EF-rammebestemmelser for statsstøtte til reklame for produkter opført i EF-traktatens bilag I og visse produkter uden for bilag I

(2001/C 252/03)

1. Indledning

1. I så godt som alle medlemsstater medvirker det offentlige til salgsfremme af og reklame for produkter opført i EF-traktatens bilag I og visse produkter uden for bilag I, enten via direkte tilskud over de offentlige budgetter eller ved hjælp af statslige indtægter, navnlig fra skattelignende afgifter eller obligatoriske bidrag. Forudsat at en række betingelser er opfyldt, tilslutter Kommissionen sig dette, da det virker befordrende for den økonomiske aktivitet i landbrugssektoren og for opnåelsen af målene for den fælles landbrugspolitik.

2. Offentlig indgriben i de frie markedskræfter kan ved at begunstige visse virksomheder eller visse produkter imidlertid forvride konkurrencen og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Det er derfor Kommissionens holdning, at der bør afstikkes rammer for denne form for støtte, der er så klare og specifikke som muligt. Kommissionen udsendte således i 1986 en meddelelse om statslig medvirken ved salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter og fiskerivarer(1), og i 1987 offentliggjorde den en rammeordning for statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og visse varer, der ikke henhører under EF-traktatens bilag I, ekskl. fiskerivarer(2), i det følgende benævnt "rammebestemmelserne for reklame". På baggrund af forbrugernes stigende interesse for produktinformation og på grundlag af de erfaringer, der er indvundet siden 1987, og den udvikling, der er sket på det EF-retlige område, finder Kommissionen det nu nødvendigt at præcisere visse aspekter af vejledningen vedrørende statsstøtte til reklame.

3. Medlemsstaterne blev hørt om disse ændringer på møderne i arbejdsgruppen for konkurrencevilkår inden for landbruget, som blev afholdt den 13. april 1999, den 26.-27. oktober 1999 og den 27. april 2001.

2. Anvendelsesområde

4. Rammebestemmelserne for reklame omfatter reklame defineret som aktiviteter baseret på medierne (fx den skrevne presse, radio, tv og plakater), som har til formål at få forbrugerne til at købe det pågældende produkt. Den omfatter ikke salgsfremme i bredere forstand som f.eks. formidling til den brede offentlighed af videnskabelig viden, afholdelse af handelsmesser og -udstillinger, deltagelse i sådanne arrangementer og lignende PR-foranstaltninger, herunder analyser og markedsundersøgelser.

5. Erfaringen har siden 1987 vist, at reklamebegrebet bør udvides på følgende to områder:

a) I praksis kædes reklamering i medierne ofte sammen med andre aktiviteter, som ikke er baseret på medierne, f.eks. på salgsstedet, med det formål at understrege mediernes budskab. Tilsvarende kan det formodes, at omfattende aktiviteter rettet mod forbrugeren på salgsstedet har samme indvirkning på konkurrencen som reklamering i medierne.

b) Ud over de reklamer, der er rettet mod forbrugerne, bør der også tages hensyn til reklamer rettet mod økonomiske aktører som f.eks. fødevareproducenter, engros- og detailhandlere, restauranter, hoteller og andre cateringvirksomheder.

6. På baggrund af betragtningerne i punkt 5 vil Kommissionen anvende den definition af reklame, der omhandles i punkt 7, i forbindelse med disse rammebestemmelser.

7. Ved "reklame" forstås aktiviteter, der har til formål at få de økonomiske aktører eller forbrugerne til at købe det pågældende produkt. Hertil regnes alle former for materiale, som uddeles direkte til forbrugerne med samme formål, herunder salgsfremmende foranstaltninger rettet mod forbrugerne på salgsstedet.

8. Salgsfremmende foranstaltninger i form af formidling af videnskabelig viden til den brede offentlighed, afholdelse af handelsmesser og -udstillinger, deltagelse i sådanne arrangementer og lignende PR-foranstaltninger, herunder analyser og markedsundersøgelser, betragtes derimod ikke som reklame. Statsstøtte til denne form for salgsfremme i bredere forstand er omfattet af punkt 13 og 14 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren(3) eller for fiskerivarers vedkommende af punkt 2.1.4 i retningslinjerne for gennemgangen af statsstøtte til fiskeri- og akvakultursektoren(4).

9. Nærværende rammebestemmelser omhandler reklame i Fællesskabet for produkter opført i bilag I til EF-traktaten samt reklame for produkter, der ikke er opført i bilag I, og som overvejende består af produkter fra bilag I (især mejeriprodukter, korn, sukker og ethanol) i forarbejdet form (f.eks. frugtyoghurt, mælkepulvertilberedninger med kakao, blandinger af smør/vegetabilske fedtstoffer, bagværk, sukkervarer og spiritus). De vedrører også reklame for fiskerivarer i Fællesskabet. Disse produkter benævnes i det følgende "landbrugsprodukter og andre produkter". Disse rammebestemmelser tilsidesætter dog ikke de bestemmelser, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 af 17. december 1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(5) og i retningslinjerne for gennemgangen af statsstøtte til fiskeri- og akvakultursektoren. De anvendes uden at berøre statsstøttebestemmelserne for produkter, der ikke er opført i bilag I.

3. Generelle principper for vurderingen af statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og andre produkter

10. I henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, er der generelt forbud mod offentligt støttede reklameaktiviteter, men det gælder kun, hvis reklameaktiviteterne forvrider eller truer med at forvride konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner. Hvis der i forbindelse med offentligt støttede reklameaktiviteter henvises til de pågældende varers nationale eller regionale oprindelsessted, er reklamen klart til fordel for visse produkter, og artikel 87, stk. 1, finder derfor anvendelse.

11. Det forbud mod statsstøtte, der er omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er imidlertid ikke ufravigeligt. Støtte til reklame for landbrugsprodukter og andre produkter kan have til formål at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder, og den omfattes derfor af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 2, litra b). Statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og andre produkter vil dog som regel have til formål at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Med henvisning til deres positive virkninger kan sådanne foranstaltninger tillades, forudsat at de ikke påvirker samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.

12. Normalt forventes det, at producenterne og de handlende selv afholder udgifterne til reklame som en del af deres normale økonomiske virksomhed. Hvis støtte til reklame for landbrugsprodukter og andre produkter ikke skal betragtes som driftsstøtte, men skal være forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), må det kræves, at støtten ikke ændrer handelsvilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse (negative kriterier), og at den fremmer udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner (positive kriterier).

13. Hvis der ydes statsstøtte, skal det ske under overholdelse af Fællesskabets internationale forpligtelser, som for landbrugsområdets vedkommende er fastsat i aftalen om landbrug (WTO - GATT 1994)(6).

14. Med henvisning til traktatens artikel 152 om folkesundhed og artikel 153 om forbrugerbeskyttelse foreslår Kommissionen, at reklamerne for visse landbrugsprodukter og andre produkter eventuelt forsynes med en generel reference til betydningen af en varieret og afbalanceret kost.

15. Da støtte, der betragtes som uforenelig med fællesmarkedet i overensstemmelse med de negative kriterier, der er anført i afsnit 3.1, under ingen omstændigheder kan tillades, bør støtten i hvert enkelt tilfælde først vurderes ud fra disse negative kriterier.

3.1. Negative kriterier

16. Enhver statsstøtte, der ydes til reklame for landbrugsprodukter og andre produkter, kan forvride eller true med at forvride konkurrencen på fællesmarkedet ifølge traktatens artikel 87, stk. 1, idet den begunstiger producenterne af de varer, der er omfattet af de pågældende reklamefremstød. I henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), kan denne støtte betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, idet der tages hensyn til den fælles landbrugspolitiks formål, som er angivet i traktatens artikel 39.

17. Desuden kan Kommissionen på grundlag af de beføjelser, Fællesskabet tillægges i henhold til traktatens artikel 88, kun give medlemsstaterne tilladelse til at fravige fællesskabsrettens bestemmelser (traktatbestemmelser og afledt EF-ret) i forbindelse med anvendelsen af traktatens artikel 87, stk. 1(7).

3.1.1. Støtte til kampagner, der strider mod traktatens artikel 28

18. Statsstøtte til en reklamekampagne, der er i strid med traktatens artikel 28, der forbyder kvantitative indførselsrestriktioner og tilsvarende foranstaltninger med tilsvarende virkning mellem medlemsstaterne, kan under ingen omstændigheder betragtes som forenelig med fællesmarkedet efter traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Kommissionen vil derfor anmode den pågældende medlemsstat om at garantere, at principperne beskrevet i punkt 19 og de principper, der er afledt af Domstolens retspraksis, vil blive overholdt. I tvivlstilfælde vil Kommissionen anmode om at få udleveret modeller eller prøver af det pågældende reklamemateriale, før støtteordningen godkendes. Endvidere vil Kommissionen anmode den pågældende medlemsstat om at fremlægge en årlig rapport med oplysninger om de aktiviteter, der er gennemført i det forløbne år (jf. afsnit 6.2 nedenfor).

19. Følgende betragtes som reklame, som ikke på nogen måde strider mod traktatens artikel 28:

a) Reklamekampagner, som direkte eller indirekte gennemføres af en medlemsstat på markedet i en anden medlemsstat.

b) Reklamekampagner på en medlemsstats hjemmemarked, hvor der udelukkende gøres reklame for produktets art og ikke på nogen måde refereres til dets nationale oprindelse.

c) Kampagner på hjemmemarkedet, hvorved der markedsføres særlige kvaliteter eller udgaver af produkter, også selv om de er typiske for den indenlandske produktion. Der er tale om kampagner, hvor der ikke refereres specifikt til produktets nationale oprindelse ud over, hvad der måtte fremgå af henvisningerne til produktets kvalitet, sort eller normale beskrivelse.

20. Følgende betragtes som reklame, som klart strider mod artikel 28:

a) Reklamer, som anbefaler forbrugerne at købe nationale produkter udelukkende på grund af produktets nationale oprindelse.

b) Kampagner, som har til formål at afholde forbrugerne fra at købe produkter fra andre medlemsstater eller at give forbrugerne et negativt billede af disse produkter (negativ reklame).

Positiv omtale af en medlemsstats egne produkter må ikke udformes på en sådan måde, at andre medlemsstaters produkter nødvendigvis må være af ringere kvalitet.

21. Nogle former for reklame på en medlemsstats hjemmemarked kan på grund af referencerne til produkternes nationale oprindelse være i strid med traktatens artikel 28, medmindre der iagttages visse begrænsninger.

22. I reklamer for særlige sorter eller kvaliteter af et produkt, der produceres i en medlemsstat, gøres der ofte opmærksom på produktets nationale oprindelse, selv om det pågældende produkt og dets kvalitet kan sammenlignes med produkter, der produceres andre steder. Hvis der i denne form for reklame lægges uberettiget vægt på produktets oprindelse, risikerer man, at den strider mod traktatens artikel 28. Kommissionen anmoder derfor medlemsstaterne om at sikre, at især punkt 23 overholdes nøje.

23. Der kan gives oplysning om producentlandet enten ved hjælp af ord eller symboler, forudsat at der opretholdes en fornuftig balance mellem på den ene side omtalen af produktets kvalitet og sort og på den anden side henvisningerne til dets nationale oprindelse. Henvisningerne til den nationale oprindelse skal have sekundær betydning i forhold til det hovedbudskab, som kampagnen skal formidle til forbrugerne, og de må ikke fremstå som den vigtigste grund til, at forbrugerne anbefales at købe produktet.

24. Visse former for reklame, hvori landbrugsprodukters eller andre produkters nationale oprindelse nævnes, kan være i strid med artikel 28 i traktaten, selv om de overholder kriterierne i punkt 22 og 23, hvis de er udtryk for en medlemsstats bevidste ønske om at erstatte importerede produkter fra en anden medlemsstat med egne produkter(8).

3.1.2. Støtte til kampagner, der strider mod den afledte EF-ret

25. Statsstøtte til en reklamekampagne, som i kraft af sit indhold krænker bestemmelser i den afledte fællesskabslovgivning, kan ikke betragtes som forenelig med fællesmarkedet ifølge traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Kommissionen vil derfor ikke kunne godkende støtte til reklame, som krænker særbestemmelser i EF's lovgivning, f.eks. de særlige bestemmelser for mærkning af vin, mejeriprodukter, æg og fjerkrækød.

26. Offentligt finansierede reklamekampagner skal desuden følge de generelle bestemmelser for reklame i Fællesskabet. Kommissionen vil derfor sikre sig, at alle offentligt finansierede reklamekampagner for fødevarer overholder artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler(9), i henhold til hvilken mærkningen og de anvendte metoder, herunder salgsfremme af og reklame for fødevarer, ikke må være af en sådan art, at køberen vildledes, især:

a) med hensyn til fødevarens beskaffenhed og herunder specielt dets art, identitet, egenskaber, sammensætning, mængde, holdbarhed, oprindelsessted eller det sted, hvor fødevaren kommer fra, fremstillings- eller frembringelsesmåde

b) ved at tillægge den pågældende fødevare virkninger eller egenskaber, som den ikke har

c) ved at give indtryk af, at den pågældende fødevare har særlige egenskaber, når alle lignende fødevarer har samme egenskaber.

27. Ligeledes i henhold til artikel 2 i direktiv 2000/13/EF må reklame med forbehold af de bestemmelser, der gælder for fødevarer bestemt til særlig ernæring, ikke tillægge en fødevare egenskaber til forebyggelse, behandling og helbredelse af en menneskelig sygdom eller give indtryk af sådanne egenskaber.

28. Kommissionen vil desuden sikre sig, at offentligt støttede reklamekampagner gennemført i medlemsstaterne er forenelige med samfinansierede kampagner gennemført på EF-plan.

3.1.3. Støtte til reklame for bestemte virksomheder

29. Der kan ikke være nogen fælles interesse, som berettiger til støtte af reklamer, der direkte tager sigte på produkterne fra en eller flere bestemte virksomheder. En sådan støtte indebærer en umiddelbar risiko for at fordreje konkurrencevilkårene til fordel for de virksomheder, der modtager støtten, og bidrager ikke varigt til udviklingen af sektoren som helhed. Den må derfor betragtes som ren og skær driftsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet.

30. I de tilfælde, hvor offentligt finansieret reklame er overdraget private virksomheder, vil Kommissionen for at udelukke, at der er tale om støtte til disse virksomheder, i alle tilfælde forvisse sig om, at den pågældende private virksomhed er valgt på grundlag af markedsprincipper på ikke-diskriminerende vis, om nødvendigt ved hjælp af en licitationsprocedure, som er i overensstemmelse med EF-lovgivningen og i hvert fald i overensstemmelse med retspraksis(10), og der skal anvendes så meget reklame, at det sikres, at konkurrencen på tjenesteydelsesmarkedet fungerer, og at udbudsprocedurernes upartiskhed overholdes.

3.2. Positive kriterier

31. Selv om der ikke foreligger noget, der strider mod den fælles interesse, er dette ikke nok til, at Kommissionen betragter en støtte til reklame for landbrugsprodukter og andre produkter som forenelig med fællesmarkedet. For at en sådan støtte kan opfylde betingelserne for fravigelsen i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), må denne støtte også fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner.

32. Denne positive betingelse anses for opfyldt, såfremt den pågældende subventionerede reklame vedrører et af følgende:

- landbrugsprodukter og andre produkter, der er overskud af, eller underudnyttede arter

- nye produkter eller erstatningsprodukter, der endnu ikke er overskud af

- højkvalitetsprodukter, herunder produkter, der er produceret eller fremkommet ved hjælp af miljøvenlige produktions- eller afvandingsmetoder, som f. eks. økologiske landbrugsprodukter

- udvikling af visse regioner

- udvikling af små og mellemstore virksomheder (SMV), jf. Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder(11)

- projekter, der gennemføres af officielt anerkendte organisationer som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter(12)

- projekter, der gennemføres i fællesskab af producentorganisationer eller fiskeriorganisationer, der er anerkendt af de nationale myndigheder.

33. Det bør med henvisning til en af de i punkt 32 anførte muligheder klart angives i meddelelsen fra medlemsstaterne, hvorfor en bestemt støtteordning eller støtten til en konkret kampagne kan betragtes som værende af fælles interesse i overensstemmelse med traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), ved brug af den særlige vejledning i afsnit 4.

4. Anvendelse af afsnit 3 på særlige former for reklameaktiviteter

34. Erfaringen har vist, at anvendelsen af negative og positive kriterier har ført til særlige vanskeligheder inden for to områder, nemlig inden for reklame for (regional) oprindelse og reklame for kvalitetsprodukter. Kommissionens fremgangsmåde på disse to områder forklares derfor indgående i dette afsnit 4.

4.1. Reklame for produkter fra en bestemt medlemsstat eller region, hvor oprindelsen er (en del af) budskabet

Reklame, hvor oplysning om oprindelsen er det primære budskab

35. I traktatens artikel 28 fastsættes det, at kvantitative indførselsrestriktioner og alle foranstaltninger med tilsvarende virkning er forbudt mellem medlemsstaterne. Reklamefremstød for en medlemsstats egne produkter, som har til formål at fremme det indenlandske forbrug, betragtes som en sådan tilsvarende foranstaltning, da reklamen kan føre til eller direkte har til formål, at forbruget af varer produceret inden for landets egne grænser fremmes på bekostning af forbruget af importerede varer.

36. Reklamekampagner, som har til formål at præsentere forbrugerne for landbrugsprodukter og andre produkter fra en bestemt medlemsstat eller region, behøver ikke nødvendigvis at have denne virkning. Disse kampagner kan vedrøre en enkelt varekategori, som f.eks. vin, ost eller øl. Andre gange vedrører de en bred vifte af landbrugsprodukter og andre produkter produceret i den pågældende medlemsstat eller region, f.eks. når der arrangeres "fødevareuger", hvor forbrugerne i en medlemsstat opfordres til at prøve varer fra en anden medlemsstat. Disse kampagner kan ud over reklame omfatte andre salgsfremmende foranstaltninger, f.eks. gratis prøvesmagning for forbrugere eller fagfolk inden for fødevare- og restaurationsbranchen.

37. Det er Kommissionens opfattelse, at en af de største fordele ved gennemførelsen af det indre marked inden for landbrugs- og fødevaresektoren har været, at man har kunnet give forbrugerne adgang til den brede vifte af varer, der produceres i medlemsstaterne i overensstemmelse med de forskellige skikke og traditioner. Reklamekampagner, der opmuntrer forbrugerne til at prøve disse forskellige produkter, gavner det indre marked og bidrager til udviklingen af landbrugssektoren. Selv om disse kampagner unægteligt primært fokuserer på den pågældende vares nationale eller regionale oprindelse, ser Kommissionen positivt på dem, forudsat at visse betingelser er opfyldt.

38. Formålet med disse kampagner bør være at præsentere forbrugerne for produkter, som de ikke kender. Derfor bør kampagnen principielt gennemføres uden for den medlemsstat eller region, hvor landbrugsprodukterne og de andre produkter fremstilles. Medmindre der kan fremlægges overbevisende forklaringer på det modsatte, vil offentligt støttede kampagner, der fokuserer på produkternes oprindelsessted og er rettet mod forbrugere, der har bopæl i den medlemsstat eller region, hvor de produceres, og som må forudsættes at være bekendt med de pågældende varer, efter alt at dømme have til formål at styrke en eventuelt eksisterende præference for at købe lokale produkter og derfor være i modstrid med den fælles interesse. Dette vil dog ikke gælde for reklamekampagner, der henvender sig til besøgende i en medlemsstat eller region og opfordrer dem til at prøve lokale varer og eventuelt besøge lokale produktionsfaciliteter.

39. Det accepteres, at disse kampagner indeholder oplysninger om de pågældende produkters objektive kendetegn, f.eks. vedrørende ingredienser, produktets smag og struktur eller produktionsmetode (f.eks. standarder for dyrevelfærd og økologisk produktion). De bør imidlertid ikke i overensstemmelse med vejledningen i afsnit 4.2 indeholde subjektive påstande om produkternes kvalitet. Kort sagt bør disse kampagner udelukkende fokusere på at tilskynde forbrugerne eller erhvervslivet til at prøve produktet og overlade det til dem at dømme om kvaliteten.

Reklame, hvor oplysning om oprindelsen er et sekundært budskab

40. I overensstemmelse med afsnit 3.1.1 vil reklamer, hvori produktets (regionale) oprindelse anføres som en sekundær oplysning, ikke være at betragte som en overtrædelse af artikel 28 i traktaten.

41. Når Kommissionen skal afgøre, om oprindelsen er en sekundær oplysning, vil den tage udgangspunkt i, hvor stor en del af den samlede tekst og/eller symbolerne (inkl. billeder og generel præsentation) der refererer til produktets oprindelse, og i, hvor stor en del af teksten og/eller symbolerne der refererer til udsalgsstedet (dvs. den del af reklamen, som ikke fokuserer på oprindelsen).

Reklame vedrørende sporbarhedsordninger

42. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000 af 17. juli 2000 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 820/97(13) har forbedret gennemsigtigheden af produktionen og markedsføringen af oksekød og oksekødsprodukter. Fællesskabslovgivningen har dermed gjort sporbarheden af produkternes oprindelse pligtig for visse produkter. Medlemsstaterne ønsker måske at finansiere reklamekampagner, hvori man over for offentligheden forklarer mekanismerne i en sådan ordning.

43. En generel reklamekampagne, hvis formål er dels at forklare, at sporbarheden er blevet pligtig, dels at forklare, hvordan en sådan ordning forvaltes, vil ikke være en fremhævelse af en bestemt oprindelse. En sådan kampagne vil derfor, hvis der overhovedet er tale om statsstøtte, være i overensstemmelse med artikel 28 i traktaten.

44. Oplysninger om, at et bestemt produkt er specielt på grund af sporbarhedsordningen, selv om det kun overholder de relevante lovgivningskrav, som gælder for markedsføringen af alle lignende produkter, kan dog give forbrugerne en forkert opfattelse, da det antydes, at produktet har særlige egenskaber på trods af, at alle lignende produkter har de samme egenskaber (jf. artikel 2, stk. 1, litra a), nr. iii), i direktiv 2000/13/EF). I dette tilfælde kan udbetaling af støtte til sådanne kampagner ikke betragtes som værende i fælles interesse. Oplysninger, der stammer fra sporbarhedsordninger, kan dog medtages i en reklamekampagne i overensstemmelse med de principper om reklame, hvor oplysninger om oprindelsen er sekundære, der er anført i punkt 23.

4.2. Reklame for produkter, der opfylder særlige kvalitetskrav

4.2.1. Generelle betragtninger

45. De fleste medlemsstater har indført specielle kvalitetskontrolordninger for landbrugsprodukter og andre produkter. Hvis de pågældende produkter opfylder de opstillede kvalitetskrav, er de ofte berettiget til et specielt mærke, som der ydes støtte til markedsføring af.

46. Det er Kommissionens opfattelse, at forbrugerne på mellemlang og lang sigt foretrækker varer af ensartet høj kvalitet. Reklame for kvalitetskontrolordninger, hvor formålet er at opnå en ensartet høj kvalitetsstandard, kan formodes at styrke forbrugerens tillid til EF's landbrugsproduktion, forbedre landbrugernes indkomster og således fremme udviklingen af sektoren som helhed. Såfremt en sådan strategi reelt har til formål at opnå en høj kvalitetsstandard og ikke at fremhæve varernes regionale eller nationale oprindelse, ser Kommissionen derfor positivt på støtten.

47. En betingelse for offentlig finansiering af reklame for landbrugsprodukter og andre produkter af høj kvalitet er, at de pågældende varer opfylder standarder eller specifikationer, der hhv. er klart højere og mere specifikke, end dem der er fastsat i den relevante EF-lovgivning eller nationale lovgivning. Som i forbindelse med reklamer for sporbarhedsordninger kan påstande om, at varerne er af høj kvalitet, når de i virkeligheden blot opfylder de relevante lovkrav med hensyn til markedsføring af alle lignende varer, føre til, at forbrugeren vildledes, idet de antyder, at varen har specielle egenskaber, selv om alle lignende produkter i virkeligheden har de samme egenskaber (jf. afsnit 3.1.2). I dette tilfælde kan udbetaling af støtte til sådanne kampagner ikke betragtes som værende i fælles interesse. Medlemsstaterne skal oplyse, hvordan de kontrollerer, om de særlige kvalitetskriterier overholdes.

48. Situationen er imidlertid en anden, når der er tale om varer, der klart adskiller sig fra andre varer inden for samme kategori ved særlige egenskaber, der vedrører råvarerne, de færdige produkters sammensætning eller produktions- og forarbejdningsmetoderne. Dette er f.eks. tilfældet for varer, der er omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 2082/92 af 14. juli 1992 om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler(14), og for varer omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler(15). Det samme gælder i de tilfælde, hvor EF-lovgivningen har fastlagt forskellige niveauer for kvalitetsstandarden for en kategori af varer. Disse varer har tydeligvis specielle egenskaber, som de ikke har til fælles med andre, lignende varer, og reklame for disse egenskaber vil derfor ikke vildlede forbrugeren, men kan formodes at bidrage til udviklingen af sektoren.

49. Nationale kvalitetskontrolordninger bør udelukkende baseres på eksistensen af reelle, objektive egenskaber, der giver produkterne den krævede kvalitet, eller som vedrører den krævede produktionsproces, og ikke på produkternes oprindelsessted eller produktionssted. Derfor bør alle produkter produceret i EF, uanset oprindelsessted og uanset om kvalitetskontrolordningerne er obligatoriske eller frivillige, have adgang til sådanne ordninger, hvad enten de er obligatoriske eller frivillige, såfremt produkterne opfylder de krav, der er opstillet. Endvidere kræves af medlemsstaterne, at de i forbindelse med gennemførelsen af sådanne ordninger anerkender resultaterne af sammenlignelig kontrol, som er blevet gennemført i andre medlemsstater.

50. Såfremt ordningen er begrænset til produkter fra et bestemt oprindelsessted (uden hensyn til afsnit 4.1), er ordningen i sig selv i modstrid med traktaten, og det siger sig selv, at Kommissionen ikke kan anse støtte til reklamefremstød for en sådan ordning for forenelig med fællesmarkedet. For at sikre, at forbrugeren får den nødvendige information, er det dog acceptabelt og ønskeligt, at mærkerne og logoerne oplyser om navn og hjemsted for det kvalitetskontrolorgan, der er ansvarligt for attesteringen og/eller kontrollen i henhold til ordningen.

51. Forudsat at alle berørte parter har adgang til en frivillig kvalitetskontrolordning, kan der, medmindre andet er fastsat i andre fællesskabsbestemmelser, ydes støtte til en ordning, der kræver, at der henvises til varens oprindelse. Denne henvisning skal imidlertid i overensstemmelse med afsnit 3.1.1 have sekundær betydning i forhold til hovedbudskabet i ordningen.

4.2.2. Støtte til reklame for produkter med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller beskyttet geografisk betegnelse registreret af EF

52. Hvis et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel besidder særlige egenskaber, der kan føres tilbage til produktets geografiske oprindelse, kan produktets eller levnedsmidlets producenter, via de ansvarlige nationale myndigheder, ansøge om registrering på fællesskabsniveau af en beskyttet oprindelsesbetegnelse (BOB) eller en beskyttet geografisk betegnelse (BGB) i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler(16). Hvis varen godkendes til registrering, betyder det, at Fællesskabet har anerkendt eksistensen af en snæver sammenhæng mellem det pågældende produkts kendetegn og dets geografiske oprindelse. I disse tilfælde er der ikke modstrid mellem den fælles interesse og støtte til reklame og reklame, som indeholder en henvisning til det pågældende produkts oprindelsessted, forudsat at henvisningen til oprindelsesstedet svarer nøjagtigt til de oplysninger, der er registreret af Fællesskabet. De samme betragtninger gør sig gældende i forbindelse med andre oprindelsesbetegnelser, der er beskyttet i henhold til EF-lovgivningen, f.eks. vin, som er fremstillet i særlige områder i henhold til artikel 54-58 i Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin(17).

53. For at sikre, at støtten ikke går til enkeltproducenter, vil Kommissionen imidlertid kontrollere, at alle producenter af varer, der er omfattet af BOB og BGB eller andre beskyttede oprindelsesbetegnelser, dvs. varer, der ikke er omfattet af forordning (EØF) nr. 2081/92, har mulighed for at drage fordel af støtten på lige fod. Dette betyder, at reklameaktiviteterne bør vedrøre selve den beskyttede oprindelsesbetegnelse eller den beskyttede geografiske betegnelse og ikke et hvilket som helst mærke eller logo, medmindre alle producenter af de beskyttede produkter har ret til at anvende det pågældende mærke eller logo. Hvis støtten af praktiske grunde udbetales til et konsortium af producenter, vil Kommissionen sikre sig, at støtten reelt kommer alle producenter til gode, uanset om de indgår i dette konsortium eller ikke.

54. I stedet for reklame for enkelte BOB- eller BGB-produkter kan en medlemsstat ønske at finansiere en kampagne for alle BOB eller BGB for en bestemt varetype eller for varer fra et bestemt område. Her vil Kommissionen anvende de samme retningslinjer, som er angivet ovenfor i afsnit 4.1 og 4.2. Især vil Kommissionen forvisse sig om, at der ikke lægges for stor vægt på de beskyttede oprindelsesbetegnelsers og de beskyttede geografiske betegnelsers nationale eller regionale oprindelse, at der ikke er nogen direkte eller indirekte påstande om, at de BOB eller BGB, der er omfattet af kampagnen, i sig selv er bedre end BOB eller BGB fra andre medlemsstater, og at der ikke er nedsættende omtale af produkter fra andre medlemsstater.

4.2.3. Støtte til reklame for økologiske landbrugsprodukter

55. Det er kun tilladt at yde støtte, hvis produkterne, der er forsynet med en angivelse, som henviser til økologisk produktion, opfylder kravene i Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91. Alle, der producerer og forarbejder økologiske landbrugsprodukter, bør være undergivet den kontrolordning, der er fastlagt i forordningen. Denne kontrol udføres af medlemsstatens kontrolmyndigheder.

56. I de tilfælde, hvor der ydes støtte til producentorganisationer, skal Kommissionen have garanti for, at alle producenter har mulighed for at drage fordel af støtten, uanset om de er medlem af den pågældende organisation eller ikke.

57. Kommissionen vil anvende principperne i dette afsnit i analogi med støtten til omtale af produkter, der fremstilles i henhold til andre miljøvenlige produktionsordninger, f.eks. integrerede produktionsmetoder.

5. Loft over statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og andre produkter

58. Selv i de tilfælde, hvor statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og andre produkter ikke ændrer handelsvilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse, og selv om den kan fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller visse regioner, vil statsstøtte altid kunne gribe ind i de normale handelsmønstre mellem medlemsstaterne for et givet landbrugsprodukt eller andet produkt.

59. Set ud fra den fælles interesse er der således grund til at søge yderligere garantier for at undgå, at handelsvilkårene ændres til fordel for medlemsstater, der bruger betydelige summer på reklame for deres karakteristiske produkter, og til skade for de medlemsstater, der af økonomiske eller andre årsager er nødt til eller ønsker at begrænse deres udgifter til denne form for reklame.

60. Når EF tager stilling til statsstøtte, bør der derfor tages hensyn til de beløb, som erhvervskredsene selv yder til de pågældende aktioner. Det bør derfor bestemmes, at direkte støtte fra et offentligt budget principielt ikke må overstige det beløb, som erhvervet selv anvender til en given reklamekampagne. Således bør andelen af direkte støtte i forbindelse med reklame ikke overstige 50 %, og branchens virksomheder skal bidrage med mindst 50 % af udgifterne, enten ved frivillige bidrag eller ved opkrævning af skattelignende afgifter eller obligatoriske bidrag. For at tage hensyn til, hvor vægtige nogle af de positive kriterier i afsnit 3.2 er, kan Kommissionen give tilladelse til, at ovennævnte direkte maksimumsstøtte forhøjes til 75 % af udgifterne til reklame for produkter, der er produceret af SMV i områder, som er berettiget til støtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra a).

61. Med hensyn til reklame for fiskerivarer, gælder de skalaer og satser for støtte, der er fastsat i bilag III og IV til Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999.

6. Meddelelser og rapporter

62. For at Kommissionen kan sikre sig, at kriterierne i denne rammeordning overholdes, fastsættes der særlige procedurer for, hvorledes der gives meddelelse om de pågældende støtteforanstaltninger i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, og for indgivelse af årlige rapporter.

6.1. Meddelelser

63. Kommissionen skal underrettes om enhver støtteordning og om alle ændringer af de eksisterende ordninger, som en medlemsstat agter at indføre i overensstemmelse med traktatens artikel 88, stk. 3. I denne forbindelse skal de i bilag I krævede oplysninger fremlægges. Der skal ligeledes indgives meddelelse til Kommissionen om individuelle reklamekampagner, som gennemføres uden for rammerne af godkendte ordninger. I denne forbindelse skal de i bilag II krævede oplysninger fremlægges.

64. I betragtning af de virkninger, større reklamekampagner kan have på konkurrencen inden for Fællesskabet, bør der opstilles krav om, at Kommissionen skal underrettes om visse former for reklameaktiviteter, herunder også aktiviteter, som er omfattet af en eksisterende støtteordning. Dette individuelle meddelelseskrav vedrører reklameaktiviteter i den pågældende medlemsstat, som har et fælles emne og et årsbudget på over 5 mio. EUR, og som enten gør reklame for nye kvalitetskontrolordninger eller mærker eller henviser til produkternes nationale eller regionale oprindelse.

65. For så vidt angår eksisterende støtte som omhandlet i artikel 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(18), bør dette særlige meddelelseskrav betragtes som et forslag til passende foranstaltninger som omhandlet i traktatens artikel 88, stk. 1 (se afsnit 7.2).

6.2. Årlige rapporter

66. Medlemsstaterne har i henhold til artikel 21, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999 pligt til hvert år at forelægge Kommissionen en rapport om alle de eksisterende støtteordninger. De enkelte medlemsstater skal derfor første gang inden den 30. juni 2003 og derefter senest den 30. juni hvert år forelægge Kommissionen en årlig rapport om alle støtteforanstaltninger til reklame for landbrugsprodukter og andre produkter, som er bevilget i løbet af det foregående kalenderår.

67. Rapporten skal udarbejdes i overensstemmelse med retningslinjerne i punkt 23.2 i rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren eller i punkt 3.3 i retningslinjerne for gennemgangen af statsstøtte til fiskeri- og akvakultursektoren.

68. Rapporten bør indeholde eller vedlægges repræsentative prøver på det anvendte reklamemateriale, herunder billed- og lydmateriale.

7. Anvendelse og forslag til passende foranstaltninger

7.1. Anvendelse

69. Kommissionen vil tage de nye rammebestemmelser i anvendelse i forbindelse med ny statsstøtte, herunder også endnu ikke behandlede meddelelser fra medlemsstaterne, med virkning fra den 1. januar 2002.

70. Støtte, som er ulovlig i henhold til artikel 1, litra f), i forordning (EF) nr. 659/1999, vil blive behandlet i overensstemmelse med de bestemmelser og retningslinjer, der gælder på tidspunktet for støttens tildeling.

7.2. Forslag til foranstaltninger

71. I overensstemmelse med EF-traktatens artikel 88, stk. 1, foreslår Kommissionen, at medlemsstaterne ændrer deres nuværende ordninger for støtte til reklame- og salgsfremstød, så de bliver i overensstemmelse med nærværende rammebestemmelser senest den 31. december 2001.

72. Medlemsstaterne opfordres til senest den 1. oktober 2001 skriftligt at bekræfte, at de kan godkende disse forslag til foranstaltninger.

73. Hvis en medlemsstat ikke inden den fastsatte dato har tilsendt Kommissionen en skriftlig bekræftelse på, at den godkender forslagene, går Kommissionen ud fra, at den pågældende medlemsstat accepterer forslagene, medmindre den skriftligt klart har gjort opmærksom på dens manglende godkendelse.

74. Hvis en medlemsstat ikke har godkendt disse forslag helt eller delvist ved udløbet af denne frist, handler Kommissionen i overensstemmelse med artikel 19, stk. 2, i forordning (EF) nr. 659/1999.

7.3. Udskiftning af eksisterende tekster

75. Følgende tekster udskiftes med disse rammebestemmelser og foranstaltninger:

- Meddelelse fra Kommissionen vedrørende statslig medvirken ved salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter og fiskerivarer.

- Rammeordning for statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og visse varer, der ikke henhører under EF-traktatens bilag I, ekskl. fiskerivarer.

(1) EFT C 272 af 28.10.1986, s. 3.

(2) EFT C 302 af 12.11.1987, s. 6.

(3) EFT C 28 af 1.2.2000, s. 2.

(4) EFT C 19 af 20.1.2001, s. 7.

(5) EFT L 337 af 30.12.1999, s. 10.

(6) EFT L 336 af 23.12.1994, s. 22.

(7) Dom afsagt af Retten i Første Instans i sag T-184/97, BP Chemicals Ltd. mod Kommissionen, afsnit 55, Sml. 2000 II, s. 3145.

(8) Domstolens dom i sag 249/81, Kommissionen mod Irland, afsnit 23, Sml. 1982, s. 4005.

(9) EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29.

(10) Domstolens dom i sag C-324/98, Teleaustria Verlags GmbH mod Telekom Austria AG, [2000] ECR I-10745.

(11) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 33.

(12) EFT L 17 af 21.1.2000, s. 22.

(13) EFT L 204 af 11.8.2000, s. 1.

(14) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 9, senest ændret ved akten om Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse.

(15) EFT L 198 af 22.7.1991, s. 1, senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 436/2001 (EFT L 63 af 3.3.2001, s. 16).

(16) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 1, senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2796/2000 (EFT L 324 af 21.12.2000, s. 26).

(17) EFT L 179 af 14.7.1999, s. 1, senest ændret ved forordning (EF) nr. 2826/2000 (EFT L 328 af 23.12.2000, s. 2).

(18) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

BILAG I

>PIC FILE= "C_2001252DA.001302.TIF">

BILAG II

>PIC FILE= "C_2001252DA.001402.TIF">