede model, som indføres med dette direktivforslag, vil gøre lov­
bestemte licenser overflødige. 
ARTIKEL 11 
Udøvelse af retten til viderespredning pr. kabel 
33. Ved viderespredning pr. kabel overtager kabeldistributionsselskabet en 
primærudsendelse i uændret form uden selv at kunne øve indflydelse på 
udformningen af det program, der videresendes. Konsekvensen heraf er, 
at kabeldistributionsselskabet i regelen ikke rettidigt kan finde frem 
til indehaverne af rettigheder ti I de enkelte programdele. For at ude­
lukke, at partielle rettigheder til visse programdele udelukker vide­
respredning pr. kabel fuldstændigt, foreslås det i direktivforslaget, 
at rettighederne til viderespredning pr. kabel skal udøves centralt 
gennem en eller flere rettighedshaverorganisationer. De enkelte ret­
tighedshaveres ret til at tillade eller forbyde viderespredning pr. 
kabel skal således alene kunne gøres gældende gennem en eller flere 
rettighedshaverorganisationer som mellemled. 
34. Denne forpligtelse til kun at udøve retten til viderespredning pr. 
kabel gennem en rettighedshaverorganisation påvirker ikke rettigheds­
haverens mulighed for at beholde ejendomsretten eller overdrage samme 
til tredjemand, idet den alene vedrører selve hævdelsen af retten til 
viderespredning pr. kabel over for kabeldistributionsselskaber. 
35. Som medlemmer af rettighedshaverorganisationen kan rettighedshaverne i 
øvrigt selv sørge for, at organisationen varetager deres økonomiske 
interesser i overensstemmelse med på forhånd fastlagte kriterier. 
- 44 -
Rettighedshaverorganisationen kan således f.eks. pålægges at sørge 
for, at aftaler om tilladelse til viderespredning pr. kabel indeholder 
en "nødbremseklausul". En sådan klausul kunne f.eks. fastsætte, at 
rettighedshaverorganisationen kan modsætte sig en viderespredning af 
et værk, hvis den vil være til stor og uoprettelig skade for rettig­
hedshaveren. 
36. At rettigheder kun kan gøres gældende gennem rettighedshaverorgani­
sationer, betyder ikke, at rettighedshaverne er tvunget til at melde 
sig ind i en rettighedshaverorganisation. En rettighedshaver, der ikke 
har overdraget varetagelsen af sine rettigheder til en rettighedsha­
verorganisation, har et vederlagskrav på den rettighedshaverorgani­
sation, som varetager rettigheder af samme karakter. Det betyder, at 
den rettighedshaver, der ikke er medlem af en rettighedshaverorganisa­
tion, skal sidestilles med dens medlemmer, for så vidt angår vederlag. 
Den uorganiserede rettighedshaver skal desuden have mulighed for at 
gennemtvinge sit krav på et tilsvarende vederlag ved de nationale 
domstole. 
ARTIKEL 12 
Radio- og tv-selskabers udøvelse af retten til 
viderespredning pr. kabel 
37. Når der skal indgås kontrakt om viderespredning pr. kabel, er antallet 
af radio- og tv-selskaber overskueligt, og alle kabeldistributions­
selskaber ved, hvilket program de tilfører deres net. Det synes derfor 
ikke nødvendigt at udvide forpligtelsen til at gøre rettigheder gæl­
dende gennem en rettighedshaverorganisation til også at omfatte radio-
og tv-seI skabernes egne og afledte rettigheder. 
38. Hvis en rettighedshaver har overladt radio- og tv-selskabet rettighe­
derne til pr imærudsende I se gg. viderespredning pr. kabel, udøves disse 
rettigheder til viderespredning pr. kabel af radio- og tv-selskabet og 
ikke af en rettighedshaverorganisation. 
- 45 -
ARTIKEL 13 
Kollektiv aftale 
39. Både kabeldistributionsseI skaber og rettighedshavere kan have interes­
se i, at et eller flere kabeldistributionsselskabers tilladelse ti I at 
videresprede en eller flere radio- og tv-udsendelser pr. kabel fast­
holdes i én kollektiv aftale. Derfor bør rettighedshavere og kabeldi­
str ibut ionsse i skaber opmuntres til at fastlægge et eller flere kabel­
distr ibutionsseI skabers viderespredning pr. kabel af en eller flere 
radio- og tv-udsendelser i én kollektiv aftale. Det står parterne frit 
for at indgå sådanne kollektive aftaler; en part, der kræver, at der 
indgås en sådan aftale, skal dog selv være villig til at forhandle 
kollektivt. 
40. Det betyder imidlertid ikke, at modparten gennem et kollektivt for­
handl i ngst i I bud kan tvinges til at forhandle kollektivt. Man kan 
derfor udmærket forestille sig, at forhandlingerne finder sted 
kollektivt alene for den ene parts vedkommende. Således kan f.eks. et 
kabeldistributionsselskab forhandle med rettighedshaverne som samlet 
gruppe, eller en rettighedshaverorganisation, som varetager en bestemt 
kategori af rettigheder, kan føre forhandlinger med kabeldistribu­
tionsselskaberne som samlet gruppe. 
Artikel 14 
Foriigsmænd 
41. Spredning af radio- og tv-udsendelser pr. kabel kan kun fungere gnid­
ningsløst, hvis de implicerede parter altid er rede til at forhandle 
om rettighederne. Derfor skal de i de tilfælde, hvor en af parterne 
udviser manglende forhandlingsvilje, kunne forelægge sagen for for­
ligsmænd. Disse forligsmænd skal yde bistand i forhandlingerne og om 
fornødent også kunne fremlægge et uforpligtende mæglingsforslag. For 
- 46 
at kunne varetage alle de implicerede interesser bør forligsmændene 
være uvildige sagkyndige. Den mere detaljerede udformning af denne 
procedure overlades til de enkelte medlemsstater. 
ARTIKEL 15 
Misbrug af forhandlingsposition 
42. Et forbud mod at misbruge en forhandlingsposition skal desuden øge de 
implicerede parters forhandlingsvilje. Generelt set må der antages at 
være tale om misbrug af en forhandlingsposition i de tilfælde, hvor en 
part under de løbende forhandlinger indtager en position, der på ingen 
måde står i forhold til de givne omstændigheder. Der ville f.eks. være 
tale om et sådant misbrug, hvis en af de implicerede parter vægrede 
sig ved i det hele taget at påbegynde forhandlinger. Det samme er 
tilfældet, hvis der afgives aftaletilbud, som på ingen måde er sagligt 
begrundet. Et FORbud mod at misbruge en forhandlingsposition medfører 
således et PAbud om I det mindste at påbegynde forhandlinger i god 
tro. Heraf fremgår imidlertid også, at det kun drejer sig om at 
fremme forhandlingerne, og ikke om at gennemtvinge enighed mellem de 
implicerede parter. Det betyder f.eks. at det som sådan er ulovligt at 
fremsætte helt og aldeles urimelige krav eller tilbud om vederlag. 
Hermed er der dog ikke taget stilling til, hvad der er et rimeligt 
krav el ler ti I bud. 
43. Hvis der ikke kan opnås enighed, og dette ikke skyldes misbrug af en 
forhandlingsposition, kan der i det pågældende tilfælde ikke finde en 
viderespredning pr. kabel sted. 
44. Det overlades til medlemsstaterne at træffe afgørelse om, hvorledes et 
sådant misbrug skal forhindres. I den forbindelse kan både et civil­
retligt forbud og en administrativ kontrol komme på tale. 
- 47 -
KAPITEL IV: FÆLLES BESTEMMELSER 
ARTIKEL 16 
Konkurrenceretlige bestemmelser 
45. Anvendelsen af fællesskabsrettens og medlemsstaternes konkurrence­
regler berøres ikke af dette direktivforslag. De foranstaltninger, der 
skal forhindre misbrug af en forhandlingsposition, har alene til 
formål at øge forhandlingsviljen i en bestemt situation uafhængigt af 
gældende konkurrenceretlige adfærdsregler. 
ARTIKEL 17 
Kollektiv varetagelse af rettigheder 
46. Det overlades til medlemsstaterne under hensyntagen til EØF-Traktatens 
bestemmelser at fastsætte nærmere regler for rettighedshaverorganisa­
tioners virke. Denne artikel udelukker ikke yderligere harmoniserings­
foranstaltninger i forbindelse med kollektiv varetagelse af rettig­
heder . 
- 48 -
Forslag ti i 
RAPETS PIREKTIV 
om samordning af visse bestemmelser 
vedrørende ophavs- og fremførelsesrettigheder 
i forbindelse med radio- og tv-spredning 
via satellit og viderespredning pr. kabel 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
1. De mål for Fællesskabet, der er nedfældet i Traktaten, omfatter en 
stadig snævrere sammenslutning mellem de europæiske folk og snævrere 
forbindelser mellem Fællesskabets medlemsstater samt en sikring af 
Økonomiske og sociale fremskridt for landene gennem fælles handling med 
sigte på at fjerne de skranker, der deler Europa. 
2. Med dette mål for øje foreskriver Traktaten oprettelse af et fælles 
marked og et område uden indre grænser-, herunder hører især fjernelse 
af hindringer for den frie bevægelighed for tjenesteydelser og sikring 
af, at konkurrencen på det fælles marked ikke fordrejes; med dette mål 
for øje kan Rådet udstede direktiver om samordning af medlemsstaternes 
love og administrativt fastsatte bestemmelser om adgangen til at optage 
og udøve selvstændig erhvervsvirksomhed. 
- 49 -
3. Radio- og tv-spredning på tværs af landegrænserne i Fællesskabet, især 
via satellit og kabel, er et af de vigtigste midler til at fremme vir­
keliggørelsen af Fællesskabets mål, som er af både politisk, økonomisk, 
social, kulturel og juridisk karakter. 
4. Med henblik på at nå ovennævnte mål har Rådet allerede vedtaget direk­
tiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og 
administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af 
tv-radiospredningsvirksomhed^1), som indeholder bestemmelser til 
fremme af spredning og produktion af europæiske programmer samt om 
reklame, sponsorvirksomhed, beskyttelse af mindreårige og retten til 
berigtigelse. 
5. Ikke desto mindre hæmmes såvel grænseoverskridende programspredning via 
satellit som viderespredning pr. kabel af programmer fra andre medlems­
stater stadig af en række forskelle i de nationale bestemmelser om 
ophavsret og en vis mangel på retssikkerhed; der er derfor risiko for, 
at rettighedshavernes værker udnyttes, uden at der betales et vederlag, 
eller at enkelte enerets indehavere i forskellige medlemsstater 
blokerer for rettighedshavernes udnyttelse af deres værker. Den 
manglende retssikkerhed udgør frem for alt en umiddelbar hindring for 
programmernes frie bevægelighed inden for Fællesskabet. 
6. I ophavsretlig henseende finder der på nuværende tidspunkt således en 
forskelsbehandling sted af programspredning via direkte sendende 
satellitter og programspredning via kommunikationssatellitter; da 
individuel modtagelse af udsendelser fra begge satellittyper i dag er 
mulig og Økonomisk overkommelig, er disse forskelle i retsbestemmel­
serne ikke længere berettiget. 
(1) EFT nr. L 298 af 17.10.1989, S. 23 ff. 
- 50 -
7. Den frie spredning af programmer hæmmes tillige af den manglende 
retlige afklaring af, hvorvidt spredning via de satellitter, hvis 
signaler kan modtages direkte, alene berører rettighederne i sende­
landet eller samtidig berører rettighederne i alle modtage I ånde; på 
grund af den ophavsretlige ligebehandling af kommunikationssatellitter 
og direkte sendende satellitter er det i dag stort set alle de 
programmer, der spredes via satellit inden for Fællesskabet, der 
berøres af denne mangel på retssikkerhed. 
8. Den retssikkerhed, der er nødvendig for at sikre den frie bevægelighed 
for radio- og tv-udsendelser inden for Fællesskabet, mangler tillige i 
de tilfælde, hvor programmer tilføres kabelnet og viderespredes via 
disse på tværs af landegrænserne. 
9. Udviklingen inden for aftalebaseret rettighedserhvervelse yder allerede 
et stort bidrag til oprettelsen af det tilstræbte europæiske audiovisu­
elle fællesskab; det er derfor vigtigt at sikre den fortsatte eksistens 
af sådanne aftaler og i videst muligt omfang at fremme deres gnidnings­
løse gennemførelse i praksis. 
10. For Øjeblikket kan kabeldistributionsselskaber ikke være helt sikre på, 
at de nu også har erhvervet alle rettighederne til de programmer, der 
indgår i sådanne aftaler. 
11. Endelig er ikke alle berørte parter i alle medlemsstater i samme ud­
strækning forpligtet til ikke at gøre sig skyldige i misbrug ved at 
nægte at forhandle om erhvervelsen af de rettigheder, som er nødvendige 
for viderespredning pr. kabel, eller ved at lade sådanne forhandlinger 
slå fejl. 
12. Der er således behov for at supplere de allerede nævnte retlige rammer 
for oprettelsen af et audiovisuelt fællesskab, som er fastlagt i 
direktiv 89/552/EØF, med ophavsretlige bestemmelser. 
- 51 -
13. Dermed vil spredningen af programmer via kommunikationssatellit ikke 
længere blive behandlet forskelligt i medlemsstaterne, men ens overalt 
i Fællesskabet, for så vidt der er tale om en meddelelse til offentlig­
heden af beskyttede værker og andre beskyttede frembringelser; udbydere 
af grænseoverskridende radio- og tv-programmer bliver derved behandlet 
ens, uanset om de spreder deres programmer via en direkte sendende 
satellit eller en kommunikationssatellit. 
14. Manglen på retssikkerhed med hensyn til hvilke rettigheder, der skal 
erhverves, lægger betydelige hindringer i vejen for den grænseover­
skridende programspredning via satellit, og disse hindringer fjernes 
ved at fastsætte en definition af, hvad der forstås ved meddelelse af 
beskyttede værker til offentligheden via satellit Inden for 
Fællesskabet, således at også stedet for meddelelsen til offentligheden 
samtidig præciseres; en sådan definition er nødvendig for at 
forhindre, at flere nationale lovgivninger anvendes samtidig på én og 
samme radio- eller tv-spredning; en meddelelse til offentligheden via 
satellit finder alene sted i de tilfælde og i den medlemsstat, hvor 
det pågældende radio- og tv-selskab træffer den samlede beslutning om 
indhold og udsendelse af de programbærende signaler; det er i den 
forbindelse en forudsætning, at sendekæden fra det punkt, hvor denne 
samlede beslutning træffes, til det punkt, hvorfra signalerne spredes 
via satellit, er ubrudt. 
15. Når rettighederne skal erhverves, kan de berørte parter ved beregningen 
af vederlaget tage hensyn til det reelle eller potentielle seerantal i 
hele modtagelsesområdet. 
16. Der bør fastsættes en særlig overgangsbestemmelse for løbende aftaler, 
således at disse kan bringes i overensstemmelse med de nye bestemmelser 
inden 1998. 
- 52 -
17. De programmer, som spredes ind på Fællesskabets område fra tredjelande, 
er ikke omfattet af bestemmelserne; der kan i henhold til medlemssta­
ternes retsforskrifter gælde andre regler for disse programmer end for 
de programmer, som spredes fra en medlemsstat, hvis et sådant tredje­
land ikke eller kun i begrænset omfang yder en beskyttelse svarende til 
den i direktivet fastsatte. 
18. Direktivet Indeholder tillige bestemmelser om beskyttelse af indehavere 
af ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder; alle medlemsstater bør 
for visse områders vedkommende yde den grad af beskyttelse, som fast­
sættes i dette direktiv, og ikke gøre en sådan beskyttelse betinget af 
en lovbestemt licens; dette er den eneste måde, hvorpå det kan 
forhindres, at konkurrencen på det fælles marked fordrejes på grund af 
en eventuel uensartet beskyttelse, som ville kunne resultere i en 
urimelig forfordeling af programudbydere og rettighedshavere i 
medlemsstater med et højt beskyttelsesniveau. 
19. Med hensyn til minimumsbeskyttelse af beslægtede rettigheder følger 
direktivet indholdsmæssigt stort set Rom-konventionen om beskyttelse af 
udøvende kunstnere, fremstillere af fonogrammer samt radio- og fJern­
synsforetagender, som yder den hidtil mest omfattende beskyttelse på 
internationalt plan og desuden allerede er accepteret af et stort antal 
af medlemsstaterne; i overensstemmelse med direktivets mål er dog ingen 
af de mulige forbehold, som findes i Rom-konventionen, medtaget. 
20. Viderespredning pr. kabel af programmer fra andre medlemsstater er en 
ophavsretlig relevant udnyttelse af beskyttede værker og fremførelser; 
et kabeldistributionsselskab skal derfor for hver enkelt programdels 
vedkommende indhente samtlige rettighedshaveres tilladelse; i henhold 
til direktivet skal disse tilladelser principielt gives gennem aftaler, 
medmindre der er gjort undtagelse for eksisterende lovbestemte licen­
ser. 
- 53 -
21. I det omfang det er nødvendigt af hensyn til de særlige forhold, der 
gør sig gældende ved viderespredning pr. kabel, forpligter direktivet 
rettighedshaverne til udelukkende at udøve deres forbudsret kollektivt 
gennem rettighedshaverorganisationer; målet hermed er at sikre, at 
udenforstående, som har rettigheder til enkelte programdele, ikke 
gennem indsigelser kan forhindre indgåede aftaler i at fungere gnid­
ningsløst; retten til at nedlægge forbud bibeholdes dog som sådan, men 
måden, hvorpå denne ret udøves, foreskrives i et vist omfang; heraf 
følger samtidig, at kabeldistributionsrettighederne stadig kan over­
drages; udøvelsen af rettighedshavernes personligt Ideelle rettigheder 
er ikke omfattet af dette direktivs bestemmelser. 
22. Der indføres desuden en række foranstaltninger, som skal fremme 
indgåelsen af aftalebaserede overenskomster om godkendelse af 
viderespredning pr. kabel; alle de rettigheder, som kræves med henblik 
på viderespredning pr. kabel, skal således så vidt muligt erhverves 
ved kollektiv aftale; desuden skal alle berørte parter altid kunne 
henvende sig til uvildige forligsmænd, som kan yde bistand i 
forhandlingerne og fremlægge uforpligtende forslag til overenskomst; 
endelig skal der drages omsorg for, at de givne omstændigheder ikke 
misbruges til at blokere for aftaleforhandlinger og hindre visse 
rettighedshavere i at deltage i sådanne forhandlinger; ingen af disse 
foranstaltninger til fremme af rettighedserhvervelsen rejser tvivl om, 
at erhvervelsen af kabeldistributionsrettigheder sker ved indgåelse af 
aftale. 
23. Der synes derimod ikke at være behov for fællesskabsregler i de tilfæl­
de, hvor følgerne, måske med undtagelse af en økonomisk set ikke tungt­
vejende del, alene er mærkbare inden for en medlemsstats grænser. 
24. I direktivet fastsættes de minimumsbestemmelser, som er nødvendige for 
at virkeliggøre og sikre den frie, uhindrede programspredning via sa­
tellit på tværs af landegrænserne og den samtidige, uændrede videre­
spredning pr. kabel af radio- og tv-programmer fra andre medlemsstater 
principielt på grundlag af en aftale. 
- 54 -
25. Dette direktiv berører ikke fremtidige harmoniseringstiltag i forbin­
delse med ophavs- og fremførelsesrettigheder samt kollektiv varetagelse 
af sådanne rettigheder. 
26. Det overlades derfor til medlemsstaterne at supplere de rammebestem­
melser, som er nødvendige for at de i dette direktiv tilstræbte mål kan 
nås, med nationale love og administrative bestemmelser, der ikke mod­
virker de mål, der er fastsat i direktivet, og i øvrigt er i overens­
stemmelse med fællesskabsretten; under disse forudsætninger står det 
medlemsstaterne frit for at fastsætte bestemmelser om beskyttelse af 
beslægtede rettigheder, som er mere vidtgående end dem, der fastsattes 
i dette direktiv. 
27. Anvendelsen af konkurrencereglerne i overensstemmelse med Traktatens 
artikel 85 og 86 berøres ikke af bestemmelserne i dette direktiv -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
KAPITEL t 
DEFINITIONER 
Ar tiKOI 1 
I dette direktiv forstås ved: 
a) "Satellit": en satellit, der sender på frekvenser, som kommunikations-
retligt enten er frigivet til modtagelse af offentligheden (radio- og 
tv-satelllt) eller forbeholdt ikke-offentlig individuel kommunikation 
(kommunikationssatellit). I sidstnævnte tilfælde skal den individuelle 
modtagelse af signalerne imidlertid ske under omstændigheder, der sva­
rer til dem, der gør sig gældende ved individuel modtagelse i forbin­
delse med en radio- og tv-satelllt. 
- 55 -
b) "Meddelelse til offentligheden via satellit" Inden for Fællesskabet: et 
radio- og tv-seI skabs samlede beslutning om indhold og udsendelse af de 
programbærende signaler via satellit. Meddelelsen til offentligheden 
via satellit finder sted i den medlemsstat, hvor radio- og tv-selskabet 
træffer den samlede beslutning om indhold og udsendelse af de program­
bærende signaler. Hvis de programbærende signaler udsendes i kodeform, 
forstås der ved meddelelse til offentligheden via satellit et radio- og 
tv-seI skabs samlede beslutning om indhold og udsendelse af de program­
bærende signaler via satellit under forudsætning af, at offentligheden 
har adgang til at få leveret dekodere af radio- og tv-selskabet selv 
eller med dettes samtykke. Der foreligger dog ikke en meddelelse til 
offentligheden via satellit, hvis sendekæden fra det punkt, hvor der 
træffes en samlet beslutning, til det punkt, hvorfra de pågældende 
signaler spredes via satellit, brydes. 
c) "Viderespredning pr. kabel": samtidig, uændret og fuldstændig videre­
spredning til offentligheden af en radio- og tv-udsendelse fra en anden 
medlemsstat gennem kabel- eller mikrobølgesystemer. 
d) "Radio- og tv-udsendelse": trådløs eller trådbåren, Jordbaseret eller 
sateiI i tfremført førstegangsudsendelse af radio- og fjernsynsprogram­
mer, der er bestemt til modtagelse af offentligheden. 
e) "Rettighedshaverorganisation": en sammenslutning, som af dens medlemmer 
er blevet betroet varetagelsen af ophavs- og/eller fremførelsesrettig­
heder . 
KAPITEL M 
SATELLITSPREDNING 
Artikel 2 
Udsende Isesret 
I overensstemmelse med bestemmelserne i dette kapital hjemler medlems­
staterne en ophavsmand ret til at tillade eller forbyde meddelelse til 
offentligheden via satellit af ophavsretligt beskyttede værker. 
- 56 -
Artikel 3 
Erhvervelse af udsendelsesrettigheder 
1. Medlemsstaterne sikrer, at de i artikel 2 omhandlede rettigheder alene 
kan erhverves ved aftale. 
2. Hjemler en medlemsstats lovgivning pr. 31. Juli 1991 ret til at udvide 
en aftale, som en rettighedshaverorganisation har indgået med et radio-
og tv-selskab, til også at omfatte rettighedshavere, som ikke repræsen­
teres af denne rettighedshaverorganisation, forbliver dette tilladt 
indtil den 31. december 1997. 
3. Stk. 2 finder ikke anvendelse på filmværker og andre værker, der 
fremstilles på tilsvarende vis. 
Artikel 4 
Udøvende kunstnere 
Medlemsstaterne hjemler udøvende kunstnere ret til 
at tillade eller forbyde meddelelse af deres fremførelse til offentlig­
heden via satellit, medmindre der ved udsendelsen anvendes en allerede 
udsendt fremførelse eller en optagelse af en fremførelse; 
at tillade eller forbyde optagelse af deres ikke-fikserede fremførelse; 
at tillade eller forbyde reproduktion af en optagelse. 
Artikel g 
Vederlag for anvendelse af fonogrammer 
Medlemsstaterne fastsætter, at når der ti I en meddelelse til offentligheden 
via satellit umiddelbart anvendes et fonogram, som er udgivet i kommercielt 
øjemed, eller en reproduktion af et sådant fonogram, skal der betales et 
rimeligt samlet vederlag til de udøvende kunstnere eller til fremstillerne 
af fonogrammerne eller til begge parter i fællesskab. 
- 57 -
Artikel S 
Radio- og tv-selskaber 
Medlemsstaterne hjemler radio- og tv-selskaber ret til at tillade eller 
forbyde 
samtidig videreudsendeI se af deres udsendelser via satellit 
optagelse af deres udsendelser 
reproduktion af en optagelse af deres udsendelse. 
Artikel 7 
Indskrænkninger i rettighederne 
1. Medlemsstaterne kan kun begrænse den i artikel 4-6 sikrede beskyttelse 
for så vidt angår 
- privat brug 
- anvendelse af korte afsnit i forbindelse med redegørelse for dags-
begivenheder 
- efemere optagelser, som et radio- og tv-selskab foretager med egne 
hjælpemidler til sine egne udsendelser 
- anvendelse udelukkende til undervisning og videnskabelig forskning. 
2. Uden at anvendelsen af stk. 1 i øvrigt berøres heraf, kan en 
medlemsstat foreskrive samme indskrænkninger i beskyttelsen af udøvende 
kunstnere, fremstillere af fonogrammer samt radio- og tv-selskaber, 
som den i sin lovgivning har fastsat med hensyn til beskyttelsen af 
ophavsretten til litterære og kunstneriske værker. Dog må bestemmelser 
om tvangslicens kun fastsættes i den udstrækning, de er forenelige med 
Rom-konventionen om beskyttelse af udøvende kunstnere, fremstillere af 
fonogrammer samt radio- og fJernsynsforetagender. 
- 58 -
Artikel g 
Minimumsbeskyttelse 
1. Medlemsstaterne kan fastsætte en mere vidtgående beskyttelse af de in­
dehavere af ophavs- og fremførelsesrettigheder, som hører under deres 
myndighed, end den i artiklerne 2-6 fastsatte. 
2. Medlemsstaterne følger ved anvendelse af stk. 1 definitionerne i arti­
kel 1, litra a) og b). 
Artikel 9 
OvergangsbestemmeI se 
Aftaler om udnyttelse af ophavsretligt beskyttede værker og fremførelser, 
som er gældende den 1. Januar 1995, er undtaget fra bestemmelserne i arti­
kel 2-8, indtil de udløber, dog højst indtil den 31. december 1997. 
KAPITEL III 
VIDERESPREDNING PR. KABEL 
Artikel 10 
SamtykkepI igtig hand I ing 
1. Medlemsstaterne påser, at viderespredning pr. kabel af radio- og tv­
udsendelser fra andre medlemsstater på deres territorium sker under 
overholdelse af gældende bestemmelser om ophavs- og fremførelses-
rettigheder samt på grundlag af aftaler mellem indehaverne af ophavs-
og/eller fremførelsesrettighederne og kabeldistributionsselskaberne. 
2. Uden at anvendelsen af stk. 1 i øvrigt berøres heraf, kan medlemssta­
terne indtil den 31. december 1997 opretholde lovbestemte licenser, 
som var gældende pr. 31. juli 1991, eller en ved lov hjemlet mulighed 
for at indføre en sådan lovbestemt licens. 
- 59 -
Artikel 11 
Udøvelse af retten til viderespredning pr. kabel 
1. Medlemsstaterne sikrer, at retten til at tillade eller forbyde videre­
spredning af en radio- og tv-udsendelse pr. kabel alene kan gøres gæl­
dende gennem rettighedshaverorganisationer. 
2. En rettighedshaver, der ikke har overdraget varetagelsen af sine ret­
tigheder til en rettighedshaverorganisation, har et vederlagskrav over 
for den rettighedshaverorganisation, der varetager rettigheder af samme 
karakter. Dette krav er størrelsesmæssigt begrænset til det beløb, som 
rettighedshaveren ville have fået udbetalt, hvis han havde overladt 
varetagelsen af sine rettigheder til rettighedshaverorganisationen. 
Artikel 1? 
Radio- og tv-seIskabers udøvelse af retten 
til viderespredning pr. kabel 
Artikel 11 finder ikke anvendelse på de rettigheder, som et radio- og tv-
selskab gør gældende med hensyn til sine udsendelser. 
Artikel 13 
Global aftale 
Medlemsstaterne drager omsorg for, at en part, der begærer en global aftale 
indgået, er forpligtet til selv at fremsætte tilbud om indgåelse af en 
global aftale. 
Artikel 14 
Foriigsmænd 
1. For så vidt angår de tilfælde, hvor det ikke er muligt at nå til en 
aftale om meddelelse af tilladelse til viderespredning af en radio- og 
tv-udsendelse pr. kabel, sikrer medlemsstaterne, at enhver part kan 
forelægge sagen for en eller flere af de i stk. 2 og 3 omhandlede 
for Iigsmænd. 
- 60 -
2. Forligsmændene har til opgave at yde bistand i forhandlingerne. De kan 
tillige fremsætte uforpligtende henstillinger til parterne. 
3. Medlemsstaterne sikrer, at forligsmændene vælges på en sådan måde, at 
deres uvildighed ikke kan drages i tvivl. 
Artikel 15 
Forebygge1se af m 1sbrug af for hand 11ngspos i t i on 
Medlemsstaterne påser, at parterne ikke misbruger givne omstændigheder til 
at forhindre forhandlinger om tilladelse til viderespredning af radio- og 
tv-udsendelser pr. kabel. 
KAPITEL IV 
FÆLLES BESTEMMELSER 
Artikel 1$ 
Konkurrenceretlige bestemmelser 
Anvendelsen af Fællesskabets konkurrenceregler berøres ikke af bestemmel­
serne i dette direktiv. 
Artikel 17 
Kollektiv varetagelse af rettigheder 
Det overlades til medlemsstaterne at fastsætte nærmere bestemmelser om 
rett ighedshaverorganisat ioners virke. 
- 61 -
Artikel 19 
Afsluttende bestemmelser 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative 
bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 
1. januar 1995. De underretter straks Kommissionen herom. 
Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til 
dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggørelsen af en sådan 
henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af 
medlemsstaterne. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten ti I de nationale retsfor­
skrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette 
direktiv. 
Artikel 19 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
- 62 -
NOTE ON THE FINANCIAL IMPACT 
The present proposal does not have budgetary consequences 
for the Community. 
- 63 -
NOTE ON THE EFFECT ON COMPETITIVENESS AND EMPLOYMENT 
I. What Is the main justification for the measure? 
establishment of the Internal market; 
definition of common rules of the game for a European 
audovlsual area; 
strengthening of the position of European culture by the 
provision of remuneration to those involved In the 
production and dissemination of protected works; 
I I. Characteristics of the enterprises concerned 
The proposal affects firms of all descriptions. Film 
producers, phonogram producers, satellite broadcasters and 
cable operators vary from multinationals to medium size 
national companies. Authors and performers normally conduct 
business as private Individuals or as small companies. 
Ml. What obligations are Imposed directly on enterprises? 
Satellite broadcasting organizations and cable operators 
which broadcast or retransmit protected works will have to 
respect the rights of authors, of performers and of 
producers of film works and phonograms to allow the use of 
their works. The participants of negotiations concerning 
cable retransmission rights will have to accept the 
- 64 -
intervention of one or more mediators and may not 
unreasonably refuse negotiations. 
IV. What obligations may be Imposed Indirectly on 
enterprises by local authorities? 
None . 
V. Are there any special measures for SMEs? 
No. 
VI . What foreseeable effects are there? 
(a) on the competitiveness of enterprises? 
Rightholders will benefit from the direct effect of 
receiving remuneration for the broadcasting by satellite or 
the retransmission of their works. The directive will 
enhance their competitiveness by establishing the country of 
origin principle for authorization of satellite 
broadcast Ing. 
Film right owners. In particular, which have acquired the 
relevant rights of use in one Member State will be given 
legal security to be able to exploit these rights by 
satellite broadcasting In competition with rightholders In 
other Member States. This will lead to a more competitive 
environment favourable to the strengthening of a single 
European audiovisual area. 
The competitiveness of broadcasters and cable-operators will 
be increased by the enhanced legal security with regard to 
the applicable rules on copyright and neighbouring rights. 
- 65 -
(b) on employment 
The establishment of common rules of the game for all 
economic operators Implied In a satellite broadcast or a 
cable retransmission will promote the production and 
distribution of broadcast programmes and should therefore 
have a positive Impact on employment. 
Vll. What consultations have there been on this proposal? 
A discussion paper on "Broadcasting and Copyright In the 
Internai Market" on copyright questions concerning cable and 
satellite broadcasts was published In November 1990. All 
interested circles (authors, performers, broadcasters, 
phonogram producers, .film producers, cable-operators) were 
invited to participate In a written consultation procedure 
In December 1990 and January 1991. A hearing on the 
discussion paper was held on 5 February 1991 In Brussels. 
Professionals agreed on the necessity for Community action 
In this field. 

ISSN 0254-1459 
KOM(91) 276 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 08 
Katalognummer : CB-CO-91-384-DA-C 
ISBN 92-77-75613-6 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg