KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 17.03.1998 
KOM(1998) 127 endelig udg. 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 
om samarbejdet med europæiske 
ikke-statslige udviklingsorganisationer (NGDO'er) 
på områder af særlig interesse for udviklingslandene 
(regnskabsåret 1996) 

RESUME 
1. På mødet den 28. november 1977 godkendte Rådet proceduren for anvendelse af 
bevillingerne under post B7-6000 på Fællesskabets budget til samfinansiering af 
projekter med ikke-statslige udviklingsorganisationer (NGDO'er)1. 
I henhold til denne procedure skal Kommissionen hvert år forelægge Rådet en 
beretning om anvendelsen af disse bevillinger i det foregående regnskabsår. 
Kommissionen fremlægger hermed denne beretning for regnskabsåret 1996. 
2. Selv om Rådets krav om forelæggelse af beretningen kun omfatter bevillingerne på 
budgetpost B7-6000, belyser beretningen også andre vigtige aspekter af samarbejdet 
med NGDO'erne, herunder fødevarehjælp, humanitær bistand, særprogrammer og 
koordinering mellem NGDO'erne. Disse forskellige bidrag fra de berørte 
tjenestegrene i Kommissionen giver tilsammen et helhedsbillede af dette 
samarbejde. 
Jf. Rådets dokument R/207/78 (GCD) af 26. januar 1978. 
1 
mOHÛLH 
Side 
INDLEDNING 1 QL 
DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS SAMARBEJDE MED NGDO'ERNE I 
1996 2 
1. EF-SAMFINANSIERING AF PROJEKTER I UDVIKLINGSLANDE OG AF 
OPLYSNINGSKAMPAGNER I EUROPA, DER ER GENNEMFØRT AF 
IKKE-STATSLIGE EUROPÆISKE ORGANISATIONER 3 
1.1 Samlet overblik 3 
1.2 EF's samfinansieringsprogram for 1996 vedrørende projekter i 
udviklingslande, der gennemføres af europæiske NGQ'er 4 
1.2.1 11996-programmets hovedtræk 4 
1.2.2 Bloktilskud 5 
1.2.3 Modtagerlande 7 
i 3 Samfinansiering og oplysningskampagner i EF om udviklingsspørgsmål 8 
1.3.11996-programmets hovedtræk 8 
1.4 Samfinansieringsprogrammet i tidsrummet 1976 til 1996 9 
1.5 Forbindelserne mellem EF og NGQ'ernes Kontaktudvalg il 
1.6 Rådets forordning om samfinansieringsforanstaltninger sammen med 
europæiske NGQ'er 12 
1.7 Udsigte 12 
2. ANDRE SAMARBEJDSOMRÅDER 14 
2.1 Fødevarehjælp formidlet af NGDO'er (budgettets afsnit B7-2) 14 
2.2 Oplagring af fødevarer og systemer for tidlig varsling 15 
2.3 Det Europæiske Fællesskabs Kontor for Humanitær Bistand (ECHO) 16 
2.3.1 Generel oversigt over den humanitære bistand i 1996 16 
2.3.2 Humanitære bistandsaktioner 16 
2.3.3 Samarbejde med NGQ'er 17 
2.4 Samarbejde med NGQ'er omkring bistand til flygtninge, hjemvendende 
flygtninge og internt fordrevne personer 17 
2.4.1 Samarbejde med NGO'erne om bistand - med henblik på 
selvforsyning - til flygtninge, internt fordrevne personer og 
hjemvendende flygtninge i Asien og Latinamerika 17 
2.4.2 Bistand til flygtninge, hjemvendte og internt fordrevne personer 
(Lomé-konventionens artikel 255) 18 
2.5 Rehabiliteringsprogrammer i udviklingslande 19 
2.5.1 Rehabiliteringsforanstaltninger (budgetposterne B7-321Q og B7-
6410 på 1966-budgetten 19 
2.6 Europæisk program for genopbygning og udvikling i Sydafrika: 20 
2.6.1 Generelle målsætninger for EPRD 20 
2.6.2 Specifikke målsætninger 22 
2.6.3 Konklusioner 23 
2.7 EF-sundhedsforanstaltninger i udviklingslandene, især med hensyn til 
AIDS -NGO'ernes rolle (AVS-staterne) 24 
2.8 Mitøø- og skovsektoren (budgetposterne B7-6200 for miljø og B7-6201 
vedrørende tropiske skovet (AVS-staterne^ 25 
2.8.1 Mi\jøhudgetppostB7-6200 25 
2.8.2 Budgetpost B7-6201 til fordel for tropiske skove 25 
2.9B7-6004 27 
2.10BMQQ5 27 
2.11 Decentralt samarbejde (B7-6430^ 27 
2.11.1 Målsætninger 27 
2.11.2 Budgetpost B7-643Q-.. 28 
Al 
TABELLER 
vedrørende budgetpost B7-6000 
, • - Side 
I. Oversigt over udviklingsprojekter samfinansieret af EF 
i perioden 1976-1996, fordelt på modtagerlande 31 
II. Fordeling på medlemsstater af fællesskabsmidler til samfinansiering 
bevilget i perioden 1976-1996 35 
III. Fordeling på medlemsstater af fællesskabsmidler til samfinansiering 
bevilget i 1996 36 
A C 
INDLEDNING 
Gennem de sidste 20 år har samarbejdet mellem de europæiske NGDO'er og EF afspejlet 
den solidaritet, som Europas borgere har vist gennem deres støtte til NGO'ernes arbejde 
med de fattige og marginaliserede befolkningsgrupper i udviklingslandene. EF bidrager 
hovedsageligt til dette formål gennem samfinansiering af NGO'ernes 
udviklingsprogrammer i udviklingslandene og deres oplysningskampagner i Europa om 
udviklingsspørgsmål, gennem ydelse af fødevarehjælp og iværksættelse af 
fødevaresikkerhedsprograrnmer, og gennem ydelse af humanitær bistand og hjælp inden 
for mange andre mere specialiserede områder. 
På trods af de senere års nedskæringer af de finansielle midler til udviklingssamarbejde 
og de aktuelle budgetbegrænsninger, som Kommissionen er blevet pålagt, har der dog 
været tale om megen kontinuitet i bevillingen af EF-midler til NGO'erne. 
I 1996 blev der over EF's budget bevilget godt 703.6 mio. ECU til NGO'ernes 
udviklingsmæssige og humanitære aktiviteter i udviklingslandene (sammenholdt med 
821,5 i 1995 og 803,3 i 1994). 
Derudover har NGO'eme spillet en afgørende rolle ved gennemførelsen af programmer 
inden for rammerne af EU's programmer i Asien og Latinamerika samt ved 
gennemførelsen af EUF-finansierede programmer (Den Europæiske Udviklingsfond). 
Den særlige budgetpost til samfinansiering af udviklingsprojekter sammen med 
europæiske NGO'er nåede i 1996 op på 175 mio. ECU2, sammenholdt med 174 mio. 
ECU i 1995 og 145 mio. ECU i 1994. 
I nærværende årsberetning lægges der i afsnit I særlig vægt på de NGO-foranstaltninger, 
der er blevet samfinansieret af Kommissionen under budgetpost B7-6000. Som følge af 
det meget store antal foranstaltninger er beretningen ikke bilagt lister over alle 
udviklingsprojekter og oplysningskampagner om udviklingsspørgsmål, men disse kan 
rekvireres hos Generaldirektoratet for Udvikling (GD VIII/B/2). 
Afsnit II i beretningen, "Andre samarbejdsområder", indeholder oplysninger om de andre 
hovedområder for EF's udviklingsbistand, hvor NGO'erne spiller en vigtig rolle, og som 
finansieres over EF-budgettet eller i henhold til artikel 254 og 255 i Lomé-konvention 
IV. 
1 mio. ECU er overført fra budgetpost B7-6006 (Fællesskabsstøtte til ikke-statslige organisationers 
virksomhed i Cuba). . 
DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS SAMARBEJDE MED NGO'ERNE T 1996 
Det store antal poster på EF-budgettet, hvor NGO'erne var aktive i 1996, afspejler deres 
betydning inden for næsten alle aspekter af EF's programmer for udviklingssamarbejde. 
Følgende oversigt omfatter hovedområderne for samarbejdet med NGO'er. 
1996 1 1995 
1. Samfinansiering af udviklingsprojekter i Mio. ECU Mio. ECU 
udviklingslande 155 139,9 
2. Samfinansiering af oplysningskampagner i 
Europa om udviklingssp0rgsmal 18^3 16$ 
3. Samfinansiering af de europaeiske 
NGO'ers Kontaktudvalg og evalueringer mv. \J ^4 
4. F0devarehjaelp 111,2 214,0 
5.Humanitaerbistand(ECHO) 30P 328 
6. Rehabiliteringsprogrammer i 
udviklingslande 42,8 44,0 
7. Rehabiliteringsprogrammer i det sydlige 
Afrika 14,6 13,9 
8. Bistand til flygtninge og fordrevne 
25,4 15,7 
9. Saerprogram for Sydafrika 13,6 48,6 
10. Andre budgetposter, som NGO'er kan fa 
adgang til (Vietnam, Cambodja, sundhed, 205 n/a 
milj0 osv.)4 
Fællesskabets bidrag i 1996 over EF-budgettet til NGO-projekter beløber sig til omkring 
703,6 mio. ECU. 
3 Omtrentligt tal. Den humanitær bistand, der blev kanaliseret gennem NGO'er, udgjorde i 1996 46% af 
det samlede beløb hertil. 
4 Fraregnet de NGO-projekter, der har modtaget støtte fra EUF og i form af ALA- og MED A-midler. 
5 Omtrentlige tal. 
2 
1. EF-SAMFINANSIERING AF PROJEKTER I UDVIKLINGSLANDE OG AF 
OPLYSNINGSKAMPAGNER I EUROPA, DER ER GENNEMFØRT AF IKKE-STATSLIGE 
EUROPÆISKE ORGANISATIONER 
(Budgetpost B7-6000) 
1.1 Samlet overblik 
Programmets hovedmål i 1996 var: 
- at støtte lokale initiativer i udviklingslande, der gennemføres i partnerskab med 
NGO'er, med det formål at bekæmpe fattigdommen på græsrodsplan 
- at støtte aktiviteter inden for EU med henblik på at øge bevidstheden i Europa om de 
problemer, som udviklingslandene må kæmpe med, samt om Nord-Syd­
forbindelserne, og at støtte samarbejdet mellem de europæiske NGO'er indbyrdes og 
mellem de europæiske NGO'er og Fællesskabets institutioner gennem NGDO-EF-
Kontaktudvalget. 
I lighed med de foregående år kanaliserede Kommissionen ca. 90% af bevillingerne 
under konto B7-6000 ind i samfinansieringen af aktiviteter, der blev gennemført i 
udviklingslandene, idet der tillige i stigende grad blev lagt vægt på at samfinansiere 
aktiviteter med henblik på at højne offentlighedens bevidsthed i EF omkring 
udviklingsproblematikken og at støtte NGDO-EF-Kontaktudvalget. 
Forpligtelsesbeillingerne på 1996-budgettet under budgetpost B7-6000 androg 174 mio. 
ECU (plus 1 mio. ECU fra budgetpost B7-6006 til fordel for NGO-virksomhed i Cuba). 
I 1996 blev der disponeret over hele dette beløb, og der blev i alt samfinansieret 824 
projekter. 
Følgende oversigt giver et indtryk af det antal projekter, der har været behandlet, og det 
antal, der er blevet samfinansieret af Kommissionens NGO-Samfinansieringskontor i 
løbet af 1996: 
Projekter i 
udviklingslande 
Oplysnings-
kampagner i 
Europa omkring 
udviklings-
sp0rgsmal 
I alt Antal 
behandlede 
projekter i 
1996 
1.254 
276 
1.530 Antal 
samfinansierede 
projekter i 1996 
645 
179 
824 Antal afviste 
projekter 
i 1996 
179 
33 
212 Antal 
projekter, der 
blev overfort 
til 1997 
430 
64 
494 
Kommissionens NGO-samfinansieringskontor behandler de mange ansøgninger efter de 
kriterier og regler, der er fastsat i de almindelige betingelser for samfinansiering6. Ved 
gennemgangen af hver enkelt ansøgning lægges der særlig vægt på den pågældende 
NGO's faglige og finansielle pålidelighed, projektets kvalitet, Syd-partnerens 
operationelle kapacitet og forholdet mellem denne og den europæiske NGDO, projektets 
forventede virkninger, dets levedygtighed og dets eventuelle multiplikatoreffekt for de 
berørte målgrupper. 
1.2 EF's samfinansieringsprogram for VM vedrørende projekter i 
udviklingslande, der gennemføres af europæiske NGO'er 
1.2.1 11996-programmets hovedtræk 
I 1996 blev der samfinansieret 645 projekter til et samlet beløb af 154,5 mio. ECU, 
hvilket udgør 90% af forpligtelsesbevillingerne under B7-6000, herunder 164 
bloktilskud. 
Kommissionen fortsatte med at prioritere de NGO-projekter, der især tog udgangspunkt i 
udviklingen på græsrodsplan og i grupper, der ikke har adgang til det officielle 
udviklingssamarbejde. Der blev ydet støtte til projekter såvel i landdistrikter som i 
byområder, med en mærkbar stigning i antallet af sidstnævnte. De væsentligste 
interventionsområder var udvikling af landdistrikter, almen og erhvervsrettet 
undervisning, sundhed, økonomiske aktiviteter, herunder støtte i form af mikrolån til 
mindre virksomheder og sociale støtteprojekter. 
Der blev fortsat ydet et særligt incitament til NGO-projekter: 
- I lande, der er under genopbygning eller som er ved at overgå til demokratisk styre 
- der skal styrke kapaciteten hos de europæiske NGO'ers Syd-partnere 
- I Middelhavsområdet og i den arabiske verden, som led i EU's støtte til det civile 
samfund, der er på vej. 
Der bliver fortsat lagt særdeles megen vægt på at støtte projekter, der vedrører kvinderne, 
og Kommissionen har samfinansieret en række projekter, der tager sigte på at lette deres 
adgang til den almene og erhvervsrettede undervisning samt til indkomstskabende 
aktiviteter både i by- og landområder. 
Gadebørnene udgør en anden vigtig målgruppe. Den stigende opmærksomhed, der har 
været omkring fattige børns sårbarhed i forbindelse med sexturismen, har givet stødet til 
en højere prioritering af denne udsatte gruppe, og der blev i 1996 godkendt en lang række 
nyskabende projekter, hvor man kombinerer adgang til uddannelse og indkomstskabende 
aktiviteter til fordel for de berørte familier. 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: "Almindelige betingelser for samfinansiering af 
foranstaltninger i udviklingslandene" (dok. VIII/764/87) og "Foranstaltninger til oplysning af den 
europæiske offentlighed om udviklingsspørgsmål gennemført af ikke-statslige organisationer" (dok. 
VIII/271/87). 
4 
Institutionel støtte til Syd-partnerne: De europæiske NGO'er arbejder sammen med et 
bredt spektrum af Syd-partnere, både bistandsformidlende NGO'er og 
græsrodsorganisationer. I de seneste år har de sydlige NGO'er i stigende grad været i 
stand til selv at udvikle og gennemføre projekter, og de nordlige NGO'ers rolle har derfor 
haft en tendens til at ændre sig; fra at stå for selve gennemførelsen af projekterne 
varetager de nu en mere støttende og rådgivende funktion. 
Kommissionen har kraftigt tilskyndet sine europæiske NGO-partnere til at tage hensyn til 
deres Syd-partneres behov for institutions- og kapacitetsopbygning. Siden 1988 eksisterer 
der en særlig facilitet herfor under budgetpost B7-6000. Denne facilitet er ikke blevet 
fuldt udnyttet af de europæiske NGO'er, som det fremgik af den evaluering, som 
Kommissionen gennemførte i 1994. Et af de væsentligste resultater af det seminar, der 
blev afholdt om dette emne i maj 1996 sammen med Nord- og Syd-NGO'erne, gik ud på, 
at ydelse af institutionel støtte kræver et langsigtet, moralsk, politisk og finansielt 
engagement, der forudsætter, at både NGO'eme og Kommissionen opgiver deres 
nuværende projektbaserede tilgang til arbejdet og går over til en mere langsigtet 
programmæssig tilgang. Dette er et område i hurtig udvikling, som NGO'erne er i færd 
med at overveje og derefter vil gennemføre i praksis, og som Kommissionen energisk 
støtter og vil være behjælpelig med, ved bl.a. at revidere de almindelige betingelser for 
samfinansiering. 
Et særligt, af Kommissionen arrangeret, NGO-seminar ved udgangen af 1995 bragte en 
række NGO'er fra Maghreb-landene sammen med repræsentanter for EF, og her blev 
der taget initiativ til at styrke forbindelserne og fremme et tættere partnerskab. Dette er et 
led i et omfattende EF-program, der går ud på at udvikle snævrere kontakter inden for 
Middelhavsregionen, og for så vidt angår NGO'erne at støtte et civile samfund, der 
begynder at aftegne sig i disse regioner. Initiativet er blevet videreført i 1996 i form af en 
række europæiske NGO'ers iværksættelse af et uddannelsesprogram om land- og 
byudviklingsspørgsmål til fordel for arabiske NGO'er, hvor målet også var at formidle 
øget indsigt i, hvorledes man opnår adgang til donormidler. Der blev også i 1996 
godkendt en lang række projekter, der tager sigte på NGO-aktiviteter blandt 
palæstinensere og i Libanon. 
Evalueringer: I kølvandet af de evalueringer, som Kommissionen udførte i 1994, især på 
området for långivning og kapacitetsopbygning, har Kommissionen truffet særlige 
foranstaltninger med henblik på at give mulighed for, at den lære, man havde draget, kan 
nyttiggøres i forbindelse med nye projekter og med henblik på en intensiveret politisk 
dialog. Der er blevet afholdt seminarer til spredning af resultaterne af disse evalueringer 
og af ekspertvurderinger af projekter. Dette har ført til en mærkbar højnelse af kvaliteten 
af de projekter, der er blevet forelagt inden for disse to NGO-specialområder, og det har 
sat Kommissionen i stand til at drage nytte af projekterfaringer i forbindelse med 
udviklingspolitiske drøftelser med NGO'er og andre donorer. 
1.2.2 Bloktilskud 
Der er ydet bloktilskud til en række europæiske NGO'er, som Kommissionen har haft et 
tilfredsstillende og længerevarende samarbejde med. Hovedformålet med et bloktilskud 
er at forsyne NGO'erne med et fleksibelt finansieringsredskab til mindre tiltag (f.eks. 
anskaffelse af udstyr, etablering af infrastruktur i mindre omfang, uddannelsesbistand 
osv.). Sådanne foranstaltninger er ofte et supplement til større projekter, og mange tjener 
også til etablering af de indledende kontakter med henblik på samarbejde med nye Syd-
partnere. 
I 1996 blev der i alt bevilget 164 bloktilskud til diverse NGO'er til et samlet beløb af 
21,9 mio. ECU. 
Mellem 1984 og 1996 har Kommissionen samfinansieret 1 330 bloktilskud til et samlet 
beløb af 167,9 mio. ECU. 
AR 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
1996 BLOK-
TILSKUD 
(mio. ECU) 
3,1 
3,7 
5,7 
6,8 
8,8 
9,9 
9,7 
13,1 
18,1 
21,9 
21,5 
23,7 
21,9 %AF 
FORPLIGTEL-
SERNE UNDER 
ARTIKLEN 
9 
11 
13 
11 
11 
12,4 
10,8 
12,6 
16,5 
16,2 
14,8 
13,6 
12,5 ANTAL 
BLOKTEL-
SKUD 
39 
43 
50 
59 
79 
96 
97 
118 
140 
159 
134 
152 
164 ANTAL 
MINI-
PRO-
JEKTER7 
383 
450 
671 
822 
961 
1082 
1099 
1447 
1935 
2 263 
2 239 
2 435 
foreligger 
ikke. GENNEMSNITLIGT 
EF-BIDRAGPR. 
MINTPROJEKT 
(ECU)7 
8 202 
8 146 
8 507 
8 272 
9153 
9 105 
8 857 
9 061 
9 363 
9 666 
9 606 
9 726 
foreligger ikke. 
1.2.3 Modtagerlande 
De 645 udviklingsprojekter, der samfinansieredes i 1996, blev gennemført i 100 
udviklingslande. 
Den geografiske fordeling8 af Fællesskabets bidrag var følgende: 
- Afrika syd for Sahara 
- Latinamerika 
- Asien 
- Vestindien 
- Middelhavsomradet 
- Stillehavsomradet 
-Andre9 
I ALT 1996 
Mio. ECU 
45,9 
46,2 
24,7 
6,2 
7,9 
0,8 
0,9 
132,6 % 
34,6 
34,8 
18,6 
4,7 
6,0 
0,6 
0,7 
100 1995 
(%) 
32,4 
36,1 
17,5 
6,0 
8,0 
0,0 
0,0 
100,0 1994 
(%) 
33,9 
40,6 
16,0 
3,7 
5,3 
0,1 
0,4 
100,0 
Dette tal vil først være til rådighed ved udgangen af 1997. 
Omfatter ikke den geografiske fordeling af bloktilskuddene i 1996, som beløber sig til 21,9 mio. ECU, 
og som først vil foreligge ved udgangen af 1997; det rokker dog ikke væsentligt ved det samlede 
billede af bevillinger pr. modtagerland. 
Projekter, der omfatter flere lande. 
7 
Fordelingen på AVS-stater og andre udviklingslande var følgende: 
- AVS-stater 
- Andre udviklings-
lande 
IALT 1996 
Mio. ECU 
53,37 
79,22 
132,6 % 
40,25 
59,75 
100,0 1995 
(%) 
37,2 
62,8 
100,0 1994 
(%) 
36,3 
63,7 
100,0 
, 
1.3 Samfinansiering og oplysningskampagner i EF om udviklingsspørgsmål 
1.3.1 1996-programmets hovedtræk 
11996 samfinansieredes 179 projekter til i alt 18,3 mio. ECU, og de tegnede sig for 10% 
af forpligtelsesbevillingerne under budgetpost B7-6000. Blandt dem var der 42 
multiprojektprogrammer, der vedrørte 289 miniprojekter til 1,63 mio. ECU. 
Generelt har disse projekter til formål at informere og bevidstgøre den europæiske 
offentlighed og skabe interesse for udviklingsproblemerne for derved at støtte en politik 
og en indsats, som vil kunne få positive virkninger for udviklingslandenes befolkninger. 
Den officielle uddannelsessektor er også i dette tilfælde et vigtigt område for NGO'ernes 
arbejde (34 projekter blev samfinansieret i 1996, men også mange andre havde 
skoleelever blandt deres målgrupper). Der er en større evaluering på vej, hvor man især 
har undersøgt NGO'ernes fremgangsmåder med henblik på at give orienteringen om 
udviklingsarbejdet en mere permanent plads i undervisningssystemerne (resultaterne 
heraf vil foreligge ved udgangen af 1997). I de projekter, der samfinansieredes i 1996, er 
der blevet lagt øget vægt på lærernes uddannelse og på en mere systematisk 
imødekommelse af behovene i forbindelse med udarbejdelsen af læseplaner, ligesom der 
er satset på samarbejdet med undervisningsmyndighederne på diverse planer. 
Forbrugerne udgør en anden væsentlig målgruppe. Et stigende antal projekter har 
behandlet spørgsmålene omkring rimelige handelsvilkår (10 projekter i 1995, 14 i 1996), 
og visse NGO'er har også målrettet disse projekter mod andre aspekter af økonomisk 
rækkevidde (beskyttelse af tropiske skove, biodiversitet, arbejdstagernes rettigheder, 
børnearbejde). Dette ser ud til at blive et stadig mere omfattende aktivitetsområde for 
NGO'erne, hvor der foregår et tæt samarbejde mellem NGO'er fra forskellige 
medlemsstater, og som rummer betydelige muligheder for en fælles indsats sammen med 
andre organisationer i samfundet (miljøorganisationer, foreninger, der kæmper for børns 
rettigheder osv.). 
Et andet område, hvor der foregår en stigende aktivitet, drejer sig om konsekvenserne af 
den stadig mere udtalte globalisering. De NGO'er, der arbejder med uddannelse af 
fagforeningsledere, har været inde på denne problematik i nogen tid. Emnet er imidlertid 
nu også i tiltagende omfang ved at dukke op inden for ungdomsarbejdet, arbejdet i 
lokalsamfundene og ved projekter, hvor visse organisationer i Europa samarbejder med 
tilsvarende organisationer i udviklingslandene (kvindesammenslutninger, 
folkeoplysnings-bevægelser, kirkeligt orienterede grupper). 
Endelig har NGO'erne til stadighed været opmærksomme på spørgsmålene omkring 
demokrati og menneskerettigheder og samspillet mellem udviklingsmuligheder og 
konfliktsituationer (7 projekter har specielt taget disse spørgsmål op, medens andre har 
medtaget dem inden for bredere anlagte kampagner). 
Det andet forum om undervisning i udviklingsspørgsmål, der blev gennemført i Lissabon 
i november 1996, indledte arbejdet med at indkredse mulighederne for en øget strategisk 
planlægning på området for bevidstgørelse og undervisning i udviklingsspørgsmål. Et af 
forummets vigtigste forslag gik ud på at arrangere en sommerskole, der skal give NGO'er 
fra alle medlemsstater mulighed for at udveksle erfaringer og orientere om praksis på en 
række nøgleområder. Sommerskolen vil blive afholdt i 1997 i Det Forenede Kongerige, 
hvor man vil drøfte forbindelsen mellem undervisning i udviklingsspørgsmål og 
antiracisme samt Nord-Syd-forbindelserne på områder som fattigdomsbekæmpelse, 
narkotikahandel og forebyggelse af konflikter. 
1.4 Samfinansieringsprogrammet i tidsrummet 1976 til 1996 
Samfinansieringsprogrammet under budgetpost B7-6000 blev igangsat på forsøgsbasis i 
1976 og udstyret med ret begrænsede forpligtelsesbevillinger (2,5 mio. ECU). I de 
efterfølgende år øgedes bevillingerne gradvis, delvis som et resultat af Europa-
Parlamentets aktive støtte, og i 1996 nåede de helt op på 174 mio. ECU. 
Nedenstående tabel rummer en oversigt over udviklingen med hensyn til de disponible 
bevillinger og de indgåede forpligtelser under budgetpost B7-6000. 
1976 
1986 
1990 
991 
1992 
1993 DISPONIBLE 
BEVILLINGER 
(mio. ECU) 
2,5 
46,0 
90,2 
104,6 
110,0 
145,0 INDGAEDE 
FORPLIGTELSER 
(mio. ECU) 
2,5 
45,0 
90,2 
104,1 
109,9 
135,0 UDNYTTELSES-
GRADENFOR 
FORPLIGTEL-
SERNE 
(i%) 
100 
98 
100 
99,5 
100 
100 
1994 
1995 
1996 135,0 
[174,0] 157,5io 
[174+1] 175,0" 145,0 
157,3 
175,02 100 
99,9 
100 
Inden for dette tidsrum blev der samfinansieret 9 119 NGO-projekter; EF-bidraget hertil 
beløb sig til 1 361 mio. ECU. 
Fordelingen på henholdsvis projekter i udviklingslande og oplysningskampagner i EU 
har været følgende: 
1976-1996 
Projekter i udviklingslande 
Oplysningskampagner i 
Europa 
IALT Antal projekter 
7.420 
1.699 
9.119 EF-bidrag 
(mio. ECU) 
1.230 
131 
1.361 % 
90,4 
9,6 
100 
Der er blevet gennemført 7 420 udviklingsprojekter af ca. 650 NGDO'er i 133 
udviklingslande. 
Geografisk fordeler Fællesskabets bidrag til disse projekter sig således: 
1976-1996 Mio. ECU % 
Afrika syd for Sahara 465,3 38,5 
Latinamerika 403,8 33,4 
Vestindien 46,7 3,8 
Asien 214,9 17,8 
Middelhavsomradet 68,5 5,7 
Stillehavsomradet 5,8 0,5 
Andre12 . 3,8 03 
IALT 1 1.208,813 1 100 
10 16,5 mio. ECU blev overført til budgetposterne for rehabilitering, AIDS, uddannelse og 
oplysningskampagner vedrørende udviklingsspørgsmål, til finansiering af presserende projekter, der 
blev gennemført af NGO'er. 
1 x Med tilføjelse af 1 mio. ECU, der er overført fra budgetpost B7-6006 (bistand til NGO'er, der arbejder 
i Cuba).. 
12 Projekter, der omfatter flere lande. 
13 Omfatter ikke den geografiske fordeling af bloktilskuddene i 1996 til et beløb af 21,9 mio. ECU. 
10 
Af Fællesskabets samlede bidrag gik omkring 42,9% til AVS-staterne og 57,1% til andre 
udviklingslande. 
Tabel I og II i bilaget viser,fordelingen på henholdsvis modtagende udviklingslande og 
de enkelte EF-medlemsstater, med hensyn til bevillingerne til deres NGO'er. 
Groft taget halvdelen af alle operationer, der blev samfinansieret, og mere end 50% af 
alle de midler, der er indgået forpligtelse for, har relation til de sidste fem regnskabsår, 
dvs. tidsrummet fra 1991 til 1996. 
Det gennemsnitlige EF-bidrag til projekter i udviklingslandene steg fra 123 000 ECU i 
1985 til 275 000 ECU i 1996. 
1.5 Forbindelserne mellem EF og NGO'ernes Kontaktudvalg 
Igennem de sidste 22 år har Kommissionen opbygget snævre forbindelser til NGDO-
Kontaktudvalget, der er en demokratisk valgt paraplyorganisation, der repræsenterer over 
800 europæiske NGDO'er, der i første instans har valgt repræsentanter på nationalt plan. 
Temakonferencen for NGO'erne i året 1996 drejede sig om "Et Europa, der var åjjent for 
omverdenen, det civile samfund, regeringskonferencen, Unionen og udviklingslandene", 
og der blev især fokuseret på, hvorledes der kan skabes sammenhæng mellem EU's 
politikker, i særdeleshed udviklingssamarbejdet, landbrugs- og handelspolitikken samt de 
principper, der bør ligge til grund for Europas udenrigspolitik. Den årlige 
generalforsamling gav anledning til at drøfte emnerne: "Efter Lomé IV", "Fattigdom i 
Nord og Syd" og "Kontaktudvalgets evaluering". 
Hovedkonklusionerne af Kontaktudvalgets "95-96-evaluering" var centreret om behovet 
for at tilføre de nationale platforme fornyet dynamik, klarlægge deres rolle og 
ansvarsområder, med det formål at sikre et større engagement fra NGO-medlemmernes 
side og en opgavefordeling mellem de nationale enheder og det centrale sekretariat. I 
samarbejde med de 15 nationale platforme er er nu ved at blive udarbejdet en strategiplan 
for Kontaktudvalget for tidsrummet 1997-2000. 
I 1996 fortsatte drøftelserne mellem Kommissionen og Kontaktudvalget vedrørende 
forskellige aspekter af de almindelige betingelser for samfinansiering med NGO'erne, 
med henblik på en revision af disse betingelser. Der blev også regelmæssigt ført 
drøftelser om andre poster på EF-budgettet, som NGO'erne har adgang til. 
I 1995 gik NGO'erne og Kommissionen i gang med en samlet gennemgang af 
forbindelserne mellem EU og NGO'erne, der er kendt under navnet "Elewijt-dialogen" 
(efter den lille belgiske by, hvor det første møde blev afholdt). Denne dialog tjener tre 
formål: at nå frem til en bedre forståelse af en europæisk NGDO's identitet, at 
tilvejebringe en harmonisering af betingelserne for NGO'ernes adgang til at opnå støtte 
fra de forskellige budgetposter på EU-budgettet, og at foretage en indkredsning af de 
grundlæggende principper og retningslinjer for Kommissionens NGO-samarbejde. 11996 
blev der udarbejdet et NGDO-charter vedrørende de grundlæggende principper for 
udviklingsstøtte og humanitær bistand, hvori man beskriver de hovedtræk og 
grundlæggende værdier, der bør kendetegne NGO-arbejdet. Dette charter skal ogfså 
hjælpe Kommissionen til bedre at forstå NGO'ernes særlige beskaffenhed og deres 
bidrag til udviklingssamarbejdet. Der er også gjort fremskridt med fastlæggelsen af 
principperne for samarbejdet mellem Kommissionen og NGO'erne og med 
11 
indkredsningen af områder, hvor man kan harmonisere betingelserne for NGO-adgang til 
EF-finansiering, især fqr så vidt angår udformning af kontrakter. Dette arbejde er fortsat i 
1997. 
Efter en række resultatrige drøftelser mellem Kommissionen og NGO'erne i 1996 om det 
sammenhængende problemkompleks: nødhjælp, rehabilitering og udvikling har 
Kommissionen erklæret sig parat til at intensivere den politiske dialog med NGO'erne 
vedrørende sektorspecifikke og geografisk centrerede spørgsmål, dvs. på "mellemplan", 
så der kan skelnes mellem dette plan og makroplanet. Drøftelserne indledtes i slutningen 
af 1996 med det sigte at få fastlagt målene for en sådan dialog samt at indkredse passende 
sektormæssige spørgsmål og geografiske regioner. 
1.6 Rådets forordning om samlinansieringsforanstaltninger sammen med 
europæiske NGO'er 
Kommissionen fremlagde i juli 1995 et udkast til forslag til rådsforordning. Gennem hele 
1995 og 1996 var forhandlingerne i Rådet imidlertid kørt fast som følge af 
meningsforskelle mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og 
Kommissionen om "komitologi-spørgsmålet". (Vedrørende beføjelserne til det-udvalg, 
der skal nedsættes for at rådgive Kommissionen). I december 1995 var der 
førstebehandling af udkastet til forordning i Europa-Parlamentet, der afgav en positiv 
udtalelse om Kommissionens udkast til forslag. I juli 1997 lykkedes det endeligt for 
Rådet at nå frem til en fælles holdning, som nu er fremsendt til Parlamentet med henblik 
på Andenbehandlingen af forslaget. 
1.7 iidsigter. 
I 1996 har virkningerne af globaliseringen af verdensøkonomien ramt mange af de 
fattigste befolkninger i udviklingslandene og har skabt endnu dybere kløft mellem rig og 
fattig. Desuden har der været en gradvis reduktion af de offentlige tjenesteydelser, især 
inden for nøglesektorerne sundhed og uddannelse, hvilket har medført, at NGO-sektoren 
nu anmodes om at udfylde de opståede lakuner i en række lande. I denne periode med 
hurtige globale forandringer er NGO'erne derfor stillet over for mange vanskelige 
udfordringer, der må føre til ændringer både af NGO'ernes beskaffenhed og af 
samarbejdsformerne mellem NGO'er og donorer. 
Kommissionen er helt på det rene med disse udfordringer og med behovet for at styrke 
den politiske dialog med NGO-sammenslutningen om, hvorledes disse udfordringer kan 
tages op. Derudover er der også et tydeligt behov for en intensiveret dialog med henblik 
på at sikre bedre sammenhæng og komplementaritet mellem de officielle EF-
bistandsprogrammer og de aktiviteter, som finansieres af EF, men som gennemføres af 
NGO'er. 
Derfor agter Kommissionen i 1997 at videreføre og udvide den politiske dialog med 
NGO-sammenslutningen, så man inddrager "Mellemplanet", dvs. sektorspecifikke og 
geografisk baserede problemer, foruden problemerne på makroplan. 
Revisionen af de almindelige betingelser for samfinansiering vil også være et prioriteret 
tiltag i 1997, idet det bygges på det forberedende arbejde, der blev udført i 1996. 
Der vil også fortsat foregå konsultationer, både internt i Kommissionen og med 
repræsentanter for de europæiske NGO'er, om harmoniseringen af betingelserne for 
12 
NGO-adgang til de forskellige EF-budgetposter, over hvilke NGO'erne kan opnå 
finansiering af deres arbejde. 
Kommissionen vil styrke kontakterne til sine samfinansierende partnere i 
medlemsstaterne med henblik på at gennemdrøfte spørgsmål af fælles interesse og 
udveksle erfaringer. 
Kommissionen vil fortsætte sin aktiv støtte med henblik på etablering af lødige 
partnerskaber mellem europæiske NGO'er og deres Syd-partnere, især gennem støtte til 
foranstaltninger til fordel for en kapacitetsopbygning hos de sydlige NGO'er, så de bliver 
i stand til at deltage i opbygningen af stærke civilsamfund og sikre aktiviteternes 
levedygtighed. 
13 
2. ANDRE SAMARBEJDSOMRÅDER 
2.1 Fødevarehjælp formidlet af NGDO'er (budgettets afsnit B7-2Ï 
Samlede afgørelser i 1996 om bevilling af fødevarehjælp via NGO'er 
I 1996 androg den samlede værdi af den fødevarehjælp, der blev bevilget, og som blev 
formidlet af NGO'er, 106,54 mio. ECU. 
Dette svarer beløbsmæssigt til 21,1% af den samlede fødevarehjælp finansieret af EF, og 
det udgør 45% af den indirekte leverede fødevarehjælp (hjælp til internationale 
organisationer - WFP, UNHCR, UNRWA, IRKK - og til NGO'er) for året 1996. 
Fødevarehjælpen fordeler sig på de forskellige produkter som følger: 
Produkt Maengder 
Kom I 165.000 ton 
Maelkepulver 3.300 ton 
Sukker 2.300 ton 
Vegetabilsk olie 7.500 ton 
_____ 13.000 ton 
Andre produkter 16,5 mio. ECU 
Oplagring, systemer for tidlig varsling 6,36 mio. ECU 
Redskaber 6,5 mio. ECU 
I 1996 tilbød EF NGO'erne to muligheder for gennemførelse af deres 
fødevarehjælpeaktioner, enten gennem EURONAID, et serviceorgan, der er oprettet og 
drevet af 24 europæiske og internationale NGO'er, som er blandt de største ansøgere om 
fødevarehjælp, eller via indgåelse af en direkte kontrakt mellem den pågældende NGO og 
Kommissionen. 
11996 blev gennemførelsen af hovedparten af denne hjælp foretaget af EURONAID. 
Processen omkring bevilling af fødevarehjælp til specifikke projekter: 
Efter den overordnede beslutning vedrørende de enkelte NGO'er, indebærer næste fase 
bevilling af hjælp til specifikke NGO-projekter. Afgørelsen om finansiering, eller et 
begrundet afslag herpå, træffes af Kontoret for Fødevaresikkerhed og Fødevarehjælp, og 
følger efter en proces, der omfatter en undersøgelse af anmodningen (udgiftens 
overensstemmelse med EF's prioritering, virkningen af den foreslåede operation), der 
foretages af personalet i hovedkvarteret og af den pågældende delegation (i påkommende 
tilfælde i samarbejde med de faglige bistandsmedarbejdere, der er til stede i landet). 
14 
De faglige bistandsmedarbejderes rolle er meget vigtig, for så vidt som de muliggør en 
tæt dialog med NGO'erne og dermed en drøftelse af deres projekter og idéer vedrørende 
fødevaresikkerhed og fødevarehjælp. De faglige bistandsmedarbejdere er nu på plads i de 
fleste lande, som EF har prioriteret særlig højt. 
11996 androg de samlede godkendte bevillinger til specifikke projekter 97,1 mio. ECU. 
1996 - et år med en omfattende omlægning af EF-politikken vedrørende fødevarehjælp 
c>$ fødevaresikkerhed. 
Året 1996 bekræftede nyorienteringen af EF's politik for fødevarehjælp i retning af 
fødevaresikkerhed. Denne nye politik blev stadfæstet ved Rådets vedtagelse den 27. juni 
1996 af en ny forordning om politikken for og forvaltningen af fødevarehjælpen og om 
særlige foranstaltninger til fremme af fødevaresikkerheden. Formålene med disse 
foranstaltninger er beskrevet i artikel 1, stk. 3, i den nye forordning. 
Ud over den væsentlige ændring, der består i at integrere 
fødevarehjælpeforanstaltningerne i udviklings- og fødevaresikkerhedspolitiickerne, er det 
nyskabende træk ved denne politik, at man søger at forsyne modtagerlandene, enten 
direkte eller via EF's partnere, med finansielle midler til støtteforanstaltninger, der tager 
sigte på at højne fødevaresikkerheden på et bæredygtigt og langsigtet grundlag. 
Foranstaltningerne med henblik på denne form for finansiering er omhandlet i artikel 5 i 
den nye forordning. 
NGO-ernes bidrag til hele denne proces er blevet sikret af en arbejdsgruppe under 
Kontaktudvalget, der har spillet en aktiv rolle i drøftelserne. 
Nye generelle betingelser for samarbejde: 
På grundlag af de nye politiske rammer for fødevarehjælps- og 
fødevaresikkerhedsaktioner er der blevet udfærdiget nye generelle betingelser for 
samarbejdet mellem NGO'er og EF, og oplysningerne om disse betingelser vil være til 
rådighed for de pågældende NGO'er i sidste halvdel af 1997. Formålet med disse nye 
generelle betingelser er at bygge bro mellem de betingelser og kontrakter, der skal gælde 
for samarbejdet med NGO'er på alle områder. Især vil de rumme samarbejdsregler og 
procedurer for finansiel og faglig bistand i forbindelse med foranstaltninger til støtte for 
fødevaresikkerheden. 
2.2 Oplagring af fødevarer og systemer for tidlig varsling 
På baggrund af disse foranstaltningers betydning for en forbedret fødevaresikkerhed og 
for de berørte befolkningsgrupper har EF finansieret et stort antal operationer af denne 
art, som derefter er blevet gennemført af NGO'er. I 1996 blev der finansieret 
foranstaltninger af denne type i følgende lande: Mozambique, Somalia, Tchad, Etiopien, 
Peru, Sudan, Zaire, Angola, Zimbabwe, El Salvador og Mali. Det samlede beløb hertil 
androg 4 714 000 ECU. 
15 
2.3 Dat Europæiske Fællesskabs Kontor for Humanitær Bistand fFCHO) 
(Budgettets kapitel B7-21, Lomé-konventionen og OLT-afgørelsen) 
2.3.1 Generel oversigt over den humanitære bistand i 1996 
I 1996 beløb den af Kommissionen ydede humanitære bistand sig til 656 mio. ECU, 
hvilket udgjorde en mindre nedgang sammenholdt med de 692 mio. ECU i det 
foregående år; dermed nåede den samlede af Kommissionen ydede humanitære bistand 
gennem de sidste fem år op på 3 084 mio. ECU. De vigtigste områder i 1996 for ydelse af 
humanitær bistand var fortsat det tidligere Jugoslavien og Det Afrikanske søhøjland. Alt i 
alt blev der ydet humanitær bistand til omkring 60 lande, fortrinsvis Afghanistan, 
Angola, Sudan, Somalia, Sierra Leone, Liberia, Den Russiske Føderation (Tjetjenien), 
Georgien, Armenien, Aserbajdsjan, Tadsjikistan, Kirgisistan, Irak og Haiti. 
I 1996, det fjerde år for ECHO's aktivitet, trådte en rådsforordning om forvaltningen af 
den humanitære bistand i kraft, og der blev oprettet et styringsudvalg med repræsentanter 
for medlemsstaterne. Udvalget har arbejdet intenst, og ved årets udgang havde-det haft 
fem møder og afgivet positive udtalelser om udkast til forslag til ydelse af humanitær 
bistand samt drøftet forskellige politiske spørgsmål. 
Voldelige konflikter og følgerne deraf var også i 1996 hovedårsagen til de fleste kriser, 
der krævede humanitær bistand. Som følge af disse kriser skulle der tages hånd om et 
hidtil uset stort antal flygtninge og internt fordrevne personer rundt om i verden. Ofte var 
de helt afhængige af hjælp udefra, hvis de skulle overleve. Samtidig med, at det 
internationale samfund søgte at afhjælpe de øjeblikkelige, livssikrende behov blandt 
ofrene for disse kriser, blev det klart for alle ydere af humanitær bistand, at der også var 
et presserende behov for politiske løsninger på de problemer, der udløser sådanne kriser. 
Kommissionen lagde fortsat meget stor vægt på at kombinere sine humanitære aktiviteter 
med et mere langsigtet arbejde til fordel for rehabilitering og udvikling. Med henblik på 
at styrke disse bånd mellem de kort- og langsigtede bestræbelser indledte Kommissionen 
i 1996 en proces, der går ud på, på tværs af tjenestegrenene, at oprette en række task 
forces for de lande og regioner, der fra en akut krisesituation overgår til en situation, der i 
højere grad er præget af behovet for rehabilitering og en mere langsigtet udvikling. 
Oplysningsvirksomhed og gennemsigtighed blev også prioriteret højt i 1996, i form af 
publikationer, information og tilvejebringelse af faciliteter for presse, radio og fjernsyn, 
tillige med en række fællesaktiviteter sammen med medlemsstaterne, NGO'er og 
internationale organisationer. 
2.3.2 Humanitære bistandsaktioner 
De i 1996 iværksatte aktioner nåede op på et niveau svarende til 1995, og de afgørelser, 
der blev vedtaget i årets løb, androg et samlet beløb på 656 mio. ECU. I 1996 kom 
midlerne hovedsageligt fra Fællesskabets budget (652,6 mio. ECU), og kun 3,4 mio. 
ECU havde hjemmel i Lomé-konventionen. 
For så vidt angår den regionale fordeling af bistanden, har ECHO's operationer i 1996 
fulgt nogenlunde det samme mønster som i 1995. I 1996 var den vigtigste 
modtagergruppe AVS-staterne, der tegnede sig for 42% af de af ECHO forvaltede midler, 
efterfulgt af det tidligere Jugoslavien (29%) og SNG (8%), der begge var præget af en 
16 
mindskelse af bistanden i forhold til 1995, især sidstnævnte region. Andre væsentlige 
regioner, hvor ECHO har øvet en indsats, er Asien (8%), Irak (5%), Latinamerika (3%), 
Nordafrika/Mellemøsten (3%), medens 2% kan sættes i forbindelse med globalt 
omfattende afgørelser. 
2.3.3 Samarbejde med NGQ'er 
I 1996 gik ca. halvdelen af ECHO'S midler til foranstaltninger gennemført af NGO'er. 
ECHO fortsatte med at udbygge samarbejdet og kontakterne med NGO'er, både de 
direkte kontakter fra 4ag til dag vedrørende operationelle spørgsmål og samarbejdet via 
NGO-netværk og drøftelser af forskellige politiske anliggender. Sådanne politiske 
drøftelser blev afholdt ved adskillige lejligheder, og de var ofte arrangeret i samarbejde 
med NGO-sammenslutningerne. Aktiviteterne omfattede bl.a. seminarer om 
kønspolitiske aspekter og katastrofesituationer. I december 1996 afholdtes det første 
ECHO-NGO-FORUM i Dublin, hvor man drøftede "etik i forbindelse med humanitær 
bistand". Drøftelserne var centreret om praktiske eksempler på de etiske dilemmaer, som 
humanitære bistandsmedarbejdere bliver "stillet over for, f.eks. hvorledes man skal 
reagere på overtrædelser af menneskerettighederne, hvordan man kan undgå, at den 
humanitære bistand bliver misbrugt i en krigsøkonomi osv. KommissionsmedlenT Emma 
Bonino understregede den grundlæggende humanitære opgave, der går ud på at redde 
menneskeliv, samtidig med, at hun tilskyndede de humanitære bistandsydere til at 
forpligte sig til at plædere for politiske løsninger af kriser. 
2.4 Samarbejde med NGO'er omkring bistand til flygtninge, hjemvendende 
flygtninge og internt fordrevne personer 
2.4.1 Samarbejde med NGO'erne om bistand - med henblik på selvforsyning - til 
flygtninge, internt fordrevne personer og hjemvendende flygtninge i Asien og 
Latinamerika 
Formålet med denne budgetpost, der blev oprettet i 1984 på Europa-Parlamentets 
initiativ, er at fremme en større grad af selvforsyning hos flygtninge, fordrevne personer 
og hjemvendende flygtninge i den mellemliggende tid, der går efter den indledende 
kritiske fase og den mere langsigtede udviklingsfase. 
Bevillingerne under artikel B7-212 (tidligere B7-302) er vokset støt siden artiklens 
oprettelse i 1984. I perioden 1984 til 1995 er der finansieret over 350 projekter , til et 
samlet beløb på 378 424 000 ECU, og de er blevet gennemført af et stort antal 
europæiske eller lokale NGO'er, internationale organisationer (først og fremmest 
(UNHCR) og statslige instanser. 
I 1996 blev der under artikel B7-212 indgået forpligtelser for 69 projekter til et samlet 
beløb af 60 mio. ECU, heraf 38 mio. ECU i Asien (63%) og 22 mio. ECU i Latinamerika 
(37%). Af disse 69 projekter blev 44 finansieret sammen med NGO'er: 28 projekter i 
Asien og 17 i Latinamerika, hvortil der i alt blev bevilget henholdsvis 19 500 000 ECU 
og 5 930 000 ECU, dvs. et samlet beløb på 25 430 000 ECU, svarende til 42,38% af de 
totale forpligtelser, der blev indgået i 1996. 
De programmer, der blev iværksat i 1996 til fordel for flygtninge, internt fordrevne og 
hjemvendende flygtninge, er kendetegnet ved en meget uensartet sektormæssig og 
geografisk spredning. De fulgte fortsat de handlingsplaner, der blev vedtaget på den 
17 
internationale konference om flygtninge i Mellemamerika (CIREFCA, Guatemala, 1989) 
og den internationale konference om indokinesiske flygtninge (Genève 1989). Desuden 
kom der international støtte til "care and maintenance" (UNHCR)14, fjernelse af 
landminer (UNOCHA)15 og repatriering og integration (UNHCR)16. 
I Asien koncentreredes bistanden om tre større regioner: Afghanistan/Pakistan, hvor 
Kommissionen har støttet integrerede projekter for udvikling af landdistrikter for at 
fremme flygtningenes hjemvenden, og Bangladesh, hvor der fortsat er mange rohingyas-
flygtninge. Hertil skal lægges de mere punktvise aktioner som i Thailand for karen­
flygtninge eller i Laos for hjemvendte laotere. 
I Mellemamerika har fællesskabsbistanden i 1996 i lyset af den igangværende regionale 
fredsproces lagt vægten på genopbygning og socioøkonomisk reintegration af de 
fordrevne, repatrierede og demobiliserede befolkningsgrupper. De samfinansierede 
projekter, som er gennemført af europæiske eller lokale NGO'er i Mellemamerika i 1995, 
har primært omhandlet udvikling af produktive aktiviteter på landbrugs- og 
kvægavlsområdet, erhvervsuddannelse, udvikling af de vigtigste sundhedstjenester og 
uddannelse af sundhedspersonalet, forbedring af basisinfrastrukturer og miljøbeskyttelse. 
Af de 17 projekter i Latinamerika involverede 4 finansiel bistand til 
uddannelsesprogrammer, 2 vedrørte sundhedsprogrammer, 8 drejede sig om udvikling af 
produktive aktiviteter og 3 var centreret om genbosætning af internt fordrevne og 
hjemvendte og genintegrering i det civile samfund af demobiliserede personer. 
Af de 27 projekter i Asien vedrørte 9 genintegrering og genbosætning af flygtninge, 11 
vedrørte sundhed og almen uddannelse, 2 erhvervsuddannelse, 2 minerydning og 1 tog 
sigte på informering. 
2.4.2 Bistand til flygtninge, hjemvendte og internt fordrevne personer (Lomé-
konventionens artikel 255). 
I beretningsperioden har diverse NGO'er ligesom i de foregående år fortsat spillet en 
væsentlig rolle som operationelle partnere med hensyn til ydelse af bistand til flygtninge, 
hjemvendte og fordrevne personer. Af de 3 010 000 ECU, der blev bevilget i 1996 som 
bistand i henhold til Lomé IV-konventionen, var 2 750 000 ECU (ca. 91%) øremærkede 
til anvendelse for NGO'er. 
Et program til 2 mio. ECU til fordel for Zaire med henblik på at bistå med genbosætning 
af fordrevne personer i Kasai-provinsen ved hjælp af foranstaltninger til igangsættelse af 
produktion og salg af landbrugsprodukter og til forbedring af de sociale serviceorganer 
inden for sundheds- og uddannelsesområdet involverede fire forskellige NGO'er: 
GRET(F), OXFAM (UK), NUOVA FRONTIERA (I) og A.F. RAOUL FOLLEREAU 
(F). 
Tilsvarende blev der gennemført et projekt i Senegal af CARITAS-Senegal, der tog sigte 
på at bistå med genbosætning af personer, der var blevet fordrevet som følge af 
14 Cambodja, Bhutan, Hongkong, Indien, Laos, Sri Lanka. 
15 Afghanistan. 
16 Cambodja. 
18 
konflikten i Casamance; det indebar genetablering af sundheds-, uddannelses- og 
landbrugsproduktionsinfrastruktur. 
2.5 Rehabiliteringsprogrammer i udviklingslande 
2.5.1 Rehabiliteringsforanstaltninger (budgetposterne B7-3210 og B7-6410 på 1966-
budggttet) 
Siden lanceringen af det særlige initiativ til fordel for Afrika i 1993 er NGO'erne 
kommet til at spille en konstruktiv rolle med hensyn til rehabilitering, og derfor var det 
naturligt, at deres repræsentanter medvirkede ved udarbejdelsen af en række skriftlige 
oplæg om sammenkædningen af katastrofehjælp, rehabilitering og udvikling - ud over 
deres egentlige rolle, der indebærer forelæggelse og gennemførelse af projekter og 
programmer inden for denne sektor. 
Dette særlige bidrag til rehabilitering blev der taget særlig højde for i Rådets forordning 
(EF) nr. 2258/96 af 22. november 1996 om rehabiliterings- og 
genopbygningsforanstaltninger til fordel for udviklingslandene, som henviser til NGO'er 
som samarbejdspartnere, der kan opnå finansiel støtte på dette område fra 
Fællesskabernes almindelige budget, samtidig med at man tilstræber samfinansiering. 
I 1996 modtog i alt 52 NGO'er fra 10 EF-medlemsstater og to AVS-stater finansiel 
bistand i medfør af de to budgetposter vedrørende rehabiliteringsforanstaltninger, og 
disse fandt sted i 11 bistandsberettigede AVS-stater; disse operationer, der undersiden 
gennemføres under yderst vanskelige omstændigheder, beløb sig i alt til 42,88 mio. ECU 
(75% af det samlede beløb, der var dækning for via finansieringsafgørelserne). Når alle 
de NGO-finansierede projekter tages under ét, var den gennemsnitlige varighed 18 
måneder og de gennemsnitlige omkostninger pr. projekt 0,55 mio. ECU, hvortil skal 
lægges den finansiering af forskelligt omfang, som blev ydet af den operationelle partner. 
Specielt med hensyn til gennemførelsen af budgetpost B7-3210 
"Rehabiliteringsprogrammer i det sydlige Afrika", blev 23 af de 32 godkendte 
programmer foreslået af NGO'er. 19 forskellige NGO'er, med hjemsted i 8 EF-
medlemsstater og 1 AVS-stat, modtog i alt 14,63 mio. ECU, hvilket udgjorde 72,6% af 
det samlede beløb, der var afsat til operationerne i Angola, Malawi, Mozambique og 
Zimbabwe. De vigtigste aktivitetsområder var rehabilitering af landdistrikterne 
(produktion: landbrug, husdyropdræt og fiskeri; grundlæggende infrastruktur: uddannelse 
til fordel for særlige grupper: gadebørn, kvinder, subsistensløse familier og hjemsendte 
soldater. Der blev også ydet finansielle bidrag til lokale sammenslutninger og NGO'er. 
Med hensyn til den af GD VIII forvaltede del af budgetpost B7-6410 "Rehabilitering og 
genopbygning til fordel for udviklingslandene", som tilsammen beløb sig til 36,9 mio. 
ECU, blev der godkendt 55 operationer foreslået af 35 NGO'er fra 8 medlemsstater og 2 
AVS-stater, der tilsammen androg 28,35 mio. ECU (76,6% af det samlede bevilgede 
beløb). I de 8 AVS-stater, hvor de pågældende operationer vil blive udført af NGO'er, 
drejer det sig om følgende hovedaktivitetsområder: rehabilitering af grundlæggende 
mfrastruktur til landbrugsproduktion og uddannelse (især på primærtrinnet), sundhed og 
vandforsyning, samt beskæftigelsesmæssig rehabilitering (erhvervsuddannelse, social 
bistand og mikrolån) til fordel for sårbare grupper eller lokalsamfund. 
19 
Endelig kom NGO'emes partnerskabsrolle i betragtning i forbindelse med den gradvise 
gennemførelse ii flere af de ovenfor nævnte lande af en samlet - og i visse tilfælde også 
sektorspecifik eller geografisk grænset - politik med hensyn til rehabilitering og den 
meget væsentlige sammenkædning med humanitær bistand; gennem denne periode var 
talrige NGO'er inddraget på en måde, så man tilgodeså den pågældende 
befolkningsbehov under de bedst mulige betingelser, idet man samtidig banede vej for en 
genoptagelse af udviklingsforanstaltningerne. 
2.6 Europæisk program for genopbygning og udvikling i Sydafrika: 
Budgetpost B7-320Q 
2.6.1 Generelle målsætninger for EPRD 
Særprogrammet for Sydafrika, som oprindeligt blev foreslået af Europa-Parlamentet i 
1985 og senere flere gange stadfæstet af Det Europæiske Råd, blev i 1995 omdøbt til "det 
europæiske program for genopbygning og udvikling i Sydafrika" for at udtrykke EF's 
støtte til den sydafrikanske regerings politiske manifest, genopbygnings- og 
udviklingsprogrammet (RDP). 
Den generelle målsætning for særprogrammet/EPRD har været at støtte Sydafrika i dets 
fredelige overgang til et stabilt, demokratisk og ikke-racistisk samfund i fremgang. Fra 
1986 til 1996 er der ydet tilskud til 777 projekter til et samlet beløb af 698 mio. ECU, 
med en budgetmæssig tildeling i 1996 på 129 mio. ECU til 15 programmer. 
Det Europæiske Fællesskabs politik over for Sydafrika har tidligere været kendetegnet 
ved to indfaldsvinkler: positive foranstaltninger i form af særprogrammet for 
apartheidofre, og negative foranstaltninger i form af økonomiske sanktioner rettet mod 
det tidligere styre. 
I dag er landet i færd med at omstille sig. Den nye regering er ved at fastlægge sin 
politiske kurs, og nyorientering af udviklingssamarbejdet mellem EF og Sydafrika 
omfatter især følgende forhold: 
20 
BETEGNELSE 
MALS/ETNING 
FORHAND-
LINGSPARTNER 
GENNEMF0REL-
SESORGANER 
BISTANDS-
M0NSTER 
OMRADER/ 
SEKTORER TIDLIGERE 
Særprogrammet 
Hjælp til 
apartheidofre 
NGO'er 
NGO'er 
Mange projekter 
Uddannelse, 
udvikling af 
landdistrikter, 
lokale 
myndigheder, 
sundhed, forsvarlig v 
forvaltning af 
offentlige 
anliggender og 
demokratisering, 
udvikling af 
mikrovirksomheder NU 
Det europæiske 
program for 
genopbygning og 
udvikling i Sydafrika 
(EPRD) 
At bidrage til landets 
genopbygning og 
udvikling 
Den sydafrikanske 
regering 
Pen sydafrikanske 
regering, NGO'er og 
den private sektor 
Et begrænset antal 
sammenhængende 
programmer 
Områder/sektorer, som 
er et resultat af 
drøftelserne med 
regeringen, og som er 
nævnt i EPRD-
hensigtserklæringen: 
- uddannelse 
- sundhed 
- udvikling af 
landdistrikter 
- bymæssig udvikling 
- økonomisk 
samarbejde, fremme af 
handel og 
investeringer, støtte til 
små, mellemstore og 
mikrovirksomheder 
- forsvarlig forvaltning 
af offentlige 
anliggender og 
demokratisering FREMOVER 
EPRD 
At bidrage til det 
nationale program 
for vækst, 
beskæftigelse og 
velstandsudligning 
(GEAR) 
Den nationale 
anvisnings-
berettigede (NAO) 
Den sydafrikanske 
regering, NGO'er og 
den private sektor 
Et begrænset antal 
sammenhængende 
programmer inden 
for prioriterede 
områder 
Områder/sektorer, 
der vil blive 
indkredset i et 
flerårigt vejledende 
program (MIP) 
21 
Udviklingssamarbejdet med Sydafrika er i løbet af 1996 kommet nærmere til de rammer 
for udviklingssamarbejde, der anvendes for AVS-staternes vedkommende. I november 
1996 blev der vedtaget en rådsforordning, der nu udgør retsgrundlaget for budgetpost B7-
3200. Kommissionens tjenestegrene har udarbejdet et udkast til et landsdækkende 
strategidokument for Sydafrika for tidsrummet 1997-1999, der følger samme 
fremgangsmåde som for AVS-staternes vedkommende. I dette dokument påpeges de 
udviklingshindrende faktorer, og der stilles forslag om et begrænset antal 
interventionsområder for den fremtidige udviklingsbistand, der skal finansieres under 
EPRD. 
Forhandlingerne, som Kommissionen nu fører med henblik på indgåelse af en langsigtet 
aftale mellem EF og Sydafrika, samt udviklingen i landets politiske situation er der 
faktorer, der har indvirkning på den måde, hvorpå EPRD gennemføres nu og i tiden 
fremover. 
2.6.2 Specifikke målsætninger 
Kommissionen har sammen med den sydafrikanske regering fastlagt, til fordel for hvilke 
sektorer de disponible midler under EPRD (europæisk program for genopbygning og 
udvikling) skulle bevilges under 1996-budgettet. I maj 1995 undertegnede kommissær 
Joâo de Deus Pinheiro og minister Naidoo, der er ansvarlig for genopbygnings- og 
udviklingsprogrammet (RDP), en hensigtserklæring, som opregner de vigtigste 
bistandsområder (jf. ovenstående oversigt). EPRD for 1996 blev fastlagt i nært 
samarbejde med den sydafrikanske regering. Det er centreret om et ret begrænset antal 
programmer, sammenholdt med særprogrammet, med henblik på at nå frem til en 
sammenhængende overordnet udviklingsplan. 
Frem til valget til den lovgivende forsamling i 1994 havde Kommissionen arbejdet via 
NGO'er, og gennemførelsen havde især været overladt til følgende "traditionelle" 
sydafrikanske partnere: 
* South African Council of Churches (S ACC) 
* Southern Africa Catholic Bishop Conference (S ACBC) 
* Kagiso Trust 
* Fagforeningerne. 
Siden da har Europa-Kommissionens delegation i Sydamerika gradvis indledt et 
samarbejde med den nye regering, samtidig med at den fortsat kanaliserede en del af 
midlerne gennem NGO'erne. Disse vil også fremover spille en vigtig rolle ved 
gennemførelsen af udviklings- og samarbejdsprojekterne inden for rammerne af EPRD. 
Dette vil enten ske i form af direkte kontraktmæssige relationer mellem NGO'er og 
Kommissionen eller ved, at NGO'erne efter aftale med regeringen overtager 
delkomponenter i "underentreprise". Gennem finansieringsordninger undertegnet af 
Kommissionen og den sydafrikanske regering blev der i 1996 over budgetkonto B7-3200 
(EPRD) afsat 13,6 mio. ECU til NGO-projekter. 
Det er i den sammenhæng vigtigt at nævne den 5 mio. ECU store EPRD-støtte til NGO-
projekter for vandforsyning i landdistrikter. Dermed anerkender man den nyttige rolle, 
som NGO'erne og de uafhængige organisationer kan spille i forbindelse med udviklingen 
i landdistrikterne, ved at tilvejebringe nyttigt erfaringsmateriale, på grundlag af hvilket 
der kan udvikles større initiativer og programmer. Støtten til programmet til fordel for 
22 
den sydafrikanske fagbevægelse (4,3 mio. ECU) og til programmet for demokrati og god 
regeringsførelse på lokalt plan (1,9 mio. ECU) tager begge sigte på at styrke NGO'erne 
og de lokale myndigheder med henblik på at skabe et fredeligt, demokratisk og 
velstående Sydafrika gennem social og økonomisk udvikling. Disse projekter tillige med 
1996-programmet Soul City (2,35 mio. ECU) vil udelukkende blive gennemført af 
NGO'er. 
Selv om det er med regeringen for Den Sydafrikanske Republik, at der er indgået 
finansieringsaftaler for projekter såsom Land Reform Pilot Programme (95/3), Water 
Development Programme in the Eastern Cape (95/4) og Small and Micro-Enterprise 
Development Programme (95/6), vil væsentlige komponenter blive gennemført af 
NGO'er. 
SEKTOR Antal projekter Mio. ECU 
Uddannelse 2 36,4 
Sundhed 2 3,1 
udviklingaflanddistrikter 2 20,0 
Udvikling afbyomrader 1 24,5 
Forsvarlig forvaltning af offentlige anliggender 6 35,2 
Udvikling af den private sektor 1 8,9 
Andet 1 1,1 
I ALT 15 129,2 
2.6.3 Konklusioner 
1995 var det år, hvor man gik bort fra at lade budgettets artikel B7-3200 gennemføre i 
form af talrige NGO-projekter, og i stedet indledte en udviklingspolitisk dialog mellem 
Kommissionen og den sydafrikanske regering som den eneste "forhandlingspartner", idet 
man konsekvent støttede den offentlige politik ved at finansiere ganske få programmer, 
der hang snævert sammen med regeringens prioriteringer, og denne kurs blev videreført i 
1996. Disse programmer gennemføres nu såvel af regeringen (på centralt plan, 
provinsplan og lokalt plan), som af NGO'er og af den private sektor. 
Denne fremgangsmåde vil sandsynligvis blive fastholdt i de kommende år (1997-1999). 
De igangværende forhandlinger mellem EF og Sydafrika samt vedtagelsen af 
retsgrundlaget indebærer en tilnærmelse af gennemførelsesprocedurerne for budgetartikel 
B7-3200 til de procedurer, der gælder for andre udviklingslande, idet man er særlig 
opmærksom på de i AVS-staterne anvendte procedurer. 
23 
2.7 EF-sundhedsforanstaltninger i udviklingslandene, især med hensvn til ^ÏDS 
- NGO'ernes rolle (AVS-staterneï 
EF's finansielle støtte til sundhedssektoren i udviklingslandene er steget støt igennem de 
sidste seks år. 
I AVS-staterne under den 7. EUF nåede den samlede godkendte projektfinansiering ved 
udgangen af 1996 op på 406 mio. ECU, mere ned dobbelt så meget som under den 6. 
EUF. 
Et af hovedmålene for Fællesskabets samarbejde inden for sundhedssektoren har været at 
opnå en bedre grundlæggende sundhedspleje for så mange personer som muligt, og i den 
sammenhæng har NGO'erne spillet en afgørende rolle som partnere. Denne rolle, og det 
gælder både europæiske og lokale NGO'er (der ofte arbejder sammen), inden for 
sundhedssektoren hænger sammen med det snævre samarbejde og den løbende dialog 
med de myndigheder i modtagerlandene, der er ansvarlige for fastlæggelsen af 
sundhedspolitikken og de prioriterede strategier. 
EF tilskynder til denne dialog og søger i sine sundhedsprojekter at fremme-et ægte 
partnerskab mellem de offentlige sundhedsmyndigheder og NGO'erne og andre 
instanser, der måtte være involveret på græsrodsplan i at forbedre de pågældende 
sundhedsvæseners funktion. 
En række NGO'er er blevet stærkt inddraget i EF-finansierede projekter i en lang række 
AVS-stater såsom Guinea, Tchad og Uganda, hvor de er blevet partnere i gennemførelsen 
af distriktssundhedspolitikker. NGO'erne er også blevet vigtige partnere i lande, der er 
ved at komme sig efter en krise, og de har spillet en væsentlig rolle i forbindelse med 
rehabiliteringen af disse landes sundhedssystemer. EF har støttet et sådant NGO-
engagement i en lang række lande, herunder Somalia og Angola. 
Specielt bør Zaire nævnes, idet der til fordel for dette land blev godkendt et projekt i 
december 1996 til 45 mio. ECU, der har gjort det muligt at støtte et AIDS-
bekæmpelsesprogram til fordel for det civile samfund i Zaire (kirker, lokale 
sammenslutninger og NGO'er), med det sigte at genindføre en sundhedstjeneste på blot 
et minimalt niveau i visse målområder, som kompensation for det statslige 
sundhedssystems manglende effektivitet. 
Med henblik på EF's særlige strategi vedrørende HIV/AIDS kan Fællesskabet trække på 
en speciel budgetpost, ud over de generelle midler til finansielt og fagligt samarbejde; 
disse midler anvendes med henblik på at forfølge nedenstående prioriterede mål: 
- forebyggelse afsmitte og fremme af en holdning, så man undgår forskelsbehandling af 
smittede personer; 
- styrkelse af sundhedssystemet med henblik på åt sætte det bedre i stand til at håndtere 
epidemien; 
- overvejelser vedrørende de sociale og økonomiske virkninger af AIDS-epidemien og 
foranstaltninger til fremme af videnskabelig uddannelse. 
Med henblik på at nå disse mål, især på området for forebyggelse og støtte til de 
lokalsamfund, der er ramt af ÀIDS-epidemien, bygger Kommissionen på sit partnerskab 
24 
med NGO'eme, specielt med hensyn til at udvikle de lokale NGO'ers kapacitet. I 1996 
var f.eks. 20% af bevillingerne - ud af det samlede beløb på 15 mio. ECU, der er tildelt 
den pågældende budgetpost - beregnet på partnerskabskontrakter med europæiske eller 
lokale NGO'er, især vedrørende oplysnings-, undervisnings- og 
kommunikationsforanstaltninger over for målgrupper såsom socialt dårligt stillede unge 
eller andre befolkningsgruppe, der befinder sig i et højrisikomiljø. 
2.8 Miljø, og skovsektoren (budgetposterne B7-6200 for miljø og B7-6201 
vedrørende tropiske skovel (AVS-staterne) 
2.8.1 Mi^jøbudgetppost B7-6200 
Europa-Parlamentet oprettede miljøbudgetposten i 1982 med henblik på at fremme en 
bæredygtig udvikling og at integrere det miljømæssige aspekt i udviklingsprocessen. I 
1995 forelagde Kommissionen Rådet et udkast til forordning om miljøforanstaltninger i 
udviklingslandene inden for rammerne af en bæredygtig udvikling. I dette udkast til 
forordning nævnes udtrykkeligt en række prioriterede sektorer, bestemte aktivitetsformer 
samt de samarbejdspartnere, der vil kunne komme i betragtning med hensyn til finansiel 
bistand og ydelse af faglig ekspertise. Der regnes med en årlig bevilling på 15 mio. ECU 
til alle udviklingslande i tiden indtil år 1999 (AVS, ALS/MED). 
Bevillingerne til AVS-staterne androg i 1996 7,5 mio. ECU. En række NGO'er, der 
satsede på Fællesskabets finansielle bistand til AVS-landene, modtog omkring 50% af 
disse midler, groft taget 3,5 mio. ECU. Deres aktiviteter var i det store og hele centreret 
om biodiversitet og udnyttelse/sikring af jordarealer 
• Feltprojekter baseret på lokale initiativer vedrørende en indledende vurdering af 
biodiversitetsressourcerne som et middel til bevarelse af artsrigdommen og til fremme 
af en bæredygtig og rimelig udnyttelse af disse ressourcer (Senegal, Tanzania, Det 
østlige og sydlige Afrika); og feltforsøg med hensigtsmæssige metoder til 
rehabilitering af for kraftigt drænede vådområder og en bæredygtig anvendelse heraf 
(Etiopien); fire projekter til i alt ca. 1,5 mio. ECU; 
• informationsudveksling og uddannelsesordninger for lokalsamfund med det formål at 
fremme bæredygtige landbrugsmetoder, land- og skovbrugsteknikker (Den 
Dominikanske Republik og visse vestafrikanske lande); lokale initiativer med henblik 
på at fremme den offentlige sundhed inden for en bredere ramme omfattende 
forbrugerbeskyttelse og anvendelsen af risikofyldte kemiske produkter (Senegal, andre 
afrikanske lande); fire projekter til i alt omkring 1 mio. ECU; 
• en mere effektiv politik i de områder, hvor man kæmper mod ørkendannelse (inden for 
rammerne af gennemførelsen af konventionen vedrørende bekæmpelse af 
ørkendannelse), med fastlæggelse af strategier for afhjælpning af fattigdommen og før 
en bæredygtig ressourceforvaltning, udveksling af viden og forskningsmetoder med 
henblik på at finde alternative veje til en bæredygtig udvikling (Afrika syd for Sahara, 
Botswana, Mozambique og Namibia), tre projekter til i alt ca. 1 mio. ECU. 
2.8.2 Budgetpost B7-6201 til fordel for tropiske skove 
Europa-Parlamentet oprettede i 1992 en budgetpost til fordel for tropiske skove, og i 
1995 vedtog Rådet forordningen til fordel for tropiske skove med det formål at fremme 
25 
bevaringen og en bæredygtig forvaltning af de tropiske skove. I denne forordning 
fastlægges de prioriterede interventionsområder samt samarbejdspartnerne og 
modtagerne af finansiel støtte eller faglig ekspertise. De årlige bevillinger er fastsat til 50 
mio. ECU for et tidsrum af fire år (1996-1999), og forordningen tager sigte på alle 
udviklingslande (AVS, ALA/MED), 
Bevillingerne til AVS-staterne androg i 1996 15 mio. ECU, og de NGO'er, der satsede på 
Fællesskabets finansielle bistand til AVS-staterne, modtog ca. 63% af disse midler, dvs. 
omkring 6,4 mio. ECU. Deres aktiviteter var i det store og hele centreret om genskabelse 
af skovressourcer og en bæredygtig forvaltning af skovressourcer. Tilvejebringelsen af 
nye skovressourcer skulle hjælpe med at mindske presset på de resterende naturlige 
skovressourcer og med at standse, eller om muligt vende, den negative udvikling 
omkring fældningen af skove, samtidig med at man imødekommer den stadig stigende 
efterspørgsel efter træ. En sådan bæredygtig forvaltning af skovene skulle sikre, at en 
lang række kapitalindskydere kommer til at drage fordel heraf. 
• Seks foranstaltninger ude i felten med henblik på at tilvejebringe skovressourcer og 
opnå en regenerering af de tropiske skove i kraft af planer for arealanvendelse blev 
gennemført af NGO'er i Mali, Nigeria, Cameroun, Gabon, Haiti og "Belize; 
aktiviteterne omfatter en forbedring af landbrugserhvervet, så salget af træ kan støtte 
landbrugerne (kombineret land- og skovbrug); bevaring og forbedring af jord og 
økosystemer, der trues af ødelæggelse (4,7 mio. ECU eller 31% af AVS-
skovbudgettet); 
• fem foranstaltninger ude i felten med henblik på en bæredygtig forvaltning af 
skovressourcer blev gennemført i Cameroun, Mozambique, på øgrupper i Stillehavet 
og på det afrikanske kontinent; aktiviteterne indebærer udarbejdelse af en 
styringsplan, som inkorporerer de lokale behov i forvaltningen af skovene ved hjælp 
af partnerskabsordninger og fælles forvaltning; det må sikres, at de lokale personers 
rettigheder til og behov for at udnytte skovens ressourcer respekteres; der tilstræbes 
desuden en forbedring af skovbrugsteknikker og -metoder, og en forøgelse af 
beskæftigelsesmulighederne, både direkte i skovene og i forarbejdningsindustrien; 
desuden må der drages omsorg for, at de udnyttede skove forynges og drives på en 
bæredygtig måde, gennem indførelse af hensigtsmæssige former for skovbrugspraksis 
(3,8 mio. ECU eller 26% af budgettet til fordel for AVS-staternes skove); 
• en foranstaltning ude i felten til bevaring af økosystemer og biodiversitet i tropiske 
skove er blevet gennemført på Madagaskar (0,4 mio. ECU eller 2,7% af budgettet til 
fordel for AVS-staternes skove); 
• en foranstaltning til fordel for alle AVS-stater vedrørende certificering af skovbrug og 
skovprodukter (0,3 mio. ECU eller 2,3% af budgettet til fordel for AVS-staternes 
skove); 
• en foranstaltning til fordel for alle AVS-stater vedrørende skovrelateret forskning (0,2 
mio. ECU eller 1% af budgettet til fordel for AVS-staternes skove). 
26 
2.9 B7-6004 
Budgetpost B7-6004, der blev indført i 1991, er primært beregnet på samfinansiering af 
ud\dklmgssamaifeejdsforanstalminger, der gennemføres af NGO'er, der gør en indsats i 
Vietnam. 
De vigtigste formål, der støttes af Kommissionen via disse NGO-projekter i Vietnam, går 
ud på at fremme fattigdomsbekæmpelsesstrategier i de allerfattigste lokalsamfund, at 
tilskynde til selvforsyning og selvbestemmelse blandt de mest ugunstigt stillede og 
sårbare grupper i samfundet, samt at styrke kapaciteten inden for den sociale 
servicesektor. Støtte til NGO-projekter er centreret om social støtte til marginaliserede 
grupper, udvikling af menneskelige ressourcer, sundhedssektoren og udvikling af 
landdistrikter. 
I 1996 blev denne budgetpost anvendt til finansiering af fire NGO-projekter, der 
tilsammen beløb sig til 2 mio. ECU. De foregik inden for områderne lægelig bistand, 
familieplanlægning, undervisning af børn og børns sikkerhed under arbejdet samt 
udvikling af landdistrikter i et af de fattigste områder i Vietnam. 
2.10 BZ=£QQ5 
I lighed med ovenstående budgetpost blev B7-6005, med en ressourceallokering på 1 
mio. ECU, anvendt til samfinansiering af NGO-aktiviteter i Cambodja. 
I 1996 var hovedformålene med de udvalgte projekter henholdsvis erhvervsuddannelse 
og økonomisk og social rehabilitering. 
2.11 Decentralt samarbejde (B7-6430Ï 
2.11.1 Målsætninger 
Det decentrale samarbejde (DS) er blevet en fuldt berettiget del af Fællesskabets 
samarbejdspolitik. De tre ting hovedformål, der lægges vægt på i forbindelse med EF's 
udviklingsbistand, er følgende: 
- at sikre en bæredygtig økonomisk og social udvikling under aktiv medvirken fra de 
lokale "medspillere", og at udvikle lokale ressourcer og lokalt potentiel i videst mulig 
omfang 
- at bekæmpe fattigdom, hvilket forudsætter en mere målrettet imødekommelse af de 
lokale befolkningsgruppers behov 
- at stimulere demokratiseringen i udviklingslandene gennem foranstaltninger, der skal 
styrke civilsamfundet. 
Disse principper blev på ny stadfæstet i Lomé-konvention IVa (artikel 251) og i de 
løbende dialoger mellem GD IB og Middelhavslandene, de latinamerikanske lande og de 
asiatiske lande. 
I 1992 blev der oprettet en særlig budgetpost med henblik på at fremme det decentrale 
samarbejde (DS) i alle udviklingslande og i EF med det sigte at skabe et miljø, hvor det 
civile samfund kunne inddrages kraftigere i de officielle programmer, og at indføre nye 
27 
former for partnerskab mellem de lokale græsrodsbevægelser og de offentlige 
myndigheder. 
Igennem 1996 forfulgte Kommissionens team for decentralt samarbejde disse mål, kort 
formuleret: at sprede information, øge den offentlige bevidsthed og mobilisere lokale 
befolkningsgrupper. Arbejdet er hovedsageligt gået ud på følgende: 
- at bistå med udarbejdelsen af AVS-staternes vejledende programmer, hvori omkring 
30 lande henviser til DS som indfaldsvinkel, selv om der i praksis nok kun vil blive 
etableret ca. 12 egentlige decentrale samarbejdsprogrmmer under den 8. EUF 
- at bistå et vist antal AVS-stater med udarbejdelsen af et DS-program (bl.a. Zimbabwe, 
Nigeria, Haiti og Burkina Faso) og - i samarbejde med de ansvarlige sagsbehandlere -
at føre tilsyn med de programmer, der for øjeblikket drager fordel af finansieringen 
under den 7. EUF (især Madagaskar og Cameroun) 
- at arrangere et møde i Bruxelles med parterne i medlemsstaterne for at forklare 
Kommissionens idéer og undersøge mulighederne for opnåelse af enighed. 
Medlemsstaterne har anmodet om, at dette initiativ blev gentaget i 1997 
- at deltage i: 
• forskellige møder i medlemsstaterne (Frankrig: Ministeriet for udviklingssamarbejde 
og senatet, der har drøftet inddragelse af de lokale myndigheder i Frankrig; Sverige: 
møde mellem svenske, finske og danske NGO'er - SIDA og FINNIDA 
• seminarer, der har været tilrettelagt af NGO'er vedrørende DS i Frankrig, 
Nederlandene, Barcelona og Bruxelles, eller af NGO-Kontaktudvalget i Bruxelles 
• Habitat II, idet den bymæssige sektor udgør et særligt vigtigt område med hensyn til 
decentral lokal deltagelse 
• det blandede udvalg i Namibia og diverse møder i Sydafrika 
• en friløbende udarbejdelse af et undervisningsmanual om DS-metoder; det endelige 
dokument stod til rådighed fra december 1996 og er nu ved at blive udsendt til 
delegationerne og til sagsbehandlere i GD IB og GD VIE. 
2.11.2 Budgetpost B7-643Q 
Der blev indgået forpligtelser for et beløb på 5 743 875 ECU til 22 aktioner, ud af de 6 
mio. ECU, der i alt var til rådighed. 
Ligesom i de foregående år blev en stor del af budgetmidlerne afsat til institutionelle 
støtteforanstaltninger og til udvikling af DS-kapacitet på lokalt plan. 
Oplysninger og tal 
Samlede resultater Indgåelse af forpligtelser for 22 aktioner 
EF-forpligtelser: 5 743 875 ECU 
Samlede udgifter: 11 659 424 ECU 
Samfinansieringsprocent: 49% 
28 
Fordeling på projekttyper: 
Institutionel støtte/udvikling af lokal kapacitet 67% 
- Pilotprojekter: 26% 
-Udvikling: 5% 
- Undersøgelser/evaluering/Seminarer: 2% 
Fordeling på regioner: 
-AVS 48% 
- Latinamerika 33% 
- Middelhavsområdet 16% 
- Asien 3% 
29 
TABEL I 
OVERSIGT OVER UDVIKLINGSPROJEKTER SAMFINANSIERET AF EF 
I PERIODEN 1976-1996, FORDELT PÅ MODTAGERLANDE 
Antal projekter Fællesskabsbidrag i ECU 
AFGHANISTAN 
SUB-SAHARAN AFRICA 
ALGERIA 
ANGOLA 
1 ANTIGUA AND BARBUDA 
NETHERLANDS ANTILLES 
ARGENTINA 
BANGLADESH 
BARBADOS 
BELIZE 
BENIN 
BHUFAN 
BOLIVIA 
BOTSWANA 
BRAZIL 
BURKINA FASO 
BURUNDI 
CAMEROON 
CAPE VERDE 
CARIBBEAN 
CENTRAL AFRICAN REPUBLIC 
CHILE 
CHINA 
CYPRUS 
COLOMBIA 
COMOROS 
CONGO 
COSTA RICA 
CÔTE DWOIRE 
CUBA 
DJIBOUTI 
DOMINICA 
EGYPT 
EL SALVADOR 
ECUADOR 
ERITREA 
ETHIOPIA 
FLU 
GABON 
GAMBIA 
GHANA 
GRENADA 
GUATEMALA 
GUINEA 
GUINEA BISSAU 39 
29 
89 
115 
8 
2 
381 
348 
17 
50 
160 
16 
811 
40 
1628 
935 
83 
327 
120 
16 
126 
748 
65 
2 
346 
17 
50 
70 
118 
101 
10 
46 
89 
407 
449 
61 
512 
17 
11 
105 
187 
26 
331 
76 
154 3.125.361 
2.869.639 
3.145.461 
3.774.147 
285.189 
202.926 
18.192.136 
21.889.898 
681.358 
1.524.100 
4.975.168 
291.890 
43.513.863 
3.835.739 
90.626.661 
31.240.719 
5.678.063 
13.196.863 
6.050.642 
1.141.578 
8.473.390 
35.479.923 
5.752.523 
57.584 
17.054.615 
747.430 
1.726.632 
3.120.452 
5.231.134 
7,200.647 
628.658 
1.156.022 
6.393.151 
16.646.070 
22.025.492 
4.969.594 
35.907.819 
1.367.024 
512.930 
2.507.857 
7.602.727 
932.371 
13.485.416 
6.479.414 
9.317.641 
30 
Antal projekter Fællesskabsbidrag i ECU 
EQUATORIAL GUINEA 
GUYANA 
HAITI 
HONDURAS 
HONG KONG 
COOK ISLANDS 
INDIA 
INDONESIA 
IRAQ 
ISRAEL 
JAMAICA 
JORDAN 
CAMBODIA 
KENYA 
KIRIBATI 
LAOS 
LESOTHO 
LEBANON 
LIBERIA 
MADAGASCAR 
MALAYSIA 
MALAWI 
MALDIVES 
MALI 
MOROCCO 
MAURITIUS 
MAURITANIA 
MEXICO 
MONGOLIA 
MONTSERRAT 
MOZAMBIQUE 
MYANMAR (BURMA) 
NAMIBIA 
NEPAL 
NICARAGUA 
NIGER 
NIGERIA 
UGANDA 
PAKISTAN 
PANAMA 
PAPUA NEW GUINEA 
PARAGUAY 
PERU 
PHILIPPINES 
SOUTHERN AFRICA REGION 
I CENTRAL AFRICA REGION 1.194. 
1.74; 
20.891, 
4.866. 
127. 
8. 
75.042. 
6.512. 
804. 
1.913. 
3.544. 
3.248. 
22.485. 
30.146, 
13. 
5.454, 
2.565, 
19.048 
878 
13.991 
398 
7.948 
760 
21.619 
3.410 
1,066 
4,881 
13.526 
903 
21 
19.423. 
279. 
10.445. 
4.700. 
49.103. 
5.909. 
3.784. 
21.978. 
4.911, 
1.352 
943 
5.608 
51.409 
32.205 
1.807 
4 261 
189 
,777 
188 
737 
124 
401 
,625 
241 
,815 
,162 
,711 
.609 
.370 
.279 
.895 
.759 
.265 
.246 1 
.815 
.003 
.122 
.277 
.134 
.321 
.121 
.690 
.658 
.550 
.438 
.312 
.749 
,407 
695 
,176 
131 
,830 
.500 
.189 
.969 
.220 
.005 
.701 
.070 
.543 
.000 
31 
Antal projekter Fællesskabsbidrag i ECU 
" —- —"— *-• * EAST AFRICA REGION 
WEST AFRICA REGION 
SAHEL REGION 
CENTRAL AMERICA REGION 
SOUTH AMERICA REGION 
ASIA REGION 
HORN OF AFRICA REGION 
AFRICA REGION 
MEDITERRANEAN REGION 
PACIFIC REGION 
DOMINICAN REPUBLIC 
RWANDA 
SAINT VINCENT & THE GRENADINES 
SAINT LUCIA 
SOLOMON ISLANDS 
WESTERN SAMOA 
SÂO TOME & PRINCIPE 
SENEGAL 
SEYCHELLES 
SIERRA LEONE 
SOMALIA 
SUDAN 
SOUTH KOREA 
SRI LANKA 
SURINAME 
SWAZILAND 
SYRIA 
TAJIKISTAN 
TANZANIA 
CHAD 
THAILAND 
TOGO 
TONGA 
ALL COUNTRIES 
TRINIDAD & TOBAGO 
TUNISIA 
TUVALU 
URUGUAY 
VANUATU 
VENEZUELA 
VIETNAM 
WEST BANK & GAZA 
YEMEN (NORTH AND SOUTH) 
ZAIRE 
ZAMBIA 
ZIMBABWE 
TOTAL 9 
17 
17 
5 
11 
10 
1 J 
10 
188 
437 
6 
8 
21 
4 
12 
539 
5 
138 
74 
168 
20 
250 
10 
29 
9 
2 
600 
226 
181 
125 
4 
45 
15 
75 
1 
247 
8 
81 
249 
313 
39 
869 
171 
367 935. 
1.774, 
1.893. 
1.027, 
1.852, 
518. 
15. 
21. 
396. 
1.401. 
10.259, 
16.397. 
56. 
287, 
1.410, 
285, 
2.281, 
21.074 
128 
4.205, 
5.677, 
10.715 176 
476 
160 
018 
479 
762 
000 
031 
284 
411 
222 
583 
272 
716 
243 
290 
742 
,467 
571 
439 
844 
304 
984.521 
8.435.162 I 
188.416 
2.281.670 
809.422 
10.701 
26.486.494 
10.195.647 
11.237.372 
5.490.065 
143.990 
3.842.831 
900.195 
4.686.134 
6.127 
13.259.197 
416.628 
6.167.500 
12.379.818 
22.478.986 
3.230.220 
33.112.338 
9.103.400 
18.895.909 
1230.589.430 
32 
TABEL II 
FORDELING PÅ MEDLEMSSTATER AF FÆLLESSKABSMIDLER TIL SAMFINANSIERING BEVILGET I PERIODEN 1976-1994 
KONTRAHE-RENDE 
NATIOMALITET 
0strig 
Belgien 
Danmark 
Finland 
Frankrig 
Tyskland 
Graekenland 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Spanien 
Sverige 
Det Forenede 
Kongerige 
Konsortium 
I ALT Udviklingsprojekter i udviklingslandene 
29 
1.046 
112 
8 
1.192 
1.151 
30 
297 
1.031 
241 
445 
39 
313 
8 
1.355 
123 
7.420 5.940.408 
153.133.700 
17.145.698 
1.996.870 
178.023.495 
208.847.942 
4.942.799 
27.843.666 
183.559.557 
15.391.884 
67.783.398 
6.569.435 
68.482.381 
2.213.073 
208,624.836 
80.013.721 
1.230.512.863 -%-
0,5 
12,4 
1,4 
0,2 
14,5 
17,0 
0,4 
2,3 
15,0 
1,2 
5,5 
0,5 
5,5 
0,2 
17,0 
6,4 
100% Oplysningskan^agner over for den europciske 
offentlighed 
9 
216 
54 
1 
242 
218 
18 
60 
221 
10 
190 
32 
100 
4 
304 
20 
1.699 902.655 
14.117.996 
4 587.588 
240.000 
. 14.678.064 
18.886.723 
1.935.642 
3.573.635 
17.417.087 
310.917 
14.634.694 
2.807.409 
6.924.795 
245.307 
23.470.487 
5.985.403 
130.718.402 -%-
0,6 
10,7 
3,5 
0,2 
11,3 
14,5 
1,5 
2,8 
13,4 
0,2 
11,2 
2,1 
5,3 
0,2 
18,0 
4,5 
100% I ALT 
38 
1.262 
166 
9 
1.434 
1.369 
48 
357 
1.252 
251 
635 
71 
413 
12 
1.659 
143 
9.119 - ECU -
6.843.063 
167.251.696 
21.733.286 
2.236.870 
192.701.559 
227.734.665 
6.878.441 
31.417.301 
200.976.644 
15.702.801 
82.418.092 
9.376.844 
75.407.176 
2.458.380 
232.095.323 
85.999.124 
1.361.231.265 -%-
0,5 
12,4 
1,5 
0,2 
14,2 
16,7 
0,5 
2,3 
14,7 
1,2 
6,0 
0,7 
5,5 
0,2 
17,1 
6,3 
100% 
33 
TABELffl 
FORDELING PÅ MEDLEMSSTATER AF FÆLLESSKABSMIDLER TIL SAMFINANSIERING BEVILGET 11996 
Medlemsstat 
0strig 
Belgien 
Danmark 
Finland 
Frankrig 
Tyskland 
Graekenland 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Spanien 
Sverige 
Det Forenede 
Kongerige 
Konsortium 
I ALT Udviklingsproj ektei 
- udviklingslandene 
Antal 
projek­
ter 
17 
55 
2 
6 
88 
120 
3 
8 
109 
20 
35 
4 
29 
8 
115 
20 
639 ' i 
EF-bidrag 
ECU % 
4.054.542 
12.130.678 
160.000 
1.506.945 
18.312.704 
29.073.908 
629.176 
2.500.012 
23.030.216 
1.979.590 
8.895.830 
935.678 
7.801.165 
2.213.073 
27.896.166 
13.344.478 
154.464.161 2,6 
7,8 
0,1 
0,9 
11,8 
19,2 
0,4 
1,6 
15,0 
1,3 
5,7 
0,6 
5,0 
1,5 
17,9 
8,6 
100% Oplysningskampagner over for den 
europaeiske offentlighed 
Antal 
projek-
ter 
4 
25 
6 
1 
20 
20 
2 
4 
30 
1 
18 
4 
9 
3 
27 
5 
179 EF-bidrag 
ECU % 
569.865 
1.804.152 
768.660 
240.000 
2.030.565 
2.527.543 
375.643 
299.598 
2.488.151 
11.522 
1.676.452 
449.886 
584.591 
189.162 
2.992.402 
1.287.189 
18.295.381 3,1 
10,0 
4,2 
1,3 
11,0 
14,0 
2,0 
1,6 
13,6 
0,1 
9,2 
2,4 
3,2 
1,0 
16,3 
7,0 
100% Antal 
projek-
ter 
21 
80 
8 
7 
108 
140 
5 
12 
139 
21 
53 
8 
38 
11 
142 
25 
818 I ALT 
EF-bidrag 
ECU % 
4.624.407 
13.934.830 
928.660 
1.746.945 
20.343.269 
31.601.451 
1.004.819 
2.799.610 
25.518.367 
1.991.112 
10.572.282 
1.358.564 
8.385.756 
2.402.235 
30.888.568 
14.631.667 
172.759.542 
(*) 2,7 
8,1 
0,5 
1,0 
11,8 
18,3 
0,6 
1,6 
14,8 
1,2 
6,1 
0,8 
4,8 
1,3 
17,9 
8,5 
100% 
(*) Til dette tal skal lægges blandede bidrag på i alt 1 507 630 ECU (støtte til NGO-Kontaktudvalg og konsulenter) 
34 

ISSN 0254-1459 
KOM(98) 127 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 11 09 01 
Katalognummer : CB-CO-98-130-DA-C 
ISBN 92-78-31729-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
$s