KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 18.11.1998 
KOM(1998) 662 endelig udg. 
98/0318 (SYN) 
98/0319 (SYN) 
98/0320 (PRT) 
98/0321 (SYN) 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET ØKONOMISKE OG SOCIALE 
UDVALG OG REGIONSUDVALGET 
om tilrettelæggelse af arbejdstiden i de sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra 
direktiv 93/104/EF af 23. november 1998 
Forslag til 
RÅDETS DIREKTIVER 
om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i 
forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at sektorer og aktiviteter, der var 
udelukket fra direktivet, bliver omfattet 
om tilrettelæggelse af arbejdstid inden for vejtransport for mobile arbejdstagere og 
selvstændige chauffører 
om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er 
indgået mellem European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of 
Transport Workers' Unions in the European Union (FST) 
om håndhævelse af søfareres arbejdstid på skibe, der anløber EU-havne 
(forelagt af Kommissionen) 
KOMMISSIONENS HENSTILLING 
om ratificering af ILO-konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding afskibe 
samt protokol til ELO-konvention nr. 1976 om minimumsnormer i handelsskibe 
MEDDELELSENS FORMÅL 
1. I meddelelsen gøres der rede for Kommissionens planer for beskyttelse af de 
arbejdstagere, der hidtil ikke har været omfattet af arbejdstidsdirektivet (93/104/EF) 
med hensyn til de skadelige virkninger, som overdrevent lange arbejdstider, 
utilstrækkelig hvile eller et uregelmæssigt arbejdsmønster har på deres sundhed og 
sikkerhed. Kommissionen har, siden direktivet blev vedtaget, haft den holdning, at 
arbejdstagere i de pågældende sektorer bør være omfattet af minimumsforskrifter for 
arbejdstiden for at beskytte såvel deres egen sikkerhed og sundhed som andres 
sikkerhed. Man har således set gentagne eksempler på de farer for sikkerhed og 
sundhed og den manglende fair konkurrence i det indre marked, der skyldes, at det 
endnu ikke er lykkedes at tage fat på regler for arbejdstiden i transportsektoren. 
2. Kommissionen foreslår følgende foranstaltninger: 
2.1 Ændring af arbejdstidsdirektivet, således at det kommer til at gælde alle Ikke-
mobile arbejdstagere og mobile arbejdstagere i jernbanesektoren, og at der 
indføres særlige bestemmelser for andre mobile arbejdstagere. 
2.2 Særlige bestemmelser om arbejdstid i vejtransportsektoren. 
2.3 Særlige bestemmelser om arbejdstid for søfarende. 
3. Der vedlægges et skema, der viser, hvordan de forskellige aktiviteter dækkes af 
forslagene. 
4. Kommissionens forslag skal ses som en samling bestemmelser, der tager hensyn til 
normer for sundhed og sikkerhed og sektorernes praktiske vanskeligheder, der sikrer 
sammenhæng med andre sikkerhedsbestemmelser i transportsektoren, og som tager 
hensyn de internationale aspekter og konkurrenceaspekterne. Forslagene bygger, hvor 
det kan komme på tale, på aftaler mellem arbejdsmarkedets parter. På de områder, 
hvor der ikke er indgået aftaler, tages der i forslagene hensyn til de punkter i 
forhandlingerne, hvor arbejdsmarkedets parter havde nærmet sig hinanden. 
BAGGRUND 
5. Ministerrådet vedtog den 23. november 1993 direktiv 93/104/EF om visse aspekter i 
forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden. Visse former for aktiviteter var 
udelukket fra direktivets anvendelsesområdet, nemlig vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, 
sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves 
af læger under uddannelse. 
6. Kommissionen har under forhandlingerne med Europa-Parlamentet ved 
andenbehandlingen forpligtet sig til at tage initiativer vedrørende de sektorer og 
aktiviteter, der ikke er omfattet af direktivet. Kommissionen har f.eks. i sin 
2 -
meddelelse til Europa-Parlamentet1 anført, at den så hurtigt som muligt vil "tage 
passende initiativer med hensyn til de forskellige sektorer, der er udelukket fra 
direktivets anvendelsesområde. De fælles sektorudvalg for de pågældende sektorer (i 
det omfang, de findes) er ved at forberede gennemførelsen af disse initiativer". 
7. Kommissionen har i det sociale handlingsprogram på mellemlang sigt 1995-97 anført, 
at "drøftelserne med arbejdsmarkedets parter og/eller undersøgelserne vil fortsætte 
for at finde frem til, hvorledes man bedst kan sikre, at de aktiviteter og sektorer, der 
er udelukket fra direktivet om arbejdstidens tilrettelæggelse, bliver dækket ... 
Kommissionen vil om fornødent fremsætte forslag til supplering af 
arbejdstidsdirektivet i 1996-1997". 
HØRINGSPROCESSEN 
8. Kommissionen vedtog den 15. juli 1997 en hvidbog om sektorer og aktiviteter, der er 
udelukket fra arbejdstidsdirektivet (KOM(97) 334). Da hvidbogen blev udsendt til 
arbejdsmarkedets parter, blev de bedt om at betragte det som første runde i en formel 
høring vedrørende arbejdstiden i de sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra 
arbejdstidsdirektivet. 
I hvidbogen blev der gjort rede for udelukkelsens art og omfang, problemets omfang, 
den retlige og overenskomstmæssige situation i medlemsstaterne samt de initiativer, 
der var taget. De enkelte sektorer blev analyseret, og der blev foretaget en vurdering 
af de enkelte sektorers og aktiviteters særlige aspekter og problemer. 
10.1 hvidbogen blev det fastlagt, hvilke kriterier de foretrukne modeller skal bedømmes 
efter. For så vidt angår aktioner vedrørende arbejdstagere, der ikke er omfattet af 
arbejdstidsdirektivet, forekommer følgende kriterier at være passende: Den foreslåede 
indsats forudsætter, at det sikres, at arbejdstagernes sikkerhed og sundhed er 
tilstrækkelig beskyttet for så vidt angår arbejdstiden, at virksomhederne har mulighed 
for fleksible driftsmæssige løsninger, at der tages hensyn til eventuelle 
beskæftigelsesmæssige følger, at virksomhederne, navnlig de små virksomheder, ikke 
pålægges urimelige byrder og at der tages hensyn til de særlige forhold, der gør sig 
gældende inden for specifikke sektorer som f.eks. partsfiskeri, og de store forskelle, 
der findes inden for havfiskeriet, samt at nærhedsprincippet og 
proportionalitetsprincippet overholdes. 
11. Kommissionen konkluderede, at man må gå pragmatisk til værks. Kommissionen 
foreslog derfor, at det fortsatte arbejde skulle bygge på den model, den foretrak, den 
såkaldt differentierede model. Ifølge denne skal der sondres mellem de aktiviteter, der 
falder ind under arbejdstidsdirektivet, og dem, der kræver særlige foranstaltninger, 
samtidig med at arbejdsmarkedets parter blev opfordret til at udarbejde henstillinger 
og aftaler, der kunne danne grundlag for eller træde i stedet for Kommissionens 
forslag. 
SEK(93) 1054 af 7. juli 1993 
3 ~ 
12. Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog udtalelser, der i 
det store og hele støttede Kommissionens metode. 
13. Kommissionen iværksatte den 31. marts 1998 anden runde af høringsprocessen 
vedrørende indholdet af det planlagte forslag, der byggede på reaktionerne på 
hvidbogen. Dokumentet sammenfattede arbejdsmarkedets parters reaktioner på 
hvidbogen, og svarende blev analyseret. Kommissionen gik fortsat ind for den 
differentierede metode. 
14. Dokumentet gav arbejdsmarkedets parter seks uger fra modtagelsen til at: 
• fremsende en udtalelse eller evt. fælles henstillinger om de påtænkte forslags mål og 
indhold 
• oplyse Kommissionen om, hvorvidt de agtede at iværksætte forhandling, hvis de ikke 
allerede havde gjort det. 
HØRINGSSVAR 
15. Der indkom 15 svar fra de arbejdsmarkedsparter, der var blev hørt. Blandt disse var 
UNICE, alle de største sektorbestemte arbejdsgiverorganisationer i transportsektoren 
og EUROPECHE på vegne af havfiskerisektoren. CEEP svarede på vegne af de 
offentlige arbejdsgivere, herunder passagertransport i byerne. UEAPME svarede på 
vegne af de små og mellemstore virksomheder. Fra fagforeningernes indkom der et 
samlet svar fra ETUC, der suppleredes af breve fra FST, Eurocadres og EMCEF. 
16. De fleste svar var positive over for, at ikke-mobile arbejdstagere blev omfattet af 
direktivets anvendelsesområde. 
17. Der var udbredt støtte til den differentierede metode, bl.a. fra CEEP og ETUC, mens 
UEAPME foretrak en sektorspecifik model. UEAPME mente, at nye bestemmelser 
ikke burde indebære supplerende administrative byrder for de små og mellemstore 
virksomheder, men erkendte, at der var behov for at sikre fair konkurrence i det indre 
marked. UNICE gik fortsat ind for en ikke-bindende sektorspecifik model. 
18. Såvel IRU (arbejdsgivere i vejtransportsektoren) og ECSA (arbejdsgivere i 
søtransportsektoren) henviste til de igangværende forhandlinger og udtrykte ønske 
om, at aftaler gennemføres uændret i ÉU-lovgivningen. ECSA fremhævede endvidere 
betydningen af, at medlemsstaterne ratificerer ILO-konvention nr. 180 (søfarendes 
arbejdstid) og protokol til ILO-konvention nr. 147 om minimumsnormer i 
handelsskibe. Begge disse punkter blev støttet af de berørte fagforbund. AEA gik ind 
for, at bestemmelserne i arbejdstidsdirektivet også kommer til at omfatter alle 
personalegrupper inden for civil luftfart. De erklærede sig villige til at medvirke i en 
dialog. 
19. Européche (havfiskeri) gentog forbeholdet over for anvendelsen af 
hviletidsbestemmelserne i den pågældende sektor på grund af arbejdets karakter og 
forskellene internt i sektoren. De kunne støtte forslaget om helbredskontrol for 
4 -
natarbejdere og mente, at det kunne være rimeligt med begrænset årlig arbejdstid, hvis 
der blev fastlagt en brugbar definition af arbejdstid. De erindrede om, at visse 
delegationer var imod, at partsfiskere kom ind under direktivets anvendelsesområde, 
især på grund af de problemer, det ville medføre, hvis de reglerne om fire uger årlig 
ferie også skulle gælde dem. 
20. Blandt fagforbundene gik EFS fortsat ind for Kommissionens generelle metode, men 
afviste forslaget om at betragte arbejdstiden på årsbasis. De fremhævede fremskridtene 
i forhandlingerne og erklærede, at aftalerne skulle følges op af en rådsafgørelse. På de 
områder, hvor der ikke foreligger nogen aftaler, feks. indre vandveje og havfiskeri, 
bør Kommissionen fremsætte forslag. Hvad angår offshoresektoren bør Kommissionen 
fremme drøftelserne mellem arbejdsmarkedets parter. EFS støttede Kommissionens 
forslag vedrørende læger under uddannelse, herunder forslaget om at lade de yngre 
lægers arbejde blive omfattet af undtagelsesbestemmelser. De ønsker imidlertid, at 
aftaler om arbejdstid indgås på nationalt plan med de repræsentative organisation, der 
repræsenteres officielt på EU-plan af Permanent Working Group of Junior Hospital 
Doctors. EFS anmodede endvidere om, at direktivet blev revideret med henblik på at 
nedbringe antallet af undtagelsesmulighed, især i forbindelse med ledere med 
selvstændige beslutningsbeføj eiser. 
21. Efter høringsrunden intensiverede drøftelserne mellem arbejdsmarkedets parter i de 
fleste af de berørte paritetiske udvalg. (Indre vandveje var undtagelsen). 
22. Den 30. september 1998 blev aftaler om arbejdstiden inden for 
jernbanetransportsektoren og søtransportsektoren underskrevet. Hvad angår 
jernbanetransportsektoren aftalte arbejdsmarkedets parter, at arbejdstidsdirektivets 
bestemmelser efter relevante ændringer af undtagelsesbestemmelserne bør gælde alle 
arbejdstagere i sektoren, på betingelse af at lignende bestemmelserne samtidig 
anvendes i andre transportsektorer og at de eksisterende arbejdstidsvilkår gennem 
lovgivningen gælder for alle nye arbejdstagere i sektoren. Hvad angår søfarende 
anmodede parterne under henvisning til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken Kommissionen om, at aftalen blev iværksat ved en 
rådsafgørelse på forslag af Kommissionen. 
23. På trods af ihærdige forhandlinger var det ikke muligt at indgå en aftale om 
vejtransport, men der skete en kortlægning af de vigtigste elementer. 
24. Kommissionen har derfor foretaget mindre ændringer af sin metode i forhold til den, 
der blev beskrevet i hvidbogen, for at gennemføre arbejdsmarkedsparternes aftaler og 
for at tage hensyn til de synspunkter, der kom frem under høringsprocessen. Mobile 
arbejdstagere i jernbanesektoren bliver nu fuldt ud omfattet af direktiv 93/104/EF, 
inklusive de fornødne undtagelsesmuligheder som følge af sektorens særlige 
driftsmæssige krav. Derimod bliver mobile arbejdstagere i søtransportsektoren kun 
omfattet af direktivet om gennemførelse af aftalen mellem arbejdsmarkedets parter i 
sektoren. Endelig kommer direktivet til at omfatte arbejdstagere beskæftiget med 
andet arbejde til søs, idet der i forslaget tages hensyn til sektorens behov for et særligt 
skifteholdssystem. 
KOMMISSIONENS METODE - SAMMENHÆNG MED DE FORSKELLIGE 
ARBEJDSTIDSINITIATIVER 
25. Metoden tager hensyn til sektorernes praktiske vanskeligheder, som førte til, at 
sektorerne blev udelukket i første omgang, som sikrer sammenhæng med andre 
sikkerhedsbestemmelser i transportsektoren, og som tager hensyn de internationale 
aspekter og konkurrenceaspekterne. Forslagene bygger på aftaler mellem 
arbejdsmarkedets parter i jernbanetransportsektoren og søtransportsektoren, og på de 
områder, hvor der ikke er indgået aftaler, tages der hensyn til de punkter i 
forhandlingerne, hvor arbejdsmarkedets parter havde nærmet sig hinanden. 
26. På grundlag af høringsprocessen og de indgående forhandlinger mellem 
arbejdsmarkedets parter foreslår Kommissionen følgende. 
Tværgående foranstaltninger 
Ændring af arbejdstidsdirektivet 
27. Det foreslås, at arbejdstidsdirektivet ændres for at sikre, at ikke-mobile arbejdstagere, 
herunder læger under uddannelse, er omfattet. Det gælder også for 
offshorearbejdere. Der foretages relevante ændringer af undtagelsesbestemmelserne 
og af referenceperioden for så vidt angår offshorearbejdere. 
28. Direktivet gælder også alle mobile arbejdstagere i jernbanesektoren i 
overensstemmelse med aftalen mellem arbejdsmarkedets parter i sektoren. Der 
indføres relevante undtagelsesbestemmelser af hensyn til sektorens drifts- og 
sikkerhedsmæssige krav. 
29. Endvidere bliver mobile arbejdstagere inden for transport ad landevejen, ad luftvejen 
eller ad indre vandveje samt havfiskere sikret tilstrækkelig hvile og et loft over det 
årlige antal arbejdstimer. De bliver også omfattet af nogle grundlæggende 
bestemmelser for natarbejdere og skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol. De 
pågældende arbejdstagere bliver også omfattet af direktivets bestemmelser om fire 
ugers årlig ferie med løn. Det gælder dog ikke partsfiskere. 
Sektorspecifikke foranstaltninger 
30. Der foreslås særlige bestemmelser om vejtransportsektoren og 
søtransportsektoren. 
31. Som følge heraf gælder der følgende for de forskellige sektorer: 
Vejtransport 
32. Arbejdstidsdirektivet kommer til at omfatte ikke-mobile arbejdstagere og sikrer mobile 
arbejdstagere tilstrækkelig hvile og et loft over det årlige antal arbejdstimer. De 
pågældende arbejdstagere bliver også omfattet af direktivets bestemmelser om fire 
ugers årlig ferie med løn og nogle grundlæggende bestemmelser for natarbejdere og 
skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol. 
33. Forslaget til direktiv om tilrettelæggelse af arbejdstid inden for vejtransport for mobile 
arbejdstagere og selvstændige chauffører omfatter arbejdstid, pauser, hviletid og 
begrænset natarbejde for de pågældende arbejdstagere. De sektorspecifikke 
foranstaltninger har forrang i forhold til de relevante bestemmelser i det ændrede 
arbejdstidsdirektiv, jf. direktivets artikel 14. 
Søtransport 
34. Arbejdstidsdirektivet ændres, således at det omfatter ikke-mobile arbejdstagere. 
35. Der indføres særlige foranstaltninger om følgende: 
35.1 Et forslag til direktiv om gennemførelse af den europæiske aftale om 
tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som blev indgået den 30. september 
1998. 
35.2 Et forslag til direktiv om håndhævelse af søfareres arbejdstid på skibe, der anløber 
EU-havne. 
35.3 Kommissionens henstilling til medlemsstaterne om ratificering af ILO-konvention 
nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding afskibe samt protokol til ILO-
konvention nr. 147 om minimumsnormer i handelsskibe. Henstillingen rettes 
særskilt til medlemsstaterne. 
36. Da direktivet om gennemførelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af 
arbejdstiden for søfarende er baseret på aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken, gælder det ikke for Det Forenede Kongerige (medmindre 
det vedtages i henhold til Amsterdam-traktatens artikel 139, når den er trådt i kraft). 
Kommissionen agter derfor, når tiden er inde, at forelægge Rådet et direktivforslag, 
således at direktivet i henhold til protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken 
også kommer til at gælde for Det Forenede Kongerige. 
Lufttransport, indre vandveje, havfiskeri 
37. Arbejdstidsdirektivet ændres, således at det omfatter ikke-mobile arbejdstagere. 
38. Det ændrede arbejdstidsdirektiv sikrer endvidere mobile arbejdstagere tilstrækkelig 
hvile og et loft over det årlige antal arbejdstimer. De pågældende arbejdstagere bliver 
også omfattet af direktivets bestemmelser om fire ugers årlig ferie med løn (det gælder 
dog ikke partsfiskere) og nogle grundlæggende bestemmelser for natarbejdere og 
skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol. 
39. Kommissionen er ved at udarbejde et direktivforslag vedrørende indre vandveje med 
bestemmelser om hviletid og begrænset sejltid. Kommissionen vil også fremlægge et 
forslag til et direktiv om arbejdstid og hviletid for havfiskere. Der vil samtidig være 
bestemmelser om relevante alternative ordninger vedrørende ferie med løn for 
partsfiskere. Sådanne sektorspecifikke foranstaltninger har forrang i forhold til de 
relevante bestemmelser i det ændrede arbejdstidsdirektiv,-jf. direktivets artikel 14. 
40. Efter drøftelser med de berørte parter er Kommissionen ved at udarbejde forslag til en 
EU-ordning for begrænsning af flyvetiderne, der bygger på sikkerhedsmæssige 
betragtninger. Det er meningen, at dette skal komplettere de foranstaltninger, der 
foreslås i det ændrede arbejdstidsdirektiv vedrørende flypersonale i 
lufttransportsektoren, og det kan samtidig medvirke til, at denne personalegruppes 
arbejdsmiljøbehov opfyldes. Samtidig kan drøftelserne om flypersonale genoptages i 
Det Paritetiske Udvalg for Civil Luftfart. Hvis forhandlingerne udmønter sig i forslag 
til retsakter, vil få forrang i forhold til de relevante bestemmelser i det ændrede 
arbejdstidsdirektiv, jf. direktivets artikel 14. 
-as 01 
S 
tt TJ 
C 
0) 
5« y 
s -** VI 
Æ 
P 
W 
Q 
P 
H 
tf 
> tf < X tf H O 
tf 
H W H 
< Id 
O 
• 3 •J 
* 
tf O 
fe W 
O 
rH 
< 
z 
z 
o 
« 
z H o < 
i/3 tf 
O 
h 
H 
CC 
e 
« tf s- c-
HH H« 
o, o 
03 S IH '& 
"Bil 
"C 
•es 
s s 
8 2. 
6X1 X 
4) •{; os s 
S fe 
SP-* 
* •s vi 
•5 
H_I 
S o> 
•S bu 
- a S £ w 
3 •£ a C ^ "3 ro 
S Æ 
fl> E« 
1*1 
01 
c 0) 
> s Ol 
"és <U fan 
I >ÉS 
S '-S 2 8 -- o H aj H »an oo 
SS "S 3 
.8 3, 
Ol 
JS 
o S i o> 
« -4H 
in 
•o 
•57 
i. 
C3 'S* 
> 
<2 c 
O) •s s M o i 
C 
s IH 
C 
VJ 
n t. 
•4H S VI B 
T3 
5/5 •o « 
VI ét o 
Ol 
'3T 
•o c 
> 3 
EA 
J3 o> 
•o c = 
kl 
Ol 
60 
H u 
c G a 
•o 5 o. 
•S "> 
fe " 
3 i t* o -S 
<C O 0) 
k. 
_* 
"g IS 
m 
J-
o 
c 
M 
o> 
01 
o 
c. o, 
l/i o 
01 
c. 
S« 
0> 
s§ 
'3 o G. 
E/1 
o 2 
VI I-
V 
Qi 
S 
s -n V) 
-O 
IH 
0> 
"3 
s s 01 
E« 
O) 
-o 
6J) 
C TS 
0) 
J= 
"3 
n 
60 
u. .83 
-4-» 
CU 
E« 
C 
W i. 
61) 
CU 
CO o 
c 
•o 
E/1 
•d 
JO >-
es i-, o> •4= 
00 > 
w 0) 
o .„ 
tt-, 73 
O) 
o 
I O) 
C/1 EA 
CU •• 
s ** 
•O *; S g © 
« tS ro 
O ._ 0\ 
Q} C*> 
5 a o) .g a •8a\ 
s o 
fe o> 
-O 
O 
s 01 
en re EM 
"O 
"C 
JO C 
C. o> 1' C 
> 01 
.c 03 
CU 
£> 
O 
s CU 
u 
nn I-
c 
CS 
fc. 
S S CU 
o 
ja 
CU 
EA s 
CU 
Forslag til Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. 
november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, 
således at sektorer og aktiviteter, der var udelukket fra direktivet, bliver omfattet 
-1- 10 
BEGRUNDELSE 
Formål med forslaget 
1. Forslaget indebærer en ændring af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i 
forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at arbejdstagere, der for 
øjeblikket ikke er omfattet af arbejdstidsdirektivet (93/104/EF), beskyttes mod 
skadelige virkninger, som overdrevent lange arbejdstider, utilstrækkelig hvile eller 
uregelmæssig arbejdsrytme har på deres sundhed og sikkerhed. 
2. Det foreslås således, at arbejdstidsdirektivet ændres for at sikre, at ikke-mobile 
arbejdstagere, herunder læger under uddannelse, er omfattet. Det ændrede direktiv 
kommer også til at gælde for alle arbejdstagere i jernbanesektoren og i 
offshoresektoren Der foretages relevante ændringer af undtagelsesbestemmelserne 
og af referenceperioden for så vidt angår offshorearbejdere. 
3. Endvidere bliver mobile arbejdstagere inden for transport ad landevejen, ad 
luftvejen eller ad indre vandveje samt havfiskere sikret tilstrækkelig hvile og et 
loft over det årlige antal arbejdstimer. De bliver også omfattet af direktivets 
bestemmelser om fire ugers årlig ferie med løn og nogle grundlæggende 
bestemmelser for natarbejdere og skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol. 
Indhold 
Der foreslås følgende ændringer af direktiv 93/104/EF (der vedlægges en 
sammenligning mellem forslaget og de eksisterende bestemmelser). 
5. Artikel 1. stk. 3 ('anvendelsesområde): For at eventuelle lakuner i 
anvendelsesområdet kan undgås, udgår alle gældende undtagelser. Dette sikrer 
navnlig, at direktivet gælder for alle ikke-mobile arbejdstagere og for alle andre 
arbejdstagere, der ikke er omfattet af særskilte EF-bestemmelser om arbejdstid. Kun 
arbejdstagere, der er omfattet af forslaget til gennemførelse af den europæiske aftale 
om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, falder derfor ikke ind under det 
ændrede arbejdstidsdirektivs anvendelsesområde. Disse arbejdstagere defineres på 
samme måde som i det pågældende forslag. Det bør bemærkes, at direktivets artikel 
14 (mere specifikke fællesskabsbestemmelser) ikke ændres. Som en yderligere 
garanti mod usikkerhed er det meningen, at forholdet til arbejdstidsdirektivet 
tydeliggøres i andre direktivforslag. 
6. Artikel 2 {Definitioner): Definitionerne i direktiv 93/104/EF er fortsat gældende. 
Således kan medlemsstaterne ud fra definitionen af "arbejdstid", der omfatter tre 
aspekter, som alle skal opfyldes (at arbejdstageren (1) er på arbejde, (2) står til 
arbejdsgiverens rådighed og (3) udfører sin beskæftigelse eller sine opgaver) fortsat 
definere arbejdstid restriktivt, samtidig med at der er mulighed for en bredere 
-2- 11 
definition. Der indføres desuden tre nye begreber: "mobil arbejdstager", 
"offshorearbejde" og "tilstrækkelig hvile". 
7. Mobil arbejdstager. Definitionerne i forordning (EØF) nr. 1408/71 (om social 
sikring afvandrende arbejdstagere) er brugt som model. Begrebet er imidlertid blevet 
begrænset, fordi det er aftalt, at alle direktivets bestemmelser med relevante 
tilpasninger bør gælde for arbejdstagere i jernbanesektoren, og fordi søfarende ikke 
er omfattet af forslaget. De eneste arbejdstagere, der falder ind under definitionen, er 
derfor havfiskere, mobile arbejdstagere inden for vejtransport, flypersonale og 
arbejdstagere inden for transport ad indre vandveje. Forholdene for arbejdstagere 
inden for vejtransport "for egen regning"1 fastlægges i det særskilte forslag 
vedrørende vejtransport. 
8. Offshorearbejde: Definitionen tager hensyn til rådgivning fra sektorens 
repræsentanter. 
9. Tilstrækkelig hvile: Kommissionen erkendte i hvidbogen, at selv 
arbejdstidsdirektivets fleksible bestemmelser for visse kategorier af arbejdstagere 
vanskeligt lader sig anvende. Den foreslåede definition af tilstrækkelig hvile er 
udformet for at fastsætte de kriterier, der skal tages hensyn til, selv om der ikke 
sættes tal på grænserne. De pågældende arbejdstagere bør have regelmæssige 
hvileperioder, som er tilstrækkelige til at sikre, at de på grund af træthed som følge af 
lang arbejdstid eller andre uregelmæssige arbejdsrytmer ikke forårsager skader på sig 
selv, kolleger eller andre, og at de hverken på kort eller lang sigt skader deres 
helbred. Efter Kommissionens opfattelse opfylder hviletidsbestemmelser, der er i 
overensstemmelse med arbejdstidsdirektivets artikel 3, 4 og 5, disse kriterier. 
10. Artikel 5 (ugentlig hviletid): Artikel 5, stk. 2, der omhandler hviletid om søndagen, 
udgår. Dette er en udmøntning af den nævnte afgørelse fra EF-Domstolen. 
11. Artikel 17 (undtagelsesbestemmelser): Der foreslås en række ændringer af artikel 17, 
stk. 2, med henblik på at gøre det tydeligt, at undtagelserne omfatter bestemte 
aktiviteter, som hidtil har været udelukket fra direktivet. Det drejer sig feks. om 
"togpersonale" (artikel 17, stk. 2, nr. 2.1, litra a)), "aktiviteter, der udøves af læger 
under uddannelse" (artikel 17, stk. 2, nr. 2.1, litra c), nr. i)), "andre arbejdstagere, der 
er direkte involveret i levering af transport" (artikel 17, stk. 2, nr. 2.1, litra c), nr. ii)) 
og olieforsyning (artikel 17, stk. 2, nr. 2.1, litra c), nr. iv)). 
12. Der foreslås en ny undtagelse (artikel 17, stk. 2, nr. 2.4) vedrørende den maksimale 
ugentlige arbejdstid for læger under uddannelse i en overgangsperiode. Hvis der 
foreligger en aftale mellem arbejdsgiveren og arbejdstagerens repræsentanter, kan 
grænsen for den ugentlige arbejdstid dog øges til 54 timer i gennemsnit (dvs. en time 
pr. dag) i en referenceperiode på fire måneder. Kommissionen agter at sikre, at yngre 
1 Dvs. chauffører, de er ansat af andet end vognmandsfirmaer, f.eks. inden for kemikalie-, olie- og 
fødevareindustrien, byggebranchen samt en gros- og detailhandel. 
.12 
lægers arbejdstid nedbringes til et rimeligt niveau. Den foreslåede yderligere 
fleksibilitet er imidlertid nødvendig, fordi det ville skabe alvorlige problemer for 
sundhedsplejen i det mindste i nogle medlemsstater, hvis den maksimale ugentlige 
arbejdstid med øjeblikkeligt varsel blev nedsat til 48 timer i gennemsnit. Det skyldes 
ikke blot de deraf følgende øgede omkostninger, men også manglen på 
færdiguddannede læger. Efter Kommissionens mening giver denne yderligere 
fleksibilitet i en overgangsperiode sygehusmyndighederne tilstrækkelig tid til at 
planlægge de fornødne ændringer, herunder en modernisering af arbejdets 
tilrettelæggelse i samarbejde med de berørte lægers repræsentanter. Der foreslås en 
overgangsperiode på syv år. Det svarer til lægeuddannelsens længde i en række 
medlemsstater. 
13. Artikel 17a (ny) (Mobile arbejdstagere og offshorearbejde): Det er Kommissionens 
hensigt, .at direktivet skal gælde for så mange arbejdstagere som muligt, herunder 
ikke-mobile arbejdstagere, alle arbejdstagere i jernbanesektoren, mobile såvel som 
ikke-mobile, og i offshoresektoren, at visse mobile arbejdstagere bliver omfattet 
direktivets bestemmelser om 4 ugers årlig ferie med løn og visse bestemmelser for 
natarbejdere og skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol, og at disse 
arbejdstagere sikret tilstrækkelig hvile og et loft over det årlige antal arbejdstimer. 
Sidstnævnte bestemmelse gælder også for offshorearbejdere. 
14. Fjernelsen af undtagelserne betyder, at direktivet udvides til at omfatte alle 
arbejdstagere. Formålet med denne artikel er derfor: 
• at fastsætte, at artikel 3 (daglig hviletid), 4 (pauser), 5 (ugentlig hviletid) og 8 
(natarbejdets varighed) ikke finder anvendelse på de pågældende mobile 
arbejdstagere 
• at sikre, at disse arbejdstagere har ret til tilstrækkelig hvile, 
• at tillade, at den maksimale arbejde (artikel 6) beregnes over en 12-måneders 
referenceperiode for så vidt angår mobile arbejdstagere og offshorearbejdere og 
• at fastsætte, at bestemmelserne ikke gælder årlig ferie med løn for partsfiskere. 
(Partsfiskere er del af et fiskerfartøjs besætning, hvis aflønning består af en andel 
af fartøjets indtjening.) 
Begrundelse for forslaget 
15. Kommissionen mener, at der er behov for en indsats for på EF-plan at sikre beskyttelse af 
sikkerheden og sundheden mod skader som følge af arbejdstiden for arbejdstagere inden 
for de sektorer og aktiviteter, der nu er udelukket fra arbejdstidsdirektivet. Dette forslag 
omfatter de foranstaltninger, der kan indføres ved en ændring af arbejdstidsdirektivet. Da 
den oprindelige udelukkelse fra direktivet skete på grund af arbejdets karakter, og ikke 
fordi de pågældende arbejdstagere ikke havde behov for beskyttelse, kan begrundelserne 
for at indføre det oprindelige direktiv også anvendes for denne foranstaltning. 
13 
16. Med hensyn til nærhedsprincippet har EF-Domstolen erklæret2, at "når Rådet har fundet 
det nødvendigt at forbedre niveauet for beskyttelsen af arbejdstageres sikkerhed og 
sundhed og at harmonisere forholdene på dette område, uden at det går ud over 
forbedringerne, kræves der for at opnå dette mål, at der fastsættes minimumskrav på 
fællesskabsplan". Der er nemlig ud fra nærhedsprincippet ingen objektiv forskel mellem 
de sektorer, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet, og dem, der er omfattet. Det må 
således konkluderes, at der ikke kan rejses indsigelse mod lovgivning under påberåbelse 
af nærhedsprincippet. 
17. Med hensyn til proportionalitetsprincippet har Domstolen konsekvent fastholdt, at det for 
at fastslå, om en fællesskabsbestemmelse overholder proportionalitetsprincippet, er 
nødvendigt at fastslå, om de midler, der er fastsat deri, er velegnede til at nå det fastsatte 
mål, og om de går længere end det, der kræves for at nå målet. Det må derfor afgøres, 
om Fællesskabet i sit direktiv er gået længere end nødvendigt for at beskytte 
arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. Igen konkluderer EF-Domstolen i sagen om 
arbejdstidsdirektivet, at det ikke er tilfældet. Da dette forslag ikke går længere end 
bestemmelserne i arbejdstidsdirektivet, finder Kommissionen, at også 
proportionalitetsprincippet er overholdt. 
Retsgrundlag 
18. Traktatens artikel 118 A er det relevante retsgrundlag, da forslaget er en ændring af 
direktiv 93/104/EF. 
2 EF-Domstolens dom af 12. november 1996 i sag C-84/94, Det Forenede Kongerige mod Rådet for Den 
Europæiske Union. 
14 
Forslag til Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. 
november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, 
således at sektorer og aktiviteter, der var udelukket fra direktivet, bliver omfattet 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR- 98/0318 (SYN) 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 
118 A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen1, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet2, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg 3 
og ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til Traktatens artikel 118 A skal Rådet, ved udstedelse af direktiver, vedtage 
minimumsforskrifter med henblik på at forbedre navnlig arbejdsmiljøet for at sikre et 
højere niveau for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed; 
i henhold til nævnte artikel skal det i disse direktiver undgås, at der pålægges 
administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og 
udvikling af små og mellemstore virksomheder; 
i Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med 
tilrettelæggelse af arbejdstiden4 er der fastsat minimumsforskrifter for sikkerhed og 
sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden med hensyn til daglige 
minimumshvileperioder, ugentlig hviletid, årlig ferie, pauser og maksimal ugentlig 
arbejdstid samt visse aspekter i forbindelse med natarbejde, skifteholdsarbejde og 
arbejdsrytme; 
visse former for aktiviteter var udelukket fra anvendelsesområdet for direktiv 93/104/EF, 
nemlig vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre 
aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse; 
det er som følge af det pågældende arbejdes særlige natur nødvendigt at træffe relevante 
foranstaltninger om tilrettelæggelsen af arbejdstiden for at beskytte arbejdstageres 
sikkerhed og sundhed inden for de sektorer eller aktiviteter, som dette direktiv ikke har 
fundet anvendelse på; 
direktiv 93/104/EF bør gælde for ikke-mobile arbejdstagere inden for de sektorer og 
aktiviteter, som dette direktiv hidtil ikke har fundet anvendelse på; 
for så vidt angår læger under uddannelse er der behov for yderligere fleksibilitet; 
der bør være en grundlæggende mindstebeskyttelse med hensyn til arbejdstid for de hidtil 
udelukkede mobile arbejdstagere og arbejdstagere, der er beskæftiget med "andre 
EFTL 307 af 13.12.1993, s. 18. 
-6-
15 
aktiviteter på havet"; denne mindstebeskyttelse bør omfatte de eksisterende bestemmelser 
om årlig ferie og nogle grundlæggende bestemmelser for natarbejdere og 
skifteholdsarbejdere, herunder helbredskontrol; de eksisterende bestemmelser om 
arbejdstid og hviletid bør tilpasses; 
på grund af partsfiskernes særlige ansættelsesforhold bør de udelukkes fra bestemmelserne 
om årlig ferie med løn; 
der iværksættes en europæisk aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende ved 
en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen i henhold til artikel 4, stk. 2, i 
aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken; bestemmelserne i dette direktiv bør derfor 
ikke gælde søfarende; 
på trods af ihærdige forhandlinger har det ikke muligt at indgå en aftale om mobile 
arbejdstagere i virksomheder, der udfører vejtransport for fremmed regning; 
arbejdsmarkedets parter i jernbanesektoren har aftalt, at arbejdstidsdirektivets 
bestemmelser efter relevante ændringer bør gælde alle arbejdstagere i sektoren; 
som følge af EF-Domstolens retspraksis bør bestemmelsen om hviletid om søndagen udgå; 
i overensstemmelse med nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf traktatens 
artikel 3 B, kan målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af 
medlemsstaterne, idet formålet er, alle arbejdstagere i Fællesskabet nyder tilstrækkelig 
beskyttelse af sundhed og sikkerhed hvad angår arbejdstid; i betragtning af den foreslåede 
foranstaltnings omfang og virkning, kan disse mål bedst nås på EF-plan ved indførelse af 
minimumsbestemmelser, som gælder for hele Det Europæiske Fællesskab; dette direktiv 
omfatter kun det, der skal til, for at målene kan nås; 
direktiv 93/104/EF bør således ændres -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Der foretages følgende ændring i direktiv 93/104/EF: 
1. Artikel 1, stk. 3, affattes således: 
"3.1. Dette direktiv finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter 
som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF, jf. dog artikel 17 i nærværende direktiv. 
3.2. Direktivet finder ikke anvendelse på søfarende som defineret i direktiv ../../EF om 
gennemførelse af aftalen om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende." 
2. Følgende indsættes i artikel 2: 
"7. mobil arbejdstager: en arbejdstager, der arbejder om bord på et havgående fiskerfartøj, 
som sejler under en medlemsstats flag, eller der er en del af rejsende eller flyvende 
personale, som er ansat af en virksomhed, der for fremmed regning udfører passager- eller 
godstransport ad landevejen, ad luftvejen eller ad indre vandveje 
8. offshorearbejde: arbejde, der hovedsageligt udføres på eller fra offshoreanlæg (herunder 
boreplatforme), og som direkte eller indirekte har forbindelse med udvinding eller 
udnyttelse af mineralforekomster samt dykning i forbindelse med sådanne aktiviteter, 
uanset om dykningen udføres fra et offshoreanlæg eller et skib 
9. tilstrækkelig hvile: det forhold, at arbejdstagere har regelmæssige hvileperioder, som er 
tilstrækkelige til at sikre, at de på grund af træthed eller andre uregelmæssige 
arbejdsrytmer ikke forårsager skader på sig selv, kolleger eller andre, og at de hverken på 
kort eller lang sigt skader deres helbred." 
3. Følgende stykke i artikel 5 udgår: 
"Minimumshvileperioden i stk. 1 omfatter i princippet søndagen." 
4. Følgende indsættes i artikel 17, stk. 2, nr. 2.1, litra a): 
"navnlig togpersonale" 
5. Følgende indsættes efter "lignende institutioner" i artikel 17, stk. 2, nr. 2.1, litra c), 
nr. i): 
"herunder aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse," 
6. Artikel 17, stk. 2, nr. 2.1, litra c), nr. ii), affattes således: 
"arbejdstagere, der er direkte involveret i levering af transport, og andre arbejdstagere 
beskæftiget i havne eller lufthavne" 
7. Artikel 17, stk. 2, nr. 2.1, litra c), nr. iv), affattes således: 
"gas-, olie-, vand og elektricitetsforsyning, renovationsvæsen og forbrændingsanlæg" 
8. Følgende indsættes som nr. 2.4 i artikel 17, stk. 2: 
"2.4. artikel 6 i en overgangsperiode på syv år fra dette direktivs vedtagelsesdato for 
læger under uddannelse, hvis der foreligger en aftale mellem arbejdsgiveren og 
arbejdstagerens repræsentanter. Den ugentlige arbejdstid må dog aldrig overstige 54 timer 
i gennemsnit i en referenceperiode på fire måneder." 
9. Følgende indsættes som aftfiæl 17a: 
"Artikel 17a 
Mobile arbejdstagere og offshorearbejde 
1. Bestemmelserne i artikel 3, 4, 5 og 8 finder ikke anvendelse på mobile arbejdstagere. 
2. Medlemsstaterne træffer imidlertid de fornødne foranstaltninger for at sikre, at mobile 
arbejdstagere har ret til tilstrækkelig hvile. 
-8-
x * 
3. Medlemsstaterne kan under overholdelse af almindelige principper for beskyttelse af 
arbejdstagernes sikkerhed og sundhed af objektive og tekniske grunde eller af hensyn til 
arbejdets tilrettelæggelse udvide referenceperioden, der er omhandlet i artikel 16, nr. 2, til 
tolv måneder for mobile arbejdstagere og arbejdstagere, der primært udfører 
offshorearbejde." 
4. Artikel 7 finder ikke anvendelse på partsfiskere. 
Artikel 2 
1. a) Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft 
for at efterkomme dette direktiv senest [2 år fra vedtagelsesdatoen], eller sikrer sig senest 
på denne dato, at arbejdsmarkedets parter ved aftale iværksætter de nødvendige 
bestemmelser, idet medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for til 
enhver tid at kunne garantere de ved dette direktiv krævede resultater. 
b) Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen herom. 
2. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 omhandlede love og administrative 
bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved 
offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning 
fastsættes af medlemsstaterne. 
3. Uanset medlemsstaternes ret til at tilpasse de forskellige love, administrative og 
kontraktmæssige bestemmelser på arbejdstidsområdet efter udviklingen, for så vidt som 
dette direktivs minimumskrav overholdes, kan gennemførelsen af direktivet ikke danne 
grundlag for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne. 
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som 
de allerede har udstedt, eller som de udsteder på det område, der er omfattet af dette 
direktiv. 
Artikel 3 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i 
På Rådets vegne 
Formand 
i a 
FORSLAGETS KONSEKVENSER FOR VIRKSOMHEDERNE HERUNDER 
ISÆR SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER (SMV) 
Forslagets titel: 
Forslag til Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 
1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at 
sektorer og aktiviteter, der var udelukket fra direktivet, bliver omfattet 
Dokumentets referencenummer: 98017 
Forslaget 
1. Hvorfor er der i betragtning af nærhedsprincippet behov for en EF-lovgivning 
på området, og hvad er hovedmålet? 
Ministerrådet vedtog den 23. november 1993 direktiv 93/104/EF om visse aspekter i 
forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden. Direktivet havde hjemmel i EF-traktatens 
artikel 118 A, ifølge hvilken medlemsstaterne skal "bestræbe sig på at forbedre navnlig 
arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed...". 
De væsentligste mål er at sikre, at arbejdstagerne beskyttes mod de skadelige virkninger, 
som overdrevent lange arbejdstider, utilstrækkelig hvile eller et uregelmæssigt 
arbejdsmønster har på deres sundhed og sikkerhed. Direktivet giver rig mulighed for at 
anvende principperne deri med en vis smidighed i bestemte situationer. 
Kommissionens oprindelige forslag til arbejdstidsdirektiv dækkede alle økonomiske sektorer 
og aktiviteter. Men Rådet besluttede at udelukke visse sektorer og aktiviteter fra direktivets 
anvendelsesområde. Den nøjagtige ordlyd af bestemmelsen vedrørende direktivets 
anvendelsesområde er: "Dette direktiv finder anvendelse på alle former for ... aktiviteter ... 
med undtagelse afvej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, 
andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse" (artikel 1, 
stk. 3). 
I direktivets 16. betragtning hedder det: "det kan som følge af et arbejdes særlige natur blive 
nødvendigt at træffe særskilte foranstaltninger om tilrettelæggelsen af arbejdstiden inden for 
visse sektorer eller aktiviteter, som dette direktiv ikke finder anvendelse på". 
Rådet fandt således, at undtagelserne havde direkte sammenhæng med det pågældende 
arbejdes karakter, og de skulle ikke ses som udtryk for, at sikkerheden og sundheden er 
tilstrækkelig beskyttet mod skader som følge af arbejdstiden inden for de nævnte sektorer og 
aktiviteter. 
Nærværende forslag indebærer en ændring af Rådets direktiv 93/104/EF om visse 
aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at arbejdstagere, der for 
øjeblikket ikke er omfattet af direktivet, beskyttes mod skadelige virkninger, som 
overdrevent lange arbejdstider, utilstrækkelig hvile eller uregelmæssig arbejdsrytme har på 
deres sundhed og sikkerhed. 
EF-Domstolen har specifikt set nærmere på nærhedsprincippet i forhold til 
arbejdstidsdirektivet. I dommen i den sag, Det Forenede Kongerige havde anlagt med påstand 
om annullation af arbejdstidsdirektivet, bemærker Domstolen, at "når Rådet har fundet det 
nødvendigt at forbedre niveauet for beskyttelsen af arbejdstageres sikkerhed og sundhed og at 
-10-
19 
harmonisere forholdene på dette område, uden at det går ud over forbedringerne, kræves der 
for at opnå dette mål, at der fastsættes minimumskrav på fællesskabsplan". 
Der er nemlig ud fra nærhedsprincippet ingen objektiv forskel mellem de sektorer, der er 
udelukket fra arbejdstidsdirektivet, og dem, der er omfattet. Det må således konkluderes, at 
der ikke kan rejses indsigelse mod lovgivning under påberåbelse af nærhedsprincippet. 
Konsekvenser for virksomhederne 
2. Hvem berøres af forslaget? 
Forslaget skal gælde alle arbejdstagere i de sektorer og aktiviteter, der nu er udelukket fra 
arbejdstidsdirektivet, undtagen søfarende og mobile arbejdstagere i vejtransportsektoren. 
3 Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne træffe i henhold tilforslaget? 
Virksomhederne skal påse, at. direktivet overholdes, navnlig med hensyn til hvile, 
maksimal arbejdstid og årlig ferie. 
4. Hvilke økonomiske virkninger forventes forslaget at få? 
a) Hvad bliver virkningerne 
- For beskæftigelsen? 
Virkningerne for beskæftigelsen afhænger af den måde, hvorpå de fornødne ændringer 
gennemføres. Umiddelbart kan der forventes positive virkninger for beskæftigelsen, 
hvis der ansættes yderligere arbejdstagere, for at overarbejdet kan nedbringes og den 
årlige ferie kan forøges. 
- For investeringerne og oprettelsen af nye virksomheder? 
Ubetydelige 
- For virksomhedernes konkurrenceevne? 
Da fordelene og ulemperne, jf c) og d), opvejer hinanden, vil direktivet virke neutralt. 
b) Skal der indføres nye administrative procedurer? 
Der bliver en engangsudgift til indførelse af nye arbejdstidsplaner. De fleste virksomheder 
har brugbare styringssystemer, men der kan blive brug for visse tiltag, for at 
bestemmelserne kan efterkommes. 
c) Cost-benefit med hensyn til kvantitet og/eller kvalitet 
Kommissionen har foranlediget, at der gennemføres en undersøgelse5 af virkningerne for 
erhvervslivet for at vurdere arbejdstidsdirektivets potentielle virkninger på de sektorer og 
aktiviteter, som direktivet hidtil ikke har fundet anvendelse på. 
5 Business Impact Assessment, Working Time Directive: excluded sectors, Cambridge Policy 
Consultants, oktober 1998 
-11- O 
Undersøgelsen viser, at de omkostninger, virksomhederne står over for, kan inddeles i tre 
grupper: 
1) administrative omkostninger til at sikre, at bestemmelserne overholdes, og at dette kan 
kontrolleres: etablering af systemer til styring af arbejdstid og helbredskontroller 
2) de samlede udgifter til ansættelse af flere arbejdstagere: ansættelsesomkostninger, 
efterfølgende direkte og indirekte udgifter i forbindelse med arbejdsforholdet 
3) udgifter til omstrukturering af arbejdstidens tilrettelæggelse: nye skifteholdsplaner, 
flere hvilefaciliteter og nye aftaler med fagforeninger/samarbejdsudvalg. 
Arbejdsgiveren kan få en række fordele ved at overholde de nye regler, som vil reducere 
bruttoomkostningerne. Det drejer sig om følgende: 
1) færre udgifter som følge af færre afbrydelser i arbejdet på grund af færre ulykker og 
mindre sygefravær 
2) større produktivitet hos de enkelte ansatte som følge af bedre helbred og mindre 
træthed 
3) større produktivitet hos virksomheden som følge af ny tilrettelæggelse af arbejdstiden, 
som forhandles samtidig med indførelsen af de nye regler 
4) færre udgifter til overtidsbetaling som følge af lavere arbejdstid hos dem, der nu 
arbejder mere end den maksimale arbejdstid ifølge de nye bestemmelser. 
d) Hvilke udgifter medfører forslaget? 
Ovennævnte undersøgelse konkluderer, at det er ikke muligt at foretage et præcist skøn 
over udgifter og indtægter som følge af direktivet. Et skøn omfatter mange vurderinger, 
der bygger på ufuldstændige data, og det indebærer derfor en stor fejlmargen. De største 
udgifter skyldes øgede rekrutteringsomkostninger som følge af begrænsningen af den 
ugentlige arbejdstid og bestemmelserne om årlig ferie. De største indtægter skyldes mindre 
overtidsbetaling, større produktivitet hos den enkelte arbejdstager samt færre sygedage og 
arbejdsulykker. Det bedste bud på det samlede omfang af forslagets virkninger er 
følgende. Hvad angår bestemmelserne om seks sektorer og aktiviteter, nemlig vej-, luft-, 
sø- og jernbanetransport, havfiskeri og andre aktiviteter på havet, ligger nettovirkningerne 
(udgifter minus indtægter) mellem nettoindtægter på 1 % og nettoudgifter på 1 % af de 
pågældende arbejdstageres gennemsnitlige årsindkomster. Hvad angår læger under 
uddannelse ligger skønnet på 2 % af de gennemsnitlige årsindkomster. Der foreligger ikke 
tilstrækkelige data til, at der kan foretages et skøn vedrørende sejlads ad indre vandveje. 
5. Indeholder forslaget foranstaltninger, der tager højde for SMV'ernes særlige 
situation (lempeligere eller særlige krav)? 
Nej. Virksomheder af alle størrelser skal være fleksible. 
-12- 21 
Høring 
6. Listen over organisationer, som er blevet hørt om forslaget, og en kortfattet 
redegørelse for deres væsentligste synspunkter. 
Hvidbogen blev udsendt til vide kredse, bl.a. alle de organisationer, der henvises til i 
meddelelsen om gennemførelsen af protokollen om social- og arbejdspolitikken6. De 
pågældende organisationer blev også hørt i anden høringsrunde. Der er gjort rede for 
deres synspunkter i meddelelsen. Endvidere er spørgsmålene blevet drøftet gennem fem år 
i de paritetiske udvalg vedrørende de fem transportsektorer og havfiskeri. 
6 Meddelelse om gennemførelsen af protokollen om social- og arbejdspolitikken, KOM(93) 600 af 
14.12.1993. 
-13-22 
BILAG 
ARBEJDSDOKUMENT: EN SAMMENLIGNING 
Forslag til Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. 
november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, 
således at sektorer og aktiviteter, der var udelukket fra direktivet, bliver omfattet 
RÅDETS DIREKTIV 93/104/EF af 23. 
november 1993 om visse aspekter i 
forbindelse med tilrettelæggelse af 
arbejdstiden 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE 
UNION HAR -
[Betragtninger] 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Foreslåede ændringer 
Ingen ændringer 
AFSNIT I -ANVENDELSESOMRÅDE 
OG DEFINITIONER 
Artikel 1 
Formål og anvendelsesområde 
1. Dette direktiv indeholder 
minimumsforskrifter for sikkerhed og 
sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse 
af arbejdstiden. 
2. Dette direktiv finder anvendelse på: 
a) de minimale daglige hvileperioder, 
ugentlige hvileperioder og årlige ferier, på 
pauser og på den maksimale ugentlige 
arbejdstid, samt på 
b) visse aspekter i forbindelse med 
natarbejde, skifteholdsarbejde og 
arbejdsrytme. 
3. Dette direktiv finder anvendelse på alle 
former for private og offentlige aktiviteter 
som defineret i artikel 2 i direktiv 
89/391 /EØF, jf. dog artikel 17 i nær­
værende direktiv med undtagelse af vej-, 
luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad 
indre vandveje, havfiskeri, andre 
aktiviteter på havet samt aktiviteter, der 
udøves af læger under uddannelse. 
4. Bestemmelserne i direktiv 89/391/EØF Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
3.1. Dette direktiv finder anvendelse på 
alle former for private og offentlige 
aktiviteter som defineret i artikel 2 i 
direktiv 89/391/EØF, jf. dog artikel 17 i 
nærværende direktiv. 
3.2. Direktivet finder ikke anvendelse på 
søfarende som defineret i direktiv ../../EF 
om gennemførelse af aftalen om 
tilrettelæggelse af arbejdstiden for 
søfarende." 
23 
finder i fold udstrækning anvendelse på 
de forhold, der er nævnt i stk. 2, med 
forbehold af strengere og/eller mere 
specifikke bestemmelser i nærværende 
direktiv. 
Artikel 2 - Definitioner 
I dette direktiv forstås ved: 
1. arbejdstid: det tidsrum, hvori 
arbejdstageren er på arbejde og står til 
arbejdsgiverens rådighed under 
udførelsen af sin beskæftigelse eller sine 
opgaver i overensstemmelse med national 
lovgivning og/eller praksis 
2. hvileperiode: det tidsrum, der ikke er 
arbejdstid 
3. natperiode: et tidsrum på mindst syv 
timer, der er fastsat ved national 
lovgivning, og som under alle 
omstændigheder omfatter tidsrummet 
mellem kl. 00.00 og kl. 05.00 
4. natarbejder: 
a) dels en arbejdstager, der normalt 
udfører mindst tre timer af sin daglige 
arbejdstid i natperioden og 
b) dels en arbejdstager, der forventes at 
udføre en vis del af sin årlige arbejdstid i 
natperioden, idet denne del efter den 
pågældende medlemsstats valg fastsættes: 
i) ved national lovgivning efter høring af 
arbejdsmarkedets parter, eller eller 
ii) ved nationale eller.regionale kollektive 
overenskomster eller aftaler mellem 
arbejdsmarkedets parter 
5. skifteholdsarbejde: enhver form for 
tilrettelæggelse af holdarbejde, som består 
i, at arbejdstagerne afløser hinanden på de Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
24 
samme arbejdspladser efter en bestemt 
tidsplan, herunder på skift, og som kan 
være kontinuerligt eller diskontinuerligt, 
hvilket kræver, at arbejdstagerne arbejder 
på forskellige tidspunkter over en given 
periode af dage eller uger 
6. skifteholdsarbejder: arbejdstager, som 
deltager i skifteholdsarbejde. 
Ingen bestemmelse Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
7. mobil arbejdstager: en arbejdstager, der 
arbejder om bord på et havgående 
fiskerfartøj. som sejler under en 
medlemsstats flag, eller der er en del af 
rejsende eller flyvende personale, som er 
ansat af en virksomhed, der for fremmed 
regning udfører passager- eller 
godstransport ad landevejen, ad luftvejen 
eller ad indre vandveje 
8. offshorearbejdé: arbejde. der 
hovedsageligt udføres på eller fra 
offshoreanlæg (herunder boreplatforme'). 
og som direkte eller indirekte har 
forbindelse med udvinding eller udnyttelse 
af mineralforekomster samt dykning i 
forbindelse med sådanne aktiviteter. 
uanset om dykningen udføres fra et 
offshoreanlæg eller et skib 
9. tilstrækkelig hvile: det forhold, at de 
pågældende arbejdstagere har 
regelmæssige hvileperioder, som er 
tilstrækkelige til at sikre, at de på grund af 
træthed eller andre uregelmæssige 
arbejdsrytmer ikke forårsager skader på 
sig selv, kolleger eller andre, og at de 
hverken på kort eller lang sigt skader 
deres helbred. 
25 
AFSNIT II 
MINIMUMSHVILEPERIODER -
ANDRE ASPEKTER AF 
TILRETTELÆGGELSEN AF 
ARBEJDSTIDEN 
Artikel 3 
Daglig hviletid 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger for at sikre, at alle 
arbejdstagere får en 
minimumshvileperiode på elleve 
sammenhængende timer inden for hver 
24-timersperiode. 
Artikel 4 
Pauser 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger for at sikre, at alle 
arbejdstagere kan holde pause, hvis den 
daglige arbejdstid overstiger seks timer; 
de nærmere bestemmelser herfor, 
herunder varigheden og kriterierne for 
tildeling af pausen, fastsættes i kollektive 
overenskomster eller aftaler mellem 
arbejdsmarkedets parter eller, hvor 
sådanne overenskomster eller aftaler ikke 
findes, i den nationale lovgivning. ' 
-
Ingen ændringer 
/ 
Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
Artikel 5 
Ugentlig hviletid 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger for at sikre, at alle 
arbejdstagere for hver syvdagesperiode får 
en sammenhængende 
minimumshvileperiode på 24 timer, hvortil 
lægges de elleve timers daglig hviletid, 
som er omhandlet i artikel 3. Artikel 5 
Ugentlig hviletid 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger for at sikre, at alle 
arbejdstagere for hver syvdagesperiode får 
en sammenhængende 
minimumshvileperiode på 24 timer, hvortil 
lægges de elleve timers daglig hviletid, 
som er omhandlet i artikel 3. 
26 
Minimumshvileperioden i stk. 1 omfatter i 
princippet søndagen. 
Hvis objektive eller tekniske 
omstændigheder eller omstændigheder i 
forbindelse med arbejdets tilrettelæggelse 
gør det berettiget, kan der fastsættes en 
minimumshvileperiode på 24 timer. Udgår 
Ingen ændringer 
Artikel 6 
Maksimal ugentlig arbejdstid 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger for, at det, henset til 
kravene om at beskytte arbejdstagernes 
sikkerhed og sundhed, sikres; 
1. at den ugentlige arbejdstid begrænses 
ved love eller administrative bestemmelser 
eller ved kollektive overenskomster eller 
aftaler mellem arbejdsmarkedets parter 
2. at den gennemsnitlige arbejdstid i løbet 
af en syv dagesperiode ikke overstiger 48 
timer, inklusive overarbejde. 
Artikel 7 
Årlig ferie 
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger for at sikre, at alle 
arbejdstagere får en årlig betalt ferie af 
mindst fire ugers varighed, i 
overensstemmelse med de kriterier for 
opnåelse og tildeling heraf, som er fastsat 
i national lovgivning og/eller praksis. 
2. Den minimale årlige betalte ferieperiode 
kan ikke erstattes med en finansiel 
godtgørelse, medmindre arbejdsforholdet 
ophører. Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
27 
AFSNIT III NATARBEJDE 
SKIFTEHOLDSARBEJDE 
ARBEJDSRYTME 
Artikel 8 
Natarbejdets varighed 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger for at sikre: 
1. at den normale arbejdstid for natarbejde 
i gennemsnit ikke overstige otte timer pr. 
periode på 24 timer 
2. at natarbejdere ved særlig risikofyldt 
beskæftigelse eller beskæftigelse, der 
indebærer en betydeligt fysisk eller 
psykisk belastning, ikke arbejder mere end 
otte timer i løbet af en periode på 24 
timer, i hvilken de udfører natarbejde. 
For så vidt angår dette punkt defineres 
særlig risikofyldt beskæftigelse eller 
beskæftigelse, der indebærer en betydelig 
fysisk eller psykisk belastning, i den 
nationale lovgivning og/eller praksis eller 
ved kollektive overenskomster eller aftaler 
mellem arbejdsmarkedets parter under 
hensyn til de følgevirkninger og risici, der 
er forbundet med natarbejde. Ingen ændringer 
Artikel 9 
Helbredskontrol og 
overgang til dagarbejde natarbejderes 
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger for at sikre: 
a) at der tilbydes natarbejdere gratis 
helbredskontrol, inden de begynder 
beskæftigelse ved natarbejde og derefter 
med regelmæssige mellemrum 
b) at natarbejdere, der lider af 
helbredsproblemer, som påviseligt 
skyldes, at de udfører natarbejde, når det 
er muligt, overføres til dagarbejde, som 
passer til dem. Ingen ændringer 
•2* 
2. Den i stk. 1, litra a), omhandlede gratis 
helbredskontrol skal være omfattet af 
lægens tavshedspligt. 
3. Den i stk. 1, litra a), omhandlede gratis 
helbredskontrol kan indgå i en national 
helbredsordning. 
Artikel 10 
Garantier i forbindelse med natarbejde 
Medlemsstaterne kan lade arbejde, der 
udføres af bestemte kategorier 
natarbejdere, være betinget af opfyldelsen 
af visse garantier på vilkår, der fastsættes i 
den nationale lovgivning og/eller praksis, 
for så vidt angår arbejdere, som løber en 
sikkerheds- eller sundhedsmæssig risiko, 
der er knyttet til natarbejdet. 
Artikel 11 
Information ved regelmæssig 
beskæftigelse af natarbejdere 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger for at sikre, at 
arbejdsgivere, som regelmæssigt 
beskæftiger natarbejdere, på anmodning 
informerer de kompetente myndigheder 
herom. 
Artikel 12 
Sikkerheds- og sundhedsbeskyttelse 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger for at sikre: 
1. at der for natarbejdere og 
skifteholdsarbejdere gælder et 
beskyttelsesniveau for sikkerhed og 
sundhed, som svarer til arten af det 
arbejde, de udfører 
2. at der findes passende beskyttelses- og 
forebyggelsestjenester og -faciliteter 
vedrørende natarbejderes og Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
, 
Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
29 
skifteholdsarbejderes sikkerhed og 
sundhed, som svarer til dem, der gælder 
for de øvrige arbejdstagere, og som er til 
rådighed til enhver tid. 
Artikel 13 
Arbejdsrytme 
Medlemsstater træffer de nødvendige 
foranstaltninger for at . sikre, at en 
arbejdsgiver, der agter at tilrettelægge 
arbejdet efter en bestemt rytme, tager 
hensyn til det generelle princip om, at 
arbejdet skal tilpasses mennesket, navnlig 
med henblik på at afbøde virkningen af 
monotont arbejde og arbejde i en fast 
rytme, og alt efter arbejdets art, til 
kravene vedrørende sikkerhed og 
sundhed, særlig for så vidt angår pauser i 
arbejdstiden. 
AFSNIT IV DIVERSE 
BESTEMMELSER 
Artikel 14 
Mere specifikke fællesskabsbestemmelser 
Bestemmelserne i dette direktiv finder 
ikke anvendelse, hvis andre 
fællesskabsbestemmelser indeholder mere 
specifikke forskrifter på området for så 
vidt angår visse former for beskæftigelse 
eller erhverv. 
Artikel 15 
Gunstigere bestemmelser 
Dette direktiv berører ikke 
medlemsstaternes adgang til at anvende 
eller indføre love og administrative 
bestemmelser, der er gunstigere med 
hensyn til beskyttelse af arbejdstagernes 
sikkerhed og sundhed, eller til at fremme 
eller tillade anvendelse af kollektive 
overenskomster eller aftaler mellem 
arbejdsmarkedets parter, der er gunstigere Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
med hensyn til beskyttelse af 
arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. 
Artikel 16 
Referenceperioder 
Medlemsstaterne kan fastsætte følgende: 
1. for gennemførelsen af artikel 5 
(ugentlig hviletid): en referenceperiode på 
ikke over 14 dage 
2. for gennemførelsen af artikel 6 
(maksimal ugentlig arbejdstid): en 
referenceperiode på ikke over fire 
måneder. 
Perioder med årlig betalt ferie i henhold til 
artikel 7 og perioder med sygeorlov 
medtages ikke i eller er neutrale i forhold 
til beregningen af gennemsnittet 
3. for gennemførelsen af artikel 8 
(natarbejdets varighed) fastsættes der en 
referenceperiode efter høring af 
arbejdsmarkedets parter eller ved 
nationale eller regionale kollektive 
overenskomster eller aftaler mellem 
arbejdsmarkedets parter. 
Hvis den i artikel 5 fastsatte 
minimumshvileperiode på 24 timer falder i 
denne referenceperiode, lades den ude af 
betragtning ved beregning af 
gennemsnittet. 
Artikel 17 
Undtagelsesbestemmelser 
1. Under overholdelse af de generelle 
principper for beskyttelse af 
arbejdstagernes sikkerhed og sundhed kan 
medlemsstaterne fravige artikel 3, 4, 5, 6, Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
31 
8 og 16, når arbejdstidens længde som 
følge af særlige træk ved det udførte 
arbejde ikke måles og/eller fastsættes på 
forhånd, eller når arbejdstagerne selv kan 
fastsætte den, bl.a. når der er tale om: 
a) personale med ledelsesfunktioner eller 
andet personale, der har beføjelse til at 
træffe selvstændige beslutninger 
b) arbejdende familiemedlemmer; eller 
c) arbejdstagere, hvis arbejde knytter sig 
til kirkers og trossamfunds religiøse 
handlinger. Ingen ændringer 
2. Følgende artikler kan fraviges ved love 
eller administrative bestemmelser eller ved 
kollektive overenskomster eller aftaler 
mellem arbejdsmarkedets parter, forudsat 
at der ydes de pågældende arbejdstagere 
tilsvarende kompenserende hvileperioder, 
eller - i usædvanlige tilfælde, hvor det af 
objektive grunde ikke er muligt at yde 
sådanne tilsvarende kompenserende 
hvileperioder - på betingelse af, at der 
ydes de pågældende arbejdstagere en 
passende beskyttelse: 
2.1. artikel 3, 4, 5, 8 og 16: 
a) for aktiviteter, der er kendetegnet ved 
afstand mellem arbejdstagerens 
arbejdssted og bopæl eller ved afstand 
mellem arbejdstagerens forskellige 
arbejdssteder 
b) for vagt-, overvågnings- og 
døgnvagtaktiviteter, der er kendetegnet 
ved nødvendigheden af at beskytte goder 
og personer, feks. når der er tale om 
vagter, portnere eller vagtselskaber 
c) for aktiviteter, der er kendetegnet ved 
nødvendigheden af at sikre kontinuerlige 
ydelser eller vedvarende produktion, Ingen ændringer 
2.1. artikel 3, 4, 5, 8 og 16: 
a) for aktiviteter, der er kendetegnet ved 
afstand mellem arbejdstagerens 
arbejdssted og bopæl eller ved afstand 
mellem arbejdstagerens forskellige 
arbejdssteder, navnlig togpersonale 
Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
tt 
f.eks. når der er tale om: 
i) modtagelse, behandling og/eller pleje på 
hospitaler eller lignende institutioner, 
døgninstitutioner og plejehjem samt 
fængsler 
ii) personale beskæftiget i havne eller 
lufthavne 
iii) presse, radio, fjernsyn, filmproduktion, 
postvæsen og telekommunikation, 
ambulancetjeneste, brandvæsen og 
civilbeskyttelse 
iv) gas-, vand og elektricitetsforsyning, 
renovationsvæsen og forbrændingsanlæg 
v) industrier, hvis arbejdsproces af 
tekniske grunde ikke kan afbrydes 
vi) forsknings- og udviklingsaktiviteter 
vii) jordbrug 
d) i tilfælde forudsigeligt ekstraarbejde, 
f.eks.: 
i) inden for jordbrug 
ii) inden for turisterhvervet 
iii) inden for postvæsenet 
2.2. artikel 3, 4, 5, 8 og 16: 
a) under de omstændigheder, der er nævnt 
i artikel 5, stk. 4, i direktiv 89/391/EØF 
b) i tilfælde af ulykker eller overhængende 
fare for ulykker 
2.3. artikel 3 og 5: 
a) for skifteholdsarbejde, når 
arbejdstageren skifter hold og ikke mellem 
afslutningen af det ene holds arbejde og 
begyndelsen af det andet holds har i) modtagelse, behandling og/eller pleje på 
hospitaler eller lignende institutioner, 
herunder aktiviteter, der udøves af læger 
under uddannelse, døgninstitutioner og 
plejehjem samt fængsler 
(ii) arbejdstagere, der er direkte involveret 
i levering af transport, og andre 
arbejdstagere beskæftiget i havne eller 
lufthavne 
Ingen ændringer 
iv) gas-, olie-, vand og 
elektricitetsforsyning, renovationsvæsen 
og forbrændingsanlæg 
Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
•33" 
mulighed for at tage den daglige eller 
ugentlige hviletid , 
b) ved aktiviteter, der er kendetegnet ved 
flere kortere arbejdsperioder i løbet af 
dagen, feks. rengøringsarbejde. 
Ingen bestemmelse 2.4. artikel 6 i en overgangsperiode på syv 
år fra dette direktivs vedtagelsesdato for 
læger under uddannelse, hvis der 
foreligger en aftale mellem arbejdsgiveren 
og arbejdstagerens repræsentanter. Den 
ugentlige arbejdstid må dog aldrig 
overstige 54 timer i gennemsnit i en 
referenceperiode på fire måneder. 
3. Artikel 3, 4, 5, 8 og 16 kan fraviges 
ved kollektive overenskomster eller aftaler 
mellem arbejdsmarkedets parter på 
nationalt eller regionalt niveau, eller i 
overensstemmelse med regler, som disse 
parter har fastsat, ved kollektive 
overenskomster eller aftaler mellem 
arbejdsmarkedets parter på et lavere 
niveau. 
De medlemsstater, hvor der ikke findes 
noget lovbestemt system for indgåelse af 
kollektive overenskomster eller aftaler 
mellem arbejdsmarkedets parter på 
nationalt eller regionalt niveau på de 
områder, der er omfattet af dette direktiv, 
eller de medlemsstater, hvor der findes en 
særlig lovbestemt ramme herfor, men da 
inden for grænserne af denne, kan i 
overensstemmelse med national 
lovgivning og/eller praksis tillade, at 
artikel 3, 4, 5, 8 og 16 fraviges ved 
kollektive overenskomster eller aftaler 
mellem arbejdsmarkedets parter på et 
passende kollektivt niveau 
Fravigelse i første og andet afsnit er kun 
tilladt, hvis der ydes de pågældende 
arbejdstagere tilsvarende kompenserede 
hvileperioder, eller - i undtagelsestilfælde, 
hvor det af objektive grunde ikke er 
muligt at yde sådanne tilsvarende Ingen ændringer 
34 
kompenserende hvileperioder - på 
betingelse af, at der ydes de pågældende 
arbejdstagere en tilsvarende beskyttelse. 
Medlemsstaterne kan fastsætte nærmere 
regler for: 
- hvordan arbejdsmarkedets parter skal 
anvende dette stykke, og 
- hvorledes bestemmelserne i de kollektive 
overenskomster eller aftaler, som er 
indgået i overensstemmelse med dette 
stykke, kan udvides til også at omfatte 
andre arbejdstagere i overensstemmelse 
med national lovgivning og/eller praksis. 
4. Muligheden fra at fravige artikel 16, nr. 
2, som fastsat i stk. 2, nr. 2.1 og 2.2, og 
stk. 3 i nærværende artikel, må ikke 
medføre, at referenceperioden overstiger 
seks måneder. 
Medlemsstaterne skal dog under 
overholdelse af almindelige principper for 
beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og 
sundhed have mulighed for at tillade, at der 
af objektive og tekniske grunde samt af 
hensyn til arbejdets tilrettelæggelse, ved 
kollektive overenskomster eller aftaler 
mellem arbejdsmarkedets parter fastsættes 
referenceperioder, som under ingen 
omstændigheder må overstige tolv 
måneder. 
Inden udløbet af en periode på syv år 
regnet fra den i artikel 18, stk. 1, litra a), 
fastsatte dato tager Rådet, på grundlag af 
et forslag fra Kommissionen ledsaget af en 
evalueringsrapport, bestemmelserne i dette 
stykke op til fornyet behandling og 
beslutter, hvad der videre skal foretages. 
Ingen bestemmelse Ingen ændringer 
Ingen ændringer 
Artikel 17a 
Mobile arbejdstagere og offshorearbejde 
1. Bestemmelserne i artikel 3. 4. 5 og 8 
finder ikke anvendelse på mobile 
arbejdstagere. 
2. Medlemsstaterne træffer imidlertid de 
fornødne foranstaltninger for at sikre, at 
mobile arbejdstagere har ret til 
35 
Ingen bestemmelse tilstrækkelig hvile. 
3. Medlemsstaterne kan under 
overholdelse af almindelige principper 
for beskyttelse af arbejdstagernes 
sikkerhed og sundhed af objektive og 
tekniske grunde eller af hensyn til 
arbejdets tilrettelæggelse udvide 
referenceperioden, der er omhandlet i 
artikel 16. nr. 2. til tolv måneder for 
mobile arbejdstagere og arbejdstagere. 
der primært udfører offshorearbejde." 
4. Artikel 7 finder ikke anvendelse på 
partsfiskere. 
Artikel 18 
Afsluttende bestemmelser 
1. a) Medlemsstaterne sætter de 
nødvendige love og administrative 
bestemmelser i kraft for at efterkomme 
dette direktiv senest den 23. november 
1996, eller sikrer sig senest på denne dato, 
at arbejdsmarkedets parter ved aftale 
iværksætter de nødvendige bestemmelser, 
idet medlemsstaterne skal træffe alle 
nødvendige foranstaltninger for til enhver 
tid at kunne garantere de ved dette direktiv 
krævede resultater. 
b) i) En medlemsstat kan imidlertid undlade 
at anvende artikel 6 under overholdelse af 
de almindelige principper for beskyttelse af 
arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og 
forudsat, at den ved nødvendige 
foranstaltninger, som er truffet med henblik 
herpå, sikrer: 
- at ingen arbejdsgiver kræver, at en 
arbejdstager præsterer mere end 48 timers 
arbejde i løbet af en syvdagesperiode, 
beregnet som gennemsnit i den 
referenceperiode, der er omhandlet i artikel 
16, nr. .2, medmindre arbejdstageren har 
samtykket i at udføre et sådant arbejde 
- at det ikke lægges arbejdstageren til last, 
at vedkommende ikke er indstillet på at Ingen ændringer 
36 
give sit samtykke til at udføre et sådant 
arbejde 
- at arbejdsgiveren fører ajourførte registre 
over de arbejdstagere, der udfører et 
sådant arbejde 
- at registrene stilles til rådighed for de 
kompetente myndigheder, som af 
sikkerheds og/eller sundhedsmæssige 
årsager kan forbyde eller begrænse 
arbejdstagernes mulighed for at overskride 
den maksimale ugentlige arbejdstid 
- at arbejdsgiveren efter anmodning fra de 
kompetente myndigheder giver disse 
oplysninger om de aftaler, der er indgået 
med arbejdstagerne om udførelse af et 
arbejde, hvorved de overskrider en 
arbejdstid på 48 timer i løbet af en syv 
dagesperiode, beregnet som gennemsnit i 
den referenceperiode, der er omhandlet i 
artikel 16, nr. 2. 
Inden udløbet af en periode på syv år 
regnet fra den i litra a) fastsatte dato tager 
Rådet, på grundlag af et forslag fra 
Kommissionen ledsaget af en 
evalueringsrapport, bestemmelserne i dette 
nr. i) op til fornyet behandling og beslutter, 
hvad der videre skal foretages. 
ii) Medlemsstaterne har ligeledes, for så 
vidt angår anvendelsen af artikel 7, 
mulighed for at anvende en 
overgangsperiode på højst tre år regnet fra 
den i litra a) fastsatte dato, forudsat at det i 
overgangsperioden sikres: 
- at alle arbejdstagere får en årlig betalt 
ferie af tre ugers varighed i 
overensstemmelse med de kriterier for 
opnåelse og tildeling heraf, som er fastsat i 
national lovgivning og/eller praksis 
- at den årlige betalte ferieperiode på tre 
uger ikke kan erstattes med en finansiel 
godtgørelse, medmindre arbejdsforholdet 
ophører. 
c) Medlemsstaterne underretter straks Ingen ændringer 
37 
Kommissionen herom. 
2. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 
omhandlede love og administrative 
bestemmelser, skal de indeholde en 
henvisning til dette direktiv, eller de skal 
ved offentliggørelsen ledsages af en sådan 
henvisning. De nærmere regler for denne 
henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
3. Uanset medlemsstaternes ret til at 
tilpasse de forskellige love, administrative 
og kontraktmæssige bestemmelser på 
arbejdstidsområdet efter udviklingen, for så 
vidt som dette direktivs minimumskrav 
overholdes, kan gennemførelsen af 
direktivet ikke danne grundlag for at sænke 
det generelle niveau for beskyttelse af 
arbejdstagerne. 
4. Medlemsstaterne meddeler 
Kommissionen teksten til de nationale 
retsforskrifter, som de allerede har udstedt, 
eller som de udsteder på det område, der er 
omfattet af dette direktiv. 
5. Medlemsstaterne forelægger hvert femte 
år Kommissionen en rapport om den 
praktiske gennemførelse af bestemmelserne 
i dette direktiv med angivelse af 
arbejdsmarkedsparternes synspunkter. 
Kommissionen underretter Europa-
Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg og Det Rådgivende Udvalg 
for Sikkerhed, Hygiejne og 
Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen 
herom. 
6. Kommissionen forelægger hvert femte år 
Europa-Parlamentet, Rådet og Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport 
om anvendelsen af dette direktiv under 
hensyntagen til stk. 1, 2, 3, 4 og 5. 
Artikel 19 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 23. november 
1993. 
På Rådets vegne 
Formand 
M. SMET 
(1) EFT nr. C 254 af 9. 10. 1990, s. 4. 
(2) EFT nr. C 72 af 18. 3. 1991, s. 95; 
afgørelse af 27. oktober 1993 (endnu ikke 
offentliggjort i Tidende). 
(3) EFT nr. C 60 af 8. 3. 1991, s. 26. 
(4) EFT nr. L 183 af 29.6.1989, s. 1. Ingen ændringer 
39 
FORSLAG TEL DIREKTIV OM TILRETTELÆGGELSE AF ARBEJDSTID 
INDEN FOR VEJTRANSPORT FOR MOBILE ARBEJDSTAGERE OG 
SELVSTÆNDIGE CHAUFFØRER 
40 
BEGRUNDELSE 
A. INDLEDNING 
1. Rådet vedtog den 23. november 1993 direktiv 93/104/EF1 om harmonisering af visse 
bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport, som bygger på artikel 
118A i EF-traktaten. Det er direktivets formål at sikre, at arbejdstagerne beskyttes 
mod de negative virkninger for sundhed og sikkerhed, der skyldes for lang arbejdstid, 
utilstrækkelig hvile eller nedbrydende arbejdsmønstre. Kommissionens oprindelige 
forslag til direktiv dækkede alle økonomiske sektorer og aktiviteter. Rådet besluttede 
dog at udelade bestemte sektorer og aktiviteter, herunder transport, fra direktivet med 
henblik på at træffe særskilte foranstaltninger for disse sektorer og aktiviteter. 
2. Den 15. juli 1997 vedtog Kommissionen en hvidbog2 om de udelukkede sektorer og 
aktiviteter. Heri forklaredes, nødvendigheden af at sikre sundheds- og 
sikkerhedsbeskyttelse for arbejdstagerne i disse sektorer og aktiviteter samt fire mulige 
fremgangsmåder til løsning af dette problem. Kommissionen gik ind for en 
differentieret fremgangsmåde, dvs., at inkludere ikke-mobile arbejdstagere i det 
generelle direktiv og at formulere sektorspecifik lovgivning for mobile arbejdstagere. 
3. Arbejdsmarkedets parter inden for vejtransportsektoren i form af et paritetisk udvalg 
på EF-niveau påbegyndte i oktober 1997 en undersøgelse af, hvorledes 
bestemmelserne i direktiv 93/104/EF bedst kunne tilpasses, således at der blev taget 
hensyn til de specielle forhold i sektoren. I løbet af de kommende måneder udviklede 
diskussionerne sig til forhandlinger. Arbejdsmarkedets to parter havde tilstrækkelig 
meget til fælles til, at de kunne udarbejde en fælles aftale. De to parter var ikke nået til 
enighed den 30. september 1998. Kommissionen informerede arbejdsmarkedets parter 
om, at den agtede at fremsætte forslag, da man ikke var nået til enighed på denne 
dato. 
4. Kommissionen fremlægger nu sine egne forslag med henblik på at indføre specifikke 
arbejdstidsbestemmelser for denne transportsektor. Denne pakke foranstaltninger 
omfatter for det første en udvidelse af det almindelige arbejdstidsdirektiv, 93/104/EF, 
så det dækker ikke-mobile arbejdstagere i vejtransportsektoren, inklusive 
bestemmelser om årlig ferie og helbredskontrol for nattidsarbejdere, samt tilstrækkelig 
hvile og maksimal årlig arbejdstid omfattende alle arbejdstagere; for det andet 
indeholder det et forslag til direktiv, som omfatter alle mobile arbejdstagere, der 
udfører vejtransportaktiviteter, inklusive arbejdere, der arbejder for egen regning, og 
arbejdere der fungerer som selvstændige chauffører. 
5. Dette forslag udgør pakkens anden del. Formålet er ikke blot at beskytte' 
arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, men også at undgå eventuelle 
konkurrenceforvridninger og at forbedre færdselssikkerheden. Forslagets brede 
anvendelsesområde, som omfatter både alle mobile arbejdstagere og selvstændige 
chauffører, tager hensyn til, at denne sektor er meget konkurrencepræget og sigter på 
at modvirke, at vejtransportvirksomheder opdeles i mindre, individuelle enheder. 
Denne fremgangsmåde afspejler også den brede anvendelse på alle transportaktiviteter 
EFTNo, 1307 af 13.12.93, s. 18. 
KOM(97)334. 
-2-
af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser på 
det sociale område inden for vejtransport3. 
6. Kommissionens hvidbog fastslår, at mobile arbejdstagere, der arbejder for egen 
regning falder ind under bestemmelserne i direktiv 93/104/EF. I det derpå følgende 
høringspapir af 31. marts 1998 henvendt til arbejdsmarkedets parter, gjorde 
Kommissionen det klart, at det ikke agtede at udelukke mobile arbejdere, der arbejder 
for egen regning, fra direktiv 93/104/EF medmindre den relevante sektorlovgivning 
ydede en tilsvarende beskyttelse. Dette forslag afspejler direktivets bestemmelser, 
hvad angår bestemte aspekter og er mere gunstigt, end bestemmelserne i det generelle 
direktiv, hvad angår maksimal ugentlig arbejdstid, og denne kategori mobile arbejdere 
medtages derfor i dette forslag. 
7. Kommissionen havde oprindeligt i sin hvidbog planlagt at indarbejde nogle 
arbejdstidselementer i Rådets forordning (EØF) 3820/85. Siden offentliggørelsen af 
dette diskussionspapir har den dog for det første noteret sig medlemsstaternes 
forbehold, som kom til udtryk i Rådets orienteringsdebat i oktober 1997 samt den 
tilbageholdenhed, der blev udvist fra vejtransportarbejdsgivernes sammenslutnings 
side; for det andet var det ønskeligt at inddrage en bredere række aktiviteter under 
lovgivningen og ikke kun de aktiviteter, der umiddelbart forbindes med køretøjet 
såsom pålæsning og aflæsning; for det tredje måtte der tages hensyn til forskelligheden 
af de ordninger der findes i medlemsstaterne vedrørende arbejdstid, som afspejles i 
bestemmelserne i direktiv 93/104/EF og nødvendigheden af at anerkende 
nærhedsprincippet; endelig er det nødvendigt at sikre, at diskussionen om arbejdstid 
ikke distraheres af diskussionerne om revision af de nuværende bestemmelser i 
forordningen. Et direktiv forekommer derfor at være det mest hensigtsmæssige 
instrument. 
8. Dette forslag sigter på at supplere bestemmelserne i forordning (EØF) 3820/85. 
Bestemmelserne om pauser og hviletid samt bestemte andre specifikke elementer i 
forordningen gælder derfor fortsat for de pågældende selvstændige chauffører og 
mobile arbejdstagere. Alle selvstændige chauffører og mobile arbejdstagere, der ikke 
falder under forordningens anvendelsesområde, kommer ind under nærværende 
forslags bestemmelser hvad angår pauser og hviletid. 
9. Kommissionen inkluderer i dette forslag de elementer af den tekst, der blev udarbejdet 
af arbejdsmarkedets parter, hvorom der var enighed. På de områder, hvor der ikke var 
enighed, navnlig vedrørende undtagelser, udgør Kommissionens forslag et kompromis, 
som følger: 
- Artikel 3: en specifik bestemmelse i forordning (EØF) 3820/85 gælder stadig. 
Denne bestemmelse tillader op til maksimalt 65 timers køretid om ugen for 
international passagerbefordring, der ikke er rutekørsel. Hermed anerkendes 
forordningens fleksibilitet, men den begrænses samtidig, idet det er nødvendigt at 
sikre en gennemsnitlig ugentlig arbejdstid på 48 timer over en firemåneders 
referenceperiode, og det kræves at der føres skriftlige optegnelser over sådanne 
forhold, 
3 EFTL 370 af 31.12.85, s. 1. 42 
- Artikel 7: Undtagelser: disse gælder den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid, 
hviletid og natarbejde og foregår på den betingelse, at der gives tilsvarende, 
kompenserende hvileperioder. Referenceperioden for den gennemsnitlige 
maksimale arbejdstid kan kun udvides til seks måneder i modsætning til de 12 
måneder i det almindelige arbejdstidsdirektiv. Man opnår hermed en balance med 
en mere snæver referenceperiode hvori den yderligere fleksibilitet forbundet med 
undtagelsen kan anvendes. Der foreligger også en undtagelse som tillader en 
længere referenceperiode i to etaper på op til 12 måneder under forudsætning af 
en lavere gennemsnitlig arbejdsuge på 35 timer. Dette genspejler forslagets 
målsætning hvad angår tilskyndelse til en kortere arbejdsuge. 
- Artikel 10 og 11: der skal fastsættes sanktioner og udarbejdes en rapport hvert 
andet år om gennemførelse af det foreslåede direktiv og udviklinger på det 
pågældende område. 
- Selvstændige chauffører indgår i direktivets anvendelsesområde. 
B. BERETTIGELSE AF FORANSTALTNINGEN PÅ EF-NIVEAU 
I. Nærhedsprincippet 
a) Hvilke formål har den påtænkte handling set i lyset af EF's forpligtelser? 
Dette forslag indgår i en samordnet gruppe foranstaltninger, som søger at udvide 
bestemmelserne i Rådets direktiv 93/104/EF på en sektorspecifik måde, således at 
alle vejtransportaktiviteter omfattes under hensyntagen til artikel 118 A i traktaten 
om at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og artikel 75 i traktaten om 
at forbedre arbejdsforholdene, færdselssikkerheden og ikke at forårsage 
markedsforvridninger. 
b) Hører den påtænkte handling under EF's enekompetence, eller er der tale om en 
kompetence, som EF deler med medlemsstaterne? 
Artikel 118A fastsætter, at medlemsstaterne navnlig skal bestræbe sig på at 
forbedre arbejdsmiljøet, og for at nå dette mål skal Rådet vedtage bestemmelser 
om minimumskrav på dette område. Artikel 75 fastsætter også, at Rådet skal 
fastsætte fælles bestemmelser med henblik på at gennemføre den fælles 
transportpolitik. 
c) Kan problemet løses mest effektivt af EF eller af medlemsstaterne? 
Arbejdstidsbestemmelser varierer medlemsstaterne imellem både hvad angår form 
og omfang. Et sammenhængende sæt af bestemmelser, som svarer til 
minimumskravene i Rådets direktiv 93/104/EF under hensyntagen til 
vejtransportaktiviteternes særlige forhold kan kun fastsættes på EF-niveau. Dette 
forslag afspejler endvidere de områder, hvorpå der opnåedes enighed mellem 
arbejdsmarkedets parter på europæisk niveau og sikrer, at sådanne bestemmelser 
anvendes i hele Fællesskabet. Det er derfor mere effektivt at gennemføre sådanne 
foranstaltninger som en del af en EF-pakke, end at søge en stykvis løsning via 
medlemsstaterne. 4t O 
d) Hvilke handlingsmuligheder har EF? 
En retsakt, der omfatter hele Fællesskabet, er påkrævet for at nå de nødvendige 
resultater. Det er hensigtsmæssigt at anvende et direktiv med henblik på 
forenelighed med den generelle foranstaltning, dvs. Rådets direktiv 93/104/EF. 
e) Er det nødvendigt med ensartede forskrifter, eller er det tilstrækkeligt at opstille de 
generelle mål i et direktiv? 
Et direktiv er mest hensigtsmæssigt på baggrund af de forskellige ordninger, der 
på nuværende tidspunkt findes i medlemsstaterne. 
C. FORKLARING AF ARTIKLERNE I FORSLAG TIL RÅDETS DIREKTIV 
Artikel 1 
Artikel 1 fastsætter direktivets formål og anvendelsesområde. Minimumssundheds- og 
sikkerhedskrav hvad angår arbejdstid for mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører. 
Det fremgår, at da bestemmelserne i dette direktiv indfører mere specifikke krav for de 
personer, det gælder for, end direktiv 93/104/EF, har bestemmelserne i direktivet forrang. 
Dette sikrer, at mobile arbejdere, der udfører vejtransportaktiviteter og er beskæftiget af 
virksomheder, der arbejder inden for transport for "egen regning" er omfattet af disse 
bestemmelser. Her klargøres også direktivets stilling i forhold til bestemmelserne i Rådets 
forordning (EØF) 3820/85. 
Artikel 2 
1. I artikel .2 defineres, hvorledes arbejdstid forstås i direktivet. Der skelnes mellem 
omfanget af udtrykket "arbejdstid" for selvstændige chauffører og for mobile 
arbejdstagere. Administrativt arbejde og rådighedstjeneste for selvstændige chauffører 
forekommer ikke hensigtsmæssigt, for det første fordi ejeren af en virksomhed har en 
langt større og mere varieret administrativ byrde end en ansat, og for det andet fordi 
kun en ansat normalt kan have rådighedstjeneste. Definitionen af arbejdstid for mobile 
arbejdstagere er et af de punkter, hvorpå arbejdsmarkedets parter nåede til enighed. 
2. Definitionen af "rådighedstjeneste" og "rådighedsvagt" er ganske lang, da der må 
skelnes mellem de to typer aktivitet. Rådighedsvagt hører ikke ind under arbejdstid, da 
der simpelthen er tale om perioder, hvor man er til rådighed for arbejde, men uden 
nogen dermed forbundne pligter. Hvis en buschauffør feks. kører passagerer ud til 
havet, og hvis han er nødt til at holde opsyn med køretøjet i løbet af dagen før 
tilbageturen, betragtes dette som rådighedstjeneste. Hvis han ikke behøver at holde 
opsyn med køretøjet, selv om han skal være til rådighed for at kunne genoptage 
arbejdet, betragtes dette som rådighedsvagt. 
3. Medlemsstaterne har forskellige holdninger over for arbejdstid og skelner på forskellig 
måde, men den fremgangsmåde Kommissionen her anvender bygger på det arbejde, 
der er blevet udført af arbejdsmarkedets parter på europæisk niveau. Det er denne 
skelnen, som gjorde det muligt for arbejdsmarkedets parter at nå til enighed på et 
andet punkt, nemlig en maksimumsarbejdstid pr. uge på 60 timer. Dette element 
bevares også i forslaget. 
44 
4. "Mobile arbejdstagere" omfatter alle praktikanter og lærlinge og afspejler elementer i 
den definition, der anvendes i artikel 3(a) i Rådets direktiv 89/3 91/EØF4 om 
iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og 
sundhed under arbejdet og artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/715 om social 
sikkerhed for vandrende arbejdstagere. 
5. Definitionerne af "hvileperiode" og "uge" svarer til definitionerne i Rådets forordning 
(EØF) 3820/85. 
6. Definitionerne af "natarbejde" og "natarbejdere" følger stort set definitionerne i Rådets 
direktiv 93/104/EF. 
Artikel 3 
1. Den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid på 48 timer med en referenceperiode på fire 
måneder afspejler bestemmelserne i artikel 6 og artikel 16 i Rådets direktiv 93/104/EF. 
2. Det absolutte maksimum på 60 timers ugentlig arbejdstid afspejler konsensus i 
diskussionerne mellem arbejdsmarkedets parter. Dette afspejler også resultatet af en 
undersøgelse, der blev foretaget i fællesskab af arbejdsmarkedets parter, og som 
konstaterede, at mobile arbejdstagere, der udfører vejtransportaktiviteter, arbejdede 
60 timer eller derunder, inklusive overtid, i de fleste medlemsstater. 
3. Rådets forordning (EØF) 3820/85 fastsætter bestemte undtagelser som går ud over 
nærværende direktivs krav. Der er blevet taget hensyn til disse undtagelser i 
nærværende direktiv for at sikre sammenhæng mellem de to instrumenter. Artikel 6, 
stk. 1, giver mulighed for fleksibilitet hvad angår international passagerbefordring, der 
ikke er rutekørsel, således at der kan tillades maksimalt 65 timers køretid om ugen. 
Dette tillades inden for rammerne af den gennemsnitlige maksimale ugentlige 
arbejdstid og skal også registreres i henhold til bestemmelserne i artikel 8 i 
nærværende direktiv. 
4. For at sikre, at registreringer er korrekte, og at arbejdsgiverne ikke pålægges 
uretmæssige forpligtelser, er en arbejdstager - hvis denne arbejder for to forskellige 
virksomheder - forpligtet til at informere hans eller hendes arbejdsgivere om arbejde 
udført for en anden arbejdsgivers regning. 
Artikel 4 
1. For at forenkle overholdelsen og sikre foreneligheden med eksisterende EF-lovgivning 
gælder bestemmelserne om pauser i Rådets forordning (EØF) 3820/85 stadig for de 
mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører, der for øjeblikket falder under disse 
bestemmelser. 
2. Alle mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører pålægges dog en yderligere 
begrænsning på linje med bestemmelserne i det generelle arbejdstidsdirektiv, nemlig en 
obligatorisk pause efter op til seks timers arbejde. Denne bestemmelse afspejler den 
EFTL 183 af 29.6.1989, s. 1. AK 
EFTL 149 af 5.7.1971, s. 2. 
ramme, arbejdsmarkedets parter er blevet enige om og er formuleret på en sådan 
måde, at den er er forenelig med bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) 3820/85. 
Artikel 5 
1. Resten af bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) 3820/85 gælder fortsat, men 
bestemmelserne i Rådets direktiv 93/104/EF udvides til at omfatte andre mobile 
arbejdstagere, som ikke falder ind under forordningen. 
2. Tilføjelsen om en nedskæring af den daglige hvile med en time for andre mobile 
arbejdstagere blev accepteret af begge arbejdsmarkedets parter af hensyn til de 
specifikke forhold forbundet med transportaktiviteter. 
Artikel 6 
1. Bestemmelserne om natarbejdere afspejler aftalen mellem arbejdsmarkedets parter. 
De afspejler den kompromisholdning, hvor man går bort fra det absolutte krav om 
otte timer i en 24 timers periode i direktivet for at opnå en lidt bredere definition af 
natarbejder og en snævert defineret fælles referenceperiode. 
2. Foranstaltninger vedrørende kompensation og ikke-diskriminering blev også 
inkluderet i arbejdsmarkedets parters forslag til aftale uden indsigelse fra nogen af 
siderne og opretholdes i denne tekst. Kompensation betinges af, af 
færdselssikkerheden ikke bringes i fare og afspejler bestemmelserne i artikel 10 i 
Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85. 
Artikel 7 
1. Denne artikel ligner i store træk undtagelserne i det almindelige arbejdstidsdirektiv i 
henhold til hvilket medlemsstaterne kan tillade undtagelser fra direktivets 
bestemmelser gennem nationale love og administrative bestemmelser eller ved 
kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter under 
forudsætning af, at der gives tilsvarende kompenserende hvile. Muligheden for 
individuelle virksomhedsaftaler er ikke inkluderet, da dette direktiv er sektorspecifikt 
og fastsætter minimumskrav for alle vejtransportaktiviteter, og det kan derfor ikke 
tillade den mulighed, at den elementære sociale beskyttelse i branchen sænkes 
generelt. 
2. Medlemsstaterne kan tillade undtagelse fra referenceperioden for den gennemsnitlige 
maksimale arbejdstid fra fire til seks måneder; der kan ikke tillades undtagelser fra 
bestemmelserne om pauser. Begge disse foranstaltninger er strammere end det 
almindelige arbejdstidsdirektiv og afspejler den prioritering, færdselssikkerhed skal 
gives. Der indføjes yderligere en undtagelse i erkendelse af den nedskæring af den 
gennemsnitlige ugentlige arbejdstid, som mange medlemsstater foreslår. Når dette er 
medtaget, afspejler det forslagets mål, hvad angår tilskyndelse til vedtagelse af en 
kortere arbejdsuge. 
3. Køreplaner for rutekørsel med passagerer kan normalt inkludere kortere pauser og 
denne undtagelse afspejler denne ordning under overholdelse af den minimale 
sammensatte tid specificeret i artikel 4. 
46 
Artikel 8 
Dette direktiv og de nationale love og relevante aftaler, der gennemfører direktivet skal af 
arbejdsgiveren ophænges på en sådan måde, at arbejderne er klar over deres rettigheder i 
henhold til dette direktiv på samme måde som anden lovgivning vedrørende sundhed og 
sikkerhed. Forpligtelsen til at bevare optegnelser om tilfælde, hvor den gennemsnitlige 
arbejdsuge på 48 timer overskrides, i to år svarer til bestemmelserne i artikel 18, stk. 1, 
litra b) i det almindelige arbejdstidsdirektiv. 
Artikel 9 
Denne artikel afspejler bestemmelsen i artikel 15 i det almindelige direktiv og bestyrker 
den opfattelse, at dette direktiv udgør en grundlinje for sundheds- og 
sikkerhedsbestemmelser i sektoren. 
Artikel 10 
Dette er en standardbestemmelse, der specificerer, at der skal foreligge sanktioner i 
forbindelse med dette direktiv. 
Artikel 11 
1. De afsluttende bestemmelser afspejler bestemmelserne i artikel 18 i det almindelige 
direktiv. 
2. Da direktivets fokus er sektorspecifikt og er forbundet med bestemmelserne i Rådets 
forordning (EØF) 3820/85 forekommer det hensigtsmæssigt at forelægge en mere 
omfattende rapport om gennemførelse af begge foranstaltninger i medlemsstaterne 
med en fælles tidsfrist. Dette muliggør en mere betimelig og global oversigt over 
sociale spørgsmål i Fællesskabets vejtransportsektor. 
Artikel 12 
Dette er en standardbestemmelse. 
n 
i 
Forslag til 
RÅDETS DIREKTIV 
om tilrettelæggelse af arbejdstid inden for vejtransport for mobile arbejdstagere og 
selvstændige chauffører 
98/0319 (SYN) 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under hensyntagen til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, navnlig 
artikel 75 og 118A, 
under hensyntagen til Kommissionens forslag1, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet2, 
under hensyntagen til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse3, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Artikel 75 i traktaten fastsætter, at Rådet bl.a. skal vedtage fælles regler for vejtransport 
samt foranstaltninger til forbedring af transportsikkerheden; denne artikel udgør det retlige 
grundlag for især vedtagelsen af fælles regler om arbejdstid for selvstændige chauffører, 
der udfører vejtransport; 
artikel 118A i traktaten fastsætter, at Rådet ved hjælp af direktiver skal vedtage 
minimumsforskrifter for at forbedre navnlig arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes 
sikkerhed og sundhed; 
Rådets forordning (EØF) nr. 3820/854 om harmonisering af visse bestemmelser på det 
sociale område inden for vejtransport har fastlagt fælles bestemmelser om køretid og 
hviletid for førere; denne forordning dækker ikke andre aspekter forbundet med arbejdstid 
inden for vejtransport; 
Rådets direktiv 93/104/EF5 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af 
arbejdstiden fastlægger minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med 
tilrettelæggelse af arbejdstiden og finder anvendelse på alle former for private og 
offentlige aktiviteter med undtagelse af bl.a. vej-, luft-, sø- og jernbanetransport og sejlads 
ad indre vandveje; 
Rådet erkendte i præamblen til nævnte direktiv, at det kan blive nødvendigt at vedtage 
særskilte foranstaltninger for tilrettelæggelse af arbejdstiden inden for bestemte sektorer 
eller aktiviteter som nævnte direktiv ikke finder anvendelse på; 
EFTnr. L 370 af 31.12.1985, s. 1. 
EFT nr. L 307 af 13.12.1993, s. 18. 
-9-48 
med henblik på at sikre bedre færdselssikkerhed, undgå konkurrenceforvridning og 
fremme bedre arbejdsforhold inden for vejtransport er det derfor nødvendigt, at alle 
mobile arbejdstagere, der beskæftiger sig med transportaktiviteter, samt selvstændige 
chauffører arbejder i henhold til minimumsforskrifter om arbejdstid; 
forskrifterne i dette direktiv er mere specifikke for vejtransport end bestemte forskrifter i 
direktiv 93/104/EF i ændret form og i henhold til sidstnævnte direktivs artikel 14, har 
disse forskrifter derfor forrang; 
mobile arbejdstagere og selvstændige chauffører skal have daglige og ugentlige 
hvileperioder og tilstrækkelige pauser med henblik på at forbedre færdselssikkerheden, at 
undgå konkurrenceforvridning og at sikre deres sikkerhed og sundhed; det er også 
nødvendigt at fastsætte maksimumsgrænse for antal ugentlige arbejdstimer; 
det skal anføres, at bestemmelserne om hvileperioder og pauser i henhold til Rådets 
forordning (EØF) 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område 
inden for vejtransport fortsat gælder for bestemte mobile arbejdstagere og selvstændige 
chauffører; 
ovenstående forordnings bestemmelser om køretid suppleres med 
arbejdstidsbestemmelserne i nærværende direktiv; 
til trods for intensive forhandlinger mellem arbejdsmarkedsparter har det ikke været muligt 
at nå frem til en aftale om mobile arbejdstagere inden for vejtransport; en sådan aftale skal 
gennemføres ved Rådets beslutning på forslag fra Kommissionen i henhold til artikel 4, 
stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken; 
direktiv ../../EF af../../.. ændrer direktiv 93/104/EF for at sikre, at dets anvendelsesområde 
udvides til at omfatte ikke-mobile arbejdstagere i de sektorer og aktiviteter, der for 
øjeblikket er udelukket fra anvendelsesområdet, og for at yde basal beskyttelse for mobile 
arbejdstagere inden for vejtransport; denne basale beskyttelse omfatter de eksisterende 
bestemmelser om årlig ferie og bestemte basale bestemmelser om natarbejde, herunder 
helbredsundersøgelser; 
forskningen har vist, at menneskets fysik om natten er mere sensitiv for miljøforstyrrelser 
og bestemte besværlige organisationsformer, og at lange perioder med natarbejde kan 
være skadelig for arbejdernes helbred og kan sætte deres sikkerhed og også 
færdselssikkerhed generelt i fare; 
det er derfor nødvendigt at begrænse varigheden af perioder med natarbejde, inklusive 
overarbejde, og at sikre, at arbejdsgiverne fører optegnelser om arbejdstid for natarbejdere 
og for mobile arbejdere, hvis de arbejder mere end det gennemsnitlige ugentlige 
maksimum på 48 timer; 
natarbejdere skal kompenseres tilstrækkeligt for deres arbejde og ikke stilles ugunstigt 
hvad angår uddannelsesmuligheder og forfremmelsesmuligheder; 
forordning (EØF) 3820/85 tillader chauffører, der er omfattet af artikel 6, stk. 4 og 5 en 
køretid på op til 65 timer pr. uge; chaufførernes ugentlige arbejdstid er i medfør af artikel 
3 i nærværende direktiv begrænset til 60 timer pr. uge; de chauffører, der er omfattet af 
artikel 6, stk. 4 og 5 i den nævnte forordning, (EØF) 3820/85, kan fortsat køre i op til 65 
49 
-10- x ° 
timer under forudsætning af at den gennemsnitlige maksimale arbejdsuge på 48 timer over 
en fire måneders periode ikke overskrides; 
Kommissionen overvåger gennemførelsen af dette direktiv og udviklinger på området i 
medlemsstaterne og forelægger Rådet, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg en rapport om bestemmelsernes anvendelse; 
det fastsættes, at visse bestemmelser i nærværende direktiv kan fraviges af henholdsvis 
medlemsstaterne eller arbejdsmarkedets partere; i tilfælde af fravigelse bør der som en 
generel regel ydes de pågældende arbejdstagere tilsvarende kompenserende hvileperioder; 
målene for den ovenfor foreslåede handling kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af 
medlemsstaterne ved anvendelse af subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet i 
traktatens artikel 3B, idet formålet er at sikre, at alle arbejdstagere i Fællesskabet nyder 
tilstrækkelig beskyttelse af sundhed og sikkerhed hvad angår arbejdstid; i betragtning af 
den foreslåede foranstaltnings, omfang og virkning, kan disse mål bedst nås på 
fællesskabsniveau ved indførelse af minimumsbestemmelser, som gælder for hele Det 
Europæiske Fællesskab; nærværende direktiv omfatter kun det nødvendige minimum til at 
nå disse mål -
UDSTEDT DETTE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Formål og anvendelsesområde 
1. Formålet med dette direktiv er at fastsætte minimumskrav for sikkerhed og sundhed i 
forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstid inden for vejtransport og at forbedre 
færdselssikkerhed. 
2. Dette direktiv gælder for alle mobile arbejdstagere inden for vejtransport, som er 
beskæftiget af virksomheder, der er etableret i en medlemsstat, og for selvstændige 
chauffører, der er etableret i en medlemsstat. • 
3. Dette direktiv indeholder mere specifikke fællesskabsforskrifter, hvad angår mobile 
arbejdstagere inden for vejtransport og har derfor i henhold til Rådets direktiv 
93/104/EF forrang i forhold til de relevante forskrifter i Rådets direktiv 93/104/EF 
ændret ved Rådets direktiv ../. ./EF. 
4. Dette direktiv skal gennemføres således at det ikke påvirker gennemførelsen af 
forordning (EØF) 3820/85. 
Artikel 2 
Definitioner 
I dette direktiv forstås ved: 
1. Arbejdstid: 
a) for selvstændige chauffører, den tid, hvori følgende aktiviteter udføres: 
-11-
5 
(i) kørsel 
(ii) på- og aflæsning 
(iii) overvågning af passagers ind- og udstigning af bus 
(iv) rengøring af køretøjet 
(v) sikkerhedskontrol af køretøj og last 
(vi) andet arbejde, der vedrører køretøjets, lastens eller passagerernes sikkerhed 
(vii) teknisk vedligeholdelse af køretøj et 
b) for mobile arbejdstagere, tiden fra arbejdets påbegyndelse til dets afslutning, dvs. 
alle aktiviteter eller rådighedstjeneste, eksklusive pauser. 
Aktiviteterne omfatter navnlig: 
(i) kørsel 
(ii) på- og aflæsning 
(iii) overvågning af passagers ind- og udstigning af bus 
(iv) rengøring af køretøjet 
(v) sikkerhedskontrol af køretøj og last 
(vi) andet arbejde, der vedrører køretøjets, lastens eller passagerernes sikkerhed 
(vii) teknisk vedligeholdelse af køretøjet 
(viii) administrativt arbejde 
2. Rådighedstjeneste: den tid, hvori den mobile arbejdstager er på sin arbejdsplads, klar 
til at påtage sig sit arbejde, i pågældende fald på eget initiativ, og generelt med 
bestemte hverv forbundet med at være på arbejde. 
Rådighedsvagt: den periode, hvori den mobile arbejdstager ikke har pligter, men er 
disponibel til at påbegynde arbejde. Den mobile arbejdstager skal forud informeres om 
rådighedsvagter i henhold til de betingelser, man er nået til enighed til om mellem 
arbejdsmarkedets parter på det niveau og i henhold til de bestemmelser, der er fastsat 
af medlemsstaternes lovgivning. 
Med forbehold af medlemsstaternes lovgivning og aftalerne mellem arbejdsmarkedets 
parter i henhold til hvilke, der skal kompenseres for sådanne vagter eller at sådanne 
vagter skal være begrænsede, betragtes rådighedsvagter ikke som arbejdstid i henhold 
til nærværende direktivs artikel 3 og 6. 
3. Mobile arbejdstagere: alle arbejdstagere, inklusive praktikanter og lærlinge, som 
beskæftiges af en virksomhed til at udføre vejtransportaktiviteter, og som udgør en del 
afrejsende personale. 
4. Hvileperiode: en uafbrudt periode på mindst en time, hvori den mobile arbejdstager 
eller den selvstændige chauffør frit kan disponere over sin tid. 
5. Uge: perioden mellem mandag kl. 00.00 og søndag kl. 24.00. 
6. Natperiode: det tidsrum på mindst 7 timer, der er fastsat ved national lovgivning, og 
som under alle omstændigheder omfatter tidsrummet mellem midnat 24.00 og 05.00. 
7. Natarbejde: arbejde i en periode, som omfatter over to timer nattetid. 
8. Natarbejder: en mobil arbejdstager eller selvstændig chauffør som: 
51 
(i) normalt udfører natarbejde eller 
(ii) udører en vis del af deres årlige arbejdstid i natperioden. Denne del defineres ved 
medlemsstaternes nationale lovgivning efter høring af arbejdsmarkedets parter. 
Artikel 3 
Maksimal ugentlig arbejdstid 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre: 
1. at den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid ikke overstiger 48 timer. Den 
maksimale ugentlige arbejdstid kan udvides til 60.timer under forudsætning af, at den 
gennemsnitlige ugentlige arbejdstid på 48 timer ikke overskrides i en fire-måneders 
periode. Dette påvirker ikke artikel 6, stk. 4 og 5 i forordning (EØF) 3820/85 under 
forudsætning af, at de pågældende selvstændige chauffører og mobile arbejdstagere ikke 
overskrider den gennemsnitlige maksimale arbejdsuge på 48 timer i en periode på fire 
måneder 
2. at arbejdstiden for en mobil arbejdstager, der arbejder for mere end en 
arbejdsgiver, svarer til summen af de præsterede arbejdstimer. Den mobile arbejdstager er 
forpligtet til at informere den pågældende arbejdsgiver skriftligt om arbejde udført for en 
anden arbejdsgiver. 
Artikel 4 
Pauser 
Med forbehold af det beskyttelsesniveau der ydes af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 
om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransportområdet træffer 
medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at mobile arbejdstagere under 
ingen omstændigheder er beskæftiget med, eller at selvstændige chauffører under ingen 
omstændigheder udfører de i artikel 2, stk. 1, nævnte aktiviteter i mere end seks 
sammenhængende timer uden pause. Arbejdet afbrydes med en pause på mindst 30 
minutter, hvis den samlede arbejdstid er på seks til ni timer, og med en pause på mindst 45 
minutter, hvis den samlede arbejdstid er på mere end ni timer. De i første sætning nævnte 
pauser kan opdeles på perioder på mindst 15 minutters varighed. 
Artikel 5 
Hviletid 
1. Selvstændige chauffører og de mobile arbejdstagere, der falder ind under Rådets 
forordning (EØF) nr. 3820/85, skal have de deri fastsatte hvileperioder. 
-13- 52 
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at andre mobile 
arbejdstagere end de i stk. 1 nævnte har en uafbrudt hvileperiode ved afslutningen af 
deres daglige arbejde på mindst 11 sammenhængende timer. 
3. Den hviletid, der er omhandlet i stk. 2, kan afkortes med en periode på op til en time, 
forudsat at en anden hvileperiode som kompensation herfor forlænges til mindst 12 
timer, hvilket skal ske i den kalendermåned eller i de fire uger, der følger. 
4. For andre selvstændige chauffører og mobile arbejdstagere end de i stk. 1 nævnte, 
træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at sikre følgende: efter 
maksimalt seks sammenhængende daglige arbejdsperioder, forlænges den hviletid, der 
er omhandlet i stk. 2, med yderligere 24 sammenhængende timer som ugentlig hviletid, 
jf. dog stk. 1 i denne artikel. 
Artikel 6 
Natarbejdere 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre: 
1. at den daglige arbejdstid for en natarbejder ikke overstiger otte timer. Den kan være 
på op til 10 timer, forudsat at gennemsnittet på otte timer pr. dag ikke overstiges over 
en periode på to måneder; artikel 3 finder anvendelse på de perioder, hvor 
natarbejdere ikke anmodes om at udføres natarbejde; 
2. at kompensation for natarbejde sker i overensstemmelse med national lovgivning, 
kollektive overenskomster og/eller national praksis, men at en sådan kompensation 
kun tillades på betingelse af, at færdselssikkerheden ikke bringes i fare; 
3. at mobile arbejdstagere, som er natarbejdere, sikres samme adgang til 
videreuddannelse og forfremmelse som de øvrige arbejdstagere. 
Artikel 7 
Undtagelser 
1. Undtagelser fra artikel 3, 5 og 6 kan vedtages ved love og administrative 
bestemmelser eller ved kollektive aftaler eller overenskomster mellem 
arbejdsmarkedets parter, forudsat de pågældende arbejdere indrømmes tilsvarende 
hvileperioder. 
2. Muligheden for undtagelse fra artikel 3 må ikke medføre, at der fastsættes en 
referenceperiode på over seks måneder for den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid på 
48 timer. Medlemsstaterne kan endvidere tillade undtagelser fra artikel 3 under 
forudsætning af, at den gennemsnitlige maksimale arbejdsuge reduceres som følger: 
- til gennemsnitligt 39 timer over en referenceperiode på op til ni måneder, og 
- til gennemsnitligt 35 timer over en referenceperiode på op til 12 måneder. 
-14- 53 
Pauser kan opdeles i perioder på under 15 minutter for rutekørsel med passagerer på 
en distance på under 50 km. 
Artikel 8 
Information og registrering 
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at mobile 
arbejdstageres arbejdsgiver foretager følgende: 
a. arbejdsgiver er forpligtet til på et hensigtsmæssigt sted i virksomheder at 
ophænge en kopi af denne aftale, af den relevante nationale lovgivning, af 
forretningsordenen, af de kollektive overenskomster og af eventuelle aftaler på 
virksomhedsniveau, som er indgået på grundlag af dette direktiv; 
b. arbejdsgiveren er forpligtet til at registrere arbejdstiden for mobile arbejdstagere, 
som arbejder over 48 timer om ugen og, for natarbejdere, som arbejder over end 
otte timer om dagen. De registrerede oplysninger skal opbevares i mindst to år. 
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at en selvstændig 
chauffør fører et register over sin arbejdstid, når han arbejder over 48 timer om ugen ' 
eller, hvis han er natarbejder, mere end otte timer om dagen. De registrerede 
oplysninger opbevares i mindst to år. 
Artikel 9 
Gunstigere bestemmelser 
Dette direktiv påvirker ikke medlemsstaternes ret til at anvende eller indføre love og 
administrative bestemmelser, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af de mobile 
arbejdstageres og de selvstændige chaufførers sikkerhed og sundhed, eller at der fremmes 
eller tillades anvendelse af kollektive overenskomster eller aftaler mellem 
arbejdsmarkedets parter, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af de mobile 
arbejdstageres sikkerhed og sundhed. 
Artikel 10 
Sanktioner 
Medlemsstaterne fastsætter sanktioner for overskridelse af de nationale bestemmelser til 
gennemførelse af dette direktiv og træffer de nødvendige skridt til at sikre, at de 
håndhæves. Sanktionerne skal være effektive, stå i forhold til overskridelsen og være 
tilstrækkeligt afskrækkende. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen disse 
bestemmelser senest den i artikel 11, stk. 1, nævnte dato og eventuelle senere ændringer 
meddeles i god tid. ^ q. 
-15-
Artikel 11 
Afsluttende bestemmelser 
1. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og administrative bestemmelser til at 
overholde dette direktiv senest [to år efter ikrafttrædelse] eller sikre sig senest på 
denne dato, at arbejdsmarkedets parter ved aftale iværksætter de nødvendige 
bestemmelser, idet medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for til 
enhver tid at kunne garantere, at de ved dette direktiv fastsatte bestemmelser opfyldes. 
2. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 omhandlede love og administrative 
bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved 
offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne 
henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
3. Uanset medlemsstaternes ret til at. tilpasse de forskellige love, administrative og 
kontraktmæssige bestemmelser på arbejdstidsområdet efter udviklingen, for så vidt 
som dette direktivs minimumskrav overholdes, kan gennemførelsen af direktivet ikke 
danne grundlag for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af mobile. 
arbejdstagere og selvstændige chauffører. 
4. Medlemsstaterne aflægger rapport til Kommissionen hvert andet år om 
gennemførelsen af dette direktiv med angivelse af arbejdsmarkedsparternes 
synspunkter. Rapporten skal være Kommissionen i hænde senest den 30. september 
efter udløbsdatoen for den toårige periode, rapporten dækker. Den toårige periode er 
den samme, som den der nævnes i artikel 16, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 
3820/85. 
5. Kommissionen udarbejder hver andet år en rapport om gennemførelsen i 
medlemsstaterne af dette direktiv og udviklingen på området. Kommissionen sender 
denne rapport til Rådet, Europa-Parlamentet og det Økonomiske og Sociale Udvalg. 
6. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som 
de allerede har udstedt, eller som de udsteder på det område, der er omfattet af dette 
direktiv. 
Artikel 12 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
-16-
KONSEKVENSANALYSE 
Forslagets konsekvenser for virksomheder, herunder navnlig små og mellemstore 
virksomheder. 
Forslagets betegnelse: 
Forslag til Rådets direktiv om tilrettelæggelse af arbejdstid inden for vejtransport for 
mobile arbejdstagere og for selvstændige chauffører. 
Dokumentets referencenummer: 98018. 
Forslaget 
1. Hvorfor er der, under hensyntagen til nærhedsprincippet, behov for EF-lovgivning 
på dette område, og hvad der de vigtigste målsætninger? 
EF-lovgivningen bygger på artikel 75 og 118A i traktaten. Tilrettelæggelse af 
transportmarkedet er en af de væsentlige faktorer i gennemførelsen af den fælles 
transportpolitik. Det bliver stadig vigtigere at fastsætte fælles krav til arbejdstid inden for 
vejtransport i betragtning af denne transportmådes dominerende plads i Fællesskabet, 
liberaliseringen af markedsadgang og behovet for at sikre, at der ikke forekommer 
konkurrenceforvridning mellem operatørerne. Fastsættelse af minimumskrav for alle 
transportaktiviteter forebygger eventuel opløsning af vejtransporterhvervet, forbedrer 
færdselssikkerhed og forbedrer arbejdsbetingelserne for mobile arbejdstagere og 
selvstændige. 
Lovgivningen afspejler også Kommissionens forpligtelse til at foreslå EU-lovgivning om 
arbejdstid for de sektorer, der tidligere var udelukket fra det almindelige­
arbejdstidsdirektiv, direktiv 93/104/EF, hvilket den forsøger at gøre for vejtransports 
vedkommende ved som en del af en pakke foranstaltninger at fremsætte et forslag til 
direktiv, som tilpasser det almindelige direktivs bestemmelser til de specifikke 
omstændigheder, der gælder for mobile arbejdstagere og selvstændige. 
Forslaget sigter også på at bringe drøftelserne mellem arbejdsmarkedets parter på 
europæisk niveau et skridt fremad, ved for det første at inkludere de punkter, hvor 
synspunkterne nærmede sig hinanden i forslaget og ved for det andet på de punkter, hvor 
der var uenighed, at fastsætte en holdning som er i overensstemmelse med eksisterende 
EF-lovgivning og som respekterer foranstaltningens underliggende formål. Forslaget 
fastsætter således en 48 timers gennemsnitlig maksimal arbejdsuge og et loft på 60 timer 
for ugentlig arbejdstid. Der fastsættes også minimumspauser og hvileperioder samt 
bestemmelser om natarbejde. De anvendte definitioner af arbejdstid svarer til de 
definitioner, arbejdsmarkedets parter er enige om. 
Kun et EF-instrument kan forene de forskellige ordninger, der på nuværende tidspunkt er 
gældende i medlemsstaterne, idet man herved etablerer et fælles grundlag, hvorved der 
skabes et minimumsniveau for sundheds- og sikkerhedsbeskyttelse, hvoraf følger bedre 
færdselssikkerhed, bedre arbejdsforhold, og hvorved man undgår markedsforvridning. 
-17. 56 
Virkningerne for virksomhederne 
2. Hvem påvirkes af forslaget? 
Hvilke virksomhedssektorer? 
Forslaget påvirker alle mobile arbejdstagere og selvstændige inden for vejgodstransport 
og passagertransport ad vej. 
Hvor store virksomheder (de små og mellemstore virksomheders andel)? 
I henhold til en rapport fra 1995, som blev udarbejdet af arbejdsmarkedets parter på 
europæisk niveau, tegner vejtransportaktiviteter sig for ca. 6,5 mio. arbejdspladser i Den 
Europæiske Union. Inden for passagertransport er der ca. 1,2 mio. arbejdspladser, inden 
for vejgodstransport for tredjemand ca. 2,1 mio. og vejgodstransport for egen regning 3-
3,5 mio. arbejdspladser. Vejtransportvirksomheder i Fællesskabet driver gennemsnitlig ca. 
4,4 køretøjer. I 1990 drev 78% af disse virksomheder i de medlemsstater, hvorom der 
foreligger oplysninger, mellem 1 og 5 køretøjer, 11% mellem 6 og 10 køretøjer og 11% 
over 11 køretøjer. Andelen af små og mellemstore virksomheder i vejtransportsektoren er 
derfor stor. 
Er disse virksomheder beliggende i bestemte geografiske områder i Fællesskabet? 
Tallene er stort set ens i alle medlemsstaterne, undtagen Østrig, Belgien og Nederlandene, 
hvor antallet af virksomheder med over 5 køretøjer er noget højere, men over 90% af 
operatørerne i Middelhavslandene samt Sverige og Finland har mellem 1 og 5 køretøjer. 
3. Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne træffe for at overholde forslaget? 
Transportvirksomheden skal tilrettelægge sin aktivitet på en sådan måde, at grænserne for 
maksimal arbejdstid overholdes, og at dens mobile arbejdsstyrke får de minimale 
hvileperioder og pauser. Hvis operatøren er selvstændig, skal han tilrettelægge sit arbejde 
således, at det svarer til de fastlagte krav. I begge tilfælde skal optegnelser om perioder, 
hvor den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid overskrides opbevares i to år og det samme 
gælder for exceptionelle tilfælde, som er beskrevet i undtagelserne. Arbejdsgiverne er også 
- med henblik på at informere de mobile arbejdere - forpligtet til at opslå den relevante 
lovgivning og de relevante aftaler. 
4. Hvilke økonomiske virkninger forventes forslaget at få? 
for beskæftigelsen? 
I nogle medlemsstater anvendes lignende foranstaltninger allerede på nationalt niveau, og i 
disse medlemsstater får de ikke store virkninger for de mobile arbejdstagere. I de 
medlemsstater, hvor der ikke findes sådanne foranstaltninger eller kun foranstaltninger på 
et lavere niveau, kan forslaget medføre øget beskæftigelse. De ansattes sundhed og 
sikkerhed bliver forbedret, hvilket fører til større stabilitet på lang sigt i de ansattes 
produktion. For operatører med en snæver margin kan en nedgang i produktionen 
medføre en nedskæring af forretningsaktivitet i stedet for ansættelse af yderligere 
personale. Lovgivning kan derfor muligvis føre til en konsolidering i denne erhvervsgren i 
nogle medlemsstater. 
-18-
Hvad angår selvstændigt erhvervsdrivende søger denne lovgivning at stille dem på samme 
fod som andre vejtransportaktiviteter hvad angår bestemmelser om arbejdstid samtidig 
med at de far større fleksibilitet hvad angår definitionen af arbejdstid. Lovgivningen 
begrænser den tid, der tilbringes i forbindelse med køretøjet og kræver lidt papirarbejde, 
men da de allerede er begrænset hvad angår køretid og hviletid i henhold til Rådets 
forordning (EØF) 3820/85, skulle denne lovgivning ikke kunne påvirke deres arbejde 
negativt. Fra et færdselssikkerhedssynspunkt er en begrænsning for den selvstændige af 
andre aktiviteter end kørsel et middel til at sikre at overtræthed ikke påvirker personens 
kørsel. Den kan derfor medføre bedre kvalitet af den leverede tjenesteydelse og dermed 
sikre fortsat beskæftigelse. 
- for investeringer og oprettelse af nye virksomheder? 
Det er muligt, at forslagene vil medføre en forøget, omend begrænset, investering i nye 
køretøjer. Det er dog ikke sandsynligt, at forslaget kommer til at påvirke investeringer i 
væsentlig grad, og det hindrer heller ikke nødvendigvis oprettelse af nye virksomheder, da 
der kun er tale om en omorganisering af aktiviteter, så der tages hensyn til nogle 
grundlæggende minimal- og maksimalstørrelser. Disse krav sikrer en sundere arbejdskraft, 
som vil kunne yde sit bedste, og - for de selvstændige - danner de en ramme, hvori kan 
fortsætte deres aktiviteter. 
- for virksomhedernes konkurrenceevne? 
Forslaget sigter på at sikre lige betingelser for virksomhederne ved at fastsætte fælles 
minimumskrav for arbejdstid og for transportaktiviteter, hvorved konkurrenceforvridning 
mindskes. 
- kvantitative og kvalitative cost-benefits 
Kommissionen fik foretaget en konsekvensanalyse1 med henblik på at vurdere den 
eventuelle betydning af arbejdstidsdirektivet på de sektorer og aktiviteter, der på 
nuværende tidspunkt er udelukket fra direktivet, inklusive vejtransport. 
Undersøgelsen viser, at de omkostninger, virksomhederne står over for, falder i tre 
kategorier: 
1. de administrative omkostninger forbundet med at sikre den interne overholdelse 
og at bevise den eksterne overholdelse: at skabe og drive systemer til at overvåge 
arbejdstid 
2. de samlede omkostninger ved at ansætte yderligere arbejdskraft: 
ansættelsesomkostninger, derefter direkte og indirekte beskæf-
tigelsesomkostninger 
3. omkostningerne ved at omstrukturere tilrettelæggelse af arbejdstid: nye 
skifteholdsplaner, yderligere faciliteter til hvileperioder, nye aftaler med 
fagforeninger/arbej dsråd. 
1 Business Impact Assessment, Working Time Directive: excluded sectors, Cambridge Poligy 
Consultants, oktober 1998. Q 
-19-
Arbejdsgiveren far også en række fordele som følge af overholdelse af de nye 
bestemmelser, som modsvarer bruttoomkostningerne. Det drejer sig om: 
1. omkostningsnedskæringer som følge af vinding pga. færre arbejdsafbrydelser, da 
der er færre ulykker og mindre fravær pga. sygdom 
2. bedre produktivitet fra de enkelte arbejdstageres side pga. bedre helbred og 
mindre træthed 
3. bedre virksomhedsproduktivitet pga. arbejdstidens omlægning, som forhandles 
samtidig med de nye bestemmelser 
4. besparelser i form af overtidspræmier, som ikke længere skal betales til de 
arbejdstagere, der på nuværende tidspunkt arbejder mere end det maksimale antal 
timer. 
- Hvad er direktivets omkostninger? 
Ovennævnte konsekvensanalyse konkluderer, at det ikke er muligt at foretage en præcis 
vurdering af omkostninger og fordele ved gennemførelse af direktivet. Ethvert skøn 
involverer mange konklusioner på grundlag af ufuldstændige oplysninger, og der er derfor 
tale om en bred fejlmargin. De væsentlige omkostninger skyldes yderligere ansættelser, 
som igen skyldes gennemførelse af bestemmelserne om den begrænsede arbejdsuge og den 
årlige ferie. De væsentlige fordele skyldes nedskæring af overtidsbetaling, større individuel 
produktivitet, nedskæring af sygefravær og antallet af ulykker. Det bedste skøn, der kan 
gives af den sandsynlige størrelsesorden af forslagets nettopåvirkning er ca. 0,2% af 
lønningsomkostningerne. 
Det faktum, at vejtransport har manglet en sammenhængende social ramme har forårsaget 
alvorlige problemer for denne sektor i de senere år og har ført til større uventede 
omkostninger, der er vanskelige at sætte tal på, herunder fallit, ikke blot i 
vejtransportsektoren, men også for mange virksomheder, hvis distribution er afhængig af 
vejtransport. Man forsøger med dette forslag at indføre foranstaltninger som afhjælper 
dette. 
Bredere set viser Kommissionens meddelelse om fremme af færdselssikkerhed i EU: 
programmet for 1997-20012 at færdselsulykker forårsager store omkostninger for 
samfundet. Man regner med, at omkostningen ved en færdselsulykke med dødelig udgang 
er på 1 mio. ECU i form af direkte omkostninger (tabt produktivitet, lægeomkostninger 
og forsikringsomkostninger) og hermed regnes ikke sådanne omkostninger som smerte, 
sorg og lidelse. Der forekommer for øjeblikket ca. 45. 000 færdselsulykker med dødelig 
udgang i EU og ca. 18% af disse (som kan medføre mere end et dødsfald) involverer 
lastbiler eller busser. Der er derfor tale om betydelige omkostninger for samfundet. 
Sammenhængen mellem ulykker og træthed, der skyldes for lange arbejdstimer og 
natarbejde inden for vejtransport er blevet belyst i en undersøgelse, der for nylig er blevet 
udført for Kommissionen3, som bygger på tidligere udført og generelt anerkendt arbejde. 
3 KOM (97) 131 endelig udg. af 9.4.97, s. 5. 
Le lien entre la durée du travail des conducteurs routiers et la sécurité routiére au sein de l'Union 
Européenne, Universitat-Gesamthochschule Kassel, Institut fur Arbeitswissenschaft, juni 1997. 
-20- 5 9 
5. Indeholder forslaget foranstaltninger, som går ud på at tage hensyn til små og 
mellemstore virksomheders særlige situation (begrænsede eller afvigende krav osv.)? 
Forslaget indeholder ikke specifikke foranstaltninger med dette for øje. Det giver dog en 
mere snæver arbejdstidsdefinition for selvstændigt erhvervsdrivende, bibeholder 
bestemmelserne i forordning (EØF) 3820/85 for disse, hvad angår pauser og 
hvileperioder, og undtager dem fra forpligtelsen til at slå oplysninger op. 
Høring 
6, Liste over organisationer som er blevet hørt om forslaget og som har fremført 
særlige synspunkter. 
Kommissionen vedtog den 15. juli 1997 en hvidbog om de sektorer og aktiviteter der er 
udelukket fra direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af 
arbejdstiden, hvori den gjorde rede for den generelle målsætning for sine forslag for alle de 
udelukkede sektorer, inklusive vejtransport. EFS (Den Europæiske Faglige 
Samarbejdsorganisation) støttede Kommissionens foretrukne løsning i form af en 
differentieret fremgangsmåde til indførelse af arbejdstid og sagde, at de udelukkede 
områder unødvendigt fik det almindelige direktivs fleksibilitet. De fremsatte denne 
holdning i et sammensat svar, der dækkede alle sektorer og aktiviteter, inklusive FST 
(Federation of Transport Workers' Unions), som blandt andet repræsenterer 
vejtransportarbejdere. UNICE (Union of Industrial and Employers1 Confederation of 
Europe) udtrykte på arbejdsgivernes vegne, at de ikke mente, der var noget behov for 
yderligere EF-lovgivning, da "alle medlemsstaterne har lovgivning, som yder beskyttelse 
hvad angår arbejdstid, og i de fleste lande suppleres denne af kollektive overenskomster" 
og "der foreligger allerede en lovgivningsramme på EU-niveau om disse spørgsmål samt 
om sundheds- og sikkerhedsproblemer i vejtransporten i form af forordning 3820/85". 
IRU (Den Internationale Vejtransportorganisation) bekræftede deres synspunkt om, at en 
bedre anvendelse af de eksisterende bestemmelser ville være at foretrække fremfor nye 
bestemmelser. En bindende fremgangsmåde bør bygge på arbejdsmarkedets parters fælles 
synspunkter på niveauet for de enkelte transportmåder. 
IRU og FST besluttede derefter at påbegynde indledende drøftelser og under disse 
drøftelser udsendte Kommissionen anden etape høring til arbejdsmarkedets parter i løbet 
af april 1998. Arbejdsmarkedets parter sendte en fælles skrivelse til Kommissionen den 27. 
maj 1998, hvori de angav, at drøftelserne skred fremad med det formål at forhandle en 
aftale om arbejdstid på grundlag af principperne i direktiv 93/104/EF, fremme af loyal 
konkurrence og med hensyntagen til de specifikke træk ved vejtransport. 
Trods et plenarmøde i sidste øjeblik og indsats fra en mægler nåede man ikke til enighed 
ved Kommissionens tidsfrist den 30. september 1998. Begge sider angav en liste over de 
problemer, man hver især havde med aftalens tekst, som vedrørte definitionen af arbejdstid 
og rådighedstjeneste/rådighedsvagt og - helt fundamentalt - omfanget af undtagelser til 
aftalen. 
Kommissionens forslag har stort set medtaget de områder, hvorom der var enighed, og 
indeholder en kompromisholdning hvad angår undtagelser. Man har anvendt de 
definitioner, der er fastsat i teksten, da der kun var nogle delegationer der under de sidste 
drøftelser satte spørgsmålstegn' ved disse, samt en maksimal arbejdsuge på 60 timer. 
Vanskeligheden ved sådanne definitioner er de nære forbindelser med betalingsordninger i 
-21- 60 
de forskellige medlemsstater, men man bør huske på, at bestemmelserne i direktivet ikke 
på nogen måde forsøger at påvirke sådanne drøftelser. 
Kommissionens tekst er derfor endnu et skridt fremad, den bygger på arbejdsmarkedets 
parters indgående drøftelser i det forløbne år og slår bro over den sidste kløft mellem de to 
sider. 
-22- Gi 
FORSLAG VEDRØRENDE 
TILRETTELÆGGELSE AF ARBEJDSTIDEN FOR SØFARENDE 
62 
Indledning til forslagene 
1. Forslagene omhandler tilrettelæggelse af arbejdstiden i søtransportsektoren. 
2. I hvidbogen om sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet 
(KOM(97) 334) hed det, at det er almindeligt med lange arbejdstider på havet. Men det 
har hidtil været vanskeligt at gennemføre en systematisk begrænsning af arbejdstiderne på 
grund af konkurrencen fra skibe, der sejler under tredjelandes flag. 
Beskæftigelsesnedgangen i den EU-registrerede flåde - med over 30% mellem 1985 og 
1995 - har faktisk været kilde til stor bekymring for både rederierne og søfolkene i de 
senere år. Derfor, og fordi der er tale om et globalt erhverv, har det ligget det paritetiske 
udvalg på sinde at opnå enighed i de internationale organisationer, førend man begynder at 
behandle interne fællesskabsspørgsmål. 
3. I Den Internationale Søfartsorganisation blev man i 1995 enig om at vedtage den 
reviderede konvention om standarder for uddannelse, godkendelse og vagttjeneste 
(STWC-konventionen) for så vidt angår mindstekravene med hensyn til vagters 
hvileperioder. Her er der fastsat mindste hvileperioder på ti timer i døgnet. Hvileperioden 
kan højst opdeles i to dele, heraf én, der varer i mindst seks sammenhængende timer. Der er 
endvidere fastsat ugentlige hvileperioder på mindst 70 timer. Rådet vedtog den 25. maj 
1998 direktiv 98/35/EF om ændring af direktiv 94/58/EF om 
minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv. Dette afspejler bestemmelserne i STCW-
konventionen af 1995 med hensyn til mindstehvileperioder for vagter på dækket og i 
maskinrummet. 
4. Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) vedtog i oktober 1996 en ny konvention (nr. 
180) om søfarendes arbejdstid. Ifølge konventionen skal søfarende om bord på skibe have 
enten en maksimal arbejdstid (14 timer i døgnet og 72 timer om ugen) eller en 
minimumshviletid (ti timer i døgnet og 77 timer om ugen). Konferencen besluttede sig 
ligeledes for en mekanisme, der ville gøre det muligt at håndhæve bestemmelserne i 
konvention nr. 180 over for fartøjer, der er registreret i tredjelande, men som sejler i EU-
farvande, gennem havnestatskontrollen. 
5. For at tage hensyn til erhvervets internationale karakter ønsker Kommissionen i 
samarbejde med arbejdsmarkedets parter at arbejde for foranstaltninger, der beskytter 
sikkerhed og sundhed såvel for søfarende, der arbejder om bord på fartøjer, som sejler 
under en medlemsstats flag, som for søfarende, der arbejder om bord på 
tredjelandsfartøjer. Der fremlægges således følgende forslag. 
6. Et forslag til direktiv om gennemførelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af 
arbejdstiden for søfarende, som blev indgået den 30. september 1998. 
7. Et forslag til direktiv om håndhævelse af søfareres arbejdstid på skibe, der anløber EU-
havne. 
63 
8. Kommissionen har endvidere udarbejdet et udkast til en henstilling til medlemsstaterne 
om ratificering af ELO-konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding af 
skibe samt protokol til ELO-konvention nr. 147 om minimumsnormer i handelsskibe. 
Henstillingen, der rettes særskilt til medlemsstaterne, vedlægges til orientering. 
9. Da direktivet om gennemførelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af 
arbejdstiden for søfarende er baseret på aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken, gælder det ikke for Det Forenede Kongerige (medmindre 
det vedtages i henhold til Amsterdam-traktatens artikel 139, når den er trådt i kraft). 
Kommissionen agter derfor, når tiden er inde, at forelægge Rådet et direktivforslag, 
således at direktivet i henhold til protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken 
også kommer til.at gælde for Det Forenede Kongerige. 
64 
FORSLAG TIL 
RÅDETS DIREKTIV 
OM GENNEMFØRELSE AF DEN AFTALE OM 
TILRETTELÆGGELSE AF ARBEJDSTIDEN FOR SØFARENDE, 
SOM ER INDGÅET MELLEM EUROPEAN COMMUNITY 
SHIPOWNERS' ASSOCIATION (ECSA) OG FEDERATION OF 
TRANSPORT WORKERS' UNIONS IN THE EUROPEAN UNION 
(FST) 
(forelagt af Kommissionen) 
-4-65 
INDLEDNING 
FORMÅL MED FORSLAGET 
1. Dette forslag til direktiv har til formål at iværksætte vedlagte aftale om 
tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, der den 30. september 1998 blev 
indgået mellem de organisationer, der repræsenterer arbejdsgivere og arbejdstagere i 
søfartssektoren (ECSA og FST). 
2. Da hvidbogen om sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet, 
blev udsendt til arbejdsmarkedets parter, blev de bedt om at betragte det som første 
runde i en formel høring vedrørende arbejdstiden i de pågældende sektorer og 
aktiviteter. Kommissionen iværksatte den 31. marts 1998 anden runde af 
høringsprocessen vedrørende indholdet af det planlagte forslag, der byggede på 
reaktionerne på hvidbogen. 
3. Efter den anden høringsrunde indgik de organisationer, der repræsenterer 
arbejdsgivere og arbejdstagere på europæisk plan, European Community Shipowners' 
Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in the European 
Union (FST), den 30. september 1998 en europæisk aftale om tilrettelæggelse af 
arbejdstiden for søfarende. Denne aftale blev sendt til Kommissionen, og parterne 
anmodede under henvisning til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken om, at denne rammeaftale blev iværksat ved en 
rådsafgørelse på forslag af Kommissionen. 
GENNEMGANG AF AFTALEN 
4. I sin meddelelse om gennemførelse af protokollen om social og 
arbejdsmarkedspolitikken1 understregede Kommissionen, at den i kraft af sin rolle 
som traktaternes vogter udarbejder (...) sine forslag til afgørelse, som den forelægger 
Rådet, idet den tager hensyn til de kontraherende parters repræsentative status, deres 
mandat samt "lovmæssigheden" af enhver bestemmelse i den kollektive aftale i 
forhold til fællesskabslovgivningen og under overholdelse af bestemmelserne 
vedrørende små og mellemstore virksomheder i artikel 2, stk. 2. Under alle 
omstændigheder agter Kommissionen at udarbejde en begrundet udtalelse om ethvert 
forslag, som forelægges'for Rådet vedrørende dette område, med Kommissionens 
bemærkninger til og vurdering af den aftale, der er indgået mellem arbejdsmarkedets 
parter. 
KOM(93) 600 af 14:12.1993. 
-5-
I. DE KONTRAHERENDE PARTERS REPRÆSENTATIVE STATUS OG DERES 
MANDAT 
5. De organisationer, der har underskrevet aftalen, er FST, the Federation of Transport 
Workers' Unions in the European Union, og ECSA, the European Community 
Shipowners' Associations. De to organisationer har deltaget i Det Paritetiske Udvalg 
for Søtransport siden dets oprettelse i 1987. Det paritetiske udvalgs arbejde har 
udmøntet sig i en række fælles udtalelser om søfartspolitiske spørgsmål, navnlig de 
sociale og arbejdsmarkedsmæssige følger. 
6. Ifølge det materiale, de kontraherende parter har indsendt, er de knyttet til en specifik 
sektor og er organiseret på europæisk plan. De er endvidere sammensat af 
organisationer, som indgår som et integreret og anerkendt element i strukturerne for 
dialogen mellem arbejdsmarkedets parter i medlemsstaterne, og de har kapacitet til at 
forhandle aftaler og er repræsentative i samtlige medlemsstater. Endelig har de 
relevante strukturer, der sikrer en effektiv deltagelse i gennemførelsen af aftalen om 
social- og arbejdsmarkedspolitikken. 
7. ESCA repræsenterer de nationale rederiforeninger i alle medlemsstaterne. Og de er 
langt de største arbejdsgiverorganisationer, som repræsenterer redere med skibe 
under en medlemsstats flag. FST repræsenterer langt størsteparten af de europæiske 
søfarende. Alle medlemsorganisationerne er direkte involveret i 
overenskomstforhandlinger på nationalt plan. 
8. Organisationerne opfylder således betingelserne for at fungere som 
arbejdsmarkedspart på europæisk plan, således som det er fastlagt i ovennævnte 
meddelelse fra Kommissionen fra 1993, og de er blevet opført på listen over 
anerkendte arbejdsmarkedsorganisationer i bilag I til Kommissionens meddelelse2, 
hvor ECSA er opført som en sektorbestemt arbejdsgiverorganisation og FST som et 
europæisk fagforbund med EFS-medlemskab. 
ii. OVERHOLDELSE AF BESTEMMELSERNE VEDRØRENDE SMÅ OG 
MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER 
9. Ifølge artikel 2, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken skal det i al 
lovgivning på området undgås at pålægge administrative, finansielle og retlige byrder 
af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore 
virksomheder. 
10. I aftalen sondres der ikke mellem arbejdstagere i små og mellemstore virksomheder 
og andre arbejdstagere. Der er dog i flere bestemmelser (artikel 3, artikel 4 og artikel 
5, stk. 6) om, at der i national lovgivning eller kollektive overenskomster kan 
fastsættes regler om muligheder, undtagelser eller fleksibilitet. 
KOM(1998) 322 endelig udg. 
67 
11. Disse bestemmelser viser, at arbejdsmarkedets parter er villige til at tilskynde til 
indførelse af nye, fleksible former for tilrettelæggelse af arbejdstiden, som er bedre 
tilpasset den erhvervsmæssige skibsfarts behov, og der bør tages hensyn til såvel 
virksomhedernes som arbejdstagernes behov. 
12. Følgelig har Kommissionen kunnet konkludere, at bestemmelserne vedrørende små 
og mellemstore virksomheder er blevet overholdt. 
III. "LOVMÆSSIGHEDEN" AF AFTALENS BESTEMMELSER 
13. Kommissionen har nøje undersøgt hver enkelt bestemmelse i aftalen og har ikke 
fundet bestemmelser, der er i modstrid med fællesskabsretten. Det forhold, at aftalen 
indeholder forpligtelser for medlemsstaterne, rokker ikke ved dens lovmæssighed. 
Tværtimod fremgår det af den 2. erklæring til aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken3, at det andet trin i gennemførelsen af aftalerne mellem 
arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan (dvs. ved en afgørelse, som Rådet træffer 
på forslag af Kommissionen) kan indebære forpligtelser for medlemsstaterne. Disse 
forpligtelser følger ikke direkte af aftalen mellem arbejdsmarkedets parter, men af 
selve gennemførelsen af aftalen. Med hensyn til indholdet af aftalen omhandler afsnit 
IV Kommissionens vurdering heraf. 
iv. VURDERING AF AFTALEN 
14. Fastsættelsen af minimumsforskrifter for arbejdstiden i den europæiske aftale om 
tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende gennemfører punkt 7, 8 og 19 i 
fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og 
sociale rettigheder 
15. Efter Kommissionens opfattelse er tilpasning, smidiggørelse og tilrettelæggelse af 
arbejdstiden af afgørende betydning for såvel arbejdstagernes vilkår som 
virksomhedernes dynamik, og det har stor betydning for forholdene på 
arbejdsmarkedet og for fremme af beskæftigelsen. 
16. Kommissionen kan således fuldt ud tilslutte sig målene i den aftale om arbejdstiden, 
som ECSA og FST har indgået, og Kommissionen mener, at aftalen er vigtig ud fra 
tre aspekter. 
3 "De elleve Høje Kontraherende Parter erklærer, at det første trin i gennemførelsen af 
aftalerne mellem arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan - der er nævnt i artikel 4, stk. 2 -
består i at udbygge aftalernes indhold ved kollektive forhandlinger efter hver medlemsstats regler, 
og at dette derfor ikke indebærer, at medlemsstaterne har pligt til direkte at anvende disse aftaler 
eller udarbejde regler for gennemførelse heraf, eller at de har pligt til at ændre de gældende 
nationale bestemmelser for at lette iværksættelsen af disse." 
-7-
68 
17. For det første er indførelsen af EF-minimumsforskrifter for søfarendes arbejdstid et 
vigtigt skridt på vejen mod etablering af nogle grundlæggende rettigheder for 
arbejdstagerne. 
18. For det andet markerer aftalen en afvejning mellem på den ene side behovet for at 
sikre rimelig beskyttelse af søfarendes sikkerhed og sundhed for så vidt angår 
arbejdstiden og på den anden side kravet om, at søgående skibe, som er beskæftiget 
med erhvervsmæssig skibsfart, kan operere med rimelig fleksibilitet, og om, at der 
skal opretholdes rimelige normer for offentlig sikkerhed. Aftalen er i den henseende i 
. overensstemmelse med Kommissionens sociale handlingsprogram på mellemlang sigt 
1995-97, hvidbogen om sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra 
arbejdstidsdirektivet4, Kommissionens handlingsprogram for den fælles 
transportpolitik5 og grønbogen "Partnerskab - vejen til en ny tilrettelæggelse af 
arbejdet"6. 
19. For det tredje er aftalen et bemærkelsesværdigt resultat for den sektorielle sociale 
dialog på fællesskabsplan, og den bekræfter de europæiske arbejdsmarkedsparters 
afgørende rolle i arbejdet for på EU-plan at udbygge, komplettere og tilpasse de 
nationale.bestemmelser om arbejdsvilkår, og endelig understreger den dynamikken i 
aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der indgår i Amsterdam-traktaten. 
20. Kommissionen betragter alle disse betingelser som værende til opfyldt for at kunne 
oversende et forslag til gennemførelse af aftalen ved en rådsafgørelse. 
KOMMISSIONENS FORSLAG 
21. I sin meddelelse af 14. december 1993 udtalte Kommissionen at, "hvis en aftale, der 
er indgået på fællesskabsplan, gennemføres via Rådets afgørelse på grundlag af 
Kommissionens forslag, har Rådet i henhold til Kommissionen ikke mulighed for at 
ændre aftalen. Kommissionen nøjes derfor, efter at den har set nærmere på den aftale, 
arbejdsmarkedets parter har indgået, under alle omstændigheder med at foreslå, at 
Rådet vedtager en afgørelse vedrørende aftalen i den form, i hvilken den er blevet 
indgået". Den foreslåede retsakt er i dette tilfælde et direktiv. Dette indeholder 
derfor nogle standardbestemmelser om direktivets gennemførelse i medlemsstaterne. 
22. Endvidere udtalte Kommissionen, at "Rådets afgørelse begrænses til at gøre 
bestemmelserne i den fælles aftale, der er indgået mellem de pågældende 
arbejdsmarkedsparter, bindende for disse, således at aftalens tekst ikke vil indgå som 
en del af afgørelsen, men vil foreligge som bilag hertil". 
KOM(97) 334 endelig udg. 
KOM(95) 302 endelig udg. 
KOM(97) 128 endelig udg. 
-8-69 
23. Endelig meddelte Kommissionen, at "såfremt Rådet beslutter i overensstemmelse 
med de procedurer, der er fastsat i sidste afsnit i artikel 4, stk. 2, ikke at iværksætte 
aftalen i den form, den er indgået mellem arbejdsmarkedets parter, trækker 
Kommissionen sit forslag til afgørelse tilbage og undersøger muligheden for på 
grundlag af det udførte arbejde at fremsætte et forslag til retsakt på det pågældende 
område". 
24. Kommissionen Har således ikke indarbejdet aftalens tekst i sit forslag, men har 
vedlagt den som bilag hertil. Endvidere understreges det, at hvis Rådet skulle ændre 
aftalen, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter, vil Kommissionen trække sit 
forslag tilbage. 
I. RETSGRUNDLAG 
25. Ifølge artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken finder 
iværksættelsen af aftaler, der indgås på fællesskabsplan, sted (...) i spørgsmål under 
artikel 2 efter fælles anmodning fra de underskrivende parter, ved en afgørelse, som 
Rådet træffer på forslag af Kommissionen. Aftalen om tilrettelæggelse af arbejdstiden 
for søfarende falder ind under arbejdsmiljøet, som omhandles i artikel 2, stk. 1, i 
aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Dette emne hører til de områder, 
hvor Rådet kan træffe afgørelse med kvalificeret flertal. Dette emne hører til de 
områder, hvor Rådet kan træffe afgørelse med kvalificeret flertal. 
26. Denne artikel omtaler ikke høringen af Europa-Parlamentet i forbindelse med 
anmodninger til Kommissionen fra arbejdsmarkedets parter. Som Kommissionen har 
forpligtet sig til i nævnte meddelelse, har den dog holdt Europa-Parlamentet 
informeret om de forskellige faser i høringen af arbejdsmarkedets parter, og det får 
tilsendt dette forslag, så det i givet fald kan meddele Kommissionen og Rådet sin 
udtalelse. Det samme gælder for Det Økonomiske og Sociale Udvalg. 
//. RETSAKTENS FORM 
27. Begrebet "afgørelse", som anvendes i artikel 4, stk. 2 i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken, henviser til en af de bindende retsakter i traktatens artikel 
189. Det er Kommissionen, der skal foreslå Rådet, hvilken af de tre bindende 
retsakter i den pågældende artikel (forordning, direktiv eller beslutning), der vil være 
mest hensigtsmæssig. I den pågældende sag er det i betragtning af arten og indholdet 
af teksten fra arbejdsmarkedets parter klart, at denne rammeaftale vil kunne anvendes 
indirekte og omsættes til medlemsstaternes nationale ret af medlemsstaterne og/eller 
arbejdsmarkedets parter. Den mest passende retsakt til gennemførelse heraf vil 
således i dette tilfælde være et rådsdirektiv. Endvidere mener Kommissionen, at i 
•70 
lyset af indgåede forpligtelser bør aftalens tekst ikke indgå i direktivet, men 
vedlægges som bilag hertil. 
28. Kommissionen har følgende kommentarer til de enkelte artikler i direktivforslaget. 
Artikel 1 
29. Denne artikel begrænser sig til at gøre aftalen mellem arbejdsmarkedets parter 
obligatorisk, således at den kan gennemføres ved en rådsafgørelse som anført i artikel 
4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. 
Artikel 2, 3 og 4 
30. Det fastsættes i artikel 2, stk. 1, at direktivets bestemmelser kun er 
minimumsforskrifter, idet medlemsstaterne kan indføre strengere regler på det 
pågældende område. 
31. Artikel 2, stk. 2, er en standardbestemmelse, der skal hindre forringelser i 
medlemsstater, der på det tidspunkt, hvor direktivet vedtages, har et højere 
beskyttelsesniveau end det, der sikres ifølge aftalen. Bestemmelsen betyder, at det 
generelle beskyttelsesniveau for arbejdstagerne ikke må sænkes, når direktivet er 
vedtaget. Medlemsstaterne har dog mulighed for at vedtage forskellige bestemmelser 
foranlediget af deres økonomiske, sociale og arbejdsmarkedsmæssige politik, 
forudsat at aftalens minimumsforskrifter overholdes. Det står i hvert fald klart, at 
medlemsstaterne manøvrefrihed kun omfatter beskyttelsesniveauer, der er højere end 
dem, direktivet sikrer. 
32. Ifølge artikel 3 skal medlemsstaterne indføre sanktioner, der skal være effektive, stå i 
rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. Som i alle 
juridiske systemer er det også i forbindelse med håndhævelse af fællesskabsretten 
vigtigt på den ene side at få alle, som har forpligtelser i henhold til den pågældende 
ret, til at undlade at overtræde bestemmelserne, og på den anden side at sørge for, at 
de, som ikke overholder dem, bliver behørigt straffet. 
33. Artikel 4 og 5 indeholder de sædvanlige bestemmelser om gennemførelse i 
medlemsstaternes nationale ret. 
BEGRUNDELSE FOR DIREKTIVET SET I FORHOLD TIL NÆRHEDSPRINCIPPET 
34. Forslaget til Rådets direktiv om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af 
arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowners' 
Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in the European 
-10-
71 
Union (FST) er i overensstemmelse med nærhedsprincippet med hensyn til de to kriterier, 
. dvs. nødvendighed og proportionalitet, sådan som de er beskrevet i artikel 3 B i 
. Maastricht-traktaten. 
35. Hvad angår det første kriterium, nødvendigheden af at Fællesskabet handler, så er det 
begrundet, i og med at arbejdsmarkedets parter i forbindelse med proceduren som 
foreskrevet i artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken er blevet enige 
om, at det er nødvendigt med en fællesskabsindsats på området, og at de har anmodet 
om, at deres aftale, som er indgået på fællesskabsplan, gennemføres ved en afgørelse, 
som Rådet træffer på forslag fra Kommissionen i medfør af artikel 4, stk. 2, i aftalen 
om social- og arbejdsmarkedspolitikken. 
36. Hvad angår proportionalitetsprincippet så imødekommer Rådets direktiv dette krav, i 
og med at det begrænser sig til at fastsætte de overordnede mål, der skal nås af 
medlemsstaterne, idet selve indholdet af direktivet ikke er fastsat af Fællesskabet, 
men af arbejdsmarkedets parter. 
KONKLUSION 
37. Rådet anmodes om at vedtage direktivforslaget om gennemførelse af den aftale om 
tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European 
Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' 
Unions in the European Union (FST). 
38. Da forslaget er baseret på aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, gælder det 
ikke for Det Forenede Kongerige (medmindre det vedtages i henhold til Amsterdam­
traktatens artikel 139, når den er trådt i kraft). Kommissionen agter derfor, når tiden 
er inde, at forelægge Rådet et direktivforslag, således at direktivet også kommer til at 
gælde for Det Forenede Kongerige. 
-11- 72 
Forslag til Rådets direktiv om gennemførelse af den aftale om 
tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem 
European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of 
Transport Workers' Unions in the European Union (FST) 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - 98/0320 <PRT) 
under henvisning til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er bilag til 
protokollen (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er bilag til 
traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 4, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
(1) Med udgangspunkt i protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er bilag 
til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, er medlemsstaterne, bortset fra 
Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, (i det følgende benævnt 
"medlemsstaterne"), som ønsker at videreføre tankerne fra socialpagten af 1989, blevet 
indbyrdes enige om en aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken; 
(2) arbejdsgivere og arbejdstagere (arbejdsmarkedets parter) kan i henhold til artikel 4, 
stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken i fællesskab anmode om, at aftaler, 
der indgås på europæisk plan, bliver iværksat ved en afgørelse, som Rådet træffer på 
forslag af Kommissionen; 
(3) Rådet har vedtaget direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med 
tilrettelæggelse af arbejdstiden; søtransport var en af de sektorer , der ikke var omfattet af 
direktivet; 
(4) der bør tages hensyn til Den Internationale Arbejdsorganisations principper om 
tilrettelæggelse af arbejdstiden, herunder navnlig arbejdstiden for søfarende; 
(5) Kommissionen har i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken konsulteret arbejdsmarkedets parter om de mulige retningslinjer 
for en fællesskabsindsats vedrørende de sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra 
arbejdstidsdirektivet; 
(6) Kommissionen har efter denne konsultation ment, at en fællesskabsindsats var 
ønskelig, og har derpå konsulteret arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan om 
indholdet af det påtænkte forslag i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i den 
pågældende aftale; 
(7) European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport 
Workers' Unions in the European Union (FST) har meddelt Kommissionen, at de ønsker 
-12-73 
at indlede forhandlinger i henhold til artikel 4 i aftalen om social- og 
arbej dsmarkedspolitikken; 
(8) de nævnte organisationer indgik den 30. september 1998 en aftale om tilrettelæggelse 
af arbejdstiden for søfarende; denne aftale indeholder en fælles anmodning til 
Kommissionen om, at aftalen iværksættes ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af 
Kommissionen, som det er fastsat i artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken; 
(9) Rådet har i sin resolution af 6. december 1994 om visse perspektiver for en social- og 
arbejdsmarkedspolitik for Den Europæiske Union: Bidrag til økonomisk og social 
konvergens i Unionen anmodet arbejdsmarkedets parter om at være sig bevidst, at de selv 
har mulighed for at indgå overenskomster, eftersom de er tættere på de sociale og 
arbejdsmarkedsmæssige problemer og den sociale og arbejdsmarkedsmæssige virkelighed; 
(10) Denne aftale finder anvendelse på søfarende på ethvert søgående skib, uanset om det 
er privatejet eller offentligt ejet, som er registreret inden for en medlemsstats territorium, 
og som normalt er beskæftiget med erhvervsmæssig skibsfart; 
(11) en passende retsakt til gennemførelse af aftalen er et direktiv ifølge traktatens artikel 
189; medlemsstaterne holdes på den måde fast på, hvilket resultat der skal nås, mens de 
nationale myndigheder selv kan vælge form og metode; 
(12) i overensstemmelse med nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf. 
traktatens artikel 3 B, kan målene for dette direktiv ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af 
medlemsstaterne, og de kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan; direktivet går 
ikke længere end det, der kræves for at nå målene; 
(13) udtryk, der anvendes i aftalen, men som ikke er særskilt defineret deri, kan 
medlemsstaterne ifølge direktivet selv definere i overensstemmelse med national 
lovgivning og praksis, således som det også er tilfældet ved andre social- og 
arbejdsmarkedspolitiske direktiver, der anvendes lignende udtryk, forudsat at de 
pågældende definitioner er i overensstemmelse med aftalens indhold; 
(14) Kommissionen har udarbejdet sit direktivforslag i overensstemmelse med 
Kommissionens meddelelse af 20. maj 1998 om tilpasning og fremme af den sociale dialog 
på fællesskabsplan under hensyntagen til de kontraherende parters repræsentative status 
samt lovmæssigheden af hver enkelt bestemmelse i aftalen; 
(15) Kommissionen har udarbejdet sit direktivforslag i overensstemmelse med artikel 2, 
stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, ifølge hvilken det i al lovgivning 
på området skal undgås at pålægge administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan 
art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder; 
7 4 
(16) Kommissionen har i overensstemmelse med sin meddelelse af 14. december 1993 om 
gennemførelsen af protokollen (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken informeret 
Europa-Parlamentet og sendt det forslaget til direktiv, der indeholder aftalen; 
(17) Kommissionen har endvidere informeret Det Økonomiske og Sociale Udvalg; 
(18) i aftalen fastsættes minimumsforskrifter; Medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets 
parter kan opretholde eller indføre mere gunstige bestemmelser; 
(19) gennemførelsen af direktivet må ikke* tjene som begrundelse for eventuelle 
forringelser af den eksisterende i situation i de enkelte medlemsstater; 
(20) medlemsstaterne kan efter fælles anmodning fra arbejdsmarkedets parter overlade det 
til dem at gennemføre dette direktiv, under forudsætning af at medlemsstaterne træffer alle 
de nødvendige foranstaltninger for på et hvilket som helst tidspunkt at være i stand til at 
sikre de resultater, der er foreskrevet i dette direktiv; 
(21) iværksættelsen af aftalen bidrager til gennemførelse af de mål, der er omhandlet i 
artikel 1 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Dette direktiv har til formål at iværksætte vedlagte aftale om tilrettelæggelse af 
arbejdstiden for søfarende, der den 30. september 1998 blev indgået mellem de 
organisationer, der repræsenterer arbejdsgivere og arbejdstagere i søfartssektoren (ECSA 
ogFST). 
Artikel 2 
Minimumskrav 
1. Medlemsstaterne kan opretholde eller indføre bestemmelser, der er mere gunstige 
end dem, der er fastsat i dette direktiv. 
2. Gennemførelsen af direktivet må under ingen omstændigheder anvendes som 
tilstrækkelig begrundelse for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af 
arbejdstagerne på de områder, direktivet omfatter. Dette tilsidesætter dog ikke 
medlemsstaternes og/eller arbejdsmarkedets parters ret til som følge af ændrede 
omstændigheder at fastsætte andre retlige, administrative og kontraktmæssige 
bestemmelser end dem, der gælder på direktivets vedtagelsestidspunkt, forudsat at de 
minimumsforskrifter, der er fastsat i direktivet, overholdes. 
-14- ( i) n K 
Artikel 3 
Sanktioner 
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af 
gennemførelsesbestemmelserne til dette direktiv og træffer alle nødvendige 
foranstaltninger til at sikre håndhævelsen af disse bestemmelser. Sanktionerne skal være 
effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. 
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen disse bestemmelser senest den i artikel 4 
nævnte dato, og eventuelle senere ændringer meddeles hurtigst muligt. 
Artikel 4 
Gennemførelse 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft 
for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 2001, eller sikrer sig senest på denne 
dato, at arbejdsmarkedets parter ved aftale har truffet de nødvendige foranstaltninger, idet 
medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for til enhver tid at kunne 
garantere de ved dette direktiv krævede resultater. De underretter straks Kommissionen 
herom. 
2. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 omhandlede love og administrative 
bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved 
offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning 
fastsættes af medlemsstaterne. 
Artikel 5 
Adressater 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles 
På Rådets vegne 
Formand 
-15-
Bilag 
EUROPÆISK AFTALE OM TILRETTELÆGGELSE AF 
ARBEJDSTIDEN FOR SØFARENDE 
Under henvisning til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der optræder som 
bilag til protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der optræder som bilag til 
traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og særlig artikel 3, stk. 4 og 
artikel 4, stk. 2, og ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken 
iværksættes aftaler, der indgås på fællesskabsplan, efter fælles anmodning fra de 
underskrivende parter, ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af 
Kommissionen; 
har de underskrivende parter indgivet en anmodning herom; 
De underskrivende parter har indgået følgende aftale: 
§1 
1. Denne aftale finder anvendelse på søfarende på søgående skibe, uanset om de er i 
offentlig eller privat eje, som er registreret inden for en medlemsstats territorium, 
og som anvendes almindeligt til kommerciel søfart. I forbindelse med denne 
aftale anses et skib, som er registreret i to stater, for at være registreret inden for 
den stats territorium, hvis flag det fører. 
Tvivlsspørgsmål om, hvorvidt et skib i forbindelse med denne aftale skal anses 
for at være et søgående skib eller et skib, som anvendes til kommerciel søfart, 
afgøres af den kompetente myndighed i medlemsstaten. De berørte 
sammenslutninger af skibsredere og søfarende bør høres. 
§2 
I forbindelse med denne aftale forstås ved udtrykket: 
(a) "arbejdstid" det tidsrum, hvor en søfarende skal arbejde på grund afskibet; 
(b) "hvileperiode" det tidsrum, der ligger uden for arbejdstiden; udtrykket omfatter 
ikke korte pauser; 
(c) "søfarende" enhver person, som er ansat eller beskæftiget i en given kapacitet om 
bord på et søgående skib, som er omfattet af denne aftale; 
16 
77 
(d) "skibsreder" ejeren af skibet eller enhver anden organisation eller person, som 
f.eks. direktøren eller totalbefragteren, som har overtaget ansvaret for skibets 
drift fra skibsrederen, og som i den forbindelse har indvilget i at overtage alle de 
medfølgende forpligtelser og ansvarsområder. 
§3 
Inden for de grænser, der omhandles i § 5, fastsættes der. enten et maksimalt antal 
arbejdstimer, som ikke må overskrides inden for et givet tidsrum, eller et minimalt antal 
hviletimer, som skal gives inden for et bestemt tidsrum. 
§4 
En normal arbejdstidsstandard for søfarende er i princippet baseret på en 8 timers dag 
med én hviledag pr. uge og fri på offentlige feriedage, uden at dette iøvrigt 
indskrænker § 5. Medlemsstaterne kan have procedurer til godkendelse eller 
registrering af en kollektiv overenskomst i henhold til hvilken, søfarendes normale 
arbejdstid fastsættes på et grundlag, som er gunstigere end denne standard. 
§5 
1. Grænserne for arbejds- eller hviletid fastsættes enten som: 
(a) et maksimalt antal arbejdstimer, som ikke må overstige 
(i) 14 timer i en given 24-timers periode; og 
(ii) 72 timer i en given 7-dages periode; 
eller 
(b) et minimalt antal hviletimer, som ikke må være under: 
(i) 10 timer i en given 24-timers periode; og 
(ii) 77 timer i en given 7-dages periode. 
2. Hviletimerne kan højst opdeles i to perioder, hvoraf den ene skal være på mindst 
6 timer, og tidsrummet mellem to på hinanden følgende hvileperioder må ikke 
overstige 14 timer. 
3. Mønstring, brand- og redningsøvelser, og øvelser, som er foreskrevet af national 
lovgivning og internationale aftaler, gennemføres således, at de griber mindst 
muligt ind i hvileperioder og ikke medfører træthed. 
4. I forbindelse med situationer, hvor søfarende har vagt, som f.eks. når 
maskinrummet er ubemandet, skal den søfarende have en tilstrækkelig 
kompenserende hvileperiode, hvis den normale hvileperiode afbrydes ved 
indkaldelse til arbejde. 
5. Med hensyn til § 3 og 4 forholder det sig således, at hvis der ikke findes 
kollektive overenskomster eller voldgiftsafgørelser, eller hvis den kompetente 
myndighed beslutter, at bestemmelserne i overenskomsten eller afgørelsen er 
utilstrækkelige, påhviler det den kompetente myndighed at fastsætte 
bestemmelser, som kan sikre, at de berørte søfarende får tilstrækkelig hvile. 
17 78 
6. Forudsat at der tages behørigt hensyn til de generelle principper om beskyttelse 
af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, kan medlemsstaterne have nationale 
love og administrative bestemmelser eller en procedure, som gør det muligt for 
den kompetente myndighed at godkende eller registrere kollektive 
overenskomster, der giver adgang til undtagelser i forhold til de grænser, der er 
omhandlet i stk. 1 og 2. Sådanne undtagelser følger så vidt muligt de givne 
standarder, men der kan tages hensyn til hyppigere eller længere ferieperioder, 
eller arbejdstidsudligning for vagthavende søfarende eller søfarende, som 
arbejder på skibe med korte sejladser. 
7. På et let tilgængeligt sted opslås der en oversigt over arbejdsfordelingen om 
bord, og her angives der i det mindste for hver arbejdspost: 
(a) opgaverne til søs og i havn, samt 
(b) det maksimale antal arbejdstimer eller det minimal antal hviletimer i 
henhold til lovgivning, administrative bestemmelser eller kollektive 
overenskomster, som gælder i medlemsstaterne. 
8. Den oversigt, som omtales i § 7, udfærdiges i standardformat på skibets ene eller 
flere arbejdssprog og på engelsk. 
§6 
Søfarende under 18 år må ikke arbejde om natten. I forbindelse med denne § forstås 
ved "nat" en periode på mindst 9 sammenhængende timer, herunder tidsrummet fra 
midnat til kl. 05.00. Denne bestemmelse finder ikke anvendelse, hvis den er til hindring 
for effektiv træning af unge sømænd i alderen 16-18 år i henhold til godkendte 
programmer og planer. 
§7 
1. Kaptajnen på et skib har ret til at kræve, at en søfarende arbejder det antal timer, 
som er nødvendigt for skibets, ombordværendes eller lastens umiddelbare 
sikkerhed eller for at bistå andre skibe eller personer i havsnød. 
2. I overensstemmelse med stk. 1 kan kaptajnen midlertidigt se bort fra arbejds-
eller hviletid og kræve, at en søfarende arbejder det antal timer, som er 
nødvendigt, indtil den normale situation er genoprettet. 
3. Så snart som muligt efter, at den normale situation er genoprettet, sørger 
kaptajnen for, at søfarende, som har udført arbejde i en planlagt hvileperiode, får 
en tilstrækkelig hvilep eri o d e. 
§8 
1. Søfarendes daglige arbejdstid eller daglige hviletid registreres for at gøre det 
muligt at kontrollere, om bestemmelserne i § 5 overholdes. Den søfarende 
modtager en kopi af den registrering, der vedrører ham eller hende, og den 
påtegnes af kaptajnen eller en person, som kaptajnen har bemyndiget hertil, og af 
den søfarende. 
18 79 
2. Der fastlægges procedurer for opbevaring af sådanne registreringer om bord og 
herunder for, hvor ofte oplysningerne skal registreres. Det format, som 
registreringen af de søfarendes arbejdstid eller hviletid skal have, fastlægges 
under hensyntagen til eventuelle internationale retningslinjer. Registreringen 
foretages på det eller de sprog, som er omhandlet i § 5, stk. 8. 
3. Der opbevares en kopi om bord af de bestemmelser i den nationale lovgivning, 
som er relevante for denne aftale, samt af de relevante kollektive 
overenskomster, og den skal være let tilgængelig for besætningen. 
§9 
De registreringer, der er omhandlet I § 8, gennemgås og påtegnes med 
hensigtsmæssige mellemrum for at kontrollere, om bestemmelserne I denne aftale om 
arbejdstid eller hviletid overholdes. 
§10 
Når bemandingens omfang fastlægges, godkendes eller ændres, er det nødvendigt 
at tage hensyn til behovet for at undgå eller så vidt muligt begrænse overarbejde 
for at sikre tilstrækkelig hvile og begrænse træthed. 
Hvis det fremgår af registreringerne eller andet materiale, at bestemmelserne om 
arbejdstid eller hviletid ikke overholdes, så træffes der foranstaltninger, herunder 
om nødvendigt ændring af skibets bemanding, med henblik på at undgå 
fremtidige overtrædelser. 
Alle skibe, som denne aftale finder anvendelse på, skal være tilstrækkeligt, 
sikkert og effektivt bemandet i overensstemmelse med dokumentet om minimal 
sikker bemanding eller et tilsvarende dokument, som den kompetente myndighed 
har udstedt. 
§11 
Ingen under 16 år må arbejde på et skib. 
§12 
Skibsrederen giver kaptajnen de midler, der er nødvendige for at overholde 
bestemmelserne i denne aftale, herunder midler til hensigtsmæssig bemanding af skibet. 
Kaptajnen tager alle nødvendige skridt til at sikre, at kravene vedrørende søfarendes 
arbejds- og hviletid i henhold til denne aftale overholdes. 
§13 
1. Alle søfarende skal have et bevis for, at de er egnede til det arbejde, som de 
ansættes til at udføre til søs. 
19 80 
Hvilken form for helbredsvurdering, der skal foretages, og hvilke nærmere 
oplysninger, der skal indgå i lægeerklæringen, fastlægges efter høring af de 
berørte sammenslutninger af skibsredere og søfarende. 
Alle søfarende skal have foretaget regelmæssige helbredsvurderinger. 
Vagthavende personale, som har sundhedsproblemer, der ifølge en bedriftslæge 
skyldes, at de udfører natarbejde, skal om muligt overføres til dagsarbejde, som 
de er egnede til at udføre. 
2. Den helbredsvurdering, der er omtalt i stk. 1, skal være gratis og omgærdet af 
tavshedspligt. Sådanne helbredsvurderinger kan foretages inden for det nationale 
sundhedssystem. 
§14 
Skibsredere skal give informationer om vagthavende personale og andre natarbejdere 
til den nationale myndighed, hvis de anmodes herom. 
§15 
Søfarende skal nyde sikkerheds- og sundhedsbeskyttelse, der er i overensstemmelse 
med arbejdets art. Med hensyn til de søfarendes sikkerhed og sundhed, skal de ansatte 
have adgang til de samme beskyttende og forebyggende ydelser eller faciliteter, uanset 
om de arbejder om dagen eller om natten. 
§16 
Enhver søfarende har ret til en årlig betalt ferie af mindst 4 ugers varighed eller en del 
heraf for beskæftigelsesperioder af mindre end 1 års varighed i overensstemmelse med 
de kriterier for opnåelse og tildeling heraf, som er fastsat i national lovgivning og/eller 
praksis. 
Den minimale årlige betalte ferieperiode kan ikke erstattes med en finansiel 
godtgørelse, medmindre arbejdsforholdet ophører. 
Bruxelles, den 30. september 1998 
Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) 
(forbundet af transportarbejderfagforeninger i Den Europæiske Union) 
European Community Shipowners' Association (ECSA) 
(sammenslutningen af skibsredere i Det Europæiske Fællesskab) 
81 
20 
FORSLAG TIL 
RÅDETS DIREKTIV OM HÅNDHÆVELSE 
AF DE SØFARENDES ARBEJDSTID PÅ SKIBE 
DER ANVENDER FÆLLESSKABETS HAVNE 
21 
82 
Forslag til Rådets direktiv om håndhævelse af de søfarendes arbejdstid på skibe 
der anvender Fællesskabets havne 
Begrundelse 
INDLEDNING 
1. Kommissionen foreslår på anmodning af arbejdsmarkedets parter - som indgik en 
aftale den 30. september 1998 om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende - et 
rådsdirektiv om gennemførelse af denne aftale i Fællesskabet, som herefter kaldes 
direktivet om arbejdstid til søs. 
Den aftale, arbejdsmarkedets parter har indgået, afspejler stort set bestemmelserne i 
ILO-konvention nr. 180. Direktivet om arbejdstid til søs giver medlemsstaterne ret til 
at indføre eller bibeholde gunstigere betingelser end fastsat i aftalen (artikel 2 i 
direktivet og bestemmelser som navnlig vedrører søfarendes sundhed og årlige orlov, 
som går ud over ILO-konvention nr. 180 (aftalens punkt 13 til 16). 
Aftalen og derfor direktivet om arbejdstid for søfarende er henvendt til 
medlemsstaterne i deres egenskab af flagstater. 
2. De væsentlige grunde til at vedtage en arbejdstidsordning specielt for søfartssektoren 
er, at arbejdsmiljøet er noget helt for sig selv. Den ordning, der gælder om bord på 
skibe, er helt forskellig fra de forhold, der foreligger for arbejde på landjorden. 
Skibsfart foregår ikke på et enkelt territorium under en enkelt stats jurisdiktion, men 
foregår inden for rammerne af international lov, hvor et fremherskende begreb er 
havenes frihed. 
3. Det er vigtigt at tage i betragtning, at overholdelse af arbejdstid er et vigtigt element i 
sikkerhedspolitikken. Konkurrenceaspekter kan heller ikke ignoreres. Loyal og ikke-
forvridende konkurrence i det sikrest mulige miljø er ikke blot nødvendig skibsredere 
imellem men også på alle ruter til og fra EF's havne, hvor medlemsstaternes flag 
opererer i direkte konkurrence med hinanden og med skibe, der er registreret under 
tredjelandes flag. 
Rådet har i sin resolution om en fælles politik for sikkerhed til søs understreget det 
princip, af at alle operatører skal have lige betingelser. Det er også et afgørende 
element i ILO-konvention nr. 147. Artikel 4 i ILO-konvention nr. 147, som nævnt i 
1996-protokollen til konventionen, fastsætter en grad af havnestatskontrol, der gør 
det muligt for staterne at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre 
overholdelse af internationalt godkendte krav. 
Medlemsstater, som er deltagere i de relevante ELO-konventioner, har ret til at 
anvende artikel 4 i ILO-konventionen på alle skibe, der anløber deres havne. Ved 
hjælp af klausulen om "ikke-gunstigere behandling" bør medlemsstaterne også udvide 
denne kontrol til at omfatte skibe, der fører flag fra tredjelande, som ikke er deltagere 
i konventionerne. 
22 
4. En sammenhængende kontrolordning er påkrævet for at sikre lige betingelser. 
Kontrol med bestemmelserne om arbejdstid og hviletid om bord på skibe er dog en 
kompliceret sag. Det er vanskeligt at kontrollere overholdelse af arbejdstid, når et 
skib sejler i områder, der ligger uden for den nationale jurisdiktion. Da den meste 
arbejdstid og hviletid på et skib afsluttes, når skibet er på søen, er der særlige 
vanskeligheder forbundet med en sådan kontrol. 
Heldigvis indeholder ILO-konvention nr. 180 særlige bestemmelser for at lette 
kontrol med arbejdstid. Disse bestemmelser skulle derfor gerne sammen med 
retningslinjerne på EMO/ILO-niveau udgøre hjørnestenen i en sammenhængende 
ordning til at sikre, at arbejdstidsordningen til søs overholdes. 
5. Der må også tages hensyn til den måde, hvorpå ELO-konventioner træder i kraft på. 
ILO-konventionerne kræver normalt ratificering af betydeligt færre stater for at 
træde i kraft, end IMO-konventioner. Der er fare for, at selv om medlemsstaterne 
stort set ratificerer ELO-konvention nr. 180 og ILO-konvention nr. 147, er der stadig 
et antal skibe, der anløber Fællesskabets havne, som fører en stats flag eller er 
registreret på en stats territorium, som ikke deltager i en af disse konventioner. Det 
er derfor af afgørende betydning at klargøre dette forhold med en klausul om "ikke-
gunstigere behandling", så det er muligt at kontrollere, at skibet har en acceptabel 
standard, hvad angår de søfarendes arbejdstid og hviletid. 
6. Det fremgår af ovenstående, at medlemsstaterne i deres egenskab af havnestater, skal 
være i besiddelse af en passende mekanisme til at kontrollere kravene for arbejdstid 
til søs, og utvetydigt at kunne fastslå de fælles internationale krav, som skal gælde for 
alle skibe. 
Systemet må endvidere i overensstemmelse med nærhedsprincippet ikke gribe ind i 
sådanne områder som: 
• valg af den mest hensigtsmæssigt inspektionsmyndighed 
• inspektionernes hyppighed 
• tillid til inspektørens faglige vurdering. 
Da dette er noget medlemsstaten effektivt kan tage sig af, og som ikke påvirker 
opnåelsen af hovedformålet med ILO-konvention nr. 180. 
7. Kommissionen erkender, at der ikke er vanskeligheder med at anvende direktivet om 
arbejdstid til søs på søfarende, uafhængig af nationalitet, som arbejder på skibe, 
under en medlemsstats flag. Dette er principielt ikke afhængigt af ILO-konventionens 
ikrafttrædelse og kan derfor gennemføres på relativ kort tid. 
For at sikre et sammenligneligt sikkerheds- og sundhedsbeskyttelsesniveau for 
søfarende om bord på alle skibe foreslår Kommissionen derfor at supplere direktivet 
om arbejdstid for søfarende med et direktiv om håndhævelse af søfarendes arbejdstid 
på skibe, der anløber Fællesskabets havne, herefter kaldet håndhævelsesdirektivet. 
84 
23 .. 
RETSAKTENS HOVEDPRINCIPPER 
8. Medlemsstaterne skal i deres egenskab af flagstater ved håndhævelsesdirektivet skabe 
mekanismer til at sikre, at ethvert søgående skib, der er registreret i en medlemsstat 
overholder bestemmelserne i direktivet om arbejdstid for søfarende. 
Når medlemsstaterne handler som havnestater bør de ikke kræve, at tredjelandes 
skibe overholder de bestemmelser, som indgår i aftalen, men ikke forekommer i ILO-
konvention nr. 180. Disse bestemmelser vedrører søfarendes sundhed og årlige orlov 
(artikel 13-16 i aftalen). Medlemsstaterne kan heller ikke i henhold til dette direktiv 
give tredjelandes skibe gunstigere betingelser end i aftalen, som de kunne indføre 
eller opretholde i henhold til artikel 2 i arbejdstidsdirektivet. Håndhævelse af krav ud 
over kravene i ILO-konvention nr. 180 bør ikke ske på skibe, der ikke er registreret i 
en medlemsstats territorium eller fører dets flag. 
Endvidere skal sådanne skibe fra tredjelande kun overholde kravene i 
håndhævelsesdirektivet efter ikrafttrædelsesdatoen for ILO-konvention nr. 180 og 
protokol til ELO-konvention nr. 147. 
9. Håndhævelsesdirektivet beskriver de procedurer der skal følges med henblik på 
kontrol med overholdelse af de relevante bestemmelser i direktivet om arbejdstid for 
søfarende, når skibe anløber en havn i en EF-medlemsstat. 
Det understreges, at ILO-konvention nr. 180 kræver at: 
• der skal udarbejdes en oversigt over arbejdets tilrettelæggelse om bord, det den 
maksimale og den minimale hviletid i henhold til den gældende lovgivning i 
flagstaten, og denne skal opsættes på et let tilgængeligt sted 
• der skal ske en registrering af den søfarendes daglige arbejdstid eller daglige hviletid, 
denne registrering opbevares om bord og undertegnes regelmæssigt af den 
kompetente myndighed i den stat, hvor skibet er registreret. 
Det bemærkes, at en paritetisk ILO-EVIO-ekspertgruppe har udarbejdet en 
standardmodel for oversigten over tilrettelæggelsen af arbejdet om bord samt en 
standardmodel for registrering af de søfarendes daglige arbejdstid og hviletid. 
Medlemsstaterne både i deres egenskab af flagstater og havnestater, skal have 
hensigtsmæssige instrumenter til rådighed til at kontrollere overholdelse af 
bestemmelserne i ILO-konvéntion nr. 180, således som disse er afspejlet i direktivet 
om arbejdstid for søfarende. 
Der er blevet taget hensyn til disse standardformularer i håndhævelsesdirektivet for 
at sikre sammenhængende anvendelse af disse instrumenter. Håndhævelsesdirektivet 
fastsætter, at enten denne standardformular eller en tilsvarende formular skal 
anvendes. 
Da bevis for manglende overholdelse af de relevante bestemmelser i direktivet om 
arbejdstid for søfarende normalt fremkommer under kontrol om bord på skibet, 
anfører håndhævelsesdirektivet også de punkter, som mindst skal kontrolleres i 
forbindelse med disse formularer. 
24 -
8 
Hvis der om bord er overtrætte søfolk, og det kan fastslås, at dette skyldes for lang 
arbejdstid eller utilstrækkelig hviletid, kan inspektørerne betragte dette som 
yderligere bevis for at de relevante krav i direktivet om arbejdstid for søfarende ikke 
er opfyldt. 
10. Håndhævelsesdirektivet beskriver de foranstaltninger, der skal træffes, når et sådant 
bevis for manglende overholdelse er blevet fastslået. Sådanne foranstaltninger er bl.a. 
forbud mod at forlade havnen før, feks., unøjagtigheder i dokumentationen er blevet 
rettet, eller før sømændene er udhvilede. I sidstnævnte tilfælde består udlejligheden 
for skibet kun af en forsinkelse på et par timer. 
11. Håndhævelsesdirektivet indeholder også foranstaltninger til at sikre passende 
oplysning om inspektionens resultater til de interesserede parter. 
12. Da det kan være forskellige administrationer der har til opgave at kontrollere, at 
arbejdstid og hviletid i henhold til direktivet om arbejdstid for søfarende overholdes, 
kræver håndhævelsesdirektivet, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger med 
henblik på at sikre, at de relevante oplysninger vedrørende inspektion eller forbud om 
at forlade havnen meddeles på passende måde til andre administrationer, som 
eventuelt er involveret i den pågældende stat og i andre medlemsstater. 
SÆRLIGE BETRAGTNINGER 
Artikel 1 
Denne artikel definerer direktivets formål: at skabe en mekanisme til kontrol med og 
håndhævelse af, at skibe under ethvert flag, der anløber EF's havne, overholder 
bestemmelserne i direktivet om arbejdstid for søfarende. 
Andet afsnit klargør under hvilke betingelser bestemmelserne i direktivet om arbejdstid for 
søfarende gælder for skibe, der fører et tredjelands flag. 
Artikel 2 
Denne artikel indeholder definitioner af nøgleord i direktivet. 
Artikel 3 
Denne artikel afspejler bestemmelserne i artikel 4 i ILO-konvention nr. 147, som beskriver 
de foranstaltninger der står til rådighed for medlemsstaterne med henblik på at kontrollere, 
at kravene i konventionen overholdes. 
86 
25 „ 
En sådan kontrol kan skyldes en klage fra en stat eller efter inspektion af fartøjet. 
Opfølgningsforanstaltninger indeholder informering af staten i det land, hvor skibet er 
registreret, samt enhver nødvendig foranstaltning til at oprette forholdet (hvad angår 
arbejdstid og hviletid) som ubestrideligt er en fare for de ombordværende søfolks 
sikkerhed og sundhed. 
Artikel 4 
Denne artikel indeholder en vejledning i, hvilken kontrol der mindst skal udføres med 
henblik på at fastslå, om et skib overholder kravene i ELO-konvention nr. 180. 
Inspektionen skal inkludere en kontrol af dokumenter vedrørende arbejdstid og hviletid på 
skibet, dvs.: 
- en oversigt over arbejdets tilrettelæggelse om bord, som skal foreligge på skibets 
arbejdssprog og på engelsk i henhold til en standardmodel i bilag I eller et alternativt 
lignende format, og som er opsat på et let tilgængeligt sted 
- registrering af de søfarendes arbejdstid og hviletid, som er foretaget på skibets 
arbejdssprog og på engelsk i henhold til standardformularen i bilag II til direktivet eller 
i et lignende format. Denne registrering opbevares om bord og påtegnes af den 
kompetente myndighed i den stat, hvor skibet er registreret, med passende mellemrum. 
Andet bevis af manglende overholdelse kan bestå i inspektørens konstatering af, at 
søfolkene om bord er overtrætte på grund af arbejdsforholdene og særlig på grund af for 
mange arbejdstimer eller for få hviletimer. 
Artikel 5 
Denne artikel fastlægger de foranstaltninger, medlemsstaterne skal træffe, når man efter en 
klage eller bevis for, at et skib ikke overholder kravene i ILO-konvention nr. 180 
konstaterer, at forholdene om bord helt klart udgør en fare for søfolkenes sikkerhed og 
sundhed og må korrigeres. Sådanne foranstaltninger bestemmes af den pågældende 
medlemsstats kompetente myndighed. Arten og alvoren af de pågældende mangler kan 
medføre, at fartøjet får forbud mod at forlade havnen, før manglerne er udbedret. 
Skibsføreren eller flagstatsadministrationen kan træffe forskellige foranstaltninger for at 
udbedre sådanne mangler. Det kan dreje sig om etablering af en oversigt over arbejdets 
tilrettelæggelse om bord i henhold til bestemmelserne i ILO-konvention nr. 180, en 
tilpasning af bemandingsordningen om bord med henblik på at undgå for lange 
arbejdsperioder for bestemte besætningsmedlemmer, eller for at kunne give bestemte 
besætningsmedlemmer mulighed for tilstrækkelig hviletid før skibet står til søs. 
Artikel 6 
Denne artikel beskriver de foranstaltninger, medlemsstaten skal træffe, hvis den beslutter 
at forbyde et skib at stå til søs af de grunde, der beskrives i artikel 3 eller 4 med henblik på 
26 -
87 
at informere de kompetente myndigheder i den stat, hvor skibet er registreret. Den 
understreger også, at den kontrol, der udføres i henhold til bestemmelserne i dette 
direktiv, ikke må forsinke skibet unødvendigt. 
Artikel 7 
Denne artikel beskriver betingelserne for appelret mod en tilbageholdelsesbeslutning. 
Artikel 8 
Denne artikel kræver samarbejde mellem medlemsstaterne og de kompetente myndigheder 
med henblik på effektiv anvendelse af direktivet. 
Artikel 9 
Denne bestemmelse sikrer, at skibe under et flag fra en stat, som ikke har ratificeret en af 
de relevante ILO-konventioner, ikke modtager gunstigere behandling end et skib under et 
flag fra en medlemsstat der har ratificeret konventionen. Hvis et skib fører flaget fra en 
stat, som ikke har ratificeret den relevante ILO-konvention, kan dette rent faktisk 
betragtes som et tegn på, at arbejdsforholdene om bord, navnlig tilrettelæggelse af 
arbejdstid måske ikke er tilfredsstillende eller ikke giver et sikkerheds- og sundhedsniveau, 
der svarer til det niveau, der er påkrævet i henhold til ILO-konvention nr. 180. 
Artikel 10 og 11 
Denne artikel vedrører de foranstaltninger, som de enkelte medlemsstater skal opfylde for 
at håndhæve dette direktiv. 
Artiklen indeholder den generelle dato, hvor den relevante lovgivning for gennemførelse af 
direktivet skal træde i kraft. Denne dato er den 30. juni 2001 og tager hensyn til den 
forventede tidsplan for vedtagelse og ikrafttrædelse af direktiv .../EF. Datoerne for 
anvendelse af disse instrumenter skulle således falde sammen. 
Der er to undtagelser til den generelle gennemførelsesdato: 
- bestemmelserne i direktiv .../EF håndhæves først efter ikrafttrædelse af ILO-konvention 
nr. 180 for fartøjer, der ikke er registreret i en medlemsstats territorium 
- Det Forenede Kongerige er ikke deltager i protokol (nr. 14) om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken og et specifikt direktiv er derfor nødvendigt med henblik på 
at udvide bestemmelserne af direktiv .../EF til at omfatte Det Forenede Kongerige. 
Anvendelse af sidstnævnte direktiv i Det Forenede Kongerige er afhængig af datoen for 
anvendelse af særdirektivet om anvendelse af aftalen i Det Forenede Kongerige. 
27 -88 
Artikel 12 og 13 
Ingen kommentarer. 
Bilag 
Bilagene indeholder modelformularerne for tilrettelæggelse af arbejdet om bord (bilag I) 
samt registrering af de søfarendes arbejdstid eller hviletid (bilag II), således som disse er 
blevet udarbejdet af en paritetisk gruppe af eksperter fra ELO og IMO. 
28 89 
Forslag til Rådets direktiv om håndhævelse af de søfarendes arbejdstid på skibe, der 
anvender EF's havne 
(EØS-relevant tekst) 98/0321 (SYN) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten under oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 84, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen1, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg2, 
i henhold til proceduren i artikel 189C i traktaten3, 
og ud fra følgende betragtninger: 
1. EF's indsats på det socialpolitiske område sigter blandt andet på, at forbedre 
arbejdstagernes sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen; 
2. EF's indsats inden for søtransport sigter blandt andet på at forbedre leve- og 
arbejdsforholdene om bord for søfarende, sikkerhed til søs og forebyggelse af 
forurening forårsaget af ulykker til søs; 
3. Den Internationale Arbejdsorganisations konference vedtog på sit firefirsindstyvende 
møde den 8-22 oktober 1996 konventionen om søfarendes arbejdstid og bemanding af 
skibe, 1996 (ILO nr. 180) og protokollen til konventionen om minimumsnormer i 
handelsskibe, 1976; 
4. Rådets direktiv [ /../EF af 199.], herefter kaldet direktivet om arbejdstid for 
søfarende, som er vedtaget i henhold til artikel 4, stk. 2 i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken har til formål at gennemføre den europæiske aftale om 
tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som blev indgået den 30. september 
1998 mellem arbejdsmarkedets parter, herefter kaldt "aftalen"; aftalens indhold 
afspejler bestemte bestemmelser i ILO-konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og 
bemanding af skibe; denne aftale gælder for søfarende på alle søgående skibe, både 
offentligt og privatejet, som er registreret på en medlemsstats territorium, og som 
normalt beskæftiger sig med handelsmæssige søfartsoperationer; 
EFTC 199 s. 
EFTC 
Udtalelse fra Europa-Parlamentet af 199 , (EFT C ), Rådets fælles holdning af , EFT 
og Europa-Parlamentets beslutning af (endnu ikke offentliggjort i EFT). 
29 - 90 
5. Formålet med nærværende direktiv er at anvende de bestemmelser i direktivet om 
arbejdstid for søfarende, som afspejler bestemmelserne i ILO-konvention 180 til 
ethvert skib, der anløber en havn i en medlemsstat, uafhængig af skibets flag; direktivet 
om arbejdstid for søfarende indeholder dog krav, som ikke findes i ILO-konvention 
180 og skal derfor ikke håndhæves på skibe, som ikke fører en medlemsstats flag; 
6. Direktivet om arbejdstid for søfarende gælder for søfarende på alle søgående skibe, 
der er registreret i en medlemsstats territorium; medlemsstaterne overvåger, at skibe, 
der er registreret i deres territorium, overholder bestemmelserne i nærværende 
direktiv; 
7. Medlemsstaterne må have lov til at kontrollere overholdelse af de relevante 
bestemmelser i direktivet om arbejdstid for søfarende på alle søgående fartøjer, der 
anløber deres havne, med henblik på at beskytte sikkerheden og at undgå 
konkurrenceforvridning uafhængig af den stat, hvori fartøjerne er registreret; 
8. Navnlig må skibe under flag fra en medlemsstat, som ikke deltager i ILO-konvention 
, 180 eller protokol til ILO-konvention 147 ikke behandles gunstigere end skibe under 
flag fra en medlemsstat, som er deltager i disse eller en af konventionerne; 
9. Det er nødvendigt, at medlemsstaterne med henblik på kontrol af effektiv anvendelse 
og håndhævelse af direktivet om arbejdstid for søfarende udfører inspektioner på 
skibe; dette gælder især, hvis der er modtaget en klage fra skibsføreren, et 
besætningsmedlem eller enhver person eller organisation, som har en legitim interesse 
i, at skibets drift er sikker, i skibets leve- og arbejdsforhold eller forebyggelse af 
forurening; 
10. Medlemsstaterne kan, for så vidt angår nærværende direktiv, på eget initiativ og i 
pågældende fald udpege havnestatskontrolinspektører til at udføre inspektioner på 
skibe, der anløber EF's havne; 
11. Bevis for, at et skib ikke opfylder kravene i direktivet om arbejdstid for søfarende kan 
indhentes efter kontrol med tilrettelæggelse af arbejdet om bord og de søfarendes 
registre om arbejdstid eller hviletid, eller hvis inspektøren med rimelighed er 
overbevist om, at de søfarende er for trætte; 
12. Med henblik på at afhjælpe forhold om bord på et skib, som klart er farlige for 
sikkerhed og sundhed, kan den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvis havn 
skibet har anløbet, forbyde skibet at forlade havnen, indtil de konstaterede mangler er 
blevet afhjulpet eller mandskabet er tilstrækkeligt udhvilet; 
13. Da direktivet om arbejdstid for søfarende afspejler bestemmelserne i ILO-konvention 
180 kan kontrol med overholdelse af direktivets bestemmelser på skibe, der er 
registreret på en tredjestats territorium kun finde sted, når denne konvention er trådt i 
kraft; 
14. Da aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitik ikke gælder for Det Forenede 
Kongerige, er direktivet om arbejdstid for søfarende ikke lovligt bindende i denne 
medlemsstat; direktivet har dog udvidet bestemmelserne i direktivet om gennemførelse 
af den europæiske aftale til også at omfatte Det Forenede Kongerige -
30 
91 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Formål og anvendelsesområde 
1. Formålet med dette direktiv er at skabe en mekanisme til kontrol med og håndhævelse 
af, at skibe, der anløber EF's havne overholder direktivet om arbejdstid for søfarende 
med henblik på at forbedre sikkerhed til søs, samt arbejdsforholdene og sikkerhed og 
sundhed for søfarende på skibe. 
2. Hvad angår dette direktiv finder bestemmelserne i direktivet om arbejdstid for 
søfarende også anvendelse for skibe, der ikke er registreret i en medlemsstats 
territorium eller ikke fører en medlemsstats flag, undtagen: 
- krav der opretholdes af eller indføres af medlemsstaterne og som er gunstigere 
end kravene i ILO-konvention 180 
- artikel 13 - 16 i den europæiske aftale, der er vedlagt direktivet om arbejdstid for 
søfarende. 
Artikel 2 
Definitioner 
I dette direktiv forstås ved: 
a) "skib": ethvert søgående fartøj, der er registreret i en medlemsstat i henhold til 
direktivet om arbejdstid for søfarende , samt ethvert søgående fartøj, for hvilket ILO-
konvention 180 gælder, og som fører et andet flag end havnestatens flag 
b) "kompetent myndighed": de kompetente myndigheder, medlemsstaten har udpeget til 
at udføre funktioner i henhold til dette direktiv 
c) "inspektør": en ansat i den offentlige sektor eller en anden person, som en 
medlemsstats kompetente myndighed har autoriseret til at inspicere arbejdsforholdene 
om bord, og som står til ansvar over for den kompetente myndighed 
d) "klage": oplysning fra et besætningsmedlem, en faglig organisation, en 
sammenslutning, en fagforening eller i al almindelighed enhver person, der har 
interesse i skibets sikkerhed, herunder en interesse i farer for besætningens sikkerhed 
eller sundhed. 
31 -
92 t* 
Artikel 3 
Håndhævelse 
Hvis en medlemsstat modtager en klage eller modtager bevis for, at et skib, der frivilligt 
anløber dets havn under sin normale fart eller af driftsmæssige grunde ikke opfylder 
kravene i direktivet om arbejdstid for søfarende, skal medlemsstaten udarbejde en rapport 
til staten i det land, hvori skibet er registreret, og den skal tage de nødvendige 
foranstaltninger for at afhjælpe eventuelle forhold om bord, som helt klart udgør en fare 
for de søfarendes sikkerhed eller sundhed, jf dog artikel 1, stk. 2. 
Artikel 4 
Midler til at indhente bevis for manglende overholdelse 
Når en medlemsstat skal afgøre, om der er bevis for at et skib, der har anløbet en af dets 
havne, ikke opfylder kravene i direktivet om arbejdstid for søfarende, som nævnt i artikel 
3, skal medlemsstaten udføre en undersøgelse om bord af følgende forhold: 
- at der blevet udarbejdet en oversigt over arbejdets tilrettelæggelse på skibets 
arbejdssprog og på engelsk i standardformat i henhold til modellen i bilag I eller et 
alternativt lignende format, og at denne oversigt er opsat om bord på et let tilgængeligt 
sted 
- at der er blevet foretaget en registrering af de søfarendes arbejdstid og hviletid på 
skibets arbejdssprog og på engelsk i henhold til standardformatet i bilag II eller et 
alternativt lignende format, og at denne registrering opbevares om bord og at 
registreringen med passende mellemrum er påtegnet af den kompetente myndighed i 
den stat, hvor skibet er registreret. 
Når der er tegn på, at søfarende på et skib, der anløber en havn i en medlemsstat, er 
urimeligt trætte på grund af for megen arbejdstid eller utilstrækkelig hviletid, kan 
inspektøren efter sin faglige vurdering beslutte, at skibet ikke i det væsentlig opfylder 
kravene i direktivet om arbejdstid for søfarende. 
Artikel 5 
Udbedring af mangler 
Når en medlemsstat i henhold til artikel 3 og 4 har modtaget en klage eller indhentet bevis 
for, at et skib ikke opfylder kravene i direktivet om arbejdstid for søfarende, træffer den de 
nødvendige foranstaltninger til at sikre, at ethvert forhold om bord som udgør en klar fare 
for de søfarendes sikkerhed eller sundhed udbedres. 
En sådan foranstaltning er bl.a. forbud mod at forlade havnen, indtil de konstaterede 
mangler er blevet udbedret eller de søfarende er tilstrækkeligt udhvilede. 
32 
93 
Artikel 6 
Opfølgningsprocedure 
1. Hvis et skib far forbud mod at forlade havnen i henhold til artikel 5, skal 
medlemsstatens kompetente myndighed informere skibsføreren, ejeren eller 
operatøren, administrationen i flagstaten eller den stat, hvori skibet er registreret, 
eller konsulen eller - hvis denne er fraværende - den nærmeste diplomatiske 
repræsentant for den pågældende stat, om resultaterne af inspektionen, 
inspektørens eventuelle beslutninger og, i pågældende fald, de påkrævede 
udbedringer. 
2. Der drages ved inspektion i henhold til dette direktiv omsorg for, at skibet ikke 
forsinkes unødigt. Hvis et skib forsinkes unødigt har ejeren eller operatøren ret til 
kompensation for eventuelt tab eller skade. Det påhviler ejeren eller operatøren af 
skibet at bevise, at der er tale om unødig forsinkelse. 
Artikel 7 
Ankeret 
Ejeren eller operatøren af et skib eller vedkommendes repræsentant i 
medlemsstaten har ankeret mod en tilbageholdelsesbeslufning, som er truffet af den 
kompetente myndighed. En sådan anke forårsager ikke, at tilbageholdelsen 
ophæves. 
Medlemsstaterne fastsætter og opretholder passende procedurer med henblik på 
dette i henhold til den nationale lovgivning. 
Den kompetente myndighed giver skibsføreren af et skib, som nævnt i stk. 1, 
korrekt oplysning om ankeret. 
Artikel 8 
Administrativt samarbejde 
Hver medlemsstat træffer de fornødne foranstaltninger til at etablere samarbejde mellem 
deres relevante myndigheder og de kompetente myndigheder i andre medlemsstater med 
henblik på at sikre effektiv anvendelse af nærværende direktiv, og de meddeler 
Kommissionen disse foranstaltninger. 
33 -94 
Artikel 9 
Bestemmelse om ikke-gunstigere behandling 
Medlemsstaterne skal, ved inspektion af et skib, der er registreret i en stats territorium 
eller fører en stats flag, som ikke har ratificeret ILO-konvention 180 eller protokol til 
ILO-konvention 147, så snart disse instrumenter er i kraft, sikre, at den behandling 
sådanne skibe og deres besætning modtager ikke er gunstigere end behandlingen af et 
skib, der er registreret i en stats territorium eller som fører en stats flag, som er deltager i 
disse eller en af disse konventioner. 
Artikel 10 
Afsluttende bestemmelser 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft 
for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 2001. 
2. Som en undtagelse til stk. 1 gælder dette direktiv ikke for Det Forenede Kongerige 
før gennemførelsesdatoen i direktivet om arbejdstid for søfarende, som udvider 
bestemmelserne i den europæiske aftale til at omfatte Det Forenede Kongerige. 
3. Når medlemsstaterne vedtager disse foranstaltninger, skal de indeholde en 
henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan 
henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
4. Medlemsstaterne meddeler øjeblikkeligt Kommissionen teksten til de nationale 
retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. 
Kommissionen informerer de øvrige medlemsstater herom. 
Artikel 11 
Fartøjer, der ikke er hjemmehørende i en medlemsstat 
Kravene i dette direktiv gælder først for fartøjer, der ikke er registreret i en medlemsstats 
territorium eller fører dets flag tre måneder efter datoen for ikrafttrædelse af konventionen 
om søfarendes arbejdstid og bemanding af skibe af 1996 (ILO 180) og 
ikrafttrædelsesdatoen for protokol af 1996 til konventionen om minimumsnormer i 
handelsskibe af 1976. 
Artikel 12 
Ikrafttrædelse 
Nærværende direktiv træder i kraft på offentliggørelsesdatoen i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. 
34 95 
Artikel 13 
Dette direktiv er henvendt til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i, den 
På Rådets vegne 
Formanden 
96 
35 -
Bilag I 
Standardmodel for oversigt over tilrettelæggelse af arbejdet 
om bord 
97 
36 -
'•a 
O 
XI 
S 
o 
01 
!° a? 
.s I-
es 
01 
01 
c/l 
"3 M 
UD a 0) 
O) 
u 
La 
1> >• O 
'co 
u 
o> 
0 
>-fi 
01 
•0 
0 
s •o 
1. 
•o 
S 
es •*-
C/3 T3 
c •—1 u 0 
a s 
« M 
>- ? U j. > 
> •- c 
03 <u s 00 00 tS 0 0 
£ -o -^ 00 
1- 3 O C 
t: i) n S 
.2, §2s S? g M M 
S _? M E 
g 11 -S 
M I s g S "8 5 
S E % 0 CO 
> J2 ca 
2 E * 
to E g 
c S c 
•3 co es 
E £ T3 
•0 g-? 
"3 C 3 <- S? C CU > C 
= 00 
u - c 
> 60 O 
0 0 -s 
•3 & § 
~ .2 -1 0 
S tS 13 •* 
.E x) =« 
<4-
0 
T3 
co 
X! 
C •3 c 
co ..— 
•a g 
C°2 
^ .E 
rrt 1— 
' ..ET) 
0 = Ku 
g T3 00 C 
' O O ~ 
c -2 0 
O to C 
JS T3 O 
*"* '57 3 ir; x> c 
U h 0 "O « > O „, C 
'C CU O 
O TJ ^! 
£§ g 
2? |<2 S 
J3 ^ tju 
E3 c^ c« pw 
c« rt g -s 
j> g 0 2 
S -o 0 0 
^ a cx3 J= 00 -£= —1 C 
M . O ,• 
L- £2 -G ,—N 
. td C 1H c 
u > c « l> 
<u <2 0 w c 
2 E 3 fe .2 
» 3 c » s 
« g ° 3 j 
c > 
cS 
C 
S 
00 - 00 .«> 5 1 
0 O = £ 
to " eu H 
-o U fe S. i? P b -xi c w E 
s E s S 
6 S £ -S 
'£ 2 0 c 
J4 to M U CS C/3 CO 
c c c — 
s 0 0 • n 
CU 
Q CU CU C^ 
> > Os 
O O —1 12 
CU 
•> 
J3 
E 
'5 
£ 00 
0 
CO 
-0 
•4? XI 
es 
"es 
£ 
'éo 
CS > CS 
k. 
M 
CU 
•o 
C 
< m 
TJ 
S 
> X! 
^ •0 
C/) 
!H. 
CU X) u 
-0 
u 
£ 
E C3 
00 
t-
u L. cS 
c CU 
0 
w 
c 
> 03 
x; 
3 
•4-J 
CO 
T3 
'57 XI 
c« 
0£ 
00 
a T3 
00 
c« 
C 
C 
CU 
ts. 
C/3 
oca 
a 
^ 
C/3 
•O 
'5? 
XI 
C3 
00 
00 
C3 
T3 
00 
C3 
C 
CL, 
^i 
00 
C 
<a 1. 
~5o 
c 
00 c 
> 
JS 
c 
CU 
•s. 
CO 
ocS 
CL. 
CO ^ 
2 Y O ci 
•s * 
00 "—' C3 1) 
2.2, 
T3 
0 0 x: •—* 
> é 
2 
C/3 
CU 
C 
.CU 
C/3 
2 "o 
Xj 
00'^^ 
=3 £? 
> '3 u ca 
^* 
1—1 
T3 
0 0 
X! •-* ^3 ^ 
> fc CU 
T3 
C 
3 
co 
C 
cu 
IA 
00 
•8 e 
<U •--
C 
0) 
•es 
D. 
00 
O 
00 
O 
a. 
CO CO 
"O 
'57 c 
CD > C 
O 
JX 
& 
U 
00 
0 
0 C 
es' -O C 
13 
w 
u X 
2 CO 
•es 
O. 
CO 
CU > 
00 
^ ^ 
-0 
3 
CL) 
•3 
C 
> 
.£? 
CO 
CU 
> 0 
CU c c 
0 
-0 
CU 
Q c 
c 
0 
c 
CU 
> c 0 
6 
C4-. 
cS 
00 
es 
3 
cu 
T3 
U 
"O 
CU 
> CU 
-a *éo 
CO 
a c 
CU 
CZ1 CO 
CU 
00 
C/l 
0 > 0 
1 > _cu 
CL) 
0 
^ ^ 
Q M 
O 
-0 
CO 
X 
'2. 
CO 
•CS CL 
cS 
a. 0 
^ CU 
•cS 
CO 
00 
O 
CU 
T3 
00 
el 
0 
DO 
C 
C/5 
CL) 
0 -0 
0 
> 
bb 
1— 
es 
C cu 
E 
E 0 
^ 
CU 
•0 
c 
3 
§ 
M 
9, ™ S2 -o u '57 
2 c3 
"o 0 
X! 00 
> -a 
98 
c 
<u F c* 
ca > 
9 en 
c« 
c 
M 
T3 
•-C3 
C 
•o (o 
SO 
60 
.O a O 
•o 
o" 
•8 .g J3 
03 
S 
o 
Vi 
t-i u u 
.g 
1 
99 
Bilag II 
Standardmodel til registrering af søfarendes daglige arbejdstid 
eller daglige hviletid 
100 
(N 
<H 
cd 
13 § 
S « •*; > 
60 cd 
•B-3 
=3 60 
K^ -p Cd 
00 00 > 60 cd 
CO 
43 
t/3 
W O 
13 
C 
(D 42 S 
<s 
c 
CO 
T3 
CD 
6 
X 
1_ 13 
••o P 
I* '" å 
cd w> 
-si "I 
W 4= 
a o 
"C ."2 
O) -C 
•*-• *o 
.2 'o1 
611 jo 
Pi <C 4= 
'^4 co 
u 
e 
u 13 
OB) 
O. 
H 
U 
13 
M 
60 
13 
•c 
13 
'.C 1) 
'> 
43 
H 
13 
13 
•J3 
CO 
13 
'7T> CD 
4= 
H 
cd 
CO H 
CD 
H 
cd C*-( 
IS 
CO 
u 
•a c <L> 
X) ' 
M 60 
°cd 
C 
H 
CD 
CO 
'> 
CO 
'o 
u P. 
H 
CD 
CO 
'5b 
o V u 
T3 
03 
-o 
H 
<L> 
J3 
t-i 
4i 
UH 
3 
13 
CO 
60 
CD 
H 
CD 
T3 
O 
D H 
CO 
'5b 
D 
H CD 
ti CD 
-a 
CD 
H 
60 
<U 
H 
CD 
•o « 3 
+-• 
KJ 
'+-> 
•4-t 
W> 
13 
£ 6 CJ 
43 
H 
C 
H 
CD 
H 
<H 
CO 
43 
3 
CO <H 
cd 
H 
CJ 
"O 
C 
o 
CO 
H 
<L> 
P, d u 13 
H 
JJ 
"ti) 
H 
CD 
cM 
CH CO 
43 
4** 
ocd 
IX 
G 
> 
c« 
£ <H 
il w I-I 
<D 
*o § 
CO 
c 
H 
CD 
H 
.Cd 
<H 
CO 
C 
<D 
Q 
<tt 
S V) 1-1 
1) 
CO 
H 
O co 
H 
CD 
P. 
CO 
CD 
13 
CD 
60 
•3 
1 CD 
43 
C 
CD 
13 
H 
"o 
CO 
CD 
H 
CD 
H 
CO 
43 
4«j 
00 CD 
E CD 
£ •o 
CD 
CJ 
O 
H 
O. 
* 2 
"o •s 
CD 
43 
•H 
CO 
CD 
« bO 
CD 
•*-» 
OK) 
O. 
60 
O 
CO 
CD 
60 
CO 
H 
CD 
-a 
cd 
4* 
S 
*3 
,o <H 
CD 
§ CD 
Q 
CD 
13 
CD H 
<H 
CO 
C u 13 
CO 
CD > 
'5b 
H CD 
CO 
'5b CD 
li 
CD 
CD 
13 
<H 
•c 
C3 
& 
CD 
60 
C 
w 4-! 
CO 
"cD 
60 
C 
CD 
ocd 
P. 60 
O 
60 
O 
CD 
43 
H 
ca 
CO 
•*-» 
CD 
43 
S CO 
oC3 
C. 
°j3 
CO 
C3 
HS" 
CO 
H< 
É1 
"O 
3 
CD 
•4-t 
•o c 
CD 
H 
« 
13 
O 
E 
CD 
§ CD 
•o 
CD 
Q CO 
CD 
A4 
H 
w cg 
^H 
cd 
CD 
•H C 
cd 
> 
CD 
H 
-4-» 
CD 
Q co 
CD 
60 
CD 
fc1 CO 
H CD 
> O 
CD 
co 
> 
H 
i 
CD 
3 
CD 
Q 
101 
C 
C 
<u 
•o 
cd 
u 
3 
'o. 
U 
13 Cl 
u 
-i 
<2 
c 
<L> 
IH 
u 
•o 
G 
c o 
T3 
tH 
h 
u 
•o u 
a 
Cfl 
> 
'5b 
« 
C3 
t-
<U 
•o 
o 
•c 
o. 
> 
»-i 
"o 
1 
CO 
"O 
en 
T3 
'J? 
•e 
tid eller 
i enhver 
periode (2) Arbejds 
hviletid 
7-dages Arbejdstid eller 
hviletid i enhver 
24-timers periode (2) 
c 
E 
E 
3 Hviletid 
i en 
24-timers 
periode 
CN 
CN 
CN 
CN 
O 
CN 
00 
r> 
*o 
V, 
~* 
•* 
m 
<N 
^-. 
O 
<3\ 
o 
00 
o 
c--
o 
O 
•O 
o 
•tf 
o 
o 
o 
~-o 
o 
o 
E. 
p • 
V' 4".n"J 
*."•?*** 
- .• . 
. 
. •-"•• 
" 
••!• I*" * 
'."_ ^t.* H 
'••••'^fe''1 
ns*!«**«-
•x^gÉrøfc 
•"'•' T^T •"" 
fsMHSr 
'•*!,ll^v!:** 
.'*•"'•'JL-
•'••";>^f?:' 
føjte 
«ik" 
•#»»£ 
- jgV. ;_ 
fesS*. 
sife 
S';'.'5pS*:'-
•.vssj« 
4>Vt^ 
f 
-:- - es*. 
'V> :§pS' 
SCfP 
^ÉÉ fe 
,*;~ " "7 'Tt ** 
^€Éi^ *^H: 
o 
ed 
Q en 
(N 
(N 
(N 
<N 
O 
CN 
oo 
r~-
\D 
•O 
*""' 
*=t 
rn 
(N 
_ 
O 
CT\ 
o 
oo 
o 
o 
o 
o 
o 
m 
O 
es 
O 
1-H 
O 
O 
o 
1-3 O o oo 
JO 
^ 
<*--
00 
c 
T3 
C 
h ej 
JO 
os 
•o c 
> 
o 
^c 
CD 
CO 
O) 
<D 
X> 
(0 
I4_ 
ra O) 
*a 
c 
ta 
F-
o 
c 0) 
o 
c > 
c 
.* 
> 
ed 
fe 
> 
S 
<u 
<u 
> 
o 
3 
(D 
-C 
DO 
T3 
C 
£ 
C 
U 
P 
O 
•o 
13 
t/3 
(U 
T3 
3 
O 
CL 
C 
— 
•o 
o 
c 
C 
<L> > 
C at 
em 
o 
T3 
D 
1 1 *—s 
CX) 
C 
c o 
> 
c 
^ 
1—1 
[1 Cl) 
n 
U) 
o 
0) 
'5T 
•y 
ro 
T3 
c 0) 
s 
CO 
fc 
o 
OJ 
o 
cl) 
> 
o 
ro 
CD 
C 
ro > 
CO 0) 
Cl) 
T3 
ro 
C0 
o •o 
o 
x: 
a> 
> o 
S! 
(/) TO 
i_ 
il 
O) 
T3 
C 
CD 
> TJ 
S 
C 
g) i« 
> C 
ro j* 
o 
Jn 
c C) 
.* 0) 
Cl) 
tt) •) 
c 
c= 
O) 
2. cu 
JD 
0) 
O) 
•c 
>-
CN 
0 c 
o 
CD 
> 
O 
o 
H 
rn 
F 
£ 
0) 
T3 
r ro­
en 
O) 
T— 
T3 
O 
C 
O) 
ro > E o 
n> 
o 
F 
o 
é 
CO 
•c 
c-
ro T3 
rj 
0) 
•n c= <u 
ti 
CO 
o 
c 
C) 
c 
> c: 
o 
0) 
ro 
o 
ro 
E 
c 
c 
Cl) 
•o 
O) 
o <1> 
T3 
8 
2 
n 
•o 
<5 J: 
0) 
CO 
0) 
O) 
•ro o. 
O) 
o 
C0 
cu 
CT) 
N 
u> 
•D 
3 
ro 
3 
F 
£ 
CD 
CD 
n 
O) 
CD 
O) 
Cl> 
CD 
Cl) 
ro 
r 
ro Q. c 0 
O) c 
CD 
CD 
O) 
ro T> 
O 
E 
CD 
•o 
0) 
j5 
G) 
CO 
CD 
Q 
FORSLAGENES KONSEKVENSER FOR VIRKSOMHEDERNE HERUNDER 
ISÆR SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER (SMV) 
Forslagenes titel: 
1. Forslag til Rådets direktiv om gennemførelse af den aftale om 
tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem 
European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of 
Transport Workers* Unions in the European Union (FST) 
2. Forslag til direktiv om håndhævelse af søfareres arbejdstid på skibe, der 
anløber EF's havne 
Dokumentets referencenummer: 98019 
Forslagene 
I. Hvorfor er der i betragtning af nærhedsprincippet behov for en EF-
lovgivning på området, og hvad er hovedmålet? 
1. Det første direktivforslag har til formål at fastsætte minimumsforskrifter for 
tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende ved at gennemføre den aftale, der 
den 30. september 1998 blev indgået mellem de organisationer, der repræsenterer 
arbejdsgivere og arbejdstagere i søfartssektoren (ECSA og FST). 
2. Det andet direktivforslag fastsætter, at alle skibe, der anløber medlemsstaternes 
havne, er omfattet af det første direktivs bestemmelser, uanset hvor de er 
registreret eller under hvis flag de sejler. 
3. I hvidbogen om sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet 
(KOM(97) 334) hed det, at det er almindeligt med lange arbejdstider på havet. 
Men det har hidtil været vanskeligt at gennemføre en systematisk begrænsning af 
arbejdstiderne på grund af konkurrencen fra skibe, der sejler under tredjelandes 
flag. Derfor, og fordi der er tale om et globalt erhverv, lå det Det Paritetiske 
Udvalg for Søtransport på sinde at opnå enighed i de internationale 
organisationer, førend man begyndte at behandle interne fællesskabsspørgsmål. 
4. Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) vedtog i oktober 1996 en ny 
konvention (nr. 180) om søfarendes arbejdstid og bemanding af skibe. Ifølge 
konventionen skal søfarende om bord på skibe have enten en maksimal arbejdstid 
(14 timer i døgnet og 72 timer om ugen) eller en minimumshviletid (ti timer i 
døgnet og 77 timer om ugen). 
5. ILO vedtog i oktober 1996 en protokol til ILO-konvention nr. 147, hvori 
omfanget af havnestatens kontrol fastsættes, og ifølge hvilken landene kan træffe 
de fornødne foranstaltninger for at sikre, at de internationalt anerkendte normer 
overholdes. 
6. Det første forslag bygger på bestemmelserne i ILO-konvention nr. 180 og direktiv 
93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden. 
42 103 
Dermed fastsættes regler på EU-plan om søfarende om bord på skibe, som er 
registreret inden for en medlemsstats territorium. 
7. Det andet forslag til direktiv om håndhævelse af søfareres arbejdstid på skibe, der 
anløber EF's havne, indebærer, at arbejdstidsbestemmelserne håndhæves for alle skibes 
vedkommende, også skibe, der ikke er registreret i et EU-land. Af konkurrencehensyn 
er det vigtigt at sikre, at alle stilles lige, jf Rådets resolution om en fælles politik for 
sikkerhed til søs. I det øjemed bør regler for såvel skibe registreret i EU som skibe 
registret i tredjelande træde i kraft stort set samtidig i medlemsstaterne og på 
internationalt plan. Dette er i sig selv nok til at begrunde en indsats på EU-plan. 
8. Forslagene til rådsdirektiver om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af 
arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community 
Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in 
the European Union (FST) og om håndhævelsen heraf er i overensstemmelse med 
nærhedsprincippet med hensyn til de to kriterier, dvs. nødvendighed og 
proportionalitet, sådan som de er beskrevet i artikel 3 B i Maastricht-traktaten. 
9. Hvad angår det første kriterium, nødvendigheden af at Fællesskabet handler, så er 
det begrundet, i og med at arbejdsmarkedets parter i forbindelse med proceduren 
som foreskrevet i artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken er 
blevet enige om, at det er nødvendigt med en fællesskabsindsats på området, og at 
de har anmodet om, at deres aftale, som er indgået på fællesskabsplan, 
gennemføres ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag fra Kommissionen i 
medfør af artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. De 
har endvidere erklæret, at der er behov for, at aftalen håndhæves via relevante 
retsakter, for at konkurrenceforvridning i den internationale søfart kan undgås. 
Konsekvenser for virksomhederne 
II. Hvem berøres af forslagene? 
Forslagene gælder søfarende om bord på skibe, som er registreret inden for en 
medlemsstats territorium, samt deres arbejdsgivere. 
III. Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne træffe i henhold tilforslagene? 
Virksomhederne skal påse, at direktivet overholdes, navnlig med hensyn til årlig ferie 
og hvile eller maksimal arbejdstid. 
IV. Hvilke økonomiske virkninger forventes forslagene at få? 
a) Hvad bliver virkningerne 
- for beskæftigelsen og virksomhedernes konkurrenceevne? 
Ved at indføre EU-begrænsninger på stort set samme tid som internationale 
begrænsninger forventes forslagene at gavne beskæftigelsen i EU og 
104 
43 
konkurrenceevnen hos EU's shippingselskaber, da mulighederne for illoyal 
konkurrence fra tredjelande bliver begrænset. 
- for investeringerne og oprettelsen af nye virksomheder? 
Ubetydelige 
b) Skal der indføres nye administrative procedurer? 
De fleste af procedurerne skal anvendes for at gennemføre de pågældende 
internationale konventioner. Det gælder også de relevante administrative 
ordninger, der skal sikre, at de foreslåede bestemmelser finder anvendelse. Der 
bliver en engangsudgift til indførelse af nye arbejdstidsplaner. De fleste skibe 
har brugbare styringssystemer, men der kan blive brug for visse tiltag, for at 
bestemmelserne kan efterkommes. 
c) Cost-benefit med hensyn til kvantitet og/eller kvalitet 
På grund af ILO-konventionen får udvidelsen af arbejdstidsdirektivet, således at 
det også omfatter søfarende, kun betydning for så vidt angår artikel 13-16. Da 
skibsfarten under EU-flag får nok at gøre med at overholde normerne, er det 
usandsynligt, at det i medfør af disse bestemmelser bliver nødvendigt med 
yderligere omlægning af skifteholdsarbejde, udstationering eller registrering 
forhold til den eksisterende situation som følge af de implicitte eller eksplicitte 
krav i ILO-konventionen. Det betyder, at der sandsynligvis ikke kommer øgede 
udgifter til kontrol af natarbejderes arbejdstid eller til beskyttelse af sundhed og 
sikkerhed og bistand, fordi der i forvejen er krav herom ifølge ILO-
konventionen. 
Kravet om et bevis for, at arbejdstageren er egnet til at arbejde til søs, og 
bestemmelserne om mindst fire ugers årlig ferie med løn samt behovet for at 
gennemføre de fornødne inspektioner af skibe medfører også udgifter. 
Der bliv indtægter fra mindsket dødtid som følge af ulykker og sygefravær, 
hvilket skyldes forbedrede bestemmelser om hviletid og kortere arbejdsuge. 
Endvidere kan det forventes, at arbejdstagernes helbred bliver bedre, og at de 
derfor bliver mere produktive på grund af udvidet hviletid. Sektoren udsættes 
desuden for et øget forretningsmæssigt pres, der øger betydningen af en 
velorganiseret og sund arbejdskraft. Forsikringsselskaberne er strengere i deres 
risikovurdering, og der er mulighed for lavere præmier for dem, der arbejder 
med højere normer. Højere driftsnormer - dermed service af større kvalitet - er 
vigtige som beskyttelse mod lavomkostningsaktører under tredjelandsflag, især 
den øgede konkurrence fra Kina. Dertil kommer, at de foreslåede regler om 
håndhævelse af bestemmelserne om arbejdstiden om bord på alle skibe, der 
anløber EU-havne, vil medføre mindre træthed hos de søfarende, hvilket vil 
fremme sikkerhedsforholdene for de skibe, der sejler i EU-farvande. 
105 
44 
d) Hvilke udgifter medfører forslaget? 
Kommissionen har foranlediget, at der gennemføres en undersøgelse1 af 
virkningerne for erhvervslivet for at vurdere de potentielle virkninger 
Undersøgelsen viser, at det er ikke muligt at foretage et præcist skøn over 
udgifter og indtægter som følge af direktivet. Et skøn omfatter mange 
vurderinger, der bygger på ufuldstændige data, og det indebærer derfor en stor 
fejlmargen. Det bedste bud på det samlede omfang af forslagets virkninger er 
imidlertid, at nettoudgifter (udgifter minus indtægter) udgør ca. 0,5 % af de 
pågældende søfareres gennemsnitlige årsindkomster. Størsteparten af 
udgifterne forventes at hidrøre fra bestemmelserne om fire ugers årlig ferie med 
løn. De største indtægter skyldes færre ulykker. Forslaget medfører endvidere 
bedre sikkerhedsforhold til EU-farvande (dvs. positive virkninger som følge af færre 
tab af menneskeliv og mindre havforurening). 
V. Indeholder forslagene foranstaltninger, der tager højde for SMV'ernes 
særlige situation (lempeligere eller særlige krav) ? 
Nej. Skibe af alle størrelser skal være fleksible. 
Høring 
VI. Listen over organisationer, som er blevet hørt om forslaget, og en kortfattet 
redegørelse for deres væsentligste synspunkter. 
En lang række organisationer er blevet hørt. Aftalen, der er bilag til det første 
direktivforslag, er blevet til efter forhandlinger mellem de organisationer, der 
repræsenterer arbejdsgivere og arbejdstagere i søfartssektoren (ECSA og FST). 
1 Business Impact Assessment, Working Time Directive: excluded sectors, 
Cambridge Policy Consultants, oktober 1998 
106 
45 -1-
KOMMISSIONENS HENSTILLING 
af 18. november 1998 
om 
ratificering af ILO-konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding afskibe og 
ratificering af protokol af 1996 til konventionen om minimumsnormer 
i handelsskibe af 1976 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 
155, anden tankestreg, og 
UD FRA FØLGENDE BETRAGTNINGER : 
ILO's konvention nr. 180 om søfarendes arbejdstid og bemanding af skibe, som blev 
vedtaget på den 84. internationale arbejdskonference den 22. oktober 1996 fastsætter 
grænserne for arbejdstid og hviletid for søfarende, der arbejder ombord på skibe; 
det er konventionens mål at fremme arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, at forbedre 
sikkerheden til søs og at beskytte havmiljøet, og dette er også Fællesskabets mål; 
protokol af 1996 til konvention nr. 147 om minimumsnormer i handelsskibe, 1976, som blev 
vedtaget samtidig med konvention nr. 180, har som supplerende bilag konvention nr. 180 
om søfarendes arbejdstid og bemanding afskibe af 1996; 
artikel 4 i konventionen om minimumsnormer i handelsskibe, 1976, som protokol af 1996 
henviser til, fastsætter, at et land, der har ratificeret konventionen, kan kontrollere skibe, der 
anløber dets havne med henblik på at konstatere, om de søfarendes leveforhold, 
arbejdsforhold og sikkerhedsforhold er i overensstemmelse med bestemmelserne i de 
konventioner, som indgår i bilag til konventionen om handelsskibe; 
Kommissionen har netop forelagt Rådet et forslag til direktiv - som vedtages inden for 
rammerne af protokollen om socialpolitik - vedrørende den europæiske aftale om 
tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som bygger på'konvention nr. 180; 
dette forslag sigter kun på søfolk, der arbejder på skibe, der fører et EF-medlemsstats flag; 
disse bestemmelser om de søfarende arbejdstid kan ikke anvendes og håndhæves i 
Fællesskabet for skibe, der fører et tredjelands flag, medmindre konvention nr. 180 træder i 
kraft, og medmindre protokol af 1996 til konventionen om minimumsnormer i handelsskibe 
af 1976 ratificeres af EF's medlemsstater; 
46 107 
ikrafttrædelse af konvention nr. 180 og protokol af 1996 til konventionen om 
minimumsnormer for handelsskibe af 1976 gør det muligt for de medlemsstater, der har 
ratificeret denne konvention og denne protokol at kontrollere, at arbejdstidsordningen i 
konvention nr. 180 gennemføres på alle de skibe, der anløber havne i Fællesskabet ved 
anvendelse af et rådsdirektiv; 
overholdelse af bestemmelserne i konvention nr. 180 bidrager til forbedring af sikkerhed til 
søs i EU og skaber lige forhold for skibe, der fører et medlemsflag og skibe der fører 
tredjelandes flag; 
det ville være ønskeligt, om direktiv nr om håndhævelse af søfarendes arbejdstid på 
skibe, der anvender Fællesskabets havne, træder i kraft samtidig med direktivet om 
gennemførelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, og 
det er derfor vigtigt, at medlemsstaterne ratificerer konvention nr. 180 og protokol af 1996 
og deponerer ratificeringsinstrumenterne hos ILO's bestyrelse så hurtigt som muligt -
VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING: 
1) De medlemsstater, som endnu ikke har ratificeret ILO's konvention nr. 180 om søfarendes 
arbejdstid og bemanding afskibe, som blev vedtaget den 20. oktober 1996, opfordres til at 
gøre dette; 
2) de medlemsstater, som endnu ikke har ratificeret protokol af 1996 til konvention nr.147 
om minimumsnormer i handelsskibe af 1976, opfordres til at gøre dette; 
3) medlemsstaterne anmodes om at meddele Kommissionen hvilke foranstaltninger, de har 
truffet til at efterkomme denne henstilling inden for en frist på et år efter offentliggørelse af 
beslutningen. 
Udfærdiget i Bruxelles 
På Kommissionens vegne 
Padraig FLYNN 
Medlem af Kommissionen 
108 
47 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 662 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 07 04 05 06 
Katalognummer : CB-CO-98-681-DA-C 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 1 0 9