[Henvisninger til de artikler og bilag, som er uændrede i forhold til det ophævede direktiv] anvendes fra den [...] [OP please insert the date = the first day of the twenty-fourth month after the date of entry into force of this Directive].

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme ⇨ [henvisninger til de artikler og bilag, som indholdsmæssigt er blevet ændret i forhold til de ophævede direktiver] senest den [OP please insert the date = the last day of the twenty-third month after the date of entry into force of this Directive] ⇦ dette direktiv senest den 30. juni 1993. De underrettermeddeler straks Kommissionen herom ⌦ teksten til disse love og bestemmelser ⌫.

1. Direktiv 91/271/EF, som ændret ved de retsakter, der er nævnt i dette direktivs bilag VII, del A, ophæves med virkning fra den [OP please insert the date = the first day of the twenty-fourth month after the date of entry into force of this directive], uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i dette direktivs bilag VII, del B, angivne frister for gennemførelse af direktiverne i national ret.

e) en analyse af det eventuelle behov for at listen over produkter, der er omfattet af udvidet producentansvar, skal tilpasses i lyset af udviklingen i udvalget af markedsførte produkter, forbedret viden om forekomsten af forurenende mikrostoffer i spildevand og deres indvirkning på folkesundheden og miljøet, og data fra de nye forpligtelser for rensningsanlæg for byspildevand vedrørende overvågning af forurenende mikrostoffer i deres indløb og afløb.

c) den befolkning eller det miljø, der er berørt af overtrædelsen, under hensyntagen til overtrædelsens indvirkning på målet om at opnå et højt niveau for beskyttelse af menneskers sundhed og miljøet.

1. Medlemsstaterne fastsætter regler om sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelser af de nationale regler, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Alt efter tilfældet skal de omfatte økonomiske sanktioner, der står i et rimeligt forhold til den juridiske persons omsætning eller til lønnen for den fysiske person, der har begået overtrædelsen, under hensyntagen til de særlige forhold, der gør sig gældende for små og mellemstore virksomheder.

6. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 4, stk. 3, artikel 6, stk. 3, artikel 7, stk. 4, artikel 8, stk. 5, artikel 14, stk. 3, artikel 20, stk. 2, eller artikel 24, stk. 3, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.

2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 4, stk. 3, artikel 6, stk. 3, artikel 7, stk. 4, artikel 8, stk. 5, artikel 14, stk. 3, artikel 20, stk. 2, og artikel 24, stk. 3, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den [OP please insert the date = the date of entry into force of this Directive]. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.

5. Medlemsstaterne sikrer, at de i stk. 1 omhandlede forældelsesfrister for anlæggelse af erstatningssøgsmål er mindst fem år. Disse frister begynder først at løbe, når overtrædelsen er ophørt, og den person, der kræver erstatning, ved, at vedkommende har lidt skade forårsaget af en overtrædelse i henhold til stk. 1.

4. Hvis der fremsættes et erstatningskrav i henhold til stk. 1, der underbygges af beviser, hvoraf det kan formodes, at der er en årsagssammenhæng mellem skaden og overtrædelsen, sikrer medlemsstaterne, at det påhviler den person, der er ansvarlig for overtrædelsen, at bevise, at overtrædelsen ikke forårsagede eller bidrog til skaden.

3. Medlemsstaterne sikrer, at nationale regler og procedurer vedrørende erstatningskrav udformes og anvendes på en sådan måde, at de ikke gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve retten til erstatning for skade forårsaget af en overtrædelse i henhold til stk. 1.

2. Medlemsstaterne sikrer, at ikkestatslige organisationer, der arbejder for at fremme beskyttelsen af menneskers sundhed eller miljøet, og som opfylder alle krav i henhold til national lovgivning, som en del af den berørte offentlighed har mulighed for at repræsentere de berørte personer og anlægge kollektive erstatningssøgsmål. Medlemsstaterne sikrer, at et erstatningskrav for en overtrædelse, der forårsager skade, ikke kan rejses to gange af de berørte personer og af de i dette stykke omhandlede ikkestatslige organisationer.

1. Medlemsstaterne sikrer, at de berørte personer i tilfælde af skade på menneskers sundhed som følge af en overtrædelse af nationale foranstaltninger vedtaget i medfør af dette direktiv har ret til at kræve og opnå erstatning for denne skade fra de relevante fysiske eller juridiske personer og, hvis det er relevant, fra de relevante kompetente myndigheder, der er ansvarlige for overtrædelsen.

1. Medlemsstaterne sikrer inden for rammerne af deres relevante nationale lovgivning, at medlemmerne af den berørte offentlighed har adgang til ved en domstol eller ved et andet uafhængigt og upartisk ved lov nedsat organ at få prøvet den materielle og processuelle lovlighed af enhver afgørelse, handling eller undladelse, der er omfattet af dette direktivs artikel 6, 7 eller 8, når en af følgende betingelser er opfyldt:

3. Kommissionen kan vedtage delegerede retsakter efter proceduren i artikel 27 med henblik på at ændre stk. 2 og bilag VI ved at ajourføre, hvilke oplysninger der skal stilles til rådighed for offentligheden online og for brugere af kloaknet, for at tilpasse disse krav til den tekniske udvikling og tilgængeligheden af data på området.

4. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter for at fastlægge metoderne og formaterne for forelæggelse af de nationale gennemførelsesprogrammer. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 28, stk. 2.

2. Senest den [OP: please insert the date = the last day of the thirty-fifth month after the date of entry into force of this Directive] forelægger medlemsstaterne Kommissionen deres nationale gennemførelsesprogrammer, medmindre de på grundlag af resultaterne af overvågningen, jf. artikel 21, påviser, at de overholder artikel 3-8.

d) identifikation af, eller et skøn over, potentielle kilder til offentlig finansiering, når det er nødvendigt for at supplere brugerafgifterne.

c) et skøn over de investeringer, der er nødvendige for at renovere eksisterende infrastrukturer til byspildevand, herunder kloaknet, baseret på deres alder og afskrivningssatser

b) identifikation og planlægning af de investeringer, der er nødvendige for hvert byområde for at gennemføre dette direktiv, herunder et vejledende finansielt skøn og en prioritering af investeringerne under hensyntagen til byområdets størrelse og det urensede byspildevands indvirkning på miljøet

1. Medlemsstaterne skal senest ⇨ den [OP please insert date = the last day of the twenty-third month after the date of entry into force of this Directive] ⇦ den 31. december 1993 udarbejde et ⌦ nationalt gennemførelsesprogram for ⌫ program for gennemførelsen af dette direktiv.

h) senest den 31. december 2025 etablere og efterfølgende hvert femte år ajourføre et datasæt med listen over områder, der er identificeret som følsomme over for eutrofiering, jf. artikel 7, stk. 2

c) senest den 31. december 2025 etablere og efterfølgende hvert år ajourføre et datasæt med oplysninger om de foranstaltninger, der er truffet for at gennemføre artikel 4, stk. 4, og om procentdelen af byspildevand fra byområder med over 2 000 PE, som renses i individuelle systemer

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter efter proceduren i artikel 28 for at sikre ensartet anvendelse af dette direktiv ved at fastlægge en metode til måling af forekomsten af mikroplast i byspildevand og slam.

3. Medlemsstaterne overvåger, at der for alle rensningsanlæg for byspildevand fra byområder med over 10 000 PE, ved deres indløb og afløb måles koncentrationer og belastninger i byspildevandet af følgende:

a)udledninger fra rensningsanlæg for byspildevand for i overensstemmelse med kontrolprocedurerne ⇨ de metoder til brug ved kontrol med og evaluering af resultater, som er anført ⇦ i bilag I, litradel D, at sikre, at kravene i bilag I, litradel B, overholdes; ⇨ , og at overvågningen omfatter forureningsbelastning og koncentrationer for de parametre, der er anført i bilag I, del B ⇦

2. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter efter proceduren i artikel 27 for at supplere dette direktiv ved at fastsætte minimumsrater for genbrug og genanvendelse af phosphor og kvælstof fra slam under hensyntagen til de tilgængelige teknologier til nyttiggørelse af phosphor og kvælstof fra slam.

c) for alle byområder med 10 000 PE og derover tilskynde til etablering af et tilstrækkeligt antal sanitære faciliteter i det offentlige rum, som er frit tilgængelige, og som, navnlig for kvinder, kan tilgås på sikker vis.

Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at forbedre adgangen til sanitet for alle, navnlig for sårbare og marginaliserede grupper.

1. Senest den [OP please insert the date = the last day of the second year after the date of entry into force of this Directive] identificerer medlemsstaterne de risici for miljøet og menneskers sundhed, der er forbundet med udledning af byspildevand, og som minimum de risici, der er forbundet med følgende:

4. Medlemsstaterne sikrer, at rensningsanlæg for byspildevand fra byområder med 100 000 PE og derover, senest den 1. januar 2025 overvåges for antimikrobiel resistens mindst to gange om året ved deres indløb og afløb og, hvor det er relevant, i kloaknettene.

For at afgøre, om der foreligger en folkesundhedsmæssig krisesituation, inddrager den kompetente myndighed vurderinger fra Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme, beslutninger truffet af Verdenssundhedsorganisationen (WHO) i overensstemmelse med det internationale sundhedsregulativ og Kommissionens afgørelser vedtaget i henhold til artikel 23, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning.../...+.

3. Hvis myndigheden med ansvar for folkesundheden i medlemsstaten har erklæret, at der foreligger en folkesundhedsmæssig krisesituation som følge af sars-CoV-2, skal forekomsten af sars-CoV-2 og varianter heraf overvåges i byspildevand fra mindst 70 % af medlemsstatens befolkning, og der skal udtages mindst én prøve om ugen for byområder med 100 000 PE og derover. Overvågningen skal fortsætte, indtil den kompetente myndighed erklærer, at den folkesundhedsmæssige krisesituation som følge af SARS-CoV-2 er ophørt.

2. Med henblik på stk. 1 opretter medlemsstaterne et nationalt system for permanent samarbejde og koordinering mellem myndighederne med ansvar for folkesundhed og myndighederne med ansvar for rensning af byspildevand med henblik på at:

1. Medlemsstaterne skal sikre, at biologisk nedbrydeligt industrispildevand fra virksomheder, der falder ind under de i bilag III anførte industrisektorer, når det ikke ledes til rensningsanlæg for byspildevand før udledning til vandrecipienten, senest den 31. december 2000 før udledning opfylder de krav, der er opstillet i forudgående bestemmelser og/eller særlige godkendelser fra den ansvarlige myndighed eller det relevante organ, for så vidt angår samtlige udledninger fra virksomheder med 4000 PE eller mere.

3. Forudgående bestemmelser om og/eller særlige godkendelser til udledning fra rensningsanlæg for byspildevand i henhold til stk. 2, i byområder med mellem 2000 og 10000 PE for så vidt angår udledning til ferskvand og flodmundinger, og i byområder med 10000 PE eller mere for alle udledninger, skal indeholde sådanne betingelser, at de relevante krav i bilag I, litra B, opfyldes. Kommissionen kan ændre disse krav. Sådanne foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 18, stk. 3.

3. De særlige godkendelser, der er omhandlet i stk. 1, skal opfylde kravene i bilag I, del C. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter efter proceduren i artikel 27 med henblik på at ændre bilag I, del C, for at tilpasse det til den tekniske og videnskabelige udvikling inden for miljøbeskyttelse.

Medlemsstaterne skal sikre, at de rensningsanlæg for byspildevand, der bygges for at efterkomme kravene i artikel 4, 5, 6 og 7 ⇨ 6, 7 og 8 ⇦, projekteres, opføres, drives og vedligeholdes således, at de har tilstrækkelig funktionsduelighed under alle normale lokale vejrforhold. Ved projekteringen af anlæggene skal der tages hensyn til sæsonbestemte svingninger i spildevandsmængdenspildevandsbelastningen.

De berørte medlemsstater skal, hvor det er hensigtsmæssigt sammen med Kommissionen, iværksætte den nødvendige samordning med henblik på at ⇨ samarbejde om at identificere de pågældende udledninger, og iværksætte de foranstaltninger, der skal træffes ved kilden for at beskytte de påvirkede vandområder, med henblik på at sikre, at dette direktivs bestemmelser overholdes.

1. Medlemsstaterne sikrer, at der hvert fjerde år foretages energisyn af kloaknet og rensningsanlæg for byspildevand. Disse energisyn gennemføres i overensstemmelse med artikel 8 i direktiv 2012/27/EU og omfatter en identifikation af potentialet for en omkostningseffektiv anvendelse eller produktion af vedvarende energi med særligt fokus på at identificere og udnytte potentialet for produktion af biogas og samtidig reducere methanudledningerne. De første energisyn foretages:

2. Medlemsstaterne etablerer en passende overvågnings- og håndhævelsesramme for at sikre, at producentansvarsorganisationerne opfylder deres forpligtelser, at producentansvarsorganisationernes finansielle midler anvendes korrekt, og at alle aktører, der er omfattet af udvidet producentansvar, indberetter pålidelige data til de kompetente myndigheder og, når der anmodes herom, til producentansvarsorganisationerne.

b) der fastsættes mål for forvaltningen af byspildevand med henblik på at overholde de krav og frister, der er fastsat i artikel 8, stk. 1, 4 og 5, og alle andre kvantitative eller kvalitative mål, der anses for relevante for gennemførelsen af forpligtelserne vedrørende det udvidede producentansvar

1. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger til at sikre, at producenter, der markedsfører et produkt, der er opført i bilag III, har et udvidet producentansvar.

5. Under særlige omstændigheder, når det kan påvises, at en mere vidtgående rensning ikke vil gavne miljøet, kan udledninger til mindre følsomme områder af spildevand fra byområder med over 150000 PE underkastes en rensning som den, der er foreskrevet i artikel 6 for spildevand fra byområder med mellem 10000 og 150000 PE.

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter efter proceduren i artikel 27 med henblik på at ændre bilag I, del B og D, for at tilpasse de krav og metoder, der er omhandlet i andet afsnit, til den teknologiske og videnskabelige udvikling.

7. Medlemsstaterne skal sikre, ⇨ at udledningerne fra rensningsanlæg for byspildevand, der ligger i et område, der er opført på den i stk. 2 omhandlede liste, efter en i henhold til nævnte stykke krævet regelmæssig ajourføring af listen, opfylder kravene i stk. 3 og 4 senest syv år efter områdets optagelse på denne liste ⇦ at de områder, der kortlægges som følsomme efter en revision i henhold til stk. 6, opfylder ovennævnte krav inden syv år.

65. Stk. 23, 3 ⇨4⇦ og 45 gælder ⌦ også ⌫ for udledninger fra rensningsanlæg for byspildevand ⇨med 10 000 PE eller derover til et afstrømningsområde, der ligger i et eutrofieringsfølsomt område, der er opført på den i stk. 2 omhandlede liste⇦ , der ligger i følsomme områders relevante afstrømningsområder, og som bidrager til forureningen af disse områder.

54. Som alternativ behøver de krav til de enkelte anlæg, der er fastsat i stk. 2 og 3, ikke anvendes i følsomme områder ⇨Uanset stk. 3 og 4, kan en medlemsstat beslutte, at et givet rensningsanlæg for byspildevand beliggende i et område, der er opført på den i stk. 2 omhandlede liste, ikke er omfattet af kravene i stk. 3 og 4⇦, hvor det kan dokumenteres, at den procentvise nedbringelse af forurenende stoffer i den samlede mængde spildevand, der udledes tiltilledes rensningsanlæg i det pågældende område, er mindst 75 % for total phosphor og mindst 75 % for total kvælstof.:

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter efter proceduren i artikel 27 med henblik på at ændre bilag I, del B og D, for at tilpasse de krav og metoder, der er omhandlet i andet afsnit, til den teknologiske og videnskabelige udvikling.

2a) Uanset stk. 2 sikrer Frankrig, for så vidt angår Mayotte, at byspildevand, der tilledes kloaknet, renses mere vidtgående end beskrevet i artikel 4, før det udledes til følsomme områder senest den 31. december 2020 for byområder med over 10000 PE, hvilket sammen med de i artikel 4, stk. 1a, omhandlede byområder vil dække mindst 70 % af den mængde, der genereres på Mayotte.

32. Medlemsstaterne sørger for, at byspildevand, der tilledes kloaknet ⇨fra 50 % af byområder med mellem 10 000 PE og 100 000 PE, som udleder til de områder, der er opført på den i stk. 2 omhandlede liste, og ikke anvender tertiær rensning den [OP please insert the date = the date of entry into force of this Directive], senest den 31. december 2035 undergår tertiær rensning i overensstemmelse med stk. 4⇦, senest den 31. december 1998 renses mere vidtgående end beskrevet i artikel 4, før det udledes til følsomme ⌦ disse ⌫ områder, for så vidt angår alle udledninger fra byområder med over 10000 PE.

2. Medlemsstaterne skal senest den 31. december 2025 have udarbejdet en liste over områder på deres nationale områder, der er følsomme over for eutrofiering, og de ajourfører denne liste hvert femte år fra den 31. december 2030.

1. Medlemsstaterne sørger for, at udledningerne fra 50 % af de rensningsanlæg for byspildevand, der modtager en belastning på 100 000 PE og derover, og som ikke anvender tertiær rensning den [OP please insert the date = the date of entry into force of this Directive], senest den 31. december 2030 undergår tertiær rensning i overensstemmelse med stk. 4.

2. Udledninger af byspildevand til vandrecipienter i højtliggende bjergområder (over 1500 m over havoverfladen), hvor det på grund af lave temperaturer er vanskeligt at foretage en effektiv biologisk rensning, kan renses mindre vidtgående end foreskrevet i stk. 1, når det af indgående undersøgelser fremgår, at udledningerne ikke vil påvirke miljøet negativt.

2. Medlemsstaterne skal senest den 31. december 2025 have udarbejdet en liste over byområder med mellem 10 000 PE og 100 000 PE, hvor et eller flere af følgende forhold gør sig gældende under hensyntagen til historiske data og de nyeste klimafremskrivninger:

3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter efter proceduren i artikel 27 med henblik på at supplere dette direktiv ved at fastsætte minimumskrav til udformningen, driften og vedligeholdelsen af individuelle systemer, og ved at specificere kravene til de regelmæssige inspektioner, der er omhandlet i stk. 2, andet afsnit.

For så vidt angår byspildevand, som udledes til vandrecipienter, der betragtes som "følsomme områder" som defineret i artikel 5, skal medlemsstaterne sikre, at der etableres kloaknet senest den 31. december 1998 for byområder med over 10 000 PE.

16) "forurenende mikrostof": et stof og dets nedbrydningsprodukter, der normalt forekommer i miljøet og i byspildevand i koncentrationer under milligram pr. liter, og som kan betragtes som farligt for menneskers sundhed eller miljøet på grundlag af et af kriterierne i del 3 og del 4 i bilag I til forordning (EF)

4) "Bbyområde": et område, hvor befolkningen og/eller de økonomiske aktiviteter ⇨ forureningsbelastningen fra byspildevand ⇦ er tilstrækkelig koncentreret ⇨ (10 PE pr. hektar eller derover) ⇦ til, at byspildevand kan opsamles og ledes til et rensningsanlæg for byspildevand eller et endeligt udledningssted.

(41)Målene for dette direktiv, nemlig at beskytte miljøet og folkesundheden, at opnå klimaneutralitet i forbindelse med opsamling og rensning af byspildevand, at forbedre adgangen til sanitet og at sikre regelmæssig overvågning af folkesundhedsrelevante parametre, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af omfanget og virkningerne bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(39)Direktiv 91/271/EØF fastsætter specifikke frister for Mayotte, fordi Mayotte i 2014 overgik til at være en region i den yderste periferi, jf. artikel 349 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Derfor, for så vidt angår Mayotte, bør anvendelsen af forpligtelserne til at etablere kloaknet og anvende sekundær rensning for byspildevand fra et byområde med 2 000 PE og derover udskydes.

(38)I henhold til den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning bør Kommissionen foretage en evaluering af dette direktiv inden for en vis periode fra den dato, som er fastsat for dets gennemførelse i national ret. Denne evaluering bør baseres på de opnåede erfaringer og data i løbet af dette direktivs gennemførelse, på eventuelle tilgængelige henstillinger fra WHO og på relevante videnskabelige, analytiske og epidemiologiske data. Ved evalueringen bør der lægges særlig vægt på det eventuelle behov for, at listen over produkter, der er omfattet af udvidet producentansvar, skal tilpasses i lyset af udviklingen i udvalget af markedsførte produkter, forbedret viden om forekomsten af forurenende mikrostoffer i spildevand og deres indvirkning på folkesundheden og miljøet, og data fra de nye forpligtelser vedrørende overvågning af forurenende mikrostoffer for rensningsanlæg for byspildevand i deres indløb og afløb.

(37)Medlemsstaterne bør fastsætte regler om sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelser af de nationale regler, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, og bør træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de gennemføres. Sanktionerne bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning under hensyntagen til de særlige forhold, der gør sig gældende for små og mellemstore virksomheder.

(36)For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af dette direktiv bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på vedtagelse af standarder for udformningen af individuelle systemer, vedtagelse af overvågnings- og vurderingsmetoder for indikatorerne for kvaternær rensning, fastlæggelse af fælles betingelser og kriterier for visse produkters fritagelse fra udvidet producentansvar, fastlæggelse af metoder til støtte for udviklingen af integrerede planer for forvaltning af byspildevand og måling af antimikrobiel resistens og mikroplast i byspildevand samt vedtagelse af formatet og de nærmere bestemmelser for fremlæggelse af de oplysninger, som medlemsstaterne skal tilvejebringe, og Miljøagenturet skal sammenfatte, om gennemførelsen af dette direktiv. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011.

(35)For at tilpasse dette direktiv til den videnskabelige og tekniske udvikling bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår ændring af visse dele af bilagene angående kravene til sekundær, tertiær og kvaternær rensning og kravene til særlige godkendelser til udledning af industrispildevand til kloaknet og rensningsanlæg for byspildevand og for så vidt angår supplering af dette direktiv ved at fastsætte minimumsrater for genbrug og genanvendelse af phosphor og kvælstof fra slam. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning. For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter.

(34)Dette direktivs virkningsfuldhed og dets mål om at beskytte folkesundheden inden for rammerne af Unionens miljøpolitik forudsætter, at det af fysiske eller juridiske personer eller, hvor det er hensigtsmæssigt, deres lovligt oprettede organisationer kan påberåbes i retlige procedurer, og at de nationale domstole kan tage dette direktiv i betragtning som et element i EU-retten for bl.a. om nødvendigt at efterprøve afgørelser fra en national myndighed. I henhold til Domstolens faste retspraksis tilkommer det desuden medlemsstaternes domstole i medfør af princippet om loyalt samarbejde, som fastlagt i artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), at sikre retsbeskyttelsen af borgernes rettigheder i henhold til EU-retten. Det følger desuden af artikel 19, stk. 1, i TEU, at medlemsstaterne skal tilvejebringe den nødvendige adgang til domstolsprøvelse for at sikre en effektiv retsbeskyttelse på de områder, der er omfattet af EU-retten. I overensstemmelse med Århuskonventionen bør medlemmer af den berørte offentlighed desuden have adgang til klage og domstolsprøvelse med henblik på at bidrage til beskyttelsen af retten til at leve i et miljø, der er tilfredsstillende for personlig sundhed og velbefindende.

(33)Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF garanterer retten til at få adgang til miljøoplysninger i medlemsstaterne i overensstemmelse med Århuskonventionen fra 1998 om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet ("Århuskonventionen"). Århuskonventionen omfatter vidtspændende forpligtelser i relation til dels at stille miljøoplysninger til rådighed efter anmodning og dels aktivt at formidle sådanne oplysninger. Det er vigtigt, at bestemmelserne i dette direktiv vedrørende adgang til oplysninger og datadeling supplerer nævnte direktiv ved at indføre en forpligtelse til at stille oplysninger om opsamling og rensning af byspildevand til rådighed for offentligheden online på en brugervenlig måde uden at skabe en særskilt retlig ordning.

(32)Sektoren for opsamling og rensning af byspildevand er et bundet marked, hvor offentlige og små virksomheder er tilsluttet kloaknettet uden at have mulighed for at vælge deres operatører. Det er derfor vigtigt at sikre offentlig adgang til operatørernes centrale resultatindikatorer såsom den opnåede rensningsgrad, omkostningerne samt energiforbrug og -produktion og de dermed forbundne drivhusgasemissioner og CO2-aftryk. For at gøre offentligheden mere bevidst om betydningen af rensning af byspildevand bør centrale oplysninger om de årlige omkostninger til opsamling og rensning af spildevand for hver husstand gives på en lettilgængelig måde, f.eks. på regningerne, mens andre detaljerede oplysninger bør være tilgængelige online på operatørens eller den kompetente myndigheds websted.

(31)For at sikre en rettidig og korrekt gennemførelse af dette direktiv er det vigtigt, at medlemsstaterne udarbejder nationale gennemførelsesprogrammer, herunder en langsigtet plan for de nødvendige investeringer, ledsaget af en finansieringsstrategi. Disse nationale programmer bør forelægges Kommissionen. For at begrænse den administrative byrde bør dette krav ikke gælde for medlemsstater, der udviser en grad af overholdelse på mere end 95 % med hensyn til de vigtigste forpligtelser om opsamling og rensning af spildevand.

(30)For at mindske den administrative byrde og bedre udnytte de muligheder, som digitaliseringen giver, bør rapporteringen om gennemførelsen af direktivet forbedres og forenkles ved at fjerne medlemsstaternes forpligtelse til hvert andet år at aflægge rapport til Kommissionen og Kommissionens forpligtelse til at offentliggøre rapporter hvert andet år. Disse bør erstattes af et krav om, at medlemsstaterne med støtte fra Det Europæiske Miljøagentur (Miljøagenturet) skal forbedre de eksisterende nationale standardiserede datasæt, der er oprettet i henhold til direktiv 91/271/EØF, og regelmæssigt ajourføre dem. Kommissionen og Miljøagenturet bør have permanent adgang til de nationale databaser. For at sikre fuldstændige oplysninger om anvendelsen af dette direktiv bør datasættene omfatte oplysninger om, hvorvidt rensningsanlæg for byspildevand overholder kravene til rensning (beståelses-/dumpekriterier, belastning og koncentrationer af de udledte forurenende stoffer), om graden af opfyldelse af målene om energineutralitet, om drivhusgasemissioner fra rensningsanlæg med over 10 000 PE og om medlemsstaternes foranstaltninger i forbindelse med overløb efter voldsomt uvejr/byafløb, adgang til sanitet og rensning i individuelle systemer. For at optimere anvendelsen af dataene og støtte fuld gennemsigtighed bør der desuden sikres fuld overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 166/2006.

(29)Der er behov for yderligere overvågning for at kontrollere overholdelsen af de nye krav vedrørende forurenende mikrostoffer, industriforurening, energineutralitet, drivhusgasemissioner, overløb efter voldsomt uvejr og byafløb. For at kontrollere kvaliteten af den kvaternære rensning med hensyn til reduktion af forurenende mikrostoffer i udledninger af byspildevand er det tilstrækkeligt at overvåge et begrænset antal repræsentative forurenende mikrostoffer. Overvågningshyppigheden bør følge den nuværende bedste praksis, som i øjeblikket praktiseres i Schweiz. For at sikre omkostningseffektivitet bør disse forpligtelser tilpasses størrelsen af rensningsanlæggene for byspildevand og byområderne. Overvågningen vil også bidrage med data til den overordnede ramme for miljøovervågning, der er fastlagt under det 8. miljøhandlingsprogram, og mere specifikt bidrage til den overvågningsramme for nulforurening, der ligger til grund herfor.

(28)Evalueringen konkluderede, at forvaltningen af slam kunne forbedres for bedre at tilpasse den til principperne for den cirkulære økonomi og affaldshierarkiet som defineret i artikel 4 i direktiv 2008/98/EF. Foranstaltningerne til bedre overvågning og reduktion af forurening af industrispildevand ved kilden vil bidrage til at forbedre kvaliteten af det producerede slam og muliggøre en sikker anvendelse heraf i landbruget. For at sikre en korrekt og sikker nyttiggørelse af næringsstoffer fra slammet, herunder det kritiske stof phosphor, bør der på EU-plan fastsættes minimumsrater for nyttiggørelse.

(27)I henhold til EU-menneskerettighedsretningslinjerne for sikkert drikkevand og sanitet bør der lægges særlig vægt på kvinders og pigers behov, da de er særligt udsatte for angreb, seksuel og kønsbaseret vold, chikane og andre trusler mod deres sikkerhed, når de tilgår sanitetsfaciliteter uden for deres hjem. Dette er i overensstemmelse med Rådets konklusioner om vanddiplomati, som bekræfter betydningen af at integrere et kønsperspektiv i vanddiplomatiet. Medlemsstaterne bør derfor være særligt opmærksomme på, at kvinder og piger er en sårbar gruppe, og bør træffe de nødvendige foranstaltninger til at forbedre eller opretholde deres sikre adgang til sanitet.

(26)Den særlige situation for mindretalskulturer såsom romaer og travellers, uanset om de er fastboende eller ej, og navnlig deres manglende adgang til sanitet, blev anerkendt i Kommissionens meddelelse af 7. oktober 2020 med titlen "En Union med lige muligheder: EU's strategiske ramme for romaernes ligestilling, integration og deltagelse", som opfordrer til at øge den faktiske lige adgang til basale tjenesteydelser, Det er generelt hensigtsmæssigt, at medlemsstaterne er særligt opmærksomme på sårbare og marginaliserede grupper og træffer de nødvendige foranstaltninger til at forbedre adgangen til sanitet for disse grupper. Det er vigtigt, at disse grupper identificeres i overensstemmelse med artikel 16, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2020/2184. Foranstaltninger til forbedring af sårbare og marginaliserede gruppers adgang til sanitet kan omfatte tilvejebringelse af sanitetsfaciliteter i det offentlige rum, enten gratis eller mod opkrævning af et lavt servicegebyr, forbedring eller vedligeholdelse af opsamlingssystemer og kloaknet samt bevidstgørelse om de nærmeste sanitære faciliteter.

(25)Verdensmål 6 for bæredygtig udvikling og det tilknyttede delmål kræver, at medlemsstaterne inden 2030 skal "opnå lige adgang til egnet sanitet og hygiejne for alle og ordentlige toiletforhold for alle, med særlig opmærksomhed på behov hos kvinder, piger og mennesker i sårbare situationer". Desuden fremgår det af princip 20 i den europæiske søjle for sociale rettigheder, at alle har ret til adgang til basale tjenesteydelser af høj kvalitet, herunder vand og sanitet. På denne baggrund og i overensstemmelse med WHO's retningslinjer for sanitet og sundhed og protokollen om vand og sundhed bør medlemsstaterne håndtere problemet med adgang til sanitet på nationalt plan. Dette bør gøres gennem foranstaltninger, der har til formål at forbedre adgangen til sanitet for alle, f.eks. ved at etablere sanitære faciliteter i det offentlige rum samt ved at gøre adgangen til passende sanitære faciliteter i offentlige forvaltninger og offentlige bygninger gratis og/eller økonomisk overkommelig for alle. Sanitære faciliteter bør muliggøre sikker håndtering og bortskaffelse af human urin, afføring og menstruationsblod. Faciliteterne bør forvaltes sikkert, hvilket indebærer, at de til enhver tid bør være tilgængelige for alle, herunder for personer med særlige behov, såsom børn, ældre, personer med handicap og hjemløse, at de bør placeres på et sted, der er så sikkert som muligt for brugerne, og at de skal være hygiejnisk og teknisk sikre at anvende. Der bør også være tilstrækkeligt mange af sådanne faciliteter til at sikre, at folks behov opfyldes, og at ventetiden ikke er urimeligt lang.

(24)For at beskytte miljøet og menneskers sundhed bør medlemsstaterne identificere de risici, der kan opstå i forbindelse med forvaltningen af byspildevand. På grundlag af denne identifikation og, hvis det er nødvendigt for at opfylde kravene i Unionens vandlovgivning, bør medlemsstaterne træffe strengere foranstaltninger for opsamling og rensning af byspildevand end de foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde minimumskravene i dette direktiv. Afhængigt af situationen kan disse strengere foranstaltninger bl.a. omfatte etablering af kloaknet, udvikling af integrerede planer for forvaltning af byspildevand eller anvendelse af sekundær, tertiær eller kvaternær rensning af byspildevand fra byområder eller rensningsanlæg for byspildevand, der ikke overskrider de tærskler for PE, der udløser anvendelsen af standardkravene. De kan også omfatte mere avanceret rensning end den rensning, der er nødvendig for at overholde minimumskravene, eller desinfektion af renset byspildevand, der er nødvendig for at overholde Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/7/EF.

(23)Unionen anerkender vigtigheden af problemet med antimikrobiel resistens og vedtog i 2017 den europæiske One Health-handlingsplan mod antimikrobiel resistens. Ifølge Verdenssundhedsorganisationen (WHO) er det kendt og dokumenteret, at spildevand er en betydelig kilde til antimikrobielle stoffer og deres metaboliske produkter samt antimikrobielt resistente bakterier og deres gener. For at øge vores viden om de vigtigste kilder til antimikrobiel resistens er det nødvendigt at indføre en forpligtelse til overvågning af forekomsten af antimikrobiel resistens i byspildevand og dermed videreudvikle vores videnskabelige viden og vores muligheder for at træffe passende foranstaltninger i fremtiden.

(22)I henhold til artikel 168, stk. 1, i TEUF skal Unionens indsats supplere de nationale politikker og rettes mod at forbedre folkesundheden og forebygge sygdomme. For at sikre den optimale udtrækning og anvendelse af relevante folkesundhedsdata fra byspildevand bør der etableres systemer til overvågning af byspildevand med henblik på forebyggelse eller tidlig varsling, f.eks. til påvisning af specifikke vira i byspildevand, som varsler om kommende epidemier eller pandemier. Medlemsstaterne bør etablere en permanent dialog og koordinering mellem myndighederne med ansvar for folkesundhed og myndighederne med ansvar for rensning af byspildevand. I forbindelse med denne koordinering bør der opstilles en liste over folkesundhedsrelevante parametre, som skal overvåges i byspildevand, samt retningslinjer for hvor og hvor ofte prøver skal udtages. Denne tilgang vil udnytte og supplere andre EU-initiativer inden for beskyttelse af folkesundheden såsom miljøovervågning, der omfatter spildevandsovervågning. På baggrund af de oplysninger, der er indsamlet under covid-19-pandemien, og erfaringerne med gennemførelsen af Kommissionens henstilling om en fælles tilgang til indførelse af systematisk overvågning af sars-CoV-2 og varianter heraf i spildevand i EU ("henstillingen") bør medlemsstaterne pålægges regelmæssigt at overvåge sundhedsparametre vedrørende sars-CoV-2 og varianter heraf. For at sikre, at der anvendes harmoniserede metoder til overvågning af sars-CoV-2 og varianter heraf, bør medlemsstaterne så vidt muligt anvende de prøveudtagnings- og analysemetoder, der er fastsat i henstillingen.

(21)For at beskytte miljøet bør visse industrisektorers direkte udledning af bionedbrydeligt industrispildevand til miljøet være betinget af forudgående godkendelse på nationalt plan og opfyldelse af relevante krav. Disse krav bør sikre, at direkte udledninger fra visse industrisektorer underkastes sekundær, tertiær og kvaternær rensning, alt efter hvad der er nødvendigt for at beskytte menneskers sundhed og miljøet.

(20)For at sikre en korrekt gennemførelse af dette direktiv og navnlig overholdelsen af emissionsgrænseværdierne er det vigtigt at overvåge udledningen af renset byspildevand til miljøet. Overvågningen bør ske ved, at der på nationalt plan indføres en obligatorisk ordning, hvor udledning af det rensede byspildevand i miljøet kræver forudgående godkendelse. For at forhindre utilsigtet udledning af biomedier af plast fra rensningsanlæg for byspildevand, der anvender denne teknik, er det desuden vigtigt, at disse godkendelser omfatter specifikke forpligtelser til løbende at overvåge og forebygge sådanne udledninger.

(19)Rensningsanlæg for byspildevand modtager også industrispildevand, som kan indeholde en række forurenende stoffer, der ikke udtrykkeligt er omfattet af direktiv 91/271/EØF, såsom tungmetaller, mikroplast, forurenende mikrostoffer og andre kemikalier. I de fleste tilfælde mangler der viden om denne slags forurening, som potentielt kan forringe rensningsprocessens virkning og bidrage til forurening af vandrecipienterne, men også forhindre nyttiggørelse af slam og genbrug af renset spildevand. Medlemsstaterne bør derfor regelmæssigt overvåge og rapportere om sådant industrispildevand, der tilledes rensningsanlæg for byspildevand og udledes i vandområder. For at forebygge forurening fra industrispildevand allerede ved kilden bør udledninger fra industrier eller virksomheder til kloaknettet, være betinget af forudgående godkendelse. For at sikre, at kloaknet og rensningsanlæg for byspildevand teknisk set er i stand til at modtage og rense det tilførte spildevand, bør de operatører, der forvalter de rensningsanlæg for byspildevand, som modtager industrispildevandet, høres, inden disse godkendelser gives, og de bør kunne få indsigt i disse godkendelser med henblik på at tilpasse deres rensningsprocesser. Hvis der konstateres industriforurening i det tilførte spildevand, bør medlemsstaterne træffe passende foranstaltninger til at reducere forureningen ved kilden ved at forbedre overvågningen af forurenende stoffer i kloaknettet, således at forureningskilderne kan identificeres, og om nødvendigt ved at revidere de relevante afgivne godkendelser. Unionens vandressourcer er i stigende grad under pres, hvilket resulterer i permanent eller midlertidig vandknaphed i nogle områder. Unionens evne til at reagere på det stigende pres på vandressourcerne kan forbedres ved øget genbrug af renset byspildevand, hvilket begrænser indvindingen af ferskvand fra overfladevandområder og grundvandsforekomster. Genbrug af renset byspildevand bør derfor fremmes, når det er hensigtsmæssigt, samtidig med at der tages hensyn til behovet for at opfylde målene om vandrecipienternes gode økologiske og kemiske tilstand som defineret i direktiv 2000/60/EF. De skærpede krav til rensning af byspildevand og foranstaltningerne til bedre overvågning, sporing og reduktion af forurening ved kilden vil have betydning for kvaliteten af renset byspildevand og vil derfor støtte genbrug af vand. Hvis genbrug af vand bruges til kunstvanding i landbruget, bør det ske i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/741.

(18)For at beskytte miljøet og menneskers sundhed bør medlemsstaterne sikre, at de rensningsanlæg for byspildevand, der bygges for at efterkomme kravene i dette direktiv, projekteres, opføres, drives og vedligeholdes på en sådan måde, at de har tilstrækkelig funktionsduelighed under alle normale lokale vejrforhold.

(17)Da vandforurenings grænseoverskridende karakter nødvendiggør samarbejde mellem nabomedlemsstater eller tredjelande om at bekæmpe kilden til sådan forurening, bør medlemsstaterne forpligtes til at underrette hinanden eller tredjelandet, hvis betydelig vandforurening fra udledninger af byspildevand i en medlemsstat eller et tredjeland påvirker eller sandsynligvis vil påvirke vandkvaliteten i en anden medlemsstat eller et tredjeland. I tilfælde af tilfældig forurening, der i væsentlig grad påvirker vandområder nedstrøms, bør en sådan underretning ske omgående. Kommissionen bør underrettes og, om nødvendigt og efter anmodning fra medlemsstaterne, deltage i møder. Det er også vigtigt at tackle den grænseoverskridende forurening fra tredjelande, der deler vandområder med nogle af medlemsstaterne. Med henblik på at bekæmpe forurening, der kommer fra eller påvirker tredjelande, kan samarbejdet og koordineringen med tredjelande gennemføres inden for rammerne af konventionen om beskyttelse og udnyttelse af grænseoverskridende vandløb og internationale søer under FN's økonomiske kommission for Europa (UNECE) eller andre relevante regionale konventioner såsom de regionale havkonventioner eller flodkonventioner.

(16)Evalueringen har også vist, at spildevandssektoren kan reducere sit eget energiforbrug betydeligt og producere vedvarende energi, f.eks. ved bedre udnyttelse af de tilgængelige overflader i rensningsanlæg for byspildevand til solenergiproduktion eller ved produktion af biogas fra slam. Evalueringen viste også, at der uden klare juridiske forpligtelser kun kan forventes delvise fremskridt i sektoren. Derfor bør medlemsstaterne forpligtes til at sikre, at det samlede årlige energiforbrug for alle rensningsanlæg for byspildevand på 10 000 PE og derover på deres nationale område ikke overstiger disse rensningsanlægs energiproduktion fra vedvarende energikilder som defineret i artikel 2, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001. Dette mål bør nås gradvist via midlertidige mål senest den 31. december 2040. Opnåelsen af dette mål om energineutralitet vil bidrage til at reducere de undgåelige drivhusgasemissioner fra sektoren med 46 % og samtidig støtte opfyldelsen af 2050-målene om klimaneutralitet og relaterede nationale mål og EU-mål [såsom de målsætninger, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/842. En øget EU-baseret produktion af biogas eller solenergi sammen med energieffektivitetsforanstaltninger, der er i overensstemmelse med princippet om energieffektivitet først, hvor der tages størst muligt hensyn til omkostningseffektive energieffektivitetsforanstaltninger ved udformningen af energipolitikker og investeringsplaner, vil også bidrage til at mindske Unionens energiafhængighed, hvilket er et af målene i Kommissionens REPowerEU-plan. Det er også i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/844 og direktiv (EU) 2018/2001, hvor rensningsanlæg for byspildevand udpeges som "særligt egnede områder" til installation af anlæg til produktion af energi fra vedvarende energikilder. For at nå målet om energineutralitet ved hjælp af optimale foranstaltninger for hvert rensningsanlæg for byspildevand og for kloaknettet bør medlemsstaterne sikre, at der gennemføres energisyn i overensstemmelse med artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/27/EU hvert fjerde år. Disse energisyn bør omfatte en identifikation af potentialet for omkostningseffektiv anvendelse eller produktion af vedvarende energi i overensstemmelse med kriterierne i bilag VI til direktiv 2012/27/EU.

(15)For at undgå eventuelle forvridninger af det indre marked bør der i dette direktiv fastsættes minimumskrav til gennemførelsen af det udvidede producentansvar, mens den praktiske tilrettelæggelse af ordningen bør besluttes på nationalt plan. Producenternes bidrag bør stå i et rimeligt forhold til mængden af deres markedsførte produkter og farligheden af produktresterne. Bidragene bør dække, men ikke overstige, omkostningerne til overvågningen af forurenende mikrostoffer, dataindsamling, rapportering og upartisk verifikation af statistikker over mængden og farligheden af de markedsførte produkter samt en effektiv kvaternær rensning af byspildevand, der er i overensstemmelse med dette direktiv. Da byspildevand renses centralt, er det hensigtsmæssigt at indføre et krav om, at producenterne skal tilslutte sig en central organisation, som kan opfylde deres forpligtelser vedrørende det udvidede producentansvar på deres vegne.

(14)Det bør ikke desto mindre være muligt at fritage produkter fra forpligtelserne vedrørende udvidet producentansvar, hvis produkterne markedsføres i små mængder, dvs. mindre end 2 ton produkter, da den forhøjede administrative byrde for producenten i sådanne tilfælde ville være uforholdsmæssig i forhold til de miljømæssige fordele. Fritagelse bør også være mulig, når producenten kan påvise, at der ikke genereres forurenende mikrostoffer, når et produkt er udtjent. Det kan f.eks. være tilfældet, når det kan påvises, at restprodukterne er hurtigt bionedbrydelige i spildevandet og miljøet eller ikke når frem til rensningsanlæggene for byspildevand. Kommissionen bør tillægges beføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at fastsætte de detaljerede kriterier til identifikation af de markedsførte produkter, som ikke genererer forurenende mikrostoffer i spildevand, når de er udtjent. Ved udarbejdelsen af disse kriterier bør Kommissionen inddrage videnskabelige eller andre tilgængelige tekniske oplysninger, herunder relevante internationale standarder.

(13)Den kvaternære rensning, der er nødvendig for at fjerne forurenende mikrostoffer fra byspildevand, vil medføre yderligere omkostninger såsom omkostninger til overvågning og nyt avanceret udstyr, der skal installeres i nogle rensningsanlæg for byspildevand. For at dække disse ekstraomkostninger og i overensstemmelse med princippet om, at forureneren betaler, jf. artikel 191, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), er det afgørende, at producenter, der markedsfører produkter, der indeholder stoffer, der forekommer som forurenende mikrostoffer fra udtjente produkter i byspildevand, påtager sig ansvaret for den yderligere rensning, der er nødvendig for at fjerne disse stoffer. Et system med udvidet producentansvar er det mest hensigtsmæssige middel hertil, da det begrænser den finansielle indvirkning på skatteyderne og vandtaksterne og samtidig giver et incitament til at udvikle grønnere produkter. Rester af lægemidler og kosmetiske produkter er i øjeblikket de vigtigste kilder til forurenende mikrostoffer i det byspildevand, der kræver yderligere rensning (kvaternær rensning). Det udvidede producentansvar bør derfor omfatte disse to produktgrupper.

(12)For at sikre, at udledningerne fra rensningsanlæg til stadighed opfylder kravene i forbindelse med sekundær, tertiær og kvaternær rensning, bør der udtages prøver i overensstemmelse med kravene i dette direktiv, og disse prøver bør overholde de parameterværdier, som fastsættes heri. For at tage hensyn til eventuelle tekniske variationer i prøveresultaterne bør der fastsættes et maksimalt antal prøver, der kan tillades at falde uden for parameterværdierne.

(11)Den nyeste videnskabelige viden, der ligger til grund for flere af Kommissionens strategier, peger på behovet for foranstaltninger, der kan løse problemerne med forurenende mikrostoffer, som nu findes i alle vandområder i Unionen. Nogle af disse forurenende mikrostoffer er farlige for folkesundheden og miljøet, selv i små mængder. Der bør derfor indføres en yderligere rensning, dvs. kvaternær rensning, for at sikre, at et bredt spektrum af forurenende mikrostoffer fjernes fra byspildevandet. Kvaternær rensning bør først og fremmest fokusere på forurenende organiske mikrostoffer, som udgør en betydelig del af forureningen, og for hvilke teknologierne til at fjerne dem allerede findes. Kravet om rensning bør følge af forsigtighedsprincippet kombineret med en risikobaseret tilgang. Derfor bør alle rensningsanlæg for byspildevand med 100 000 PE og derover sørge for kvaternær rensning, da disse anlæg udleder en betydelig andel af de forurenende mikrostoffer i miljøet, og da fjernelse på en sådan skala af forurenende mikrostoffer i rensningsanlæg for byspildevand er omkostningseffektiv. For byområder med mellem 10 000 PE og 100 000 PE bør medlemsstaterne pålægges at anvende kvaternær rensning for områder, der er udpeget som følsomme over for forurenende mikrostoffer, på grundlag af klare kriterier, som bør præciseres. Sådanne områder bør omfatte steder, hvor renset byspildevand udledes til et vandområde med lavt fortyndingsforhold, eller hvor vandrecipienten anvendes til produktion af drikkevand eller som badevand. For at blive fritaget for kravet om kvaternær rensning for et byområde med mellem 10 000 PE og 100 000 PE bør medlemsstaterne afkræves bevis for, at der på grundlag af en standardiseret risikovurdering ikke er nogen risiko for miljøet eller folkesundheden. For at give medlemsstaterne tilstrækkelig tid til at planlægge og opbygge den nødvendige infrastruktur bør kravet om kvaternær rensning tages i anvendelse gradvist frem mod 2040 med klare midlertidige mål.

(10)Tertiær rensning bør også være obligatorisk i byområder med 10 000 PE og derover, hvor der udledes til områder, der er udsat for eller er i fare for eutrofiering. For at sikre, at bestræbelserne på at begrænse eutrofiering koordineres på vandområdeniveau for hele afstrømningsområdet, bør de områder, hvor eutrofiering ifølge de foreliggende data er et problem, opføres i dette direktiv. For at sikre sammenhæng med den relevante EU-lovgivning bør medlemsstaterne desuden identificere andre områder på deres nationale område, der er udsat for eller er i fare for eutrofiering, navnlig på grundlag af data indsamlet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/56/EF og Rådets direktiv 91/676/EØF. Skærpelse af grænseværdierne, en mere sammenhængende og omfattende kortlægning af de områder, der er følsomme over for eutrofiering, og forpligtelsen til at foretage tertiær rensning på alle store anlæg vil tilsammen bidrage til at begrænse eutrofieringen. Da dette vil kræve yderligere investeringer på nationalt plan, bør medlemsstaterne have tilstrækkelig tid til at etablere den nødvendige infrastruktur.

(9)Evalueringen viste, at gennemførelsen af direktiv 91/271/EØF medførte betydelige reduktioner af kvælstof- og phosphoremissionerne. Ikke desto mindre er rensningsanlæg for byspildevand ifølge evalueringen fortsat en vigtig forureningsvej for disse stoffer, hvilket direkte medfører eutrofiering af vandområder og have i Unionen. En del af denne forurening kan undgås, da teknologiske fremskridt og bedste praksis har demonstreret, at de grænseværdier, der er fastsat i henhold til direktiv 91/271/EØF for kvælstof og phosphor, er forældede og bør skærpes. Tertiær rensning bør systematisk pålægges alle rensningsanlæg for byspildevand med 100 000 PE og derover, da sådanne anlæg udgør en betydelig resterende kilde til udledning af kvælstof og phosphor.

(8)For at sikre, at de integrerede planer for forvaltning af byspildevand er omkostningseffektive, er det vigtigt, at de er baseret på bedste praksis fra de byområder, der er længst fremme. Derfor bør de mulige foranstaltninger baseres på en grundig analyse af de lokale forhold og bør tage udgangspunkt i en forebyggende tilgang, der sigter mod at begrænse opsamlingen af uforurenet regnvand og optimere anvendelsen af eksisterende infrastrukturer. Med en præference for en "grøn" udvikling bør ny grå infrastruktur kun overvejes, hvor det er absolut nødvendigt. For at beskytte folkesundheden og miljøet, navnlig kyst- og havmiljøet, mod de negative konsekvenser af udledning af utilstrækkeligt renset byspildevand bør der anvendes sekundær rensning for alle udledninger af byspildevand fra byområder med 1 000 PE og derover.

(7)Ved nedbør udgør overløb efter voldsomt uvejr og byafløb en betydelig resterende kilde til udledning af forurening i miljøet. Disse udledninger forventes at stige på grund af den kombinerede virkning af urbaniseringen og den gradvise ændring i nedbørsmønstrene som følge af klimaændringerne. Løsninger, der skal reducere forureningen fra denne kilde, bør udvikles på lokalt plan under hensyntagen til særlige lokale forhold. De bør baseres på en integreret kvantitativ og kvalitativ forvaltning af byområdernes vandressourcer. Medlemsstaterne bør derfor sikre, at der på lokalt plan udarbejdes integrerede planer for forvaltning af byspildevand for alle byområder med 100 000 PE og derover, da disse byområder står for en betydelig del af den udledte forurening. Desuden bør der også udarbejdes integrerede planer for forvaltning af byspildevand for byområder med mellem 10 000 PE og 100 000 PE, hvor overløb efter voldsomt uvejr eller byafløb udgør en risiko for miljøet eller folkesundheden.

(6)Undtagelsesvis bør medlemsstaterne, hvis det kan påvises, at etableringen af et centraliseret kloaknet til byspildevand ikke vil gavne miljøet eller vil medføre urimeligt store udgifter, have mulighed for at anvende individuelle systemer til rensning af byspildevand, så længe de sikrer samme rensningsgrad som sekundær og tertiær rensning. Med henblik herpå bør medlemsstaterne oprette nationale registre over de individuelle systemer, der anvendes på deres nationale område, og træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at sådanne systemer er udformet på passende vis, at systemerne vedligeholdes korrekt, og at overholdelsen af kravene kontrolleres regelmæssigt. Medlemsstaterne bør navnlig sikre, at de individuelle systemer, der anvendes til opsamling og opbevaring af byspildevand, er tætte og impermeable, at systemerne overvåges og kontrolleres med regelmæssige og faste mellemrum.

(4)Små byområder udøver et betydeligt pres på 11 % af overfladevandområderne i Unionen. For bedre at bekæmpe forureningen fra sådanne byområder og forhindre, at urenset byspildevand udledes til miljøet, bør dette direktivs anvendelsesområde omfatte alle byområder med 1 000 personækvivalenter (PE) og derover.

(3)Kommissionen foretog i 2019 en evaluering af Rådets direktiv 91/271/EØF som led i programmet for målrettet og effektiv regulering ("evalueringen"). Efter dette forløb stod det klart, at der var behov for at ajourføre visse bestemmelser i direktivet. Der blev identificeret tre vigtige kilder til resterende forureningsbelastning fra byspildevand, der kan undgås, nemlig overløb efter voldsomt uvejr og byafløb, potentielt defekte individuelle systemer (dvs. systemer til rensning af husspildevand, der ikke tilledes kloaknet) og små byområder, der i øjeblikket ikke er fuldt omfattet af direktiv 91/271/EØF. Disse tre forureningskilder medfører et betydeligt pres på overfladevandområder i Unionen. Desuden fremhævede evalueringsrapporten også behovet for at forbedre gennemsigtigheden og forvaltningen af de aktiviteter, der er knyttet til byspildevand, behovet for at udnytte de muligheder, som spildevandssektoren har for at udnytte sit potentiale for udvikling af vedvarende energi og tage konkrete skridt i retning af energineutralitet som et bidrag til klimaneutralitet, og behovet for at harmonisere overvågningen af byspildevand for sundhedsparametre, såsom covid-19-virusset og dets varianter, som støtte for folkesundhedsforanstaltninger.

(2)Med direktiv 91/271/EØF fastsættes de retlige rammer for opsamling, rensning og udledning af byspildevand og for udledning af bionedbrydeligt spildevand fra visse industrisektorer. Dets formål er at beskytte miljøet mod negative påvirkninger fra utilstrækkeligt rensede udledninger af byspildevand. Nærværende direktiv bør have samme formål og samtidig bidrage til beskyttelsen af folkesundheden, f.eks. når byspildevand udledes i badevand eller i vandområder, der anvendes til indvinding af drikkevand, eller når byspildevand fungerer som indikator for folkesundhedsrelevante parametre. Det bør også have til formål at forbedre adgangen til sanitet og til vigtige oplysninger om forvaltningen af opsamling og rensning af byspildevand. Endelig bør dette direktiv bidrage til den gradvise eliminering af drivhusgasemissioner fra opsamling og rensning af byspildevand, navnlig ved yderligere at reducere kvælstofemissionerne, men også ved at fremme energieffektiviteten og produktionen af vedvarende energi, og dermed bidrage til 2050-målet om klimaneutralitet, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1119.

der er behov for overvågning af rensningsanlæg, vandrecipienter og bortskaffelsen af slam for at sikre, at miljøet beskyttes mod negativ påvirkning fra spildevandsudledning;

for at forebygge negative påvirkninger af miljøet som følge af udledning af utilstrækkeligt renset byspildevand er der et generelt behov for sekundær rensning af byspildevand;

Målene skal omfatte: i) et vejledende mål om, at overløb efter voldsomt uvejr ikke udgør mere end 1 % af et års opsamlet byspildevandsvolumen og -belastning, beregnet under tørre vejrforhold og ii) udfasning af udledninger af urenset byafløb gennem separate kloaksystemer, medmindre det påvises, at de er af tilstrækkelig kvalitet til ikke at have negative virkninger på recipientvandets kvalitet.

Dette bilag indeholder en oversigt over minimumsindholdet af de integrerede planer for forvaltning af byspildevand, der udarbejdes i henhold til artikel 5. Disse planer skal omfatte en analyse af udgangssituationen for afvandingsområdet for rensningsanlægget for byspildevand, fastlæggelse af mål for nedbringelse af forureningen som følge af overløb efter voldsomt uvejr og byafløb for dette område samt fastlæggelse af de foranstaltninger, der skal træffes for at nå disse mål.

Denne del A svarer til de tidligere bilag II-kriterier for udpegning af "følsomme områder", som er blevet opretholdt og ajourført. Der er også tilføjet en liste over områder, som medlemsstaterne har udpeget som følsomme over for eutrofiering.

Forpligtelsen til at anvende passende rensning af byspildevand før udledning betyder, at medlemsstaterne skal overholde gældende EU-lovgivning, så relevansen af denne bestemmelse er derfor (juridisk) begrænset. Målet om at sikre en passende rensning af byspildevand inden den 31. december 2027 opretholdes kun for Mayottes vedkommende som en overgangsbestemmelse.

Der indføres en ny artikel om erstatning, som har til formål at sikre, at den berørte offentlighed i tilfælde af sundhedsskade, der helt eller delvist kan tilskrives en overtrædelse af nationale foranstaltninger vedtaget i medfør af dette direktiv, kan kræve og opnå erstatning for denne skade fra de relevante kompetente myndigheder og, hvis de er identificeret, de fysiske eller juridiske personer, der er ansvarlige for overtrædelsen.

Artiklen er blevet ændret. Forpligtelsen til at udarbejde et nationalt gennemførelsesprogram for dette direktiv opretholdes, og programmets minimumsindhold fastsættes. Disse programmer skal mindst omfatte i) en vurdering af, i hvor høj grad direktivet er gennemført i forhold til dets forskellige forpligtelser, ii) identifikation og planlægning af de investeringer, der er nødvendige for gennemførelsen, iii) et skøn over de investeringer, der er nødvendige for at renovere eksisterende infrastrukturer til rensning af byspildevand og iv) identifikation af potentielle kilder til finansiering.

I henhold til denne artikel skal medlemsstaterne oprette datasæt til indsamling af data, der er relevante for byspildevand i henhold til dette direktiv. Dette kan f.eks. opnås ved at overvåge de parametre, der er anført i bilagene til dette direktiv, antimikrobiel resistens, relevante sundhedsparametre osv., men også parametre for foranstaltninger, der træffes for at sikre adgang til sanitet osv.

Dette er en ny artikel. Bestemmelserne om rapportering forenkles og erstattes af et nyt system, som ikke indebærer egentlig rapportering, men derimod regelmæssig ajourføring af et nationalt datasæt, der er tilgængeligt for Det Europæiske Miljøagentur og Kommissionen. Dette vil sikre, at systemet effektiviseres ved at undgå store forsinkelser mellem indsamlingen af data og deres indberetning.

Denne artikel er blevet ajourført. Slam skal nu renses, genanvendes og nyttiggøres, når det er hensigtsmæssigt, i overensstemmelse med affaldshierarkiet som defineret i affaldsrammedirektivet og kravene i direktivet om slam fra rensningsanlæg, og det skal bortskaffes i overensstemmelse med kravene i affaldsrammedirektivet. For at sikre høje nyttiggørelsesrater, navnlig for kritiske stoffer såsom phosphor, vil Kommissionen få mandat til at fastsætte minimumsnyttiggørelsesrater.

Dette er en ny artikel. Medlemsstaterne har pligt til at vurdere de risici, som udledning af byspildevand medfører for miljøet og menneskers sundhed, og om nødvendigt træffe yderligere foranstaltninger ud over dette direktivs minimumskrav for at imødegå disse risici. Disse foranstaltninger bør, hvor det er relevant, omfatte opsamling og rensning af spildevand fra byområder med mindre end 1 000 PE, anvendelse af tertiær eller kvaternær rensning i byområder med under 10 000 PE og yderligere foranstaltninger til at reducere forureningen fra regnvand i byområder med under 10 000 PE.

Med denne nye artikel indføres et nationalt overvågningssystem for byspildevand til overvågning af relevante folkesundhedsparametre i byspildevand. Med henblik herpå skal medlemsstaterne senest den 1. januar 2025 oprette en koordineringsstruktur mellem de myndigheder, der er ansvarlige for folkesundhed og de myndigheder, der er ansvarlige for rensning af byspildevand. Denne struktur afgør overvågningens parametre, hyppighed og metode.

Stk. 1 er blevet ajourført (ny nummerering). Stk. 2 er blevet ændret for at sikre, at de krav, der er fastsat på nationalt plan for disse udledninger, mindst svarer til de i bilag I, del B, angivne krav.

Denne artikel er blevet ændret for at sikre, at de kompetente myndigheder, inden de giver særlige godkendelser til udledning af industrispildevand til kloaknet, hører operatørerne af rensningsanlæg for byspildevand, der er berørt af disse udledninger. Desuden skal der sikres regelmæssig overvågning af industrispildevand ved rensningsanlægs indløb og afløb, således at der kan træffes passende foranstaltninger til at identificere og imødegå eventuelle kilder til forurening. Disse omfatter om nødvendigt inddragelse af den særlige godkendelse.

Denne artikel er blevet ændret en smule: der tilføjes et nyt stk. 2, som kræver, at Kommissionen om nødvendigt inviteres til at deltage i drøftelser mellem medlemsstaterne. Stk. 1 er blevet ændret for at tilføje en forpligtelse til øjeblikkelig meddelelse i tilfælde af tilfældig forurening for at tage hensyn til den nylige Oder-hændelse.

Denne nye artikel indfører en forpligtelse om energineutralitet på nationalt plan for alle rensningsanlæg over 10 000 PE. Senest den 31. december 2040 skal medlemsstaterne sikre, at den samlede årlige mængde vedvarende energi, der produceres på nationalt plan af alle rensningsanlæg for byspildevand, svarer til den samlede årlige energimængde, der forbruges af alle sådanne rensningsanlæg. For at bidrage til at nå dette mål vil der regelmæssigt blive gennemført energisyn af rensningsanlæg for byspildevand med særligt fokus på at identificere og udnytte potentialet for biogasproduktion, samtidig med at udledningen af methan reduceres.

Denne nye artikel indfører en forpligtelse til at anvende yderligere rensning af byspildevand for at fjerne det bredest mulige spektrum af forurenende mikrostoffer. Denne rensning skal senest den 31. december 2035 anvendes på alle rensningsanlæg for byspildevand, der modtager en belastning på mindst 100 000 PE. Senest den 31. december 2040 skal den også anvendes for alle byområder med en PE på mellem 10 000 og 100 000 i områder, hvor koncentrationen eller akkumuleringen af forurenende mikrostoffer udgør en risiko for menneskers sundhed eller miljøet. Medlemsstaterne skal udpege disse områder på deres nationale område i overensstemmelse med kriterierne i denne artikel.

Medlemsstaterne skal udpege de områder, der er følsomme over for eutrofiering på deres nationale område, ved at ajourføre deres nuværende liste over "følsomme områder", der er udarbejdet i henhold til den tidligere artikel 5. De øvrige forpligtelser i denne artikel er blevet opretholdt og ajourført.

De væsentlige forpligtelser i denne artikel er blevet ændret, således at tertiær rensning nu er obligatorisk for alle større anlæg, der modtager en belastning på 100 000 PE eller derover. Tertiær rensning vil også skulle anvendes på udledninger fra byområder med mellem 10 000 og 100 000 PE i de områder, som medlemsstaterne har udpeget som følsomme over for eutrofiering.

Denne nye artikel indfører en forpligtelse til at udarbejde lokale integrerede planer for forvaltning af byspildevand for at bekæmpe forurening fra regnvand (byafløb og overløb efter voldsomt uvejr). Planernes skematiske indhold og mål, som skal tilpasses de lokale forhold, er baseret på den aktuelle bedste praksis og er nærmere beskrevet i bilag V. Der skal udarbejdes planer for alle byområder på 100 000 PE eller derover og for alle byområder på mellem 10 000 og 100 000 PE, hvor overløb efter voldsomt uvejr eller byafløb udgør en risiko for miljøet eller menneskers sundhed.

Forpligtelsen til at etablere kloaknet for byspildevand udvides til at omfatte alle byområder med 1 000 PE eller derover. Der indføres en ny forpligtelse til at sikre, at husholdninger tilsluttes kloaknet, hvor sådanne findes.

Der kan forventes en første tilbundsgående evaluering af det reviderede direktiv i 2030, hvor de fleste investeringer i større anlæg burde være foretaget. Denne første evaluering vil gøre det muligt at vurdere det reviderede direktivs succes og de resterende udfordringer i forbindelse med dets gennemførelse. Om nødvendigt kan der overvejes afhjælpende foranstaltninger for at sikre fuld gennemførelse af det reviderede direktiv. Endnu en evaluering kunne overvejes inden 2040 med henblik på at forberede en eventuel revision af direktivet.

Andre data vil blive anvendt til specifikt at måle virkningerne af direktivet om rensning af byspildevand. Disse omfatter navnlig data indsamlet under vandrammedirektivet og havrammedirektivet om vandkvaliteten i vandrecipienter (floder, søer og have). Bilag 10 til konsekvensanalysen indeholder yderligere oplysninger om mulige parametre, der skal indberettes for at vurdere overholdelsen og måle direktivets succes.

I overensstemmelse med konklusionerne af Refit-evalueringen vil der blive indført visse præciseringer og forenklinger i det reviderede direktiv. Dette er f.eks. tilfældet for regnvand og egnede individuelle systemer, hvor de nye krav vil præcisere, hvad der forventes af medlemsstaterne. Nogle forældede artikler vil blive fjernet fra teksten, f.eks. muligheden for at udpege "mindre følsomme" områder eller for at reducere kravene i kystzoner — begge muligheder er kun blevet anvendt i én region i én medlemsstat. Der blev også gjort en indsats for at begrænse rapporteringen til væsentlige elementer, som vil blive anvendt til at vurdere overholdelsen eller spore fremskridt med emissionsreduktioner. Disse bestræbelser kombineret med brugen af digitale værktøjer forventes at begrænse den administrative byrde og samtidig forbedre kvaliteten og aktualiteten af de indsamlede data.

Industrisektoren for vand- og rensningsteknologi vil drage direkte fordel af strengere standarder og af foranstaltninger til at udvide direktivets anvendelsesområde til mindre byområder, optimere driften og reducere energiforbruget og drivhusgasemissionerne. Den foretrukne løsning vil medføre nye forretningsmuligheder for at udvikle nye rensningsteknikker og samtidig reducere energiforbruget og drivhusgasemissionerne. Innovationen vil blive styrket, hvilket vil bevare en komparativ fordel for EU's vandindustri. Producenterne af personlige plejeprodukter og medicinalindustrien vil skulle oprette nye producentansvarsorganisationer og finansiere disses aktiviteter. Disse industrier vil kunne vælge enten at lægge disse nye omkostninger til prisen på deres produkter (en stigning på højst 0,59 %) eller at reducere deres fortjenstmargener på dem (gennemsnitlig maksimal virkning på 0,7 %).

Med hensyn til, hvem der er berørt, er spildevandsoperatørerne ansvarlige for opsamling, rensning, overvågning og korrekt udledning af spildevandsstrømme. En ændring af direktivet om rensning af byspildevand vil have direkte indvirkning på dem. Der vil være behov for yderligere investeringer, navnlig for at forbedre forvaltningen af næringsstoffer, men også for at kunne rense for forurenende mikrostoffer. Der vil også være behov for investeringer i energineutralitet, selv om disse investeringer vil være rentable på mellemlang/lang sigt.

·Fra 2040 vil de samlede omkostninger beløbe sig til 3,848 mia. EUR om året, hvilket er lavere end de forventede værdiskabende fordele (6,643 mia. EUR om året i 2040). Denne konklusion gælder på EU-plan, men også for hver medlemsstat. Ekstraomkostningerne forventes at blive dækket af en kombination af vandtakster (51 %), offentlige budgetter (22 %) og den nye ordning for producentansvar (27 %) med rensning for forurenende mikrostoffer.

·Med hensyn til vandforurening vil den samlede forurening sammenlignet med referencescenariet blive reduceret med 4,8 mio. PE (eller 105 014 ton) for BOD, 56,4 mio. PE for kvælstof (eller 229 999 ton), 49,6 mio. PE (eller 29 678 ton) for phosphor, 77,4 mio. PE for den toksiske belastning med forurenende mikrostoffer og 24,8 mio. PE for E. Coli. Udledningen af mikroplast vil blive reduceret med 9 %, hovedsagelig gennem foranstaltninger til forbedring af forvaltningen af regnvand.

2040 blev valgt som frist for at give medlemsstaterne tilstrækkelig tid til at foretage de nødvendige investeringer. Der vil blive medtaget foreløbige mål for at sikre en gradvis gennemførelse af direktivet og sikre, at der gribes ind på et tidligt tidspunkt i tilfælde af forsinkelser i nogle medlemsstater.

Der vil senest i 2040 blive fastsat et mål på nationalt plan om energineutralitet for alle rensningsanlæg på over 10 000 PE i overensstemmelse med den bedste praksis, der allerede anvendes i nogle medlemsstater — mere specifikt skal den energi, der forbruges i sektoren, svare til produktionen af vedvarende energi fra sektoren — og derfor kræves der energisyn for alle anlæg over 10 000 PE.

Medlemsstaterne vil skulle foretage en bedre overvågning og spore industriel forurening allerede ved forureningskilderne. Formålet er at øge mulighederne for at genanvende slam og renset vand og mindske risikoen for, at stoffer, der ikke kan fjernes, udledes i miljøet, og at rensningsanlæg ikke fungerer korrekt.

Der vil blive fastsat et system for producentansvar rettet mod lægemidler og personlige plejeprodukter — de to vigtigste kilder til skadelige forurenende mikrostoffer — for at dække de ekstra omkostninger til rensning for forurenende mikrostoffer og tilskynde til markedsføring af mindre skadelige produkter i EU.

Der vil blive fastsat nye grænseværdier for forurenende mikrostoffer, hvor det er nødvendigt med yderligere rensning. Dette kommer til at gælde først for alle store anlæg og derefter for anlæg på over 10 000 PE, hvor der er en risiko for miljøet eller folkesundheden på grundlag af klare og enkle kriterier.

Udledningen af næringsstoffer vil blive yderligere reduceret med strengere grænseværdier for rensning af kvælstof og phosphor. Disse nye standarder vil blive systematisk anvendt på alle større anlæg over 100 000 PE, men også på alle anlæg over 10 000 PE, der er beliggende i områder, hvor eutrofiering fortsat er et problem.

For at reducere forureningen fra regnvand vil medlemsstaterne skulle udarbejde og gennemføre planer for integreret vandressourceforvaltning i alle store byområder og i de byområder med over 10 000 PE, hvor der er en risiko for miljøet. Forebyggende foranstaltninger vil blive prioriteret, herunder grøn infrastruktur, og optimering af de eksisterende opsamlings-, opbevarings- og rensningssystemer gennem bedre udnyttelse af digitaliseringen baseret på klart definerede standarder og specifikationer.

Løsningsmodellernes virkninger blev vurderet ved hjælp af en model, der er udviklet af Det Fælles Forskningscenter, og som allerede er udviklet og anvendt til Refit-evalueringen. Et referencescenarie (under forudsætning af, at det eksisterende direktiv overholdes fuldt ud med yderligere frister for nogle medlemsstater) og et maksimalt gennemførligt scenarie blev udviklet som sammenligningsgrundlag.

For nogle spørgsmål viste høringen, at mulighederne er begrænsede — f.eks. for ikke-centraliserede anlæg (dvs. egnede individuelle systemer), gennemsigtighed eller overvågning af sundhedsparametre. Med hensyn til andre problemer (store regnvandsmængder eller energiforbrug) blev der i overensstemmelse med nærhedsprincippet indbygget tilstrækkelig fleksibilitet til at gøre det muligt at udforme de mest omkostningseffektive løsninger på lokalt plan.

For hvert problem, der blev påpeget i forbindelse med evalueringen, blev de politiske løsningsmodeller identificeret på grundlag af bedste praksis i medlemsstaterne og en grundig høring af interessenterne. Løsningsmodeller, der ikke fik opbakning fra interessenterne eller var for komplekse at gennemføre, blev forkastet på et tidligt tidspunkt. Der blev udviklet forskellige ambitionsniveauer, der spænder fra lavt ambitionsniveau (foranstaltninger, der kun anvendes på større anlæg) til højt ambitionsniveau (samme foranstaltninger, men også for mindre anlæg) med et mellemliggende ambitionsniveau baseret på en risikobaseret tilgang (foranstaltninger, der kun træffes, hvis der er en risiko for miljøet eller folkesundheden).

Til støtte for konsekvensanalysen blev der tildelt to støttekontrakter til eksterne konsulenter, én til den generelle konsekvensanalyse og en anden til vurdering af gennemførligheden af et system for udvidet producentansvar for forurenende mikrostoffer.

Dybdegående høring af medlemsstaterne: der blev afholdt en særlig høring af hver enkelt medlemsstat i 2020 for at fastlægge et solidt referencescenarie og indsamle dokumentation om bedste praksis. For hvert land blev der udfyldt et datablad med den hypotese, som Det Fælles Forskningscenter havde til hensigt at anvende i forbindelse med udarbejdelsen af modellen. Alle medlemsstater bidrog med ad hoc-input under denne høring.

Støtte fra Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD): GD ENV samarbejdede med OECD om at udvikle en gavnlighedsmetode for konsekvensanalysen. OECD har også udarbejdet flere rapporter til støtte for Refit-evalueringen. Desuden fremlagde OECD en analyse af spørgsmålene vedrørende gennemsigtighed og forvaltning.

Høring af ad hoc-eksperter: under ledelse af Det Fælles Forskningscenter og Generaldirektoratet for Miljø (GD ENV) blev minikonsortiet af eksperter hørt om specifikke politiske spørgsmål (egnede individuelle systemer, antimikrobiel resistens, fælles kloakoverløb og byafløb, næringsstoffer, mikroplast og drivhusgasemissioner). For hvert emne blev der udarbejdet en rapport, som blev anvendt direkte i konsekvensanalysen eller til at forbedre Det Fælles Forskningscenters model. Alle rapporter forventes offentliggjort i de kommende måneder.

Energisyn fik bred støtte, mens EU-baserede mål for energineutralitet i mindre grad blev støttet af medlemsstater eller lokale myndigheder end af andre interessenter. Yderligere feedback fra de vigtigste repræsentanter for vandindustrien viste vilje til at inkludere både energi- og klimaneutralitetsmål med en kortere frist (2030) end den, der er fastsat i denne rapport. De fleste medlemsstater, der er førende på området, støttede klart et EU-dækkende mål svarende til deres eget mål. Endelig udbad interessenterne sig mere klarhed om visse aspekter såsom kriterierne for udpegning af "følsomme" områder, der er udsat for eutrofiering.

Der var f.eks. bred enighed blandt interessenterne om behovet for at tage fat på problemet med forurenende mikrostoffer i spildevand. Bortset fra nogle interessenter fra erhvervslivet (en del af den kemiske og farmaceutiske industri) støttede alle interessenter, herunder vandrelaterede virksomheder, kravet om at fjerne forurenende mikrostoffer. De fleste interessenter insisterede ligeledes på vigtigheden af foranstaltninger ved forureningskilden, men også på behovet for bedre at anvende princippet om, at forureneren betaler, ved at gøre producenterne økonomisk ansvarlige for de omkostninger, der er forbundet med den yderligere rensning, der er nødvendig for at fjerne forurenende mikrostoffer. Det udvidede producentansvar fik bred opbakning fra de fleste interessenter, undtagen fra medicinalindustrien og den kemiske industri, som generelt ikke går ind for et sådant system, men i stedet argumenterer for, at det finansielle ansvar enten bør deles af alle aktører i kæden (fra industri til forbrugere) eller overtages af de offentlige myndigheder.

Medlemsstaterne er blevet hørt ved flere lejligheder. Et særligt møde med eksperter fra medlemsstaterne hjalp med at identificere bedste praksis og gode muligheder ved processens begyndelse. Dette blev afsluttet i 2020 med en særlig høring af hver medlemsstat for at opbygge et solidt udgangspunkt (se nedenfor). Derudover blev der afholdt fire tematiske onlineworkshops i 2021 om i) overvågning og rapportering, ii) spildevand og slam, iii) omkostninger og fordele og iv) integreret vandovervågning. Der blev afholdt en virtuel afsluttende konference for interessenter den 26. oktober 2021 for at præsentere løsningsmodellerne og de første resultater af konsekvensanalysen (312 deltagere fra 226 organisationer i 27 medlemsstater).

Evalueringen og derefter konsekvensanalysen blev underkastet en grundig høringsproces, der omfattede en række forskellige høringsaktiviteter som beskrevet i høringsstrategien. De metoder, der blev udvalgt til høring af interessenter, bestod af halvstrukturerede interviews, interaktive workshopper og en bred offentlig onlinehøring for at nå ud til en bred vifte af interessenter om en række emner og en skriftlig høring om faktuelle oplysninger og antagelser med henblik på modelkonstruktion. Der blev afholdt en afsluttende konference for interessenter for at indhente synspunkter om de forskellige politiske løsningsmodeller, som Kommissionen har foreslået.

Vurderingen af EU-merværdien, som omfattede en vurdering af, om direktivet om rensning af byspildevand er i overensstemmelse med nærhedsprincippet, viste bred anerkendelse blandt interessenterne af, at direktivet stadig er nødvendigt, og at det ville have negative virkninger at trække det tilbage. Direktivet støtter beskyttelsen af ca. 60 % af EU's grænseoverskridende vandområder mod de negative virkninger af spildevandsudledninger. Endelig blev der i evalueringen identificeret forskellige muligheder for at forenkle og for at udnytte digitaliseringen bedre, og de blev medtaget i revisionen af direktivet.

Analysen af relevans og effektivitet viste, at der er behov for fortsat indgriben, ikke mindst fordi uhensigtsmæssigt renset eller urenset byspildevand stadig er en af hovedårsagerne til, at EU's vandområder ikke opnår i det mindste en god tilstand i henhold til vandrammedirektivet. Desuden ser det videnskabelige samfund, de politiske beslutningstagere og den brede offentlighed den voksende evidens for forurenende stoffer, der giver anledning til stigende bekymring, herunder forurenende mikrostoffer såsom lægemidler og mikroplast i vandområder, som et stadig mere væsentligt spørgsmål.

Vurderingen viste, at direktivet overordnet set er internt sammenhængende. Direktivet om rensning af byspildevand fungerer generelt i synergi med anden EU-lovgivning og bidrager i høj grad til at nå målene i vandrammedirektivet, badevandsdirektivet og drikkevandsdirektivet. Der er begrænset overlap med hensyn til aktiviteter der er omfattet både af direktivet om rensning af byspildevand og direktivet om industrielle emissioner. Generelt er der heller ingen problemer med sammenhæng med nyere EU-politikker, men der kan dog være et vist råderum til at forbedre sammenhængen mellem direktivet om rensning af byspildevand og klima- og energipolitikkerne.

Når det var nødvendigt for at nå frem til optimale lokale løsninger, blev fleksibiliteten overladt til de nationale eller lokale myndigheder. Dette er f.eks. tilfældet med målet om energineutralitet eller med hensyn at reducere emissioner fra regnvand takket være planer for integreret vandressourceforvaltning.

·indførelse af en risikobaseret tilgang for de fleste af de foreslåede foranstaltninger, som vil bidrage til at sikre, at der investeres der, hvor der er behov for det.

·reduktion af den administrative byrde og håndhævelse: ved kun at fokusere på et begrænset antal anlæg eller byområder kan der opnås betydelige resultater med hensyn til nøgleparametre såsom forureningsreduktion, energiforbrug og drivhusgasemissioner, samtidig med at den administrative byrde holdes på et forholdsmæssigt niveau, og der sikres en høj grad af håndhævelse

Endelig viste evalueringen, at EU-standarder var en afgørende drivkraft for udviklingen af en globalt konkurrencedygtig vandindustri i EU. Siden vedtagelsen af direktivet er der blevet skabt en række store globalt førende virksomheder inden for spildevandsrensning, som eksporterer deres tjenester over hele verden. En yderligere modernisering af EU's standarder, f.eks. med nye krav til forurenende mikrostoffer eller energiforbrug, vil stimulere innovation og i sidste ende skabe stordriftsfordele.

Der bør sikres bedre adgang til sanitet for alle, der bor i EU. Der bør også sikres lige adgang for alle til centrale oplysninger (om spildevandsoperatørens økonomiske og miljømæssige resultater). Alle medlemsstater står over for konsekvenserne af klimaændringerne, navnlig for deres hydrologiske regimer. Regnforholdene har ændret sig, hvilket — ud over oversvømmelser — øger risikoen for forurening som følge af urenset regnvand (byspildevand og overløb efter voldsomt uvejr). Også nyfremkomne forurenende stoffer, såsom forurenende mikrostoffer eller mikroplast, er til stede i alle medlemsstater. Dette er også tilfældet for de fleste af de resterende forureningskilder fra byerne, som påvirker vandkvaliteten i alle medlemsstater. Derudover er drivkræfterne bag de identificerede problemer meget ens fra den ene medlemsstat til den anden.

Evalueringen bekræftede også, at EU's indsats har potentiale til yderligere at sikre et ensartet niveau af miljø- og sundhedsbeskyttelse i alle medlemsstater. I løbet af de sidste 30 år med gennemførelsen af direktivet om rensning af byspildevand er kvaliteten af badevandsområder (og dermed turisme og fritidsaktiviteter), af det vand, der bruges til fremstilling af drikkevand, og af vandområder generelt enten blevet bevaret eller i flere tilfælde forbedret. Den nylige covid-19-pandemi har demonstreret medlemsstaternes gensidige afhængighed med hensyn til spredning af virus. En effektiv, hurtig og harmoniseret sporing af patogener i spildevand kan være til gavn for hele EU. Uden en harmoniseret og integreret EU-indsats vil mulighederne for at spore nye virustyper og for at undersøge andre relevante sundhedsparametre i spildevand kun kunne realiseres i nogle få medlemsstater, typisk dem, der er længst fremme.

EU's indsats er fortsat afgørende for at sikre, at en forbedret vandkvalitet i floder, søer, grundvand og have kommer alle mennesker, der bor i EU, til gode. Da 60 % af EU's vandområder er grænseoverskridende, er det nødvendigt at sikre samme beskyttelsesniveau overalt og i samme tempo for at undgå risikoen for, at nogle medlemsstaters indsats går tabt på grund af manglende fremskridt i andre. Evalueringen har vist, at direktivet var en enestående drivkraft for investering i de nødvendige infrastrukturer i de fleste medlemsstater.

Det nuværende direktiv om rensning af byspildevand er baseret på artikel 192, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), der fastsætter, at "Unionens politik på miljøområdet tager sigte på et højt beskyttelsesniveau under hensyntagen til de forskelligartede forhold, der gør sig gældende i de forskellige områder i Unionen. Den bygger på forsigtighedsprincippet og princippet om forebyggende indsats, princippet om indgreb over for miljøskader fortrinsvis ved kilden og princippet om, at forureneren betaler." Indsatsen inden for spildevandsforvaltning skal derfor være i overensstemmelse med disse centrale bestemmelser og ses i lyset af den delte kompetence med medlemsstaterne. Det betyder, at EU kun kan lovgive under behørig hensyntagen til principperne om nødvendighed, nærhed og proportionalitet.

Endelig vil dette forslag bidrage direkte til princip 20 i den europæiske søjle for sociale rettigheder. EU er også engageret i 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling og dens mål for bæredygtig udvikling, i denne sammenhæng navnlig mål 6 om lige adgang til egnet sanitet og hygiejne for alle.

Dette mål er fuldt ud i overensstemmelse med EU's mål om klimaneutralitet som fastsat i den europæiske klimalov kombineret med forordningen om indsatsfordeling, som kræver, at medlemsstaterne reducerer deres drivhusgasemissioner fra sektorer uden for ETS, i overensstemmelse med nationale mål. Det er også i overensstemmelse med det nylige omarbejdede forslag til direktiv om energieffektivitet, som har et årligt reduktionsmål på 1,7 % af energiforbruget for alle offentlige organer, med forslaget fra 2021 om en revision af direktivet om vedvarende energi og med REPowerEU-planen, som sætter et mere ambitiøst mål om 45 % vedvarende energi senest i 2030. Initiativet kan også bidrage til REPowerEU-planens mål om at øge produktionen af biomethan i EU til 35 mia. kubikmeter i 2030 og til Kommissionens forslag COM(2021) 805 fra 2021 til en forordning, der har til formål at reducere metanemissioner .

Den nye geopolitiske virkelighed kræver, at EU drastisk fremskynder omstillingen til ren energi for at bringe sin afhængighed af upålidelige leverandører og prisvolatile fossile brændstoffer til ophør. I overensstemmelse med målene i REPower EU-planen og forslaget til retsakt COM(2022) 222 om ændring af direktivet om vedvarende energi, som udpeger rensningsanlæg for spildevand som "særligt egnede områder", forventes revisionen af direktivet at bidrage direkte til disse mål ved at fastsætte et klart og konkret mål om at opnå energineutralitet i spildevandssektoren senest i 2040. Erfaringerne fra de medlemsstater, der er længst fremme, viser, at dette kan opnås gennem en kombination af foranstaltninger til forbedring af energieffektiviteten i overensstemmelse med princippet om "energieffektivitet først" og gennem produktion af vedvarende energi, navnlig biogas fra slam, som kan erstatte import af naturgas.

Handlingsplanen for den cirkulære økonomi viser klart, at der er behov for en bedre integration af byspildevandssektoren i den cirkulære økonomi. Dette er særlig relevant for direktivet om slam fra rensningsanlæg, som regulerer anvendelsen af slam fra rensningsanlæg i landbruget og har konsekvenser for det forslag til jordbundsbeskyttelse, der blev bebudet i EU's jordbundsstrategi.

Revisionen af direktivet om rensning af byspildevand forventes at reducere udledningen af forurening fra byområder yderligere. I den forstand er det direkte forbundet med revisionen af listerne over forurenende stoffer i henhold til direktivet om miljøkvalitetskrav og grundvandsdirektivet — de to afledte direktiver i vandrammedirektivet, der regulerer de acceptable niveauer af forurenende stoffer i overfladevand og grundvand. Revisionen af direktivet om rensning af byspildevand vil have en positiv indvirkning på de fremtidige revisioner af havstrategirammedirektivet og på revisionen af badevandsdirektivet. Den er også forbundet med revisionen af direktivet om industrielle emissioner og den dertil knyttede revision af E-PRTR-forordningen, da nogle industrielle emissioner opsamles i offentlige kloaknet. Yderligere foranstaltninger, der indgår i revisionen af direktivet om rensning af byspildevand for yderligere at reducere forurenende mikrostoffer, navnlig som følge af brugen af lægemidler og produkter til personlig pleje, vil bidrage til en forsvarlig gennemførelse af kemikaliestrategien med bæredygtighed for øje og lægemiddelstrategien.

Revisionen af direktivet er et af de målbare resultater af handlingsplanen for nulforurening. Hovedformålet er at tackle ovennævnte udfordringer på en omkostningseffektiv måde, samtidig med at direktivet forbliver så enkelt som muligt for at sikre den korrekte gennemførelse og håndhævelse af dets krav.

3. Utilstrækkeligt og uensartet forvaltningsniveau: Evalueringen og OECD-undersøgelser viste, at driftseffektivitet og gennemsigtighed varierer meget fra én operatør til en anden. I en beretning fra Revisionsretten blev det også fremhævet, at princippet om, at forureneren betaler, ikke anvendes i tilstrækkelig grad. Overvågnings- og rapporteringsmetoderne kan forbedres, navnlig gennem yderligere digitalisering. Endelig har den nylige covid-19-krise vist, at spildevand er en meget hurtig og pålidelig kilde til nyttige folkesundhedsdata, hvis de kompetente myndigheder for sundhed og spildevandsforvaltning er velkoordinerede.

2. Tilpasning af direktivet til den europæiske grønne pagt: siden direktivets vedtagelse er der opstået nye samfundsmæssige udfordringer. Med den europæiske grønne pagt er der fastsat ambitiøse politiske mål om at bekæmpe klimaændringer, øge cirkulariteten i EU's økonomi og mindske miljøforringelsen. Der er behov for en yderligere indsats i spildevandssektoren for at: reducere drivhusgasemissionerne (34,45 mio. ton CO2e om året — ca. 0,86 % af EU's samlede emissioner), reducere energiforbruget (ca. 0,8 % af det samlede energiforbrug i EU) og gøre den mere cirkulær ved at forbedre forvaltningen af slam (navnlig ved bedre genvinding af kvælstof og phosphor og eventuelt værdifuldt organisk materiale) og øge sikker genbrug af renset vand.

En hovedårsag til direktivets effektivitet er, at kravene er enkle, hvilket muliggør en enkel håndhævelse. I dag opsamles 98 % af EU's spildevand på passende vis, og 92 % renses på passende vis, selv om enkelte medlemsstater stadig har vanskeligt ved at opnå fuld overholdelse. EU-midler yder vigtig støtte til at hjælpe medlemsstaterne med at foretage de nødvendige investeringer. I gennemsnit afsættes der hvert år 2 mia. EUR til investeringer i vandforsyning og sanitet i EU. Ifølge evalueringen har denne tilgang, der kombinerer håndhævelse og finansiel støtte, bidraget til at sikre en stadig stigende høj grad af overholdelse af direktivet.

Direktivet om rensning af byspildevand blev vedtaget i 1991. Formålet med dette direktiv er at beskytte miljøet mod negative påvirkninger fra spildevandsudledninger fra byområder og bestemte industrier. Medlemsstaterne skal sikre, at spildevand fra alle byområder med over 2 000 indbyggere opsamles og renses i overensstemmelse med EU's minimumsstandarder. Medlemsstaterne skal også udpege "følsomme områder" i henhold til direktivets kriterier, for hvilke der gælder strengere standarder og frister. Desuden aflægger medlemsstaterne hvert andet år rapport om gennemførelsen af direktivet. Disse oplysninger offentliggøres derefter af Kommissionen.

EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 26.10.2022 COM(2022) 541 final BILAG til Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV

om rensning af byspildevand (omarbejdning) {SEC(2022) 541 final} - {SWD(2022) 541 final} - {SWD(2022) 544 final}



🡻 91/271/EØF (tilpasset) ⇨ nyt BILAG 1 REQUIREMENTS FOR URBAN ⌦ WASTEWATER⌫ WASTE WATER A.Collecting systems Collecting systems shall take into account waste water ⌦ wastewater ⌫ treatment requirements. The design, construction and maintenance of collecting systems shall be undertaken in accordance with the best technical knowledge not entailing excessive costs, notably regarding: –volume and characteristics of urban ⌦ wastewater ⌫ waste water, –prevention of leaks, –limitation of pollution of receiving waters due to storm water overflows. B.Discharge from urban waste water ⌦ wastewater ⌫ treatment plants to receiving waters 1. Wastewater ⌦ Wastewater ⌫ treatment plants shall be designed or modified so that representative samples of the incoming wastewater ⌦ wastewater ⌫ and of treated effluent can be obtained before discharge to receiving waters. 2. Discharges from urban waste water ⌦ wastewater ⌫ treatment plants subject to treatment in accordance with Articles 6,4 and 75 ⇨ and 8 ⇦ shall meet the requirements shown in Table 1. 3. Discharges from urban waste water ⌦ wastewater ⌫ treatment plants ⌦ referred to in paragraph 1 and 3 of Article 7 and in Article 8 in accordance with those Articles ⌫ to those sensitive areas which are subject to eutrophication as identified in Annex II.A (a) shall, in addition ⌦ to the requirements referred to in point 2, ⌫ meet the requirements shown in Table 2 of this Annex. ⇩ nyt 4. Discharges from urban wastewater treatment referred to in Article 8(1) and included in the list referred to in Article 8(2) shall, in addition to the requirements referred to in points 2 and 3, meet the requirements set out in Table 3. 5. Authorisations for discharges from urban wastewater treatment plants using plastic biomedia shall include an obligation to permanently monitor and prevent all unintentional biomedia release in the environment.

🡻 91/271/EØF (tilpasset) ⇨ nyt 64. More stringent requirements than those shown ⌦ set out ⌫ in Tables 1, and/or Table 2 ⇨ and 3 ⇦ shall be applied where required ⌦ necessary ⌫ to ensure that the receiving waters satisfy ⌦ fulfil the requirements laid down in Directives 2000/60/EC, 2008/56/EC, 2008/105/EC and 2006/7/EC ⌫ any other relevant Directives. 75. The points of discharge of urban waste water ⌦ wastewater ⌫ shall be chosen, as far as possible, so as to minimize the effects on receiving waters. C.⌦ specific authorisations for discharge of non-domestic wastewater ⌫ Industrial waste water Industrial waste water entering collecting systems and urban waste water treatment plants shall be subject to such pre-treatment as is required in order to: –protect the health of staff working in collecting systems and treatment plants, –ensure that collecting systems, waste water treatment plants and associated equipment are not damaged, –ensure that the operation of the waste water treatment plant and the treatment of sludge are not impeded, –ensure that discharges from the treatment plants do not adversely affect the environment, or prevent receiving water from complying with other Community Directives, –ensure that sludge can be disposed of safety in an environmentally acceptable manner. ⇩ nyt 1. The specific authorisation referred to in Article 14 shall ensure the following: (a)the polluting substances contained in the non-domestic wastewater do not impede the operation of the wastewater treatment plant, do not damage collecting systems, wastewater treatment plants and associated equipment and do not prevent the reuse of treated water and the recovery of sludge; (b)the polluting substances contained in the non-domestic wastewater do not harm the health of the staff working in collecting systems and urban wastewater treatment plants; (c)the polluting substances contained in the non-domestic wastewater can be abated by the urban wastewater treatment plant; (d)where an urban wastewater treatment plant treats discharges from an installation holding a permit referred to in Article 4 of Directive 2010/75/EU, the pollutant load from the discharges of that plant does not exceed the pollutant load that would be discharged if the discharges were released directly from the installation and were compliant with the emission limit values set in accordance with Article 15(3) of that Directive and any additional measures taken in accordance with Article 18 of that Directive; (e)the pollutant load in the discharge from the urban wastewater treatment plant does not deteriorate the good ecological status or potential or good chemical status of the receiving water body and does not prevent that water body from achieving such status, in accordance with the objectives set out in Article 4 of Directive 2000/60/EC.

2. The specific authorisation shall include an annex, which documents the fulfilment of all the conditions set out in point 1. The provisions of the specific authorisations shall be updated in the cases where the characteristics of the non-domestic wastewater, of the urban wastewater treatment plant or of the receiving water body change significantly to ensure that those conditions remain fulfilled. 🡻 91/271/EØF (tilpasset) ⇨ nyt D.Reference methods for monitoring and evaluation of results 1. Member States shall ensure that a monitoring method is applied which ⌦ fulfils the requirements set out in points 2 to 5 ⌫ corresponds at least with the level of requirements described below. Alternative methods to those mentioned ⌦ referred to ⌫ in paragraphs points 2, 3 and 4 may be used provided that it can be demonstrated that equivalent results are obtained. Member States shall provide