Forslag til RAADETS FORORDNING (EF) om indfoerelse af en endelig udligningstold og endelig opkraevning af den midlertidige told paa importen af traad af rustfrit staal af diameter 1 mm og derover med oprindelse i Indien og om afslutning af proceduren vedroerende importen af traad af rustfrit staal af diameter 1 mm og derover med oprindelse i Republikken Korea

BEGRUNDELSE

Den 25. juni 1998 indledte Kommissionen en antisubsidieundersoegelse vedroerende importen af traad af rustfrit staal af diameter 1 mm og derover med oprindelse i Indien og Republikken Korea.

Kommissionen indfoerte ved forordning (EF) nr. 618/1999 [1] en midlertidig udligningstold paa importen af traad af rustfrit staal af diameter 1 mm og derover med oprindelse i Indien og Republikken Korea

[1] EFT L 79 af 24.3.1999, s. 25.

Bilagte forslag til Raadets forordning er baseret paa de endelige undersoegelsesresultater vedroerende subsidiering, skade, aarsagssammenhaeng og Faellesskabets interesser, der bekraeftede, at en udligningstold er berettiget for saa vidt angaar Indien.

For saa vidt angaar Republikken Korea fremgaar det af den yderligere undersoegelse, at der ikke er behov for udligningstold, da subsidiemargenen for landet er ubetydelig. Proceduren boer derfor afsluttes for dette land.

Det foreslaas saaledes, at Raadet vedtager bilagte forslag til forordning, der boer offentliggoeres i De Europaeiske Faellessskabers Tidende senest den 24. juli 1999.

Forslag til RAADETS FORORDNING (EF) om indfoerelse af en endelig udligningstold og endelig opkraevning af den midlertidige told paa importen af traad af rustfrit staal af diameter 1 mm og derover med oprindelse i Indien og om afslutning af proceduren vedroerende importen af traad af rustfrit staal af diameter 1 mm og derover med oprindelse i Republikken Korea

RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indfoersel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske Faellesskab [2], saerlig artikel 14 og 15,

[2] EFT L 288 af 21.10.1997, s. 1.

under henvisning til forslag fremsat af Kommissionen efter hoering af Det Raadgivende Udvalg, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER

(1) Kommissionen indfoerte ved forordning (EF) nr. 618/1999 [3] (i det foelgende benaevnt "den midlertidige forordning") midlertidig udligningstold paa importen af traad af rustfrit staal med diameter 1 mm eller derover (i det foelgende benaevnt "tyk traad" eller "den paagaeldende vare") med oprindelse i Indien og i Republikken Korea (i det foelgende benaevnt "Korea") og henhoerende under KN-kode ex 7223 00 19.

[3] EFT L 79 af 24.3.1999, s. 25.

B. EFTERFOELGENDE PROCEDURE

(2) Efter meddelelsen om de vaesentligste kendsgerninger og overvejelser, der laa til grund for beslutningen om at indfoere midlertidige foranstaltninger over for importen af tyk traad med oprindelse i Indien og Korea (i det foelgende benaevnt "meddelelsen"), fremsatte flere interesserede parter bemaerkninger skriftligt. De parter, der anmodede herom, fik ogsaa mulighed for at blive hoert mundtligt.

(3) Kommissionen fortsatte med at indhente og efterproeve alle oplysninger, som den ansaa for noedvendige med henblik paa en endelig afgoerelse.

(4) Alle parter blev underrettet om de vaesentligste kendsgerninger og overvejelser, paa grundlag af hvilke det paataenktes at anbefale, at (i) der indfoeres en endelig udligningstold paa importen fra Indien, og at der sker en endelig opkraevning af de beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told paa denne import, og (ii) at proceduren mod importen fra Korea afsluttes uden indfoerelse af foranstaltninger. De fik ogsaa en frist til at goere indsigelse efter denne meddelelse.

(5) Parternes mundtlige og skriftlige bemaerkninger blev overvejet, og de foreloebige konklusioner er derefter aendret, hvor dette var relevant.

C. DEN PAAGAELDENDE VARE OG SAMME VARE

(6) Den paagaeldende vare er tyk traad af rustfrit staal, med indhold af nikkel paa 2,5% vaegtprocent og derover, med undtagelse af traad med indhold af nikkel paa 28 vaegtprocent og derover, men ikke over 31 vaegtprocent, og af chrom paa 20 vaegtprocent og derover, men ikke over 22 vaegtprocent.

(7) Det konstateredes i undersoegelsens foreloebige fase, at der var forskelle i fysiske egenskaber og anvendelsesformaal mellem traad af rustfrit staal, der er omfattet af den foreliggende undersoegelse, dvs. traad af diameter 1 mm eller derover (tyk traad), og traad af diameter under 1 mm (fin traad). Der er derfor tilsyneladende ingen eller kun meget begraenset udskiftelighed mellem tykke og fine traades anvendelsesformaal. Det fremgik imidlertid ogsaa af den midlertidige forordning, at spoergsmaalet om, hvorvidt der kunne drages en klar skillelinje mellem disse to varer, ville blive undersoegt yderligere i den endelige fase.

(8) Paa grundlag af de yderligere oplysninger, der er indhentet fra interesserede parter, konkluderes det, at tyk traad og fin traad er to forskellige varer, da de har forskellige fysiske egenskaber og anvendes til forskellige formaal. For det foerste, og for saa vidt angaar de fysiske egenskaber, har tyk og fin traad af rustfrit staal forskellig traekstyrke, kornstruktur og belaegning. For det andet er det for saa vidt angaar de to varers forskellige anvendelsesformaal konstateret, at tyk traad anvendes til kraftigere tekniske anvendelsesformaal, saasom fastgoerelsesanordninger, produkter til forstaerkning af mure, svejsetraad osv. Fin traad anvendes derimod som regel til praecisionsformaal, saasom net og filtre (traadvaev) med smaa aabninger til filtrering af meget fine eller smaa partikler (f.eks. stoevfiltre og kemiske filtre), medicinske eller kirurgiske anvendelsesformaal osv.

(9) Paa grundlag af ovenstaaende konkluderes det, at fin og tyk traad er to forskellige varer, der har forskellige egenskaber og anvendelsesformaal, og at de ikke er indbyrdes udskiftelige set fra brugernes synsvinkel.

(10) Da ingen af de beroerte parter fremsatte bemaerkninger til Kommissionens foreloebige undersoegelsesresultater vedroerende den paagaeldende vare og betragtningerne om den samme vare, bekraeftes kendsgerningerne og konklusionerne i betragtning 7 til 12 i den midlertidige forordning.

D. SUBSIDIER

I. Indien

1. "Passbook Scheme" (PBS) og "Duty Entitlement Passbook Scheme" (DEPB) (Passbook-ordning og toldgodtgoerelsesordning)

(11) Indiens regering og ni eksporterende producenter haevdede, at Kommissionen havde fejlvurderet disse ordninger, der er beskrevet i betragtning 14 til 25 og 26 til 35 i den midlertidige forordning, for saa vidt angaar subsidiets omfang og stoerrelsen af den udligningsberettigede fordel. De paastaar navnlig, at Kommissionens vurdering af fordelene i henhold til disse ordninger var ukorrekt, da kun godtgoerelsen af den overskydende told kunne anses for at vaere et subsidie i henhold til artikel 2 i Raadets forordning (EF) nr. 2026/97 [4] (i det foelgende benaevnt "grundforordningen").

[4] EFT L 288 af 21.10.1997, s. 1.

(12) Kommissionen benyttede foelgende metode til at fastslaa, om PBS og DEPB er udligningsberettigede subsidier, og til i bekraeftende fald at beregne fordelen heraf. I henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), konkluderede Kommissionen, at disse ordninger indebaerer et finansielt bidrag fra Indiens regering, da der ikke opkraeves statsindtaegter (dvs. importafgifter), der ellers er betalbare Der er ogsaa tale om en fordel for modtageren, da de eksporterende producenter ikke skulle betale normale importafgifter.

(13) Artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), giver imidlertid mulighed for en undtagelse fra denne generelle regel for bl.a. godtgoerelses- og substitutionsgodtgoerelsesordninger, der overholder de faste regler i bilag I, punkt i, og bilag II (definition paa og regler for godtgoerelse) og III (definition paa og regler for substitutionsgodtgoerelse).

(14) Det fremgik af Kommissionens analyse, at hverken PBS eller DEPB er godtgoerelses- eller substitutionsgodtgoerelsesordninger. Disse ordninger indeholder ikke en forpligtelse til kun at importere varer, der forbruges ved fremstilling af de eksporterede varer (bilag II til grundforordningen). Der foreligger desuden ingen kontrolordning, der goer det muligt at paavise, om de importerede varer rent faktisk forbruges i produktionsprocessen. Der er heller ikke tale om en substitutionsgodtgoerelsesordning, da de importerede varer ikke behoever vaere af samme maengde og karakteristika som de materialer fra hjemmemarkedet, der blev benyttet ved produktion til eksport (bilag III til grundforordningen). Endelig er eksporterende producenter berettiget til PBS- og DEPB-fordelene, uanset om de overhovedet importerer produktionsfaktorer. En eksportoer kan opnaa fordelen blot ved at eksportere varer og behoever ikke paavise, at indgaaede materialer faktisk var importerede. eksporterende producenter, der koeber alle deres produktionsfaktorer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som produktionsfaktorer, er saaledes stadig berettigede til fordelene ved PBS og DEPB. PBS og DEPB opfylder saaledes ingen af bestemmelserne i bilag I til III. Da denne undtagelse fra definitionen paa subsidier i artikel 2 derfor ikke finder anvendelse, er den udligningsberettigede fordel eftergivelsen af den samlede importafgift, der normalt skal betales for alle importerede varer.

(15) Det foelger klart af ovenstaaende, at eftergivelse af overskydende importafgifter kun er grundlaget for beregning af fordelens stoerrelse i tilfaelde af reelle godtgoerelses- og substitutionsgodtgoerelsesordninger. Da det er fastslaaet, at PBS og DEPB ikke er i en af disse to kategorier, er fordelen den samlede eftergivelse af importafgift og ikke nogen formodet eftergivelse af overskydende afgifter.

(16) Indiens regering og ni eksporterende producenter har fremfoert, at behandlingen af disse ordninger ikke er i overensstemmelse med de foreloebige konklusioner i den sideloebende antidumpingundersoegelse, da Kommissionen i antidumpingundersoegelsen indroemmede justering for importafgifter, der i henhold til PBS og DEPB ikke blev betalt for importerede produktionsfaktorer, der faktisk blev forbrugt ved fremstillingen af eksporterede varer.

(17) Ifoelge artikel 2, stk. 10, litra b), i antidumpinggrundforordningen (forordning (EF) nr. 384/96 [5]) blev der imidlertid kun foretaget en justering, hvor det paavistes, at de materialer, for hvilke der blev betalt importafgift, fysisk indgik i den paagaeldende vare, der solgtes paa hjemmemarkedet, og at importafgifterne ikke opkraevedes eller refunderedes for den vare, der udfoertes til Faellesskabet. En saadan justering vil i sidste ende nedbringe dumpingmargenerne, men er ikke relevant i antisubsidieundersoegelsen, da det af ovenfor anfoerte aarsager og paa grundlag af bestemmelserne i grundforordningen allerede er fastslaaet, at PBS og DEPB er udligningsberettigede. Naar tilstedevaerelsen af et saadant udligningsberettiget subsidie konstateres, er fordelen for modtageren som ovenfor naevnt det samlede importafgiftsbeloeb, der ikke er betalt af den eksporterende producent for alle importtransaktioner. I denne forbindelse er det ikke op til Kommissionen at gennemgaa PBS og DEPB for at fastslaa, hvilke varer der fysisk indgaar, og hvilke ikke. Det skal desuden understreges, at analysen af en ordnings udligningsberettigelse og en justering for fysisk inkorporerede produktionsfaktorer er helt forskellige med hensyn til formaal, beregningsmetode og retsgrundlag. Formaalet med at undersoege den paagaeldende justering i antidumpingundersoegelser er at justere den normale vaerdi. Undersoegelsen af en ordnings udligningsberettigelse i en antisubsidieundersoegelse har til sigte at konstatere, hvilke fordele eksportoeren har opnaaet i henhold til ordningen. Desuden er beregningsmetoden forskellig i antidumping- og antisubsidieundersoegelser. I antidumpingsager indroemmes justeringen kun for eksport af de paagaeldende varer til Faellesskabet, mens fordele i en antisubsidieundersoegelse undersoeges i forhold til den samlede eksport af alle varer til alle bestemmelsessteder i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen og "Retningslinjerne for beregningen af subsidiebeloebet i forbindelse med undersoegelser vedroerende udligningstold" (i det foelgende benaevnt "retningslinjerne for beregningen") [6].

[5] EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1, aendret ved forordning (EF) nr. 905/98, EFT L 128 af 30.4.1998, s. 18.

[6] EFT C 394 af 17.12.1998, s. 6.

(18) Den indiske regering og ni eksporterende producenter fremfoerer yderligere, at Kommissionen burde have undersoegt, om der rent faktisk var tale om for store godtgoerelser af importafgifter paa raamaterialer, der forbrugtes i produktionsprocessen.

(19) Som allerede forklaret i betragtning 12 til 15 indeholder bilag II og III reglerne for at fastslaa, om en ordning udgoer en toldgodtgoerelse eller en substitutionsgodtgoerelse. Eftergivelsen af overskydende importafgifter er kun grundlaget for beregningen af fordelens stoerrelse i tilfaelde af godtgoerelses- og substitutionsgodtgoerelsesordninger. Dette argument kan ikke godtages, da spoergsmaalet om eftergivelse af overskydende beloeb kun opstaar i forbindelse med en vurdering af korrekt etablerede godtgoerelses- og substitutionsgodtgoerelsesordninger, og det er fastslaaet, at PBS og DEPB ikke er saadanne ordninger, jf. bilag I, punkt i), og bilag II og III til grundforordningen.

(20) Den indiske regering og ni eksporterende producenter haevder, at Kommissionen ikke undersoegte, om den indiske regering har et system eller en procedure til at bekraefte hvilke produktionsfaktorer, der forbruges ved fremstillingen af de eksporterede varer, samt i hvilke maengder. Den indiske regering haevder, at de saakaldte Standard Input/Output-normer udgoer et tilstraekkeligt kontrolsystem.

(21) Dette argument har forbindelse med spoergsmaalet om, hvorvidt PBS og DEPB kan anses for at vaere godtgoerelses- eller substitutionsgodtgoerelsesordninger. Da det blev fastslaaet, at PBS og DEPB ikke er godtgoerelses- eller substitutionsgodtgoerelsesordninger i henhold til bilag II og III til grundforordningen, er det ikke noedvendigt at foretage yderligere undersoegelser. Selv om PBS og DEPB havde opfyldt kriterierne i bilag II og III, boer det konkluderes, at der ikke forefindes noget rimeligt kontrolsystem. Input/output-normerne er en liste over mulige varer, der kan forbruges i produktionsprocessen, og i hvilke maengder. Input/output-normerne er imidlertid ikke et kontrolsystem som omhandlet i punkt 5 i bilag II til grundforordningen. Disse normer goer det ikke muligt at kontrollere hvilke raamaterialer, der faktisk forbruges i produktionsprocessen, eller om disse raamaterialer faktisk var importerede.

(22) Den indiske regering og ni eksporterende producenter haevder, at Kommissionen ukorrekt har udlignet vaerdien af kreditbeloebet i DEPB-licensen i stedet for nettovaerdien ved tidspunktet for salget af licensen. Et selskab haevdede, at omsaetningsafgiften, der betaltes ved salget af licensen, burde fratraekkes den samlede subsidiebeloeb.

(23) I henhold til de gaeldende regler for DEPB har et selskab, som har opnaaet licenser, to muligheder: det kan importere en hvilken som helst vare (med undtagelse af de varer, der er opfoert paa negativlisten) og anvende kreditterne til at udligne de gaeldende importafgifter, eller det kan overdrage licensen til en tredjepart. Som naevnt i betragtning 34 i den midlertidige forordning finder Kommissionen, at "salget af en licens til en pris, der ligger under den paalydende vaerdi, er en rent kommerciel afgoerelse, der ikke aendrer stoerrelsen af den fordel, der opnaas af ordningen". I grundforordningens artikel 7 anfoeres desuden de elementer, der kan fratraekkes subsidiebeloebet. Ethvert ansoegningsgebyr eller andre omkostninger, der noedvendigvis paaloeber for at blive subsidieberettiget eller opnaa subsidier kan fratraekkes subsidiebeloebet. Overfoersel af en mindre fordel end den, der faktisk blev indroemmet, og omsaetningsafgiften kan ikke anses for at vaere berettigede fradrag i henhold til artikel 7 i grundforordningen, da disse elementer ikke er omkostninger, der noedvendigvis paaloeber for at blive subsidieberettiget eller opnaa subsidiet.

(24) Den indiske regering og ni eksporterende producenter haevder, at Kommissionen udlignede en del af fordelene ved disse ordninger to gange paa grund af overlapningen mellem denne procedure og undersoegelsen vedroerende staenger af rustfrit blankt staal.

(25) Kommissionen fulgte samme metode som for undersoegelserne vedroerende antibiotika [7] og staenger af rustfrit staal [8]. I overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen blev det udligningsberettigede subsidiebeloeb fastsat ved at fordele vaerdien af de samlede subsidier i forhold til den samlede eksports stoerrelse. Da eksportsubsidierne ikke var forbundet med eksporten af den paagaeldende vare, men selskabernes samlede eksport, fandt Kommissionen det passende at benytte denne metode. Ved anvendelse af denne metode blev fordele, der allerede var udlignet for staenger af rustfrit staal, ikke medregnet to gange, da subsidierne blev fordelt paa den samlede eksport.

[7] EFT L 273 af 9.10.1998, s. 4.

[8] EFT L 202 af 18.7.1998, s. 44.

(26) Et selskab, Raajratna Metal Industries Ltd, anfaegtede den metode, som Kommissionen benyttede til at beregne fordelen i henhold til Passbook- og DEPB-ordningerne. Selskabet fremfoerte, at der kun burde tages hensyn til kreditter, der blev optjent paa den paagaeldende vare i undersoegelsesperioden. Dette beloeb boer ifoelge selskabet derefter fordeles paa den tilsvarende eksportomsaetning for den paagaeldende vare for at beregne fordelen.

(27) Kommissionen finder, at hvis den accepterede dette argument, ville virkningen vaere at udligne potentielle og ikke faktiske fordele, der opnaaedes i undersoegelsesperioden. Da et selskab ikke kan anses for at have modtaget et subsidie, foer der er gjort brug af kreditten, har Kommissionen besluttet, at det er den samlede anvendte debitering, der bedst afspejler den reelle fordel for et selskab. Argumentet afvises derfor.

2. "Export Promotion Capital Goods Scheme" (EPCGS) (Eksportfremmeordning for investeringsgoder)

(28) Tre selskaber fremsatte en erklaering vedroerende eksportfremmeordningen for investeringsgoder (EPCGS), der er beskrevet i betragtning 36 til 39 i den midlertidige forordning. Paastanden vedroerer fordelingen af fordelen over den normale afskrivningsperiode for anlaegsaktiver.

(29) Det blev fremfoert, at der var uoverensstemmelse mellem afskrivningsperioden i meddelelsen og i den midlertidige forordning. Kommissionen fastsatte et gennemsnit af de afskrivningsperioder, der benyttedes af alle de eksporterende producenter af den paagaeldende vare, og naaede frem til en gennemsnitlig afskrivningsperiode paa 12 aar. Denne periode blev benyttet ved de foreloebige konklusioner og vil blive bekraeftet i den endelige fase. Subsidiebeloebet i henhold til EPCGS blev fordelt over 12 aar i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3, i grundforordningen.

(30) Et selskab fremfoerte, at dets investeringsgoder blev afskrevet over 21 aar, og at denne afskrivningsperiode burde vaere benyttet i stedet for gennemsnittet paa 12 aar.

(31) Som forklaret ovenfor fastsatte Kommissionens tjenestegrene foreloebigt den normale afskrivningsperiode for investeringsgoder i erhvervsgrenen for traad af rustfrit staal til 12 aar paa grundlag af den gennemsnitlige periode, der benyttedes af de samarbejdsvillige indiske eksporterende producenter. Dette er i overensstemmelse med kravene i artikel 7, stk. 3, i grundforordningen, hvori det hedder, at hvis ydelsen af et subsidie kan knyttes til erhvervelse af anlaegsaktiver, beregnes det udligningsberettigede subsidiebeloeb ved at fordele beloebet over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for saadanne aktiver indenfor den paagaeldende erhvervsgren. I betragtning af denne bestemmelse er det ikke passende at benytte den selskabsspecifikke afskrivningsperiode. Kravet afvises derfor.

3. "Income Tax Exemption Scheme" (indkomstskatteordning)

(32) Et selskab, Bhansali Ferromet Ltd., fremsendte ikke en genpart af sin selvangivelse inden for den af Kommissionen fastsatte frist og blev derfor ikke anset for samarbejdsvillig i forbindelse med indkomstskattefritagelse. Efter meddelelsen indgav dette selskab en genpart af sin selvangivelse, hvoraf det fremgik, af det ikke opnaaede fordele i henhold til denne ordning. Subsidiemargenen for Bhansali Bright Bars Pvt. Ltd. aendres derfor til 18,5%.

4. Forretningsmaessigt forbundne selskaber

(33) Isibars Ltd. og Isinox Ltd. fremfoerte, at Kommissionen ikke burde have anset dem for at vaere forretningsmaessigt forbundne selskaber, da de er separate retlige enheder. Hvis Kommissionen behandler dem som forbundne selskaber, burde den have anvendt en anden metode til at beregne en enhedssubsidiemargen.

(34) Det konstateredes under efterproevningen, at Isibars og Isinox er forbundne selskaber, da de har faelles ejere og faelles ledelse. I antidumping- og antisubsidieundersoegelser har Kommissionen altid betragtet to forbundne selskaber som en enkelt oekonomisk enhed for at forhindre omgaaelse. Paastanden kan derfor ikke godtages. For saa vidt angaar beregningen af subsidiemargenen benyttede Kommissionen en metode med et vejet gennemsnit som det rimeligste grundlag for fastsaettelse af subsidiemargenen.

5. Udligningsberettigede subsidiebeloeb

(35) Under hensyntagen til de ovenfor anfoerte endelige undersoegelsesresultater vedroerende de forskellige ordninger er de udligningsberettigede subsidiebeloeb for hver af de undersoegte eksporterende producenter foelgende:

>TABELPOSITION>

(36) Det endeligt fastsatte subsidiebeloeb for indiske selskaber, som ikke samarbejdede i forbindelse med undersoegelsen, er 48,8% af nettoprisen, frit Faellesskabets graense, hvilket er summen af det hoejeste beloeb, der blev ydet til noget samarbejdsvillig eksportoer efter hver ordning.

II. Korea

1. Laaneprogrammer

(a) Beregning af referencerentesats

(37) Koreas regering haevdede, at statens omkostninger burde vaere benyttet i stedet for fordelene for modtageren ved beregningen af subsidiebeloebet ved laan, idet den paaberaabte sig artikel 19.4 og 6.1.a) samt bilag I, punkt k) og l), i aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger (ASU).

(38) Kommissionen finder, at de bestemmelser, der er naevnt af den koreanske regering, ikke kan anvendes paa de undersoegte laaneprogrammer. Artikel 19.4 i ASU fastsaetter, at udligningstolden ikke maa overstige det konstaterede subsidiebeloeb, beregnet paa grundlag af den ydede fordel. Denne bestemmelse er overholdt, da de udtrykkelige regler for beregningen af subsidiet i tilfaelde af laan, nemlig artikel 5 og 6, litra b), i grundforordningen, der inkorporerer artikel 14.b) i ASU, er fulgt. Disse regler fastsaetter klart, at subsidiet skal beregnes udtrykt ved fordelen, som er forskellen mellem det beloeb, som den virksomhed, der modtager laanet, betaler, og det beloeb, virksomheden skulle have betalt for et tilsvarende laan paa markedsvilkaar. Artikel 19.4 i ASU skaber ikke krav om beregning af et subsidie paa grundlag af omkostningerne for staten. Artikel 6.1.a) vedroerer en formodning om alvorlig skade under visse omstaendigheder, hvilket ikke finder anvendelse paa udligningstoldprocedurer. Punkt k) i bilag I til ASU, der er gengivet i bilag I til grundforordningen, tilvejebringer saerlige regler for eksportkreditter, der er undtagelser til de almindelige regler for beregning af subsidier i tilfaelde af laan. Punkt l) fastsaetter ikke i sig selv, at en fremgangsmaade med statens omkostninger har forrang frem for de udtrykkelige regler i artikel 5 og artikel 6, litra b), i grundforordningen, saerlig da dette punkt allerede figurerede i listen over eksempler paa eksportsubsidier, der blev vedtaget under GATT-forhandlingerne i Tokyo-runden, hvor fremgangsmaaden med fordelen for modtageren endnu ikke var blevet indarbejdet i WTO-reglerne.

(39) Den koreanske regering haevdede desuden, at en sammenligning mellem den rente, der betales paa et statslaan, og den rente, der betales paa et laan paa markedsvilkaar, har som forkert forudsaetning, at rentesatserne paa alle laan i oekonomien er identiske.

(40) Kommissionen antager ikke, at alle laan er ens, men benyttede som sammenligningsgrundlag laan, der ansaas for sammenlignelige paa grundlag af laanets tilbagebetalingsperiode, hovedstol og formaal, saaledes som det kraeves i henhold til grundforordningens artikel 6, litra b).

(41) Endelig haevdede den koreanske regering, at den relevante referencerentesats burde vaere rentesatsen for et sammenligneligt laan ydet paa samme tid som det paagaeldende laan og ikke de rentesatser, der var gaeldende i undersoegelsesperioden, da renten i denne periode var usaedvanlig hoej paa grund af den finansielle krise.

(42) Det konstateredes i forbindelse med undersoegelsen, at rentesatserne for laan ydet paa markedsvilkaar afspejler markedsforholdene, idet de aendrer sig over en periode. Saadanne laan ville have haft samme renter i undersoegelsesperioden, uanset om de var ydet samtidig med statslaanet eller ej. Kommissionen ville derfor ikke fravige sin saedvanlige praksis, der er fastsat i grundforordningen og retningslinjerne for beregningen. Denne paastand afvises derfor.

(43) To koreanske eksporterende producenter haevdede, at Kommissionen opdeling af laanene i fem kategorier paa grundlag af hovedstolsbeloebet er tilfaeldig og ikke i overensstemmelse med koreanske bankers saedvanlige praksis, og at fastsaettelsen af rentesatsen paa grundlag af laanebeloebet derfor ikke er en hensigtsmaessig metode til fastlaeggelse af referencerentesatsen. En koreansk eksporterende producent kraevede, at fordi koreanske banker ikke tager hensyn til stoerrelsen af det laante beloeb som en afgoerende faktor ved rentefastsaettelsen, burde Kommissionen som eneste sammenligningsgrundlag benytte den gennemsnitlige rente, som producenten faktisk betalte paa laan paa markedsvilkaar. To koreanske eksporterende producenter kraevede ogsaa, at Kommissionen skulle benytte rentesatserne paa handelslaan som referencerentesats for EXIM-SM-laan.

(44) Som svar herpaa finder Kommissionen, at det klart fremgaar af artikel 6, litra b), i grundforordningen, at sammenligningsgrundlaget for beregningen af subsidiets stoerrelse er et tilsvarende laan paa markedsvilkaar, som virksomheden faktisk kunne opnaa paa markedet. Faellesskabets praksis paa dette omraade er derfor som fastsat i retningslinjerne for beregningen at sammenligne laan, der svarer til hinanden med hensyn til stoerrelse, formaal og tilbagebetalingsperiode. De handelslaan (dvs. kortfristede laan til driftsformaal), som de koreanske eksporterende producenter har opnaaet, er forskellige fra de relevante EXIM-SM-laan med hensyn til formaal (se betragtning 126 i den midlertidige forordning) og de er derfor ikke sammenlignelige laan. Kravene afvises derfor.

(45) De to koreanske eksporterende producenter fremfoerte yderligere, at Kommissionen anvendte usaedvanligt hoeje rentesatser, der skyldtes den finansielle krise i Korea, ved beregningen af subsidiet for laan, der var indgaaet foer krisen.

(46) Det fremgaar af artikel 6, litra b), i grundforordningen, at fordelen beregnes ved at sammenligne renten paa statslaan med renten paa tilsvarende laan paa markedsvilkaar. For at goere dette sammenlignedes gennemsnitsrenten paa statslaan med gennemsnitsrenten paa tilsvarende laan paa markedsvilkaar i undersoegelsesperioden. Kravet afvises derfor.

(b) "Fishing Net Production Loan" (FNPL) (laan til fremstilling af fiskenet)

(47) Den koreanske regering haevdede, at eftersom dette laan var specifikt for fiskenetindustrien, medfoerte det ikke en fordel for eksportoererne af traad af rustfrit staal, og det var heller ikke specifikt for erhvervsgrenen for rustfrit staal. Et selskab, der baade fremstiller fiskenet og traad af rustfrit staal, ville desuden have separat forvaltning af finansielle ressourcer og separat regnskabsfoerelse.

(48) I forbindelse med undersoegelsen blev det fastslaaet, at de eksporterende producenter af traad af rustfrit staal modtog et saadant laan, der er udligningsberettiget, da det som indroemmet af den koreanske regering er specifikt for fiskenetindustrien. Det anses for irrelevant, at den paagaeldende ordning ikke er specifik for den erhvervsgren, der fremstiller den paagaeldende vare, saa laenge programmet som saadan er specifikt, og fordelene derved har forbindelse med fremstillingen af den paagaeldende vare. Sidstnaevnte forhold er tilfaeldet, da det subsidierede laan nedbragte producentens samlede finansieringsomkostninger, hvilket ogsaa er til fordel for den paagaeldende vare. Der blev ikke fremlagt beviser for, at de paagaeldende eksporterende producenters forvaltning af finansielle ressourcer fandt sted paa en saadan maade, at selskabets samlede finansieringsomkostninger ikke ville blive paavirket af ydelsen af laanet. Denne paastand afvises derfor.

(c) "SMEs Start-up and Promotion Fund Loans" (SME-SPFL) (laan fra fonden for etablering og fremme af smaa og mellemstore virksomheder)

(49) Den koreanske regering haevdede, at laan af type C, der er ydet i henhold til Pusan Metropolitan City SMEs Support Fund Establishment and Operation Bylaw (vedtaegterne for etablering og drift af Pusan Metropolitan City's SMV-stoettefond) ikke var betingede af eksportresultater, da otte hovedkriterier og tolv yderligere kriterier for berettigelsen til saadanne laan er objektive og neutrale. Det eneste eksportrelaterede element er, at der tages yderligere hensyn til smaa og mellemstore virksomheder, hvis eksportsalg tegner sig for mere end 20% af deres samlede omsaetning. Ordningens formaal er ikke at fremme eksport, men at benytte eksportandel som en indirekte indikator for teknologiske udviklingsaktiviteter.

(50) Kommissionen finder, at skoent eksportresultater kun er et blandt flere kriterier, goer det ikke desto mindre ordningen betinget af eksportresultater og derfor specifik. Dette fremgaar klart af artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, hvori det hedder, at subsidier, som retligt eller faktisk, enten udelukkende eller som en af flere andre betingelser, er betinget af eksportresultater, anses for at vaere specifikke. Da et element, der skal tages i betragtning af den ydende myndighed er, at maalet om, at eksporten skal udgoere en minimumsandel af den samlede omsaetning, skal naas, er dette krav om afhaengighed af eksportresultater opfyldt, da selskaber ikke ville kunne have opnaaet fordele, uden at deres eksportsalg laa over et vist niveau. Den koreanske regerings paastand afvises derfor.

(d) "Technology Development Business Loan" (TDBL) (erhvervslaan til teknologisk udvikling) og "Science and Technology Promotion Fund" (STPF) (fonden til fremme af videnskab og teknologi)

(51) Den koreanske regering haevdede, at disse programmer tilvejebringer bistand til forskningsaktiviteter i overensstemmelse med artikel 8.2.a) i ASU, og at de derfor ikke kan goeres til genstand for handling og ikke er udligningsberettigede. Teknologisk udvikling og fremme af videnskab og teknologi er desuden objektive og neutrale kriterier, jf. artikel 2.1.b) i ASU, og programmerne er generelt aabne for alle erhvervsgrene, der investerer i teknologiudviklingsprojekter, og er derfor ikke specifikke. For saa vidt angaar STPF paastod den koreanske regering desuden, at eftersom Videnskabs- og Teknologiministeriet anvender gennemsigtige og objektive kriterier, kan det ikke udvise skoensomhed ved beslutninger om prioriterede projekter, samt at Kommissionen ikke havde fremlagt beviser til stoette for sin konklusion om, at der var blevet foretaget skoen.

(52) Paastanden om, at de to programmer ikke kunne goeres til genstand for handling, blev afvist af de aarsager, der er anfoert i betragtning 75 til 77. Der blev ikke forelagt nogen dokumentation, der kunne anfaegte de foreloebige konklusioner om, at TDBL var specifikt for visse erhvervsgrene, der investerer i visse projekter som fastlagt af Handels- og Industriministeriet. Med hensyn til STPF blev der heller ikke fremlagt oplysninger om de kriterier, der benyttes af Videnskabs- og Teknologiministeriet. I loebet af undersoegelsen blev det bekraeftet, at Videnskabs- og Teknologiministeriet faktisk undertiden traf beslutninger om prioriterede projekter. Dette anses for at vaere tilstraekkeligt bevis til at fastslaa, at STPF reelt er specifik, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra c). Paastanden om, at ordningerne ikke er specifikke, afvises derfor.

(e) Eksportfinansieringslaan

(53) En koreansk eksporterende producent haevdede, at Kommissionen saa bort fra visse bekraeftede oplysninger og havde foretaget en beregningsfejl ved fastsaettelsen af fordelen ved EXIM-SM-laan.

(54) Kommissionen finder, at denne paastand er begrundet. Der er derfor foretaget passende justeringer af subsidiebeloebet for den paagaeldende virksomhed.

(55) Den koreanske regering haevdede, at eftersom laan i henhold til EXIM-EF (paa foer-forsendelsesbasis), EXIM-SM og EXIM-FIC blev ydet til renter, der laa over de satser, som EXIM faktisk betalte for midlerne, er disse laan ikke udligningsberettigede. Det blev yderligere fremfoert, at det fremgaar af fodnote 5 til artikel 3.1.a) i ASU, at foranstaltninger, som ifoelge bilag I ikke anses for eksportsubsidier, ikke er forbudt i henhold til denne eller andre bestemmelser i ASU.

(56) Kommissionen finder, at disse argumenter kun gaelder for "eksportkreditter" som defineret i punkt k) i bilag I til grundforordningen. Som allerede forklaret i betragtning 129 og 130 i den midlertidige forordning anses laan i henhold til EXIM-EC (paa foer-forsendelsesbasis), EXIM-SM og EXIM-FIC ikke for at vaere "eksportkreditter" og henhoerer ikke under punkt k) i bilag I til grundforordningen. Kravene afvises derfor.

(57) Den koreanske regering fremfoerte, at EXIM-FIC hverken er betinget af eksportresultater eller af anvendelse af indenlandske i stedet for importerede varer, jf. artikel 3.1. i ASU. Den koreanske regering erklaerede ogsaa, at fordi EXIM-FIC kan benyttes af en bred vifte af erhvervsgrene, og da kriteriet om udenlandske investeringer er objektivt og neutralt i henhold til artikel 2.1.b) i ASU, er EXIM-FIC ikke specifik.

(58) Som svar paa disse argumenter konkluderede Kommissionen for saa vidt angaar EXIM-FIC-laan, at de kun er tilgaengelige for selskaber, som foretager investeringer i udlandet, og at de derfor er specifikke i henhold til artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen, da de ikke er baseret paa neutrale kriterier som beskrevet i betragtning 80 til 84. Kommissionen fandt, at EXIM-FIC ikke er betinget af eksportresultater eller af anvendelse af indenlandske i stedet for importerede varer, jf. artikel 3.1. i ASU.

2. "Fixed Amount Refund System" (ordning for refusion af et fast beloeb)

(59) Den koreanske regering fremfoerte, at denne ordning er en godtgoerelsesordning i henhold til bilag I, punkt i), samt bilag II og III til ASU og haevdede yderligere, at der ikke sker godtgoerelse af importafgifter ud over dem, der paalaegges importerede raamaterialer, der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, idet der foretages normale justeringer for svind.

(60) Som svar paa disse argumenter finder Kommissionen, at eftersom der ikke er nogen forpligtelse til at importere raamaterialer til fremstilling af den eksporterede vare, er ordningen for refusion af et fast beloeb hverken en toldgodtgoerelsesordning eller en substitutionsgodtgoerelsesordning i henhold til bilag I, punkt i), og bilag II og III til ASU. Den koreanske ordning for refusion af et fast beloeb hoerer ind under den generelle definition paa et subsidie, jf. artikel 2 i grundforordningen, der inkorporerede artikel 1 i ASU. Ordningen er et subsidie, da den koreanske regering yder et finansielt bidrag i form af tilskud baseret paa eksporterede varers fob-vaerdi, og den medfoerer en direkte fordel for modtageren. Der er tale om et subsidie, som retligt er betinget af eksportresultater, og det anses derfor for specifikt i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen. Spoergsmaalet om eftergivelse af importafgifter med for store beloeb, der er naevnt i artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i grundforordningen, opstaar derfor ikke, da dette kun er relevant for tilfaelde af godtgoerelses- og substitutionsgodtgoerelsesordninger i henhold til bilag I, II og III til grundforordningen. Disse krav afvises derfor.

(61) Den koreanske regering erklaerede med henvisning til bilag II (II), stk. 2, i ASU, at hvis der ikke foreligger en ordning eller procedure til at fastslaa, om der har vaeret tale om for store betalinger, og undersoegelsesmyndighederne finder det noedvendigt, kan der foretages en yderligere undersoegelse i henhold til stk. 1 i bilag II (II). Den koreanske regering haevdede, at eftersom Kommissionen ikke undersoegte, hvorvidt der rent faktisk var tale om for store godtgoerelser af importafgifter paa raamaterialer, der var forbrugt ved fremstillingen af den eksporterede vare, er der intet grundlag for at konkludere, at den koreanske ordning for refusion af et fast beloeb udgoer et specifikt subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a).

(62) Kommissionen finder, at dette argument er irrelevant, da bilag II (II), stk. 2, i ASU vedroerer en toldgodtgoerelsesordning, hvilket som ovenfor naevnt ikke er tilfaeldet for det paagaeldende program. Selv om der havde vaeret tale om en toldgodtgoerelsesordning, fremgaar det under alle omstaendigheder af bilag II, afsnit II, punkt 5, og bilag III, afsnit II, punkt 3, at det paahviler eksportlandets regering at gennemfoere en saadan undersoegelse paa grundlag af faktiske transaktioner. Den koreanske regering foretog ikke en saadan undersoegelse. Kommissionen undersoegte derfor ikke, om der rent faktisk var tale om for store godtgoerelser af importafgifter paa raamaterialer, der forbrugtes ved produktionen af den udfoerte vare.

(63) En koreansk eksporterende producent erklaerede, at Kommissionens argument om, at der ikke forefindes et system eller en procedure til at bekraefte, hvilke raamaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke maengder, ikke er underbygget, da der kun tillades toldrefusion for de raamaterialer, der rent faktisk benyttes ved fremstillingen af eksporterede varer, og for rent faktisk betalte importafgifter.

(64) Som svar herpaa finder Kommissionen, at under ordningen for refusion af et fast beloeb beregnes stoerrelsen af de ydede tilskud ikke i forhold til de raamaterialer, der faktisk er forbrugt i produktionsprocessen, eller de importafgifter, der faktisk er betalt, men beregnes som et fast beloeb baseret paa den samlede eksport. Disse krav afvises derfor.

(65) En koreansk eksporterende producent fremfoerte yderligere, at han ikke modtog fordele af brugen af denne ordning, og paastod, at han betalte importafgifter paa de raamaterialer, der benyttedes ved fremstillingen af den paagaeldende vare, og eksporterede den paagaeldende vare, og at toldgodtgoerelsesbeloebet er mindre end det beloeb, han ville have modtaget, hvis det individuelle system var blevet benyttet. Den koreanske regering fremfoerte desuden, at den koreanske eksporterende producent, der benyttede ordningen med toldgodtgoerelse af et fast beloeb, over for Kommissionen havde dokumenteret, at den fik godtgjort et langt mindre beloeb end den importafgift, der blev paalagt importerede raavarer, som forbrugtes ved fremstillingen af den eksporterede vare i undersoegelsesperioden.

(66) Som svar paa disse argumenter finder Kommissionen, at betalinger i henhold til ordningen for refusion af et fast beloeb af ovenfor anfoerte aarsager udgoer tilskud, der er baseret paa eksportresultater og derfor er specifikke og udligningsberettigede i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a). Det er desuden irrelevant, om brugen af en legitim toldgodtgoerelsesordning ville have vaeret mere fordelagtig for den eksporterende producent, da denne havde valgt at modtage fordele i henhold til en ordning, der er et udligningsberettiget subsidie. Disse krav afvises derfor.

3. Skatteprogrammer

(a) Begraensningens manglende specificitet for fremstillingsindustrien

(67) I sin foreloebige afgoerelse fandt Kommissionen, at visse artikler i Tax Exemption and Reduction Control Law (TERCL) (loven om kontrol med skattefritagelser og -nedsaettelser) var udligningsberettigede, da de var specifikke i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen, fordi de var begraensede til visse virksomheder, herunder virksomheder i fremstillingsindustrien. Der var tale om foelgende artikler:

- Artikel 7 (saerlig skattenedsaettelse og -fritagelse for smaa og mellemstore virksomheder i fremstillingsindustrien etc.)

- Artikel 8 (reserve til teknologisk udvikling)

- Artikel 9 (skattefradrag for udgifter til udvikling af teknologi og arbejdskraft)

- Artikel 25 (skattefradrag for investeringer i produktivitetsfremmende faciliteter)

- Artikel 27 (midlertidigt skattefradrag for investeringer)

(68) Den koreanske regering haevdede, at eftersom bestemmelserne i disse artikler i praksis kan benyttes af en lang raekke erhvervsgrene og virksomheder, er de ikke specifikke i henhold til artikel 2.1.a), b) og c) i ASU (gengivet i artikel 3, stk. 2, litra a), b) og c) i grundforordningen) og derfor ikke udligningsberettigede. Navnlig understregede den koreanske regering, at "fremstillingsindustri" er et meget bredt defineret begreb, som i praksis omfatter titusinder af underkategorier.

(69) Grundprincippet for specificitet er, at et subsidie, der fordrejer tildelingen af ressourcer inden for en oekonomi med at favorisere visse virksomheder frem for andre, boer vaere genstand for udligningsforanstaltninger, hvis det forvolder skade. Naar berettigelsen til subsidier i en oekonomi er begraenset paa grundlag af ikke-neutrale kriterier, anses en saadan fordrejning af tildelingen af ressourcer for at finde sted. Dette princip er grundlaget for artikel 2.1.a) i ASU og artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen, der fastsaetter, at et subsidie er specifikt, hvis den subsidieydende myndighed eller den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udoever sin virksomhed, udtrykkeligt begraenser adgangen til et subsidie til visse virksomheder. I dette tilfaelde finder Kommissionen, at selv om begrebet "fremstillingsindustri" muligvis er meget bredt defineret, er det en kendsgerning, at bestemmelserne i ovennaevnte artikler i TERCL har til sigte at begraense de fordele, der ydes i henhold dertil, til visse virksomheder ved at goere berettigelsen betinget af andre ikke-neutrale kriterier, saasom investeringer i visse typer hoejteknologiske varer eller oversoeiske investeringer.

(70) Den koreanske regering har fremfoert, at saadanne kriterier er neutrale, da alle selskaber har samme muligheder for at benytte sig af subsidierne. For eksempel fremfoeres det, at et subsidie til firmaer, der investerer i udlandet, ikke er specifikt, fordi alle firmaer kan investere i udlandet. Ifoelge dette argument er et subsidie, der er begraenset til firmaer i tekstilsektoren, imidlertid ikke specifikt, fordi alle firmaer "kan" diversificere til tekstiler. Hvis specificitet i henhold til ASU skal have nogen mening, maa begrebet omfatte situationer, hvor stater yder subsidier paa betingelser, som de paa forhaand ved staerkt vil begraense antallet af ansoegningsberettigede firmaer; saadanne subsidier er udformet, saa de begunstiger visse virksomheder frem for andre. De typer kriterier, der benyttes af den koreanske regering til at udpege modtagere, er derfor ikke "neutrale", og som det forklares nedenfor, har de ikke horisontal anvendelse, saaledes som det kraeves i artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen. Kommissionen finder derfor, at subsidierne i henhold til disse artikler i TERCL er specifikke; nedenfor gives mere detaljerede aarsager for de individuelle ordninger.

b) Ukorrekt fremgangsmaade

(71) Den koreanske regering har haevdet, at eftersom klageren i denne procedure ikke fremsatte paastande vedroerende skattebestemmelserne i visse artikler i TERCL, burde disse ikke tages i betragtning ved nogen afgoerelse, der traeffes i forbindelse med denne procedure. De paagaeldende artikler er:

- Artikel 5 (saerligt skattefradrag for smaa og mellemstore virksomheder)

- Artikel 7 (saerlig skattenedsaettelse og -fritagelse for smaa og mellemstore virksomheder i fremstillingsindustrien etc.)

- Artikel 27 (midlertidigt skattefradrag for investeringer).

(72) Navnlig erklaerer den koreanske regering, at:

i) artikel 11 i ASU (artikel 10 i grundforordningen) anfoerer de oplysninger, der skal indgaa i en klage, herunder beviser for at der ydes subsidier samt stoerrelsen og arten heraf.

ii) artikel 12.1 i ASU (artikel 11 i grundforordningen) erklaerer, at interesserede medlemsstater og alle interesserede parter i en undersoegelse vedroerende udligningstold skal underrettes om de oplysninger, som myndighederne kraever.

iii) bilag VI, stk. 7, til ASU (artikel 26, stk. 3, i grundforordningen) fastsaetter, at det forud for et kontrolbesoeg boer vaere normal praksis at underrette de paagaeldende firmaer om den generelle art af de oplysninger, der skal efterproeves, og om eventuelle yderligere oplysninger, der er behov for at fremlaegge.

(73) Den koreanske regering haevder, at der er blevet set bort fra disse bestemmelser i ASU ved at inddrage programmer, der ikke er blevet klaget over, i afgoerelsen, og at hverken den koreanske regering eller visse samarbejdsvillige eksporterende producenter desuden fik mulighed for at forsvare sig ordentligt.

(74) Som svar paa den koreanske regerings paastande finder Kommissionen, at klagerne ved indgivelsen af en klage ikke kan forventes at have viden om alle detaljer i paastaaede subsidieprogrammer i et tredjeland. I dette tilfaelde fremsatte klageren et stort antal paastande om skattesubsidier ydet i henhold til TERCL. Undersoegelsen afsloerede derefter eksistensen af andre skattesubsidier ydet i henhold til visse bestemmelser i TERCL, der ikke var blevet udtrykkeligt naevnt i klagen, men som har virkninger, der svarer meget til virkningerne af de paastaaede ordninger. I betragtning af disse subsidiers natur og navnlig af, at de ydes under de generelle rammer af TERCL (mod hvilken klageren har fremsat en raekke paastande om ydelse af subsidier), konkluderes det, at Kommissionen er berettiget til at undersoege dem og om noedvendigt henstille, at der traeffes udligningsforanstaltninger.

c) Artikel 8 i TERCL (reserve til teknologisk udvikling)

(75) Ud over at paastaa, at bestemmelserne i denne artikel ikke var specifikke, haevdede den koreanske regering, at denne artikel er et forsknings- og udviklingssubsidie i henhold til artikel 8.2.a) i ASU (gengivet i artikel 4, stk. 2, i grundforordningen), der ikke kan goeres til genstand for handling

(76) Det bemaerkes, at hvis forsknings- og udviklingssubsidier, som opfylder kravene i artikel 8.2.a) i ASU, anmeldes til WTO i henhold til artikel 8.3. i denne aftale, kan der end ikke indledes en undersoegelse mod saadanne subsidier. For saa vidt angaar artikel 8 i TERCL er det blevet bemaerket, at Korea ikke har anmeldt denne bestemmelse til WTO efter artikel 8.3. i ASU. Kommissionen var derfor berettiget til at indlede en undersoegelse af denne bestemmelse i TERCL. For saa vidt angaar den koreanske regerings paastand om, at denne bestemmelse ikke kan goeres til genstand for handling og derfor er beskyttet mod udligningsforanstaltninger, skal den paavise, at dette er tilfaeldet. Den fik af Kommissionen mulighed for at paavise dette ved indledningen af undersoegelsen, men har ikke gjort det. Under disse omstaendigheder kan der indfoeres udligningsforanstaltninger over for fordele, der foelger af anvendelsen af denne artikel.

(77) For saa vidt angaar den koreanske regerings paastande om manglende specificitet er ordningen ikke neutral, da den skelner mellem normale og teknologiintensive firmaer. Sidstnaevnte modtager stoerre fordele. En saadan skelnen viser, at kriterierne ikke er neutrale og ekskludere et stort antal virksomheder, for hvilke en saadan teknologisk udvikling ikke er noedvendig. Af disse og de aarsager, der fremgaar af betragtning 67 til 70, finder Kommissionen, at artikel 8 i TERCL er specifik og derfor udligningsberettiget.

d) Artikel 9 i TERCL (skattefradrag for udgifter til udvikling af teknologi og arbejdskraft)

(78) Ud over den generelle paastand om, at bestemmelserne i denne artikel ikke kunne goeres til genstand for handling, haevdede den koreanske regering, at kriteriet om udvikling af teknologi og arbejdskraft er objektivt og neutralt, jf. artikel 2.1.b) i ASU. Kommissionen finder, at dette kriterium ikke er neutalt, hverken i henhold til den paagaeldende artikel i ASU eller til artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen. I henhold til sidstnaevnte artikel skal objektive kriterier eller betingelser vaere neutrale, og de skal ogsaa vaere af oekonomisk art og anvendes horisontalt. Bestemmelserne i denne artikel i TERCL findes ikke at vaere horisontale, da virksomheder i visse erhvervssektorer klart vil vaere mere teknologiorienterede end virksomheder i andre sektorer, og det er derfor mere sandsynligt, at de vil drage fordel af bestemmelsen. Ved at indfoere denne bestemmelse i TERCL har den koreanske regering ydet firmaer i visse industrisektorer en uforholdsmaessig fordel.

(79) Kommissionen finder, at denne ordning er specifik, da den er begraenset til visse virksomheder (se betragtning 67 til 70), og den er derfor udligningsberettiget. Ordningen er ogsaa specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen og derfor udligningsberettiget.

e) Article 23 i TERCL (reserve til tab paa oversoeiske investeringer)

(80) Den koreanske regering bemaerkede, at bestemmelserne i denne artikel ikke gaelder efter 1. januar 1998. Den koreanske regering haevdede ogsaa, at artiklen kan benyttes af mange forskellige erhvervsgrene, og at kriteriet om investeringer i udlandet er et objektivt og neutralt kriterium i henhold til artikel 2.1.b) i ASU.

(81) Bestemmelsen omhandler udskydelse af skat, der igen vil blive tillagt en virksomheds skattepligtige indkomst efter en henstandsperiode paa to aar i lige store rater over tre aar. Virksomheder, der benyttede sig af denne skattebestemmelse og udskoed betalingen af skat i det sidste anvendelsesaar (skatteaaret 1997), opnaaede derfor fortsat fordele i undersoegelsesperioden (1. april 1997 til 31. marts 1998) og vil i nogle aar endnu opnaa fordele.

(82) For saa vidt angaar den koreanske regerings paastand om, at denne artikel kan benyttes af mange forskellige erhvervsgrene, bemaerkes det, at Kommissionen i sine foreloebige konklusioner konstaterede, at artiklen var begraenset til at omfatte de koreanske selskaber, som investerer i udlandet. Der er ikke blevet fremlagt nye oplysninger, der viser, at dette ikke er tilfaeldet. Som for den koreanske regerings paastand om, at begraensningen til fremstillingsindustrien ikke er specifik (se betragtning 67 til 70), er det en kendsgerning, at bestemmelserne i artikel 23 i TERCL begraenser fordelene i henhold til artiklen til visse virksomheder. Bestemmelsen er derfor specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen og derfor udligningsberettiget.

(83) Den koreanske regering paastod ogsaa, at kriteriet om investeringer i udlandet er et objektivt og neutralt kriterium, jf. artikel 2.1.b) i ASU. Kommissionen finder, at dette kriterium ikke er neutralt, hverken i henhold til den paagaeldende artikel i ASU eller til artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen. I henhold til sidstnaevnte artikel skal objektive kriterier eller betingelser vaere neutrale, og de skal ogsaa vaere af oekonomisk art og anvendes horisontalt. Bestemmelserne i denne artikel i TERCL anses ikke for at vaere objektive, da det paa forhaand vides, at selskaber, der ikke foretager investeringer i udlandet, ikke vil vaere berettigede til at opnaa fordele. Dette kriterium er derfor hverken neutralt eller anvendes horisontalt. Den koreanske regering har ved at vedtage denne bestemmelse i TERCL ydet fordele til et begraenset antal virksomheder med oversoeiske interesser.

(84) Kommissionen finder derfor, at denne bestemmelse i TERCL er specifik i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra b), og derfor udligningsberettiget.

f) Artikel 25 i TERCL (skattefradrag for investeringer i produktivitetsfremmende faciliteter)

(85) Ud over at paastaa, at bestemmelserne i denne artikel ikke var specifikke, paapegede den koreanske regering, at bestemmelsen om praeferentiel behandling for indenlandske frem for importerede faciliteter, der var indeholdt i artiklen, var blevet slettet ved udgangen af 1996, hvilket var foer undersoegelsesperioden. I de foreloebige undersoegelsesresultater bemaerkede Kommissionen faktisk, at bestemmelsen i artiklen om forskellige satser for importerede (3% fradrag) og indenlandsk fremskaffede (10% fradrag) faciliteter var blevet ophaevet ved udgangen af 1996. Da selskaber, der foer udgangen af 1996 indledte investeringsprojekter, som fortsatte efter dette tidspunkt, kan vaelge at benytte sig af de satser, der var gaeldende foer dette tidspunkt, blev der imidlertid stadig opnaaet fordele i undersoegelsesperioden.

(86) For saa vidt angaar de forskellige satser, der gjaldt for importerede og indenlandske faciliteter foer udgangen af 1996, er det allerede konstateret, at ordningen er specifik i henhold til artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen. For saa vidt angaar den generelle paastand om, at bestemmelsen ikke er specifik, finder Kommissionen, at denne ordning er specifik, da den er begraenset til visse virksomheder (se betragtning 67 til 70) og derfor udligningsberettiget. Det vides paa forhaand, at der er stoerre sandsynlighed for, at visse virksomheder end andre er i stand til at drage fordel af produktivitetsforbedringer, simpelt hen som foelge af den form for virksomhed, de beskaeftiger sig med. Fordele i henhold til denne ordning vil derfor uundgaaeligt vaere mere relevante for nogle sektorer end for andre.

g) Artikel 27 i TERCL (midlertidigt skattefradrag for investeringer).

(87) Ud over at paastaa, at bestemmelserne i denne artikel ikke var specifikke, paapegede den koreanske regering, at bestemmelsen om praeferentiel behandling af indenlandske frem for importerede faciliteter var blevet slettet ved udgangen af 1996. I sine foreloebige undersoegelsesresultater fandt Kommissionen, at fordele i henhold til denne artikel burde udlignes, da selskaber kan vaelge at benytte sig af de forskellige satser, der foer udgangen af 1996 gjaldt for importerede (3% fradrag) og indenlandske (10% fradrag) maskiner til investeringsprojekter, der var indledt foer dette tidspunkt. Der blev derfor fortsat opnaaet fordele i undersoegelsesperioden.

(88) Kommissionen finder, at denne ordning er specifik, da den er begraenset til visse virksomheder (se betragtning 67 til 70), og den er derfor udligningsberettiget. For saa vidt angaar de forskellige satser, der var gaeldende foer udgangen af 1996, er ordningen specifik i henhold til artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen. For saa vidt angaar den almindelige paastand om, at ordningen ikke er specifik, er det lige som for artikel 25 tilfaeldet, at ordningen kun kan benyttes af firmaer, der investerer i produktivitetsfremmende udstyr. I betragtning af denne betingelse er det uundgaaeligt, at visse virksomheder vil opnaa stoerre fordele end andre.

4. Udligningsberettigede subsidier

(89) Under hensyntagen til de ovenfor anfoerte endelige undersoegelsesresultater vedroerende de forskellige ordninger udgoer de udligningsberettigede subsidiebeloeb for hver af de undersoegte eksporterende producenter foelgende:

>TABELPOSITION>

(90) Den vejede gennemsnitlige landsdaekkende subsidiemargen for de undersoegte eksporterende producenter, der repraesenterer hele eksporten til Faellesskabet med oprindelse i Korea, er de minimis, dvs. under 1% af cif-prisen, Faellesskabets graense. Under disse omstaendigheder maa subsidiemargenen for Korea anses for ubetydelig, jf. artikel 14, stk. 3, i grundforordningen.

E. SKADE

1. Indledende bemaerkning

(91) Paa grundlag af ovenstaaende undersoegelsesresultat vedroerende Korea, nemlig at den landsdaekkende subsidiemargen ligger under de minimis-graensen, anses importen af tyk traad af rustfrit staal med oprindelse i Korea ikke laengere for at vaere subsidieret import. I modsaetning til de resultater, Kommissionen kom frem til i den midlertidige forordning, vil der derfor kun blive taget hensyn til importen med oprindelse i Indien ved nedenstaaende vurdering af skaden.

2. Erhvervsgrenen i Faellesskabet

(92) Da ingen af de beroerte parter har fremlagt nye beviser eller nye underbyggede argumenter, bekraeftes kendsgerningerne og resultaterne i betragtning 207 og 208 i den midlertidige forordning, nemlig at de klagende EF-producenter, der tegner sig for mere end 65% af den samlede produktion i Faellesskabet af tyk traad af rustfrit staal, udgoer erhvervsgrenen i Faellesskabet, jf. artikel 9, stk. 1, i grundforordningen.

3. Konkurrenceaspekter

(93) I de bemaerkninger, de fremsatte efter meddelelsen, gentog de indiske eksporterende producenter deres paastand om, at alle de oplysninger, som EF-erhvervsgrenen har afgivet i forbindelse med denne undersoegelse, vil vaere upaalidelige som foelge af den ensartede anvendelse af systemet med "legeringstillaeg", og at det derfor ikke vil vaere muligt at foretage en noejagtig skadesanalyse i forbindelse med antisubsidieproceduren. Da ingen interesserede parter imidlertid har fremfoert nye argumenter, og da der er truffet en endelig afgoerelse om afvisning af klagen i sag IV/E-1/36.930 om staenger af rustfrit blankt staal, bekraeftes undersoegelsesresultaterne i betragtning 209 til 216 i den midlertidige forordning.

4. Forbrug i Faellesskabet

(94) Efter meddelelsen har nogle interesserede parter fremfoert, at den metode, der blev fulgt med henblik paa at fastsaette forbruget i Faellesskabet, navnlig med hensyn til ikke samarbejdsvillige EF-producenters salg og importen fra tredjelande, var uhensigtsmaessig.

(95) I denne forbindelse boer det erindres, at der kun er adgang til detaljerede og verificerede oplysninger for EF-erhvervsgrenen og de samarbejdsvillige eksporterende producenter i det paagaeldende land. I overensstemmelse med EF-institutionernes konsekvente praksis blev der derfor gjort brug af oplysninger, der var tilgaengelige for Kommissionen, og isaer uafhaengige statistiske kilder. Ingen interesserede parter har fremlagt oplysninger, der viser, at EF-institutionernes fremgangsmaade var urimelig og ikke berettiget under de omstaendigheder, der forelaa i denne sag.

(96) Undersoegelsesresultaterne i betragtning 217 og 218 i den midlertidige forordning bekraeftes derfor.

5. Den subsidierede imports maengde og markedsandel

(97) Importen fra Indien udviklede sig som foelger udtrykt i tons: 952 i 1994, 4 513 i 1995, 6 951 i 1996, 8 719 i 1997 og 9 166 i undersoegelsesperioden. Der var saaledes tale om en stoet og betydelig stigning i den betragtede periode, nemlig ca. 850%.

(98) Markedsandelen for den subsidierede import fra Indien steg konstant, nemlig fra 1,4% i 1994 til 5,6% i 1995, 9,9% i 1996 og 11,1% i 1997, og laa stabilt paa 11,1% i undersoegelsesperioden.

6. Den subsidierede imports priser

(a) Prisudvikling

(99) Den fra Indien indfoerte subsidierede vares gennemsnitlige salgspris pr. kg steg mellem 1994 og 1995 (fra 1,88 ECU til 2,44 ECU), men faldt stoet fra og med dette aar (2,32 ECU i 1996, 2,10 ECU i 1997 og 2,05 ECU i undersoegelsesperioden).

(b) Prisunderbud

(100) For saa vidt angaar den metode, der blev fulgt med henblik paa beregning af prisunderbudsmargenerne, anfaegtede nogle interesserede parter den metode, som Kommissionen havde anvendt i den foreloebige fase. De paastod, at disse margener var for store, fordi de beloeb, hvormed de eksporterende producenters priser laa under EF-erhvervsgrenens priser, ikke blev udlignet med beloeb, der laa herover.

(101) Det skal bemaerkes, at i henhold til den metode for beregning af prisunderbudsmargenerne, der beskrives i betragtning 226 og 227 i den midlertidige forordning, blev den subsidierede imports vejede gennemsnitlige nettosalgspriser sammenlignet model for model med EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige nettopriser paa faellesskabsmarkedet. Denne metode gjorde det derfor muligt transaktion for transaktion at tage hensyn til det beloeb, hvormed den eksporterende producents pris for en bestemt model laa over EF-erhvervsgrenens pris.

(102) Konklusionerne i betragtning 226 og 227 i den midlertidige forordning om den generelle metode, der anvendtes, bekraeftes derfor.

(103) Da der ikke er fremsat andre bemaerkninger bekraeftes de faktiske prisunderbudsmargener for importen med oprindelse i Indien, der fremgaar af betragtning 228 i den midlertidige forordning.

7. EF-erhvervsgrenens situation

(104) Da ingen interesserede parter fremsatte bemaerkninger til de foreloebige undersoegelsesresultater vedroerende de oekonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenens situation, bekraeftes konklusionerne i betragtning 229 til 238 i den midlertidige forordning.

(105) Nogle interesserede parter har fremfoert, at de oekonomiske indikatorer for faellesskabserhvervsgrenen ikke gjorde det muligt at konkludere, at denne erhvervsgren havde lidt vaesentlig skade. De paastod, at EF-erhvervsgrenens situation var forholdsvis stabil i den af undersoegelsen omfattede periode og endda udviste tegn paa forbedringer med hensyn til produktion, salgsmaengde og investeringer. For saa vidt angaar rentabiliteten kan den nedadgaaende tendens forklares ved EF-erhvervsgrenens beslutning om at koncentrere sig om produkter, der har hoejere produktionsomkostninger.

(106) Det boer erindres, at konklusionen om, at der er forvoldt EF-erhvervsgrenen vaesentlig skade, som naevnt i betragtning 237 og 238 i den midlertidige forordning var baseret paa den kendsgerning, at EF-erhvervsgrenen over for den subsidierede import ikke kunne foelge vaekstudviklingen paa markedet, ikke genvandt sin stilling paa markedet og kun kunne holde sin salgsmaengde stabil paa bekostning af sin rentabilitet, der faldt staerkt paa baggrund af en situation med faldende salgspriser. EF-erhvervsgrenens salgsmaengde steg kun med 5% mellem 1994 og undersoegelsesperioden, mens faellesskabsmarkedet voksede med 20% i samme periode. Den svage nedgang i produktionen og investeringerne skyldes desuden kun, at EF-erhvervsgrenen forsoegte at bevare sin markedsandel. Den faldende udvikling i EF-erhvervsgrenens rentabilitet skyldes saaledes ikke udelukkende, at den ogsaa begyndte at fremstille modeller, der var udsat for mindre konkurrence fra den subsidierede import.

(107) Paa grundlag af ovenstaaende konkluderes det, at der er forvoldt erhvervsgrenen i Faellesskabet vaesentlig skade, jf. betragtning 237 og 238 i den midlertidige forordning.

F. AARSAGSSAMMENHAENG

(108) I overensstemmelse med artikel 8, stk. 6 og 7, i grundforordningen har Kommissionens tjenestegrene undersoegt, om import med oprindelse i Indien har forvoldt vaesentlig skade. Andre kendte faktorer end den subsidierede import, der samtidig kunne tilfoeje Ef-erhvervsgrenen skade, blev ogsaa undersoegt for at sikre, at en eventuel skade foraarsaget af disse faktorer ikke blev tilskrevet den subsidierede import.

a) Virkningerne af den subsidierede import

(109) Den betydelige stigning i den subsidierede imports salgsmaengde (ca. 850%) og markedsandel (fra 1,4% til 11,1%) mellem 1994 og undersoegelsesperioden samt de betydelige prisunderbud, der er konstateret, faldt sammen med forvaerringen af EF-erhvervsgrenens situation i henseende til tab af markedsandele, pristryk og forringelse af rentabiliteten.

(110) Paa baggrund af det generelt faldende marked i 1996, der fulgte den staerke vaekst i 1995, paavirkedes EF-erhvervsgrenen negativt af den fortsatte stigning i den subsidierede import. Det var saaledes importen fra Indien, der udviste en betydelig stigning i dette aar.

(111) Fra og med 1997 var vaeksten paa markedet hovedsagelig til fordel for den subsidierede import. EF-erhvervsgrenens salgsmaengde fulgte ikke den positive markedsudvikling, og salgspriserne naaede ikke deres tidligere niveau. Tvaertimod led EF-erhvervsgrenen under pristryk og et kraftigt prisfald, saaledes som det fremgaar af det konstaterede prisunderbud. Denne situation afspejles i en situation med forvaerret rentabilitet og faldende beskaeftigelse.

(112) Over for importen fra Indien af varer til lave priser havde EF-erhvervsgrenen mulighed for enten at fastholde sine priser og risikere faldende salgsmaengder eller at foelge den subsidierede imports lave priser uanset foelgerne for rentabiliteten. Begge strategier resulterede i negative virkninger for fortjenesten, enten direkte (lavere priser) eller indirekte (hoeje priser foerte til mindre salgsmaengder, hvilket foerte til hoejere produktionsomkostninger pr. ton). Fra 1996 saenkede alle EF-producenter deres salgspriser betydeligt, hvilket havde en yderligere negativ indvirkning paa deres fortjeneste, selv om de forsoegte at koncentrere sig om visse markedsnicher for at undgaa at blive paavirket endnu mere af virkningerne af den subsidierede import. Dette viser klart prisfoelsomheden paa markedet og virkningerne af de indiske eksporterende producenters lavere priser.

b) Virkninger af andre faktorer

(113) I overensstemmelse med artikel 8, stk. 7, i grundforordningen har Kommissionen undersoegt, om andre faktorer end den subsidierede import fra Indien kan have haft indvirkning paa faellesskabserhvervsgrenens situation, navnlig med hensyn til den rolle, der er spillet af andre EF-producenter, der ikke udviste samarbejdsvilje i forbindelse med undersoegelsen, samt import fra andre lande.

i) Andre EF-producenter

(114) Efter vedtagelsen af den midlertidige forordning stillede nogle interesserede parter spoergsmaalstegn ved, om den skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt, var foraarsaget af den subsidierede import. Navnlig blev det haevdet, at skaden var foraarsaget af andre faktorer, nemlig af andre faellesskabsproducenter. Det blev i denne forbindelse fremfoert, at i betragtning af EF-producenternes begraensede samarbejdsvilje var vurderingen af virkningerne af de ikke-samarbejdsvillige faellesskabsproducenters salg ikke fuldt ud paalidelig.

(115) Det boer erindres, at der kun foreligger detaljerede og efterproevede oplysninger for erhvervsgrenen i Faellesskabet. Under hensyntagen til den hoeje grad af samarbejdsvilje, der er udvist af EF-erhvervsgrenen, og som sikrer repraesentative resultater, samt til gennemsigtigheden og prisfoelsomheden paa EF-markedet for traad af rustfrit staal er det ikke urimeligt at konkludere, at andre EF-producenter har gennemgaaet en tilsvarende udvikling som erhvervsgrenen i Faellesskabet, navnlig med hensyn til priser. Desuden har ingen interesserede parter fremlagt oplysninger, der kunne tyde paa, at de producenter, der ikke var med til at indgive klagen, har arbejdet under mere positive forhold.

ii) Import fra tredjelande

(116) Markedsandelene for importen fra tredjelande er som foelger:

>TABELPOSITION>

(117) Markedsandelen for tyk traad af rustfrit staal med oprindelse i tredjelande steg kun med 2,2 procentpoint mellem 1994 og undersoegelsesperioden, mens den subsidierede import fra Indien steg med 9,7 procentpoint i samme tidsrum. For saa vidt angaar priser blev der ikke i forbindelse med undersoegelsen fundet tegn paa, at priserne var lavere end EF-erhvervsgrenens salgspriser.

Korea

(118) Importen fra Korea blev behandlet i forbindelse med denne undersoegelse, og det konkluderedes, at den vejede gennemsnitlige subsidiemargen for landet ligger under de minimis-graensen. Paa grundlag af den ovenfor beskrevne udvikling i denne import konkluderes det, at dens vaekst er mindre udtalt end for importen med oprindelse i Indien, men dog ikke ubetydelig.

(119) Paa grundlag af disse undersoegelsesresultater konkluderes det, at importen fra tredjelande kan have bidraget til den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, men dette fandtes ikke i sig selv at vaere nok til at bryde den konstaterede aarsagssammenhaeng mellem den subsidierede import fra Indien og den vaesentlige skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Faellesskabet, navnlig i betragtning af udviklingen i disse tredjelandes markedsandel i loebet af den af undersoegelsen omfattede periode.

iii) Andet

(120) Der blev ikke fremfoert nye argumenter af nogen interesseret part om, hvorvidt andre faktorer kan have bidraget til den skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Faellesskabet, navnlig faldende efterspoergsel eller aendringerne i forbrugsmoenstret, den teknologiske udvikling samt EF-erhvervsgrenens eksportresultater og produktivitet. Undersoegelsesresultaterne i betragtning 247 til 250 i den midlertidige forordning bekraeftes derfor.

c) Konklusion vedroerende aarsagssammenhaeng

(121) Andre faktorer end den subsidierede import fra Indien kan saaledes have bidraget til den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, men kunne ikke bryde aarsagssammenhaengen mellem den subsidierede import fra Indien og den vaesentlige skade, der forvoldtes EF-erhvervsgrenen som foelge heraf.

(122) I betragtning af ovenstaaende konkluderes det, at den subsidierede import fra Indien isoleret set har foraarsaget vaesentlig skade for EF-erhvervsgrenen.

G. FAELLESSKABETS INTERESSER

(123) Efter vedtagelsen af den midlertidige forordning har brugerne fremsat bemaerkninger om toldens mulige konsekvenser.

(124) Da der ikke er fremsat yderligere bemaerkninger med hensyn til indvirkningen af tolden paa EF-erhvervsgrenens og andre EF-producenters situation, bekraeftes for saa vidt angaar disse foretagender den konklusion, at en indfoerelse af foranstaltninger vil goere det muligt for EF-erhvervsgrenen at genopnaa en tilfredsstillende rentabilitetsmargen samt opretholde og videreudvikle sine aktiviteter i Faellesskabet og derved sikre baade beskaeftigelse og investeringer.

(125) Da uafhaengige importoerer og leverandoererne ikke har reageret yderligere, bekraeftes undersoegelsesresultaterne i betragtning 257 til 261 i den midlertidige forordning.

(126) For saa vidt angaar brugerne har nogle selskaber haevdet, at en indfoerelse af foranstaltninger vil have en direkte virkning paa deres oekonomiske situation, da priserne paa deres raamaterialer vil stige. De har imidlertid ogsaa erklaeret, at de kan faa forsyninger fra andre lande end det paagaeldende land. I betragtning af toldens samlede lave niveau vil virkningen af prisstigninger desuden vaere begraenset.

(127) Andre brugere har fremhaevet kvaliteten og paalideligheden af EF-erhvervsgrenens varer og finder derfor, at en indfoerelse af foranstaltninger ikke vil paavirke deres egen situation.

(128) Undersoegelsesresultaterne i betragtning 252 til 268 i den midlertidige forordning bekraeftes derfor i den forstand, at der ikke er tvingende aarsager til ikke at indfoere udligningstold.

H. ENDELIG FREMGANGSMAADE

1. Korea

(129) I betragtning af ovenstaaende konklusioner om, at den vejede gennemsnitlige subsidiemargin for importen med oprindelse i Korea paa landsplan er ubetydelig, boer denne procedure afsluttes i overensstemmelse med artikel 14, stk. 3, i grundforordningen.

2. Indien

(130) Paa grundlag af ovenstaaende konklusioner om subsidiering, skade, aarsagssammenhaeng og Faellesskabets interesser overvejedes det, hvilken form og stoerrelse de endelige udligningsforanstaltninger skulle have for at afhjaelpe de handelsfordrejende virkninger af skadelige subsidier og genskabe reelle konkurrencevilkaar paa faellesskabsmarkedet for tyk traad af rustfrit staal.

(131) Som forklaret i betragtning 271 i den midlertidige forordning beregnedes der derfor en ikke-skadevoldende pris paa et niveau, der daekker EF-erhvervsgrenens produktionsomkostninger og giver en rimelig fortjeneste.

(132) Sammenligningen mellem de ikke-skadevoldende priser og producenternes eksportpris foerte til skadesmargener, der, undtagen en eksporterende producent i alle tilfaelde var lig med eller stoerre end de subsidiebeloeb, der konstateredes for de samarbejdsvillige eksporterende producenter.

(133) Tolden boer i overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, i grundforordningen fastsaettes svarende til subsidiebeloebet, medmindre skadesmargenen er lavere. Dette gav foelgende toldsatser for de samarbejdsvillige indiske eksporterende producenter:

Selskab // Foreslaaet udligningstold i %

Bhansali Bright Bars Pvt. Ltd. // 18,5

Devidayal Ltd, Mumbai // 18,4

Indore Wire Ltd., Indore // 19,3

Isibars/Isinox Ltd., Mumbai // 13,2

Kei Industries Ltd., Delhi // 0

Macro Bars and Wires Pvt. Ltd., Mumbai // 25,4

Mukand Ltd., Mumbai // 13,2

Raajratna Metal Industries Ltd., Mumbai // 28,6

Triveni Shinton, Mumbai // 0

Venus Wire, Indore // 35,4

(134) For at undgaa at beloenne manglende samarbejdsvilje fandtes det passende at fastsaette tolden for de ikke samarbejdsvillige selskaber til det hoejeste niveau, der konstateredes pr. individuelt subsidieprogram for de samarbejdsvillige selskaber, dvs. 48,8% for ikke-samarbejdsvillige selskaber i Indien.

(135) De individuelle toldsatser, der er anfoert i denne forordning, blev fastsat paa grundlag af resultaterne af den foreliggende antisubsidieundersoegelse. De afspejler derfor den situation, der konstateredes ved undersoegelsen. Disse toldsatser finder derfor udelukkende anvendelse paa import af varer med oprindelse i det paagaeldende land og fremstillet af de naevnte specifikke retlige enheder. Varer fremstillet af alle andre selskaber, der ikke er udtrykkeligt naevnt i den relevante del af denne forordning, herunder forretningsmaessigt forbundne enheder, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af satsen for resttolden.

(136) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser (f.eks. efter aendring af den paagaeldende virksomheds navn) fremsendes straks til Kommissionen sammen med alle relevante oplysninger, isaer om aendringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den paagaeldende navneaendring.

J. OPKRAEVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD

(137) I betragtning af stoerrelsen af de udligningsberettigede subsidier, der konstateredes for de eksporterende producenter i Indien, og af alvoren af den skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Faellesskabet, findes det noedvendigt, at de beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig udligningstold paa import med oprindelse i Indien i henhold til forordning (EF) nr. 618/1999, opkraeves endeligt med den endelige told, medmindre de midlertidige toldstser er lavere, i hvilket tilfaelde sidstnaevnte gaelder.

(138) De beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig udligningstold paa import med oprindelse i Korea, frigives -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Der indfoeres en endelig udligningstold paa importen af traad af rustfrit staal af diameter 1 mm og derover, med indhold af nikkel paa 2,5 vaegtprocent og derover, undtagen med indhold af nikkel paa 28 vaegtprocent og derover, men ikke over 31 vaegtprocent, og af chrom paa 20 vaegtprocent og derover, men ikke over 22 vaegtprocent, henhoerende under KN-kode 7223 00 19 (Taric-kode ex 7223 00 19.90) og med oprindelse i Indien.

Den endelige udligningstold fastsaettes til foelgende af nettoprisen, frit Faellesskabets graense, ufortoldet:

>TABELPOSITION>

Gaeldende bestemmelser vedroerende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.

De individuelle toldsatser (i modsaetning til den landsomfattende told, der gaelder for "andre") finder udelukkende anvendelse paa import af varer, der er fremstillet af de naevnte specifikke retlige enheder, og som har oprindelse i det paagaeldende land. Varer, der er fremstillet af ethvert andet selskab, der ikke er naevnt med sit noejagtige navn i den relevante del af forordningen, kan ikke drage fordel af disse satser.

Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser (f.eks. efter en aendring af enhedens navn) fremsendes straks til Kommissionen [9] sammen med alle relevante oplysninger, isaer om aendringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den paagaeldende navneaendring. Efter konsultation af Det Raadgivende Udvalg aendrer Kommissionen forordningen i overensstemmelse hermed ved at ajourfoere listen over selskaber, som er omfattet af individuelle toldsatser.

[9] Europa-Kommissionen

Artikel 2

1. De beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig udligningstold paa import med oprindelse i Indien i henhold til forordning (EF) nr. 618/1999, opkraeves endeligt med den endeligt indfoerte toldsats. Beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige udligningstold, frigives.

2. De i artikel 1, stk. 4, omhandlede bestemmelser finder ogsaa anvendelse paa den endelige opkraevning af de beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig udligningstold.

Artikel 3

Proceduren vedroerende importen af traad af rustfrit staal af diameter 1 mm eller derover med oprindelse i Korea afsluttes. De beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig udligningstold paa import med oprindelse i Korea i henhold til forordning (EF) nr. 618/1999, frigives.

Artikel 4

Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den

Paa Raadets vegne

Formand