Nr. C 232/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 8. 87 
— ægprodukterne skal sendes til behandling i en efter 
dette direktiv autoriseret virksomhed.« 
Det tidligere stk. 3 bliver til stk. 4. 
2.6. Bilag, kapitel V 
2.6.1. Bilag, kapitel V, stk. 6 
ØSU går ind for et klart forbud mod at anvende visse 
udslåningsmetoder, som kan føre til forurening af ægindhol-
det. Den foreslåede tekst er utilstrækkelig, og følgende 
formulering foreslås derfor: 
»... forurene ægindholdet. Det er ikke tilladt at fremstille 
ægprodukter ved at centrifugere eller mase æg. Rester 
af...« 2.6.2. Bilag, kapitel V, stk. 9 
ØSU gør opmærksom på, at der forefindes ægprodukter 
såvel i behandlingsvirksomheder som på pakkerier og pro-
duktionsbedrifter. Eftersom ægprodukter, der er beregnet til 
konsum skal behandles, foreslås det, at ubehandlede ægpro­
dukter, der anvendes til konsum, skal transporteres til en 
autoriseret behandlingsvirksomhed. Dette kræves ikke 
udtrykkeligt i forslaget. Derfor bør første punktum affattes 
således: 
»9. Ægprodukter fra en ikke-autoriseret virksomhed 
skal sendes til behandling på en autoriseret virksomhed, 
hvis: 
a) • 
b) . 
Bruxelles, den 1. juli 1987. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 70/156/EØF om tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil (!) 
(87/C 232/12) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 13. april 1987 under henvisning til 
EØF-Traktatens artikel 100 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det 
nævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser. ØSU udpegede under forberedelsen af arbejdet Francois Perrin-Pelletier til hoved­
ordfører. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 247. plenarforsamling den 1. juli 1987, enstemmigt 
følgende udtalelse: 
ØSU godkender Kommissionens forslag, hvortil der fremsættes følgende bemærkninger: 
1. Indledning 
1.1. Der er et presserende behov for en EF-definition på 
terrængående køretøjer, fordi sådanne køretøjer enten ikke 
defineres eller defineres forskelligt i medlemsstaterne. 
(>) EFT nr. C 108 af 23. 4. 1987. Mangelen på en fælles definiton skaber både alvorlige 
problemer for fabrikanterne og hindringer for handelen med 
disse køretøjer inden for EF. 
1.2. Det foreliggende forslag går ud på, at der i bilag I til 
Rådets direktiv 70/156/EØF indføjes en definition af 
terrængående køretøjer af klasse M (køretøjer til personbe­
fordring) og N (køretøjer til godsbefordring). De hovedkri-
31. 8. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 232/21 
terier, denne definition bygger på, er dels akseltrækket og 
køretøjets evne til at gennemkøre en hældning, dels tilstede­
værelsen af en differentialspærreanordning eller en anord­
ning med en lignende virkning. 
1.3. Der er ikke i forslaget defineret ergonomiske para­
metre. 
2. Bemærkninger 
2.1. Terrængående køretøjer skal, for at være egnede og i 
stand til i praksis at benyttes til terrænkørsel, konstrueres 
under hensyntagen til følgende kriterier: 
— drivkraft, 
— aksel/hjul-transmission, 
— gennemkørsel af hældninger, 
— frihøjde uanset anvendelsesbetingelser. 
Kommissionens forslag fastsætter sådanne kriterier. 
2.2. Forslaget er baseret på internationalt anerkendte 
motorkøretøj skategorier, hvilket skulle gøre det muligt 
præcist at fastlægge anvendelsesreglerne i EF. 
2.3. Forslaget indeholder således en række kriterier, som 
indbyrdes afviger en smule fra hinanden, og som køretøjerne 
skal opfylde i overensstemmelse med deres vægt og klassifi­
kation (dvs. Mi, M3 osv.), samt fastsætter særlige betingelser 
for hvert enkelt tilfælde. 
2.4. Kommissionens definition må som helhed betragtet 
siges at være tilstrækkeligt præcis til, at man undgår, at 
køretøjer, hvis konstruktion i virkeligheden er uegnet til 
terrænkørsel, medtages i denne kategori og dermed bliver 
omfattet af dispensationen fra det maksimale støjniveau på 1 
eller 2 dB(A), jf. direktiv 84/424/EØF. Samtidig er defini­
tionen ikke så rigoristisk, at køretøjer, som virkelig er 
konstrueret til terrænkørsel og i praksis anvendes til dette 
formål, uberettiget udelukkes. 
Bruxelles, den 1. juli 1987. 2.5. Forslagets pkt. 4.2. og 4.3. vedrørende definitionen 
på tungere køretøjer indeholder imidlertid et krav, som 
tilsyneladende er obligatorisk, med hensyn til »frakobling af 
akseldrivkraft«. 
ØSU er enig i, at kriterierne må variere alt efter vægt og 
klassifikation (Mi, M3 osv.), men mener dog ikke, at det bør 
være et definitionsparameter, at »drivkraften på den ene 
aksel kan frakobles«. 
2.6. Udover drivkrafts- og transmissionskriterierne er 
denne definition baseret på overholdelsen af kriterier vedrø­
rende mål og dimensioner, som er fastsat ud fra anvendel­
sesbetingelser, dvs. med en totalbelastning svarende til den 
teknisk tilladte totalmasse, som er opgivet af fabrikanten 
(med undtagelse af de køretøjer, som henhører under 
kategori Ml og NI med en vægt på under 2 tons). 
2.7. ØSU erkender, at det ikke er muligt at finde frem til 
en perfekt definition for dette specifikke område, når 
bilparken omfatter så mange forskellige biltyper. Definitio­
nen må optimeres og de særskilte tilfælde undersøges hver for 
sig af medlemsstaternes tekniske kontrol, når der anmodes 
om typegodkendelse. 
2.8. Kommissionen bør derfor henstille til medlemslan­
dene, at de kontrollerer nye anmodninger om typegodken­
delse, dels for at sikre sig, at godkendelseskriterierne virkelig 
er de bedst mulige og dels for at undgå, at der fremover gøres 
forsøg på at få standardtypegodkendt køretøjer i kategorien 
»off-roader«, når dette ikke stemmer overens med deres 
faktiske anvendelse eller det formål, som er tilsigtet med 
deres konstruktion. 
2.9. Nogle tekster er tilsyneladende blevet en smule 
forvanskede under oversættelsen og afviger noget i ordlyd — 
hvad der givetvis er utilsigtet — fra det forslag, hvorom 
Udvalget for Tilpasning til den Tekniske Udvikling afgav 
positiv udtalelse i 1986. Disse uoverensstemmelser bør 
fjernes, da de ændrer det perspektiv, ud fra hvilket defini­
tionen bør fortolkes. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg