12.10.83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 273/3 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets direktiv om udarbejdelse af beredskabsplaner for bekæmpelse af ufor­
sætlig olieforurening af havet 
KOM(83) 520 endelig udg. 
(Forelagt Rodet af Kommissionen den 27. september 1983) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
235, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamen­
tet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til Rådets resolution af 26. juni 1978 om et 
handlingsprogram for De europæiske Fællesskaber 
vedrørende kontrol med og formindskelse af foru­
rening af havet med carbonhydrider (') skulle Kom­
missionen gennemføre de indledende undersøgelser 
vedrørende nødvendigheden af at træffe foranstalt­
ninger for at styrke samarbejdet mellem og effektivi­
teten af de beredskabshold, der findes eller skal opret­
tes i medlemsstaterne; 
på grundlag af disse undersøgelser har det været mu­
ligt at præcisere visse foranstaltninger, der kan for­
bedre koordineringen, når der indsættes midler til 
forureningsbekæmpelse; 
i Rådets beslutning 81/971/EØF af 3. december 1981 
om indførelse af et fællesskabsinformationssystem ved­
rørende kontrol med og formindskelse af forurening 
af havet med carbonhydrider (2) er det bestemt, at der 
skal føres en fortegnelse over midler — personel, ud­
styr og varer — til bekæmpelse af olieforurening af 
havet; 
O EFT nr. C 162 af 8. 7. 1978, s. 1. 
O EFT nr. L 355 af 10. 12. 1981, s. 52. bekæmpelsen af uforsætlig olieforurening af havet 
kan fremskyndes og forbedres og dermed gøres mere 
effektiv, hvis der foreligger nationale beredskabspla­
ner i de enkelte medlemsstater; 
det er nødvendigt at opstille minimumskrav om, hvad 
der skal medtages i de nationale beredskabsplaner, 
således at medlemsstaternes indsats kan rettes mod 
fælles mål; 
der bør fastsættes regelmæssige afprøvninger af be­
redskabsplanernes effektivitet i form af øvelser, hvor 
bekæmpelseskapaciteten afprøves; 
flere medlemsstater kan have fælles interesser i visse 
havområder, hvor der kan ske uforsætlig olieforu­
rening, og de vil derfor i tilfælde af ulykker være 
fælles om forureningsbekæmpelsen; 
vilkårene for denne fælles bekæmpelse kan forbedres 
betydeligt, hvis der iværksættes fælles beredskabspla­
ner, der er udarbejdet i forvejen; 
en medlemsstat bør underrette de berørte medlemssta­
ter, når et uheld eller forekomster af oliepletter kan 
indebære risiko for disse andre medlemsstater, også 
selv om der ikke foreligger fælles beredskabsplaner; 
det er i denne forbindelse vigtigt, at den enkelte med­
lemsstat har et indgående kendskab til de andres in­
strukser og fremgangsmåder; 
medlemsstaterne bør træffe sådanne foranstaltninger, 
at andre medlemsstater eller tredjelande får lejlighed 
til at sende observatører til bekæmpelsesstederne for 
at lette det samarbejde, som de ansvarlige myndighe­
der i lande, der udsættes for forureningen, måtte øn­
ske; 
dé forpligtelser, der følger af dette direktiv, er forene­
lige med dem, der påhviler visse medlemsstater, som 
har indgået overenskomsten om samarbejde ved be­
kæmpelse af olieforurening af Nordsøen (Bonn-over­
enskomsten af 1969), samt tiltrådt konventionen om 
/ 
Nr. C 273/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.10. 83 
beskyttelse af Middelhavet mod forurening (Barce­
lona-konventionen af 1973) og konvention om be­
skyttelse af havmiljøet i Østersøområdet (Helsingfors-
konventionen af 1974); 
det er nødvendigt, at der udarbejdes beredskabsplaner 
for at Fællesskabets mål for så vidt angår kontrol med 
og nedbringelse af olieforurening af havet kan nås; da 
traktaten ikke indeholder den fornødne hjemmel, bør 
artikel 235 anvendes — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige og rele­
vante foranstaltninger til at udarbejde nationale be­
redskabsplaner for organisation og ledelse af bekæm­
pelse af uforsætlig olieforurening af havet. 
2. Enhver national beredskabsplan skal mindst om­
handle de i bilag 1 til dette direktiv anførte forhold. 
3. I tilfælde af særlig stor forureningsrisiko skal be­
redskabsplanens nyttevirkning underkastes en særlig 
vurdering ud fra de i bilag 2 nævnte forhold. 
Artikel 2 
1. De berørte medlemsstater opstiller de fornødne 
fælles planer for organisation og udbygning af be­
kæmpelsen af uforsætlig olieforurening af havområ­
der af fælles interesse for to eller flere medlemsstater. 
I disse planer skal blandt andet fastsættes: 
— for hvilke områder de gælder; 
— hvilken myndighed, der i hver enkelt medlemsstat 
skal koordinere den fælles indsats; 
— principper, fremgangsmåder og midler for samar­
bejde ved forureningsbekæmpelse. 
2. Uden at bestemmelserne i stk. 1 i øvrigt anfæg­
tes skal en medlemsstat, hver gang den får kendskab 
til et uheld eller til tilstedeværelsen af oliepletter i hav­
områder af fælles interesse, som vil kunne udgøre en trussel mod en eller flere medlemsstaters kyster eller 
dertil knyttede interesser, omgående underrette den 
eller disse andre medlemsstater. 
Artikel 3 
1. Medlemsstaterne afholder alene, i fællesskab el­
ler sammen med tredjelande jævnligt øvelser til af­
prøvning af bekæmpelseskapaciteten til havs og til 
lands. 
2. Ved øvelserne skal blandt andet afprøves kom-
munikationskvaliteten og samarbejdet mellem de na­
tionale myndigheder og myndighederne i andre 
lande, som stiller deres midler til rådighed for de for 
forureningsbekæmpelsen ansvarlige. 
Artikel 4 
Medlemsstaterne meddeler alle relevante oplysninger 
om de i artikel 1 nævnte nationale beredskabsplaner, 
de i artikel 2 nævnte fælles beredskabsplaner og de i 
fællesskab med tredjelande udarbejdede beredskabs­
planer inden for rammerne af Det rådgivende udvalg 
for kontrol med og formindskelse af forurening af 
havet med Kulbrinter, der blev nedsat ved Kommis­
sionens afgørelse 80/686/EØF Q). 
Artikel 5 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og 
administrative bestemmelser i kraft for senest den 
1. januar 1987 at efterkomme dette direktiv. De un­
derretter straks Kommissionens herom. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen tek­
sten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de 
udsteder på det område, der er omfattet af dette di­
rektiv. 
Artikel 6 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
C) EFT nr. L 188 af 22. 7. 1980, s. 11. 
12. 10.83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 273/5 
BILAG 1 
Nationale beredskabsplaners indhold 
1. Beskyttelsesforanstaltninger for følsomme områder og meget udsatte områder 
— lokalisering af disse områder; 
— beskrivelse af de værdier, der skal beskyttes; 
— indarbejdning af samordnings- og beslutningsordninger, hvorved der kan opstilles en rang­
følge for beskyttelse af de pågældende værdier. 
2. Oprettelse af en bekampelsesorganisation i tilfælde af ulykker 
— udpegning af nationale og lokale ansvarlige myndigheder; 
— alarmeringsmåde og kommunikationsmidler; 
— opgørelse over det kvalificerede personel, der er til rådighed; 
— fastsættelse af den rolle, der tilfalder de enheder, som fortrinsvis skal forebygge og bekæmpe 
forureningen, og formerne for samarbejde mellem disse enheder; 
— bestemmelser, hvormed der sikres det berørte personel en regelmæssig uddannelse. 
3. Fortegnelse over det bekcempelsesudstyr, som de ansvarlige myndigheder råder over, og betingelserne 
for dets anvendelse, samt fortegnelse over det udstyr, der kan stilles til rådighed for andre medlemssta­
ter 
4. En registrering af mulighederne for oplagring, destruktion eller udnyttelse af det indsamlede affald 
sammen med ajourførte oplysninger om midlertidige oplagringssteder for affald 
5. Mulighed for at modtage udenlandske observatører 
BILAG 2 
Vurdering af beredskabsplanernes nyttevirkning i tilfælde af ulykker med betydelig forureningsrisiko 
Ved denne vurdering tages i særdeleshed følgende i betragtning: 
— hurtigheden og tilstrækkeligheden af skønnet over de mulige risici i det område, der skal beskyt­
tes; 
— i hvilken grad de ansvarlige for bekæmpelsen var forberedt; 
— kvaliteten af koordineringen mellem de ansvarlige kontorer (centrale og lokale myndigheder, 
der er ansvarlige for bekæmpelsen til havs og til lands); 
— nytten af rekognosceringsmidlerne for oprationsledelsen; 
— eventuelt nytten af teledetektion; 
— overensstemmelse mellem behovet og de indsatte midler på operationernes forskellige stadier: 
dispergering eller opsamling af olien; oplagring, transport, bortskaffelse eller udnyttelse af den 
optagne olie; konstatering af flaskehalse samt natlig kontrol med operationerne; 
— kompatibiliteten af udstyr fra forskellige kilder; 
— skader i forbindelse med anvendelsen af kemiske og mekaniske midler; 
— eksperternes rolle; 
— forbindelser med de polkisk ansvarlige og nyhedsformidlingen; 
— internationalt samarbejde.