DA Den Europæiske Unions Tidende C 277/102

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådet direktiv om ændring af Rådets direktiv 92/85/EØF om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer

KOM(2008) 637 endelig - 2008/0193 (COD)

(2009/C 277/22)

Ordfører: Mária HERCZOG

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 7. november 2008 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Forslag til Europa-Parlamentets og Rådet direktiv om ændring af Rådets direktiv 92/85/EØF om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer

KOM(2008) 637 endelig - 2008/0193 (COD).

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Mária HERCZOG til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. april 2009.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 453. plenarforsamling den 13.-14. maj 2009, mødet den 13. maj, følgende udtalelse med 82 stemmer for, 37 imod og 2 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. Udvalget støtter Kommissionens forslag til et nyt direktiv, der giver bedre beskyttelse til arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer.

1.2. Udvalget opfatter initiativet som en mulighed for at styrke lovgivningen, så den ikke alene giver kvinder mulighed for at komme sig tilstrækkeligt efter en fødsel, men også opmuntrer dem til at amme og til at knytte et stærkt bånd med deres nyfødte barn.

1.3. Udvalget kan ikke acceptere usikre arbejdsvilkår under graviditet og amning. Kvinder skal derfor opfordres til at oplyse om deres graviditet, så snart de er klar over den, så enhver sundheds- og sikkerhedsrisiko kan evalueres og fjernes. Man bør især være opmærksom på de risici, der findes for mænds og kvinders fertilitet og for embryoet.

1.4. Udvalget plæderer også for ekstra støtte til forældre og børn med særlige behov, eller som befinder sig i særlige omstændigheder som f.eks. for tidligt fødte, handicappede eller syge spædbørn, ved flerfødsler, indlæggelse eller adoption og for plejebørn.

1.5. Udvalget er enigt med Kommissionen i, at man som minimum skal garantere alle gravide medarbejdere en betalt 18 ugers barselsorlov. Udvalget anmoder dog Kommissionen om at overveje anbefalingen fra den sociale platform (1), herunder European Women's Lobby, såvel som anbefalingerne fra WHO (2) og UNICEF (3), som tager udgangspunkt i fordelene for børnene ved udelukkende at blive ammet i deres første halve leveår (som en forebyggende sundhedsforanstaltning for mor og barn). Udvalget anbefaler derfor, at man søger yderligere juridiske og praktiske løsninger, som, for så vidt angår faciliteter og tid, kan gøre amning lettere.

1.6. Derimod mener udvalget ikke, at sygdomsperioder under graviditet bør have nogen betydning for barselsorlovens længde. Udvalget opfordrer indtrængende Kommissionen til at præcisere, hvilken periode forud for fødslen, der refereres til.

1.7. Udvalget er glad for forslaget om, at medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger for at beskytte gravide eller ammende arbejdstagere, som defineret i artikel 2 (4) i det oprindelige direktiv, mod følgerne af en ulovlig afskedigelse.

1.8. Udvalget er enigt i, at kvinder har ret til at vende tilbage til det samme eller et tilsvarende arbejde under samme vilkår og at nyde godt af enhver forbedring i arbejdsvilkårene, som de ville have været berettiget til under deres fravær.

1.9. Udvalget går kraftigt ind for, at betaling under barsel skal være mindst lige så høj som den seneste løn. Denne bestemmelse er ikke blot en nødvendighed, men tjener også til at anerkende moderskabets værdi.

1.10. Selv om det er i overensstemmelse med de almene principper om »flexicurity« og livscyklustankegangen, så er udvalget af den opfattelse, at forslaget skal ses i relation til de problemer, der er forbundet med de plejebehov, mindre børn og børn under to år har (5). I den forbindelse har fleksibel arbejdstid, der er forhandlet på plads med forældrene, vist sit værd.

1.11. Der skal være en klar skelnen mellem på den ene side barselsorlov som et middel til beskyttelse under graviditet og barsel og på den anden side forældreorlov. Den foreslåede periode på 18 uger har først og fremmest til hensigt at give kvinden mulighed for at komme sig efter en fødsel, og at sikre en minimumsperiode, hvor amningen står på, og hvor der knyttes bånd mellem mor og det nyfødte barn. Udvalget understreger betydningen af forældreorlov som en mulighed for begge forældre til at tilbringe tid sammen med deres børn, men mener, at forældreorlov bør være i forlængelse af - og ikke træde i stedet for barselsorlov, og finder, at fædre også skal kunne benytte sig af denne mulighed.

1.12. Udvalget benytter sig af lejligheden til at foreslå, at man overvejer initiativer, der gør det muligt for bedsteforældre eller andre pårørende at tage sig af børnene, hvis de udearbejdende forældre ønsker det, og såfremt det er i barnets tarv. En sådan foranstaltning ville bidrage til løsningen af problemer på arbejdsmarkedet samt gøre det lettere at forene arbejde og familieliv. Denne midlertidige supplerende pasningsordning, der varetages af familiemedlemmer, fritager ikke staten fra dens ansvar for at sikre tilstrækkelige pasningsmuligheder med hensyn til kvantitet og kvalitet.

1.13. Udvalget anerkender betydningen af en holistisk tilgang til disse områder for at danne sig et samlet billede og opnå økonomisk og social fremgang. I den forbindelse bør de politiske beslutningstagere overveje forskellige behov, konkurrerende værdier og interessekonflikter på følgende områder:

— demografiske spørgsmål (herunder et lavt fødselstal og et hurtigt voksende antal pensionister)

— arbejdsmarkedets behov,

— uddannelse og livslang læring,

— lige muligheder for mænd og kvinder,

— forening af arbejde og familieliv,

— adgang til overkommelige pasningsordninger af høj kvalitet,

— aktivt borgerskab,

— solidaritet mellem generationer,

— bekæmpelse af fattigdom og social marginalisering:

— og barnets tarv (6)

Derfor opfordrer udvalget EU-institutionerne og medlemsstaterne til at overveje muligheden for at vælge en mere integreret tilgang til dette lovgivningsforslag og at undgå en indsnævring af dets anvendelsesområde og konsekvenser.

1.14. Udvalget mener, at eftersom forslagets målsætninger er at skabe en bedre balance mellem arbejde og privatliv, så kan barselsorlov ikke adskilles fra en række andre eksisterende instrumenter på ovennævnte områder.

1.15. Arbejdsmarkedsparterne spiller som de vigtigste aktører på arbejdsmarkedet en afgørende rolle i den forbindelse. Udvalget er af den opfattelse, at civilsamfundet er nødt til at tage aktivt del i processen, både ved at sikre medlemsstaternes gennemførelse af direktivet og ved på alle måder at støtte den ovenfor nævnte holistiske tilgang.

2. Generel baggrund

2.1. Målet med forslaget til ændring af direktiv 92/85 EØF er at give bedre beskyttelse til arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer. Der er behov for beskyttelse af flere årsager. Barselsorlovens længde afhænger af mange faktorer, der bør tages i betragtning i lovgivningsarbejdet. Det oprindelige direktiv giver ret til mindst 14 sammenhængende ugers barselsorlov og indeholder desuden krav til sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen for at beskytte arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer. En kvinde kan ikke afskediges under barselsorloven. I henhold til artikel 2, stk. 7, i et tidligere retligt instrument, nemlig direktiv 76/207/EØF, har kvinder ret til at vende tilbage til det samme eller et tilsvarende arbejde efter endt barselsorlov. Enhver form for dårligere behandling af en kvinde er ensbetydende med forskelsbehandling.

I køreplanen for ligestilling mellem mænd og kvinder 2006-2010 (7) forpligtede man sig til at revidere gældende EU-lovgivning. Direktiv 92/85/EØF var ikke omfattet af omarbejdningen og skal derfor gennemgås nu.

2.2. I marts 2006 understregede Det Europæiske Råd behovet for en bedre balance mellem arbejde og privatliv for at opnå økonomisk vækst, velstand og konkurrenceevne og vedtog den europæiske ligestillingspagt (8). Europa-Parlamentet har gentagne gange udtalt, at den gældende lovgivning vedrørende arbejdstagere, som er gravide, og mulighederne for forældreorlov skal forbedres, og at der skal indføres foranstaltninger med henblik på en bedre balance mellem arbejds-, privat- og familieliv. I sin beslutning af 21. februar 2008 om den demografiske udvikling i Europa (9) opfordrede Parlamentet medlemsstaterne til at tage ved lære af bedste praksis vedrørende barselsorlovens længde og dermed muligheden for at vende fødselskurven via samordnede politiske tiltag til skabelse af de rette materielle og psykologiske rammer for familie- og børneliv. I en tidligere beslutning af 27. september 2007 (10) opfordrede Parlamentet indtrængende medlemsstaterne til at fordele udgifterne til barsels- og forældreorlov ligeligt og hilste høringsproceduren med arbejdsmarkedets parter velkommen. Det opfordrede medlemsstaterne til at bekæmpe forskelsbehandlingen af gravide kvinder på arbejdsmarkedet og at sikre et højt beskyttelsesniveau for mødre. I marts 2008 gentog Det Europæiske Råd, at der skal udfoldes ekstra bestræbelser på at forene arbejdsliv med privat- og familieliv for både kvinder og mænd (11).

Direktivet er det 10. særdirektiv, der er omfattet af artikel 16, stk. 1, i rammedirektivet 89/391 EØF om sikkerhed og sundhed under arbejdet. Den nu foreslåede revision af direktivet indeholder en udvidelse af retsgrundlaget for EF-traktatens artikel 141vedrørende ligebehandling.

2.3. De borgere og repræsentanter for civilsamfundet, som Kommissionen hørte, gav udtryk for deres bekymring for, at det at få børn har langt større betydning for kvinders jobmuligheder end mænds. Beskæftigelsesfrekvensen for kvinder med børn er på blot 65 % i sammenligning med 91,7 % for mænd. Kvinder er oppe imod nogle stereotypiske holdninger til deres opgaver i hjemmet, og hvorvidt de egner sig til at have et arbejde (12). Dette kan medføre, at færre kvinder vender tilbage til arbejdsmarkedet, efter de har fået et barn.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Kommissionen gav i sin meddelelse fra 2006 (13) udtryk for, at børns rettigheder er en prioritet for EU, og at medlemsstaterne skal respektere UNCRC og de valgfri protokoller såvel som milleniumudviklingsmålene. I marts 2006 anmodede Det Europæiske Råd medlemsstaterne om »at træffe de nødvendige foranstaltninger til hurtigt at nedbringe børnefattigdommen betydeligt og give alle børn lige muligheder uanset deres sociale baggrund« (14). I forbindelse med dette emne betyder det, at alle børn skal have mulighed for at blive ammet og passet af deres primære værge i overensstemmelse med deres udviklingsmæssige behov og om nødvendigt have adgang til fleksible, overkommelige pasningsordninger af høj kvalitet.

3.2. EU's beskæftigelsespolitik fremmer livscyklustankegangen og anerkender, at arbejdstagere har forskellige behov og prioriteter på forskellige tidspunkter i livet. Direktivet om beskyttelse under graviditet, barselsorlov og amning skal afspejle denne livscyklustankegang.

3.3. European Women's Lobby har udtrykt det således: »barselsorlovsordninger er specifikt møntet på kvinder. Politikerne, arbejdsgiverne og samfundet som sådan er nødt til at anerkende og udvise forståelse over for den fysiske omvæltning, der er forbundet med en fødsel, tiden umiddelbart efter og det at amme« (15). Som sagt har Europa faktisk en juridisk ramme, der forbyder kønsdiskrimination gennem en række lovgivningsmæssige foranstaltninger. Alligevel går kvinder ofte på nedsat tid eller holder længere fri fra arbejde for at passe børnene, hvilket betyder lavere løn og lavere pension. Derfor er der behov for en bedre håndhævelse af den gældende lovgivning om ligestillingsspørgsmål.

3.4. Kvinder bør frit kunne vælge, hvornår de ønsker at holde barselsorlov. Omvendt skal arbejdsgiverne kunne forudse behov for menneskelige ressourcer og kompensere for fravær. I deres planlægning bør der tages højde for en minimumsorlov (på mindst seks uger) efter fødslen (16).

3.5. Forslaget ville give de kvinder, der vender tilbage efter endt barsel, ret til at anmode om en fleksibel arbejdstidsordning, og forpligte arbejdsgiveren til at overveje anmodningen, samtidig med at der tages hensyn til såvel arbejdstagerens som arbejdsgiverens behov. Udvalget er enigt i denne bestemmelse.

3.6. For at det kan lade sig gøre, er det nødvendigt at tydeliggøre og harmonisere de forskellige målsætninger i EU-strategierne for gennemførelsen af Lissabonstrategien og Barcelona-målene, samt for områder som den demografiske situation, solidariteten mellem generationer, lige muligheder mellem mænd og kvinder samt en bedre balance mellem arbejds- og privatliv.

3.7. EU skal i sine bestræbelser på at øge antallet af kvinder i beskæftigelse (17) fremme muligheder for at forene arbejds-, familie- og privatliv på en måde, så de forskellige behov, konkurrerende værdier og interessekonflikter håndteres og overvåges på mere gennemsigtig vis.

3.8. Størstedelen af medlemsstaterne har udviklet foranstaltninger til fremme af en bedre balance mellem arbejds-, privat- og familieliv, som afspejler det nationale arbejdsmarkeds behov og Europas mangfoldighed af traditioner og kulturer. Selvom dette forslag har til formål at fremme en bedre balance kan barselsorlov ikke adskilles fra en række andre eksisterende instrumenter på dette område. Disse omfatter børnepasning, fleksible arbejdsordninger, forældreorlov og andre former for orlov, som i mange tilfælde, er endnu vigtigere for at sikre en bedre balance mellem arbejds- og familieliv.

4. Særlige bemærkninger

4.1. Det overordnede retsgrundlag for dette forslag er sikkerheden og sundheden for kvinder, som er gravide, og som ammer. Der er imidlertid en logisk forbindelse mellem sundheds- og sikkerhedsspørgsmål og i)barnets ret til den rette pleje, ii) forening af arbejde og familieliv, samt iii) beskæftigelse og karrieremuligheder. Derudover forudsætter den demografiske situation i Europa en politik, der fremmer og støtter højere fødselsrater. De emner, der behandles i dette direktivforslag, står ikke alene. De skal ses i en kompleks sammenhæng, som påvist i henstillingerne.

4.2. Man bør især være opmærksom på de risici, der findes for både mænds og kvinders fertilitet. Såvel mænd som kvinder bør beskyttes mod de faktorer, der vedrører genmutation, og som fører til sterilitet og, hvad der er endnu værre, fostermisdannelser.

4.3. Der skal være en klar skelnen mellem på den ene side barselsorlov som et middel til beskyttelse under graviditet og barsel og på den anden side forældreorlov. Den foreslåede periode på 18 uger har først og fremmest til hensigt at give kvinden mulighed for at komme sig efter en fødsel og sikre en minimal amningsperiode, inden hun vender tilbage til arbejdsmarkedet. Samtidig med at udvalget støtter denne tilgang, opfordrer det til at finde yderligere juridiske og praktiske løsninger, der kan gøre det lettere for nybagte mødre at amme eller udmalke mælk på arbejdspladsen, således at de får den nødvendige tid til amning i overensstemmelse med henstillingerne fra WHO og UNICEF (18), (dvs. retten til at lade pauser til amning indgå i beregningen af arbejdstiden).

4.4. I særlige tilfælde – for tidligt fødte, handicappede eller syge spædbørn, flerfødsler eller indlæggelse – foreslår Kommissionen, at medlemsstaterne sikrer en betalt orlov af længere varighed som følge af behovet for særlig pleje. Udvalget mener ikke, at listen skal være udtømmende. De enkelte medlemsstater skal have mulighed for at tage højde for andre områder, som f.eks. kejsersnit eller komplikationer efter fødslen. Der bør også være garanti for barselsorlov, hvis man adopterer eller får et nyfødt barn i pleje.

4.5. Udvalget accepterer forslaget om, at der i henhold til ILO-konventionen 183 (19) holdes mindst seks ugers orlov efter fødslen, men vil gerne understrege, at dette bør være en orlovs minimumslængde. Denne minimumsperiode er afgørende for, at kvinderne får tid til at komme sig tilstrækkeligt efter en fødsel, opmuntres til at amme og får mulighed for at knytte et stærkt bånd til deres nyfødte barn.

4.6. I henhold til FN's konvention om børns rettigheder (20), bør Kommissionen gennemføre en parallel undersøgelse for at vurdere de foreslåede foranstaltningers påvirkning af barnet. Barnet skal ernæres ordentligt, og hans/hendes velbefindende skal garanteres. Barndommens værdi og børns velbefindende i denne ekstremt vigtige etape i livet er i sig selv afgørende, men samtidig udgør børn fremtidens arbejdsstyrke, og mangel på pleje og støtte så tidligt i livet kan føre til en problematisk skolegang og efterfølgende dårlig integration i samfundet.

4.7. Udvalget tilslutter sig de seneste bestemmelser, i henhold til hvilke sygdomsperioder under graviditeten som følge af sygdom eller komplikationer i forbindelse med graviditeten ikke bør have nogen indflydelse på barselsorlovens varighed, men opfordrer Kommissionen til at præcisere, hvilken periode forud for fødslen der refereres til. Bestemmelserne herom i direktivet om dette må ikke være tvetydige (21).

4.8. Udvalget er enigt i, at Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger for at beskytte gravide eller ammende arbejdstagere, som defineret i artikel 2 (22) i forslaget, mod følgerne af en ulovlig afskedigelse.

4.9. Velvidende, at der i visse lande findes et loft for betaling under barsel svarende til sygedagpenge, vil udvalget gerne understrege, at en lavere betaling end den seneste løn har negative følger, straffer kvinder for deres biologiske rolle som mødre og ringeagter moderskabets værdi. En lavere betaling får også langsigtede konsekvenser nemlig for pensionsrettighederne.

4.10. Jobbeskyttelse er en måde at sikre et højere fødselstal, orlov af en passende længde og flere kvinder på arbejdsmarkedet. I den forbindelse er der behov for fleksible arbejdstider og -vilkår. I direktivforslagets begrundelse står der, »… at det er muligt at vende fødselskurven via samordnede politiske tiltag til skabelse af de rette materielle og psykologiske rammer for familie- og børneliv« (23).

4.11. Den hjælp, bedsteforældre og andre familiemedlemmer leverer som omsorgspersoner og babysittere for arbejdende forældre, bør tillægges større betydning. Hjælp fra andre familiemedlemmer kunne hjælpe med til opretholde familiestrukturerne ved at inddrage de ældre og bidrage til mindre stress blandt de arbejdende forældre samtidig med, at arbejdsmarkedets behov opfyldes. Den kan også bidrage til, at gøre det lettere at forene arbejde og privat-/familieliv. I den forbindelse bør man tillige overveje opbakning fra alle EU-medlemsstater til positive programmer og initiativer om det at blive forældre på linje med mange af de nationale programmer, der findes (24). Denne midlertidige supplerende pasningsordning, der varetages af familiemedlemmer, fritager ikke staten fra dens ansvar for at sikre tilstrækkelige pasningsmuligheder med hensyn til kvantitet og kvalitet.

4.12. Børnepasning er med til at sikre kvinders beskæftigelsesmuligheder, men der skal være garanti for dens kvalitet og standarder. Barcelona-målene tilstræber børnepasningsmuligheder inden udgangen af 2010 for mindst 33 % af børn under 3 år og for mindst 90 % af børn fra 3-årsalderen op til den undervisningspligtige alder, men der er ikke fastsat særlige bestemmelser om de forskellige pasningsformer. Selvom 33 % kunne få en vuggestueplads, hvad skulle der så ske med den resterende 2/3?

4.13. Med hensyn til børnepasningens kvalitet er der mangel på information om den uformelle børnepasning, der tilbydes i hjemmet af barnepiger, babysittere og »au-pairs«. Mange af dem er ukvalificerede, ikke formelt registrerede og befinder sig uden for de anerkendte overvågningssystemer. Disse arbejdstagere falder ikke ind under de formelle beskæftigelsesstrukturer og har derfor heller ingen egentlig beskyttelse på arbejdspladsen. Medlemsstaterne og de lokale myndigheder bør forpligte sig til at sikre kvalitetspleje i alle dets afskygninger. Arbejdsmarkedets parter bør slå til lyd for bestemmelser og transparens, ikke kun inden for professionel børnepasning, men inden for alle former for uformel pasning og pasning i hjemmet gennem støtte og krav om faglig uddannelse og overvågning. Skatteincitamenter kunne føre til, at der oprettes flere og bedre pasningsfaciliteter. Da der arbejder mange kvinder i plejesektoren, vil en forbedring af arbejdsvilkårene og kvalifikationerne i denne sektor også bidrage til den overordnede EU-strategi på området.

Bruxelles, den 13. maj 2009. Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Fælles holdning fra den sociale platforms styregruppe om ændring af direktivet 92/85/EØF om barselsorlov, 19. februar 2009.

(2) »Som en global sundhedsanbefaling, bør nyfødte ikke få andet end modermælk i det første halve leveår for at opnå optimal vækst, udvikling og sundhed«(Global Strategy on Infant and Young Child Feeding - A55/15, stk. 10) i: http://www.who.int/nutrition/topics/infantfeeding_recommendation/en/index.html. Se også: Michael S. Kramer, Ritsuko Kakuma: The optimal duration of exclusive breastfeeding - A systematic review, World Health Organization, 2002 i: http://www.who.int/nutrition/topics/optimal_duration_of_exc_bfeeding_review_eng.pdf.

(3) Se http://www.unicef.org.

(4) Se: Rådets direktiv 92/85 EØF af 19. oktober 1992, art. 2, »definitioner«: I dette direktiv forstås ved:

a) gravid arbejdstager: enhver arbejdstager, som er gravid, og som underretter arbejdsgiveren om sin tilstand i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis,

b) arbejdstager, som lige har født: enhver arbejdstager, som lige har født som defineret efter national lovgivning og/eller praksis, og som underretter arbejdsgiveren om sin tilstand i overensstemmelse med denne lovgivning og/eller praksis,

c) ammende arbejdstager: enhver arbejdstager, som ammer som defineret i national lovgivning og/eller praksis, og som underretter arbejdsgiveren om sin tilstand i overensstemmelse med denne lovgivning og/eller praksis.

(5) Lamb, M.E. Ahnert, L (2006): Nonparental child care: Context, concepts, correlates and consequences, i: W. Damon, R.M. lerner, K.A. Renninger, T.E. Sigel (eds): Handbook of Child Psychology (Vol.4) Child Psychology in Practice, ss. 950-1016, Hoboken, N.J. and Chichester, Willey.

(6) I forbindelse med Kommissionens strategi: Mod en EU-strategi for børns rettigheder, lanceret den 4. juli 2006 (in: http://europa.eu/scadplus/leg/da/lvb/r12555.htm).

(7) En køreplan for ligestilling mellem kvinder og mænd 2006-2010 (KOM(2006) 92 endelig).

(8) Se bilag II til formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Bruxelles, den 23.-24. marts 2006: http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/da/ec/89028.pdf.

(9) Europa-Parlamentets beslutningsforslag fra 21. februar 2008 om Europas demografiske fremtid (2007/2156 (INI) (A6-0024/2008) i http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P6-TA-2008-0066&language=DA

(10) Europa-Parlamentets beslutning af 27. september 2007 om ligestilling mellem kønnene i Den Europæiske Union - 2007 (2007/2065(INI) (P6_TA(2007)0423):

http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2007-0423+0+DOC+XML+V0//DA.

(11) Se formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Bruxelles, den 13.-14. marts 2008: http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/da/ec/99423.pdf.

(12) Kommissionens meddelelse: »Citizen's Summary – Better maternity leave provisions designed to promote reconciliation of family and working life« (ec.europa.eu/social/BlobServlet? docId =611 & langId = en). Fælles holdning til revisionen af Rådets direktiv 96/34/EØF fra 3. juni 1996 vedrørende den sociale platforms rammeaftale om forældreorlov, januar 2009.

(13) Mod en EU-strategi for børns rettigheder (KOM(2006) 367 endelig).

(14) Se pkt. 72 i formandskabets konklusioner – 23.-24. marts 2006 (ref. i fodnote 8 ovenfor).

(15) Forslag fra European Women’s Lobby til Kommissionens forslag om ændring af direktiv 92/85/EØF, januar 2009, s.2.

(16) Se pkt. 4.5 under »Særlige bemærkninger«.

(17) Nemlig gennem ovennævnte Lissabonstrategi for vækst og beskæftigelse.

(18) Se fodnoterne 2 og 3.

(19) Se: http://www.ilo.org/ilolex/cgi-lex/convde.pl? C183.

(20) Konventionen om barnets rettigheder, vedtaget ved generalforsamlingens resolution 44/25 af 20. november 1989 og trådt i kraft den 2. september 1990 i overensstemmelse med artikel 49. Jf.: http://www2.ohchr.org/english/law/crc.htm.

(21) Ny artikel 8, stk. 5', refererer til »fire uger eller mere« (KOM) (2008) 637 endelig, s.15).

(22) Se fodnote på siden 4.

(23) KOM(2008) 637 endelig, s. 1.

(24) Se: http://www.coe.int/t/dg3/youthfamily/enfance/parenting_en.asp.