UDTALELSE FRA KOMMISSIONEN i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, tredje afsnit, litra c), om Europa-Parlamentets ændringer til Rådets fælles holdning til forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om dyresundhedsmæssige betingelser for ikke-kommerciel selskabsdyretransport og om ændring af Rådets direktiv 92/65/EØF OM ÆNDRING AF KOMMISSIONENS FORSLAG i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2

2000/0221 (COD)

UDTALELSE FRA KOMMISSIONEN i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, tredje afsnit, litra c), om Europa-Parlamentets ændringer til Rådets fælles holdning til forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om dyresundhedsmæssige betingelser for ikke-kommerciel selskabsdyretransport og om ændring af Rådets direktiv 92/65/EØF

1. Indledning

I henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, tredje afsnit, litra c) afgiver Kommissionen udtalelse om ændringer, der foreslås af Europa-Parlamentet ved andenbehandlingen. Kommissionen afgiver derfor følgende udtalelse om de fjorten ændringer, som Europa-Parlamentet har foreslået.

2. Baggrund

- Kommissionens vedtagelse af forslaget: 18. september 2000 [1]

[1] KOM(2000)529 endelig - 2000/0221(COD) af 18.9.2000 (EFT C 29 af 30.1.2001).

- udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg: 29. november 2000 [2]

[2] EFT C 116 af 20.4.2001, s. 54.

- udtalelse fra Europa-Parlamentet ved førstebehandlingen: 3. maj 2001 [3]

[3] EFT C 27 af 31.1.2002, s. 55.

- vedtagelse af det ændrede forslag: 21. juni 2001 [4]

[4] KOM(2001)349 endelig (EFT C 270 af 25.9.2001).

- vedtagelse af den fælles holdning: 27. juni 2002 [5]

[5] EFT C 275 E af 12.11.2002, s. 33.

- Europa-Parlamentets vedtagelse af indstilling til andenbehandling: 22. oktober 2002.

3. Formålet med forslaget

Formålet med det oprindelige forslag er at fastsætte fælles regler for ikke-kommerciel transport af selskabsdyr mellem medlemsstaterne og fra tredjelande.

4. Kommissionens udtalelse om Europa-Parlamentets ændringsforslag

4.1. Ændringsforslag, som Kommissionen har godkendt

Ændringsforslag 2 (artikel 4, stk. 2, litra a) og b)) og 13 (artikel 23, stk. 2) om anerkendelse af elektroniske identifikationsanordninger som eneste identifikationsmiddel efter otte år, for Kommissionens tjenestegrene mener, at denne metode er pålidelig, og at en overgangsperiode på otte år er tilstrækkelig.

Ændringsforslag 5 (artikel 6, stk. 3), der går ud på at indføre en procedure med fælles beslutningstagning, når det ved udløbet af overgangsperioden på fem år eventuelt skal vedtages at forlænge den særlige ordning, der gælder for Det Forenede Kongerige, Irland og Sverige, kan accepteres på baggrund af artikel 23, stk. 1, i den fælles holdning.

4.2. Ændringsforslag, som Kommissionen har forkastet

4.2.1. Tekniske ændringer

Ændringsforslag 1 (11. betragtning) fjerner muligheden for at fastsætte et maksimalt antal dyr for at skelne mellem ikke-kommerciel og kommerciel handel med den begrundelse, at antallet af dyr ikke er relevant for forvaltningen af sundhedsrisikoen. Ændringsforslaget virker umiddelbart relevant, fordi der gælder de samme veterinærbestemmelser, uanset om transporten er af kommerciel eller ikke-kommerciel art, men der gælder ikke de samme kontrolbestemmelser (fx kan kommerciel transport fra et tredjeland kun foregå via et grænsekontrolsted). Det er derfor nødvendigt at fastsætte et antal, selv om det er vilkårligt, så det kan defineres, hvad der forstås ved ikke-kommerciel transport.

Ændringsforslag 3 og 4 (artikel 5, stk. 2) ophæver på visse betingelser dispensationen fra vaccination mod rabies for dyreunger på under 3 måneder (for unge til at blive vaccineret) og forbyder dermed, at ungerne frit kan transporteres mellem andre medlemsstater end Det Forenede Kongerige, Irland og Sverige, som der gælder særlige bestemmelser for i henhold til artikel 6, stk. 2. Risikoen ved transport af dyreunger, der ikke er vaccineret, mellem medlemsstaterne på "kontinentet" blev vurderet som ubetydelig under drøftelserne i Rådet, og Kommissionen tilsluttede sig denne holdning.

Ændringsforslag 6 (artikel 7) følger samme logik som ændringsforslag 1 for andre arter end hunde, katte og fritter. Der bør stadig fastsættes et maksimalt antal dyr for at fastslå, hvad der forstås ved ikke-kommerciel transport, så der kan skelnes mellem kommerciel handel og privates transport af deres egne dyr.

Ændringsforslag 8 og 9 (artikel 10, litra e)) har til formål, at klassificeringen af tredjelande udelukkende skal baseres på det kriterium for anerkendelse af et land som rabiesfrit, der er fastsat i Det Internationale Kontor for Epizootiers zoosanitære kodeks. EF's ordning har ikke dette som udgangspunkt, men derimod den acceptable minimumsrisiko. Tyskland (tilfælde i Hessen, Bayern og ved grænsen til Polen), Østrig (tilfælde ved grænsen til Slovenien) og Frankrig (et nyligt tilfælde importeret fra Marokko) er således ikke fri for rabies i kodeksens forstand. Det ville ikke være rimeligt at indtage en anderledes holdning over for tredjelande.

Det er modstridende at vedtage ændring 8 og 9, mens ændring 7, der går ind for principielt at anvende kodeksen til klassificering af tredjelande, forkastes (ændring 8 og 9 nævner de betingelser, som et land skal opfylde for at blive anerkendt som rabiesfrit).

4.2.2. Institutionelle ændringer

Ændringsforslag 10 (artikel 17, stk. 1) og 11 (artikel 20) indfører udtrykket "teknisk" i definitionen af Kommissionens gennemførelsesbeføjelser, hvilket, ud over at det begrænser Kommissionens initiativret, også vil forårsage juridiske fortolkningskonflikter og være til hinder for en effektiv gennemførelse af denne forordning og dens bestemmelser.

Ændringsforslag 12 (artikel 21) fratager Kommissionen en bestemmelse, som normalt findes i EF-retsforskrifterne, hvorefter den kan foreslå foranstaltninger til hurtigt og effektivt at forvalte midlertidige situationer, og sådanne foranstaltninger kan på baggrund af den praktiske erfaring vise sig påkrævet netop på det dyresundhedsmæssige område.

Ændringsforslag 14 og 15 (artikel 24, stk. 2, , første afsnit, og stk. 3, første afsnit) vedrørende komitologien er mere vidtgående end den institutionelle aftale. Den fælles holdning afspejlede i den måde, komitologibestemmelsen var affattet på, forordningens dobbelte retsgrundlag ved klart at angive, at der anvendes forskellige procedurer afhængigt af foranstaltningens art. Der er ikke længere denne sammenhæng, når Parlamentet sletter den præcise henvisning til foranstaltninger, der direkte har til formål at beskytte folkesundheden.

5. Konklusioner

I henhold til traktatens artikel 250, stk. 2, ændrer Kommissionen sit forslag i overensstemmelse med ovenstående.