KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 16.10.1996 
KOM(96)487 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
OG REGIONSUDVALGET 
Ulovligt og skadeligt indhold på Internet 

INDHOLD 
INDLEDNING 3 
1. MULIGHEDERNE I INTERNET 5 
2. HVORDAN VIRKER INTERNET? 7 
3. ULOVLIGT OG SKADELIGT INDHOLD PÅ INTERNET 9 
4. OPSPORING OG BEKÆMPELSE AF ULOVLIGT INDHOLD PÅ 
INTERNET 10 
5. HÅNDTERING AF SKADELIGT INDHOLD PÅ INTERNET 16 
6. POLITISKE VALGMULIGHEDER/KONKLUSIONER 23 
INDLEDNING 
Som indbegrebet af konvergens mellem telekommunikation, computere og 
indholdsindustri og som en vigtig drivkraft bag denne konvergens har Internet udviklet 
sig til en hjørnesten i den globale informationsinfrastruktur og en væsentlig 
katalysator for informationssamfundet i Europa. Internet, der er kendetegnet ved en 
vækst, som hidtil er uset inden for kommunikationsteknologien, anvendes for tiden af ca. 
60 mio. brugere i 160 lande, og dette tal fordobles hvert år. Den mest populære 
anvendelse af Internet er World Wide Web, der er baseret på protokoller udviklet i 
Europa. World Wide Web, der hastigt er ved at blive det mest anvendte medie for 
informationsudgivelser og elektronisk handel, omfattede på verdensplan ca. 10 mio. sites 
i 1995, hvilket var en fremgang på 1600% i forhold til det forudgående år. Som følge af 
denne kometagtige vækst og en rivende udvikling fra regerings/forskningsnet til et stort 
anlagt kommunikations- og handelsmedie er Internet for tiden drivkraften bag en række 
store omvæltninger inden for visse økonomiske sektorer, idet der er ved at opstå en 
livskraftig og hurtigtvoksende "Internet-økonomi". Samtidig er Internet også blevet til 
en vigtig faktor på det sociale, uddannelsesmæssige og kulturelle område. Det har givet 
borgere og formidlere indflydelse og nye muligheder, og det har lettet adgangen til 
produktion og distribution af indhold og banet vej for støt voksende digitale 
informationskilder. 
Disse muligheder udnyttes for størstedelen af Internet-materialets vedkommende til 
fuldstændigt lovlige (og ofte meget nyttige) formål i forbindelse med førretning eller 
privatliv. Ligesom enhver anden kommunikationsteknologi rummer Internet dog - især i 
denne indledende udviklingsfase - en vis mængde indhold af potentielt skadelig eller 
ulovlig karakter, eller det kan misbruges til at fremme kriminelle aktiviteter. Selvom 
dette indhold er kvantitativt begrænset, omfatter det en lang række vigtige områder. Disse 
omfattes af forskellige juridiske foranstaltninger og instrumenter på nationalt eller 
internationalt plan. 
• national sikkerhed (vejledning i fremstilling af bomber, ulovlig fremstilling af 
narkotika, udøvelse af terror); 
• beskyttelse af mindreårige (anstødelig markedsføring, vold, pornografi); 
• beskyttelse af den menneskelige værdighed (tilskyndelse til racehad eller 
racediskrimination); 
• økonomisk sikkerhed (svig, vejledning i forfalskning af kreditkort); 
• informationssikkerhed (hackervirksomhed i ond hensigt); 
• beskyttelse af privatlivets fred (uautoriseret videregivelse af personlige oplysninger, 
chikane ad elektronisk vej); 
• beskyttelse af personligt omdømme (injurier, ulovlig sammenlignende reklame); 
• intellektuel ejendomsret (uautoriseret videregivelse af værker omfattet af ophavsret, 
f.eks. software eller musik) 
Selvom fordelene ved Internet er langt større end ulemperne, kan de negative aspekter 
ikke ignoreres. Det drejer sig her om magtpåliggende spørgsmål, der har betydning på det 
offentlige, politiske og juridiske område. Som udtryk for denne bekymring er det for 
nylig i EU's politiske diskussioner blevet understreget, at der er et akut behov for 
handling og konkrete løsninger. 
Derfor vedtog Rådet (telekommunikation) den 27. september 1996 en resolution om 
forhindring af udbredelsen af ulovligt materiale - især børnepornografi - på Internet. 
Rådet noterede sig, at Kommissionen ville offentliggøre en meddelelse om emnet og bød 
dette initiativ velkommen. Det understregede nødvendigheden af en hurtig indsats på 
området og anmodede Kommissionen om at fortsætte sit arbejde og fremlægge forslag 
om praktiske foranstaltninger inden Rådets (telekommunikation) samling den 28. 
november 1996. 
Kommissionen er til fulde bevidst om disse spørgsmåls vigtighed og nødvendigheden af 
den rette balance mellem beskyttelsen af den fri informationsstrøm og af 
offentlighedens interesser, når det gælder om at imødekomme begrundet ængstelse. 
Allerede ved det uformelle rådsmøde i Bologna den 24. april 1996 blev Unionens 
ministre for telekommunikation og kultur enige om, at spørgsmålet om ulovligt og 
skadeligt indhold på Internet er et magtpåliggende anliggende. Ministrene mente, at der 
til trods for at Internet er omfattet af de nationale lovgivninger, burde træffes aftaler på et 
bredere grundlag, således at der kunne tages fat på de særlige problemstillinger i 
forbindelse med dette det mest fremtrædende af alle computernet. Kommissionen blev 
derfor anmodet om at udarbejde en sammenfatning af problemstillingen i forbindelse 
med Internets hurtige udvikling med særligt henblik på spørgsmålet om, hvorvidt en 
europæisk eller international regulering af området er ønskelig. 
Med hensyn til udbredelsen af ulovligt indhold på Internet er det klart medlemsstaternes 
ansvar at sikre anvendelsen af eksisterende love. Hvad der er ulovligt uden for Internet­
sammenhæng er stadig ulovligt på nettet, og det er op til medlemsstaterne håndhæve 
disse love. Internets stærkt decentrale struktur og transnationale karakter gør det 
imidlertid nødvendigt at træffe konkrete foranstaltninger til styrkelse af samarbejdet 
mellem medlemsstaterne inden for retlige og indre anliggender. 
På et andet plan har tilstedeværelsen af ulovligt og skadeligt indhold på Internet direkte 
indvirkning på det indre markeds funktion. Især kan medlemsstaters regulering af nye 
Internet-tjenester med henblik på beskyttelse af offentlige interesser medføre risiko for 
konkurrenceforvridning (f.eks. ved vidt divergerende holdninger til spørgsmålet om 
Internet-leverandørers juridiske ansvar), hæmme den frie udøvelse af disse tjenester og 
føre til en genopsplitning af det indre marked. Såfremt sådanne problemer ikke bliver 
løst, kan det blive nødvendigt for EU at gribe ind. Lige som det gælder for enhver anden 
ny og hurtigtvoksende industri, er den juridiske sikkerhed uundværlig som garant over 
for investeringer, udvikling af en konkurrencedygtig Internet-tjenestesektor og væksten i 
en større, Internet-baseret økonomi i Europa. 
Det er almindeligt anerkendt, at Internets internationale karakter og dets unikke 
egenskaber (yderst decentral struktur, modstandsdygtighed over for indgreb, høj 
automatiseringsgrad, global rækkevidde, udbredt anvendelse) frembyder en række nye og 
specielle problemer. Over for disse problemer er der et behov for innovative og 
specifikke løsningstiltag, der hurtigt kan iværksættes, og for en koordineret indsats på 
EU-plan og internationalt plan. 
Udover det nuværende initiativ vil spørgsmål, der direkte vedrører beskyttelsen af 
mindreårige - som er en del af mere overordnede spørgsmål vedrørende ulovligt og 
skadeligt indhold - blive behandlet i grønbogen om beskyttelse af mindreårige og af 
menneskelig værdighed i forbindelse med de nye elektroniske tjenester. Grønbogen vil 
anlægge en bred indfaldsvinkel og igangsætte en langsigtet debat om dette emne i alle 
medier. 
I denne meddelelse foretages en bedømmelse af mulighederne i Internet. Meddelelsen 
beskriver de forskellige former for ulovligt og skadeligt indhold, forklarer Internets 
tekniske miljø og fremlægger en række løsningsmuligheder af teknologisk og/eller 
juridisk art til brug for en omgående indsats over for et sådant indhold på Internet. 
1. MULIGHEDERNE I INTERNET 
Mulighederne for på verdensplan at udnytte Internet til at informere, uddanne, 
underholde og drive forretning er anselige. Med relativt lave omkostninger kan store 
mængder information via den nye multimediekommunikation sendes til alle steder i 
verden. I mange lande, især i Den Europæiske Union, har man allerede kastet sig over 
disse radikalt nye muligheder. 
På det sociale område indebærer Internet en række betydelige fordele. Det giver borgerne 
adgang til hidtil usete muligheder for indflydelse og stadigt voksende digitale 
informationskilder. I en række medlemsstater er Internet med stort held blevet anvendt til 
at knytte myndigheder og borgere tættere sammen. Med Internet er mulighederne for 
udbredelse af information i lokal såvel som global målestok udvidet, idet privatpersoner 
og sammenslutninger kan offentliggøre information om deres aktiviteter og sprede den 
billigt til en stor offentlighed. På det kulturelle område bidrager Internet allerede i 
anseligt omfang ved skabelsen og udbredelsen af europæisk digitalt multimedieindhold. 
Herved støttes den sproglige alsidighed og de europæiske kulturers udbredelse på 
verdensplan. Som det fremgår af en række innovative projekter, der forbinder biblioteker, 
skoler og universiteter i Europa, er Internet ligeledes nøglen til nye færdigheder inden 
for elektroniske hjælpemidler og som sådan hjørnestenen i et nyt, vidtrækkende EU-
initiativ, handlingsplanen "Læring i informationssamfundet". 
Som det mest fremtrædende af alle computernet medfører Internet for tiden omvæltninger 
inden for elektronisk handel, der har karakter af revolution, og det vil sandsynligvis 
spille en afgørende rolle for den europæiske økonomi. Denne udvikling er direkte 
forbundet med liberaliseringen af Europas marked for telekommunikation, der forventes 
at medføre lavere driftsomkostninger for Internet-brugere og -leverandører . Erfaringerne 
fra markedet i USA viser, at nettet danner grobund for en ny og hurtigtvoksende 
En af nøglefaktorerne i udviklingen for Internet-markedet i USA har været de lavere omkostninger inden for 
telekommunikation (lavere priser på leasede kredsløb til erhvervskunder og billigere lokale samtaler for 
privatkunder). 
Internet-økonomi, der fører til oprettelse af nye virksomheds- og jobkategorier 
(produktion af infrastruktur og software til Internet, adgangsstyring til Internet, 
distribution af materiale til forbrugere og virksomheder, detailhandel og finansielle 
tjenester online). Udover denne "Internet-kerneøkonomi" af virksomheder, der skaber 
fortjeneste direkte via nettet, har Internet direkte indvirkning på et langt større 
"Internet-influensområde". Internet er således ved at føre til radikale forandringer inden 
for en række eksisterende økonomiske sektorer (rejsebranchen, forsikring, detailhandel, 
elektronisk forlagsvirksomhed). Herved opstår nye markeder, omkostningerne sænkes, og 
kundeservicen forbedres. Især skaber Internet nye muligheder for europæiske SMV'er, 
hvoraf stadig flere ivrigt udnytter den hidtil usete adgang til verdensmarkedet, World 
Wide Web giver. Store økonomiske sektorer, såsom den direkte markedsføringsindustri i 
Europa (der i 1994 skabte fortjenester for 37 mia. ECU3) og især den traditionelle 
katalogindustri, er ved at indarbejde Internet som en aktiv komponent i deres 
markedsførings- og opfyldelsesstrategier, og de har planer om gradvist at overføre større 
dele af deres aktivitet til Internet. 
Indenfor reklame og markedsføring byder Internet på en række betydelige og velkendte 
fordele. På grund af nettets interaktive karakter og dets hurtige, bekvemme 
kommunikationsform er det nu i højere grad end tidligere muligt at målrette 
reklamemeddelelser præcist i forhold til modtagergrupper og desuden modtage reaktioner 
fra nuværende eller potentielle kunder. Internet giver ligeledes mulighed for store 
omkostningsbesparelser i forbindelse med afvikling af transaktioner og online-levering af 
indhold. 
Internet har udvidet virkefeltet for elektronisk handel til en større offentlighed og 
omfatter nu verdensmarkedet. Dette medfører samtidig forandringer inden for 
transaktionerne mellem virksomheder, efterhånden som disse forlader de proprietære net 
og de lukkede protokoller (såsom traditionel elektronisk dataoverførsel) til fordel for 
Internet og virksomhedernes egne "Intranet". Sektoren for netkommunikation mellem 
virksomheder udviser for tiden den største vækst inden for den globale Internet­
økonomi. Det er en sektor af afgørende strategisk betydning for europæiske 
virksomheder, der konkurrerer på verdensmarkedet. 
I lighed med enhver anden økonomisk sektor kan Internet anvendes til lovlige formål, 
eller det kan misbruges af visse elementer i samfundet. Ved udformningen af de 
overordnede rammer for Internet bør økonomisk udvikling tilgodeses, og samtidig bør 
der tages hensyn til legitime sociale og samfundsmæssige interesser. Borgere og 
2 
Forrester Research har vurderet, at "Internet-kemeøkonomien" alene i USA vil andrage 2,2 mia. $ i 1996. I år 2000 
vil omsætningen i direkte tilknytning til Internet-aktiviteter udgøre 45,5 mia. $, hvilket er en tyvedobling. Ifølge 
Forrester Research vil den mest intense økonomiske aktivitet finde sted i forbindelse med Internet-infrastruktur 
(14,2 mia. $), informationsindhold til forbrugere (2,8 mia. $, herunder annoncering på Internet og køb af 
rettigheder), informationsindhold til erhvervslivet (6,9 mia. $, herunder erhvervsoplysninger, der nu udgives på 
proprietære net), online-handel (21,9 mia. $, herunder ca. 6,9 mia. $ fra nye elektroniske detailhandelsaktiviteter 
og 15 mia. $ fra migrering af traditionelle systemer for elektronisk dataoverførsel) og finansielle tjenester 
(forvaltning over Internet af aktiver, der andrager ca. 46,2 mia. $). 
Kilde: Study of the Extent of Direct Marketing in the European Union, midtvejsrapport udarbejdet til Kommissionen 
af FEDIM (Fédération Européenne de Marketing Direct). 
virksomheder skal være trygge i bevidstheden om, at Internet er et sikkert sted at arbejde, 
lære og lege. 
Denne meddelelse tilsigter derfor: 
• for det første at beskrive de forskellige typer ulovligt og skadeligt indhold, 
• dernæst at undersøge de eksisterende tekniske muligheder for at gribe ind overfor 
ulovligt og skadeligt indhold, og 
• endelig at foreslå en række praktiske foranstaltninger, der er beregnet på hurtig 
iværksættelse. 
I det følgende beskriver afsnit 2 de forskellige anvendelser af Internet, afsnit 3 definerer 
betegnelsen "ulovligt og skadeligt indhold", afsnit 4 handler om metoder til bekæmpelse 
af ulovligt indhold, afsnit 5 behandler forskellige spørgsmål i forbindelse med skadeligt 
indhold, og afsnit 6 beskriver en række løsningsforslag. 
2. HVORDAN VIRKER INTERNET? 
Internet er det mest fremtrædende eksempel på et internationalt computernet. Selv om 
Internet ikke er det første eller eneste net af sin art, indtager det en særlig rolle af flere 
grunde: ingen ejer det; "almindelige" brugere, privatpersoner og virksomheder - og ikke 
blot det videnskabelige og akademiske miljø - er de seneste år begyndt at anvende det, og 
antallet af tilsluttede computere er derved øget markant . Til forskel fra traditionelle 
netværksformer, f.eks. radio- og tv-formidling, er Internet grundlæggende 
behovsorienteret. Det er brugerne selv, der i højere grad end de etablerede 
medievirksomheder leverer en betragtelig del af indholdet. 
Et af de karakteristiske træk ved Internet er, at det samtidigt kan anvendes til både 
offentliggørelse og kommunikation. Til forskel fra traditionelle medier understøtter 
Internet flere forskellige kommunikationsmodeller: fra én bruger til én bruger, fra én 
bruger til mange brugere, fra mange brugere til mange brugere. Internet-brugeren har 
mulighed for skiftevis at afsende og modtage. På et hvilket som helst tidspunkt kan og vil 
modtageren blive indholdsleverandør - enten på eget initiativ eller ved, at en tredjepart 
videresender et givet informationsindhold. Derfor er Internet radikalt forskelligt fra 
traditionelle medier for offentliggørelse, og det adskiller sig også gennemgribende fra 
traditionelle telekommunikationstjenester. Den konstante vekselvirkning mellem 
"offentliggørelse" og "privat kommunikation" - to kommunikationsmodeller, der 
traditionelt reguleres ved vidt forskellige retlige foranstaltninger - udgør en af de største 
udfordringer i forbindelse med reguleringen af Internet. 
4 Stigningen i antallet af servere, der leverer Web-indhold, og antallet af brugere, der er tilsluttet nettet, er 
forbløffende. Alene i Europa steg antallet af servere med 60% i perioden januar 1995 - januar 1996. Se også de 
statistikker, der er refereret i IPSO-nyhedsbrevets juli-udgave: 
http://www.ispo.cec.be/ispo/newsletter/ISPOJULY/ISPOJULY04.html (5 millioner nye servere i de seneste 12 
måneder). 
De mange måder, hvorpå indhold kan spredes på Internet, er et udtryk for disse særegne 
strukturelle og historiske egenskaber ved nettet. De tekniske muligheder for at opdage, 
opspore eller spærre for ulovligt og skadeligt indhold varierer desuden betragteligt fra 
anvendelse til anvendelse. 
De fleste private brugere har ikke permanent direkte adgang til Internet men får adgang 
til nettet via en Internet-leverandør. En sådan Internet-leverandør kan være: 
• Internet-adgangsleverandør, der er specialiseret i at levere adgang til Internet; 
• Internet-tjenesteyder, der leverer tillægsydelser; disse kan omfatte materiale på 
værtsmaskinen produceret af leverandøren selv, brugerne eller andre 
(indholdsproducenter vil her blive betegnet som indholdsleverandører); 
• Online-tjenesteyder, der leverer proprietært indhold5 til abonnenter på disses lukkede 
systemer og nu også Internet-adgang. 
Udtrykket "Internet-leverandør" anvendes ofte bredt, uden at der skelnes mellem, om der 
leveres adgang til Internet eller tilbydes værtsmaskinefaciliteter. Vi vil her bruge 
betegnelserne "Internet-adgangsleverandør" og "Internet-tjenesteyder", når der skal 
skelnes mellem disse betydninger. Én og samme virksomhed kan naturligvis være 
omfattet af begge kategorier. 
Både Internet-adgangsleverandører og Internet-tjenesteydere får forbindelse til Internet 
via lejede kredsløb, som stilles til rådighed af en netoperatør, såsom British Telecom. 
World Wide Web (WWW eller Web) er den del af Internet, som kan vise sider med tekst, 
billeder og endda lyd og videoklip. Siderne er indbyrdes forbundet via en serie 
"hyperlinks", som giver mulighed for bekvem navigering gennem Web-indholdet. Disse 
sider kan udgives af enhver, der råder over lagerplads på en værtsmaskine, der er 
forbundet med Internet og udstyret med passende software (en "Web-server" eller "site"). 
Denne adgang til at offentliggøre indhold ydes ofte som en billig ekstra-service af 
Internet-leverandører. Privatpersoner har således samme muligheder for at sprede 
information som store virksomheder. Sider, der offentliggøres på denne måde, er 
tilgængelige for enhver Internet-bruger, der ønsker at konsultere dem, og de identificeres 
ved en adresse, som anvendes, når de skal konsulteres direkte; brugeren kan også nå frem 
til disse sider via hyperlinks. 
Elektronisk post (e-mail) muliggør kommunikation mellem de enkelte brugere. Det er 
endvidere nemt at sende den samme besked til adskillige adresser ved hjælp af 
adresselister. Afsenderen af posten er normalt identificeret ved sin e-mail-adresse, men 
denne sendes ikke videre til modtageren, hvis posten sendes via "anonymous remailer"-
systemer. Meddelelser, der sendes til en Internet-adresse, gemmes i modtagerens 
postkasse på Internet-leverandørens maskine, indtil modtageren har læst dem. 
5 Et sådant "proprietært indhold" produceres af online-tjenesteyderen selv eller leveres på kontraktbasis af en 
trejdepart (en underholdningsvirksomhed, en finansiel institution, et flyselskab osv.). Normalt har online-
tjenesteyderen - som det også gælder inden for traditionel forlagsvirksomhed - det redaktionelle ansvar for et 
sådant indhold. 
I ca. 15 000 nyhedsgrupper (newsgroups) leveres indholdet af de enkelte brugere, der 
sender meddelelser (dels som tekst, men også som billeder i en kode, der muliggør 
overførsel). Disse meddelelser lagres ikke et enkelt sted men kopieres fra en 
nyhedsgruppe-server til en anden. På grund af de meget store krav til lagringskapacitet 
vil Internet-leverandører ofte kun opbevare sådanne meddelelser på deres nyhedsgruppe­
servere i kortere tid, ligesom de måske ikke omfatter alle nyhedsgrupper. Der findes også 
sites på World Wide Web indeholdende arkiveringer af newsgroup-materiale, som der 
kan søges i. 
Desuden giver Internet Relay Chat (IRC) mulighed for direkte, tidstro (realtime) 
kommunikation mellem Internet-abonnenter. IRC, der kan anvendes til at arrangere 
møder på tomandshånd, understøtter nu videoteknologier med lav opløsningsevne, såsom 
CUSeeMe. 
Via ovennævnte kanaler kan ulovligt og skadeligt indhold spredes; mulighederne for at 
begrænse denne udbredelse vil blive gennemgået i de følgende afsnit. 
3. ULOVLIGT OG SKADELIGT INDHOLD PÅ INTERNET 
Internet er en ny udbredelses- og kommunikationsform. Ligesom alle andre 
udbredelsesteknologier anvendes Internet - især i den indledende udviklingsfase - som 
redskab for ulovlige aktiviteter eller som medie ved udbredelsen af skadeligt eller 
ulovligt indhold. Som enhver anden kommunikationsteknologi, såsom kabeltelefoni eller 
GSM, kan Internet anvendes af kriminelle til at fremme deres aktiviteter. 
Alle disse aktiviteter henhører under det eksisterende retsgrundlag. Internet befinder 
sig derfor ikke i et retligt tomrum, eftersom alle involverede (forfattere, leverandører af 
indhold, Internet-tjenesteydere - som opbevarer dokumenterne og stiller dem til 
rådighed - netoperatører, adgangsleverandører og slutbrugere) er underkastet den 
eksisterende overordnede lovgivning. 
Når man taler om ulovligt og skadeligt indhold, er det vigtigt at skelne mellem indhold, 
som er ulovligt, og andet indhold, som er skadeligt. Disse indholds kategorier rejser vidt 
forskellige principielle spørgsmål og kræver hver sine egne juridiske og tekniske 
løsninger. Det er farligt at sammenblande forskellige spørgsmål såsom børns adgang til 
pornografisk voksenunderholdning og voksnes adgang til pornografi omfattende børn. 
Målsætningerne skal defineres klart, og der skal mobiliseres de nødvendige ressourcer i 
forbindelse med de mest alvorlige spørgsmål, såsom indsatsen over for børnepornografi 
eller anvendelsen af Internet som nyt medie for kriminelle. 
a. Ulovligt indhold 
Der findes en lang række bestemmelser, der af forskellige grunde forbyder anvendelse og 
udbredelse af bestemte former for indhold. 
I forbindelse med visse spørgsmål er det vigtigste ikke hensynet til den offentlige orden, 
men beskyttelsen af individets rettigheder (beskyttelse af privatlivet og det personlige 
omdømme) og mulighederne for at befordre skabelsen af informationsindhold 
(intellektuel ejendomsret). Indhold såsom brud på ophavsretten, injurier, krænkelse af 
privatlivet eller ulovlig sammenlignende reklame vil normalt blive taget op ved civilt 
søgsmål om skadeserstatning eller tilhold på initiativ af den person, hvis rettigheder er 
blevet krænket, men der eksisterer også strafferetlige og forvaltningsretlige midler 
(beskyttelse af oplysninger). Internet-leverandører kan også inddrages i tvister 
vedrørende et sådant indhold, hvis de anklages for at have befordret dets udbredelse. 
Visse former for indhold betragtes desuden som ulovligt i henhold til medlemsstaters 
lovgivning. Dette er f.eks. tilfældet med børnepornografi, menneskehandel, udbredelse af 
racistisk materiale, opfordring til racehad, terrorisme eller alle former for svig (f.eks. 
forfalskning af kreditkort). 
Den præcise definition af lovovertrædelserne varierer fra land til land. I EU er selv 
områder som børnepornografi, der er genstand for en høj grad af enighed, omfattet af en 
særlig lovgivning i nogle medlemsstater og af mere generelle bestemmelser om 
usædelighed i andre medlemsstater. 
I tilfælde, hvor en handling er ulovlig i henhold til strafferetten i én medlemsstat, men 
ikke i en anden , kan der opstå praktiske vanskeligheder med lovhåndhævelsen. 
b. Skadeligt indhold 
Viser typer indhold kan virke krænkende på andre personers værdier og følelser, f.eks. 
indhold, der giver udtryk for politiske meninger, religiøs overbevisning eller synspunkter 
vedrørende racemæssige spørgsmål osv. 
Opfattelsen af skadeligt indhold er afhængig af kulturelle forskelle. Hvert land må selv 
definere, hvad der bør tillades, og hvad der ikke bør tillades. Det er derfor påkrævet, at 
der i internationale initiativer tages højde for landenes forskellige etiske normer, således 
at der i arbejdet med at finde frem til bestemmelser, der kan beskytte brugere mod 
indhold af krænkende karakter, hele tiden tages hensyn til ytringsfriheden. 
I denne sammenhæng er det en forudsætning, at individets grundlæggende rettigheder, 
især ytringsfriheden, fuldt ud respekteres (med hensyn til begrænsninger i 
medlemslandene: se grønbogen om beskyttelse af mindreårige og af menneskelig 
værdighed i forbindelse med de nye elektroniske tjenester, bilag III). 
4. OPSPORING OG BEKÆMPELSE AF ULOVLIGT INDHOLD PÅ INTERNET 
Det er medlemsstaternes opgave at definere, hvad der er ulovligt, og håndhæve loven ved 
at opspore ulovlige aktiviteter og straffe lovovertræderne. Internets særlige egenskaber 
bevirker imidlertid, at lovhåndhævelsen på dette område er sværere end når det drejer sig 
om traditionelle medier. 
Se grønbogen om beskyttelse af mindreårige og af menneskelig værdighed i forbindelse med de nye elektroniske 
tjenester. 
F.eks. offentliggørelsen af Adolf Hitlers Mein KampfeMer "revisionistiske værker", dvs. værker, der fornægter den 
historiske realitet af masseudryddelsen af jøder. Sådanne værker er forbudt i nogle medlemsstater, f.eks. 
Tyskland, men ikke i andre. 
10 
Mens det er en enkel sag at konstatere lovbrud inden for de offentlige anvendelser af 
Internet (World Wide Web), er det ikke så ligetil at opspore ulovligheder i de private 
anvendelser (f.eks. e-mail). Tilsvarende er det relativt nemt at håndhæve loven inden for 
nationale grænser, mens dette er betydeligt sværere i en international sammenhæng. 
a. Tekniske hindringer for håndhævelse af loven 
Internets tekniske egenskaber hæmmer visse former for kontrol. På grund af Internets 
mulighed for videresendelse (re-routing) af meddelelser, er det i realiteten kun muligt at 
udføre kontroller ved nettets indgangs- og udgangsporte (den server, brugeren får adgang 
gennem, den terminal, der anvendes til indlæsning eller downloading og den server, 
dokumentet offentliggøres på). 
Selv hvis et dokument som følge af indgriben fra myndighedernes side fjernes fra en 
server, kan det hurtigt og let kopieres til andre servere i andre jurisdiktioner, således at 
det fortsat er tilgængeligt, indtil adgangen til disse sites eventuelt også spærres. Et 
intensiveret internationalt samarbejde er således påkrævet, for at undgå eksistensen af 
"sikre havne" for dokumenter, der er i strid med strafferettens almindelige 
bestemmelser. 
b. Internet-leverandørernes rolle 
Som leverandører af adgang til Internet-indhold indtager Internet-adgangsleverandø-
rer og -tjenesteydere en nøgleposition. Det bør imidlertid ikke glemmes, at 
hovedansvaret for indholdet ligger hos forfatterne og indholdsleverandørerne. Det er 
derfor påkrævet præcist at få fastlagt rækkefølgen i ansvarsfordelingen, således at det 
juridiske ansvar for ulovligt indhold placeres hos dem, der har skabt det. 
i) Internet-leverandørernes juridiske ansvar 
De generelle bestemmelser for juridisk ansvar, der også er anvendelige over for Internet­
leverandører, kan (uanset om det drejer sig om børnepornografi, brud på ophavsretten, 
svigagtig annoncering, injurier osv.) afhængigt af omstændighederne anskues på et antal 
forskellige måder: strafferetligt, civilretligt (søgsmål om skadeserstatning i forbindelse 
med brud på ophavsret eller injurier eller tvister med brugere eller netoperatører om 
kontraktuelle spørgsmål) eller forvaltningsretligt (love og bestemmelser i det land, 
leverandøren opererer i). Til trods for at Internet-adgangsleverandører ikke direkte 
kontrollerer det indhold, der er tilgængeligt på Internet, eller den del heraf, som deres 
kunder vælger at opsøge, har de i nogle tilfælde været genstand for en politiundersøgelse 
med udgangspunkt i eksisterende ulovligt og skadeligt indhold, som var tilgængeligt via 
leverandørens tekniske faciliteter. Loven bør måske ændres eller tydeliggøres med 
henblik på at hjælpe Internet-leverandørerne, hvis opgave først og fremmest er at levere 
en service til kunderne, med at styre en sikker kurs mellem anklager for censur og risiko 
for retlig tiltale. 
I tilfælde hvor Internet-tjenesteydere selv leverer indhold til World Wide Web eller 
nyhedsgrupper, er de naturligvis ansvarlige i samme omfang som enhver anden forfatter 
eller indholdsleverandør. Når indholdet leveres af en tredjepart, er det nødvendigt nøje at 
fastlægge Internet-tjenesteyderens ansvar. 
11 
o 
I en række medlemsstater , er der vedtaget eller foreslået lovgivning, der fastlægger 
Internet-leverandørers juridiske ansvar på en sådan måde, at de med udgangspunkt i 
materiale, de leverer adgang til, kun kan tiltales, såfremt de med rimelighed kan 
formodes at være vidende om, at dette materiale ud fra en umiddelbar betragtning er 
ulovligt, eller såfremt de forsømmer at tage foranstaltninger til indskrænkning af 
adgangen til det pågældende materiale, efter at de tydeligt er blevet gjort opmærksomme 
på dets eksistens. 
Visse bestemmelser er mere vidtgående, idet de tilsyneladende påbyder Internet­
leverandører også at indskrænke adgangen til andre sites indeholdende ulovligt materiale. 
Netoperatører er dog normalt ikke strafferetligt eller civilretligt ansvarlige for indholdet 
på deres net, selv om det i kraft af relevant lovgivning eller licenser kan kræves af dem, 
at de tager skridt over for deres kunder (adgangsleverandørerne), hvis disse anvender 
deres faciliteter til spredning af ulovligt materiale. 
Spørgsmålet om juridisk ansvar for indhold, såsom ulovlig sammenlignende reklame og 
brud på ophavsretten, skal også overvejes i sammenhæng med Kommissionens 
detaljerede undersøgelse af divergerende nationale bestemmelsers indvirkning på det 
indre marked, især inden for kommunikation og ophavsret. 
ii) Selvregulering på nationalt, europæisk og internationalt plan 
I en række medlemslande har Internet-leverandører allerede oprettet selvregulerings­
ordninger. I Det Forenede Kongerige er derpå initiativ fra industriens side udformet en 
adfærdskodeks. Der er oprettet et uafhængigt organ ved navn Safety Net Foundation, der 
skal yde klassificeringsbistand til nyhedsgrupper og varetage en hotline-telefon, hvor 
medlemmerne kan anmelde materiale, de mener er ulovligt. Lignende skridt er taget i 
Tyskland og i Holland . 
Kommissionen ser med tilfredshed på denne almene tendens i retning af selvregulering 
og har opfordret til, at der oprettes et europæisk netværk af Internet-leverandør­
sammenslutninger. Et sådant samarbejde ville kunne udvides til en større international 
sammenhæng. Da industriens selvregulerende organer er stillet over en fælles 
problemstilling, vil de kunne drage nytte af en samordning af den tekniske indsats. 
Ligeledes kan Internet-brugerne i det yderst decentrale Internet-miljø yde et meget 
vigtigt bidrag til selvreguleringsbestræbelserne. 
Tyskland, Østrig, Frankrig og Det Forenede Kongerige (loven om ærekrænkelse). 
Kommissionens meddelelse om kommerciel kommunikation, udkast til meddelelse om opfølgning af grønbogen om 
ophavsret og ophavsretsbeslægtede rettigheder i informationssamfundet. 
I Frankrig er der ligeledes foreslået en adfærdskodeks i Rapport de la Mission Interministérielle sur l'Internet. 
Teksten er tilgængelig på http://www.telecom.gouv.fr/english/sommaire.htm. 
12 
iii) Fjernelse affiler fra serverne 
Når en Internet-leverandør bliver opmærksom på tilsyneladende ulovligt materiale, der 
befinder sig på hans server, kræver medlemsstaternes lovgivning principielt, at han tager 
klare forholdsregler til fjernelse af det pågældende materiale. Anmeldelsen af dette 
materiale kan komme fra en bruger, fra en national selvregulerende institution, der er 
oprettet med henblik på opsporing af ulovligt indhold, eller fra en lignende institution i et 
andet land. Eftersom det er let at kopiere et indhold til andre servere, bør dette tiltag 
følges op af andre Internet-leverandører - ikke blot i det pågældende land, men over hele 
verden. Et internationalt netværk af selvregulerende organisationer ville være en stor 
støtte for denne proces, men det vil utvivlsomt tage lang tid at oprette et sådant. 
tv) Spærring på leverandørniveau 
Hvis det ikke er muligt at fjerne ulovligt materiale fra værtsmaskinen - f.eks. fordi denne 
befinder sig i et land, hvor myndigheder ikke er villige til at samarbejde, eller fordi 
materialet ikke er ulovligt i dette land - kan det være et alternativ at spærre adgangen hos 
Internet-leverandørerne. 
Det er endnu uklart, i hvilket omfang det er teknisk muligt at spærre adgangen til et 
materiale, der er identificeret som ulovligt. Dette er et spørgsmål, der også er af 
betydning for Internet-leverandørernes juridiske ansvar. 
Den manglende klarhed over de tekniske muligheder på dette område har dog ikke 
forhindret, at denne metode er blevet taget i anvendelse i visse lande, fordi Internet­
leverandører er en relativt lille og identificerbar gruppe. 
Nogle tredjelande har indført en omfattende lovgivning for at forhindre enhver direkte 
adgang til Internet via leverandører ved at pålægge brug af "proxy servers" i lighed med 
dem, der af sikkerhedsgrunde anvendes i store organisationer, kombineret med en 
centraliseret sortliste over dokumenter. Disse foranstaltninger er begrundet ud fra 
indholdskategorier, der er langt mere vidtrækkende end definitionen af ulovligt materiale 
i denne meddelelse. En sådan restriktiv ordning er utænkelig i Europa, hvor den ville 
være stærkt uforenelig med den personlige frihed og de politiske traditioner. På grund 
af Europas komplekse og åbne kommunikationsinfrastruktur er det også tvivlsomt, om en 
sådan metode ville være praktisk gennemførlig. 
En anden metode, der indebærer, at leverandørerne i hvert enkelt tilfælde skal forhindre, 
at deres abonnenter får adgang til ulovligt materiale, er for nylig blevet indført af de 
retshåndhævende myndigheder i Tyskland. 
I tilfældet CompuServe mente anklagemyndigheden, at visse af de dokumenter, der var 
tilgængelige på nyhedsgrupper, var ulovlige, og anmodede CompuServe om at ophøre 
med at give adgang til disse nyhedsgrupper. Da CompuServe's software ikke umiddelbart 
gjorde det muligt at skelne mellem tyske abonnenter og andre mht. adgangen til 
nyhedsgrupper, spærrede CompuServe i første omgang adgangen til en række 
En stor international kommerciel leverandør af online-tjenester, baseret i USA, der også er Internet-leverandør, og 
som har et væsentligt antal abonnenter i Tyskland. 
13 
nyhedsgrupper for alle sine abonnenter i hele verden, hvilket gav anledning til mange 
protester over, at de tyske moralske normer blev påtvunget andre lande. Derefter 
retablerede CompuServe adgangen til de fleste af disse nyhedsgrupper, undtagen for sine 
tyske abonnenter. Der blev tilsyneladende ikke skredet ind over for andre leverandører i 
Tyskland, hvilket betød, at deres abonnenter fortsat havde adgang til det pågældende 
materiale, hvis leverandørerne valgte at tilbyde den omstridte nyhedsgruppe. 
For nylig truede den tyske anklagemyndighed de tyske Internet-leverandører med 
sagsanlæg, såfremt de undlod at spærre adgangen til et tidsskrift, der blev offentliggjort 
på en Web-site på en server i Nederlandene, og som angiveligt gjorde propaganda for 
terrorisme. Leverandørerne adlød under protest. Det var imidlertid ensbetydende med at 
spærre adgangen til alt informationsindhold på den nederlandske server, herunder også 
ikke-skadeligt indhold, mens tidsskriftet blev ved med at være tilgængeligt for Internet­
brugere uden for Tyskland. En række taktikker til omgåelse af spærringen blev også 
straks sat i værk . Det er uklart, hvorvidt dette materiale er ulovligt i henhold til 
nederlandsk lovgivning, men under alle omstændigheder har de nederlandske 
myndigheder ikke grebet ind. Den nederlandske adgangsleverandør for værtsmaskinen 
har protesteret med henvisning til, at de tyske myndigheders indgriben vedrører den frie 
bevægelse af varer og tjenesteydelser i EU. 
En blokering af sites på modtagersiden er derfor forbundet med en række alvorlige 
mangler. Især vil den ikke kunne forhindre kriminelle brugere i at "hoppe" fra en 
Internet-anvendelse til en anden, dvs. fra Web-side til Usenet-nyhedsgruppe til 
almindelig e-mail. 
Disse eksempler viser, at der er et behov for samarbejde mellem myndighederne og 
Internet-leverandørerne med henblik på at sikre, at foranstaltningerne er effektive og 
ikke går ud over, hvad der er nødvendigt. 
c. Anonym anvendelse af Internet 
Brugere af Internet er normalt identificeret ved forfatternavnet på en hjemmeside i World 
Wide Web, sidens URL-adresse eller anførelsen af en e-mail-adresse til brug for 
elektronisk post eller en besked til en nyhedsgruppe. Dette er ønskværdigt ud fra det 
demokratiske princip, der giver individet frihed til at udtrykke sin anskuelse og 
overbevisning under forudsætning af, at det står til ansvar for sine handlinger. Der må 
derfor indbygges et princip om retlig sporbarhed i nationale eller europæiske 
adfærdskodekser for remailer-aktiviteter. 
De retshåndhævende myndigheder har udtrykt betænkelighed med hensyn til forskellige 
teknikker, der gør det muligt at anvende Internet anonymt. Dette gør det lettere at sende 
ulovligt indhold, idet det hermed er svært eller umuligt at identificere lovovertræderen. 
Ifølge den seneste opgørelse er dokumentet duplikeret på 43 WWW-sites og 2 nyhedsgrupper og er tilgængeligt fra 
en e-mail-server. 
I direktivforslaget om fjernsalg opstilles der det krav, at personer, der tilbyder varer og tjenesteydelser ved fjernsalg 
(herunder i elektroniske medier) skal identificere sig. 
14 
Dette er ikke et problem i forbindelse med World Wide Web, hvor Internet-leverandøren 
ved - eller i det mindste har mulighed for at vide - hvem indholdsleverandøren er. Det er 
imidlertid muligt for brugere at sende e-mail til Usenet-nyhedsgrupper eller personer, 
uden at modtageren far kendskab til disse brugeres navn eller e-mail-adresse, fordi denne 
information er blevet slettet via et mellemled (en "anonymous remailer"). 
Der kan være lovlige grunde til, at en bruger ønsker at være anonym (herunder frygten 
for gengældelse i forbindelse med tilkendegivne synspunkter eller manglende tillid til 
modtageres anvendelse af afsenderens personlige oplysninger). 
Det legitime krav om anonymitet bør imidlertid være forbundet med princippet om retlig 
sporbarhed. I den seneste tids Safety Net-forslag16 i Det Forenede Kongerige tages der fat 
på denne tosidede problematik. Ifølge disse forslag udgør anvendelsen af virkeligt 
anonyme brugeridentiteter en fare, hvorimod dette ikke er tilfældet med pseudonymer, 
der kan spores. Det foreslås, at der tages foranstaltninger til lukning af smuthuller, at 
sporingsmulighederne forbedres, og at det pålægges anonyme remailer-systemer at 
opbevare oplysninger vedrørende identitet. Sådanne oplysninger skal være omfattet af 
lovgivning vedrørende databeskyttelse og derfor under behørige garantier stilles til 
rådighed for politiet, når det er nødvendigt. 
Retlig sporbarhed er et område, hvor der er behov for en indsats både med hensyn til 
tekniske spørgsmål og globalt samarbejde, for at foranstaltningerne på området kan blive 
effektive. 
d. Rets- og politisamarbejde i EU og på internationalt plan 
Som nævnt varierer definitionerne af lovovertrædelser fra land til land. På grund af 
Internets internationale karakter kan det forekomme, at forfatteren, indholdsleverandøren 
og Internet-leverandøren for værtsmaskinen alle er uden for den nationale 
lovhåndhævelses rækkevidde, selvom lovgivningen i det land, hvor et indhold 
offentliggøres forbyder det pågældende informationsindhold og kræver retslig tiltale. 
Strafferetten gælder inden for nationale grænser. For at smuthuller for kriminelle 
aktiviteter kan udryddes er det derfor vigtigt, at der i EU's medlemslande fastlægges visse 
minimumsnormer i straffelovgivningen. 
Desuden indeholder Europarådets konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende 
frihedsrettigheder relevante bestemmelser, der sikrer privatlivets fred og retten til sikkerhed i forbindelse med 
korrespondance. Det samme princip er indbygget i alle medlemsstaters forfatninger eller forfatningstraditioner. 
Med de undtagelser, der gælder for et demokratisk samfund, er disse bestemmelser blevet respekteret inden for 
post- og telekommunikationssektoren. 
I De Forenede Stater kendte en distriktsdomstol bestemmelserne i landets Communications Decency Act for 
ugyldige og bekræftede dermed vigtigheden af anonymitet på Internet: "Anonymitet er vigtig for Internet­
brugere, der søger adgang til følsomme oplysninger, såsom brugere af Web-siten Critical Path AIDS Project, 
Queer Resources Directory (rettet mod homoseksuel ungdom) og Stop Prisoner Rape (SPR). " 
Se afsnit 29 og 30 i det britiske "R3 Safety-Net"-forslag, http://www.ispa.org.uk 
"R3 Safety-Net: Rating, Reporting, Responsibility for Child Pornography and Illegal Material on the Internet", 
september 1996 
15 
Endvidere bør det strafferetslige samarbejde og politisamarbejdet styrkes i EU, og på 
internationalt plan bør der indledes et samarbejde på grundlag af konventioner og nye 
internationale retlige instrumenter med vores vigtigste partnere blandt tredjelandene. 
Det ville i denne sammenhæng være nyttigt at udvide et sådant samarbejde til også at 
omfatte en indsats imod, at Internet anvendes som medie for kriminelle aktiviteter. 
Derudover kunne tekniske eksperter og eksperter inden for lovhåndhævelse og strafferet 
mødes med henblik på at undersøge den mest hensigtsmæssige udformning af fælles 
normer på det strafferetlige område. Et øget samarbejde på EU-plan mellem industrien og 
de lovhåndhævende myndigheder burde endvidere fremmes. 
Justits- og indenrigsministrenes aftale i Dublin, hvor man blev enige om et forstærket 
politisamarbejde i EUROPOL-regi over for pædofili og handel med kvinder og børn og 
desuden aftalte at indlede bestræbelser med henblik på formulering af fælles 
minimumsnormer for lovgivningen om seksuel misbrug af mindreårige, bør ses som et 
opmuntrende første skridt i denne retning. 
På lignende vis bør Verdenskonferencen mod Seksuel Udnyttelse af Børn, der for nylig 
blev afholdt i Stockholm, danne udgangspunkt for fælles handling. 
5. HÅNDTERING AF SKADELIGT INDHOLD PÅ INTERNET 
Det vigtigste middel til håndtering af skadeligt informationsindhold er at stille praktiske 
metoder til rådighed, som kan indskrænke sårbare individers adgang til dette indhold. 
a. Ytringsfriheden 
Europarådets konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende 
frihedsrettigheder, der er underskrevet af alle medlemsstater og udgør en del af 
fællesskabsretten, indeholder relevante bestemmelser, der sikrer retten til 
ytringsfrihed. Denne ret er ikke ubetinget, idet den er forbundet med en række vigtige 
forbehold, der f.eks. tillader, at sendevirksomhed, fjernsynsselskaber og biografer skal 
godkendes. Det samme princip er indbygget i alle medlemsstaters forfatninger eller 
forfatningstraditioner. 
Grænsen mellem indhold, der er beskyttet af ytringsfriheden og indhold, der kan gøres til 
genstand for indskrænkning, er ikke altid let at drage for medlemsstaterne. 
I Frankrig annullerede forfatningsrådet for nylig de bestemmelser i loven om 
telekommunikation, der omhandlede betingelser, under hvilke leverandører af 
adgangsstyring (herunder Internet-leverandører) skulle friholdes fra strafferetslig tiltale 
på grund af indhold, som de gav adgang til. Loven gav Conseil Supérieur de Télématique 
beføjelse til at fremsætte anbefalinger vedrørende acceptabelt indhold. Forfatningsrådet 
16 
indtog den holdning, at den pågældende bestemmelse burde formuleres mere 
• 17 
omhyggeligt, idet den omfattede spørgsmålet om individets frihedsrettigheder. 
Der kan drages den generelle konklusion, at ethvert reguleringstiltag, der har tilformål 
at beskytte mindreårige, ikke bør udformes som et forfatningsstridigt forbud mod at 
anvende Internet til udbredelse af materiale, som er frit tilgængeligt i andre medier. En 
anden konklusion er, at de eksisterende regler om regulering af indhold bør undersøges 
med henblik på at fastslå, om de kan anvendes ved analogi, og at de mest restriktive 
bestemmelser ikke bør anvendes alene på grund af Internets store potentielle rækkevidde. 
Som et udtryk for lignende problemstillinger i andre dele af verden kan nævnes, at en 
distriktsdomstol i De Forenede Stater kendte de væsentligste bestemmelser i landets 
Communications Decency Act, der havde til formål at beskytte mindreårige, for 
forfatningsstridige ud fra princippet om ytringsfrihed i den første ændringsprotokol til 
to 
USA's forfatning. Ifølge kendelsen var loven for bredt formuleret; til trods for hensigten 
om at beskytte mindreårige kunne leverandører af adgangsstyring ikke bestemme, om en 
bruger var mindreårig, og derved kunne et "voksent" indhold ikke offentliggøres under 
sikre omstændigheder, hvilket var i strid med den forfatningsbeskyttede ytringsfrihed. 
b. Lovgivningen om det indre marked 
Da udbredelsen af oplysninger via netværk, der dækker mere end et enkelt land, i sagens 
natur er grænseoverskridende, falder den ind under lovgivningen om det indre marked og 
konkurrencereglerne og er bl.a. beskyttet af princippet om fri udveksling af 
tjenesteydelser. De nationale myndigheder kan med henblik på beskyttelse af mindreårige 
træffe foranstaltninger, der begrænser denne grundlæggende rettighed, men kun hvis 
foranstaltningerne er rimelige. Sådanne foranstaltninger skal med andre ord være afpasset 
efter det tilsigtede mål og må ikke gå ud over, hvad der er nødvendigt i den henseende. 
18 Forfatningsrådet besluttede at ophæve stk. 2 og stk. 3 af artikel 43 i loven om telekommunikation 
med henvisning til, «at loven bemyndiger Conseil supérieur de la Télématique til at udarbejde 
egne anbefalinger og fremsætte disse med henblik på vedtagelse over for Conseil Supérieur de 
l'Audiovisuel, under hvilket det hører. Disse anbefalinger skal tilsigte, at visse 
kommunikationstjenester overholder de etiske regler, uden at der ved formuleringen af disse 
anbefalinger, ifølge hvilke der kan afgives udtalelser med strafferetslige følger, formuleres andre 
begrænsninger end de meget generelle begrænsninger i medfør af artikel 1 i ovennævnte lov af 
30. september 1986». 
Distriktsdomstolen for det østlige Pennsylvanien, ACLU mod Reno, den 11. juni 1996. 
Kendelsens fulde ordlyd findes på <http.7/aclu.orgA>. 
17 
På baggrund heraf har Kommissionen for nylig vedtaget19 et forslag til direktiv om 
indførelse af en informationsprocedure og en procedure for samarbejde mellem 
medlemsstaterne og Kommissionen med hensyn til nye forskriftsmæssige spørgsmål i 
forbindelse med informationssamfundets tjenester. Med dette forslag ønsker man at 
indføre forskriftsmæssig gennemsigtighed og undgå en opsplitning af det indre marked. 
Formålet hermed er at beskytte de almene interesser på området mere effektivt og at 
imødekomme behovet for nye forskrifter bedre. Det foreslåede administrative samarbejde 
mellem medlemsstaterne og Kommissionen vil desuden sætte Den Europæiske Union i 
stand til at indtage en mere sammenhængende holdning til disse spørgsmål på 
internationalt plan. 
c. Kontrol-software, der gør det muligt for forældre at beskytte mindreårige 
Heldigvis findes der tekniske midler, ved hjælp af hvilke man kan tage hensyn til 
forskellige moralske normer, ikke blot i de nationale retssystemer, men også i brugernes 
subjektive vurderinger. Det er således muligt at forfølge både målet om frie 
oplysningsstrømme og om respekt for individuelle præferencer. 
Som følge af offentlige krav er der i løbet af de sidste to år blevet udviklet teknologier, 
der sætter forældre i stand til overvåge Internet-materiale, der kommer ind i deres 
hjem. I modsætning til "afsendercensur", der foretages af offentlige organer (og 
forhindrer, at ulovligt materiale overhovedet bliver offentliggjort), giver filtrering 
forældrene mulighed for at udøve "modtagerkontrol" (og forhindre at skadeligt materiale 
når frem til mindreårige). Filtreringsmodellen - der lægger vægt ^forældrenes ansvar i 
stedet for offentlig indgriben - har energiske fortalere i industrien og inden for kredse, 
der beskæftiger sig med borgerlige rettigheder, hvor den anses for den mest effektive 
måde at løse Internets specifikke udfordringer på og tage hensyn til de forskellige landes, 
lokalsamfunds og familiers normer for god smag og sømmelighed. Der er tale om en 
pragmatisk, ikke en juridisk reaktion på det forhold, at der findes "skadeligt 
informationsindhold" på Internet - selv om tilrådighedsstillelsen af filtreringsanordninger 
i nogle tilfælde kan have juridiske følger (ansvarsfritagelse for leverandører, der tilbyder 
sådanne anordninger). 
Filtrerings-software, der er nyttigt i "forsvarsøjemed" på slutbrugemiveau, kan også 
anvendes i forskellige faser af overførselsprocessen, f.eks. af Internet-
adgangsleverandører og Internet-tjenesteydere. 
KOM(96) 392 endelig udg., 30.08.1996. 
18 
Filtrerings-software fungerer efter tre hovedprincipper: "blacklisting" (dvs. opførelse på 
en sortliste, hvor adgangen til de nævnte sites er spærret), "whitelisting" (dvs. opførelse 
på en hvidliste, hvor kun de nævnte sites er tilgængelige) og "objektiv beskrivelse" (hvor 
sites er beskrevet og klassificeret, og brugeren afgør, hvordan han/hun vil anvende disse 
oplysninger). 
Teknikken med "blacklisting" har været meget anvendt i den første generation af 
enkeltstående pakkeløsninger til filtrering, som f.eks. Cyber Patrol. Denne software, der 
kom frem i august 1995, fungerer både med direkte Internet-leverandører og 
kommercielle online-tjenester. Dens CyberNOT-listc indeholder ca. 7000 sites fordelt på 
tolv kategorier (vold/blasfemi, nøgenhed, sex, anstødelige billeder, racisme/upassende 
behandling af etniske minoriteter, satanisme/sekter, narkotika, ekstremisme, hasardspil, 
omstridte/ulovlige emner, alkohol/tobak). Forældre kan selektivt spærre adgangen til en 
eller alle tolv kategorier ved at afkrydse felter i programstyringen. 
"Whitelisting" fungerer efter det omvendte princip. Softwaren spærrer for alt 
informationsindhold på Internet, undtagen de sites, der udtrykkeligt er godkendt og 
opført på en "hvidliste". Denne teknik er yderst begrænset og fungerer på en måde, der 
strider mod Internets logik. Den er imidlertid meget sikker og er især blevet anvendt i 
skolemiljøet. 
"Objektiv beskrivelse": En ny industristandard for hele branchen, Platform for Internet 
Content Selection (PICS), der udskiller sig fra de første former for enkeltstående 
filtreringssoftware, er blevet indført for nylig. Der er tale om en standardinfrastruktur for 
"objektiv beskrivelse" og filtrering af Internets informationsindhold. Da PICS adskiller 
de to funktioner, klassificering og filtrering af sites, og i høj grad er fleksibel og sikker, 
udgør den sandsynligvis den hidtil mest vidtspændende og innovative løsning på 
problemer i forbindelse med Internet-informationsindhold. 
19 
U egnet materiale 
F iHrerings-scft ware 
Bam 
Egnet materiale 
Figur I: Filtrerings-software spærrer automatisk adgangen til bestemte dokumenter og 
20 
tillader andre. 
d. PICS: en global industristandard 
PICS, der blev lanceret officielt i maj d.å. af World Wide Web Consortium21, er hele 
branchens forsøg på at etablere en global standard. Da PICS tilbyder "Internet­
adgangskontrol uden censur", støttes det af en lang række hardware- og software­
producenter, leverandører og kommercielle online-tjenester, forlæggere og 
indholdsleverandører. PICS er nu inkluderet som standardfunktion i den seneste 
generation af Internet-browsers, f.eks. Microsoft Explorer 3.0 og Netscape 3.0, og 
understøttes også af en række filtreringspakker. 
I modsætning til den første generation af filtrerings-software, der fungerede ved hjælp af 
stikord og "sortlister", er PICS baseret på princippet om "objektiv beskrivelse" og 
filtrerer alle typer sites, der har en Internet-adresse (URL) (Web-sider, FTP og Usenet 
nyhedsgrupper). PICS forsyner sites med "værdineutrale etiketter" på en effektiv måde. 
Disse etiketter understøtter forskellige former for oplysninger: klassificeringer (f.eks. 
evaluering af sprog, nøgenhed, sex og vold) eller pointere (der identificerer 
20 Disse figurer er leveret af Netscape og offentliggjort på WWW-konsortiets PICS-sider. Denne site 
indeholder detaljerede tekniske specifikationer for PICS-standarden 
(http://www.w3 .org/pub/www/PICS). 
W3C er et industrikonsortium, der søger at fremme standarder for Webs udvikling og 
interoperabilitet mellem WWW-produkter ved at udarbejde specifikationer og model-software. 
Det er et internationalt konsortium, der ledes i fællesskab af MITs Laboratory for Computer 
Science i USA og INRIA i Europa, som både leverer lokal støtte og udfører grundlæggende 
udviklingsarbejde. W3C blev oprindeligt oprettet i samarbejde med CERN, hvor Web har sin 
oprindelse, med støtte fra DARPA og Europa-Kommissionen. 
20 
informationsindhold af relevans eller interesse for forskellige brugergrupper). For at være 
tilgængelig skal den pågældende site (1) være forsynet med en PICS-etiket, (2) ligge 
inden for de parametre, forældrene har defineret på hjemmecomputeren. 
Klassificeringerne kan udarbejdes af indholdsleverandører selv (f.eks. selskaber, der 
driver Web-sites med underholdning rettet mod familier) eller tredjeparter (f.eks. 
religiøse organisationer eller forældreforeninger). Hver enkelt familie bestemmer selv, 
hvilke klassificeringssystemer den ønsker at bruge, og derefter ved hjælp af parametrene, 
hvad der er acceptabelt, og hvad der ikke er det. 
Disse klassificeringer kan distribueres eller ajourføres via forskellige kanaler, enten 
online eller offline (disketter, cd-rom'er). 
Forældre og undervisere kan begrænse adgangen til sites, der (1) er forsynet med en 
PICS-etiket, (2) svarer til de parametre, forældrene har defineret på hjemmecomputeren. 
Recreational Software Advisory Council (RSAC), der klassificerer videospil og Web-
informationsindhold, giver forældrene mulighed for at definere parametre med værdier 
fra 0 til 4 efter fire sæt kriterier (sprog, nøgenhed, sex og vold). Hver enkelt familie afgør 
ved hjælp af disse parametre, hvad der er acceptabelt, og hvad der ikke er det. 
Til forskel fra V-chips til tv (der er en hardware-anordning til fuldstændig spærring af 
programmer) eller de fleste eksisterende enkeltstående software-pakker (der ved hjælp af 
stikord spærrer for alt, der svarer til disse stikord), er PICS-kompatible applikationer 
altså en effektiv teknik til indeksering og sortering af informationsindhold - og en 
fleksibel og prisbillig metode til håndtering af forskellige familiers og kulturers 
følsomhed. Internet har muligvis skabt nye risici, men de nye teknikker giver også 
nogle nye muligheder, som ikke findes i forbindelse med andre former for udbredelse af 
informationsindhold. 
21 
Indhold 
Forældre vælger 
Massificerings-
metode 
Figur 2: Filtrerings-software spærrer for informationsindhold på grundlag af 
beskrivende etiketter leveret af forlæggere og tredjepartsbeskrivelsestjenester samt på 
grundlag af filtr er ingskriterier fastsat af for ældre. 
Arbejdet med elektroniske beskrivelses- og klassificeringssystemer ser også meget 
lovende ud for så vidt angår andre digitale anvendelser, navnlig på området digital-tv. 
Denne vigtige udvikling er behandlet i grønbogen om beskyttelse af mindreårige og af 
menneskelig værdighed i forbindelse med de nye elektroniske tjenester. 
e. Grænser for anvendelse af filtrering 
Siden de første stikordsbaserede prototyper - der ikke skelnede mellem f.eks. 
pornografiske og medicinske sites - er de forskellige former for filtrerings-software 
blevet forbedret betydeligt. Men selv om kontrol-software nu er i stand til at søge på 
bestemte ord eller sites, kan den på nuværende stadium ikke opdage uønskede billeder, 
som ikke er ledsaget af en entydig tekst, medmindre softwaren konfigureres med sigte på 
den pågældende site. Klassificeringsorganerne kan selvfølgelig etikettere sites på 
grundlag af deres visuelle indhold og derved gøre dem modtagelige for PICS-filtrering. 
Modstanderne af filtreringsmetoden understreger i den forbindelse to hovedrisici: Det 
uacceptable materiale, der findes på Internet, vil altid kunne konsulteres på en ubeskyttet 
computer, og i de fleste hjem vil computer-bevidste børn altid kunne neutralisere deres 
forældres mest ihærdige anstrengelser. PICS har taget højde for denne problemstilling og 
hævder, at systemet er sikret mod pilfingre. 
På trods af visse begrænsninger foreligger der dog allerede med den eksisterende 
brugerbaserede software en almindeligt tilgængelig og billig metode, som giver forældre 
22 
mulighed for effektivt at kontrollere - og beskytte deres børn imod - upassende 
materiale. 
f. Europæiske klassificeringssystemer 
For at sikre, at brugerne har adgang til klassificeringssystemer, der svarer til deres behov, 
og for at undgå, at de bliver nødt til anvende klassificeringssystemer, som er udviklet 
med henblik på USA - hvor opfattelsen af, hvad der er passende for mindreårige, kan 
være anderledes - bør man støtte udviklingen af europæiske klassificeringssystemer. 
Der skal imidlertid ikke være tale om et og samme system for hele Europa, da et sådant 
ville være i strid med nærhedsprincippet og blive betragtet som et forsøg på at 
gennemtvinge moralsk ensartethed. I stedet bør man aktivt tilskynde europæiske 
leverandører af informationsindhold og europæiske klassificeringsorganer til at 
udvikle deres egne klassificeringssystemer. Under alle omstændigheder bør man sørge 
for, at klassificering, udarbejdelse af lister og selvreguleringssystemer baseres på åbne 
standarder, som er udviklet i europæisk eller international sammenhæng, ikke på 
proprietære standarder. 
Sideløbende hermed bør der tilskyndes til udvikling af europæisk filtrerings- og 
opsporings-software (for at opspore, hvor det ulovlige indhold kommer fra) inden for 
rammerne af Fællesskabets F&U-programmer. 
Der bør etableres anmeldelsesmekanismer ("hot lines"), som kan tilskynde offentligheden 
til at opspore og anmelde ulovlige og skadelige sites. I USA spiller frivillige 
overvågningsgrupper allerede en nyttig rolle i forbindelse med ajourføring af lister og 
kontrol med klassificeringer. 
g. Folkeoplysning 
Man kan ikke komme det ulovlige og skadelige informationsindhold på Internet 
fuldstændigt til livs ved streng anvendelse af love eller blind tiltro til teknologi. 
Folkeoplysningen kommer til at spille en afgørende rolle. Man bør derfor støtte 
bevidstgørelsesaktiviteter, der oplyser brugerne om mulighederne og ulemperne ved 
Internet. Forældre og undervisere skal være tilstrækkeligt informerede til at kunne drage 
den fulde fordel af kontrol-software og klassificeringssystemer. 
6. POLITISKE VALGMULIGHEDER/KONKLUSIONER 
Kommissionen finder, at nedennævnte foranstaltninger bør gennemføres for at begrænse 
strømmen af ulovligt og skadeligt informationsindhold på Internet. Disse foranstaltninger 
har til formål at styrke de fordele, der for borgerne i Den Europæiske Union vil være 
23 
forbundet med en udvidet adgang til informationsindhold via Internet. De bør vedtages -
afhængigt af deres respektive karakter - i henhold til bestemmelserne i EF-traktaten (fri 
udveksling af tjenesteydelser) eller under samarbejdet om retlige og indre anliggender. 
Der er tale om et første sæt foranstaltninger med henblik på en øjeblikkelig indsats. De 
foregriber ikke yderligere forslag efter de drøftelser, der vil blive indledt på foranledning 
af grønbogen om beskyttelse af mindreårige og af menneskelig værdighed i forbindelse 
med de nye elektroniske tjenester. 
1. Ulovligt indhold 
a) Samarbejde mellem medlemsstaterne 
Det er afgørende, at medlemsstaterne arbejder sammen om at bekæmpe de kilder, hvorfra 
det anstødelige materiale kommer, og begrænse udbredelsen af kopier. 
Der er et behov for at styrke samarbejdet på området retlige og indre anliggender med 
henblik på at: 
• udveksle oplysninger om leverandører af ulovligt informationsindhold og håndhæve 
eksisterende love om ulovligt materiale 
• opfordre medlemsstaterne til at fastsætte minimumsnormer på EU-plan for så vidt 
angår ulovligt informationsindhold. 
b) Adgangsleverandørers og tjenesteyderes retlige ansvar 
Man bør vurdere behovet for et fælles europæisk retsgrundlag for at klarlægge, hvilke 
administrative regler og bestemmelser der skal gælde for adgangsleverandører og 
tjenesteydere. 
c) Tilskyndelse til selvregulering 
Kommissionen vil fortsat tilskynde Internet-leverandørsammenslutninger til at 
samarbejde for at befordre selvreguleringsprocessen. Denne proces bør igangsættes i de 
medlemsstater, hvor den endnu ikke er startet. Kommissionen vil opfordre til debat om 
og undersøgelse af tekniske spørgsmål vedrørende adgangsleverandørers og 
tjenesteyderes rolle i forbindelse med begrænsningen af udbredelsen af ulovligt 
materiale. 
2. Skadeligt indhold 
Fællesskabsaktion til fremme af anvendelsen af filtrerings-software og 
klassificeringssystemer 
24 
• Man vil eventuelt kunne overveje en rådshenstilling med en klar politisk meddelelse, 
som tilskynder til anvendelse af filtrerings-software, som f.eks. PICS, og udvikling 
af et eller flere europæiske klassificeringssystemer. Kommissionen har allerede 
opfordret branchen til at udvikle en fælles platform, der gør det muligt at anvende 
filtreringssystemer i hele Fællesskabet. 
• Europæiske producenter af informationsindhold bør tilskyndes til at deltage i 
udviklingen af dette system ved at vedtage deres egen adfærdskodeks for så vidt 
angår informationsindhold, der offentliggøres på Internet, herunder systematiske 
klassificeringer af indholdet fra deres side. 
• Et kommissionsinitiativ vil støtte nationale aktioner for bevidstgørelse af forældre 
og undervisere. 
3. Internationale spørgsmål 
a) En international konference 
På samlingen i Rådet (industri) den 8. oktober 1996 blev Tysklands tilbud om at 
arrangere en international konference accepteret. Heri skal deltage repræsentanter for de 
retshåndhævende myndigheder, adgangsleverandører og tjenesteydere samt brugere af 
Internet-tjenester, Konferencen skal fokusere på: 
• hvorvidt det er muligt at gennemføre hasteforanstaltninger, herunder at opstille en 
ramme for internationalt samarbejde baseret på det eksisterende retsgrundlag 
• drøftelse af muligheden for at vedtage en international konvention om ulovligt og 
skadeligt informationsindhold. 
b) Udvidelse af dialogen 
Eftersom denne dialog bør omfatte så mange lande som muligt, kan den eventuelt 
udvides til at omfatte en organisation med et bredere medlemskab, som f.eks. OECD, 
Verdenshandelsorganisationen, De Forenede Nationer eller et af de mere specialiserede 
organer under FN. 
4. Støtteaktioner 
a) Mekanisme for gennemsigtighed 
Forskriftsmæssige spørgsmål bør tages op til behandling på fællesskabsplan på en 
systematisk og gennemsigtig måde, så der kan udarbejdes sammenhængende og effektive 
løsninger på dette område. 
25 
b) Informations-Web-site 
Der vil blive oprettet en site på World Wide Web (med en af Kommissionens servere 
som vært) med den oprindelige dokumentation og links til relevante sider på andre sites. 
Denne Web-site bliver en del af et omfattende sæt Web-sider, der skal indeholde en bred 
vifte af oplysninger og hertil knyttede emner, og som vil blive oprettet i forbindelse med 
handlingsplanen Læring i informationssamfundet, som Kommissionen vedtog for nylig. 
Her vil man eventuelt kunne finde a) oplysninger og vejledning for forældre, lærere og 
børn b) kontrol-software til forældre c) oplysninger om officielle organers aktiviteter 
(EU-institutioner, medlemsstater, tredjelande, internationale organisationer og ikke-
statslige organisationer). 
26 
ISSN 0254-1459 
KOM(96) 487 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 16 06 
Katalognununer : CB-CO-96-517-DA-C 
ISBN 92-78-10298-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg