DA Den Europæiske Unions Tidende C 338/18

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

om ajourføring af de oplysninger, der anvendes til beregning af de faste beløb og de tvangsbøder, som Kommissionen foreslår Domstolen i traktatbrudssøgsmål

2014/C 338/02

I. INDLEDNING

Kommissionens meddelelse fra 2005 om gennemførelse af EF-traktatens artikel 228 (1) (nu artikel 260, stk. 1 og 2, i TEUF) fastsatte det grundlag, ud fra hvilket Kommissionen beregner størrelsen af de økonomiske sanktioner (enten som faste beløb eller tvangsbøder), som den anmoder Domstolen om at anvende, når Kommissionen indbringer en sag for Domstolen i henhold til artikel 260 i TEUF i forbindelse med traktatbrudssøgsmål mod en medlemsstat.

I en efterfølgende meddelelse fra 2010 (2) om ajourføring af de data, der anvendes til denne beregning, fastsatte Kommissionen, at disse makroøkonomiske data skal reguleres hvert år for at tage hensyn til inflation og konjunkturbevægelser i BNP.

Den årlige ajourføring i denne meddelelse er baseret på udviklingen i inflationen og BNP i hver medlemsstat (3). Den relevante inflationstakt og de relevante BNP-statistikker, der skal anvendes, er dem, der er blevet fastsat to år forinden (»n-2-reglen«), da to år er den minimumsperiode, der er nødvendig for at indsamle relativt stabile makroøkonomiske data. Denne meddelelse er derfor baseret på økonomiske data for nominelt BNP og BNP-deflatoren for 2012 (4) samt den nuværende vægtning af medlemsstaternes stemmer i Rådet.

Kommissionen gav sin formand bemyndigelse til efter aftale med det medlem, der var ansvarligt for økonomiske og monetære anliggender, at vedtage ovenstående foranstaltninger (5).

II. ELEMENTER I AJOURFØRINGEN

Følgende økonomiske kriterier skal reguleres:

— Standardgrundsatsen for tvangsbøder (6), der for indeværende er fastsat til 650 EUR pr. dag, reguleres for inflation.

— Standardgrundsatsen for de faste beløb (7), der for indeværende er fastsat til 220 EUR pr. dag, reguleres for inflation.

— Den særlige »n«-faktor (8) reguleres, så den bringes på linje med pågældende medlemsstats BNP under hensyntagen til dets antal stemmer i Rådet. Denne faktor er den samme ved beregningen af faste beløb og daglige tvangsbøder.

— De faste minimumsbeløb (9) reguleres for inflation.

III. AJOURFØRING

Kommissionen vil anvende følgende ajourførte tal til at beregne størrelsen af de økonomiske sanktioner (faste beløb eller tvangsbøder), når den indbringer sager for Domstolen i henhold til artikel 260, stk. 2 og 3, i TEUF:

(1) Standardgrundsatsen ved beregningen af tvangsbøder er fastsat til 660 EUR pr. dag.

(2) Standardgrundsatsen for faste beløb er fastsat til 220 EUR pr. dag.

(3) Den særlige »n«-faktor og det faste minimumsbeløb (i EUR) for de 28 EU-medlemsstater er: Den særlige »n«-faktor Fast minimumsbeløb (1 000 EUR) Belgien 5,13 2 829 Bulgarien 1,53 844 Tjekkiet 3,27 1 803 Danmark 3,16 1 743 Tyskland 21,22 11 703 Estland 0,64 353 Irland 2,59 1 428 Grækenland 3,68 2 030 Spanien 12,72 7 015 Frankrig 18,53 10 219 Kroatien 1,33 733 Italien 16,27 8 973 Cypern 0,64 353 Letland 0,72 397 Litauen 1,16 640 Luxembourg 1,00 552 Ungarn 2,60 1 434 Μalta 0,35 193 Nederlandene 6,74 3 717 Østrig 4,23 2 333 Polen 7,75 4 274 Portugal 3,40 1 875 Rumænien 3,28 1 809 Slovenien 0,91 502 Slovakiet 1,70 938 Finland 2,80 1 544 Sverige 4,87 2 686 Det Forenede Kongerige 18,02 9 938

(4) Kommissionen vil anvende de ajourførte tal i forbindelse med afgørelser, som den træffer om at indbringe en sag for Domstolen i henhold til artikel 260 i TEUF fra datoen for vedtagelsen af denne meddelelse.

(1) SEK(2005) 1658 (EUT C 126 af 7.6.2007, s. 15).

(2) SEC(2010) 923/3. Denne meddelelse er blevet ajourført i 2011 (SEC(2011) 1024 final), i 2012 (C(2012) 6106) og i 2013 (C(2013) 8101 final) i forbindelse med den årlige tilpasning af økonomiske data.

(3) Jf. de generelle regler, som er fastsat i meddelelserne fra 2005 og 2010.

(4) BNP-prisdeflatoren anvendes som målestok for inflationen. De ensartede grundsatser for faste beløb og tvangsbøderne rundes op til det nærmeste multiplum af ti. De faste minimumsbeløb afrundes til nærmeste tusind. »n«-faktoren afrundes til to decimaler.

(5) Bemyndigelse af 13. december 2005 til vedtagelse af afgørelser om ajourføring af visse data, der anvendes til at beregne faste beløb og tvangsbøder inden for rammerne af Kommissionens politik vedrørende anvendelse af EF-traktatens artikel 228, SEC(2005) 1616.

(6) Standardgrundsatsen eller den ensartede grundsats for daglige tvangsbøder defineres som det faste grundbeløb, som visse multiplikator anvendes på. Ved beregningen af en daglig tvangsbøde anvendes de koefficienter, der udtrykker traktatbruddets alvorlighed og varighed, og den særlige »n«-faktor for den pågældende medlemsstat.

(7) Grundsatsen skal anvendes ved beregningen af det faste beløb. I forbindelse med artikel 260, stk. 2, i TEUF fremkommer det faste beløb ved multiplikation af et dagligt (fast) beløb (der fremkommer ved at multiplicere grundsatsen for faste beløb med koefficienten for alvorlighed og dernæst multiplicere resultatet af denne beregning med den særlige »n«-faktor) med det antal dage, som traktatbruddet er fortsat efter den første dom og indtil den dag, hvor traktatbruddet ophører, eller der afsiges dom i henhold til artikel 260, stk. 2, i TEUF. For så vidt angår artikel 260, stk. 3, i TEUF fremkommer det faste beløb, i henhold til punkt 28 i Kommissionens meddelelse om »gennemførelse af artikel 260, stk. 3, i TEUF« (SEK(2010) 1371 endelig, EUT C 12 af 15.1.2011, s. 1), ved multiplikation af et dagligt (fast) beløb (der fremkommer ved at multiplicere grundsatsen for faste beløb med koefficienten for alvorlighed og dernæst multiplicere resultatet af denne beregning med den særlige »n«-faktor) med antallet af dage fra dagen efter udløbet af gennemførelsesfristen som fastsat i det omhandlede direktiv og indtil den første dom i henhold til artikel 258 og 260, stk. 3, i TEUF. Kommissionen vil foreslå det (daglige) faste beløb, når resultatet af beregningen ovenfor overstiger de faste minimumsbeløb.

(8) Den særlige »n«-faktor tager hensyn til medlemsstaternes betalingsevne (bruttonationalprodukt (BNP)) og antallet af stemmer, som de har i Rådet.

(9) De faste minimumsbeløb fastsættes for hver enkelt medlemsstat efter den særlige »n«-faktor. Kommissionen vil foreslå Domstolen at anvende de faste minimumsbeløb, når det faste daglige beløb efter beregningen ikke overstiger de faste minimumsbeløb.