Forslag til Rådets direktiv om forbrænding af affald (98/C 372/07) (EØS-relevant tekst) KOM(1998) 558 endelig udg. - 98/0289(SYN)

(Forelagt af Kommissionen den 29. oktober 1998)

RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 130 S, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

under henvisning til udtalelse fra Regionskomiteen,

i samarbejde med Europa-Parlamentet efter proceduren i traktatens artikel 189 C, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) som et af sine mål opstiller det femte handlingsprogram på miljøområdet: mod en bæredygtig udvikling, Det Europæiske Fællesskabs program for politik og handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling 1993 (1) , »ingen overskridelse overhovedet af kritiske belastninger og niveauer«, når det gælder en række forurenende stoffer som nitrogenoxid (NOX), svovldioxid (SO2), tungmetaller og dioxiner, mens målet for luftkvalitet er, at »hele befolkningen bør beskyttes effektivt mod anerkendte sundhedsricisi som følge af luftforurening«; et af programmets øvrige mål er »90 %'s reduktion i dioxinemissionen fra identificerede kilder inden år 2005 (1985-niveauet)« og »mindst 70 %'s reduktion i emissionen af cadmium (Cd), kviksølv (Hg) og bly (Pb) fra alle kilder i 1995«;

(2) protokollen om persistente organiske forurenende stoffer, som Fællesskabet har underskrevet i forbindelse med De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europas (UNECE's) konvention om grænseoverskridende luftforurening over store afstande opstiller juridisk bindende grænseværdier for dioxin- og furanemissioner på 0,1 ng/m³ Gæ (giftækvivalent) for forbrændingsanlæg, der forbrænder over 3 tons fast husholdningsaffald i timen, 0,5 ng/m³ Gæ for anlæg, der forbrænder over 1 ton fast sygehusaffald i timen og 0,2 ng/m³ Gæ for anlæg, som forbrænder over 1 ton farligt affald i timen;

(3) protokollen om tungmetaller, som Fællesskabet har underskrevet i forbindelse med De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa's (UNECE's) konvention om grænseoverskridende luftforurening over store afstande, opstiller juridisk bindende grænseværdier for partikelemission på 10 mg/m³ ved forbrænding af farligt affald og sygehusaffald samt for kviksølvemission på 0,05 mg/m³ ved forbrænding af farligt affald og 0,08 mg/m³ ved forbræding af husholdningsaffald;

(4) Rådets direktiv 89/369/EØF (2) og 89/429/EØF (3) vedrørende forebyggelse og nedbringelse af luftforurening fra kommunale forbrændingsanlæg har medvirket til bekæmpelse og formindskelse af luftforureningen fra forbrændingsanlæg; der bør nu vedtages strengere regler og disse direktiver bør følgelig ophæves;

(5) en formindskelse af emissionerne fra forbrændingsanlæg og kombinerede forbrændingsanlæg, kan ikke gennemføres effektivt af medlemsstaterne enkeltvis, og en ukoordineret indsats giver ingen sikkerhed for, at dette mål kan nås; da der er behov for at formindske emissionerne i hele Fællesskabet, er det i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 3 B, mere effektivt at handle på fællesskabsplan; dette direktiv begrænser sig i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, til at opstille de minimale krav til forbrændingsanlæg og kombinerede forbrændingsanlæg;

(6) Rådets resolution 97/C76/01 af (4) 24. februar 1997 om en EF-strategi for affaldshåndtering understreger betydningen af EF-kriterier for anvendelse af affald, behovet for passende emissionsstandarder for forbrændingsanlæg, behovet for overvågnings-foranstaltninger i forbindelse med bestående forbrændingsanlæg og behovet for at ændre Fællesskabets lovgivning vedrørende affaldsforbrænding med energiudnyttelse for at undgå omfattende affaldsoverførsler i Fællesskabet;

(7) det indre markeds regler gælder for affald, der kan udnyttes, og det er derfor nødvendigt, at de samme strenge regler gælder for alle affaldsforbrændingsanlæg for at undgå grænseoverskridende overførsler til anlæg, hvis omkostninger er lavere på grund af mindre strenge miljøstandarder;

(8) Rådet direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (5) opstiller en integreret strategi for forebyggelse og bekæmpelse af forurening, hvori alle sider af et anlægs miljøpåvirkning betragtes under et; anlæg til forbrænding af fast husholdningsaffald med en kapacitet på over 3 tons i timen og anlæg til bortskaffelse og genanvendelse af farligt affald med en kapacitet på over 10 tons om dagen er omfattet af direktiv 96/61/EF;

(9) nærværende direktiv opstiller emissionsgrænseværdier i henhold til artikel 18 i direktiv 96/61/EF samt driftsbetingelser og emissionsgrænser for alle affaldsforbrændingsanlæg for at sikre et højt miljøbeskyttelsesniveau;

(10) overholdelse af de emissionsgrænseværdier, som er fastsat i nærværende direktiv, bør betragtes som en nødvendig, men ikke tilstrækkelig forudsætning for opfyldelse af kravene i direktiv 96/61/EF vedrørende brug af den bedste tilgængelige teknik; opfyldelsen af dette krav kan indebære strengere emissionsgrænseværdier, emissionsgrænseværdier for andre stoffer og anlæg samt andre hensigtsmæssige betingelser;

(11) man har i 10 år gjort praktiske erfaringer med brug af teknikker, der kan formindske de forurenende emissioner fra forbrændingsanlæg;

(12) i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald (6), senest ændret ved Kommissionens beslutning 96/350/EF (7), træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at affaldet nyttiggøres eller bortskaffes uden fare for menneskers sundhed og uden skade for miljøet; med henblik herpå er det ved artikel 9 i samme direktiv fastsat, at ethvert anlæg og enhver virksomhed, der behandler affald, skal indhente en tilladelse fra myndighederne, hvori det blandt andet anføres, hvilke forholdsregler der skal træffes;

(13) formålet med de forbrændingsanlæg, der opføres og drives i henhold til nærværende direktiv, er at formindske de forureningsrelaterede risici i forbindelse med affald ved hjælp af en varmebehandlingsproces, især oxidering, at nedbringe affaldsmængden, og at frembringe restprodukter, der kan genanvendes eller bortskaffes uden risiko;

(14) ifølge traktatens artikel 129 skal de krav, der findes på sundhedsområdet indgå som led i Fællesskabets politik på andre områder, og artikel 130 R foreskriver desuden, at Fællesskabets politik på miljøområdet skal bidrage til beskyttelse af menneskers sundhed;

(15) et højt miljø- og sundhedsbeskyttelsesniveau kræver defor, at der fastsættes og opretholdes passende driftsbetingelser og emissionsgrænseværdier for affaldsforbrændingsanlæg i Fællesskabet; disse grænseværdier skal bidrage til at formindske miljøskaderne og gøre de sundhedsskadelige virkninger så små som muligt;

(16) der er brug for måleteknikker af høj standard for at overvåge emissionerne og sikre, at emissionsgrænseværdierne for de forurenende stoffer overholdes;

(17) der er behov for en integreret indsats for at beskytte miljøet mod emissioner fra varmebehandling af affald; for at forhindre, at forureningen blot flyttes fra ét miljø til et andet, må vandigt affald fra røggasrensning kun udledes efter særskilt rensning;

(18) der bør indføres bestemmelser, der dækker overskridelse af emissionsgrænseværdierne samt teknisk uundgåelige standsninger, forstyrrelser eller svigt i renseanordningerne;

(19) kombineret forbrænding af affald i anlæg, der ikke er direkte beregnet til affaldsforbrænding, bør ikke kunne forårsage en stigning i emissionerne af forurenende stoffer i den del af røggasmængden, der stammer fra forbrændingen af dette affald, og der bør derfor gælde passende begrænsninger herfor;

(20) medlemsstaterne bør fastsætte de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelser af nærværende direktiv og sikre, at de gennemføres; sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Formål

Formålet med dette direktiv er at forebygge eller, hvor dette ikke er praktisk muligt, i videst muligt omfang begrænse miljøskader, navnlig forurening af luft, jord og overflade- og grundvand samt sundhedsfarer i forbindelse med forbrænding og kombineret forbrænding af affald, og i dette øjemed at fastsætte og opretholde passende driftsvilkår og emissionsgrænseværdier for affaldsforbrændingsanlæg og kombinerede forbrændingsanlæg i Fællesskabet.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Dette direktiv omfatter affaldsforbrændingsanlæg og kombinerede forbrændingsanlæg.

2. Følgende anlæg er imidlertid ikke omfattet af direktivet:

a) anlæg, der kun behandler følgende affaldstyper:

i) affald, som er omfattet af Rådets direktiv 94/67/EF (8),

ii) land- og skovbrugsaffald og træ, medmindre det på grund af sin behandling kan indeholde halogene organiske forbindelser eller tungmetaller,

iii) affald, som ikke er omfattet af direktiv 75/442/EØF i henhold til artikel 2, stk. 1, i nævnte direktiv,

iv) farligt affald, der stammer fra prospektering og udnyttelse af olie- og gasressourcer på off-shore anlæg og forbrændes der.

b) anlæg, der ikke behandler husholdningsaffald og kun behandler under 10 tons affald om året.

Artikel 3

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

1. »Affald«: enhver form for fast eller flydende affald, således som det defineres i artikel 1, litra a), i direktiv 75/442/EØF.

2. »Forbrændingsanlæg«: enhver stationær eller mobil teknisk enhed eller enhver anden form for materiel, som benyttes til varmebehandling af affald med eller uden udnyttelse af forbrændingsvarmen. Dette omfatter forbrænding af affald ved oxidering samt pyrolyse, forgasning eller andre varmebehandlingsprocesser som plasmaprocesser, hvis behandlingens slutprodukt derefter forbrændes.

Denne definition omfatter hele anlægget med dertil hørende område, herunder samtlige forbrændingslinjer, aflæsnings-, oplagrings- og forbehandlingsanlæg på stedet, affalds-, brændsels- og lufttilførselssystemer, kedel, anlæg til behandling eller oplagring af restprodukter, røggas og spildevand, skorsten, udstyr og systemer til kontrol med forbrændingen og overvågning og registrering af forbrændingsforholdene.

3. »Kombineret forbrændingsanlæg«: et anlæg, hvis hovedformål er at producere energi eller fremstille materielle produkter, og som benytter affald som normalt brændsel eller tilskudsbrændsel.

Denne definition omfatter hele anlægget med dertil hørende område, herunder samtlige forbrændingslinjer, aflæsnings-, oplagrings- og forbehandlingsanlæg på stedet, affalds-, brændsels- og lufttilførselssystemer, kedel, anlæg til behandling eller oplagring af restprodukter, røggas og spildevand, skorsten, udstyr og systemer til kontrol med forbrændingen og overvågning og registrering af forbrændingsforholdene.

4. »Bestående forbrændingsanlæg eller bestående kombineret forbrændingsanlæg«: et anlæg, som er i drift og opfylder den pågældende medlemsstats- og Fællesskabets relevante bestemmelser, eller et anlæg, som er godkendt eller registreret i overensstemmelse med gældende lovgivning, eller for hvilket, der efter de kompetente myndigheders opfattelse er indgivet en komplet ansøgning om godkendelse under forudsætning af, at anlægget sættes i drift senest et år efter den i artikel 21 nævnte dato.

5. »Emission«: direkte eller indirekte udledning til luft, vand eller jord af stoffer, vibrationer, varme eller støj fra punktkilder eller diffuse kilder inden for anlægget.

6. »Emissionsgrænseværdier«: den emissionsmasse, udtrykt ved bestemte parametre, ved en bestemt koncentration og/eller ved et bestemt niveau, der ikke må overskrides i løbet af et eller flere givne tidsrum.

7. »Dioxiner og furaner«: alle de polychlorinerede dibenzo-p-dioxiner og dibenzofuraner, som er opført i bilag I.

8. »Driftsleder«: den fysiske eller juridiske person, der driver eller kontrollerer anlægget, eller som efter national lovgivning har fået overdraget den økonomiske beslutningsmyndighed med hensyn til anlæggets tekniske drift.

9. »Godkendelse«: en skriftlig afgørelse (eller flere skriftlige afgørelser), som giver tilladelse til drift af et anlæg eller en del af det.

10. »Restprodukter«: enhver form for flydende eller fast materiale (herunder bundaske og slagge, flyveaske og kedelstøv, faste reaktionsprodukter fra gasrensning, spildevandsslam fra spildevandsrensning, brugte katalysatorer og brugt aktivt kul), der i artikel 1, litra a), i direktiv 75/442/EØF defineres som affald, og som opstår ved forbrændingsprocessen eller den kombinerede forbrændingsproces, røggas- eller spildevandsrensningen eller andre processer, der foregår inden for forbrændingsanlægget eller det kombinerede forbrændingsanlæg.

Artikel 4

Ansøgning og godkendelse

1. Intet forbrændingsanlæg eller kombineret forbrændingsanlæg må benyttes uden godkendelse.

2. Uden at det i øvrigt berører direktiv 96/61/EF skal forbrændingsanlægs eller kombinerede forbrændingsanlægs godkendelsesansøgning til de kompetente myndigheder indeholde en beskrivelse af de foranstaltninger, der skal sikre, at

a) anlægget, udformes, udstyres og drives således, at nærværende direktivs krav er opfyldt

b) forbrændingsvarmen så vidt muligt udnyttes

c) restprodukter så vidt muligt undgås, begrænses, udnyttes eller genbruges

d) uundgåelige restprodukter, som ikke kan begrænses, udnyttes eller genbruges, bortskaffes i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats og Fællesskabets lovgivning.

3. Godkendelse gives kun, hvis ansøgningen viser, at den teknik, hvormed emissioner til luften ifølge planerne skal måles, er i overensstemmelse med bilag III.

4. De kompetente myndigheders godkendelse af et forbrændingsanlæg eller kombineret forbrændingsanlæg skal

a) udtrykkeligt opstille en liste på grundlag af Det Europæiske Affaldskatalog (EAK) over de affaldskategorier, som må behandles,

b) gælde hele anlæggets affaldsforbrændingskapacitet,

c) angive de prøvetagnings- og målemetoder, der skal benyttes for at opfylde kravet om periodiske målinger af de enkelte luft- og vandforurenende stoffer.

5. Godkendelsesproceduren for mobile anlæg fastlægges af medlemsstaterne.

Artikel 5

Levering og modtagelse af affald

Forbrændingsanlæggets eller det kombinerede forbrændingsanlægs driftsleder tager alle de nødvendige forholdsregler i forbindelse med levering og modtagelse af affald til at forhindre skadelige miljøpåvirkninger, navnlig forurening af luft, jord, overfladevand og grundvand samt lugt og støj og direkte sundhedsfarer, eller for at begrænse dem mest muligt, hvis de ikke kan undgås.

Driftslederen bestemmer affaldsmængden efter de enkelte EAK-kategorier, inden affaldet modtages på forbrændingsanlægget eller det kombinerede forbrændingsanlæg. De kompetente myndigheder kan give fritagelser til industrianlæg og virksomheder, som udelukkende foretager forbrænding eller kombineret forbrænding af eget affald på den lokalitet, hvor det frembringes, forudsat de samme beskyttelseskrav opfyldes, og værdierne ikke er nødvendige for beregningerne ifølge bilag II.

Artikel 6

Driftsbetingelser

1. Forbrændingsanlæggene skal drives således, at der opnås et forbrændingsniveau, hvor den samlede organiske kulstofmængde (SOK) i slaggen og bundasken er under 3 % af materialets tørvægt. Om nødvendigt forbehandles affaldet på passende vis.

Alle forbrændingsanlæg skal udformes, udstyres, opføres og drives således, at forbrændings-gasserne efter den sidste indblæsning af forbrændingsluft opvarmes på kontrolleret og ensartet vis, selv under de mest ugunstige forhold, til en temperatur, der i mindst 2 sekunder er på mindst 850 °C, målt ved forbrændingskammerets indre væg.

Alle forbrændingsanlæg skal være forsynet med støttebrændere. Disse brændere skal gå i gang automatisk, når forbrændingsgassernes temperatur efter den sidste indblæsning af forbrændingsluft falder under 850 °C. De skal også benyttes i antændings- og udbrændingsfasen for at sikre, at temperaturen på 850 °C fastholdes på ethvert tidspunkt under disse faser og så længe, der stadig er uforbrændt affald i forbrændingskammeret.

Under antændings- og udbrændingsfasen, eller når forbrændingsgassernes temperatur falder under 850 °C, må støttebrænderne ikke få tilført brændstof, som kan medføre større emissioner end dem, der skyldes fyring med gasolie svarende til definitonen i artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 75/716/EØF (9), eller med flydende gas eller naturgas.

2. Alle kombinerede forbrændingsanlæg skal udformes, udstyres, opføres og drives således, at forbrændingsgasserne opvarmes på kontrolleret og ensartet vis, selv under de mest ugunstige forhold, til en temperatur på mindst 850 °C i mindst 2 sekunder.

3. Forbrændingsanlæg og kombinerede forbrændingsanlæg skal være forsynet med et automatisk system, som standser affaldsindfyringen og går i gang

a) ved antændingen, indtil temperaturen 850 °C er opnået

b) når temperaturen 850 °C ikke kan opretholdes

c) når de kontinuerlige målinger, som kræves ifølge nærværende direktiv, viser, at en emissionsgrænseværdi overskrides som følge af forstyrrelser eller svigt i rensningsanlægget.

4. Betingelser, som afviger fra betingelserne i stk. 1, men er angivet i godkendelsen for bestemte affaldskategorier eller bestemte varmebehandlingsprocesser, kan tillades af de kompetente myndigheder. Ændring af driftsbetingelserne må ikke skabe flere restprodukter eller restprodukter med et større indhold af organiske forurenende stoffer end dem, der kunne forventes under betingelserne i stk. 1.

Betingelser, som afviger fra betingelserne i stk. 2, men er angivet i godkendelsen for bestemte affaldskategorier eller bestemte varmebehandlingsprocesser, kan tillades af de kompetente myndigheder. Tilladelsen skal være betinget af, at i hvert fald emissionsgrænseværdierne i bilag V for den samlede organiske kulstofmængde og CO overholdes.

Alle driftsbestemmelser, der fastsættes i henhold til første og andet afsnit, og resultaterne af kontrolforanstaltningerne meddeles Kommissionen sammen med de oplysninger, der skal gives ifølge rapporteringsbestemmelserne.

5. Alle forbrændingsanlæg og kombinerede forbrændingsanlæg skal udformes, udstyres, opføres og drives således, at emissioner til luften, som kan medføre betydelig luftforurening i lav højde, undgås, navnlig skal udledning af røggasser foregå kontrolleret og i overensstemmelse med Fællesskabets standarder og andre relevante standarder for luftkvalitet gennem en skorsten, hvis højde beregnes således, at sundhed og miljø sikres.

Al varme der opstår ved forbrænding eller kombineret forbrænding skal så vidt muligt udnyttes.

Artikel 7

Grænseværdier for emissioner til luften

1. Forbrændingsanlæg udformes, udstyres, opføres og drives således, at grænseværdierene i bilag V for emissioner i røggassen ikke overskrides.

2. Resultatet af målinger, som foretages for at kontrollere, at emissionsgrænseværdierene overholdes, skal forudsætte betingelserne i artikel 11.

3. Hvis der foretages kombineret forbrænding af affald, finder de i overensstemmelse med bilag II fastlagte grænseværdier anvendelse.

4. Hvis der foretages kombineret forbrænding af ubehandlet, blandet husholdningsaffald, finder stk. 3 ikke anvendelse.

5. Hvis det samme anlæg, som foretager forbrænding eller kombineret forbrænding af affald, der er omfattet af direktiv 94/67/EF, også foretager forbrænding eller kombineret forbrænding af affald, som er omfattet af nærværende direktiv, gælder emissionsgrænseværdierne i bilag II, IV og V til nærværende direktiv for den samme affaldsmængde. For andre forhold gælder de strengeste af bestemmelserne i direktiv 94/67/EF eller nærværende direktiv.

6. Hvis over 40 % af varmeafgivelsen i et anlæg er omhandlet i stk. 5 som stammer fra affald, der er omfattet af direktiv 94/67/EF, finder emissionsgrænseværdierne i bilag V anvendelse, uanset stk. 3 og 5.

Artikel 8

Spildevandsudledning

1. Udledning af spildevand fra forbrændingsanlæg eller kombinerede forbrændingsanlæg skal godkendes af de kompetente myndigheder.

2. Udledning i vandmiljø af spildevand fra røggasrensning, skal begrænses mest muligt.

3. Spildevand fra røggasrensning kan efter en særlig bestemmelse herom i godkendelsen udledes efter særskilt rensning, forudsat:

a) at emissionsgrænseværdierne i Fællesskabets bestemmelser og de nationale og lokale bestemmelser overholdes, og

b) at massekoncentrationerne af de forurenende stoffer, som er angivet i bilag IV, ikke overskrider de deri fastsatte emissionsgrænseværdier.

4. Emissionsgrænseværdierne gælder fra det punkt, hvor de forurenende stoffer, som er opført i bilag IV, udledes fra forbrændingsanlægget eller det kombinerede forbrændingsanlæg.

Hvis spildevand fra røggasrensning renses sammen med tilsvarende spildevand fra andre kilder på samme anlæg, foretager driftslederen de målinger, som er angivet i artikel 11:

a) af spildevandet fra røggasrensningsprocessen, før det ledes ind i det fælles spildevandsrensningsanlæg

b) af det andet spildevand, før det ledes ind i det fælles spildevandsrensningsanlæg

c) ved det endelige spildevandsudledningspunkt fra forbrændingsanlægget efter rensningen.

Driftslederen foretager passende massebalanceberegninger for at bestemme de emissionsgrænseværdier, der i den endelige spildevandsudledning kan tilskrives spildevand fra røggasrensning, for at kontrollere, at emissionsgrænseværdierne i bilag IV overholdes.

5. De kompetente myndigheder sikrer, at spildevandet ikke på noget tidspunkt fortyndes ved opblanding med andre former for spildevand eller på anden måde, medmindre en sådan blanding indgår i en proces, som er blevet behørigt godkendt efter reglerne for affaldsbehandling.

6. Godkendelsen skal:

a) opstille emissionsgrænseværdier for forurenende organiske og uorganiske stoffer i overensstemmelse med stk. 2 og for at opfylde betingelserne i stk. 3, litra a),

b) opstille driftsmæssige kontrolparametre for i hvert fald temperatur og gennemstrømning.

7. Forbrændingsanlæg og kombinerede forbrændingsanlæg, herunder tilhørende oplagringsplads til affald, skal udformes og drives således, at forurenende udslip til jord og grundvand undgås i overensstemmelse med Rådets direktiv 80/68/EØF (10). Der skal desuden være kapacitet til oplagring af regnvandsafstrømning fra forbrændingsanlæggets område og af forurenet vand, der skyldes spild eller brandslukning.

Denne opbevaringskapacitet skal være tilstrækkelig til, at vandet om nødvendigt kan kontrolleres og renses inden sin udledning.

Artikel 9

Restprodukter

Forbrændingsanlæggets eller det kombinerede forbrændingsanlægs drift må enten ikke give restprodukter, eller restprodukternes omfang og skadelighed begrænses til det mindst mulige. Restprodukterne genbruges så vidt muligt på selve anlægget eller udenfor i overensstemmelse med Fællesskabets relevante lovgivning og de relevante nationale bestemmelser.

Transport og midlertidig oplagring af tørre reststoffer i form af støv, f.eks. kedelstøv og tørre reststoffer fra røggasrensning, skal finde sted i form af f.eks. lukkede beholdere.

Inden det afgøres hvordan restprodukterne fra forbrændingsanlæg eller kombinerede forbrændingsanlæg, skal bortskaffes eller genbruges skal der foretages en analyse af de forskellige restprodukters fysiske og kemiske egenskaber og forureningsevne. Analysen skal især gælde det samlede indhold af opløselige stoffer og indholdet af opløselige tungmetaller.

Artikel 10

Kontrol og overvågning

Der skal installeres måleudstyr og benyttes teknikker, hvormed de forurenende stoffers parametre, betingelser, massekoncentrationer og gennemstrømning i forbindelse med forbrænding og kombineret forbrænding kan overvåges.

Målekravene skal fastsættes i de kompetente myndigheders godkendelse eller de dertil knyttede betingelser.

Det skal kontrolleres, at det automatiske udstyr, som overvåger emissioner til luft og vand, er korrekt installeret og fungerer, samt at det hvert år efterkontrolleres ved hjælp af parallelmålinger med benyttelse af referencemetoderne.

Prøveudtagnings- og målepunkters placering skal aftales med de kompetente myndigheder.

Periodiske målinger af emissionerne til luft og vand skal foretages i overensstemmelse med bilag III, punkt 1.

Artikel 11

Målekrav

1. Medlemsstaterne sikrer i form af udtrykkelige angivelser i godkendelsens betingelser eller generelle bindende regler, at stk. 2-12 for så vidt angår luft og at stk. 14-17 for så vidt angår vand overholdes.

2. Følgende målinger af luftforurenende stoffer udføres i overensstemmelse med bilag III på forbrændingsanlægget eller det kombinerede forbrændingsanlæg:

a) kontinuerlige målinger af følgende stoffer: CO, samlet støvmængde, SOK, HCl, HF, SO2, NOX

b) kontinuerlige målinger af følgende procesparametre: temperatur ved forbrændingskammerets indre væg, iltkoncentration, tryk, temperatur og vanddampindhold i røggassen

c) mindst to målinger om året af tungmetaller, dioxiner og furaner; dog foretages en måling hver tredje måned i de første tolv måneder, anlægget er i drift

3. Røggassernes opholdstid, minimumstemperatur og iltindhold kontrolleres mindst en gang under de værst tænkelige driftsbetingelser, når forbrændingsanlægget eller det kombinerede forbrændingsanlæg tages i brug.

4. Kontinuerlige målinger af HF kan undlades, hvis behandlingen af HCl omfatter behandlingstrin, som sikrer, at emissionsgrænseværdien for HCl ikke overskrides. I så fald foretages der periodiske målinger af HF-emissionerne som fastsat i stk. 2, litra c).

5. Kontinuerlige målinger af vanddampindholdet er ikke nødvendige, hvis røggasprøven tørres, inden emissionerne analyseres.

6. I stedet for kontinuerlige målinger af HCl, HF og SO2 kan de kompetente myndigheder give tilladelse til periodiske målinger som fastsat i stk. 2, litra c), på forbrændingsanlæg og kombinerede forbrændingsanlæg, hvis driftslederen kan godtgøre, at emissionerne af disse stoffer under ingen omstændigheder kommer over de fastsatte emissionsgrænseværdier.

7. Resultaterne af de målinger, som foretages for at godtgøre overensstemmelse med emissionsgrænseværdierne, skal forudsætte følgende betingelser:

a) temperatur 273 K, tryk 101,3 kPa, 11 % ilt, tør gas

b) temperatur 273 K, tryk 101,3 kPa, 3 % ilt, tør gas, ved forbrænding af olieaffald dog kun som fastsat i Rådets direktive 75/439/EØF (11)

c) hvis der foretages forbrænding eller kombineret forbrænding af farligt affald i en atmosfære tilsat ilt, kan måleresultaterne forudsætte et iltindhold, der fastsættes af de kompetente myndigheder, og som afspejler de særlige omstændigheder ved det pågældende tilfælde

d) ved kombineret forbrænding skal måleresultaterne forudsætte et samlet iltindhold, der beregnes som anført i bilag II.

8. Alle måleresultater skal registreres, bearbejdes og forelægges på en hensigtsmæssig måde, så de kompetente myndigheder, efter procedurer, som de selv fastsætter, kan kontrollere, at de godkendte driftsbetingelser og emissionsgrænseværdierne i nærværende direktiv overholdes.

9. Emissionsgrænseværdierne for luft betragtes som overholdt, hvis:

a) ingen af dagmiddelværdierne overskrider emissionsgrænseværdierne i bilag V punkt e), første led og bilag V punkt a),

b) ingen af halvtimesmiddelværdierne overskrider emissionsgrænseværdierne i bilag V punkt b),

c) ingen af middelværdierne overskrider emissionsgrænseværdierne i bilag V punkt c), og d),

d) bestemmelserne i bilag V punkt e), andet led, er opfyldt.

10. Halvtimesmiddelværdierne og timinuttersmiddelværdierne bestemmes inden for den faktiske driftstid (undtagen antændings- og udbrændingsfasen, hvis der ikke forbrændes affald) ud fra de målte værdier, efter at den i bilag III, punkt 2, fastsatte værdi af konfidensintervallet er fratrukket. Dagmiddelværdierne bestemmes ud fra disse validerede middelværdier.

For at få en gyldig dagmiddelværdi må kun fem halvtimesmiddelværdier om dagen forkastes på grund af fejlfunktioner eller vedligeholdelse af det kontinuerlige målesystem. Kun 10 dagmiddelværdier må forkastes om året på grund af fejlfunktioner eller vedligeholdelse af det kontinuerlige målesystem.

11. Middelværdiene for prøvetagningsperioden og middelværdierne for HF, hvis der foretages periodiske målinger af HF, bestemmes efter betingelserne i artikel 10.

12. Hvis målingerne viser, at emissionsgrænseværdierne i nærværende direktiv er overskredet, underrettes de kompetente myndigheder omgående herom.

13. Så snart brugbar måleteknik forefindes i Fællesskabet, fastsætter Kommissionen efter proceduren i artikel 17, fra hvilket tidspunkt der skal foretages kontinuerlige målinger af grænseværdierne for emission af dioxiner og tungmetaller til luft i overensstemmelse med bilag III.

14. Følgende målinger foretages ved spildevandsudledningspunktet:

a) kontinuerlige målinger af parametrene i artikel 8, stk. 6, litra b),

b) momentane daglige målinger af den samlede mængde suspenderede stoffer,

c) månedlige målinger af en repræsentativ døgnprøve af de forurenende stoffer, der er nævnt i artikel 8, stk. 3, og som står opført under nummer 2-13 i bilag IV,

d) mindst to målinger om året af dioxiner og furaner; dog foretages en måling hver tredje måned i de første 12 måneder, anlægget er i drift.

15. Målingerne til bestemmelse af koncentrationerne af vandforurenende stoffer i udledningen skal udføres repræsentativt.

16. Overvågning af massen af forurenende stoffer i det rensede spildevand sker i overensstemmelse med Fællesskabets lovgivning og den nationale lovgivning og fastsættes i godkendelsen sammen med målingernes hyppighed. Målingerne foretages efter CEN-standarder eller, hvis sådanne ikke findes, efter nationale standarder.

17. Emissionsgrænseværdierne for vand anses for overholdt, hvis:

a) ingen repræsentativ døgnprøve overskrider emissionsgrænseværdierne i bilag IV for den samlede mængde suspenderede stoffer, forurenende stof nr. 1, for tungmetaller, forurenende stof nr. 5-13, cadmium og thallium, stof nr. 3 og 4 og for kviksølv stof nr. 2

b) de to årlige målinger af dioxiner og furaner ikke overskrider emissionsgrænseværdien i bilag IV, forurenende stof nr. 14.

Artikel 12

Adgang til oplysninger og offentlig deltagelse i godkendelsesproceduren

Alle ansøgninger om nye godkendelser skal stilles til rådighed for offentligheden i tilstrækkelig god tid til, at bemærkninger til dem kan fremsættes, inden de kompetente myndigheder træffer deres beslutning, jf. i øvrigt Rådets direktiv 90/313/EØF (12), og direktiv 96/71/EF. Beslutningen og i det mindste en kopi af godkendelsen samt alle senere ajourføringer af den skal også stilles til rådighed for offentligheden.

Artikel 13

Unormale driftsforhold

Myndighederne fastsætter den længste tilladte periode hvor koncentrationen i udledningen til luft og i renset spildevand må overskride de fastsatte emissionsgrænseværdier på grund af teknisk uundgåelige standsninger, forstyrrelser eller svigt i rensningsanslæg eller måleanordninger.

Driftslederen, skal i tilfælde af sammenbrud, så snart det er praktisk muligt indskrænke eller standse driften, indtil normal drift kan genoptages.

Forbrændingsanlægget eller det kombinerede forbrændingsanlæg eller forbrændingslinjen må under ingen omstændigheder forbrænde affald i et uafbrudt tidsrum på over 24 timer, hvis emissionsgrænseværdierne overskrides; endvidere må drift under sådanne betingelser ikke nå op på i alt 60 timer i løbet af et år.

Den samlede støvmængde i et forbrændingsanlægs emissioner til luften må under ingen omstændigheder overskrider 150 mg/m³, udtrykt som halvtimesgennemsnit; desuden må grænseværdierne for emission af CO og SOK til luften ikke overskrides. Alle de øvrige betingelser i artikel 6 skal overholdes.

Artikel 14

Genbehandling af godkendelsen

De kompetente myndigheder genbehandler regelmæssigt og ajourfører om nødvendigt godkendelsesbetingelserne, jf. iøvrigt direktiv 96/61/EF.

Artikel 15

Rapportaflæggelse

Rapporterne om dette direktivs gennemførelse udarbejdes efter proceduren i artikel 5 i Rådets direktiv 91/692/EØF (13). Den første rapport skal omfatte den første fulde treårsperiode efter den i artikel 21 nævnte dato.

Artikel 16

Direktivets fremtidige tilpasning

Kommissionen vedtager efter proceduren i artikel 17 de ændringer, der er nødvendige for at tilpasse bestemmelserne i artikel 10, 11 og 12 samt bilag I-V til den tekniske udvikling eller i overensstemmelse med ny viden om emissionsbegrænsningers sundhedsfremmende virkninger.

Artikel 17

Udvalg

1. Kommissionen bistås efter følgende procedure af det udvalg, som er nedsat ved artikel 16 i direktiv 94/67/EF.

2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådets skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemminger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.

Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådets et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.

Har Rådet ved udløbet af en frist på tre måneder fra forslagets forelæggelse for det ikke truffet en afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.

Artikel 18

Ophævelse

Direktiv 89/369/EØF og 89/429/EØF ophæves fem år efter dette direktivs ikrafttrædelse.

Artikel 19

Sanktioner

Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af nærværende direktiv, og træffer enhver fornøden foranstaltning til at sikre deres iværksættelse. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.

Medlemsstaterne meddeler disse bestemmelser til Kommissionen senest på det tidspunkt, som er angivet i artikel 21, og meddeler eventuelle senere ændringer snarest muligt.

Artikel 20

Overgangsbestemmelse

Dette direktivs bestemmelser finder anvendelse på bestående anlæg fem år efter ikrafttrædelsesdatoen.

Artikel 21

Gennemførelse

1 Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest to år efter dets ikrafttræden. De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de nationale bestemmelser, de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 22

Ikrafttrædelse

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 23

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT C 138 af 17.5.1993, s. 5.

(2) EFT L 163 af 14.6.1989, s. 32.

(3) EFT L 203 af 15.7.1989, s. 50.

(4) EFT C 76 af 11.3.1997, s. 1.

(5) EFT L 257 af 10.10.1996, s. 26.

(6) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.

(7) EFT L 135 af 6.6.1996, s. 32.

(8) EFT L 365 af 31.12.1994, s. 34.

(9) EFT L 307 af 27.11.1975, s. 22.

(10) EFT L 20 af 26.1.1980, s. 43.

(11) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 23.

(12) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 56.

(13) EFT L 377 af 31.12.1991, s. 48.

BILAG I

ÆKVIVALENSFAKTORER FOR DIBENZO-P-DIOXINER OG DIBENZOFURANER

Til bestemmelse af den samlede koncentration (Gæ) af dioxiner og furaner multipliceres massekoncentrationerne af følgende dioxiner og dibenzofuraner med følgende ækvivalensfaktorer, før de sammenlægges:

>TABELPOSITION>

BILAG II

BESTEMMELSE AF GRÆNSEVÆRDIERNE FOR KOMBINERET FORBRÆNDING AF AFFALD

Grænseværdien for hvert enkelt af de relevante forurenende stoffer og for carbonmonoxid i røggassen fra kombineret forbrænding af affald beregnes således:

>NUM>Vaffald × Caffald + Vproc × Cproc

>DEN>Vaffald + Vproc

= C

Vaffald: røggasmængde fra affaldsforbrændingen udelukkende bestemt på grundlag af det affald, som i godkendelsen er angivet med den laveste brændværdi, og med dette direktivs betingelser som forudsætning.

Caffald: emissionsgrænseværdier for anlæg, som udelukkende er beregnet til affaldsforbrænding (i det mindste emissionsgrænseværdierne for forurenende stoffer og carbonmonoxid).

Vproc: røggasmængde for forbrændingsprocessen, herunder forbrændigen af det tilladte brændsel, der normalt anvendes i anlægget (ikke affald), bestemt på grundlag af det iltindhold, som emissionerne forudsætter efter Fællesskabets eller det pågældende lands lovgivning. Findes der ingen bestemmelser for denne art anlæg, skal grundlaget være det faktiske iltindhold i røggassen uden fortynding ved tilførsel af luft, der er unødvendig for processen. Andre betingelser som forudsætning er fastsat i dette direktiv.

Cproc: de emissionsgrænseværdier, som i dette bilags tabeller er fastsat for bestemte industrisektorer, eller, hvis en sådan tabel eller sådanne grænseværdier ikke findes, emissionsgrænseværdierne for de relevante forurenende stoffer og carbonmonoxidindholdet i røggassen fra anlæg, der overholder nationale love og administrativt fastsatte bestemmelser for sådanne anlæg ved forbrænding af normalt, godkendt brændsel (ikke affald). Hvis der ikke findes sådanne bestemmelser, anvendes de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i tilladelsen. Indeholder tilladelsen ikke sådanne værdier, anvendes de faktiske massekoncentrationer.

C: de samlede emissionsgrænseværdier, som i dette bilags tabeller er fastsat for bestemte industrisektorer og bestemte forurenende stoffer, eller, hvis en sådan tabel eller sådanne grænseværdier ikke findes, de samlede emissionsgrænseværdier for CO og de relevante forurenende stoffer, som kan træde i stedet for emissionsgrænseværdierne i dette direktivs særlige artikler. Det samlede iltindhold der kan erstatte det iltindhold, som forudsættes, beregnes på grundlag af det ovennævnte indhold under hensyntagen til delmængderne.

II.1. Særlige bestemmelser for cementovne

Dagmiddelværdier (for kontinuerlige målinger). Prøveudtagningsperioder og andre målekrav som i artikel 7. Alle værdier i mg/m³ (dioxiner ng/m³).

Resultaterne af målinger, som foretages for at kontrollere, om emissionsgrænseværdierne overholdes, forudsætter følgende betingelser: Temperatur 273 K, tyrk 101,3 kPa, 10 % ilt, tør gas,

II.1.1. C - samlede emissionsgrænseværdier:

>TABELPOSITION>

II.1.2. C - samlede emissionsgrænseværdier for SO2 og SOK:

>TABELPOSITION>

Undtagelser kan tillades af de kompetente myndigheder, når SOK og SO2 ikke stammer fra affaldsforbrændingen.

II.1.3. Emissionsgrænseværdi for CO:

Emissionsgrænseværdien for CO kan fastsættes af de kompetente myndigheder.

II.2. Særlige bestemmelser for fyringsanlæg

II.2.1. Cproc:

Cproc for fast brændsel udtrykt i mg/Nm³ (O2 indhold 6 %):

>TABELPOSITION>

Cproc for biomasse (som defineret i den ændrede udgave af Rådets direktiv 88/609/EØF) udtrykt i mg/Nm³ (O2 indhold 6 %):

>TABELPOSITION>

Cproc for flydende brændsel udtrykt i mg/Nm³ (O2 indhold 3 %):

>TABELPOSITION>

II.2.2. C - samlede emissionsgrænseværdier:

C udtrykt i mg/Nm³ (O2 indhold 6 %). Alle middelværdier i en prøvetagningsperiode på mindst 30 minutter og højst otte timer:

>TABELPOSITION>

C udtrykt i ng/Nm³ (O2 indhold 6 %). Alle middelværdier i en prøvetagningsperiode på mindst 6 timer og højst otte timer:

>TABELPOSITION>

II.3. Særlige bestemmelser for andre industrisektorer

II.3.1. C - samlede emissionsgrænseværdier:

C udtrykt i ng/Nm³. Alle middelværdier i en prøvetagningsperiode på mindst 6 timer og højst otte timer:

>TABELPOSITION>

C udtrykt i mg/Nm³. Alle middelværdier i en prøvetagningsperiode på mindst 30 minutter og højst otte timer:

>TABELPOSITION>

BILAG III

Måleteknikker

1. Prøveudtagning og analyse af samtlige forurenende stoffer, herunder dioxiner og furaner, og referencemålinger til kalibrering af automatiserede målesystemer skal udføres efter CEN-standarder, der er udarbejdet på Kommissionens henstilling. De nationale standarder gælder, så længe der ikke foreligger CEN-standarder.

2. På det daglige emissionsgrænseværdiniveau må værdien af konfidensintervallerne på 95 % i forbindelse med et enkelt måleresultat ikke overskride følgende procentdele af emissionsgrænseværdierne:

Carbonmonoxid: 10 %

Svovldioxid: 20 %

Nitrogendioxid: 20 %

Samlet støvmængde: 40 %

Samlet organisk kulstofmængde: 30 %

Hydrogenchlorid: 40 %

BILAG IV

>TABELPOSITION>

BILAG V

Grænseværdier for emission til luften

a) >TABELPOSITION>

b) >TABELPOSITION>

c) >TABELPOSITION>

Disse middelværdier omfatter også gasformige og dampformige emissioner af de relevante tungmetaller samt forbindelser heraf.

d) Middelværdierne måles i en prøveudtagningsperiode på mindst seks timer og højst otte timer. Emissionsgrænseværdierne henviser til den samlede koncentration af dioxiner og furaner beregnet ved hjælp af begrebet giftækvivalens i overensstemmelse med bilag I.

>START GRAFIK>

Dioxiner og furaner 0,1 ng/m³

>SLUT GRAFIK>

e) Følgende emissionsgrænseværdier for carbonmonoxid (CO)-koncentrationer må ikke overskrides i forbrændingsgasserne (undtagen i antændings- og udbrændingsfasen):

- 50 mg/m³ forbrændingsgas bestemt som dagmiddelværdi

- 150 mg/m³ forbrændingsgas for mindst 95 % af alle målinger bestemt som timinuttersmiddelværdier eller 100 mg/m³ forbrændingsgas for alle målinger i en hvilken som helst 24-timers periode.

De kompetente myndigheder kan tillade undtagelser for forbrændingsanlæg, som benytter fluidiseringsteknik, hvis der i tilladelsen fastsættes en emissionsgrænseværdi for carbonmonoxid (CO) på højst 100 mg/m³ som timemiddelværdi.