Fælles holdning (EF) Nr. 8/2002

fastlagt af Rådet den 29. oktober 2001

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/.../EF af ... om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes eksponering for risici på grund af fysiske agenser (støj) (17. særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF)

(2002/C 45 E/02)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 137, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen(1), fremsat efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),

efter høring af Regionsudvalget,

efter proceduren i traktatens artikel 251(3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I henhold til traktaten kan Rådet ved udstedelse af direktiver vedtage minimumsforskrifter med henblik på at forbedre især arbejdsmiljøet for at sikre et højere niveau for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. Det skal i disse direktiver undgås, at der pålægges administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder.

(2) I overensstemmelse med traktaten hindrer dette direktiv ikke medlemsstaterne i at opretholde eller indføre strengere beskyttelsesforanstaltninger. Gennemførelsen af dette direktiv kan ikke berettige til tilbageskridt i forhold til de nuværende forhold i de enkelte medlemsstater.

(3) I Rådets direktiv 86/188/EØF af 12. maj 1986 om beskyttelse af arbejdstagere mod risici ved at være udsat for støj under arbejdet(4) fastsættes det, at Rådet på forslag af Kommissionen og med henblik på at nedsætte de risici, direktivet omhandler, kan tage det op til fornyet behandling, navnlig under hensyntagen til den videnskabelige og teknologiske udvikling.

(4) I henhold til Kommissionens meddelelse om dens program vedrørende sikkerhed, hygiejne og sundhed på arbejdspladsen(5) gives der mulighed for at vedtage foranstaltninger til fremme af sikkerheden på arbejdspladsen, navnlig med henblik på at udvide anvendelsesområdet for direktiv 86/188/EØF, og på ny at evaluere tærskelværdierne. Rådet tog dette til efterretning i sin resolution af 21. december 1987 om sikkerhed, hygiejne og sundhed på arbejdspladsen(6).

(5) I henhold til Kommissionens meddelelse om dens handlingsprogram om gennemførelsen af fællesskabspagten om de grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder bør der indføres minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes eksponering for risici på grund af fysiske agenser. I september 1990 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om dette handlingsprogram(7), hvori det blandt andet opfordrede Kommissionen til at udarbejde et særdirektiv om de risici, der er forbundet med støj og vibrationer samt alle andre fysiske agenser på arbejdspladsen.

(6) Som et første skridt vedtog Europa-Parlamentet og Rådet den ... direktiv 2001/.../EF om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes eksponering for risici på grund af fysiske agenser (vibrationer) (16. særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF)(8).

(7) Som et næste skridt anses det for hensigtsmæssigt at indføre foranstaltninger til beskyttelse af arbejdstagerne mod de risici, der er forbundet med støj, på grund af disses virkninger på arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, især risikoen for høreskader. Disse foranstaltninger skal ikke blot sikre den enkelte arbejdstagers sundhed og sikkerhed, men ligeledes bidrage til fastlæggelse af et minimumsbeskyttelsesniveau for alle arbejdstagere i Fællesskabet, således at en eventuel konkurrenceforvridning undgås.

(8) Den videnskabelige viden, der for tiden står til rådighed om virkningerne for sundheden og sikkerheden af eksponering for støj, giver ikke mulighed for at fastsætte præcise belastningsniveauer, der dækker alle risici for sundheden og sikkerheden, især for så vidt angår andre virkninger af støj end høreskader.

(9) Et system til beskyttelse mod støj bør uden unødige detaljer begrænses til en fastsættelse af de mål, der skal nås, de principper, der skal overholdes, og de grundlæggende værdier, der skal anvendes for at gøre det muligt for medlemsstaterne at gennemføre minimumsforskrifterne på en ensartet måde.

(10) En nedsættelse af støjbelastningen gennemføres mest effektivt gennem iværksættelse af forebyggende foranstaltninger allerede ved planlægningen af arbejdsstederne og arbejdspladserne samt gennem valget af udstyr, fremgangsmåde og arbejdsmetoder, således at risiciene fortrinsvis nedsættes ved kilden. Bestemmelser om udstyr og arbejdsmetoder bidrager således til beskyttelsen af de arbejdstagere, der anvender dem.

(11) Koden om støjniveauer om bord på skibe i IMO's resolution A.468(12) fastsætter retningslinjer for nedbringelse af støj ved kilden om bord på skibe. Medlemsstaterne bør imidlertid i en overgangsperiode kunne fastlægge bestemmelser for så vidt angår besætningen om bord på søgående skibe.

(12) Arbejdsgiverne bør tilpasse sig den tekniske udvikling og den videnskabelige viden for så vidt angår risici i forbindelse med eksponering for støj med henblik på at forbedre beskyttelsen af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed.

(13) Dette direktiv er et særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet(9). Nævnte direktiv finder anvendelse på spørgsmål vedrørende arbejdstagernes eksponering for støj, dog med forbehold af strengere og/eller mere specifikke bestemmelser i nærværende direktiv.

(14) Nærværende direktiv er et konkret led i gennemførelsen af den sociale dimension inden for det indre marked.

(15) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelsen af dette direktiv vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(10) -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

DEL I

GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1

Formål og anvendelsesområde

1. Dette direktiv, som er det 17. særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF, indeholder minimumskrav til beskyttelse af arbejdstagerne mod sådanne risici for deres sundhed og sikkerhed, der opstår eller kan opstå som følge af eksponering for støj, og især risikoen for høreskader.

2. Kravene i dette direktiv gælder for aktiviteter, hvor arbejdstagerne eksponeres eller kan blive eksponeret for risici ved støj i forbindelse med arbejdet.

3. Direktiv 89/391/EØF finder anvendelse på hele det i stk. 1 nævnte område, medmindre nærværende direktiv indeholder strengere og/eller mere specifikke bestemmelser.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv defineres de fysiske parametre, der anvendes som risikoindikatorer, således:

a) "maksimalt lydtryk (pmaks.)": maksimumsværdi af det "C"-frekvensvægtede øjeblikkelige lydtryk

b) "daglig støjbelastning (LEX, 8h) (dB(A) re. 20 μPa)": tidsvægtet gennemsnit af støjniveauerne for en arbejdsdag på nominelt otte timer som defineret ved international standard ISO 1999:1990, punkt 3.6. Dette omfatter al støj i forbindelse med arbejdet, også impulsstøj

c) "ugentlig støjbelastning (>REFERENCE TIL EN GRAFIK>)": tidsvægtet gennemsnit af de daglige støjbelastninger for en nominel uge på fem arbejdsdage a otte timer som defineret ved international standard ISO 1999:1990, punkt 3.6 (note 2).

Artikel 3

Eksponeringsgrænseværdier og eksponeringsaktionsværdier

1. I dette direktiv fastsættes eksponeringsgrænseværdierne og eksponeringsaktionsværdierne for den daglige støjbelastning og det maksimale lydtryk til:

a) eksponeringsgrænseværdier: hhv. LEX, 8h = 87 dB(A) og pmaks. = 200 Pa(11)

b) øvre eksponeringsaktionsværdier: hhv. LEX, 8h = 85 dB(A) og pmaks. = 200 Pa(12)

c) nedre eksponeringsaktionsværdier: hhv. LEX, 8h = 80 dB(A) og pmaks. = 112 Pa(13).

2. Ved anvendelsen af eksponeringsgrænseværdierne tages der ved vurderingen af støjeksponeringsniveauet hensyn til nedsættelsen heraf som følge af arbejdstagerens brug af personlige høreværn. Der tages ikke hensyn til virkningen af eventuelle høreværn i forbindelse med eksponeringsaktionsværdierne.

3. Under behørigt begrundede omstændigheder kan medlemsstaterne for så vidt angår aktiviteter, hvor den daglige støjeksponering varierer mærkbart fra arbejdsdag til arbejdsdag, med henblik på anvendelsen af eksponeringsgrænseværdierne og eksponeringsaktionsværdierne lægge den ugentlige støjbelastning til grund for vurderingen af arbejdstagerens eksponering for støj i stedet for det daglige støjeksponeringsniveau, på betingelse af:

a) at den ugentlige støjbelastning, som det fremgår af en passende overvågning, ikke overstiger eksponeringsgrænseværdien 87 dB(A), og

b) at der træffes passende foranstaltninger til at nedsætte risikoen ved disse aktiviteter til et minimum.

DEL II

ARBEJDSGIVERNES FORPLIGTELSER

Artikel 4

Identificering og vurdering af risici

1. For at opfylde forpligtelserne i artikel 6, stk. 3, og artikel 9, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF, vurderer eller om nødvendigt måler arbejdsgiveren arbejdstagernes eksponering for støj.

2. De metoder og det apparatur, der anvendes, skal være tilpasset de faktiske forhold, især på baggrund af karakteren af den støj, der skal måles, eksponeringens længde, faktorer i omgivelserne og måleapparaturets art.

Disse metoder og dette apparatur skal gøre det muligt at fastlægge de parametre, der er defineret i artikel 2, og at fastslå, om de i artikel 3 fastsatte værdier i et givet tilfælde er overskredet.

3. De anvendte metoder kan omfatte stikprøvekontrol, som skal være repræsentativ for en arbejdstagers personlige eksponering.

4. Den i stk. 1 omhandlede vurdering og måling planlægges omhyggeligt og gennemføres med passende mellemrum af den kompetente tjeneste, navnlig under hensyn til den i artikel 7 i direktiv 89/391/EØF krævede kompetence. Resultaterne af vurderingen og/eller målingen af eksponeringen for støj opbevares i en passende form, så de senere kan konsulteres.

5. Ved anvendelsen af denne artikel tages der ved vurderingen af måleresultaterne hensyn til unøjagtigheder i målingen efter almindelig måleteknisk praksis.

6. I overensstemmelse med artikel 6, stk. 3, i direktiv 89/391/EØF skal arbejdsgiveren være særlig opmærksom på følgende, når risikoen vurderes:

a) eksponeringens styrke, type og varighed, herunder eksponering for impulsstøj

b) eksponeringsgrænseværdierne og eksponeringsaktionsværdierne i artikel 3 i nærværende direktiv

c) enhver effekt af sundheds- og sikkerhedsmæssig art på arbejdstagere, der eksponeres for særlig risiko

d) så vidt det er teknisk muligt, enhver effekt på arbejdstagernes sundhed og sikkerhed af interaktioner mellem støj og arbejdsrelaterede ototoksiske stoffer og mellem støj og vibrationer

e) enhver indirekte effekt på arbejdstagernes sundhed og sikkerhed af interaktionen mellem støj og advarselssignaler eller andre lyde, der skal kunne høres for at reducere risikoen for ulykker

f) oplysninger om støjemission fra fabrikanterne af arbejdsudstyr i henhold til de relevante EF-direktiver

g) muligheden for at anvende alternativt arbejdsudstyr, som er udformet med henblik på at nedbringe støjemissionen

h) eksponering for støj efter arbejdstidens ophør, der foregår på arbejdsgiverens ansvar

i) relevante oplysninger, der er indsamlet i forbindelse med helbredskontrollen, herunder offentliggjorte oplysninger, i det omfang det er muligt.

7. Arbejdsgiveren skal være i besiddelse af en risikovurdering i henhold til artikel 9, stk. 1, litra a), i direktiv 89/391/EØF og kunne angive, hvilke foranstaltninger der skal træffes i overensstemmelse med nærværende direktivs artikel 5, 6, 7 og 8. Risikovurderingen opbevares i en passende form efter national lovgivning og praksis. Risikovurderingen skal holdes ajour, især hvis der er sket væsentlige ændringer, der kunne gøre den uaktuel, eller hvis resultaterne af helbredskontrollen viser, at det er nødvendigt.

Artikel 5

Bestemmelser med sigte på at undgå eller nedsætte eksponeringen

1. Under hensyn til den tekniske udvikling og de foranstaltninger, der kan anvendes for at reducere risikoen ved kilden, skal de risici, der er en følge af eksponeringen for støj, elimineres ved kilden eller nedbringes til et minimum.

Nedbringelse af disse risici foretages på grundlag af de generelle principper om forebyggelse i artikel 6, stk. 2, i direktiv 89/391/EØF, og der tages navnlig hensyn til:

a) alternative arbejdsmetoder, der medfører lavere eksponering for støj

b) valg af passende arbejdsudstyr med det lavest mulige støjniveau under hensyn til det arbejde, der skal udføres, herunder muligheden for at stille arbejdsudstyr til rådighed for arbejdstagerne i henhold til EF-bestemmelser, der tager sigte på eller har den virkning at begrænse eksponeringen for støj

c) arbejdsstedernes og arbejdspladsernes udformning og indretning

d) relevant information til og træning af arbejdstagerne med hensyn til korrekt anvendelse af arbejdsudstyret, således at deres eksponering for støj reduceres til et minimum

e) teknisk støjreduktion:

i) reduktion af luftbåren støj, f.eks. ved hjælp af afskærmninger, indeslutninger og afdækninger med lydabsorberende materiale

ii) reduktion af strukturbåret støj, f.eks. ved hjælp af støjdæmpning eller isolering

f) passende programmer for vedligeholdelse af arbejdsudstyr, arbejdssteder og arbejdspladssystemer

g) støjreduktion ved arbejdstilrettelæggelsen:

i) begrænsning af eksponeringens varighed og omfang

ii) passende arbejdsplaner med tilstrækkelige pauser.

2. Hvis de øvre eksponeringsaktionsværdier overskrides, skal arbejdsgiveren på grundlag af risikovurderingen i henhold til artikel 4 fastlægge og gennemføre et program med tekniske og/eller organisatoriske foranstaltninger, som tager sigte på at nedbringe eksponeringen for støj, idet der navnlig tages hensyn til de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger.

3. På grundlag af risikovurderingen i henhold til artikel 4 markeres arbejdssteder, hvor arbejdstagere vil kunne blive eksponeret for støj, der overskrider de øvre eksponeringsaktionsværdier, med passende skilte. De pågældende områder skal også afgrænses og adgangen til dem begrænses, når dette er teknisk muligt, og eksponeringsrisikoen gør dette berettiget.

4. Hvis en arbejdstager på grund af aktivitetens art har adgang til at benytte hvilefaciliteter under arbejdsgiverens ansvar, skal støjen i disse faciliteter reduceres til et niveau, der er foreneligt med deres formål og anvendelsesbetingelserne for deres anvendelse.

5. I henhold til artikel 15 i direktiv 89/391/EØF tilpasser arbejdsgiveren de i nærværende artikel nævnte foranstaltninger til de behov, som arbejdstagere, der tilhører særligt følsomme risikogrupper, har.

Artikel 6

Personlige værnemidler

1. Hvis de risici, der er en følge af eksponeringen for støj, ikke kan forebygges med andre midler, skal der stilles passende, korrekt tilpassede personlige høreværn til rådighed for arbejdstagerne, som skal bruge dem i overensstemmelse med Rådets direktiv 89/656/EØF af 30. november 1989 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes brug af personlige værnemidler under arbejdet (tredje særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF)(14) og artikel 13, stk. 2, i direktiv 89/391/EØF og på følgende betingelser:

a) Hvis støjeksponeringen overskrider de nedre eksponeringsaktionsværdier, skal arbejdsgiveren stille personlige høreværn til rådighed for arbejdstagerne.

b) Hvis støjeksponeringen overskrider de øvre eksponeringsaktionsværdier, skal der anvendes personlige høreværn.

c) De personlige høreværn skal vælges således, at de fjerner risikoen for høreskader eller nedbringer risikoen til et minimum.

2. Arbejdsgiveren har ansvaret for at kontrollere effektiviteten af de foranstaltninger, der træffes i henhold til denne artikel.

Artikel 7

Begrænsning af ørets eksponering for støj

1. Eksponeringsgrænseværdierne som vurderet i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, må under ingen omstændigheder overskrides.

2. Hvis der, på trods af de foranstaltninger, der er truffet til gennemførelse af dette direktiv, konstateres eksponeringer over grænseværdierne, skal arbejdsgiveren:

a) øjeblikkeligt tage skridt til at bringe eksponeringen ned under eksponeringsgrænseværdierne

b) fastslå årsagerne til, at der er sket en overeksponering, og

c) tilpasse beskyttelses- og forebyggelsesforanstaltningerne for at undgå, at grænseværdierne overskrides igen.

Artikel 8

Underretning og træning af arbejdstagerne

Med forbehold af artikel 10 og 12 i direktiv 89/391/EØF sørger arbejdsgiveren for, at arbejdstagere, der på arbejdsstedet eksponeres for støj på højde med eller over de nedre eksponeringsaktionsværdier, og/eller disses repræsentanter får underretning og træning i relation til risici, der er forbundet med eksponering for støj, navnlig vedrørende:

a) karakteren af sådanne risici

b) de foranstaltninger, der træffes i henhold til dette direktiv for at fjerne risikoen for støj eller nedbringe den til et minimum, herunder de omstændigheder, hvorunder foranstaltningerne finder anvendelse

c) eksponeringsaktionsværdierne og eksponeringsgrænseværdierne i artikel 3 i nærværende direktiv

d) resultatet af de vurderinger og målinger af støj, der foretages i henhold til artikel 4 i nærværende direktiv, samt en forklaring af deres betydning og de potentielle risici

e) træning i korrekt brug af høreværn

f) hvorfor og hvordan tegn på høreskader skal opdages og anmeldes

g) hvornår arbejdstagerne har ret til helbredskontrol og formålet med helbredskontrol

h) sikker arbejdspraksis, der kan begrænse eksponeringen for støj mest muligt.

Artikel 9

Høring og inddragelse af arbejdstagerne

Arbejdstagerne og/eller disses repræsentanter høres i henhold til artikel 11 i direktiv 89/391/EØF om og deltager i afgørelsen af de spørgsmål, der er omfattet af nærværende direktiv.

DEL III

FORSKELLIGE BESTEMMELSER

Artikel 10

Helbredskontrol

1. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger med henblik på iværksættelse af relevant helbredskontrol af arbejdstagere, når resultaterne af de i artikel 4, stk. 1, omhandlede vurderinger og målinger viser, at der er risiko for de pågældendes helbred, jf. dog artikel 14 i direktiv 89/391/EØF. Disse foranstaltninger, herunder kravene til helbredsjournaler og adgangen hertil, indføres i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis.

2. En arbejdstager, som eksponeres for støj, der overskrider de øvre eksponeringsaktionsværdier, har ret til at få undersøgt sin hørelse af en læge eller en anden kvalificeret person under en læges ansvar og i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis. Formålet med denne undersøgelse er at bevare hørelsen ved tidligt at kunne diagnosticere eventuel nedsat hørelse på grund af støj.

3. Medlemsstaterne indfører ordninger, der skal sikre, at der udarbejdes helbredsjournaler for alle arbejdstagere, der underkastes kontrol i henhold til stk. 1 og 2, og at disse holdes ajour. Helbredsjournalerne skal indeholde et sammendrag af resultaterne af den helbredskontrol, der er foretaget. De opbevares i en passende form, så de kan konsulteres senere, og under hensyn til beskyttelseskravene til personlige helbredsoplysninger.

Den kompetente myndighed skal efter anmodning have tilsendt kopier af journalerne. Den enkelte arbejdstager skal efter anmodning have adgang til sin personlige helbredsjournal.

4. Hvis det ved en kontrol af hørelsen konstateres, at en arbejdstager har en identificerbar høreskade, vurderer en læge eller - hvis lægen finder det nødvendigt - en specialist, om det er sandsynligt, at skaden skyldes eksponering for støj under arbejdet. Hvis dette er tilfældet,

a) skal lægen eller en anden kvalificeret person underrette arbejdstageren om det resultat, der vedrører denne personligt

b) skal arbejdsgiveren

i) revidere den risikovurdering, der er foretaget i henhold til artikel 4

ii) revidere de foranstaltninger, der skal fjerne eller nedbringe risikoen i henhold til artikel 5 og 6

iii) tage hensyn til rådene fra arbejdsmedicineren eller den tilsvarende sagkyndige eller en anden kvalificeret person eller den kompetente myndighed, når han gennemfører foranstaltninger til at fjerne eller nedbringe risikoen i henhold til artikel 5 og 6, f.eks. når han sætter arbejdstageren til andet arbejde, hvor der ikke er risiko for yderligere eksponering, og

iv) sørge for systematisk helbredskontrol og på ny kontrollere andre arbejdstageres helbredstilstand, hvis de har været udsat for samme eksponering.

Artikel 11

Dispensationer

1. I undtagelsessituationer, hvor fuld og korrekt brug af personlige høreværn på grund af arbejdets art vil kunne indebære større risiko for sundhed eller sikkerhed, end hvis de ikke bruges, kan medlemsstaterne tillade dispensationer fra bestemmelserne i artikel 6, stk. 1, litra a) og b), og artikel 7.

2. Medlemsstaterne giver de i stk. 1 omhandlede dispensationer efter høring af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis. Sådanne dispensationer skal ledsages af vilkår, der under hensyntagen til de særlige omstændigheder sikrer, at den dermed forbundne risiko nedbringes til et minimum, og at der indføres skærpet helbredskontrol af de berørte arbejdstagere. Sådanne dispensationer tages op til fornyet overvejelse hvert fjerde år, og så snart årsagerne til indførelsen heraf bortfalder.

3. Medlemsstaterne sender hvert fjerde år Kommissionen en liste over de i stk. 1 omhandlede dispensationer, idet de angiver de præcise årsager og omstændigheder, som har fået dem til at give disse dispensationer.

Artikel 12

Tekniske ændringer

Ændringer af rent teknisk art vedtages efter forskriftsproceduren i artikel 13, stk. 2, og i overensstemmelse med:

a) vedtagelsen af direktiver om teknisk harmonisering og standardisering vedrørende produktudvikling, konstruktion, fremstilling eller indretning af arbejdsudstyr og/eller arbejdssteder

b) den tekniske udvikling, ændringer i de mest relevante harmoniserede europæiske standarder eller specifikationer og nye resultater vedrørende støj.

Artikel 13

Udvalg

1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nævnt i artikel 17 i direktiv 89/391/EØF.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.

3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 14

Ophævelse

Direktiv 86/188/EØF ophæves med virkning fra den dato, der er angivet i artikel 16, stk. 1, første afsnit.

DEL IV

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 15

Rapporter

Medlemsstaterne forelægger hvert femte år Kommissionen en rapport om den praktiske gennemførelse af dette direktiv, hvori de af arbejdsmarkedets parter fremførte synspunkter anføres.

På grundlag af disse rapporter giver Kommissionen Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen underretning herom.

Artikel 16

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den ...(15). De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. For at tage hensyn til særlige forhold kan medlemsstaterne om nødvendigt få en yderligere frist på fem år fra ...(16), dvs. i alt otte år, til at iværksætte bestemmelserne i artikel 7 for så vidt angår besætningen om bord på søgående skibe.

3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de allerede har udstedt eller udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 17

Ikrafttrædelse

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 18

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

...

Formand

På Rådets vegne

...

Formand

(1) EFT C 77 af 18.3.1993, s. 12, og EFT C 230 af 19.8.1994, s. 3.

(2) EFT C 249 af 13.9.1993, s. 28.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 20.4.1994 (EFT C 128 af 9.5.1994, s. 146), bekræftet den 16.9.1999 (EFT C 54 af 25.2.2000, s. 75), Rådets fælles holdning af 29.10.2001 og Europa-Parlamentets afgørelse af ... (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(4) EFT L 137 af 24.5.1986, s. 28. Direktivet er ændret ved direktiv 98/24/EF (EFT L 131 af 5.5.1998, s. 11).

(5) EFT C 28 af 3.2.1988, s. 3.

(6) EFT C 28 af 3.2.1988, s. 1.

(7) EFT C 260 af 15.10.1990, s. 167.

(8) EFT L ...

(9) EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1.

(10) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(11) 140 dB i relation til 20 μPa.

(12) 140 dB i relation til 20 μPa.

(13) 135 dB i relation til 20 μPa.

(14) EFT L 393 af 30.12.1989, s. 18.

(15) Tre år efter direktivets ikrafttræden.

(16) Tre år efter direktivets ikrafttræden.

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

Den 8. februar 1993 forelagde Kommissionen i henhold til artikel 118 A i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab Rådet et forslag til Rådets direktiv om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes eksponering for risici på grund af fysiske agenser.

Forslaget skulle supplere direktiv 89/391/EØF (det såkaldte rammedirektiv) ved at præcisere, hvordan nogle af dets bestemmelser skulle finde anvendelse specielt i forbindelse med eksponering for fysiske agenser. Det omfattede alle aktiviteter, hvorved arbejdstagerne kan blive udsat for risici som følge af en sådan eksponering, bortset fra bestemte situationer i den offentlige tjeneste eller inden for civilbeskyttelse.

Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse henholdsvis den 20. april 1994 og den 30. juni 1993. Europa-Parlamentet bekræftede sin udtalelse den 16. september 1999.

Kommissionen forelagde et ændret forslag den 8. juni 1994.

Som følge af Amsterdam-traktatens ikrafttræden er retsgrundlaget blevet ændret fra den tidligere artikel 118 A til artikel 137, stk. 2, hvorefter den fælles beslutningsprocedure med Europa-Parlamentet skal anvendes, og Regionsudvalget skal høres.

Regionsudvalget meddelte ved skrivelse af 13. januar 2000, at det ikke ville afgive udtalelse om dette direktivforslag.

II. KOMMISSIONENS FORSLAG OG DETS FORSKELLIGE DELE

Forslaget var kendetegnet ved, at fire typer fysiske agenser (støj, mekanisk vibration, optisk stråling og elektromagnetiske felter og bølger) indgik i samme instrument, selv om hver agens skulle have et særskilt bilag.

Rådets generelle holdning, som Kommissionen har accepteret, var dog, at man på grund af de tekniske vanskeligheder med hensyn til de øvrige fysiske agenser i første omgang skulle koncentrere sig om det ene element (vibration), som der kunne opnås enighed om inden for en rimelig frist, idet de øvrige dele af forslaget fortsat skulle behandles i Rådet. Rådet bekræftede desuden i en erklæring til mødeprotokollen, at det agtede at fortsætte gennemgangen af de øvrige dele af Kommissionens forslag (støj, optisk stråling og elektromagnetiske felter og bølger).

Efter at der var opnået politisk enighed om udkastet til direktiv vedrørende vibration, indledte Rådet behandlingen af endnu et særskilt udkast vedrørende støj og vedtog den 29. oktober 2001 en fælles holdning efter proceduren i traktatens artikel 251. I modsætning til direktivet om vibration kunne teksten affattes på en sådan måde, at det ikke var nødvendigt at indføje et bilag.

III. FORMÅL

Formålet med direktivet er en forbedret beskyttelse af arbejdstagerne mod sådanne risici for deres sundhed og sikkerhed, der opstår eller kan opstå som følge af eksponering for støj, og især risikoen for høreskader. Direktivet træder desuden i stedet for det gældende direktiv af 12. maj 1986 om støj under arbejdet (86/188/EØF), da bestemmelserne deri ikke længere blev anset for at være tilstrækkelige.

IV. GENNEMGANG AF DEN FÆLLES HOLDNING

1. GENERELLE BEMÆRKNINGER

I henhold til traktatens artikel 136 har Fællesskabet og medlemsstaterne "som mål at fremme (...) en forbedring af leve- og arbejdsvilkårene (...), en udvikling af de menneskelige ressourcer" osv.

I henhold til traktatens artikel 137, stk. 1, "støtter og supplerer Fællesskabet medlemsstaternes indsats på (...) forbedring af især arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed" osv.

Med henblik herpå kan Rådet i henhold til traktatens artikel 137, stk. 2, "ved udstedelse af direktiver vedtage minimumsforskrifter, der skal gennemføres gradvis under hensyn til de vilkår og tekniske bestemmelser, der gælder i hver af medlemsstaterne."

Rådets fælles holdning er i overensstemmelse med målene i traktatens artikel 137, stk. 2, på det omhandlede område, da formålet hermed er at indføre minimumsforskrifter, der beskytter arbejdstagerne mod sådanne risici for deres sundhed og sikkerhed, der opstår som følge af eksponering for støj.

Den fælles holdning opfylder også Kommissionens målsætning, der støttes af Parlamentet, selv om den er opbygget anderledes som følge af en opsplitning af det oprindelige forslag. Den har overtaget mange af ændringerne fra Parlamentets førstebehandling af Kommissionens forslag.

2. OPBYGNING OG HOVEDELEMENTER

2.1. Støjeksponeringsværdier

Den fælles holdning fastsætter støjeksponeringsværdier på tre niveauer, nemlig nedre eksponeringsaktionsværdier, øvre eksponeringsaktionsværdier og eksponeringsgrænseværdier. Hver af disse værdier udtrykkes både som et tidsvægtet gennemsnit, dB(A) (decibel), og som maksimalt lydtryk, (pmaks.) (pascal eller Pa). De tidsvægtede gennemsnit defineres i overensstemmelse med international standard ISO 1999:1990, punkt 3.6. Det tidsvægtede gennemsnit skal som hovedregel måles dagligt, som en daglig støjbelastning, men medlemsstaterne kan under behørigt begrundede omstændigheder og på særlige betingelser i stedet anvende en ugentlig støjbelastning.

De to eksponeringsaktionsværdier skal måles som støjen i arbejdstagernes omgivelser, dvs. uden at der tages hensyn til virkningen af eventuelle høreværn, medens eksponeringsgrænseværdierne skal måles "i beskyttet øre", dvs. at der tages hensyn til virkningen af høreværn.

Rådet har i sin fælles holdning fastsat følgende eksponeringsværdier:

- eksponeringsgrænseværdier: 87 dB(A) og pmaks. = 200 Pa

- øvre eksponeringsaktionsværdier: 85 dB(A) og pmaks. = 200 Pa

- nedre eksponeringsaktionsværdier: 80 dB(A) og pmaks. = 112 Pa.

Selv om det på grund af begrebsmæssige og strukturelle forskelle ikke er muligt at foretage en direkte sammenligning mellem værdierne i det gældende direktiv fra 1986 og Kommissionens ændrede forslag, er de nye værdier generelt lavere. Det nuværende direktiv fra 1986 fastsætter kun to niveauer, nemlig 85 og 90 dB(A), og Kommissionens ændrede forslag indeholdt tre sammenlignelige værdier, 80, 85 og 90 dB(A). Rådet finder, at de vedtagne værdier udgør en rimelig balance mellem kravet om at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og behovet for at sikre, at direktivets gennemførelse ikke medfører for store udgifter for virksomhederne, navnlig små og mellemstore virksomheder.

2.2. Foranstaltninger, hvis eksponeringsværdierne overskrides

Formålet med de forskellige eksponeringsværdier er, at der, hvis værdierne nås eller overskrides, skal træffes en række foranstaltninger:

Hvis de nedre eksponeringsaktionsværdier nås, skal arbejdsgiveren sørge for, at de berørte arbejdstagere og/eller deres repræsentanter får information og uddannelse i relation til risici, der er forbundet med eksponering for støj, og hvis værdierne overskrides, skal arbejdsgiveren stille personlige høreværn til rådighed for arbejdstagerne.

Arbejdssteder, hvor de øvre eksponeringsaktionsværdier vil kunne overskrides, skal markeres med skilte og afgrænses. Hvis værdierne overskrides, skal arbejdstagerne anvende personlige høreværn. De har desuden ret til at få deres hørelse undersøgt af en læge eller en anden kvalificeret person med henblik på tidlig diagnosticering. Arbejdsgiveren skal desuden fastlægge og gennemføre et program med tekniske og/eller organisatoriske foranstaltninger, som tager sigte på at nedbringe eksponeringen for støj.

Medlemsstaterne kan tillade dispensationer fra ovennævnte bestemmelser om tilrådighedsstillelse og anvendelse af høreværn i undtagelsessituationer, hvor fuld og korrekt brug af sådanne værn vil kunne indebære en større risiko, end hvis de ikke bruges, f.eks. hvis anvendelsen af høreværn ville gøre det umuligt at høre advarselssignaler. Sådanne dispensationer må kun gives på bestemte strenge vilkår, der sikrer både, at risikoen nedbringes, og at der indføres skærpet helbredskontrol, og de skal tages op til fornyet overvejelse hvert fjerde år.

Eksponeringsgrænseværdierne må under ingen omstændigheder overskrides. Sker dette alligevel på trods af de forebyggende foranstaltninger, der er truffet, skal arbejdsgiveren øjeblikkeligt tage skridt til at bringe eksponeringen ned under grænseværdierne, fastslå årsagerne til overeksponeringen og tilpasse beskyttelses- og forebyggelsesforanstaltningerne for at undgå, at grænseværdierne overskrides igen.

2.3. Andre væsentlige elementer

I tråd med det såkaldte rammedirektiv skal arbejdsgiveren med passende mellemrum vurdere og om nødvendigt måle arbejdstagernes eksponering for støj. Arbejdsgiveren skal være i besiddelse af en risikovurdering og kunne angive, hvilke forebyggende foranstaltninger der skal træffes. De risici, der er en følge af eksponeringen for støj, skal elimineres ved kilden eller nedbringes til et minimum.

Medlemsstaterne skal træffe foranstaltninger, der sikrer relevant helbredskontrol af arbejdstagerne, når resultaterne af arbejdsgiverens vurderinger og målinger viser, at der er risiko for de pågældendes helbred. En læge eller en anden specialist skal vurdere, om det er sandsynligt, at en eventuel høreskade skyldes arbejdstagerens eksponering for støj under arbejdet, og hvis dette er tilfældet, skal arbejdstageren underrettes herom, og der skal træffes en række forebyggende og korrigerende foranstaltninger.

Der skal udarbejdes personlige helbredsjournaler, som holdes ajour, under hensyn til eventuelle fortrolighedskrav. Den kompetente myndighed skal have tilsendt kopier af journalerne, og den enkelte arbejdstager skal have adgang til sin journal.

2.4. Hovedforskelle i forhold til Kommissionens ændrede forslag

Hovedforskellene i forhold til Kommissionens ændrede forslag vedrører:

- omstrukturering og ny definition af støjeksponeringsværdier

- afskaffelse af begrebet tærskelniveau, fordi Rådet ikke har fundet, at der er videnskabeligt belæg for at definere nedre grænser for eksponeringens skadelige virkninger

- bestemmelsen om, at visse aktiviteter skal anses at udgøre en særlig risiko, og om, at de skal indberettes til den kompetente myndighed, afskaffes for ikke at øge den administrative byrde på virksomhederne, navnlig SMV

- medtagelse af effekten af interaktioner mellem støj og arbejdsrelaterede ototoksiske stoffer, vibrationer samt advarselssignaler og andre nødvendige lyde blandt de faktorer, som arbejdsgiveren skal være særlig opmærksom på i forbindelse med risikovurderingen

- arbejdstagernes ret til få deres hørelse undersøgt ved et lavere støjeksponeringsniveau

- strengere krav til arbejdsgiveren med hensyn til at revidere risikovurderingen og de forebyggende foranstaltninger og til at sørge for systematisk helbredskontrol, hvis en læge eller en specialist har konstateret, at en arbejdstagers høreskade skyldes eksponering for støj under arbejdet

- visse tilføjelser på listen over forhold, der er omfattet af støjrelateret underretning og træning af arbejdstagerne og/eller deres repræsentanter.

3. EUROPA-PARLAMENTETS ÆNDRINGER VED FØRSTEBEHANDLINGEN

3.1. Ændringer vedtaget af Europa-Parlamentet, som Rådet har accepteret

Ændring 5, 8, 9, 14, 16, 17 og 19 er blevet om ikke bogstaveligt, så indholdsmæssigt indarbejdet fuldt ud i Rådets fælles holdning.

Endvidere har Rådet foretaget en lettere omformulering af ændring 7, 10, 11, 13 og 18, som allerede er medtaget i Kommissionens ændrede forslag, uden dog at ændre betydningen. Ændring 10 er blevet forbedret med hensyn til beskyttelse af arbejdstagerne, ændring 11 er blevet omformuleret for bedre at svare til artiklen om identificering og vurdering af risici, ændring 13 er blevet tilpasset til den ændrede definition af eksponeringsgrænseværdi, og ændring 18 om undtagelser er blevet begrænset til anvendelse af den ugentlige støjbelastning, til kravet om tilrådighedsstillelse og anvendelse af høreværn samt til forbuddet mod at overskride eksponeringsgrænseværdierne.

Ændring 4 er delvis overtaget, idet den væsentligste forskel er, at eksponeringsgrænseværdierne tager hensyn til virkningen af, at der anvendes høreværn.

Endvidere er ændring 12, der ikke er medtaget i Kommissionens ændrede forslag, blevet indarbejdet i Rådets fælles holdning i en lidt ændret form.

Med hensyn til ændring 20 har Rådet accepteret princippet om, at undtagelser kræves indberettet, men har bestemt, at indberetning skal ske hvert fjerde år.

3.2. Ændringer vedtaget af Europa-Parlamentet, som Rådet ikke har accepteret

Rådet har af følgende grunde ikke fundet det hensigtsmæssigt at overtage ændring 2, 3, 6, 15, 21, 22, 23, 24, 25 og 26 i den fælles holdning:

- Ændring 2, 3, 22 og 26 var ikke længere relevante, efter at Rådet havde besluttet at opdele Kommissionens forslag i særskilte direktiver og snarest behandle støjspørgsmålet. Rådet har dermed overholdt kravet i artikel 10 i direktiv 86/188/EØF og opfyldt Europa-Parlamentets og Kommissionens ønske om at forbedre fællesskabslovgivningen vedrørende støj på arbejdspladsen.

- Tærskelværdien, der var blevet omdefineret i ændring 6, udgår som nævnt under punkt 2.4.

- Ændring 15 pålagde arbejdstagerne en alt for bindende forpligtelse; Rådet har fundet, at helbredskontrollen snarere bør betragtes som en ret end som en pligt for arbejdstagerne; denne ret indtræder imidlertid ved et lavere eksponeringsniveau end foreslået af Kommissionen og Europa-Parlamentet; denne holdning er i tråd med Rådets holdning i forbindelse med det kommende direktiv om vibrationer.

- Ændring 21 er blevet udskiftet med en mere generel henvisning til det bestående udvalg i henhold til direktiv 89/391/EØF.

- Ændring 23 blev ikke længere fundet relevant i forbindelse med en tekst, der udelukkende omhandler støj; desuden vil aktioner på de øvrige områder, som Europa-Parlamentet har indkredset, først og fremmest afhænge af Kommissionens initiativret.

- Ændring 24 er blevet forkastet, fordi Rådet på baggrund af den nye tekst har fundet det logisk at ophæve det eksisterende direktiv om samme emne.

- Forpligtelsen for Kommissionen til at forelægge en rapport, jf. ændring 25, er allerede omfattet af Kommissionens forelæggelse af årsrapporten om gennemførelsen.

4. SUPPLERENDE OVERGANGSPERIODE

Rådet har fundet det nødvendigt at indføre en fakultativ overgangsperiode på fem år for gennemførelsen af forbuddet mod eksponering for støj, der overskrider eksponeringsgrænseværdierne, for så vidt angår besætningen om bord på søgående skibe. Dette blev fundet nødvendigt på grund af de omfattende ændringer af den nuværende praksis, som vil være nødvendige under de særlig vanskelige forhold til søs, navnlig om bord på ældre skibe. Der erindres desuden om, at besætningen om bord på søgående skibe slet ikke var omfattet af anvendelsesområdet for direktivet fra 1986.

V. KONKLUSION

Rådet finder som helhed, at teksten til den fælles holdning svarer til de grundlæggende mål i Kommissionens ændrede forslag. Det finder endvidere, at det har taget hensyn til det væsentlige i de mål, som Europa-Parlamentet har tilstræbt i sine foreslåede ændringer.

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Kommissionen forelagde den 14. december 2000 Rådet ovennævnte forslag til forordning(1). Forslaget har hjemmel i traktatens artikel 156.

2. Europa-Parlamentet afgav udtalelse den 4. juli 2001.

3. Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 28. marts 2001(2).

4. Regionsudvalget har besluttet ikke at afgive udtalelse om forslaget.

5. Kommissionen forelagde den 3. oktober 2001 Europa-Parlamentet og Rådet sit ændrede forslag(3).

6. Rådet fastlagde den 6. november 2001 sin fælles holdning i overensstemmelse med artikel 251.

II. FORMÅLET MED FORSLAGET

Formålet med forslaget til forordning er at oprette et internettopdomæne.eu i henhold til det eEurope-initiativ, der blev godkendt af Det Europæiske Råd på mødet den 23. og 24. marts 2000 i Lissabon, navnlig for at fremskynde den elektroniske handel. Formålet er ligeledes at fastlægge krav og forpligtelser for denne topdomæneadministrations gennemførelse og funktion.

III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Rådet tilslutter sig helt formålet med forslaget og dets hovedlinjer. Det har imidlertid indføjet en række ændringer i den fælles holdning, hvoraf de vigtigste er følgende:

1) Den fælles holdning (artikel 5, stk. 1) har præciseret en række områder, hvor Kommissionen skal vedtage regler om varetagelse af almenhedens interesse. Endvidere er der i stk. 2 fastsat en specifik procedure for anvendelse af navne af geografisk og/eller geopolitisk karakter.

2) Rådet har ændret det rådgivende udvalg i rammedirektivet vedrørende telekommunikation til et specifikt udvalg af forskriftsmæssig karakter.

3) Der sondres i den fælles holdning klart mellem topdomæneadministrator og registrator (jf. artikel 2, litra b), artikel 3, stk. 4, samt artikel 4, stk. 2, litra e)).

4) Rådet har indført en række tilpasninger, specielt i artikel 4 og 5, der navnlig tager sigte på at sondre klarere mellem Kommissionens og topdomæneadministratorens beføjelser og funktioner med hensyn til implementering af topdomænet.eu.

IV. EUROPA-PARLAMENTETS ÆNDRINGSFORSLAG

1. Europa-Parlamentets ændringsforslag, som Rådet har accepteret

- 1: betragtning 10

- 2: betragtning 15

- 3: betragtning 12, sidste punktum

- 4: betragtning 9

- 5: betragtning 8

- 7: betragtning 19

- 8: betragtning 20

- 10: artikel 1, stk. 2

- 11: artikel 2, litra a)

- 12: artikel 2, litra b)

- 16: artikel 3, stk. 3

- 17: artikel 3, stk. 4

- 19: artikel 4, stk. 1

- 20: artikel 4, stk. 2, litra a)

- 22: Rådet har accepteret, at henvisningen til de relevante regler for offentlige indkøb i artikel 3, stk. 2, i Kommissionens forslag udgår

- 25: artikel 4, stk. 2, litra e)

- 26: artikel 4, stk. 2, litra f)

- 29: artikel 4, stk. 2, litra d)

- 40: artikel 8.

2. Europa-Parlamentets ændringsforslag, som Rådet har accepteret delvist eller i princippet

- 6: Den fælles holdning har ikke medtaget indholdet af denne ændring som betragtning; imidlertid er indholdet medtaget i artikel 5, stk. 2, i en mere detaljeret form.

- 13: Indholdet af denne ændring er medtaget i artikel 3, stk. 1, litra b). Imidlertid henvises der i den fælles holdning ikke til en nøjagtig tidsfrist for at iværksætte en indkaldelse af interessetilkendegivelser (som ønsket af Europa-Parlamentet i ændringsforslag 9), da det efter Rådets opfattelse bør overlades til Kommissionen at kunne beslutte tidspunktet for denne iværksættelse.

- 14: Rådet stillede sig positivt til tanken i denne ændring, hvorefter topdomæneadministratoren skal have finansieringsmidler. Det har imidlertid fundet, at det er bedre at medtage denne tanke i artikel 4, stk. 2, litra c), hvorefter opkrævning af afgifter medtages som en ret for topdomæneadministratoren.

- 15: Rådet har ikke medtaget denne ændring vedrørende artikel 2, da tankerne heri principielt er medtaget i artikel 3, stk. 4 (adskillelse mellem topdomæneadministrator og registrator), og i artikel 4, stk. 1, andet punktum (gennemsigtighed og ikke-forskelsbehandling), i den fælles holdning.

- 20: Rådet har ikke fundet det nødvendigt i forordningens dispositive del at medtage, at topdomæneadministratoren skal tage hensyn til "bedste nationale praksis", men har henvist til dette kriterium i betragtning 9.

- 30: Det væsentlige i denne ændring er medtaget i artikel 5, stk. 3, og i betragtning 9, men affattet på anden måde.

- 32: Rådet har delvist medtaget denne ændring, specielt for så vidt angår den gradvise registrering af domænenavnene (jf. artikel 5, stk. 1, litra b), i den fælles holdning). Vedrørende først til mølle-princippet: se begrundelsen ad ændringsforslag 23.

- 37: Indholdet af denne ændring er medtaget i artikel 5, stk. 2, hvori det præciseres, at medlemsstaterne kan træffe forebyggende foranstaltninger med hensyn til domænenavne af geografisk og/eller geopolitisk karakter.

- 38: Europa-Parlamentets anmodning, hvor der eksplicit henvises til spørgsmålet om bona vacantia, er delvis medtaget i artikel 5, stk. 1, litra c), i den fælles holdning. Rådet har imidlertid medtaget dette spørgsmål som led i tilbagekaldelsespolitikken og foretrukket, at reguleringen af dette spørgsmål præciseres på et senere tidspunkt af Kommissionen gennem de regler, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, i den fælles holdning.

3. Europa-Parlamentets ændringsforslag, som Rådet ikke har accepteret

- 9: Rådet har ikke medtaget denne ændring, da artikel 1 efter dets omfattelse kun bør beskrive forordningens formål og anvendelsesområde (med hensyn til spørgsmålet om offentlig indkaldelse af interessetilkendegivelser: se Rådets begrundelse vedrørende ændringsforslag 13).

- 18: Rådet fandt, at indholdet af denne ændring er for detaljeret til at kunne medtages i forordningen. Det foretrak således, at dette spørgsmål behandles inden for reglerne om varetagelse af almenhedens interesse i artikel 5 i den fælles holdning. Imidlertid bygger betragtning 20 om oprettelse af et rådgivende organ for topdomæneadministratoren på denne ændring.

- 23: Rådet har ikke i artikel 4, stk. 2, litra b), i den fælles holdning medtaget det generelle princip om først til mølle, da dette princip efter dets opfattelse eventuelt kunne indgå i reglerne om varetagelse af almenhedens interesse i artikel 5.

- 24: Rådet fandt, at ordlyden i Kommissionens forslag (artikel 3, stk. 2, litra c), nr. i)) juridisk set er mere relevant.

- 27: Rådet fandt, at det i forordningens dispositive del ikke er nødvendigt at medtage en henvisning til overholdelse af reglerne for databeskyttelse, men at det er tilstrækkeligt at henvise til dem i betragtning 8 (efter ændringsforslag 5).

- 28: Rådet fandt, at denne anmodning om at suspendere, annullere eller overføre registreringer allerede implicit er omfattet af reglerne om varetagelse af almenhedens interesse i artikel 5, herunder reglerne om tilbagekaldelse af domænenavnene.

- 29: Rådet anerkendte ånden i denne ændring, men fandt, at det var bedre at overlade det til Kommissionen at vedtage reglerne for varetagelse af almenhedens interesse med hensyn til registrering (efter de principper, der er fastlagt i forordningen) og derefter pålægge topdomæneadministratoren at gennemføre disse regler og principper (jf. artikel 5 i den fælles holdning).

- 34: Rådet accepterede ikke de nærmere oplysninger om tilbagekaldelsespolitikken, som Europa-Parlamentet har ønsket. Det fandt, at det var bedre at fastlægge denne politik som led i reglerne om varetagelse af almenhedens interesse i artikel 5, stk. 1, og fastsætte, at de skal gennemføres af topdomæneadministratoren (artikel 4, stk. 2, litra d), i den fælles holdning).

- 35: Rådet har ikke fundet det relevant (i artikel 4, stk. 2, litra d), i den fælles holdning) at medtage de nærmere oplysninger om de omkostninger ved proceduren for bilæggelse af konflikter, som de berørte parter har afholdt.

- 36: Efter Rådets opfattelse er denne ændring for detaljeret.

- 39: Rådet accepterede ikke denne ændring fra Europa-Parlamentet med hensyn til komitologi, som følger Kommissionens forslag, hvortil det føjer en overgangsbestemmelse. Rådet har således bestemt sig (artikel 6 i den fælles holdning) for et specifikt udvalg samt for forskriftsproceduren. Rådet har herved fundet, at de opgaver, udvalget skal beskæftige sig med, vil være meget forskellige fra dem, der er tillagt det udvalg, der er omhandlet i rammedirektivet om telekommunikation, samt at disse opgaver, og navnlig den udtalelse, der skal afgives om reglerne for varetagelse af almenhedens interesse i artikel 5, stk. 1, i den fælles holdning, er af forskriftsmæssig karakter.

(1) EFT C ...

(2) EFT C 155 af 29.5.2001.

(3) EFT C ...