Særberetning Teknisk bistand: Hvad har 
bistanden bidraget 
                                             med på området 
                                             landbrug og udvikling af 
landdistrikterne?DA 2015  nr. 04
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET

DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tlf. +352 4398-1
E-post: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren ( http://europa.eu )
Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2015
Print ISBN 978-92-872-2209-1 ISSN 1831-0796 doi:10.2865/070512 QJ-AB-15-003-DA-C
PDF ISBN 978-92-872-2195-7 ISSN 1977-5636 doi:10.2865/371426 QJ-AB-15-003-DA-N
EPUB ISBN 978-92-872-2230-5 ISSN 1977-5636 doi:10.2865/182799 QJ-AB-15-003-DA-E
© Den Europæiske Union, 2015
Eftertryk tilladt med kildeangivelse
Printed in Luxembourg
Teknisk bistand: Hvad 
har bistanden bidraget 
med på området 
landbrug og udvikling af 
landdistrikterne?
(artikel 287, stk. 4, andet afsnit, TEUF)SærberetningDA 2015  nr. 04
02  Revisionsholdet
Revisionsrettens særberetninger præsenterer resultaterne af forvaltningsrevisioner og juridisk‑kritiske revisioner vedrø ‑
rende specifikke EU‑budgetområder eller forvaltningsspørgsmål. Med henblik på at opnå maksimal effekt udvælger og 
udformer Revisionsretten sine revisionsopgaver under hensyntagen til de risici, der knytter sig til forvaltningens resultat ‑
opnåelse eller regeloverholdelsen, de pågældende indtægters eller udgifters omfang, den fremtidige udvikling samt den 
politiske og offentlige interesse.
Denne forvaltningsrevision blev udført af Revisionsafdeling I — der ledes af Rasa Budbergytė, medlem af Revisionsret ‑
ten ‑ hvis speciale er udgiftsområdet beskyttelse og forvaltning af naturressourcer. Revisionsarbejdet blev ledet af Kersti 
Kaljulaid, medlem af Revisionsretten, med støtte fra kontorchef Helder Faria Viegas, holdleder Csaba Bartos, stedfortræ ‑
dende holdleder Blanka Happach, revisor Maciej Szymura, revisor Carlos Sanchez Rivero og revisor Roberto Resegotti 
samt bistand ved udarbejdelsen af beretningen fra Tom Everett.
Fra venstre til højre: B. Happach, R. Resegotti, Cs. Bartos, M. Szymura, K. Kaljulaid, 
C. Sanchez Rivero, T. Everett og H. Faria Viegas.
03
 Indhold
Punkt
 Forkortelser
I-VII  Resumé
1-16  Indledning
1-4 Hvad er teknisk bistand?
5-10  Teknisk bistand inden for landbrug og udvikling af landdistrikter i de senere år
11-13  Regler og forordninger
14-16  Budgetlægning og udgiftsniveauer
17-23  Revisionens omfang og mål samt revisionsmetoden
17-19  Revisionens omfang og mål samt revisionsmetoden
20-23  Revisionsmetode
24-82  Bemærkninger
24-51  Hvad bruges pengene til teknisk bistand reelt til?
26-28  Et problem med hensyn til klarhed
29-35  I Kommissionen er der sket et skifte i retning af administrative omkostninger
36-51  I medlemsstaterne blev der lagt vægt på lønomkostninger
52-59  Er omkostningerne støtteberettigede?
52-53  En række tilfælde af formel ikke-støtteberettigelse i Kommissionen
54-59  Hyppigere problemer i medlemsstaterne
04 Indhold
60-82  Hvor egnet er resultatrammen for teknisk bistand?
64-67  Dårlig planlægning og vurdering af behov
68-70  Målene langtfra SMART
71-75  Begrænset overvågning og evaluering
76-78  Konsekvenserne af en utilstrækkelig resultatramme
79-82  Netværkssamarbejde  kunne være en effektiv resultatramme
83-93  Konklusioner og anbefalinger
 Bilag  —  Finansiel planlægning af teknisk bistand i forbindelse med udvikling af 
landdistrikterne i perioderne 2007-2013 og 2014-2020
 Kommissionens svar
05
 Forkortelser
CMEF : Den fælles overvågnings ‑ og evalueringsramme
EGFL : Den Europæiske Garantifond for Landbruget
ELFUL : Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne
ENRD : Europæisk netværk for landdistriktsudvikling
EUGFL : Den Europæiske Udviklings ‑ og Garantifond for Landbruget — forgængeren (1962 ‑2006) til EGFL og ELFUL
LDP : Landdistriktsprogram
SAPARD : Særligt tiltrædelsesprogram vedrørende landbrug og udvikling af landdistrikter — instrument, der 
blev oprettet for at bistå kandidatlande (2000 ‑2006) med de nødvendige strukturtilpasninger i landbruget og 
landdistrikterne forud for medlemskab af EU.
06
 Resumé
I
Teknisk bistand (TB) har traditionelt set bestået i tilve ‑
jebringelse af ekspertise og finansiering med henblik 
på at støtte offentlige myndigheder i forbindelse med 
gennemførelsen af programmer, der er knyttet til poli ‑
tiske målsætninger. På EU‑politikområdet »Landbrug 
og udvikling af landdistrikter« ydes teknisk bistand 
i form af finansiering på specifikke områder inden for 
den fælles landbrugspolitik — EGFL (søjle I) og ELFUL 
(søjle II). Udgifterne skal bidrage til udviklingen af 
administrativ kapacitet og til Kommissionens og med ‑
lemsstaternes gennemførelse af programmer under de 
to søjler.
II
Retten reviderede brugen af TB‑finansiering på områ ‑
det landbrug og udvikling af landdistrikter i perioden 
2007 ‑2013. Ved udgangen af 2013 havde Kommissi ‑
onen og medlemsstaterne brugt halvdelen af deres 
TB‑budget på 1,8 milliarder euro på dette politik ‑
område, mens den resterende del var til rådighed til 
afholdelse af udgifter indtil udgangen af 2015.
III
Revisionen havde fokus på forvaltningen af tek ‑
nisk bistand og bistandens bidrag til opfyldelsen af 
de centrale politiske mål. Revisorerne undersøgte, 
hvilke aktiviteter der fik støtte i form af TB‑finansie ‑
ring i Kommissionen og i medlemsstaterne, om de 
anmeldte omkostninger var støtteberettigede, og om 
ordningerne til måling af resultaterne af den tekniske 
bistand var hensigtsmæssige og effektive.
IV
Retten konstaterede, at Kommissionen og medlems ‑
staterne har draget fuld fordel af den lovgivnings ‑
mæssige fleksibilitet på dette område. Dog har de frie 
rammer resulteret i manglende stringens med hensyn 
til finansieringens mål, og hvordan den kan anvendes. 
I den reviderede periode gik man fra at opfatte teknisk 
bistand som »kapacitetsopbygning« over til at bruge 
bistanden til almindelige administrative omkostnin ‑
ger, f.eks. lønninger og IT‑vedligeholdelse. En sådan 
anvendelse af teknisk bistand sætter spørgsmålstegn 
ved bistandens specifikke bidrag til de overordnede 
programmål.
07 Resumé
V
En anden konsekvens af Kommissionens utilstræk ‑
keligt præskriptive tilgang til anvendelsen af teknisk 
bistand ses på området støtteberettigelse. Administra ‑
tive omkostninger deles ofte mellem søjle I og søjle II, 
og der kan derfor opstå forvirring om, hvilken specifik 
fond udgifterne skal henføres til. Dette problem er 
især opstået i medlemsstaterne, hvor der stort set ikke 
er ret til TB‑medfinansiering under søjle I. Det forhold, 
at administrative udgifter kun er støtteberettigede 
under søjle II eller (i Kommissionen) skal opdeles 
mellem de to søjler, har resulteret i, at der er etableret 
komplekse administrative procedurer til at begrunde 
den måde, udgifterne fordeles på, og disse procedurer 
anvendes ikke altid hensigtsmæssigt.
VI
Anvendelsen af alle den fælles landbrugspolitiks 
midler er reguleret ved krav, som har til formål at 
sikre udgifternes hensigtsmæssighed gennem en 
overvågnings ‑ og evalueringsramme. Men eftersom 
teknisk bistand i vid udstrækning er ikke‑operationel, 
er bistanden udelukket fra denne ramme. Det hæm ‑
mer gennemsigtigheden og ansvarligheden og gør 
det umuligt at sige, om TB‑ressourcerne er anvendt 
effektivt og produktivt. Når midlerne ikke anvendes 
til kapacitetsopbyggende foranstaltninger, som er 
knyttet til de grundlæggende finansieringsmål, er der 
også en risiko for, at det kommer til at gå ud over de 
endelige modtagere — og som følge af medfinansie ‑
ringsstrukturen navnlig modtagerne i EU’s fattigere 
regioner.
VII
Samlet set konkluderer Retten, at fordi der ikke er 
opstillet en passende resultatramme for TB‑udgifter 
på området landbrug og udvikling af landdistrikterne, 
er hverken Kommissionen eller medlemsstaterne 
i stand til at påvise, i hvor stor udstrækning den tek ‑
niske bistand har bidraget til de generelle politiske 
målsætninger for den fælles landbrugspolitik.Retten fremsætter derfor følgende anbefalinger:
 ο Kommissionen bør præcisere, hvordan og på hvil ‑
ke områder medlemsstaterne kan anvende teknisk 
bistand inden for udvikling af landdistrikterne. 
Den bør navnlig præcisere forskellen mellem ope ‑
rationelle udgifter/udgifter til kapacitetsopbyg ‑
ning og støtteberettigede administrationsomkost ‑
ninger/udgifter til budgetstøtte, især i forbindelse 
med lønninger. En sådan præcisering vil gøre 
det mere gennemskueligt, hvordan midlerne kan 
anvendes. Kommissionen bør nøje overvåge med ‑
lemsstaternes gennemførelse af teknisk bistand.
 ο Kommissionen bør også træffe hensigtsmæssige 
foranstaltninger for at sikre, at almindelige admini ‑
strative udgifter såsom regelmæssig IT‑vedligehol ‑
delse ikke opføres under budgetposter vedrøren ‑
de teknisk bistand.
 ο Kommissionen bør fremover kræve, at medlems ‑
staterne rapporterer administrationsomkostnin ‑
ger/udgifter til budgetstøtte vedrørende udvikling 
af landdistrikterne separat, så det bliver mere 
gennemskueligt, hvilken del af TB‑finansieringen 
der er brugt til denne form for støtte.
 ο Kommissionen og medlemsstaterne bør etablere 
en passende resultatramme for TB‑finansiering. 
Navnlig bør Kommissionens og medlemsstaternes 
TB‑behov vurderes grundigt, og der bør etableres 
en mekanisme til fastsættelse af mål og måling af 
fremskridt hen imod deres virkeliggørelse.
08
 Indledning
Hvad er teknisk bistand?
01 
Teknisk bistand (TB) er i international 
sammenhæng blevet defineret som 
levering af knowhow i form af per ‑
sonale, uddannelse, forskning samt 
dermed forbundne udgifter1. Inden 
for rammerne af udviklingsbistand 
fra OECD, FN og andre internationale 
organisationer er bistanden generelt 
blevet leveret i form af ekspertise 
og rådgivning med henblik på at 
bistå stater med gennemførelsen af 
udviklingsprogrammer.
02 
For EU er leveringen af særlig eksperti ‑
se karakteristisk for tekniske bistands ‑
foranstaltninger på området ekstern 
bistand til udviklingslande og andre 
tredjelande. Kommissionen yder også 
teknisk bistand i form af finansiering 
via tre andre vigtige kanaler:
 ο Den afholder omkostningerne 
til forvaltningsorganer, som er 
oprettet til at forvalte projekter og 
programmer på både specifikke og 
tværgående politikområder.
 ο Den har oprettet budgetposter, 
der finansieres over driftsbudget ‑
tet2, og som dens generaldirekto ‑
rater kan bruge til at gennemføre, 
forvalte og koordinere program ‑
mer på specifikke politikområder.
 ο Den medfinansierer medlems ‑
staternes brug af teknisk bistand 
i tilknytning til EU‑fonde (f.eks. 
ELFUL, EFF, samhørighedsudgifter, 
EFRU) for at lette gennemførelsen 
af nationale og regionale program ‑
mer eller aktioner.03 
Denne revisionsberetning omhandler 
de to sidste af disse udgiftsområder, 
hvilket vil sige anvendelsen af teknisk 
bistand på politikområdet »landbrug 
og udvikling af landdistrikter«.
04 
De omkostningskategorier, der 
finansieres på denne måde, omfat ‑
ter traditionelt set udarbejdelse af 
undersøgelser og evalueringsrap ‑
porter, tilrettelæggelse af møder og 
seminarer, uddannelse og bistand fra 
eksterne eksperter. Finansieringen kan 
imidlertid også dække personaleudgif ‑
ter, IT‑udvikling og ‑ vedligeholdelse, 
aktiviteter vedrørende information og 
offentlig omtale samt netværkssam ‑
arbejde. Udgifterne skal være pro ‑
gramspecifikke og skal bidrage til de 
generelle politiske mål med hensyn til 
udvikling af administrativ kapacitet og 
programgennemførelse.1 OECD’s definition i DAC 
Statistical Reporting Directive, 
12. november 2010, punkt 
47‑48.
2 Kommissionen er den eneste 
EU‑institution, der har et 
driftsbudget, og den er derfor 
alene ansvarlig for at 
finansiere, gennemføre og 
føre tilsyn med TB‑finansiering 
på EU‑plan.
09 Indledning
Teknisk bistand inden 
for landbrug og udvikling 
af landdistrikter i de 
senere år
05 
Reglerne om anvendelse af teknisk 
bistand på landbrugsområdet er ikke 
de samme for søjle I i den fælles land ‑
brugspolitik (markedsforanstaltninger 
og direkte støtte gennem EGFL) og for 
søjle II (støtte til udvikling af landdi ‑
strikterne via ELFUL).
06 
Mellem 2000 og 2004 kom den eneste 
TB‑medfinansiering, der var til rådig ‑
hed for medlemsstaterne på området 
udvikling af landdistrikterne, fra Den 
Europæiske Udviklings‑  og Garanti ‑
fond for Landbruget (EUGFL), Udvik ‑
lingssektionen. Støtteniveauerne var 
forholdsvis lave (1 % af den samlede 
finansiering), og Kommissionen førte 
nøje tilsyn med, hvordan TB‑finansie ‑
ringen blev anvendt.
07 
I programmeringsperioden 2000 ‑2006 
blev ti central ‑ og østeuropæiske 
kandidatlande3 tilbudt teknisk bistand 
i landbruget inden for rammerne af 
SAPARD. Dette var det ene af tre struk ‑
turprogrammer (de andre var PHARE 
og ISPA), der omhandlede institutionel, 
transportmæssig, miljømæssig og 
landbrugsmæssig kapacitetsopbyg ‑
ning med det mål at forberede myn ‑
dighederne til EU‑medlemskab. De tre 
programmer havde fælles regler om 
TB‑gennemførelse og ‑støtteberetti ‑
gelse. Hvad angår SAPARD dækkede 
EU det samlede beløb i TB‑udgifter, 
der var afholdt i de enkelte lande 
på Kommissionens initiativ, efter en 
gennemsnitssats på 3 % af den årlige 
finansiering.08 
Fra 2004 kunne de otte SAPARD‑lande, 
som det år tiltrådte EU, drage fordel 
af nye overgangsforanstaltninger, 
herunder supplerende TB‑midler fra 
EUGFL, Garantisektionen, til at hjælpe 
dem med at styrke den administrative 
kapacitet med henblik på en effektiv 
forvaltning af deres landdistriktspro ‑
grammer (LDP’er).
09 
For perioden 2007 ‑2013 — som er det 
primære fokus for denne beretning 
— blev forbindelsen til strukturudgif ‑
terne brudt, og finansieringen (her ‑
under TB‑komponenten) på området 
landbrug og udvikling af landdistrikter 
blev behandlet separat i lovgivning, 
der specifikt omhandlede politikområ ‑
det. Dette betød ikke store ændringer 
i reglerne vedrørende søjle I, men det 
var en væsentlig ændring i tilgangen 
til anvendelsen af teknisk bistand un ‑
der søjle II. Den gældende lovgivning 
beskrives i det følgende afsnit.
10 
Et nævneværdigt element i TB‑pro ‑
grammeringen, som blev indført for 
perioden 2007 ‑2013, var kravet om 
netværkssamarbejde i landdistrikter ‑
ne, både på nationalt plan4 og i hele 
EU5. Selv om netværkssamarbejde kun 
tegnede sig for en lille del af ELFUL’s 
tildeling til teknisk bistand, var det en 
vigtig tilføjelse, fordi det etablerede 
en EU‑dækkende ramme med en lang 
række forskellige potentielle partnere.3 Samtlige 2004 ‑ og 
2007 ‑tiltrædelseslande 
undtagen Cypern og Malta.
4 Via »nationale 
landdistriktsnetværk«.
5 Via det europæiske netværk 
for landdistriktsudvikling.
10 Indledning
Regler og forordninger
11 
For perioden 2007 ‑2013 var der cen ‑
trale henvisninger til teknisk bistand 
på området landbrug og udvikling af 
landdistrikter i mere end én EU‑for ‑
ordning6. Under søjle I var medfinan ‑
siering af medlemsstaternes tekniske 
bistand kun tilladt i forbindelse med 
enkelte ordninger7, som tilsammen 
tegnede sig for mindre end 5 % af  
EGFL’s budget. Endvidere fastsatte 
artikel 13 i forordningen om finansie ‑
ringen af den fælles landbrugspolitik 
specifikt: »Udgifter til administration 
og personale, der afholdes af med ‑
lemsstaterne og af modtagerne af 
støtte fra EGFL, kan ikke finansieres af 
fonden«. I kontrast til disse restriktio ‑
ner var der ikke fastsat et maksimums ‑
beløb for Kommissionens anvendelse 
af TB‑finansiering under søjle I.
12 
I forbindelse med udvikling af landdi ‑
strikterne gav reglerne Kommissionen 
ret til at anvende op til 0,25 % af den 
årlige ELFUL‑tildeling til at finansiere 
TB‑aktiviteter. Disse aktiviteter blev an ‑
givet som »foranstaltninger vedrøren ‑
de forberedelse, tilsyn, administrativ 
støtte, evaluering og kontrol«8. Med ‑
lemsstaterne fik det fulde ansvar for 
deres eget TB‑budget, som blev fastsat 
til højst 4 % af det samlede beløb for 
hvert enkelt LDP , og som skulle bruges 
til »aktiviteter vedrørende forberedelse 
og forvaltning af, tilsyn med, evalue ‑
ring og kontrol af samt information om 
programbistanden«9. Inden for disse 
grænser kunne både Kommissionen og 
medlemsstaterne frit bestemme, hvor 
meget der skulle afsættes til teknisk 
bistand, og hvilke projekter/aktiviteter 
der kunne finansieres.13 
Kommissionen har ikke gennemført 
nogen større ændringer af principper ‑
ne for finansiering af teknisk bistand 
i den nuværende programmeringspe ‑
riode (2014 ‑2020), hverken på områ ‑
det udvikling af landdistrikter eller 
generelt inden for landbrug. Samtidig 
forventes omfanget af såvel medlems ‑
staternes som Kommissionens TB‑ud ‑
gifter at stige (jf. bilag ).6 De vigtigste bestemmelser for 
perioden 2007 ‑2013 var 
artikel 5 i Rådets forordning 
(EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 
2005 om finansiering af den 
fælles landbrugspolitik (EUT 
L 209 af 11.8.2005, s. 1), 
artikel 66 i Rådets forordning 
(EF) nr. 1698/2005 af 20. 
september 2005 om støtte til 
udvikling af landdistrikterne fra 
Den Europæiske Landbrugs ‑
fond for Udvikling af 
Landdistrikterne (ELFUL‑forord ‑
ningen) (EUT L 277 af 
21.10.2005, s. 1) og artikel 
40‑41a i Kommissionens 
forordning (EF) nr. 1974/2006 af 
15. december 2006 om 
gennemførelsesbestemmelser 
til Rådets forordning (EF) 
nr. 1698/2005 om støtte til 
udvikling af landdistrikterne fra 
Den Europæiske Landbrugs ‑
fond for Udvikling af 
Landdistrikterne(gennemførel ‑
sesforordningen vedrørende 
støtte fra ELFUL) (EUT L 368 af 
23.12.2006, s. 15). Ligesom 
finansforordningen fra 2002 
(Rådets forordning 
nr. 1605/2002) er disse tekster 
nu blevet ophævet og afløst.
7 For eksempel foranstaltninger 
vedrørende vin og biavl, 
skolefrugtordningen og 
POSEI‑ordningen for 
regionerne i den yderste 
periferi.
8 ELFUL‑forordningens 
artikel 66, stk. 1.
9 ELFUL‑forordningens 
artikel 66, stk. 2.
11 Indledning
Budgetlægning 
og udgiftsniveauer
14 
I afsnit 05 i EU’s budget (»Landbrug 
og udvikling af landdistrikter«) er der 
opført bevillinger til TB‑udgifter under 
både operationelle10 og administrati ‑
ve11 budgetposter.
15 
Tabellen  er en oversigt over brugen af 
teknisk bistand inden for landbrug og 
udvikling af landdistrikter i perioden 
2007 ‑2013.16 
Ved udgangen af programmeringspe ‑
rioden havde Kommissionen endnu 
ikke udtømt sine TB‑forpligtelser for 
søjle I og søjle II. Det beløb, der var 
afsat under søjle II, udgjorde 0,19 % af 
det samlede ELFUL‑budget, hvilket er 
betydeligt mindre end det tilladte loft, 
og ved udgangen af 2013 var kun ca. 
en fjerdedel af denne tildeling blevet 
brugt. Situationen var den samme 
i medlemsstaterne, hvor det planlagte 
beløb for søjle II i gennemsnit udgjor ‑
de mindre end 1,9 % af det samlede 
budget til udvikling af landdistrikter, 
mens den gennemsnitlige gennemfø ‑
relse var ca. 0,8 % frem til udgangen 
af 2013 ‑ dvs. at begge satser igen var 
betydeligt lavere end loftet på 4 %. 
Men fordi der i regnskabet kan medta ‑
ges omkostninger, der er afholdt frem 
til 2015 (»n+2« ‑reglen), kan de endelige 
gennemførelsesniveauer for alle bud ‑
getter være meget højere.10 Kapitel 05 02 og 05 03 for 
specifikke ordninger under 
søjle I, kapitel 05 04 for søjle II. 
Nogle elementer af TB‑udgifter 
er også opført i kapitel 05 08, 
der grupperer de generelle 
aktiviteter vedrørende 
koordinationen af den fælles 
landbrugspolitik — dvs. dem, 
der går ud over et specifikt 
programområde.
11 Artikel 05 01 04 (Udgifter til 
støttefunktioner). Sådanne 
omkostninger klassificeres som 
administrationsbevillinger, 
men de opføres under 
aktionsudgifterne for det 
program, som de bidrager til. 
Det afgørende er, at de skal 
være klart knyttet til enten 
EGFL eller ELFUL. En anden del 
af kapitel 05 01 (administrative 
udgifter) er også relevant for 
denne revision. Dette vedrører 
»Andre 
administrationsudgifter« 
(konto 05 01 02 11), en 
budgetpost, der anvendes til at 
finansiere aktiviteter, som, selv 
om de i stor udstrækning svarer 
til operationel teknisk bistand, 
ikke er programspecifikke og 
derfor ikke opfylder de krav, 
der er fastsat i forordningerne.
Oversigt over udgifter til teknisk bistand under søjle I og søjle IITabel(millioner euro) 
Politikområde Ordning Støttemodtager Loft (%)TB-budgetplanlægning 
(forpligtelser) 
2007-2013 Finansiel gennemfø -
relse 2007-2013
Landbrug og udvikling 
af landdistrikterSøjle IKOM Ikke relevant 73,5 54,4
Medlemsstater Ikke relevant Ingen tilgængelige konsoliderede data
Søjle IIKOM 240,6 (0,25  %) 188,0 47,9
Medlemsstater 3 849,5 (4 %) 1 513,0 788,4
I ALT »Landbrug og Udvikling af Landdistrikter« 1 774,5 890,8
NB: Alle tal er afrundet.
Kilde:  Revisionsretten på grundlag af EU’s almindelige budget og data fra Kommissionen.
12
 Revisionens omfang og mål 
samt revisionsmetoden
Revisionens omfang 
og mål
17 
Retten analyserede brugen af midlerne 
til teknisk bistand inden for landbrug 
og udvikling af landdistrikter i pro ‑
grammeringsperioden 2007 ‑2013. 
Revisionen fokuserede på den formelle 
rigtighed, effektiviteten og produktivi ‑
teten af finansieringen i Kommissionen 
og i medlemsstaterne.
18 
Revisionsemnet blev til dels valgt på 
grund af de mange former for teknisk 
bistand (som et tværgående udgifts ‑
område), som forekommer under en 
række budgetposter (punkt 14) og 
endelig, fordi der ikke var en klar defi ‑
nition i den gældende lovgivning.
19 
Formålet med revisionen var at under ‑
søge, hvor godt den tekniske bistand 
blev forvaltet, og hvorvidt den bidrog 
til de centrale mål for politikområdet 
landbrug og udvikling af landdistrikter. 
Revisorerne undersøgte navnlig:
 ο hvilke aktiviteter der finan ‑
sieres med TB‑finansiering (jf. 
punkt 24 ‑51)
 ο om de omkostninger til teknisk 
bistand, der var anmeldt, var støt ‑
teberettigede (punkt 52 ‑59)
 ο om foranstaltningerne til måling 
af resultaterne af den tekniske 
bistand var hensigtsmæssige og 
effektive (punkt 60 ‑82).Revisionsmetode
20 
Et af hovedelementerne i revisionen 
var besøg i Kommissionens General ‑
direktorat for Landbrug og Udvikling 
af Landdistrikter (GD for Landbrug 
og Udvikling af Landdistrikter) og 
i fem medlemsstater (Italien, Litauen, 
Ungarn, Østrig og Polen), som bruger 
TB‑finansiering inden for landbrug og 
udvikling af landdistrikter. Disse lande 
blev valgt, fordi de tilsammen tegnede 
sig for mere end 50 % af TB‑udgifterne 
i den periode, revisionen omfattede.
21 
Rettens revisionsresultater er baseret 
på oplysninger indhentet i forbindel ‑
se med revisionsbesøgene og på en 
undersøgelse af regionale og nationale 
forvaltningsmyndigheder i de 27 med ‑
lemsstater. 50 af de 92 myndigheder 
besvarede undersøgelsen, dog ikke 
altid fuldstændigt eller særlig detalje ‑
ret. Samlet set gav undersøgelsen og 
landebesøgene oplysninger om ca. 
76 % af alle planlagte TB‑udgifter på 
området udvikling af landdistrikterne 
pr. udgangen af 2013.
22 
I de fem udvalgte medlemsstater be ‑
søgte revisorerne de vigtigste modta ‑
gere af TB‑finansiering — landbrugs ‑
ministerier, betalingsorganer og andre 
organer med ansvar for gennemførelse 
af foranstaltninger til udvikling af 
landdistrikterne. Revisorerne afholdt 
også møder med andre aktører såsom 
repræsentanter for sammenslutninger 
af landbrugere, landbrugsorganisa ‑
tioner, NGO’er og andre medlemmer 
af nationale landdistriktsnetværk. 
Endelig gennemgik de 20 projekter 
under GD for Landbrug og Udvikling af 
Landdistrikter, som var finansieret over 
TB‑budgettet, og 91 TB‑projekter i de 
fem medlemsstater.
13 Revisionens omfang og mål samt revisionsmetoden
23 
Som følge af det i artikel 13 fastsatte 
forbud mod at finansiere administrati ‑
ve udgifter under EGFL (jf. punkt 11) og 
det forhold, at der ikke findes konso ‑
liderede data om de meget få tilladte 
tilfælde af teknisk bistand under søjle 
I, havde revisionen i medlemsstaterne 
fokus på udgifterne til udvikling af 
landdistrikterne (søjle II). TB‑finan ‑
siering til EU’s kandidatlande var ikke 
omfattet af Rettens revision, fordi 
der kun var tale om minimale udgif ‑
ter (blot 0,3 millioner euro for hele 
programmeringsperioden).
14
 Bemærkninger
Hvad bruges pengene til 
teknisk bistand reelt til?
24 
Før 2007 blev TB‑finansiering under 
den fælles landbrugspolitik hovedsa ‑
gelig brugt til kapacitetsopbyggende 
aktiviteter, og administrative omkost ‑
ninger i medlemsstaterne var udtryk ‑
keligt udelukket fra enhver støtte12. 
I dag er anvendelsesområdet for TB‑fi ‑
nansiering tilstrækkeligt fleksibelt til at 
kunne imødekomme forskellige behov 
for udvikling af den administrative 
kapacitet. Sikringen af fleksibilitet bør 
dog ikke føre til en tilsidesættelse af 
den traditionelle opfattelse af teknisk 
bistand eller af, hvordan finansieringen 
skal anvendes i praksis. For at sikre, at 
TB‑finansieringen giver merværdi, bør 
den desuden ikke erstatte de admi ‑
nistrative udgifter, som de nationale 
myndigheder eller EU‑forvaltningerne 
under alle omstændigheder ville afhol ‑
de som led i deres daglige forvaltning 
af offentlige støtteordninger.
25 
Selv om de nuværende regler ikke 
generelt forbyder TB‑finansiering af 
administrative omkostninger, finder 
Retten derfor, at en sådan brug bør 
være fuldt begrundet og gennemsig ‑
tig. Det er på denne baggrund, at Ret ‑
ten har undersøgt, hvordan TB‑midler ‑
ne er blevet udbetalt, og om der er en 
klar fælles definition med hensyn til 
anvendelse, som sikrer merværdien af 
de støttede aktiviteter.Et problem med hensyn til 
klarhed
26 
I EU‑lovgivningen er teknisk bistand 
kun formelt defineret i forbindelse 
med offentlige indkøb i det almin ‑
delige budget: »[...] den støtte og de 
kapacitetsopbygningsaktiviteter, som 
er nødvendige for gennemførelsen 
af et program eller en foranstaltning, 
navnlig aktiviteter vedrørende for ‑
beredelse, forvaltning, overvågning, 
evaluering, revision og kontrol«13. Før 
2013 var der ikke en sådan definition 
nogen steder i finansforordningen, og 
ingen i de forordninger, som dannede 
retsgrundlaget for den fælles land ‑
brugspolitik i perioden 2007 ‑2013.
27 
I den reviderede periode blev begre ‑
bet teknisk bistand specificeret som en 
del af »anden finansiering« af »foran ‑
staltninger vedrørende forberedelse, 
overvågning, administrativ og teknisk 
støtte, evaluering, revision og kontrol, 
som er nødvendige for gennemfø ‑
relsen af den fælles landbrugspolitik, 
herunder udvikling af landdistrikterne« 
(artikel 5 i forordningen om finansie ‑
ring af den fælles landbrugspolitik)14. 
Denne liste er bemærkelsesværdig på 
grund af udeladelsen af »kapacitetsop ‑
bygning«. Listen optræder to gange 
— med mindre forskelle — i artikel 66 
i ELFUL‑forordningen i relation til 
henholdsvis Kommissionens og med ‑
lemsstaternes TB‑finansiering inden 
for udvikling af landdistrikterne (jf. 
punkt 12). Der er det det ikke‑specifik ‑
ke begreb »administrativ støtte« eller 
»forvaltning«, der åbner mulighed for, 
om nødvendigt, at anvende teknisk 
bistand til administrative omkostnin ‑
ger. Såfremt der er tilknytning til et 
program, har de ansvarlige myndig ‑
heder i bund og grund ret til at bruge 
TB‑finansieringen på den måde, de 
ønsker.12 Artikel 1, stk. 4, i Rådets 
forordning (EF) nr. 1258/1999 
af 17. maj 1999 om finansiering 
af den fælles landbrugspolitik 
(EFT L 160 af 26.6.1999, s. 103)
(fuldstændig ophævet ved 
udgangen af 2006) fastsatte: 
»Udgifter til administration og 
personale, der afholdes af 
medlemsstaterne og af 
modtagerne af støtte [...], 
bæres ikke af [EUGFL]«.
13 Artikel 121, stk. 7, 
i Kommissionens delegerede 
forordning (EU) nr. 1268/2012 
af 29. oktober 2012 om 
gennemførelsesbestemmelser 
til Europa‑Parlamentets og 
Rådets forordning (EU, 
Euratom) nr. 966/2012 om de 
finansielle regler vedrørende 
Unionens almindelige budget 
(EUT L 362 af 31.12.2012, s. 1).
14 Ordlyden i artikel 6 i den »nye« 
forordning om finansiering af 
den fælles landbrugspolitik 
(Europa‑Parlamentets og 
Rådets forordning (EU) 
nr. 1306/2013 om finansiering, 
forvaltning og overvågning af 
den fælles landbrugspolitik og 
om ophævelse af Rådets 
forordning (EØF) nr. 352/78, 
(EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, 
(EF) nr. 814/2000, (EF) 
nr. 1290/2005 og (EF) 
nr. 485/2008 (EUT L 347 af 
20.12.2013, s. 549) er klarere, 
men ikke grundlæggende 
anderledes.
15 Bemærkninger
28 
Manglen på en klar og restriktiv defi ‑
nition gør det vanskeligt at fastsætte 
delmål og målbare mål og mindsker 
dermed graden af ansvarlighed. Ud ‑
viskningen af skellet mellem operatio ‑
nelle og administrative omkostninger 
er også ødelæggende for budgetgen ‑
nemsigtigheden. Endelig har de friere 
rammer resulteret i manglende strin ‑
gens med hensyn til finansieringens 
mål, og hvordan den kan anvendes.
I Kommissionen er der sket et 
skifte i retning af administra -
tive omkostninger
29 
Forordningerne fastsætter ikke en øvre 
grænse for Kommissionens anvendelse 
af TB‑finansiering under søjle I. For 
så vidt angår søjle II kan det disponi ‑
ble beløb højst udgøre 0,25 % af den 
samlede ELFUL‑tildeling, og det kan 
benyttes til en bred vifte af aktiviteter 
i relation til foranstaltninger til ud ‑
vikling af landdistrikterne, herunder 
»administrativ støtte«. Ud over kravet 
om, at der skal etableres et europæisk 
netværk for udvikling af landdistrikter ‑
ne (ENRD), defineres disse aktiviteter 
ikke nærmere i ELFUL‑forordningen.30 
Kommissionen har i stor udstrækning 
undladt at gå videre end de brede 
definitioner, der er opstillet i forord ‑
ningen om finansieringen af den fælles 
landbrugspolitik og i ELFUL‑forord ‑
ningen, og den har ikke udarbejdet 
omfattende vejledninger om arten af 
operationelle TB‑aktiviteter. Der er kun 
fastsat sådanne parametre i forbindel ‑
se med offentlige indkøb og finan ‑
siering af IT ‑ og revisionsudgifter. På 
centralt plan har de ansvarlige tjene ‑
ster i Kommissionen opstillet generelle 
regler (et »vademecum«) for den finan ‑
sielle forvaltning af udgifterne under 
den fælles landbrugspolitik, men disse 
forklarer ikke tydeligt sondringen 
mellem støtteberettigede TB‑udgifter 
under søjle I og søjle II og almindelige 
administrative omkostninger.
31 
Den største andel af Kommissionens 
interne TB‑tildeling i perioden 2007 ‑
2013 blev brugt til operationelle akti ‑
viteter eller kapacitetsopbygningsakti ‑
viteter (navnlig under budgetposterne 
netværkssamarbejde, ekstern konsu ‑
lentbistand, evalueringer og IT). I 2007 
beløb forpligtelserne sig til 12,78  mil ‑
lioner euro, mens tallet for 2013 var 
71 % højere, eller 21,9 millioner euro. 
Samtidig ændrede balancen mellem 
de forskellige TB‑aktivitetsområder 
sig. Budgetterne for evalueringer og 
konsulentbistand forblev forholdsvis 
stabile i absolutte tal, mens der blev 
indgået langt flere forpligtelser til IT 
og netværkssamarbejde. Figur 1  viser 
disse udgiftskategoriers relative andel 
i 2007 og 2013.
16 Bemærkninger Figur 1GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikters brug af teknisk bistand i henholdsvis 
2007 og 2013 (indgåede forpligtelser)
Kilde: Revisionsretten på grundlag af detaljerede budgetdata fra GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter.2007Evalueringer og undersøgelser, 32 %
2013IT-vedligeholdelse/udvikling, 39 %Andet, 2 %
Eksternt personale og eksperter, 16 % Evalueringer og undersøgelser, 15 %
Netværks-samarbejde, 28 %IT-vedligeholdelse/udvikling, 28 %Andet, 6 %
Eksternt personale og eksperter, 18 %
Netværks-samarbejde, 16 %
17 Bemærkninger
32 
Mens indførelse og udvikling af IT‑sy ‑
stemer til specifikke formål let kan 
betegnes som teknisk bistand i tilknyt ‑
ning til kapacitetsopbygning, er det 
vanskeligere at kategorisere almindeli ‑
ge udgifter til IT‑vedligeholdelse såle ‑
des. Det skyldes, at IT‑vedligeholdelse 
er en nødvendig forvaltningsomkost ‑
ning snarere end et programspecifikt 
redskab, og at det som sådan tidligere 
udelukkende blev finansieret over det 
administrative budget. Selv om de 
foreliggende oplysninger fra Kommis ‑
sionen ikke gør det muligt at foretage 
en klar opdeling mellem IT‑vedligehol ‑
delse og IT‑udvikling, er der en tydelig 
tendens til, at TB‑finansiering i højere 
grad anvendes til ikke‑operationelle 
IT‑omkostninger. Dette behandles i de 
følgende punkter.33 
For det første har der i de senere 
år været et fald på området »Andre 
administrationsudgifter« (admini ‑
strative omkostninger, som ikke er 
programspecifikke og derfor ikke kan 
finansieres via en TB‑budgetpost). 
Kommissionen har generelt løbende 
reduceret sine årlige forpligtelser til 
»Andre administrationsudgifter« fra 
lidt under 180 millioner euro i 2007 til 
145 millioner euro i 2013, hvilket er en 
samlet nedgang på over 20 %. Som det 
fremgår af figur 2 , var faldet endnu 
mere markant på området landbrug 
og udvikling af landdistrikter. Det 
blev dog mere end udlignet i samme 
periode af stigningen i de samlede 
TB‑udgifter (EGFL og ELFUL, operati ‑
onelle og ikke‑operationelle), som gik 
fra at være næsten på samme niveau 
i 2007 til næsten tre gange så meget 
som »Andre administrationsudgifter« 
ved udgangen af 2013.Figur 2Modsatrettede tendenser for GD for Landbrug og Udvikling af 
Landdistrikternes udgifter til teknisk bistand sammenlignet med kontiene under 
»Andre administrationsudgifter«
Kilde:  Revisionsretten på basis af tal fra EU’s almindelige budget for 2007 ‑2013.(millioner euro)
0510152025
2013 2012 2011 2010 2009 2008 2007I alt andre forvaltningsudgifter
(budgetpost 05 01 02 11)Udgifter til operationel og 
ikke-operationel teknisk bistand
18 Bemærkninger
34 
For det andet besluttede Kommissionen 
fra 2014 at finansiere sit IT‑system for 
landbrug og udvikling af landdistrikter 
fuldt ud over TB‑tildelingen, idet den 
påpegede, at den havde som mål at 
sikre en konstant nedgang i brugen 
af administrationsbudgettet15. Efter ‑
som IT‑vedligeholdelse normalt har 
ikke‑operationel eller ikke‑programspe ‑
cifik karakter, er beslutningen reelt ens ‑
betydende med en formel anerkendelse 
af, at generelle administrative udgifter 
er berettigede til TB‑finansiering.
35 
Opførelsen af IT‑vedligeholdelse og 
andre nødvendige omkostninger under 
budgetposter, som ikke afspejler om ‑
kostningernes reelle karakter, udvisker 
skellet mellem, hvad der er admini ‑
strative og hvad der er operationelle 
omkostninger, hvilket har en negativ 
indvirkning på budgetdisciplinen. 
I Kommissionen har denne fremgangs ‑
måde reduceret gennemsigtigheden 
med hensyn til TB‑udgifternes art og 
fordele og ført til falske besparelser.
I medlemsstaterne blev der 
lagt vægt på lønomkostninger
36 
I forbindelse med udvikling af landdi ‑
strikterne var den TB‑finansiering, der 
var tilgængelig før 2006 via SAPARD 
og EUGFL, koncentreret om kapaci ‑
tetsopbygning for nationale myndig ‑
heder. Det underliggende princip for 
støtten var, at etablering og udvikling 
af den nationale kapacitet ville gøre 
det muligt at reducere støtten over tid. I perioden 2007 ‑2013 blev de samlede 
finansieringssatser imidlertid øget, og 
medlemsstaterne fik mere kontrol over 
deres egne TB‑udgifter, og reglerne 
blev lempet, hvilket gjorde det muligt 
at finansiere omkostninger, som ikke 
tidligere havde været støtteberettigede, 
såsom udgifter til den daglige admini ‑
stration og lønomkostninger. Det betød, 
at de disponible midler blev anvendt 
meget anderledes end i begyndelsen af 
2000’erne.
37 
Ligesom Kommissionen internt har 
fået mest muligt ud af, at bestemmel ‑
serne var særdeles fleksible, har den, 
for så vidt angår medlemsstaternes 
midler, også indført en hands off‑po ‑
litik. Ved at yde lidt eller ingen detal ‑
jeret vejledning på dette område har 
den godkendt medlemsstaternes brug 
af TB‑medfinansiering til en bred vifte 
af ikke‑operationelle udgifter.
38 
Under søjle II (ELFUL) har medlems ‑
staterne ret til at anvende op til 4 % 
af den samlede programstøtte til at 
dække deres behov for teknisk bistand. 
Visse medlemsstater valgte at budget ‑
tere med en betydelig andel af denne 
maksimale procentdel for 2007 ‑2013. 
Danmark, Estland, Ungarn, Litauen, 
Letland og Malta fastsatte satsen på 
eller nær ved maksimumssatsen, og 
i Sverige oversteg satsen også 3 %. Bi-
laget  indeholder nærmere detaljer for 
alle medlemsstater, og det viser også, 
at et flertal af medlemsstaterne har 
øget deres tildeling til teknisk bistand 
for perioden 2014 ‑2020 — nogle af 
dem i væsentlig grad.15 GD for Landbrug og Udvikling 
af Landdistrikter, 2013 
Information Technology 
Master Plan, s. 12.
19 Bemærkninger
39 
Figur 3  viser budgetplanlægningen 
for de medlemsstater, der blev besøgt 
i løbet af revisionen, for de tre mest 
almindelige udgiftskategorier i LDP’er ‑
ne, som svarer til de aktiviteter, der er 
nævnt i ELFUL‑forordningen16.
40 
Kategorien »forberedelse, forvaltning, 
tilsyn, evaluering og kontrol« er af 
særlig interesse. Den omfatter mange 
former for administrative udgifter, 
hovedsagelig lønninger. Og i med ‑
lemsstaterne ligesom i Kommissionen 
er der en stigende tendens til, at man, 
når det er legitimt, bruger alternative 
kilder til at løfte den byrde, som et sta ‑
dig mere indskrænket personale ‑ og 
administrationsbudget er forbundet 
med.41 
Fire af de fem medlemsstater rappor ‑
terede eksplicit, at administrationsom ‑
kostninger udgjorde den største andel 
af deres nuværende udgifter til teknisk 
bistand. I Litauen tegnede denne post 
sig i perioden 2007 ‑2013 for 51 % af de 
samlede TB‑udgifter, mens det tilsva ‑
rende tal var over 60 % for Polen og 
Ungarn og lige under 95 % for Østrig. 
I Italien, hvor mange TB‑forvaltningsor ‑
ganer er eksterne offentlige konsulen ‑
ter, blev administrative udgifter (som 
omfatter omkostninger til IT og teknisk 
og administrativt personale) ofte 
inkluderet i kategorien »kapacitetsstyr ‑
kelse«. Der forekommer således høje 
niveauer af administrative udgifter 
over hele linjen, selv i medlemsstater, 
hvor den samlede TB‑forpligtelsesgrad 
er forholdsvis lav — andelen af admi ‑
nistrative udgifter er således større 
i Polen (hvor TB‑finansieringssatsen var 
1,49 %) end i Ungarn (3,94 %).16 Artikel 66, stk. 2 og 3.Figur 3Planlagte TB -udgifter for fem medlemsstater for 2007-2013 (ELFUL -medfinansiering)
1 Ingen konsoliderede data om information og offentlig omtale på medlemsstatsniveau.
Kilde: LDP’er og data forelagt af medlemsstaterne.Nationale landdistriktsnetværk
Information og oﬀentlig
omtale
Forberedelse, forvaltning,tilsyn, evaluering og kontrol
Østrig
1Ungarn Italien1Litauen Polen(millioner euro)250
200
150
100
50
0
20 Bemærkninger
42 
Figur 4  er en oversigt over de faktiske 
udgifter, der er afholdt over ELFUL 
i de fem besøgte lande samt i andre 
medlemsstater, der deltog i spørge ‑
undersøgelsen17. Den viser de samme 
tre hovedgrupper af aktiviteter som 
figur 3 , men med kategorien »forbere ‑
delse, forvaltning, tilsyn, evaluering og 
kontrol« opdelt i to dele. Dette åbner 
mulighed for en mere præcis forståelse 
af »Administrative omkostninger«, som her omfatter aflønning af personale og 
dermed forbundne udgifter, indirek ‑
te udgifter til kontorhold og andre 
løbende omkostninger, men udelukker 
udgifter til evalueringer, uddannelse 
og IT. Lignende omkostninger kan 
også forekomme som en del af udgif ‑
terne under »Information og offentlig 
omtale« og »Nationale landdistrikts ‑
netværk« og kan i sidstnævnte tilfælde 
udgøre op til 25 % af finansieringen18.Figur 4TB-udgifter i forskellige medlemsstater fordelt på kategori 
(2007-2013 — ELFUL -medfinansiering)
NB: Tallene for Spanien, Tyskland og Italien, som hver har en ordning med regionale LDP’er, er ekstrapoleret fra dataene fra de regioner, der 
besvarede spørgeundersøgelsen. Dækningen blev under alle omstændigheder anset for at være tilstrækkelig repræsentativ i hvert enkelt tilfælde 
(Spanien: 95 %, Tyskland: 85 % og Italien 77 %).
0 20 40 60 80 100 120 140 160 180 200Polen
Italien
Ungarn
Rumænien
Spanien
Tyskland
Østrig
Portugal 
Litauen
Sverige
Frankrig
Grækenland
Bulgarien 
Estland
Danmark
Den Tjekkiske
Republik
Nederlandene 
Irland
Aktiviteter vedrørende forberedelse, forvaltning, tilsyn, evaluering og kontrol: administrationsomkostninger
Aktiviteter vedrørende forberedelse, forvaltning, tilsyn, evaluering og kontrol: styrkelse af kapaciteten
Information og oﬀentlig omtale
Nationale landdistriktsnetværk
Den resterende del af TB-budgettet er endnu ikke anvendt(millioner euro)17 Bulgarien og Rumænien har 
faktisk ikke svaret på 
undersøgelsen, men de 
nødvendige oplysninger var 
tilgængelige i disse landes 
LDP’er og i de 
udgiftsfordelinger, der 
fastlægges af Kommissionen.
18 Artikel 41, stk. 2, i forordning 
(EF) nr. 1974/2006.
21 Bemærkninger
43 
Resultaterne af undersøgelsen be ‑
kræftede det, der blev konstateret i de 
fem reviderede medlemsstater: Ved 
fastsættelsen af kriterierne for TB‑fi ‑
nansiering fortolkede de kompetente 
myndigheder generelt bestemmelser ‑
ne på en meget fleksibel måde.
44 
Denne brede forståelse af teknisk 
bistand er på ingen måde specifik for 
landbrug og udvikling af landdistrik ‑
ter, men ses også på andre områder, 
hvor der ydes EU‑finansiering. En 
nylig rapport, som blev udarbejdet for 
Kommissionen19 om finansieringen af 
lønomkostninger over strukturfonde ‑
ne, konkluderer, at samtlige medlems ‑
stater har anvendt teknisk bistand til at 
medfinansiere personaleudgifter. Mere 
præcist anvender de fleste medlems ‑
stater teknisk bistand til primært at 
medfinansiere lønninger20.
45 
Ved begyndelsen af perioden tegnede 
lønninger sig allerede for en stor del af 
den TB‑finansiering, som medlemssta ‑
terne anvendte fra ELFUL, og i mange 
tilfælde er denne andel senere steget 
yderligere. I Polen f.eks. steg bevillin ‑
gerne til forvaltningsomkostninger 
(hovedsagelig personale) kraftigt i 2013 
som følge af en overførsel fra foran ‑
staltninger vedrørende oplysning og 
landdistriktsnetværk. Fra midten af 
2009 medtog Litauen gradvist lønnin ‑
ger til personale, der kun var delvist 
tilknyttet gennemførelsen af LDP’et, 
i TB‑tildelingen med det udtrykkelige 
mål at lette byrden for det nationale 
budget. I 2008 var der ingen deltidsan ‑
satte, men ved udgangen af 2012 vare ‑
tog næsten 75 % af alle ansatte, der var 
finansieret på denne måde, også andre 
opgaver, der ikke havde relation til 
LDP’et. Når teknisk bistand anvendes til 
at finansiere aflønning af ansatte, der 
allerede bestrider stillingen, er der reelt 
tale om budgetstøtte. De problemer, som dette rejser, gennemgås i de føl ‑
gende punkter.
Offeromkostningerne ved 
TB-finansiering
46 
Som følge af den løse definition af 
teknisk bistand og de omkostninger, 
der er forbundet med forvaltningen 
af midlerne til den fælles landbrugs ‑
politik (jf. tekstboks 1 ), er det næppe 
overraskende, at medlemsstaterne, 
ligesom Kommissionen, i stigende 
grad har forpligtet deres TB‑midler 
til administrative omkostninger, som 
afholdes i tilknytning til finansieringen 
af udvikling af landdistrikter eller hører 
under ikke‑operationelle budgetter. 
Problemet er, at det i sagens natur er 
vanskeligt at vurdere, om disse om ‑
kostninger giver valuta for pengene, 
eller at påvise, at en sådan anvendelse 
af TB‑finansiering på nyttig og pro ‑
duktiv vis bidrager til effekten af den 
»større bevillingsramme« til støtte til 
udvikling af landdistrikterne.
47 
Jo større andel af den samlede  
ELFUL‑finansiering medlemsstaterne 
tildeler til TB‑aktiviteter, jo færre mid ‑
ler er der til rådighed til de centrale 
foranstaltninger inden for udvikling 
af landdistrikter, hvor der er flere 
umiddelbare fordele for landbrugere 
og landdistrikter. Hvis den tekniske 
bistand blot ender med at være bud ‑
getstøtte, afholdes denne udgift reelt 
af de endelige støttemodtagere.19 METIS GmbH, Co‑financing 
salaries, bonuses, top‑ups from 
Structural Funds during the 
2007 ‑2013 period , Den 
Europæiske Unions 
Publikationskontor, 
Luxembourg, 2014.
20 Ibid., s. 67.
22 Bemærkninger
48 
Som følge af forskellene i medfi ‑
nansieringssatser er risikoen i en vis 
forstand størst for de dårligst stillede 
modtagere af EU‑midler. For perioden 
2007 ‑2013 var loftet for ELFUL’s bidrag 
50 % i Østrig og Norditalien, men 
75 % i »konvergens« ‑regionerne, som 
omfattede Polen, Ungarn og Litauen. 
Udsigten til en bidragsratio på 3:1 kan 
give medlemsstaterne et yderligere 
incitament til at afholde udgifter, 
men nogle af de potentielle fordele 
går tabt, hvis en betydelig procentdel 
af medfinansieringen omdirigeres til 
ikke‑operationelle formål.49 
Når EU‑midler anvendes på denne 
måde, er der betydelige beløb, som ikke 
anvendes i overensstemmelse med de 
centrale mål for finansieringen, selv om 
der procentuelt set er tale om relativt 
små beløb. Hvis man tillader admini ‑
strative omkostninger under teknisk bi ‑
stand, kommer både Kommissionen og 
medlemsstaterne i en interessekonflikt. 
Det er dem, der som forvaltere af den 
fælles landbrugspolitik beslutter, hvor 
meget der skal bruges på de forskellige 
foranstaltninger, herunder teknisk bi ‑
stand, med henblik på at få mest mulig 
valuta for pengene. Samtidig har de 
som modtagere af teknisk bistand, der 
er udbetalt til administrative udgifter, et 
incitament til at maksimere betalinger 
til de nødvendige programforvaltnings ‑
omkostninger (jf. tekstboks 1 ).
Teknisk bistand og programforvaltningsomkostninger
Gennemførelsen af såvel EGFL som ELFUL medfører visse administrative udlæg. På EU‑plan var Kommissionen 
ikke alene forpligtet til at etablere og forvalte fondene, men også til at etablere et europæisk netværk for 
udvikling af landdistrikterne (ENRD), som udtrykkeligt er knyttet til TB‑udgifter.
I medlemsstaterne var de nationale og/eller regionale myndigheder ansvarlige for at gennemføre en vifte af 
foranstaltninger, som kunne gøre det nødvendigt at etablere nye administrative ordninger. I henhold til den 
grundlæggende lovgivning om den fælles landbrugspolitik skal de gøre alt, hvad der står i deres magt, for 
at beskytte Unionens finansielle interesser. Med henblik herpå blev en række obligatoriske foranstaltninger 
specificeret i ELFUL‑forordningen under afdelinger med overskriften forvaltning og kontrol, information og 
offentlig omtale samt overvågning og evaluering. Sammen med kravet om lokale udviklingsstrategier, lokale 
aktionsgrupper og nationale netværk for landdistriktsudvikling påførte disse foranstaltninger medlemsstater ‑
ne væsentlige omkostninger i forbindelse med leveringen af bistand, hvilket fremgår af eksemplet nedenfor.
I sin aktivitetsrapport for 2013 opsummerede GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter medlemssta ‑
ternes rapportering om deres samlede udgifter til undersøgelse og kontrol af attesterede betalinger under 
søjle I og søjle II21. Under søjle I tegnede kontrolorganernes omkostninger (herunder løn, uddannelse, ved ‑
ligeholdelse og udgifter til bygninger) sig for ca. 5,13 % af de samlede udgifter til EGFL‑foranstaltninger. 
Der er næsten ingen bevillinger til teknisk bistand til medlemsstater under søjle I, så disse udgifter kan ikke 
medfinansieres af EU. Under søjle II var det tilsvarende tal, som var beregnet på grundlag af medlemsstater ‑
nes rapporter, 8,13 %. Under disse omstændigheder er der et stærkt incitament til at inddrive det maksimale 
beløb under teknisk bistand, hvilket har fået visse medlemsstater til at fastsætte deres budgetter på eller tæt 
på loftet på 4 %.
21 http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/doc/agri_aar_2013.pdfTekstboks 1
23 Bemærkninger
50 
Ved at øge medlemsstaternes auto ‑
nomi har de nuværende TB‑ordninger 
således styrket disses afhængighed af 
EU‑midler, som i stigende grad an ‑
vendes på områder, hvor der ikke er 
en klar effekt på styrkelsen og udvik ‑
lingen af kapacitet. Under revisionen 
udtrykte de polske og litauiske myn ‑
digheder utilfredshed med reglernes 
manglende klarhed samt interesse 
i at modtage yderligere vejledning fra 
Kommissionen om mere produktive 
og effektive måder at anvende teknisk 
bistand på.
51 
Den nuværende høje sats for tildeling 
af TB‑midler til administrationsomkost ‑
ninger ser ud til at forsætte gennem 
perioden 2014 ‑2020. Fire af de fem 
besøgte medlemsstater forklarede, 
at de fortsat hovedsagelig ser teknisk 
bistand som et redskab til at finansiere 
den grundlæggende struktur for gen ‑
nemførelsen af deres LDP’er22. Des ‑
uden udgør teknisk bistand nu samlet 
set en større andel af de samlede 
udgifter. Som det fremgår af bilaget , 
er det samlede budget til udvikling af 
landdistrikterne for alle medlemsstater 
mindre i den nye periode, mens det 
samlede beløb (1,9  milliarder  euro), 
der er afsat til teknisk bistand, er 24 % 
højere.Er omkostningerne 
støtteberettigede?
En række tilfælde af for -
mel ikke -støtteberettigelse 
i Kommissionen
52 
I Kommissionen undersøgte Retten 
20 projekter fra GD for Landbrug og 
Udvikling af Landdistrikter fra den 
reviderede periode, som dækkede 
samtlige områder af teknisk bistand. 
I fire projekter konstaterede Retten 
uregelmæssigheder, som i hvert 
enkelt tilfælde skyldtes, at EGFL’s 
ikke‑operationelle budget var blevet 
anvendt ukorrekt. I forbindelse med 
tre af de fire poster (51 500 euro til 
køb af 40 laptops, 10 000 euro til køb 
af softwarelicenser og 13 800 euro til 
en kontrakt vedrørende firewallved ‑
ligeholdelse) blev udgifterne udeluk ‑
kende henført under EGFL, selv om 
de også gjorde nytte under søjle II. 
Ikke‑operationelle udgifter skal være 
programspecifikke for at være beret ‑
tigede til TB‑finansiering, og disse 
omkostninger burde derfor have været 
delt forholdsmæssigt mellem EGFL’s og 
ELFUL’s budgetter. Den fjerde post var 
et TB‑tilskud på 278 000 euro betalt til 
OECD, som også blev medtaget under 
EGFL’s budget, selv om tidligere beta ‑
linger under samme tilskudsaftale — 
korrekt — var blevet finansieret over 
det generelle kapitel om koordinering 
af den fælles landbrugspolitik.
53 
Ingen af indkøbsprocedurerne ved ‑
rørende de 20 udvalgte projekter var 
behæftet med større problemer med 
hensyn til manglende overholdelse af 
de gældende bestemmelser. Proce ‑
durerne var valgt og offentliggjort på 
korrekt vis og blev derefter gennem ‑
ført som fastsat i lovgivningen.22 Undtagelsen er Ungarn, der 
har besluttet at begrænse sin 
TB‑finansiering for perioden 
2014 ‑2020 til drift af det 
nationale landdistriktsnetværk 
og dertil knyttede aktiviteter 
med en samlet sats på 2,4 %. 
Alle andre behov med hensyn 
til finansiering af udvikling af 
landdistrikterne skal 
imødekommes over det 
nationale budget.
24 Bemærkninger
Hyppigere problemer 
i medlemsstaterne
54 
Revisionen afslørede mange tilfælde af 
uregelmæssig finansiering fra teknisk 
bistand fra søjle II i de fem reviderede 
medlemsstater. I 35 af de 91 TB‑pro ‑
jekter, Retten gennemgik, blev der 
konstateret ikke‑støtteberettigede 
eller delvist ikke‑støtteberettigede 
udgifter. De vigtigste problemer var, 
at finansieringen blev anvendt til 
aktiviteter, der henhørte under begge 
søjler (og som dermed ikke er fuldt ud 
støtteberettigede), eller havde relation 
til indgåelse af kontrakter og indkøb. 
I nogle projekter blev der konstateret 
begge typer uregelmæssigheder.
Nogle af medlemsstaternes 
aktiviteter henhører ikke 
udelukkende under søjle II
55 
Som allerede anført forbyder artikel 13 
i forordningen vedrørende finansie ‑
ringen af den fælles landbrugspolitik 
udtrykkeligt enhver finansiering af 
administrations ‑ og personaleomkost ‑
ninger i forbindelse med EGFL (søjle 
I). I medlemsstaterne konstaterede 
Retten imidlertid, at 25 af de revidere ‑
de projekter omfattede TB‑betalinger 
under søjle II til administrative omkost ‑
ninger, som faktisk var afholdt i tilknyt ‑
ning til søjle I eller for aktiviteter, der 
på anden måde ikke var relateret til 
ELFUL. Denne risiko er særlig stor, når 
indkøb eller projekter er delt mellem 
søjle I og søjle II. I sådanne tilfælde 
er en del af udgifterne naturligvis 
ikke‑støtteberettigede og bør ikke 
medfinansieres.56 
Eksemplerne i  tekstboks 2  viser, at der 
er en risiko for uregelmæssige udgifter 
på grund af mangler ved bogføringen, 
anvendelse af koefficienter eller andre 
administrative procedurer i tilknyt ‑
ning til en alt for kompleks, og noget 
vilkårlig, sondring mellem udgifter på 
to meget ens aktivitetsområder. Alt 
andet lige er det uklart, hvorfor admi ‑
nistrations ‑ og personaleomkostninger 
bør udelukkes under søjle I, men ikke 
under søjle II.
25 Bemærkninger
Risiko for manglende støtteberettigelse i tilfælde, hvor omkostningerne deles med 
søjle I
De fleste eksempler på omkostningsdeling vedrørte aflønning af personale, der håndterer både LDP ‑ og ik ‑
ke‑LPD‑aktiviteter, især hvor der ikke var tilstrækkelige beviser til at begrunde den del af lønnen, der henføres 
til søjle II. I Litauen kunne det ikke påvises, at de koefficienter, der blev anvendt til at henføre omkostninger til 
LDP‑opgaver, var korrekte, og derfor kunne det ikke efterprøves, om de anmeldte udgifter var støtteberetti ‑
gede. I Ungarn var det kun personaleomkostninger til tjenestemænd, som på fuld tid beskæftigede sig med 
aktiviteter, der specifikt var knyttet til LDP for perioden 2007 ‑2013, som skulle være støtteberettigede. En ræk ‑
ke ansatte, der håndterede TB‑opgaver, var imidlertid ansat i afdelinger (ministerielle sekretariater, finansielle 
og juridiske enheder) med almindelige opgaver, der gik ud over LDP , men uden at der var nogen reel sikker ‑
hed for, at de på fuld tid udøvede LDP‑aktiviteter. Lignende tilfælde blev konstateret i Polen og Østrig.
Et andet område af omkostninger, der er fælles for søjle I og søjle II, er køb eller vedligeholdelse af IT‑udstyr 
eller software. I Polen var den koefficient, som betalingsorganet anvendte til at fordele IT‑vedligeholdelsesud ‑
gifterne på de forskellige aktiviteter til udvikling af landdistrikter, mindst fire år forældet. I Italien var det ikke 
klart, om udstyr til videokonferencer, der var indkøbt af landbrugsministeriet, og som fuldt ud blev udgiftsført 
under ELFUL, udelukkende var til anvendelse under søjle II.
Et sidste fælles område vedrører krydsoverensstemmelseskontrol23, hvor det, hvis der ikke er skelnet klart 
efter støttetype, er muligt for foranstaltninger under EGFL at drage fordel af finansiering, der udelukkende er 
bestemt til ELFUL. I Østrig blev den koefficient, der anvendes til at fordele omkostninger vedrørende kryds ‑
overensstemmelseskontrol mellem ansøgninger om støtte under enkeltbetalingsordningen (ikke‑støtteberet ‑
tigede) og ansøgninger om betalinger for miljøvenligt landbrug under udvikling af landdistrikter (støtteberet ‑
tigede), ikke ajourført hvert år. I 2011 førte dette oprindeligt til en overbetaling på 15 600 euro fra ELFUL.
23 »Krydsoverensstemmelse« er kravet om, at landbrugere, som modtager direkte betalinger under søjle I, skal opfylde grundlæggende standarder 
for miljøbeskyttelse, fødevaresikkerhed, dyre ‑ og plantesundhed og dyrevelfærd. Ordningen gælder også for de fleste betalinger for 
miljøvenligt landbrug under søjle II.Tekstboks 2
26 Bemærkninger
Uregelmæssigheder i forbindelse 
med indkøb
57 
Revisionen viste, at der er mange pro ‑
blemer med praksis for kontraktind ‑
gåelse og indkøb i medlemsstaterne 
(berørte 17 af 51 reviderede udbuds ‑
procedurer, hovedsagelig på området 
information og offentlig omtale). De 
problemer, der opstod, omfattede 
brug af direkte forhandling frem for 
konkurrencebaserede udbud i forbin ‑
delse med tildeling af kontrakter, hvil ‑
ket er i strid med bestemmelserne om 
gennemsigtighed, ligebehandling og 
ikke‑forskelsbehandling i direktivet om 
offentlige indkøb24 og i visse tilfælde 
de relevante nationale regler. Anven ‑
delse af en forkert procedure er ikke 
kun et brud på EU‑reglerne og/eller 
national lovgivning; det undergraver også de frie markedsregler, indebærer 
forskelsbehandling i forhold til andre 
potentielle kontrahenter og kan føre til 
overforbrug.24 Europa‑Parlamentets og 
Rådets direktiv 2004/18/EF af 
31. marts 2004 om 
samordning af 
fremgangsmåderne ved 
indgåelse af offentlige 
vareindkøbskontrakter, 
offentlige 
tjenesteydelseskontrakter og 
offentlige bygge ‑ og 
anlægskontrakter (EUT L 134 af 
30.4.2004, s. 114).
Eksempler på uregelmæssigheder med hensyn til offentlige indkøb
Anvendelse af en forkert procedure
I Italien blev to rejsebureauydelser (til en værdi af henholdsvis 170 000 og 130 000 euro) indkøbt ved direkte 
forhandling, hvilket var i strid med de nationale regler om, at kontrakter over 40 000 euro skal være åbne for 
konkurrence.
I Polen blev der uden begrundelse anvendt direkte forhandling til at indgå kontrakter med en underordnet 
offentlig myndighed (hotel ‑, catering ‑, konference ‑ og undervisningsydelser) og med en tidligere kontrahent 
(IT‑tjenester leveret til et offentligt organ).
For højt prissatte kontrakter
I Ungarn blev en eventarrangør i 2008 tildelt en kompleks rammekontrakt på grundlag af enhedspriser, som 
stadig ville have været for høje selv seks år senere. Den for højt prissatte kontrakt blev efterfølgende afsluttet 
to år før tiden.
Udbudsbetingelser — en hindring for gennemsigtighed og ligebehandling
I Italien afslørede revisionen flere tilfælde af offentlige udbud med begrænsede eller upræcise oplysninger om 
de tekniske kriterier, der ville blive taget i betragtning ved tildelingen af kontrakten. Det gjorde det vanskeligt for 
kompetente, men uerfarne tilbudsgivere at formulere deres bud korrekt, og det har også gjort det vanskeligt at 
vurdere de relative fordele ved de forskellige tilbud og begrunde den endelige beslutning om kontrakttildeling.Tekstboks 3
27 Bemærkninger
25 I henhold til artikel 62 
i Kommissionens 
gennemførelsesforordning 
(EU) nr. 809/2014 af 17. juli 2014 
om 
gennemførelsesbestemmelser 
til Europa‑Parlamentets og 
Rådets forordning (EU) 
nr. 1306/2013 for så vidt angår 
det integrerede forvaltnings ‑ 
og kontrolsystem, 
foranstaltninger til udvikling af 
landdistrikterne og 
krydsoverensstemmelse 
(EUT L 227 af 31.7.2014, s. 69) er 
medlemsstaternes udgifter til 
teknisk bistand udtrykkeligt 
omfattet af det generelle krav 
om administrativ kontrol og 
kontrol på stedet samt 
rapportering. Det 
understreges også, at 
kontrolorganerne skal være 
»funktionelt uafhængige« af 
de organer, der godkender 
betalingen.
26 »Specifikke, målelige, 
realiserbare, relevante og 
tidsbestemte målsætninger«.
27 Principperne og reglerne 
i dette punkt er omhandlet 
i artikel 27 
i finansforordningen fra 2002.
28 Artikel 53b 
i finansforordningen fra 2002.Kontrolsystemerne anvendes 
ikke ordentligt
58 
Uanset bemærkningerne i punkt 56 
konstaterede vi, at medlemsstaternes 
ordninger for kontrol af, om omkost ‑
ningerne er blevet korrekt henført til 
søjle II, ikke fungerer ordenligt. I man ‑
ge tilfælde, hvor medlemsstaterne 
havde fastsat koefficienter eller andre 
beregninger til at fastlægge fordelin ‑
gen af omkostninger mellem EGFL og 
ELFUL, blev formlerne ikke anvendt 
systematisk eller ajourført regelmæs ‑
sigt, men ingen kontrol havde identifi ‑
ceret disse mangler med henblik på at 
afhjælpe dem. I denne henseende er 
det opmuntrende at bemærke, at Kom ‑
missionen efter Rettens revision har 
styrket reglerne vedrørende medlems ‑
staternes kontrol af udgifter til teknisk 
bistand25.
59 
På samme måde var langt de fleste 
af de projekter, hvor vi identificerede 
uregelmæssigheder med hensyn til 
indkøb, allerede blevet kontrolleret 
administrativt af de relevante natio ‑
nale myndigheder. Eftersom denne 
kontrol ikke havde påvist de mangler, 
som Revisionsretten konstaterede, vi ‑
ste den sig at være ineffektiv. Igen kan 
det nævnes, at Kommissionen — som 
reaktion på behovet for handling med 
henblik på at forbedre produktiviteten 
af medlemsstaternes forvaltnings ‑ og 
kontrolsystemer for teknisk bistand 
— allerede har rapporteret, at den er 
i gang med at udarbejde en vejledning 
om offentlige udbud for perioden 
2014 ‑2020.Hvor egnet er 
resultatrammen for 
teknisk bistand?
60 
Præamblen til finansforordningen 
fastsætter, at sparsommelighed, pro ‑
duktivitet og effektivitet er centrale 
principper for forsvarlig økonomisk 
forvaltning på alle budgetudgifts ‑
områder. For at sikre opfyldelsen af 
disse principper skal der fastsættes 
SMART26‑mål for alle aktivitetsområder, 
som kontrolleres ved hjælp af resultatin ‑
dikatorer, hvilket danner grundlag for 
årlige »aktivitetserklæringer«. Endelig 
skal institutionerne (i dette tilfælde 
Kommissionen) foretage forudgående 
og efterfølgende evalueringer27.
61 
I forbindelse med delt forvaltning 
uddelegeres ovennævnte opgaver til 
medlemsstaterne, som har ansvaret 
for at sikre, at midlerne anvendes 
i overensstemmelse med de gældende 
regler og principper28.
62 
Anvendelsen af alle midler under den 
fælles landbrugspolitik er således 
stramt reguleret ved krav, som har til 
formål at sikre udgifternes hensigts ‑
mæssighed. Revisionen viste, at de 
gennemførende myndigheder ofte 
udelukker teknisk bistand fra anven ‑
delsesområdet for disse bestemmelser. 
Men som anført i  tekstboks 4  gælder 
forpligtelserne i finansforordningen 
i lige så høj grad for teknisk bistand 
som for aktiviteter på politikom ‑
rådet »Landbrug og udvikling af 
landdistrikter«.
28 Bemærkninger
63 
Selv om teknisk bistand udgør en lille 
del af de samlede udgifter, repræsen ‑
terer den et betydeligt pengebeløb 
i løbet af programmeringsperioden, 
som der skal redegøres behørigt for. 
På trods af forsikringer fra Kommis ‑
sionen og medlemsstaterne om, at 
deres TB‑udgifter til ikke‑operationelle 
omkostninger er både nødvendige og 
forholdsmæssige, og at de yder et vær ‑
difuldt bidrag til programmets succes, 
eksisterer der i det store hele ikke en 
resultatramme, som gør det muligt at 
påvise, at dette er tilfældet. Området 
er kendetegnet ved utilstrækkelig 
flerårig planlægning, ingen egentlig 
behovsanalyse, upræcise mål (ikke 
SMART) og ingen resultatorienteret 
overvågning og evaluering af TB‑pro ‑
grammer (i stedet tillægges finansielle 
aspekter størst vægt).Er teknisk bistand en aktivitet eller blot et redskab?
Generelt viste revisionen, at de ansvarlige myndigheder betragter teknisk bistand som en kilde til admini ‑
strativ støtte til grundlæggende finansieringsforanstaltninger og derfor anser den for at være fritaget for de 
lovgivningsmæssige krav til performance. For Østrigs vedkommende er teknisk bistand helt og holdent et red ‑
skab til gennemførelse af LDP’et, og den eneste målestok for bistandens effektivitet er programmets succes. 
Med denne opfattelse kan teknisk bistand ikke planlægges, og der kan ikke opstilles mål eller indikatorer, som 
mere korrekt hører til de centrale foranstaltninger29, som den bidrager til opfyldelsen af. Hvis teknisk bistand 
præsenteres som en særskilt samlet aktivitet i egen ret, vil det være vanskeligt for Kommissionen at vurdere 
de input, som er ydet på de enkelte aktivitetsområder under udvikling af landdistrikter.
Denne argumentation, der fremstiller TB‑finansiering som rimelig passiv og ikke som en del af den operatio ‑
nelle resultatramme, modsiges af forordningerne. I artikel 66 i ELFUL‑forordningen betegnes teknisk bistand 
både som en »aktivitet« og en »foranstaltning«, og i artikel 2, litra d), defineres »foranstaltning« som »et sæt 
operationer, der bidrager til gennemførelsen af en akse«. I betragtning af omfanget af de midler, der afsættes 
til teknisk bistand, især i medlemsstaterne (over 1,5 milliarder euro), er det endvidere vigtigt at have klarhed 
om, hvorvidt bistanden forvaltes forsvarligt og bidrager til programmets gennemførelse. Dette kan bedst 
opnås ved en hensigtsmæssig planlægning, overvågning og evaluering af bistandens specifikke virkninger.
29 Som beskrevet i ELFUL‑forordningens afsnit IV, kapitel II. Teknisk bistand behandles i afsnit IV, kapitel II.Tekstboks 4
29 Bemærkninger
Dårlig planlægning og 
vurdering af behov
64 
For at kunne opstille målsætninger og 
fastsætte mål på hensigtsmæssig vis er 
det vigtigt at foretage en indledende 
vurdering af behovene og planlægge 
på mellemlang og lang sigt. Dette er 
endvidere en del af den forhåndse ‑
valueringsprocedure, der er fastsat 
i ELFUL‑forordningen30.
65 
I Kommissionen er en af følgerne af, at 
TB‑udgifter opfattes som administrativ 
støtte, at de i vid udstrækning betrag ‑
tes som årlige udgifter. På næsten alle 
aktivitetsområder (med undtagelse af 
undersøgelser og evalueringer samt 
ENRD) var der hverken foretaget en 
indledende behovsvurdering for peri ‑
oden eller en flerårig planlægning af 
anvendelsen af midlerne. Dette betød 
i nogle tilfælde, at budgettildelinger 
blev fornyet fra år til år uden bekræf ‑
telse af, om det (kortsigtede) behov, 
der var udtrykt nogle år tidligere, 
stadig var gyldigt. Endvidere kan gen ‑
nemførelsen uden en egentlig behovs ‑
analyse blive tilfældig og ufokuseret.
66 
I henhold til ELFUL‑forordningen skulle 
medlemsstaterne foretage en for ‑
håndsevaluering af deres landdistrikts ‑
udviklingsprogrammer med henblik på 
»identifikation og vurdering af beho ‑
vene på mellemlang og lang sigt, de 
mål, der skal opfyldes, de forventede 
resultater, de kvantificerede mål, især 
når det gælder virkningerne i forhold 
til udgangssituationen, EF‑merværdi ‑
en, det omfang, hvori der er taget hen ‑
syn til Fællesskabets højt prioriterede 
mål, erfaringerne fra tidligere pro ‑
grammering og kvaliteten af procedu ‑
rerne for gennemførelse, tilsyn, evalue ‑
ring og økonomisk forvaltning«31.67 
Ligesom Kommissionen udelod de 
fem medlemsstater generelt teknisk 
bistand fra deres flerårige behovs ‑
vurderinger vedrørende udvikling af 
landdistrikterne. Den vigtigste kon ‑
sekvens af denne politik var ustabile 
TB‑budgetter, som kunne ændres 
ved en administrativ beslutning. Selv 
i Polen, hvor der blev udarbejdet en 
TB‑behovsvurdering for en del af det 
polske LDP , var det oprindelige budget 
betydeligt undervurderet. I overens ‑
stemmelse med sin hands off‑tilgang 
til medlemsstaternes udgifter under 
dette udgiftsområde, accepterede 
Kommissionen de nødvendige pro ‑
gramændringer uden forbehold.30 Artikel 85.
31 Ibid.
30 Bemærkninger
Målene langtfra SMART
68 
Formålet med SMART‑mål er at mål ‑
rette støtten mere præcist og dermed 
nå de specifikke mål mere produktivt. 
SMART‑mål skaber også en klarere 
ramme for overvågning og evaluering 
af resultaterne.
69 
På grund af utilstrækkelig planlæg ‑
ning og behovsvurdering lykkedes 
det generelt ikke for Kommissionen at 
udvikle SMART‑mål for TB‑finansiering. 
Teknisk bistand indgår ikke i GD for 
Landbrug og Udvikling af Landdistrik ‑
ters detaljerede årlige forvaltningspla ‑
ner, der opsummerer tjenestens mål 
og indikatorer for det kommende år — 
selv om de projekter og aktioner, der 
modtager støtte i form af TB‑finansie ‑
ring, indgår i disse planer. Heller ikke 
de operationelle finansieringsafgørel ‑
ser, GD’et udarbejder, har SMART‑mål 
eller indikatorer for TB‑projekter, 
som håndteres på samme måde som 
Kommissionens generelle administra ‑
tionsudgifter. Den eneste undtagelse 
er området evalueringer og undersø ‑
gelser, der, som allerede anført, indgår 
i den flerårige planlægning og har 
SMART‑mål, som er integreret i krave ‑
ne i de relevante særforordninger.70 
I medlemsstaterne blev der kun gjort 
lidt for at udvikle specifikke TB‑mål. 
Manglen på flerårig planlægning 
på forskellige TB‑aktivitetsområder 
(f.eks. nationale landdistriktsnetværks 
informations‑  og kommunikationsfor ‑
anstaltninger) hæmmede gennemsig ‑
tigheden og fastlæggelsen af mål. Det 
hjalp heller ikke, at der ikke var nogen 
klar sondring mellem de enkelte TB‑ak ‑
tivitetsområder eller mellem disse og 
andre lignende aktiviteter, der ikke var 
relateret til målene for ELFUL. Af de 
fem medlemsstater, Retten besøgte, 
var det kun Italien, der gik ud over 
forordningernes overordnede anven ‑
delsesområde. Men selv i Italien var 
målene ikke‑kvantificerede og mang ‑
lede en tidshorisont.
Eksempler på uhensigtsmæssigt formulerede mål taget fra medlemsstaternes 
programmeringsdokumenter
De litauiske mål indeholdt følgende formuleringer: at sikre hensigtsmæssig forberedelse, produktiv gennem ‑
førelse og evaluering af programmet [...] at sikre passende præsentation og offentliggørelse af oplysninger [...] 
at sikre adgang til oplysninger.
De polske mål var i bund og grund blot en opremsning af de aktiviteter, der er omfattet af artikel 66 og 68 
i ELFUL‑forordningen. De var således i overensstemmelse med de forskriftsmæssige krav, men de præciserede 
ikke de forventede resultater og virkninger af den tekniske bistand og tog ikke stilling til, hvorledes resultater ‑
ne af den tekniske bistand skulle måles.Tekstboks 5
31 Bemærkninger
Begrænset overvågning og 
evaluering
71 
Finansforordningen indeholder visse 
bestemmelser vedrørende Kommissio ‑
nens overvågning og evaluering. Først 
og fremmest skal der udarbejdes årlige 
rapporter til budgetmyndigheden om 
opnåelsen af målsætninger på grund ‑
lag af resultatindikatorer32.
72 
På området udvikling af landdistrik ‑
terne33 var et af de centrale punkter 
for perioden 2007 ‑2013 kravet om en 
fælles overvågnings ‑ og evaluerings ‑
ramme (CMEF) mellem Kommissionen 
og medlemsstaterne med et begræn ‑
set antal indikatorer, der er fælles for 
alle LDP’er. Hver enkelt medlemsstat 
forventedes ligeledes at opstille 
supplerende indikatorer, der gjorde 
det muligt at måle LDP’ets fremskridt, 
effektivitet og gennemslagskraft på 
alle trin af gennemførelsen. Der skulle 
udarbejdes en årlig statusrapport til 
Kommissionen og også forhånds ‑ og 
midtvejsevalueringer og efterfølgende 
evalueringer af programmets kvalitet, 
effektivitet og gennemslagskraft.
73 
Den fælles overvågnings ‑ og evalue ‑
ringsramme blev oprettet som fast ‑
sat. Men i tråd med det synspunkt, 
at teknisk bistand ikke er omfattet af 
performancekrav, blev teknisk bistand 
ikke nævnt i de generelle retningslinjer 
for CMEF og indgik heller ikke i beskri ‑
velsen af foranstaltninger og fælles 
indikatorer.74 
I Kommissionen er overvågningen og 
evalueringen af TB‑finansiering derfor 
lige så begrænset som planlægnin ‑
gen af teknisk bistand. Der er ingen 
kriterier, der etablerer en forbindelse 
til den overordnede programperfor ‑
mance, men der er et overvældende 
fokus på finansielle og andre rent 
administrative aspekter, som f.eks. 
overholdelse af udgiftslofter og frister 
for kontraktgennemførelse.
75 
Situationen er meget tilsvarende 
i medlemsstaterne, igen fordi teknisk 
bistand ikke indgår i CMEF. Kommissi ‑
onens overvågning af medlemsstater ‑
nes LDP’er er begrænset til kontrol af 
budgetgennemførelse og overholdelse 
af loftet på 4 %. Medlemsstaternes 
eget primære overvågningsinstrument 
er den årlige statusrapport, som hver 
enkelt medlemsstat udarbejder om 
sit LDP , men de årlige statusrappor ‑
ter for tre af seks undersøgte LDP’er 
indeholdt ingen evaluering af tek ‑
nisk bistand. I de tilfælde, hvor der 
var udarbejdet en sådan evaluering, 
begrænsede manglen på resultat ‑ og 
effektindikatorer eller klare retnings ‑
linjer for forelæggelse af oplysninger 
overvågningens omfang til den finan ‑
sielle gennemførelse.32 Artikel 27, stk. 3, 
i finansforordningen fra 2002.
33 ELFUL‑forordningens 
Artikel 77 ‑87.
32 Bemærkninger
Konsekvenserne af en util -
strækkelig resultatramme
76 
Kommissionen skal — som ansvarlig 
for gennemførelsen af EU‑budget ‑
tet — sikre en forsvarlig økonomisk 
forvaltning af ELFUL. Denne opgave 
indebærer blandt andet klar vejled ‑
ning om effektiv og produktiv brug 
af teknisk bistand. Men eftersom 
Kommissionen ikke definerer sit eget 
behov for teknisk bistand som led i en 
resultatramme, og eftersom den ikke 
insisterer på, at medlemsstaterne defi ‑
nerer deres behov, har den frataget sig 
selv et redskab til at vurdere TB‑udgif ‑
ternes samlede virkning og dermed til 
at målrette finansieringen, hvor den vil 
være mest nyttig.
77 
En resultatramme ville også være 
nyttig som grundlag for fremlæggelse 
af forslag til TB‑løsninger på specifikke 
problemer, der vil kunne opstå med 
ELFUL. Da Kommissionen i 2011 og 
2012 opfordrede alle medlemsstater 
til at udarbejde handlingsplaner med 
henblik på at reducere den uaccepta ‑
belt høje fejlprocent inden for udvik ‑
ling af landdistrikterne, benyttede 
man sig ikke af lejligheden til at iden ‑
tificere teknisk bistand som et middel 
til at fremme eller støtte afhjælpende 
foranstaltninger.78 
I det omfang, hvor de planlægnings ‑, 
overvågnings ‑ og evalueringselemen ‑
ter, der kræves i finansforordningen, 
er på plads i Kommissionen og i med ‑
lemsstaterne, dækker disse elemen ‑
ter operationelle aktiviteter snarere 
end administrationsudgifter, som nu 
tegner sig for den største andel af 
TB‑midler. En central årsag er, at det er 
meget svært at planlægge og vurdere 
f.eks. lønomkostningernes bidrag til 
den samlede programperformance. 
Det er langt sværere at imødekomme 
behovet for at påvise overensstem ‑
melse med principperne om forsvarlig 
økonomisk forvaltning i forbindelse 
med denne type udgifter end i forbin ‑
delse med operationelle udgifter.
Netværkssamarbejde — 
kunne være en effektiv 
resultatramme
79 
ENRD34 er den eneste komponent af 
teknisk bistand i Kommissionen, som 
udtrykkeligt er defineret i EU’s lov ‑
givning om landbrug og udvikling af 
landdistrikterne. Der er fastsat klare 
mål for ENRD i tilknytning til konso ‑
lidering og styrkelse af praksis og 
kapacitet med hensyn til udvikling af 
landdistrikter i hele Unionen.
80 
En af ENRD’s opgaver er at støtte 
de nationale landdistriktsnetværk 
(NRN’er) i medlemsstaterne, der også 
finansieres over teknisk bistand35. Der 
blev fastlagt et absolut loft på 25 % 
af de enkelte NRN’ers tildelinger til 
de nødvendige administrative struk ‑
turer36, mens resten skulle bruges 
på en handlingsplan med specifikke 
oplysningsaktiviteter og aktiviteter til 
styrkelse af kapaciteten37.34 Etableret i overensstemmelse 
med ELFUL‑forordningens 
artikel 67.
35 ELFUL‑forordningens 
artikel 68.
36 Artikel 41, stk. 2, i forordning 
(EF) nr. 1974/2006.
37 »[...] der mindst omfatter 
følgende aktiviteter: 
identifikation og analyse af 
god overførbar praksis og 
oplysninger herom, 
netværksforvaltning, 
tilrettelæggelse af udveksling 
af erfaring og knowhow, 
udarbejdelse af 
uddannelsesprogrammer for 
lokale aktionsgrupper under 
etablering og teknisk bistand 
til samarbejde mellem to eller 
flere områder og 
tværnationalt samarbejde«.
33 Bemærkninger
81 
For både ENRD’s og de nationale 
netværks vedkommende fastsætter 
lovgivningen derfor mere præcise 
retningslinjer for anvendelsen af 
TB‑finansiering, og der skelnes klart 
mellem, hvad der er operationelt, og 
hvad der ikke er. De fleste udgifter til 
netværk er i teorien forenelige med 
en resultatramme, hvilket burde gøre 
det lettere at sikre sammenhængen 
i TB‑aktiviteterne på dette område og 
burde lette evalueringen og kontrollen 
i overensstemmelse med de generelle 
principper for forsvarlig økonomisk 
forvaltning.82 
Netværksaktiviteterne var imidlertid 
ofte karakteriseret ved samme ufuld ‑
stændige planlægning, overvågning 
og evaluering som teknisk bistand på 
området udvikling af landdistrikter 
som helhed. Generelt set er det van ‑
skeligt at vurdere deres indvirkning — 
selv om der kan gøres en undtagelse 
for det italienske NRN (jf. tekstboks 6 ), 
der i visse henseender er en model for 
TB‑planlægning og drift.
Det italienske NRN38 — et eksempel på en velfungerende resultatramme
Revisionen viste, at det italienske nationale landdistriktsnetværk (NRN) i vid udstrækning har nået sine over ‑
ordnede operationelle mål (bedre styring, ledelsesmæssig og administrativ kapacitetsopbygning, udveksling 
af erfaringer og god praksis), og at det har ydet effektiv koordinering og støtte til Italiens regionale LDP’er (via 
dataindsamling og konsulentbistand), samtidig med at det har fremmet tværnationalt samarbejde. NRN har 
et populært websted og organiserer et varieret udbud af initiativer og arrangementer. Kommunikationsaktivi ‑
teterne er meget brede (herunder et web‑fællesskab for unge landbrugere og skoleprojekter). Der er afholdt 
videokonkurrencer for unge landbrugere for at identificere og fremme bedste praksis, og vindernes arbejde er 
blevet uploadet på det nationale NRN‑websted.
NRN’ets resultater og vellykkede samarbejde med sine interessenter skyldes til dels detaljeret planlægning 
af de operationelle resultater. NRN overvåges og evalueres herefter i forhold til en række indikatorer, der er 
ledsaget af målværdier. De fastsatte outputindikatorer (f.eks. afholdte møder og offentliggjorte retningslin ‑
jer) vedrører specifikke programaktioner, mens der er fastlagt resultatindikatorer (kundetilfredshedssatser, 
formidling af god praksis) og effektindikatorer (antal nøgleaktører involveret i forvaltningen, offentlighedens 
opfattelse af synligheden af politikkerne for udvikling af landdistrikterne) for NRN’et som helhed.
Endelig tager NRN‑programmet hensyn til de forudgående og løbende evalueringer af TB‑finansieringen. Alle 
de anbefalinger, som den uafhængige midtvejsevaluator fremsatte i 2010 om behovet for en indikatorram ‑
me, der er fælles for alle TB‑aktioner, blev taget op af de italienske myndigheder med henblik på at forbedre 
kvaliteten af overvågningen.
38 Italien er én af en håndfuld medlemsstater med et system med regionale programmer for udvikling af landdistrikterne. Dette betyder, at det 
nationale landdistriktsnetværk spiller en dobbeltrolle som et koordinerings ‑ og støtteorgan for regionerne i alle de områder af politikken for 
udvikling af landdistrikter og ikke blot er en teknisk bistandsforanstaltning. Det er derfor omfattet af CMEF‑kravene, som hvis det havde været et 
nationalt LDP.Tekstboks 6
34
 Konklusioner og 
anbefalinger
83 
Samlet set konkluderer Retten, at fordi 
der ikke er opstillet en passende resul ‑
tatramme for TB‑udgifter på området 
landbrug og udvikling af landdistrik ‑
terne, er hverken Kommissionen eller 
medlemsstaterne i stand til at påvise, 
i hvor stor udstrækning den tekniske 
bistand har bidraget til de generelle 
politiske målsætninger for den fælles 
landbrugspolitik.
84 
Trods de betydelige beløb, det drejer 
sig om, defineres teknisk bistand ikke 
klart i den lovgivningsmæssige ramme, 
og det fremgår ikke klart af reglerne, 
hvordan bistanden kan anvendes. 
Revisionen viste, at Kommissionen og 
medlemsstaterne har draget fuld for ‑
del af denne situation. De frie rammer 
har imidlertid resulteret i en manglen ‑
de stringens (punkt 28). Kommissionen 
har ikke udarbejdet detaljerede ret ‑
ningslinjer for TB‑finansiering, hver ‑
ken internt eller for medlemsstaterne 
(punkt 30 og 37).
85 
I Kommissionen er skellet mellem 
operationelle udgifter og generelle 
administrative omkostninger ble ‑
vet udvisket. Navnlig er udgifter til 
IT‑vedligeholdelse blevet en stadig 
vigtigere del af TB‑budgettet (punkt 
32‑35). Samtidig rapporterede fire af 
de fem medlemsstater, Retten revide ‑
rede, at administrationsomkostninger 
udgjorde den største andel af deres 
udgifter til teknisk bistand, med særlig 
vægt på lønudgifter. I situationer, hvor 
det berørte personale under alle om ‑
stændigheder vil skulle implementere 
politikker, svarer denne udnyttelse af 
teknisk bistand reelt til budgetstøt ‑
te. Det er nu fast praksis på mange 
af EU’s politikområder at finansiere 
lønomkostninger over teknisk bistand 
(punkt 39 ‑45).86 
Manglen på en klar sondring mellem 
operationelle og administrative om ‑
kostninger og den manglende klarhed 
med hensyn til arten af aktiviteter, som 
teknisk bistand skal dække, mindsker 
den budgetmæssige gennemsigtig ‑
hed og gør det vanskeligt at kon ‑
trollere, hvordan midlerne er brugt 
(punkt 26 ‑28).
87 
Revisionen afslørede nogle tilfælde af 
formel ikke‑støtteberettigelse i Kom ‑
missionen, som skyldtes ukorrekt 
opførelse af omkostninger på budget ‑
tet (punkt 52). I medlemsstaterne er år ‑
sagen til de vigtigste problemer enten, 
at finansieringen er blevet anvendt til 
aktiviteter, der henhører under begge 
søjler (og som dermed ikke er fuldt ud 
støtteberettigede), eller problemer 
med hensyn til indgåelse af kontrakter 
og indkøb (punkt 54 ‑59). Ikke desto 
mindre konkluderer Retten, at de 
fleste TB‑udgifter opfylder de fleksible 
støtteberettigelseskriterier, der gælder 
i dag.
88 
Retten konstaterede, at administra ‑
tionsomkostninger såsom lønninger 
eller IT i praksis ofte vedrører begge 
søjler i den fælles landbrugspolitik. Det 
forhold, at de kun er støtteberettige ‑
de under søjle II (i medlemsstaterne) 
eller proportionelt under både søjle 
I og søjle II (i Kommissionen), skaber 
således et behov for omstændelige 
procedurer til at begrunde den måde, 
hvorpå omkostningerne er fordelt 
(punkt 52 og 54 ‑56).
35 Konklusioner og anbefalinger
89 
Desuden er det i sagens natur vanske ‑
ligt at vurdere, om administrationsom ‑
kostninger har givet valuta for pengene. 
Selv om det forhold, at teknisk bistand 
absorberer sådanne omkostninger, 
sandsynligvis på nogle måder vil bidra ‑
ge til gennemførelsen af de politiske 
målsætninger for den fælles landbrugs ‑
politik, er det næsten umuligt at fore ‑
tage en pålidelig vurdering af et sådant 
bidrag, og navnlig at påvise, at denne 
form for TB‑udgifter giver mere valuta 
for pengene end direkte udgifter til de 
centrale foranstaltninger under den 
fælles landbrugspolitik (punkt 46 ‑48).
90 
Hvis man tillader administrative om ‑
kostninger under teknisk bistand, kom ‑
mer både Kommissionen og medlems ‑
staterne tillige i en interessekonflikt. 
Som forvaltere af den fælles landbrugs ‑
politik beslutter de, hvor meget der 
skal bruges på de forskellige foranstalt ‑
ninger, herunder teknisk bistand, med 
det formål at få mest mulig valuta for 
pengene. Samtidig har de som modta ‑
gere af teknisk bistand, der er udbetalt 
til administrative udgifter, et incitament 
til at maksimere betalinger til de nød ‑
vendige omkostninger ved programfor ‑
valtningen (jf. punkt 49).
Anbefaling 1
Kommissionen bør præcisere, hvor ‑
dan og på hvilke områder teknisk 
bistand kan anvendes. Den bør navnlig 
præcisere forskellen mellem opera ‑
tionelle udgifter/udgifter til kapaci ‑
tetsopbygning og støtteberettigede 
administrationsomkostninger/udgifter 
til budgetstøtte, især i forbindelse med 
lønninger.
En sådan præcisering vil gøre det mere 
gennemskueligt, hvordan midlerne 
kan anvendes. Kommissionen bør nøje 
overvåge medlemsstaternes gennem ‑
førelse af teknisk bistand.Anbefaling 2
Kommissionen bør også træffe hen ‑
sigtsmæssige foranstaltninger for at 
sikre, at almindelige administrative 
udgifter såsom regelmæssig IT‑vedli ‑
geholdelse ikke opføres under budget ‑
poster vedrørende teknisk bistand.
Anbefaling 3
Kommissionen bør fremover kræve, at 
medlemsstaterne rapporterer admi ‑
nistrationsomkostninger/udgifter til 
budgetstøtte vedrørende udvikling af 
landdistrikterne separat, så det bliver 
mere gennemskueligt, hvilken del af 
TB‑finansieringen der er brugt til den ‑
ne form for støtte.
91 
Retten konstaterede, at hverken Kom ‑
missionen eller medlemsstaterne har 
fastsat en passende resultatramme til 
at påvise nødvendigheden og effek ‑
tiviteten af TB‑finansieringen. Teknisk 
bistand var uklart formuleret i forord ‑
ningerne for 2007 ‑2013, hvilket gjorde 
det muligt for forvaltningsmyndighe ‑
derne at udelukke den fra dette væ ‑
sentlige aspekt af forsvarlig økonomisk 
forvaltning. Eftersom hovedparten af 
TB‑udgifterne er ikke ‑operationelle, 
betragtes de i vid udstrækning som år ‑
lige udgifter og indgår ikke i den fælles 
overvågnings ‑ og evalueringsramme. 
Som følge heraf er de kendetegnet ved 
utilstrækkelig flerårig planlægning og 
mangler en egentlig behovsanalyse, 
hvilket fører til upræcise mål og ingen 
resultatorienteret overvågning og 
evaluering (punkt 60 ‑75).
36 Konklusioner og anbefalinger
92 
Eftersom Kommissionen ikke har 
defineret sit eget behov for teknisk 
bistand som led i en resultatramme, 
og eftersom den ikke har insisteret på, 
at medlemsstaterne definerer deres 
behov, har den frataget sig selv et red ‑
skab til at vurdere TB‑udgifternes sam ‑
lede virkning og dermed til at målrette 
finansieringen, hvor den vil være mest 
nyttig. Den potentielle effektivitet af 
TB‑finansiering er således alvorligt 
truet (punkt 76 ‑78).
93 
Revisionsretten konstaterede, at 
ordningerne for netværkssamarbejde 
i højere grad var forenelige med ele ‑
menterne i en resultatramme, fordi der 
var fastsat mere præcise retningslinjer 
for anvendelsen af TB‑finansieringen 
og foretaget en klar sondring mellem, 
hvad der er operationelle udgifter, og 
hvad der ikke er, og samtidig fastsat 
et loft for medlemsstaternes forvalt ‑
ningsudgifter (punkt 79 ‑82).Anbefaling 4
Kommissionen og medlemsstaterne 
bør fastsætte en passende resultat ‑
ramme for TB‑finansiering. Navnlig bør 
Kommissionens og medlemsstaternes 
TB‑behov vurderes grundigt, og der 
bør være en mekanisme til at fastsæt ‑
te mål og måle fremskridt hen imod 
deres virkeliggørelse, hvilket igen vil 
fremme ansvarligheden og gøre det 
muligt at forbedre udgifternes effekti ‑
vitet og produktivitet.
Vedtaget af Afdeling I, der ledes af Rasa Budbergytė, medlem af Revisionsretten, 
i Luxembourg på mødet den 11. marts 2015.
 På Revisionsrettens vegne
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 Formand

37
 Bilag BilagFinansiel planlægning af teknisk bistand i forbindelse med udvikling af landdistrik -
terne i perioderne 2007-2013 og 2014-2020 baseret på data fra GD for Landbrug og 
Udvikling af Landdistrikter
Medlemsstat2007-2013 2014-20Ændringer fra 2007-
2013 til 2014-2020 
(2007-2013 = 100 %)
Finansierings -
plan: udvikling 
af landdistrik -
terne  
(i euro)Finansie -
ringsplan: 
teknisk 
bistand  
(i euro)Teknisk 
bistand som 
andel af 
udvikling af 
landdistrik -
terneFinansierings -
plan: udvikling 
af landdistrik -
terne  
(i euro)Finansierings -
plan: teknisk 
bistand  
(i euro)Teknisk 
bistand som 
andel af 
udvikling af 
landdistrik -
terneÆndring 
i planlæg -
ningen af 
udvikling 
af landdi -
strikterneÆndring 
i planlæg -
ningen af 
teknisk 
bistand
Belgien1487 484 306 5 653 734 1,16  % 647 797 759 7 614 324 1,18  % 132,89  % 134,68  %
Bulgarien12 642 248 596 39 545 031 1,50  % 2 338 783 966 54 500 000 2,33 % 88,51  % 137, 8 2  %
Den Tjekkiske 
Republik1 2 857 506 354 13 514 430 0,47  % 2 281 445 107 22 500 000 0,99  % 79,84  % 166,49  %
Danmark2577 918 796 23 100 024 4,00  % 629 400 690 25 175 839 4,00  % 108,91  % 108,99  %
Tyskland19 078 378 263 92 685 319 1,02  % 8 768 178 051 199 667 445 2,28  % 96,58 % 215,43  %
Estland 723 736 855 28 586 354 3,95  % 823 341 558 28 083 108 3,41  % 113,76  % 98,24  %
Irland12 494 540 590 2 160 000 0,09  % 2 190 000 000 3 180 000 0,15  % 87,79  % 147, 2 2  %
Grækenland13 906 228 424 45 000 000 1,15  % 4 223 960 793 79 723 255 1,89  % 108,13  % 17 7,16  %
Spanien18 049 474 764 101 591 356 1,26  % 8 214 328 821 118 952 677 1,45  % 102,05  % 117, 0 9  %
Frankrig17 584 497 109 49 972 316 0,66  % 11 353 567 383 127 974 320 1,13  % 149,69  % 256,09 %
Italien18 985 781 883 191 256 136 2,13  % 10 384 714 084 260 147 585 2,51  % 115,57  % 136,02  %
Cypern1164 563 574 2 913 089 1,77  % 132 214 377 2 381 377 1,80  % 80,34 % 81,75  %
Letland 1 054 373 504 41 644 500 3,95  % 1 074 576 782 42 983 070 4,00  % 101,92  % 103,21  %
Litauen 1 765 794 093 67 996 680 3,85  % 1 613 088 240 57 323 530 3,55  % 91,35 % 84,30 %
Luxembourg194 957 826  -  0,00  % 100 574 600 1 058 045 1,05  % 105,92  % …
Ungarn13 860 091 392 152 233 735 3,94  % 3 430 667 653 74 055 333 2,16  % 88,88  % 48,65  %
Malta177 653 355 3 063 355 3,94  % 97 326 898 3 893 076 4,00  % 125,34 % 127, 0 9  %
Nederlandene2593 197 167 3 251 167 0,55  % 607 305 360 21 695 360 3,57  % 102,38 % 667 ,31 %
Østrig 4 025 575 992 87 807 211 2,18  % 3 937 551 997 114 181 478 2,90  % 97, 81  % 130,04  %
Polen213 398 928 156 199 950 000 1,49  % 8 598 280 814 132 527 195 1,54  % 64,17  % 66,28  %
Portugal14 056 570 600 86 483 763 2,13  % 4 057 788 354 77 095 212 1,90  % 100,03  % 89,14  %
Rumænien18 124 198 745 100 895 834 1,24  % 8 015 663 402 178 367 919 2,23  % 98,66  % 176,78  %
Slovenien 915 992 729 12 922 668 1,41  % 837 849 803 24 946 000 2,98  % 91,47  % 193,04  %
Slovakiet21 996 908 078 42 238 362 2,12  % 1 545 272 844 59 291 790 3,84  % 77 ,38 % 140,37 %
Finland 2 155 018 907 23 082 183 1,07  % 2 380 408 388 29 874 500 1,26  % 110,46  % 129,43  %
Sverige11 953 061 954 64 188 151 3,29  % 1 763 315 250 63 410 453 3,60  % 90,28  % 98,79  %
Det Forenede 
Kongerige1 4 612 120 420 31 294 724 0,68  % 5 190 459 683 67 171 685 1,29  % 112,54  % 214,64  %
Medlemsstaternes 
samlede andel — 
gennemsnit396 236 802 432  1 513 030 122 1,57  % 95 237 862 657  1 877 774 575 1,97  % 98,96  % 124,11  %
1  For perioden 2014 ‑2020 er programmet/ ‑erne for udvikling af landdistrikterne endnu ikke eller kun delvist vedtaget af Kommissionen (pr. udgan ‑
gen af februar 2015).
2 For  perioden 2014 ‑2020 er fleksibilitet (overførsler fra søjle 1) endnu ikke medtaget.
3  Eksklusive Kroatien, som tiltrådte EU i 2013, og som derfor ikke havde nogen  ELFUL ‑udgifter for perioden 2007 ‑2013. For perioden 2014 ‑2020 
er landets planlagte ELFUL ‑budget på 2 026 millioner euro, inklusive 55 millioner euro i teknisk bistand.
38
VI
Medlemsstaterne er forpligtede til at oplyse om 
programgennemførelsens kvalitet og effektivitet 
i den årlige statusrapport, herunder anvendelsen 
af den tekniske bistand (bilag VII til forordning 
1974/2006).
TB‑udgifter bidrager til en smidig gennemførelse af 
programmerne, hvilket i sidste instans er til fordel 
for modtagerne.
VII
Den tekniske bistand har bidraget til LDP’ernes gen ‑
nemførelse og til overvågningen, kontrollen og eva ‑
lueringen af disse programmer. Det er kun gennem 
en sammenfatning af de efterfølgende evalueringer 
af LDP’erne, at det vil være muligt at påvise, i hvor 
høj grad den tekniske bistand har bidraget til at nå 
den fælles landbrugspolitiks mål.
Lovgiver besluttede, at medlemsstaterne skulle 
have en vis fleksibilitet i brugen af de tekniske 
bistandsmidler.
VII Anbefaling 1
Kommissionen tilslutter sig denne anbefaling, og 
den vil supplere retningslinjerne i overensstem ‑
melse hermed.
VII Anbefaling 2
Kommissionen kan ikke tilslutte sig denne anbe ‑
faling. Ifølge Kommissionen er IT‑vedligeholdelse 
en operationel aktivitet vedrørende opdatering og 
udvikling af systemerne. I overensstemmelse med 
Kommissionens ESIF‑bugetretningslinjer af 16. maj 
2014 kan operationel og ikke‑operationel (admini ‑
strativ) teknisk bistand til IT ‑ og revisionsudgifter 
i forbindelse med programmer omfattet af delt 
forvaltning anvendes, forudsat at alle former for 
IT‑udgifter, uanset om de vedrører IT‑udvikling eller 
IT‑vedligeholdelse, altid afholdes over den samme 
budgetpost som de respektive IT‑udviklingsudgif ‑
ter. Denne fremgangsmåde styrker budgetdiscipli ‑
nen og sammenhængen på de områder af Kommis ‑
sionens budget, som er omfattet af delt forvaltning.
VII Anbefaling 3
Kommissionen tilslutter sig denne anbefaling.Resumé
IV
Ifølge Kommissionen indeholder artikel 5 i forord ‑
ning (EF) nr. 1290/2005 et fælles og klart juridisk 
grundlag for både EGFL og ELFUL på kommissions ‑
niveau og/eller på dens vegne.
Med henblik på den nye programmeringsperiode 
er teknisk bistand på medlemsstatsniveau defineret 
i artikel 59 i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Den valgfrihed, som den lovgivningsmæssige flek ‑
sibilitet indebærer, er nødvendig af hensyn til de 
nationale og regionale myndigheders lange række 
af behov. Kapacitetsopbygning finder især sted 
i forbindelse med visse typer udgifter som f.eks. 
administrative udgifter og IT‑redskaber. Anvendelse 
af den tekniske bistand til udgiftsfinansiering er 
direkte forbundet med forberedelse, gennemfø ‑
relse og evaluering af landdistriktudviklingspro ‑
grammer (LDP).
Med hensyn til programmeringsperioden 2014 ‑
2020 har Kommissionen fremlagt nogle omfattende 
retningslinjer for medlemsstaterne og udstyret de 
områdeansvarlige med politiske retningslinjer, der 
skulle gøre det muligt at strømline fremgangsmå ‑
den i forhandlingerne om nye LDP’er.
V
Medlemsstaterne skal sikre, at de udviklingsforan ‑
staltninger i landdistrikterne, som de har til hensigt 
at gennemføre, kan verificeres og kontrolleres. 
I dette øjemed indfører medlemsstaterne kontrol ‑
ordninger, der giver dem rimelig sikkerhed for, at 
støtteberettigelseskriterierne og andre forpligtelser 
opfyldes (artikel 48 i forordning 1974/2006).
I programmeringsperioden 2014 ‑2020 vil den tekni ‑
ske bistand blive udsat for administrativ kontrol og 
kontrol på stedet (artikel 62 i forordning 809/2014) 
med det formål at skabe større sikkerhed for, at 
udgifterne er støtteberettigede.
TB‑udgifter skal kunne spores, og de således finan ‑
sierede ressourcer bør kunne identificeres takket 
være god bogføringspraksis. Det samme princip 
gælder for andre udgifter, støttemodtagere og 
aktioner, som kan finansieres ved hjælp af andre 
EU‑midler eller offentlig støtte i almindelighed.Kommissionens  
svar
Kommissionens svar 39
Med hensyn til søjle II er der endnu ikke fuldt 
overblik over resultaterne af den planlagte tekniske 
bistand, eftersom medlemsstaterne kan indsende 
udgiftsanmeldelser i hele 2015. Der er stor forskel 
på, i hvilket omfang medlemsstaterne planlæg ‑
ger at anvende teknisk bistand til udvikling af 
landdistrikterne.
Bemærkninger
24
Hvad søjle I angår, er medlemsstaternes admi ‑
nistrative udgifter inden for EGFL udelukket fra 
finansiering. Administrative udgifter, der afholdes 
af modtagerne af støtte fra operationelle fonde og 
programmer, kan dækkes, og de kan opføres i med ‑
lemsstaternes anmeldelser med henvisning til de 
delegerede retsakter, som Kommissionen vedtager 
i henhold til den nye FMO‑forordning nr. 1308/2013.
25
Kommissionen anerkender betydningen af, at de 
TB‑finansierede administrative udgifter er begrun ‑
dede og gennemsigtige. En forudsætning for at 
kunne gennemføre programmerne og dermed poli ‑
tikken for udvikling af landdistrikterne på fornuftig 
vis er, at forvaltningerne har de rette redskaber.
26
Ifølge Kommissionen indeholder artikel 5 i forord ‑
ning (EF) nr. 1290/2005 et fælles og klart juridisk 
grundlag for EGFL ‑ og ELFUL‑handlinger, der udfø ‑
res af Kommissionen og/eller på dens vegne.
Med henblik på den nye programmeringsperiode 
er teknisk bistand på medlemsstatsniveau defineret 
i artikel 59 i forordning (EU) nr. 1303/2013.
27
Selv om udtrykket »kapacitetsopbygning« ikke 
fremgår direkte af artikel 5, har alle de nævnte 
aktiviteter i sidste ende alligevel en kapacitetsop ‑
byggende virkning for en lovlig og regelmæssig 
anvendelse af landbrugsbestemmelserne i Kommis ‑
sionens og medlemsstaternes forvaltning.Kommissionen vil på mellemlang sigt anmode om, 
at der fremlægges mere detaljerede oplysninger 
inden for det nuværende rapporteringssystem, så 
der bliver bedre overblik over, hvilke former for 
udgifter (dvs. administrative og operationelle udgif ‑
ter) der afholdes over TB‑budgettet.
VII Anbefaling 4
Kommissionen tilslutter sig denne anbefaling. 
Kommissionen vil opfordre medlemsstaterne til at 
anvende indikatorer, som egner sig til overvågning 
af TB‑udgifterne, men den vil dog ikke gøre det 
obligatorisk.
Indledning
13
Omfanget af TB‑udgifter planlægges ud fra de 
konstaterede relevante behov. F.eks. har forvalt ‑
ningsmyndighederne i henhold til artikel 8, litra c), 
nr. vi), i forordning nr. 1305/2014 pligt til at sikre en 
rådgivende funktion vedrørende lovkrav og aktio ‑
ner i forbindelse med innovation, hvilket kan have 
medført yderligere behov for teknisk bistand.
Kommissionen har strømlinet håndteringen af 
teknisk bistand inden for alle ESI‑fonde og indført 
fælles retlige bestemmelser for alle fondene. Som 
følge heraf (bestemmelserne i artikel 59 i forordning 
1303/2013) er viften af støtteberettigede udgifter 
blevet bredere, herunder udgifter til kommuni ‑
kation, netværkssamarbejde, tvistbilæggelse og 
revision, som ikke var omfattet af teknisk bistand 
i den tidligere retlige ramme for udvikling af 
landdistrikter.
16
Med hensyn til søjle I skal samtlige forpligtel ‑
ser være indgået i det pågældende regnskabsår, 
og med undtagelse af de sjældne tilfælde, hvor 
der gives tilladelse til fremførsel til det følgende 
regnskabsår, falder forpligtelserne bort ved årets 
udgang. Betalingerne kan dog strække sig over 
mere end et regnskabsår.
Kommissionens svar 40
31
Ifølge Kommissionens regnskabssystem beløb 
værdien af samlede forpligtelser i 2013 sig til 
21 879 114 EUR. Kommissionen udvidede netværksakti ‑
viteterne, især i relation til Det Europæiske Innovati ‑
onspartnerskab, ved udgangen af programmerings ‑
perioden 2007 ‑2013. Netværksaktiviteterne var et af 
nøgleelementerne i forbindelse med tilrettelæggel ‑
sen af den næste programmeringsperiode. Generelt 
er netværksaktiviteter vigtige i kraft af deres resul ‑
tatorienterede støtte for den politiske planlægning. 
Hvad angår IT‑området, fandt udviklingen af de nye 
og mere sofistikerede redskaber (f.eks. RDIS2, SFC) 
i opløbet til programmeringsperioden 2014 ‑2020 
hovedsagelig sted i 2012 og frem, og de hermed 
forbundne udgifter var derfor væsentligt højere 
end i 2007. Se også svarene på punkt 32 ‑35.
Kommissionens fælles svar på punkt 
32-35
De ansvarlige tjenestegrene i Kommissionen har 
finansieret IT‑udgifterne over en række budgetar ‑
tikler afhængig af, hvilke aktiviteter udgifterne var 
forbundet med:
Budgetartiklerne blev anvendt til at finansiere 
ikke‑teknisk operationel bistand til støtteudgifter til 
landbrugsaktiviteter (EGFL og ELFUL blev særskilt 
finansieret over artikel 05 01 04) og operationel 
teknisk bistand direkte forbundet med gennemfø ‑
relsen af de operationelle landbrugsprogrammer og 
‑aktiviteter (EGFL finansieret over artikel 05 08 09 
og ELFUL over konto 05 04 05 02).
Udvikling og vedligeholdelse af IT‑administrati ‑
onssystemerne er gradvist overgået til de horison ‑
tale tjenester i Kommissionen. Kommissionen har 
imidlertid bevaret ansvaret for de IT‑systemer, der 
anvendes til den fælles landbrugspolitik. Oven ‑
nævnte budgetartikler anvendes til at dække både 
udgifterne til den indledende udvikling af IT‑sy ‑
stemerne og til at dække udgifterne til vedligehol ‑
delse. Heri indgår også udgifter til videreudvikling 
af systemerne, efterhånden som det bliver nødven ‑
digt (vedligeholdelse med henblik på udvikling), og 
de nødvendige korrektive indgreb og drift.28
Da lovgiver vedtog forordningerne, blev det beslut ‑
tet, at medlemsstaterne kunne anlægge en fleksibel 
og bred tilgang i forbindelse med anvendelsen 
af den tekniske bistand. Kommissionen har ingen 
mulighed for at gribe ind i anvendelsen af disse 
bestemmelser, især ikke når det er konstateret, at 
udgifterne er støtteberettigede.
Kommissionen har dog i indeværende programme ‑
ringsperiode udstedt særlige retningslinjer for med ‑
lemsstaterne og udarbejdet politiske rettesnore og 
vejledende indikatorer for sagsbehandlerne.
Administrative udgifter, hvortil der afsættes teknisk 
bistand, skal være klart forbundet med program ‑
mets gennemførelse. At TB‑midlerne kan anven ‑
des fleksibelt inden for de fastsatte lofter, er ikke 
ensbetydende med mindre stringens. Medlemssta ‑
terne bør i henhold til den delte forvaltning sikre, 
at EU‑budgettet anvendes i overensstemmelse med 
principperne om sparsommelighed, produktivi ‑
tet og effektivitet (artikel 30 i finansforordningen 
966/2012).
TB‑udgifter er til fordel for de aktiviteter, som 
gennemføres i medlemsstaternes nationale landdi ‑
striktsnetværk, som er klart definerede og fastsat 
i retsgrundlaget (artikel 68 i forordning 1698/2005) 
og i LDP’erne.
30
Ifølge Kommissionen bør det være lovgiver, som 
fastsætter »definitionen« og »arten« af teknisk 
bistand. 
Formålet med vademecummet vedrørende direkte 
forvaltning er at opstille nogle retningslinjer for 
validering, de finansielle kredsløb og de processer 
og procedurer, der anvendes ved budgetgennem ‑
førelsen, men ikke at opstille bestemmelser for 
budgettets fordeling mellem udgiftsområderne.
Kommissionens svar 41
Endelig var den reviderede periode ramt af en 
alvorlig økonomisk krise, især i visse medlemssta ‑
ter, hvor de nationale forvaltninger oplevede store 
nedskæringer og mangel på ressourcer. For at sikre 
en forsvarlig politikgennemførelse og reducere den 
stigende fejlrate søgte de berørte forvaltninger 
EU‑støtte gennem teknisk bistand.
43
I artikel 66, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1698/2005 
fastsættes »På medlemsstaternes initiativ kan ELFUL 
for hvert enkelt landdistriktsudviklingsprogram 
finansiere aktiviteterne vedrørende forberedelse 
og forvaltning af, tilsyn med, evaluering og kon ‑
trol af samt information om programbistanden. 
Op til 4 % af det samlede beløb til hvert program 
kan afsættes til disse aktiviteter.« Ifølge artikel 71, 
stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005 er det de 
nationale myndigheder, der fastsætter, hvorvidt en 
udgift er støtteberettiget, med forbehold for de 
særlige betingelser, der er fastsat i forordning (EF) 
nr. 1698/2005 vedrørende visse foranstaltninger for 
landdistriktsudvikling.
45
Det er Kommissionens opfattelse, at overførsel af 
bevillinger til forvaltningsformål er med til at for ‑
bedre behandlingen af støtteanmodninger og råd ‑
givningen til LDP‑støttemodtagerne, især i forbin ‑
delse med komplekse investeringsforanstaltninger, 
hvilket generelt forbedrer programgennemførelsen.
46
Teknisk bistand anvendes delvis til den overord ‑
nede LDP‑forvaltning, idet beslutningstagerne 
finder det nødvendigt af hensyn til politikgen ‑
nemførelsen. Det bør derfor vurderes i lyset af 
LDP‑resultatindikatorerne.
47
Teknisk bistand anvendes i vid udstrækning til at 
lette den administrative byrde for støttemodta ‑
gerne, forbedre deres kendskab til og informations ‑
niveauet om programgennemførelsen eller opnå en 
fuld udnyttelse af IT‑redskaberne og e‑administra ‑
tionen. Udgifterne til teknisk bistand, også selv om 
den delvis anvendes som budgetstøtte, har derfor 
en positiv virkning for støttemodtagerne.Kommissionen har udarbejdet retningslinjer for 
programmerne med delt forvaltning, som indehol ‑
der de nødvendige oplysninger om, hvilke typer 
budgetposter der kan anvendes til IT‑udgifter (og 
revision), så der opnås en passende sammenhæng 
i budgetteringen af IT‑udgifterne. Alle IT‑udgifter 
bør afholdes i overensstemmelse med disse ret ‑
ningslinjer, uanset om de vedrører IT‑udvikling eller 
IT‑vedligeholdelse, og vedligeholdelsesudgifter 
bør altid afholdes over samme budgetpost som de 
tilhørende udgifter til IT‑udvikling. Denne frem ‑
gangsmåde styrker budgetdisciplinen og sammen ‑
hængen i alle GD’er berørt af den fælles forvaltning.
36
Se Kommissionens svar på punkt 28.
37
Se Kommissionens svar på punkt 28.
38
Det gennemsnitlige tal for brugen af teknisk bistand 
i programmeringsperioden 2007 ‑2013 (1,57 %) og 
det anslåede tal for programmeringsperioden 2014 ‑
2020 (1,97 %) viser, at tildelingen pr. medlemsstat er 
moderat, og at midlerne kun anvendes til nødven ‑
dige aktiviteter i forbindelse med gennemførelsen 
af LDP’erne. Herudover udgør det faktisk anvendte 
beløb i perioden 2007 ‑2013 (pr. 31.10.2014) kun 70 % 
af det planlagte beløb, jf. bilaget. Derfor er kun 
1,16 % af det gennemførte budget i perioden 2007 ‑
2013 i praksis blevet anvendt til teknisk bistand.
Se også Kommissionens svar på punkt 13.
Kommissionens fælles svar for punkt 
40-41
Der er brug for en udvidelse af medlemsstaternes 
administrative kapacitet af hensyn til den for ‑
svarlige økonomiske forvaltning og de ambitiøse 
politiske målsætninger for politikken for udvikling 
af landdistrikter. For at sikre en passende gen ‑
nemførelse er der blevet afsat yderligere midler 
for at fastholde den administrative kapacitet 
i medlemsstaterne.
Kommissionens svar 42
50
Kommissionen har forelagt medlemsstaterne nogle 
retningslinjer om brugen af teknisk bistand i pro ‑
grammeringsperioden 2014 ‑2020 inden for ram ‑
merne af Udvalget for Udvikling af Landdistrikterne.
51
Tabellen i bilaget er baseret på de udkast til LDP’er, 
som medlemsstaterne har fremlagt, og som for de 
flestes vedkommende stadig er under drøftelse.
Se også Kommissionens svar på punkt 13.
54
Kommissionen foretager en række revisioner i med ‑
lemsstaterne for at kontrollere udgifterne til teknisk 
bistand. Der følges op på de fejl, som påpeges af 
Kommissionen og Revisionsretten, og der foreslås 
finansielle korrektioner.
De retlige rammer for programmeringsperioden 
2014 ‑2020 er blevet styrket. I vejledningen af 
medlemsstaterne er der blevet fremsat følgende 
anbefalinger: »De administrative udgifter, som 
støttemodtagerne finansierer ved hjælp af teknisk 
bistand, herunder udgifter til personale, skal være 
klart angivet (type administrationsudgift og tilde ‑
lingskriterier). Når støttemodtagerne også hånd ‑
terer midler fra andre fonde (f.eks. ESI‑fonde eller 
EGFL) skal det være muligt at kontrollere og måle de 
administrationsudgifter, der finansieres ved hjælp 
at teknisk bistand«.
55
Medlemsstaterne gøres opmærksom på, at den 
tekniske bistand kun kan anvendes til LDP’er, og at 
det skal dokumenteres, at der er en klar adskillelse 
mellem administrations ‑ og personaleudgifter 
under søjle 1 og 2.
Se også svaret på punkt 54.48
I de økonomisk svagere medlemsstater har de 
nationale forvaltninger brug for øget støtte for 
at kunne opfylde de krav og forpligtelser, som EU 
stiller med hensyn til programmers gennemførelse. 
Disse udgifter er nødvendige, da de administrative 
ressourcer, som anvendes til et programs gennem ‑
førelse, skal finansieres.
Polens TB‑udgifter i procent er forholdsvis lave.
49
Teknisk bistand letter gennemførelsen af de vigtige 
politiske målsætninger, som ikke ville være nået, 
hvis disse midler ikke fandtes. Kommissionen mener 
således ikke, at TB‑udgifterne er med til at fjerne 
væsentlige midler fra de politiske mål, men at de 
tværtimod styrker gennemførelsesforanstaltnin ‑
gerne i medlemsstaterne.
I 2007 ‑2013 blev kun 1,16 % af udgifterne brugt til 
teknisk bistand (ud af et loft på 4 %). Denne for ‑
holdsvis lille procentsats af udgifterne til landdi ‑
striktsudvikling tyder ikke på, at der er noget ønske 
om at maksimere betalingen af medlemsstaternes 
administrative udgifter.
Tekstboks 1
En række omkostninger forbundet med program ‑
gennemførelsen finansieres over TB‑budgettet, 
men sammenholdt med politikkens samlede bud ‑
get synes andelen af disse udgifter at være meget 
beskeden (dvs. 1,16 %).
Efter Kommissionens opfattelse bør der, selv om 
medlemsstaternes kontroludgifter ikke bør stige, 
lægges større vægt på behovet for at forbedre kon ‑
trolkvaliteten og ‑ effektiviteten.
Af hensyn til en vellykket politik er der brug for en 
række obligatoriske foranstaltninger vedrørende 
forvaltning og kontrol, information og offentlig 
omtale samt overvågning og evaluering af net ‑
værksaktiviteter, og udgifterne hertil bør samfinan ‑
sieres af ELFUL.
Kommissionens svar 43
Den italienske forvaltningsmyndighed har i den 
årlige statusrapport specifikt forsikret, at bestem ‑
melserne blev overholdt, især med hensyn til kon ‑
kurrence og offentlige indkøb.
Områderne, hvor det kræves, at beregningerne 
skal udføres eller bekræftes af en ekspert, er 
blevet udvidet i medfør af artikel 62 i forord ‑
ning (EU) nr. 1305/2013. Dette omfatter også alle 
transaktioner, hvor der anvendes forenklede 
omkostningsordninger.
62
I programmeringsperioden 2014 ‑2020 vil de nati ‑
onale landdistriktsnetværk blive overvåget ved 
hjælp af tre konkrete resultatindikatorer (bilag IV 
til forordning 808/2014). Med hensyn til de øvrige 
aktiviteter, som finansieres ved teknisk bistand, 
er der i vejledningen til medlemsstaterne angivet 
følgende anbefalinger: »Af hensyn til overholdelsen 
af de generelle principper om forsvarlig økonomisk 
forvaltning af EU’s fonde skal TB‑udgifterne være 
baseret på operationelle SMART‑målsætninger (jf. 
artikel 30 i finansforordningen nr. 966/2012) ud fra 
en passende vurdering af behovene. Der bør føres 
tilsyn med resultaterne, og de bør evalueres på 
grundlag af resultatindikatorer. Medlemsstaterne 
opmuntres til at indføre yderligere indikatorer spe ‑
cifikt for teknisk bistand«.
Tekstboks 4
LDP’erne gennemføres ved hjælp af foranstalt ‑
ninger, hvortil der kræves støtte i form af teknisk 
bistand af hensyn til en generelt forsvarlig gennem ‑
førelse. I den forstand er foranstaltningerne ifølge 
Kommissionen at betragte som politiske redskaber 
(toolkit) og den tekniske bistand som en tværgå ‑
ende aktivitet, der støtter en effektiv forvaltning af 
LDP’erne.Tekstboks 2
Ifølge de litauiske myndigheder godkender mini ‑
steriet regelmæssigt opdaterede lister over ansatte, 
som delvist er beskæftiget med LDP’er, med 
angivelse af, hvor stor en procentdel dette udgør 
af deres arbejdstid. I udbetalingskontoret fastsæt ‑
tes fordelingen af personalets arbejdstid under 
hensyntagen til de forskellige fonde, som kontoret 
håndterer, de pågældende opgaver og funktioner, 
de godkendte handlingsplaner, de planlagte ind ‑
kaldelser af forslag og deres behandling, kontrol på 
stedet osv.
Med hensyn til Ungarn gjorde Kommissionen den 
19. december 2014 de ungarske myndigheder 
opmærksom på, at der for programmeringsperi ‑
oden 2014 ‑2020 skulle fremlægges en liste over 
modtagerne af teknisk bistand. Hvis modtagerne 
også håndterede andre fonde (f.eks. ESI‑fonde eller 
EGFL), skulle det desuden sikres, at de finansierede 
administrationsudgifter kunne kontrolleres og 
måles.
Hvad angår Østrig, blev myndighederne under 
forhandlingerne om programmerne for 2014 ‑2020 
gjort opmærksom på, at den tekniske bistand kun 
kunne anvendes i forbindelse med LDP’er, og at det 
skulle dokumenteres, at der var en klar adskillelse 
mellem administrations ‑ og personaleudgifter i for ‑
bindelse med søjle I og II.
Hvad angår Polen, blev koefficienterne fastsat ud 
fra den antagelse, at fordelingen mellem søjle I og II 
sandsynligvis ikke ville ændre sig over tid.
Det bør bemærkes, at Kommissionen tager hensyn 
til Revisionsrettens bemærkninger under sine revisi ‑
oner. Se også svaret på punkt 55.
56
Se Kommissionens svar på punkt 54.
Tekstboks 3
Kommissionen har gentagne gange under de 
bilaterale møder understreget betydningen af, at 
bestemmelserne om offentlige indkøb overholdes, 
hvilket den også har gjort i flere dokumenter, som 
den har udvekslet med forvaltningsmyndighe ‑
derne, jf. artikel 82, stk. 2, litra f), i forordning (EU) 
nr. 1698/2005.
Kommissionens svar 44
Herudover viser Polens eksempel, at det kan være 
vanskeligt at foretage en særskilt og fornuftig vur ‑
dering af behovene på lang sigt inden for teknisk 
bistand.
69
Kommissionen har ikke fastsat særskilte målsæt ‑
ninger for al teknisk bistand, eftersom det ifølge 
Kommissionen ikke var nødvendigt, ikke opfyldte 
kravene om omkostningseffektivitet og ikke stod 
i forhold til de eventuelle resultater. Men hvor det 
har været relevant, har den benyttet sig af flerårig 
planlægning og fastsat nogle milepæle (evaluering, 
IT‑udviklingsplan osv.).
73
Teknisk bistand er ikke nævnt særskilt i de generelle 
retningslinjer for CMEF, eftersom performancekra ‑
vene kontrolleres og måles indirekte i forbindelse 
med resultaterne af de foranstaltninger, som de 
bidrager til.
Ved CMEF anvendes de supplerende LDP‑indikato ‑
rer (jf. artikel 81, stk. 2, i forordning 1698/2005), som 
skal fastsættes af medlemsstaterne med henblik 
på overvågning og evaluering af LDP’ernes særlige 
træk. Der er også indført fælles evalueringsspørgs ‑
mål til anvendelse ved midtvejsevalueringen og den 
efterfølgende evaluering af den tekniske bistand.
75
På grund af den meget store bredde i de behov, 
der dækkes med teknisk bistand, ville det kræve 
en meget stor og omkostningstung ramme, hvis 
overvågningen og evalueringen skulle skilles fra de 
LDP‑elementer, som de bidrager til, hvilket skal sæt ‑
tes i forhold til de relativt små udgifter, der er tale 
om. I henhold til bilag VII i forordning 1974/2006 
skal det i den årlige statusrapport angives, hvad 
forvaltningsmyndigheden og tilsynsudvalget har 
gjort for at sikre kvalitets ‑ og effektivitetskravene til 
programgennemførelsen, herunder teknisk bistand. 
Evalueringen af LDP’erne (inkl. vurdering af perfor ‑
mance og virkning) bør imidlertid ske i forbindelse 
med midtvejsevalueringen og den efterfølgende 
evaluering.Teknisk bistand og foranstaltningerne fastsættes 
ikke i de samme kapitler i lovgivningen om udvik ‑
ling af landdistrikterne, hvilket er et klart bevis på, 
at det er hensigten, at de skal betragtes adskilt. 
Som eksempel kan nævnes forordning 1305/2013. 
I kapitel I i afsnit III beskrives foranstaltningerne, 
i kapitel II beskrives de fælles bestemmelser for 
flere foranstaltninger, og i kapitel III beskrives tek ‑
nisk bistand og netværksaktiviteter. Teknisk bistand 
er helt klart adskilt fra foranstaltningerne. Denne 
adskillelse medfører dog ikke, at der ikke føres tilsyn 
med den tekniske bistand, eller at den ikke evalu ‑
eres. Der sker en nøje planlægning, overvågning 
og evaluering af LDP’erne, og den tekniske bistand 
understøtter generelt en forsvarlig gennemførelse 
af LDP’erne, og at de fører til konkrete resultater.
Hvad angår Østrig, så var betalingskontorets finan ‑
siering af administrationsudgifterne i overensstem ‑
melse med den gældende EU‑lovgivning, og den 
blev derfor godkendt af Kommissionen.
63
Ved tilsynet og evalueringen tages der stilling til 
LDP’ernes samlede resultat, og hvis bidraget til 
(ikke‑operationelle) udgifter, som ikke bidrager til 
bedre programresultater, var for stort, ville det give 
sig udslag i generelt dårligere resultater. Det er 
derfor Kommissionens opfattelse, at betydningen af 
den tekniske bistand indirekte indgår i vurderingen.
64
Målsætninger og mål fastsættes på passende 
niveau i forbindelse med LDP’erne.
Se også Kommissionens svar på punkt 62.
67
Medlemsstaterne anmodes om at vurdere, hvordan 
det generelt kan lade sig gøre at dække behovene 
på mellemlang og lang sigt ved hjælp af LDP’erne.
Programændringer kræver behørig dokumentation 
fra medlemsstaterne, og ændringer i TB‑udgifterne 
kræver, at der argumenteres konkret.
Kommissionens svar 45
84
Ifølge Kommissionen indeholder artikel 5 i forord ‑
ning (EF) nr. 1290/2005 et fælles og klart juridisk 
grundlag for EGFL ‑ og ELFUL‑handlinger, der udfø ‑
res af Kommissionen og/eller på dens vegne.
Med henblik på den nye programmeringsperiode 
er teknisk bistand på medlemsstatsniveau defineret 
i artikel 59 i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Den valgfrihed, som den lovgivningsmæssige fleksi ‑
bilitet indebærer, er nødvendig af hensyn til de nati ‑
onale og regionale myndigheders lange række af 
behov. Om LDP’erne gennemføres på forsvarlig vis, 
afhænger i høj grad af udgifterne, herunder admi ‑
nistrationsudgifterne til IT‑redskaber. Anvendelse 
af den tekniske bistand til udgiftsfinansiering er 
direkte forbundet med forberedelse, gennemførelse 
og evaluering af landdistriktsprogrammer (LDP).
Med hensyn til programmeringsperioden 2014 ‑2020 
har Kommissionen fremlagt omfattende retningslin ‑
jer for medlemsstaterne og udstyret de områdean ‑
svarlige med politiske retningslinjer, der skulle gøre 
det muligt at strømline fremgangsmåden i forhand ‑
lingerne om nye LDP’er.
85
I overensstemmelse med Kommissionens ESIF‑bud ‑
getretningslinjer kan operationel og ikke‑ope ‑
rationel (administrativ) teknisk bistand til IT ‑ og 
revisionsudgifter i forbindelse med programmer 
omfattet af delt forvaltning anvendes, forudsat at 
alle former for IT‑udgifter, uanset om de vedrører 
IT‑udvikling eller IT‑vedligeholdelse, altid afholdes 
over den samme budgetpost som de respektive 
IT‑udviklingsudgifter. Denne fremgangsmåde styr ‑
ker budgetdisciplinen og sammenhængen på de 
områder af Kommissionens budget, som er omfat ‑
tet af delt forvaltning. Udgifter til teknisk bistand, 
som afholdes på initiativ af medlemsstaterne, er 
støtteberettigede, hvis de hertil anvendte midler er 
direkte forbundet med LDP‑gennemførelsen. Med 
henblik herpå findes der i vejledningen til med ‑
lemsstaterne om teknisk bistand i perioden 2014 ‑
2020 en række konkrete oplysninger om udvælgelse 
og finansiering af personaleudgifter.76
På grund af det store antal LDP’er og den store 
bredde i behovene anses medlemsstaterne for at 
være bedre placerede til at vurdere, hvornår og 
hvordan der er størst behov for støtte som fastsat 
i lovgivningen. Medlemsstaterne målretter støtten 
på grundlag af en vurdering af behovene, og mid ‑
lerne afsættes til de konkrete områder, der vurderes 
at være relevante. Som det fremgår af tallene, er 
områderne meget forskellige fra medlemsstat til 
medlemsstat.
77
Der er sket en betydelig stigning i samarbejdet 
mellem betalingskontorerne ud fra et ønske om at 
vurdere og rette op på de eksisterende mangler 
i forbindelse med gennemførelsen, som fører til 
høje fejlrater. Denne form for aktiviteter kan finan ‑
sieres ved hjælp af teknisk bistand.
78
Se Kommissionens svar på punkt 75.
82
Forsamlingen af landdistriktsnetværk, som er opret ‑
tet i henhold til artikel 3, litra d), i Kommissionens 
gennemførelsesafgørelse nr. 825/2014, skal som en af 
sine opgaver i programmeringsperioden 2014 ‑2020 
sikre, at der føres passende tilsyn med ENRD ‑ og 
EIP‑netværkerne, og at deres aktiviteter vurderes. 
I den samme afgørelse fastsættes det i artikel 8, 
litra c), at der skal ske en løbende vurdering af effek ‑
tiviteten af ENRD’s og EIP‑netværkets aktiviteter.
Konklusioner og abefalinger
83
Den tekniske bistand har bidraget til LDP’ernes gen ‑
nemførelse og til overvågningen, kontrollen og eva ‑
lueringen af disse programmer. Det er kun gennem 
en sammenfatning af de efterfølgende evalueringer 
af LDP’erne, at det vil være muligt at påvise, i hvor 
høj grad den tekniske bistand har bidraget til at nå 
den fælles landbrugspolitiks mål.
Lovgiver har besluttet, at medlemsstaterne skal 
have en vis fleksibilitet i brugen af de tekniske 
bistandsmidler.
Kommissionens svar 46
91
Eftersom teknisk bistand er en tværgående støt ‑
teaktivitet, indgår tilsynet og evalueringen af de 
hermed forbundne udgifter i det overordnede tilsyn 
og den overordnede evaluering af programmerne.
I forbindelse med den tekniske bistand anvendes 
specifikke finansielle resultatindikatorer.
92
Hvorvidt et redskab er effektivt, er ikke afhængig af, 
at der findes et system til at vurdere dets virkning.
Anbefaling 4
Kommissionen tilslutter sig denne anbefaling.
Kommissionen vil opfordre medlemsstaterne til at 
anvende indikatorer, som egner sig til overvågning 
af TB‑udgifterne, men den vil dog ikke gøre det 
obligatorisk.86
Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at 
sikre, at der er klarhed over, hvilke administrations ‑
udgifter støttemodtagerne finansierer ved hjælp af 
teknisk bistand, herunder personaleudgifter. I de 
tilfælde, hvor støttemodtagerne også anvender 
andre fonde (f.eks. ESI‑fonden eller EGFL), skal det 
sikres, at det er muligt at kontrollere og måle de 
administrationsudgifter, der finansieres ved hjælp 
af teknisk bistand1.
Anbefaling 1
Kommissionen tilslutter sig denne anbefaling, og 
den vil supplere vejledningen i overensstemmelse 
hermed.
Anbefaling 2
Kommissionen kan ikke tilslutte sig denne anbe ‑
faling. Ifølge Kommissionen er IT‑vedligeholdelse 
en operationel aktivitet vedrørende opdatering og 
udvikling af systemerne. I overensstemmelse med 
Kommissionens ESIF‑budgetretningslinjer af 16. maj 
2014 kan operationel og ikke‑operationel (admini ‑
strativ) teknisk bistand til IT ‑ og revisionsudgifter 
i forbindelse med programmer omfattet af delt 
forvaltning anvendes, forudsat at alle former for 
IT‑udgifter, uanset om de vedrører IT‑udvikling eller 
IT‑vedligeholdelse, altid afholdes over den samme 
budgetpost som de respektive IT‑udviklingsudgif ‑
ter. Denne fremgangsmåde styrker budgetdiscipli ‑
nen og sammenhængen på de områder af Kommis ‑
sionens budget, som er omfattet af delt forvaltning.
Anbefaling 3
Kommissionen tilslutter sig denne anbefaling.
Kommissionen vil på mellemlang sigt anmode om, 
at der fremlægges mere detaljerede oplysninger 
inden for det nuværende rapporteringssystem, så 
der bliver bedre overblik over, hvilke former for 
udgifter (dvs. administrative og operationelle udgif ‑
ter) der afholdes over TB‑budgettet.
1 Vejledning om teknisk bistand 2014 ‑2020.
SÅD AN FÅR MAN FAT I PUBLIK ATIONE R FRA EU
Gratis publik ationer :
  et eksemplar : 
via EU Bookshop (http://bookshop .europa.eu)
  /f_lere eksemplar er eller plak ater/kor t: 
hos Den Europæiske Unions repræsen tationer (http://ec .europa.eu/r epresen t_da.h tm) 
hos delega tioner ne i ikke-EU-lande (http://eeas .europa.eu/delega tions/inde x_da.h tm) 
ved at kontakt e Europe Direct (http://eur opa.eu/eur opedir ect/inde x_da.h tm) 
eller ringe på 00 800 6 7 8 9 10 11 (frikaldsnummer fra overalt i EU) (*).
(*)  Oply sninger ne er gratis ligesom de /f_lest e opk ald (nogle oper atører, telefonbokse eller hoteller kan dog kræve  
penge for opk aldet). 
Betalingspublik ationer :
 via EU Bookshop (http://bookshop .europa.eu).
Teknisk bistand betyder traditionelt set tilvejebringelse af 
ekspertise og finansiering med henblik på at støtte 
offentlige myndigheder i forbindelse med gennemførelsen 
af politikker. I forbindelse med denne revision undersøgte 
Retten, hvordan EU’s udgifter til teknisk bistand blev brugt 
på området landbrug og udvikling af landdistrikterne 
i perioden 2007-2013. Retten konstaterede, at man er gået 
fra at opfatte teknisk bistand som »kapacitetsopbygning« og 
over til at bruge bistanden til almindelige administrative 
omkostninger. Af denne årsag, og fordi der ikke er opstillet 
en passende resultatramme, er hverken Kommissionen eller 
medlemsstaterne i stand til at påvise, i hvor stor 
udstrækning den tekniske bistand har bidraget til 
virkningen af den fælles landbrugspolitik.
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET