BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

1.1.Forslagets begrundelse og formål

Kommissionen meddelte i sine politiske retningslinjer og bekræftede i sit arbejdsprogram for 2016 en målrettet revision af direktivet om udstationering af arbejdstagere for at gøre noget ved unfair praksis og fremme princippet om, at det samme arbejde på samme sted bør aflønnes på samme måde.

Udstationering af arbejdstagere spiller en afgørende rolle i det indre marked, især ved grænseoverskridende udveksling af tjenesteydelser. Direktiv 96/71/EF (i det følgende benævnt "direktivet") regulerer tre varianter af udstationering: en virksomheds direkte levering af tjenesteydelser i henhold til en servicekontrakt, udstationering i forbindelse med en virksomhed eller et selskab, der tilhører samme koncern ("koncernintern udstationering"), og udstationering, hvor en arbejdstager stilles til rådighed gennem et vikarbureau, der er etableret i en anden medlemsstat.

EU har oprettet et indre marked, der er baseret på en social markedsøkonomi med høj konkurrenceevne, hvor der tilstræbes fuld beskæftigelse og sociale fremskridt (artikel 3, stk. 3, i TEU).

Ved traktaten fastsættes virksomhedernes ret til at udbyde deres tjenester i andre medlemsstater. I henhold til reglerne er der forbud mod restriktioner, der hindrer fri udveksling af tjenesteydelser inden for Unionen, for så vidt angår statsborgere i medlemsstaterne, der er bosat i en anden medlemsstat end modtageren af den pågældende ydelse (artikel 56 i TEUF). Den frie udveksling af tjenesteydelser må kun begrænses ved regler, der er begrundet i tvingende almene hensyn, forudsat at de er berettigede og forholdsmæssige og anvendes på en ikkediskriminerende måde.

Alt i alt var der i 2014 (seneste tilgængelige data) over 1,9 mio. udstationeringer i EU (hvilket repræsenterer 0,7 % af EU's samlede arbejdsstyrke) – en stigning på 10,3 % i forhold til 2013 og på 44,4 % i forhold til 2010. Den stigende tendens kom efter nogle mere stillestående tal i 2009 og 2010.

Direktivet fra 1996 fastsætter EU's lovgivningsrammer for opnå en balance mellem målene om at fremme og lette den grænseoverskridende levering af tjenesteydelser, beskytte udstationerede arbejdstagere og sikre lige vilkår for nationale og udenlandske konkurrenter. I direktivet er der fastsat en "kerne" af arbejds- og ansættelsesvilkår i værtslandet, som er obligatoriske og skal anvendes af udenlandske tjenesteydere, der omfatter (direktivets artikel 3, stk. 1): maksimal arbejdstid og minimal hviletid, mindsteløn, herunder overtidsbetaling, mindste antal betalte feriedage pr. år, betingelserne for at stille arbejdstagere til rådighed, sikkerhed, sundhed og hygiejne på arbejdspladsen, beskyttelsesforanstaltninger for gravide kvinder og kvinder, der lige har født, samt for børn og unge, ligebehandling af kønnene samt andre bestemmelser mod forskelsbehandling.

Håndhævelsesdirektivet fra 2014 indeholder nye og styrkede instrumenter til at bekæmpe og sanktionere omgåelse, svig og misbrug. Det behandler problemer forårsaget af såkaldte "postkasseselskaber" og forbedrer medlemsstaternes muligheder for at overvåge arbejdsvilkår og håndhæve reglerne. Direktivet indeholder bl.a. kvalitative kriterier, der kendetegner eksistensen af en reel forbindelse mellem arbejdsgiveren og etableringsmedlemsstaten, og som også kan bruges til at fastslå, om en person er omfattet af den gældende definition af en udstationeret arbejdstager. Håndhævelsesdirektivet fastsætter også bestemmelser for at forbedre det administrative samarbejde mellem nationale myndigheder med ansvar for udstationering. Eksempelvis er der fastsat en forpligtelse til at reagere på anmodninger om bistand fra de kompetente myndigheder i andre medlemsstater inden for 2 arbejdsdage i tilfælde af hastende anmodninger om oplysninger og inden for 25 arbejdsdage i ikkehastende tilfælde. Direktivet indeholder endvidere nationale kontrolforanstaltninger, som medlemsstaterne kan anvende, når de overvåger overholdelsen af de arbejdsvilkår, der finder anvendelse på udstationerede arbejdstagere, og det kræves også i henhold til direktivet, at der findes passende og effektive kontrol- og overvågningsmekanismer, og at nationale myndigheder skal foretage effektivt og tilstrækkeligt tilsyn på deres område for at kontrollere og overvåge, at bestemmelserne i direktiv 96/71/EF overholdes. Direktivets fulde virkning burde vise sig fra midten af 2016, da medlemmerne har indtil den 18. juni 2016 til at gennemføre direktivet.

Det nuværende initiativ behandler ikke spørgsmål, der blev taget op i håndhævelsesdirektivet. Det fokuserer på emner, som ikke blev behandlet deri, og vedrører de EU-lovrammer, som er fastsat ved det oprindelige direktiv fra 1996. Derfor supplerer det reviderede udstationeringsdirektiv og direktivet om håndhævelse hinanden og styrker hinanden gensidigt.

1.2.Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Kommissionen har sat sig for at arbejde hen imod et dybere og mere retfærdigt indre marked som en af de vigtigste prioriteter for dens mandat. Forslaget til målrettede ændringer af udstationeringsdirektivet integrerer og supplerer bestemmelserne i håndhævelsesdirektivet, som skal være gennemført senest den 18. juni 2016.

I de indledende høringer, som Kommissionen har ført med ca. 300 interessenter, især SMV'er, meldte 30 % af virksomheder, der leverer tjenesteydelser på tværs af grænserne, om problemer med de eksisterende regler om udstationering af arbejdstagere, f.eks. omstændelige administrative krav, papirarbejde, gebyrer og registreringskrav. Den manglende klarhed i reglerne på arbejdsmarkedet i bestemmelseslandet anses også for at være en relevant hindring for levering af tjenesteydelser på tværs af grænserne, især for SMV'er.

Samtidig understøtter direktivet om udstationering af arbejdstagere initiativerne for vejtransportsektoren, som Kommissionen annoncerede i sit arbejdsprogram for 2016. Disse foranstaltninger har især til formål at yderligere styrke sociale forhold og arbejdsvilkår for ansatte i vejtransportsektoren og samtidig fremme effektiv og retfærdig levering af vejtransporttjenesteydelser. De to mio. arbejdstagere, der er beskæftiget i den internationale vejtransport, arbejder regelmæssigt på forskellige medlemsstaters områder i korte tidsrum. Det er tanken, at de kommende initiativer i vejtransportsektoren skal give større klarhed og bedre håndhævelse af de regler, der gælder for arbejdskontrakter i transportsektoren, og at de endvidere kan imødegå de specifikke udfordringer, som anvendelsen af bestemmelserne i direktivet om udstationering af arbejdstagere giver anledning til i denne sektor.

En moderniseret lovramme for udstationering af arbejdstagere vil bidrage til at skabe gennemsigtige og fair vilkår for gennemførelse af investeringsplanen for Europa. Investeringsplanen vil sætte yderligere skub i levering af tjenesteydelser på tværs af grænserne og dermed føre til øget efterspørgsel efter kvalificeret arbejdskraft. Efterhånden som strategiske infrastrukturprojekter gennemføres i medlemsstaterne, vil virksomhederne have behov for personer med passende kvalifikationer til jobbene, og der bør fastsættes hensigtsmæssige betingelser, så efterspørgslen kan dækkes gennem et tilstrækkeligt udbud på tværs af grænserne. Et moderniseret udstationeringsdirektiv vil bidrage til at skabe de rette betingelser for investeringer i et klima med lige konkurrence og beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder.

EU's platform mod sort arbejde kan have en positiv virkning med henblik på at bekæmpe svigagtige aspekter af udstationering af arbejdstagere. Der er fare for, at udstationering finder sted i forbindelse med praksisser med sort arbejde, såsom "kuvertlønninger" eller "cash in hand", hvor kun en del af lønnen udbetales officielt, mens resten gives til arbejdstageren uofficielt, proformaselvstændige aktiviteter og omgåelse af relevant EU-lovgivning og national lovgivning. EU har styrket indsatsen for at bekæmpe sort arbejde og fortsætter med at gribe ind over for postkasseselskaber. Kommissionen fremsatte i april 2014 forslag om oprettelse af en platform for forebyggelse af og afskrækkelse fra sort arbejde. Platformen vil samle de håndhævende myndigheder i alle medlemsstater. Den vil lette udvekslingen af god praksis, udvikle ekspertviden og analyser og fremme det grænseoverskridende samarbejde mellem medlemsstaterne med henblik på at bekæmpe sort arbejde på en mere effektiv måde.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

2.1.Retsgrundlag