DA Den Europæiske Unions Tidende C 175/57

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs »Udtalelse« om »Udviklingen i detailhandelen og konsekvenserne heraf for leverandører og forbrugere«

(2009/C 175/10)

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 27. september 2007 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om:

Udviklingen i detailhandelen og konsekvenserne heraf for leverandører og forbrugere.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer, som udpegede Madi SHARMA til ordfører. Den Rådgivende Kommission vedtog sin udtalelse den 18. november 2008.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 449. plenarforsamling den 3.-4. december 2008, mødet den 3. december, følgende udtalelse med 136 stemmer for, 21 imod og 20 hverken for eller imod:

1. Konklusioner, henstillinger og forslag

1.1 De store detailhandelskæder i EU spiller en vigtig rolle i kraft af deres økonomiske og beskæftigelsesmæssige vægt og deres varierede udbud til forbrugerne. På det seneste er virkningerne af sektorens vækst blevet dokumenteret, og der er blevet fremsat en række påstande på baggrund heraf. I lyset af Lissabon-strategien, hvis målsætning er at forbedre konkurrenceevnen og skabe vækst og bedre jobs peger nærværende udtalelse på en række konkrete områder, hvor gennemsigtigheden og agtpågivenheden i sektoren bør forbedres og hvor der er behov for større beskyttelse af detailhandelsleddet, leverandørerne, de ansatte og forbrugerne.

1.2 Både Kommissionens Generaldirektorat for Det Indre Marked og Generaldirektoratet for Erhvervspolitik er i øjeblikket i færd med at undersøge udviklingen i sektoren, navnlig hvad angår fortjenstmarginer, interessenterne i leverandørleddet og detailhandelssektoren som helhed. Generaldirektoratet for Beskæftigelse vil undersøge, hvilke kvalifikationer detailhandelen har brug for på vej mod 2020. EØSU tilbyder i det omfang, det er muligt, at støtte Kommissionen i denne indsats.

1.3 Under hensyntagen til bæredygtigheden fremsætter EØSU følgende henstillinger med henblik på at sikre vækst og sund konkurrence i detailhandelen og i leverandørleddet samt beskytte de ansatte i sektoren, hvilket på lang sigt ydermere vil være til forbrugernes fordel.

1.4 EØSU vil fortsat følge udviklingen i de store detailhandelskæder, navnlig ved at undersøge udviklingen blandt de store detailhandlere i de mindre europæiske lande og i sektorer, som ikke er omfattet af nærværende undersøgelse, såsom hårde hvidevarer.

1.5 EØSU's undersøgelser (1) viser en klar vesteuropæisk tendens til dannelse af store detailhandelskæder inden for dagligvare- og tekstilsektoren samt andre sektorer som byggemarkeder, sport og fritid samt kultur. Udviklingen i sektoren er imidlertid ikke primært et resultat af fusioner, overtagelser eller virksomhedsopkøb. Selvom der gennem de seneste år er opstået en række store, internationale detailhandelskæder, er detailhandelen fortsat først og fremmest fokuseret på nationale markeder.

1.6 Detailhandelssektorens vækst og positive resultater er en succeshistorie i den europæiske økonomi. Mange detailhandelsforretninger, der før var SMV'ere, har for at kunne overleve været nødt til at effektivisere og øge produktiviteten og fleksibiliteten i forhold til forbrugernes ønsker. Både de private virksomheder, kooperativerne og de socialøkonomiske virksomheder er vokset. Mange europæiske virksomheder er nu succesrige globale selskaber, der er i færd med at etablere sig på markeder i Kina, USA, Fjernøsten og Rusland. Den stærke hjemmemarkedsposition har gjort det muligt for de dygtigste virksomheder at eksportere deres forretningsmodel til nogle af verdens mest udfordrende detailhandelsmarkeder. Det har medført store fordele for arbejdstagere, aktionærer og tilmed forbrugere i Europa, som høster fordel af et bredere produktsortiment og konkurrencedygtige priser.

1.7 Detailhandelssektoren er en dynamisk, innovativ og konkurrencedygtig sektor, hvilket er dokumenteret gentagne gange i en række undersøgelser gennemført af konkurrencemyndighederne i medlemsstaterne (2). Det er vigtigt, at forretningsmæssig succes ikke straffes, medmindre der er tale om en praksis, som er uforenelig med gennemførelsen af det indre marked, og der — efter ordlyden i EF-traktatens artikel 81 — foreligger klar dokumentation for enten misbrug af en dominerende markedsstilling eller skadevirkninger for forbrugerne. Et marked med konkurrence yder forbrugerne effektiv beskyttelse, og effektiviseringstiltag kan give yderligere fordele. På et frit og velfungerende marked konkurrerer detailhandlerne på service, produktkvalitet og pris.

1.8 Selv om der forståeligt nok er forskelle og skævheder inden for et økonomisk område med 27 stater, føler udvalget, at der er behov for et samråd eller en koordination på europæisk plan for at give handelen en mulighed for at opfylde sin forsyningspligt. Et sådant skridt kunne ske i form af oprettelsen af et mere harmoniseret europæisk system til registrering og identifikation af handelsaktiviteten for bedre at kunne fremme dens udvikling.

1.9 For at sikre gennemsigtighed i transaktionerne mellem leverandørerne og de store detailhandelskæder anbefaler EØSU, at man drøfter, hvorvidt EU's konkurrenceregler giver hjemmel til på nationalt plan at indføre en kodeks for god praksis i forholdet mellem detailhandels- og leverandørleddet, og hvorvidt en sådan kodeks ville indebære en merværdi. Derudover bør der gennemføres en klar og gennemsigtig analyse af forsyningskæden, der ud over de primære leverandører og de store detailhandelskæder omfatter en lang række andre interessenter.

1.10 Indførelsen af en frivillig kodeks for god praksis baseret på selvregulering og med støtte i skriftlige aftaler mellem detailhandlerne og leverandørerne, der dækker hele forsyningskæden fra »jord til bord«, kan iværksættes på nationalt niveau.

1.11 En sådan kodeks kunne også gøre det muligt for et større antal mellemstore, små eller håndværksmæssige produktions- og servicevirksomheder at få adgang til de store detailhandlere med et minimum af garantier.

1.12 Kodeksen vil gøre det muligt at bevare den nuværende smidighed i transaktionerne og gøre det muligt at tage højde for pludselige ændringer i forretningsvilkårene (f.eks. inflation eller oliepris) til gavn for såvel leverandører som detailhandel, men store detailhandelskæder og/eller leverandører vil samtidig blive forhindret i at udøve pression eller misbruge en dominerende stilling.

1.13 En sådan kodeks ville bl.a. kunne omfatte:

— Standardiserede forretningsvilkår, der gælder i forholdet mellem detailhandlere og leverandører, herunder faste anmeldelsesfrister for ændringer af de pågældende vilkår, inklusive opsigelse af kontrakter;

— Forbud mod gennemtvingelse af prisnedsættelser med tilbagevirkende kraft;

— Forbud mod urimelige krav om at bidrage til dækning af markedsføringsomkostninger eller omkostninger i detailhandelsleddet ud over de beløb, der er fastsat i den oprindelige prisaftale;

— Forbud mod kompensationsbetalinger ved leverandørleddet for tabt fortjeneste i detailleddet, medmindre dette er aftalt på forhånd, eller leverandøren har misligholdt et betalingskrav;

— Ingen returnering af ikke-solgte varer, medmindre dette sker under specifikke vilkår som er aftalt i kontrakten;

— Forbud mod betaling for svind, uagtsomhed eller misligholdelse ud over, hvad der er fastsat i den oprindelige aftale, hvis konkrete bestemmelser herom skal være utvetydige;

— Forbud mod betaling af engangsbeløb til sikring af ordrer eller positioner. Samtlige betalinger, der ydes i forbindelse med udsalgsvarer, skal kunne dokumenteres;

— Alle aftaler om udsalgsvarer skal indgås af begge parter på forhånd og have klare opsigelsesfrister, og betingelserne herfor skal være gennemsigtige og fastsat skriftligt;

— Forbud mod, at omkostninger ved forkerte salgsprognoser i detailleddet overvæltes på leverandørleddet, herunder i forbindelse med udsalg. I de tilfælde, hvor prognoserne udarbejdes sammen med leverandøren, skal forudsætningerne herfor kunne dokumenteres;

— Producenters og distributørers oplysning om karakteristika og produktionsvilkår for de solgte produkter — især importerede produkter — som svar på forbrugernes forventninger;

— Fastsættelse af bestemmelser om adgang til en skriftlig klageprocedure for leverandøren som led i aftalevilkårene.

1.14 Alle indkøbsansvarlige og alt administrativt personale i detailleddet skal informeres om kodeksen. Endvidere bør detailhandlerne have pligt til at udpege en internt ansvarlig for dens overholdelse, hvis opgave det skal være at holde styr på aftalerne med leverandørerne og automatisk underrette disse om ændringer i aftalevilkårene.

1.15 Derudover henstiller EØSU, at der på nationalt niveau udpeges en opmand, som kan mægle i tilfælde af tvister, evaluere og overvåge iværksættelsen af kodeksen, og som har beføjelse til at indsamle informationer fra samtlige interessenter og til selv at tage initiativ til at undersøge eventuelle overtrædelser af kodeksen. Forslaget er i tråd med EØSU's henstillinger i forbindelse med Small Business Act.

1.16 EU's lovgivning på handelsområdet må implementeres på effektiv vis. Imidlertid må særligt EU's lovgivning om betalingsvilkår ændres med henblik på at fastlægge en maksimal betalingsfrist. Den nationale implementering af den eksisterende lovgivning har resulteret i minimal harmonisering og undtagelsesbestemmelser.

1.17 I forbindelse med ansøgninger om byggetilladelser fra store detailhandelskæder bør de kompetente myndigheder af hensyn til konkurrencen fastsætte kriterier, der f.eks. sikrer, at der er et reelt behov for nye salgssteder, eller at hensynet til de næringsdrivende i bykernen har forrang, således at de lokale myndigheder kan vurdere den reelle lokale konkurrence mellem de enkelte distributionsformer, sikre overholdelsen af gældende lokalplaner og tage hensyn til den eksisterende infrastruktur og lokalsamfundets behov. Dette skal sikre, at der tages hensyn til den fremtidige mangfoldighed i det kommercielle udbud og den nødvendige sameksistens mellem nærbutikker, detailbutikker og butikscentre i byområder.

1.18 Detailhandelen er hovedsageligt aktiv på nationalt niveau og med det formål at sikre en effektiv håndhævelse af kodeksen bør en offentlig myndighed (de nationale konkurrencemyndigheder) derfor regelmæssigt evaluere eventuelle rapporter fra ombudsmanden om problematiske former for forretningspraksis, så myndigheden kan anmode detailhandelen/leverandørerne om yderligere informationer og foretage en baggrundsanalyse af udviklingen i sektoren. I de tilfælde hvor et problem optræder gentagne gange, kan der træffes lovgivningsmæssige foranstaltninger. Denne offentlige myndighed bør ligeledes opmuntres til at informere alle interessenter i forsyningskæden om anvendelsen af og fordelen ved en sådan kodeks og sikre, at den overholdes.

1.19 Endelig bør medlemsstaterne sikre, at det erhvervsmiljø, sektoren opererer i, skaber en høj grad af konkurrence mellem detailhandlerne — uden at dette må gå ud over den nødvendige balance mellem de forskellige sektorer eller byplanlægningen — for på den måde at gavne forbrugerne i kraft af lavere priser og bredere produktsortimenter.

2. Baggrund

2.1 CCMI bidrager til koordineringen og sammenhængen i Fællesskabets indsats i forhold til de vigtigste industrielle forandringsprocesser i det udvidede EU og sikrer balancen mellem behovet for en socialt acceptabel omstilling og bevarelsen af europæisk industris konkurrencefordele.

2.2 Der er gennem den senere tid blevet fremlagt dokumentation for væksten blandt de store detailhandelskæder og dens indvirkning på samfundet. I lyset af Lissabon-strategien, hvis målsætning er at forbedre konkurrenceevnen og skabe vækst og bedre jobs, udpeges konkrete led i værdikæden, der ud fra et forbrugersynspunkt kræver EU-indgreb eller EU-mekanismer.

2.3 EØSU har for at kunne udarbejde nærværende udtalelse bestilt en undersøgelse, hvori der gøres et forsøg på at fastsætte en definition på begrebet store detailhandelskæder (jf. bilag 1 London Economic Study). Som det imidlertid bemærkes i undersøgelsen, gav hver enkelt definition forskellige resultater. På grund af antallet af detailhandelsvirksomheder, der faldt uden for definitionen af SMV'ere og manglen på statistisk materiale i de nye medlemsstater, anvendes der i denne udtalelse en kumulativ definition. Store detailhandelskæder er virksomheder, der har en markedsandel, som overstiger 5 %, en omsætning på mere end 200 mio. euro, og flere end 250 ansatte. Derudover giver det god mening at se nærmere på de fem største virksomheder på hvert enkelt marked og deres forretningsmodellers erhvervs- og samfundsmæssige beskaffenhed.

2.4 Den omtalte undersøgelse fokuserede på dagligvare- og tekstilsektoren i de otte EU-lande Storbritannien, Frankrig, Tyskland, Spanien, Italien, Rumænien, Polen og Den Tjekkiske Republik. Det står klart, at der også er tale om en koncentration i andre sektorer, herunder byggemarkeder, elektronik, fritid og kultur, men disse brancher indgår ikke i denne undersøgelse. Analysen i denne udtalelse bygger på statistisk dokumentation (3). Der er blevet gennemført yderligere en række undersøgelser i forskellige brancher og leverandørled, herunder af de ansattes forhold og varetagelsen af forbrugernes interesser, som der henvises til i det følgende for at understrege dels vanskelighederne med at opnå faktuel viden, dels omfanget af de undersøgelser, der er gennemført til dato (4).

2.5 Overalt i EU tiltrækker de store detailhandelskæder et stadigt stigende antal kunder takket være deres stærke produktsortimenter. Tal fra 2005 viser, at det er Carrefour (Frankrig), Metro Group (Tyskland), Tesco (Det Forenede Kongerige) og Rewe (Tyskland), der har de største markedsandele i Vest-, Central- og Østeuropa. I Tyskland, Frankrig, Irland og Sverige havde de 5 største detailhandelskæder i 2005 en markedsandel på over 70 % af dagligvaremarkedet.

2.6 Mange store detailhandelskæder, herunder kooperativer og virksomheder med en socialøkonomisk forretningsmodel, er startet som SMV'ere, og deres spektakulære vækst er i mange henseender særdeles instruktiv. De har alle ydet et betydeligt bidrag til opnåelse af målsætningerne i Lissabon-dagsordenen i form af konkurrencedygtighed, arbejdspladser og vækst. De store detailhandelskæder er støttet af en stærk og ofte koncentreret engros- og produktionssektor. Pres fra de dominerende leverandørvirksomheder har konsekvenser for fortjenstmarginerne i detailhandelsleddet og konkurrenceevnen blandt SMV'ernes leverandører. Der er håb om, at de undersøgelser af detailhandelssektoren, der er planlagt af Kommissionens generaldirektorater for det indre marked og erhvervspolitik i de kommende år, vil fokusere på antallet af interessenter og led i forsyningskæden og fortjenstmarginerne i detailhandelssektoren som helhed.

2.7 Væksten og udviklingen i detailhandelssektoren, herunder fremkomsten af specialbutikker i tekstilsektoren, har betydelig indvirkning på virksomhederne, herunder SMV'er og de liberale erhverv, de ansatte, leverandørerne og forbrugerne. CCMI's initiativudtalelse vurderer fakta vedrørende udviklingen inden for de store detailhandelskæder gennem de seneste fem år og fokuserer i den forbindelse særligt på de store europæiske detailhandelskæder, herunder navnlig på dagligvare- og tekstilområdet.

2.8 Overblik over den aktuelle situation på dagligvare- og tekstilområdet:

— Detailsalget af dagligvarer i EU havde et volumen på 754 mia. EUR i 2006 (5), hvilket svarede til en stigning på 3,4 % i faste priser i forhold til 2003. Det fremgår, at Frankrig, Storbritannien og Tyskland tegner sig for mere end 65 % af det samlede salg, mens Italien, Spanien og Polen sammen står for yderligere 30 % heraf. Rumænien, Ungarn og den Tjekkiske Republik stod tilsammen for mindre end 5 % af salget.

— Det er vanskeligere at opnå tal for salget af tekstiler. Detailsalget havde et volumen på 120 mia. EUR i 2006, hvilket svarede til en vækst på 2,5 % i faste priser siden 2003. Næsten hele salget foregik i Storbritannien, Tyskland, Frankrig og Italien, om end dette kan være en afspejling af, at talmaterialet for de nye medlemsstater er begrænset.

— De detailhandelskæder, der på nationalt plan har den største omsætning, opererer i fødevaresektoren. Branchens største aktør, Tesco, er langt foran sine konkurrenter, idet denne virksomhed i 2006 havde en omsætning, der var 10 mia. EUR større end Carrefours på andenpladsen.

— En sammenligning mellem detailhandlere på fødevare- og tekstilområdet viser, at den største aktør i tekstilvarebranchen (Marks and Spencer) kun kommer ind på en 25.plads.

— Mange store detailhandelskæder, der klassificeres som sælgende fødevarer, sælger også beklædning, tekstiler samt elektronik, og man kan ikke gå ud fra, at deres omsætning kun er baseret på fødevarer.

— De store fødevaredetailhandelskæders salg i Italien og Spanien er siden 2003 steget med mere end 25 %. I både Den Tjekkiske Republik og Rumænien har der også været en betydelig vækst (om end Rumænien startede på et ekstremt lavt niveau).

— Inden for tekstilvarebranchen er de store detailhandelskæder kun repræsenteret på tre ud af de ni markeder, der var genstand for undersøgelsen. De store detailhandelskæder i både Tyskland og Storbritannien har haft en stabil fremgang i omsætningen på henholdsvis 5 % og 3 %. Den eneste store detailhandelskæde i Italien (Benetton Group) havde imidlertid en nedgang i omsætningen målt i faste priser mellem 2003 og 2006 (6).

2.9 Den globale dagligvaresektor (fødevarer og drikkevarer) oplever i øjeblikket den hurtigste stigning i sit omkostningsgrundlag i generationer. Det er først og fremmest kornprisernes påvirkning af prisen på basisfødevarer og foderstoffer grundet stigende global velstand, dårlige høstresultater og regeringsfastsatte mål for anvendelsen af biobrændstoffer, der presser priserne til hidtil usete højder, hvilket har følgevirkninger for forbrugerne.

2.10 I dag er en repræsentativ indkøbskurv væsentligt dyrere end i de foregående år, og prisen varierer stærkt medlemsstaterne imellem. De seneste stigninger i prisen på råvarer vil kunne fjerne enhver fortjeneste hos leverandørerne. Prisstigninger i detailhandelsleddet blandt detailhandlere, der opererer med en endnu smallere fortjenstmargen, påvirker inflationstallene, hvilket igen meget hurtigt giver sig udtryk i lønforhandlingerne på arbejdsmarkedet. Stigende priser i butikkerne kombineret med de nuværende olieprisstigninger påvirker såvel hele forsyningskæden som forbrugerne og giver for øjeblikket anledning til bekymring.

2.11 Eftersom forbrugerne på grund af den store konkurrence nyder godt af muligheden for et frit butiksvalg gør de enkelte detailhandlende alt hvad der står i deres magt for at øge effektiviteten og skabe stordriftsfordele. I lighed med udviklingen i detailleddet har mange leverandører også vokset sig større, og det kan være nyttigt at lære af deres strategier.

Forsyningskæden i sig selv kan være lang med fortjenstmarginer tilføjet gennem alle kædens led af interessenter som distributører, pakkerier, sekundære producenter, forarbejdende led og engroshandlere inden for fødevarer og beklædning.

2.12 Priserne i tekstilvaresektoren har været relativt stabile i hele EU, navnlig på grund af den lave økonomiske vækst, det ændrede forbrugsmønster, den internationale handelsliberalisering, konsolideringen af Kinas position som verdens førende tekstilvareproducent og de europæiske valutaers øgede relative værdi. Dertil kommer, at udviklingen på markedet har taget en ny drejning i kraft af, at de traditionelle dagligvarekæder udvider deres produktsortiment til at omfatte andet end fødevarer, herunder navnlig tekstilvarer, og ved at mindre, uafhængige specialbutikker erstattes af kæder som Zara og H&M (7).

2.13 Udviklingen i indeksenes prisforskelle afspejler ikke nødvendigvis udviklingen i prisspændet, som er forskellen i prisniveauet (8). Endvidere bør man være forsigtig med at drage endelige konklusioner ud fra denne analyse. Forskellene i prisudviklingen afspejler ikke nødvendigvis ændringer i fortjenstmargenen for producenter og detailhandel. Prisniveauet påvirkes af mange faktorer, f.eks. kan ændringer i momsafgift (9), lønninger, importpriser eller tekniske forbedringer forklare et fald eller en stigning i forbrugerpriserne, der ikke ændrer ved den pris, som producenterne modtager.

2.14 I den europæiske detailhandel hersker der enighed om, at en af de største fremtidige udfordringer består i at sikre, at forbrug og produktion sker på bæredygtig vis. Detailhandelen oplever dagligt, at kunderne stiller nye krav, at der fortløbende er et behov for passende og pålidelig information og en hurtig introduktion af nye, miljørigtige produkter samt en stadig mere »grøn« forsyningskæde. I den forbindelse foreslår detailhandelen i EU frivilligt et handlingsprogram for bæredygtigt forbrug og et miljøhandlingsprogram for detailhandelen, mens man arbejder tæt sammen med Kommissionen om at opfylde EU's 2020-klimaforandringsmål.

3. Områder, som bør overvåges

3.1 For at varetage civilsamfundets interesser må den fremtidige debat om mulige reguleringsmekanismer baseres på klare og gennemsigtige rapporteringsprocedurer til afdækning af dårlig praksis, og klager må altid baseres på bevismateriale. Dette gælder samtlige interessenter.

3.2 Medlemsstaterne bør sørge for et konkurrenceniveau, som giver mulighed for en passende udvikling af alle handelsformer, hvilket vil være til fordel for forbrugeren, der nyder gavn af lavere priser og et større udvalg.

3.3 National regulering til fremme af en fair handelspraksis kan tage højde for lokale sociale præferencer, såsom åbningstider eller beskæftigelsesrelaterede spørgsmål, og derfor må EØSU's henstilling om en frivillig kodeks udformes og gennemføres på medlemsstatsniveau, også fordi detailhandelen i høj grad arbejder på lokale markeder.

3.4 Med henblik på at sikre en »bedre lovgivning« (10) er der gennemført konkurrencefremmende reformer på EU-niveau med det formål at fjerne restriktive bestemmelser, og dette mål ligger også til grund for EØSU's henstilling om, at kontrollen med sektoren baseres på selvregulering. Etableringen af en kodeks, der udformes af detailhandelen på nationalt niveau, kan tolkes som en hjælp til at fremme en hemmelig forståelse mellem detailhandelens aktører, hvilket reelt vil have en konkurrencebegrænsende virkning. Imidlertid må den offentlige politik sigte mod at evaluere sådanne kodekser ud fra det synspunkt, at de skaber større åbenhed og kræver større omhu fra såvel detailhandelen som leverandørerne og på langt sigt er til gavn for forbrugerne.

3.5 Der fremføres en lang række påstande om praksis i detail- og forsyningskæden, og derfor har EØSU fremsat sin henstilling om, at der bør indføres kontrakter og en kodeks for bedste praksis på medlemsstatsniveau (se afsnittet konklusioner og henstillinger), så der tages højde for de fremførte indvendinger ved, at processen gøres mere gennemsigtig, hvilket vil beskytte såvel detailhandelen som leverandørerne, men samtidig gøre det muligt for en opmand at gribe ind om nødvendigt.

3.6 Konkurrencepolitik og regulerende tiltag med betydning for detailhandelen supplerer handelspolitikken. Heraf følger, at der ligger en stor politisk udfordring i at finde en balance, hvor detailhandelskæderne får mulighed for at udnytte stordriftsfordelene ved indkøb og drift uden at misbruge deres dominerende stilling på markedet.

3.7 Et andet område til overvågning, hvor kodeksen for bedste praksis også kan anvendes, er importområdet. I dag spiller importerede fødevarer og tekstiler en stor rolle på markederne. Andelen af importerede fødevarer er generelt højere i de vestlige lande. De importerede produkters andel af fødevareforbruget i de østeuropæiske lande er stærkt stigende.

3.8 De vestlige lande har en yderst høj importindtrængning (11). I mange tilfælde er procentandelen større end 100 %. Dette skyldes, at den samlede eksportværdi er større end den samlede produktionsværdi, hvilket betyder, at visse produkter importeres og herefter reeksporteres til andre markeder.

4. De ansatte i detailhandelen

4.1 Detailhandelen spiller en afgørende rolle for Lissabon-strategien set i forhold til antallet af ansatte i sektoren. GD for Beskæftigelse gennemfører for øjeblikket en undersøgelse, der kortlægger nye kompetencer og udviklingen i kvalifikationsbehov og beskæftigelse inden for detailhandels- og handelssektoren frem mod 2020. En lignende undersøgelse udføres for tekstil-, beklædnings- og lædervaresektoren. De to undersøgelser udgør en del af et projekt, der omfatter 16 økonomiske sektorer, som alle anvender en fælles prognosemetodik til kortlægning af den fremtidige udvikling i kvalifikationer og beskæftigelse på grundlag af en analyse af forskellige scenarier.

4.2 Undersøgelsen fra London Economics viser, at ca. 1,2 millioner mennesker er ansat i de store detailhandelskæder i den britiske dagligvaresektor. De resterende lande har langt færre ansatte i denne kategori, men generelt beskæftiger de store detailhandelskæder i de vesteuropæiske lande langt flere arbejdstagere end deres modparter i de østeuropæiske lande. Siden 2003 er antallet af ansatte steget i alle lande med undtagelse af Frankrig og Den Tjekkiske Republik, hvor antallet har været konstant.

4.3 De store detailhandelskæders andel af beskæftigelsen varierer meget EU-landene imellem. I Det Forenede Kongerige og Tyskland beskæftiger de store detailhandelskæder henholdsvis over 75 og 60 % af arbejdstagerne i fødevarebutikker og større varehuse, mens de i Polen kun beskæftiger 20 % og under 5 % i Rumænien.

4.4 Generelt er andelen af kvinder i engros- og detailhandelen højere end i den samlede europæiske arbejdsstyrke, men forskellen er langt større i de 10 nye medlemsstater end i EU15. Den eneste undtagelse er Frankrig, hvor kvinder udgør en lavere andel af arbejdsstyrken i engros- og detailhandelen end i økonomien samlet set.

4.5 Der eksisterer interessante forskelle i aldersfordelingen medlemsstaterne imellem. Det Forenede Kongerige har f.eks. en langt højere andel af unge arbejdstagere (under 25) end andre steder, men også en højere andel af arbejdstagere over 65 (selvom der er tale om et begrænset antal). Italien, Den Tjekkiske Republik og Ungarn har en lav andel af unge arbejdstagere, men en højere andel af arbejdstagere mellem 25-49.

4.6 Deltidsarbejde er mere udbredt i engros- og detailhandelen end i den europæiske økonomi samlet set, selvom der er væsentlige forskelle nationalt og mellem medlemslandene, herunder EU15 og de ti nye medlemsstater.

Bruxelles, den 3. december 2008 Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg Martin WESTLAKE Generalsekretær for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) The evolution of the high-volume retail sector in Europe over the past 5 years, EESC CCMI, udarbejdet af London Economics. http://www.eesc.europa.eu/sections/ccmi/externalstudies/documents/HVR_Final_Report_revised_with_annex.doc.

(2) UK Competition Commission's undersøgelse af markedet for dagligvarer:

http://www.competition-commission.org.uk/inquiries/ref2006/grocery/index.htm. Den endelige version forventes offentliggjort i andet halvår af 2008.

(2) Den østrigske Bundeswettbewerbsbehördes undersøgelse af supermarkederne: http://www.bwb.gv.at/BWB/English/groceries_sector_inquiry.htm.

(3) Se fodnote 1.

(4) I) Impact of Textiles and Clothing Sectors Liberalisation on Prices, The Kiel Institute For The World Economy, Kiel, Germany. EU Commission, Trade. Final Report 2007-4-18, http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2007/june/tradoc_134778.pdf.

II) Business relations in the EU Clothing Chain: from industry to retail and distribution. Bocconi University, ESSEC Business School, Baker McKenzie. Final report, October 2007 http://ec.europa.eu/enterprise/textile/documents/clothing_study_oct_2007.pdf.

(5) Detailhandelssalget via Internettet er inkluderet i de samlede tal og behandles, som det ses, ikke særskilt i nærværende udtalelse, om end det er stigende og udgør 1-2 % af det samlede salg af dagligvarer i Det Forenede Kongerige.

(6) London Economics Interim Report. The Evolution of the High Volume Retail Sector in Europe over the past 5 years. Februar 2008.

(7) Bocconi University. Business Relations in the EU clothing Chain; October 2007 Final report, October 2007 http://ec.europa.eu/enterprise/textile/documents/clothing_study_oct_2007.pdf.

(8) Hvis producentpriserne f.eks. er 100 og forbrugerpriserne er 200 betyder en 10 %'s stigning i begge priser ikke, at prismargenen forbliver konstant. Pga. de forskellige niveauer udvides margenen fra 100 (200-100) til 110 (220-110).

(9) »De registrerede priser er dem, som forbrugerne reelt konfronteres med, så de inkluderer salgsafgifter som f.eks. moms, og de afspejler end-of-season salgspriser«, Harmonized Indices of Consumer Prices (HICPs) A Short Guide for Users, Eurostat, March 2004.

(10) http://ec.europa.eu/governance/better_regulation/index_en.htm.

(11) Tekstilsektoren defineres som »fremstilling af beklædningsartikler, beredning og farvning af pelsskind«.