EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 14.10.2020 COM(2020) 663 final MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET om en EU-strategi for reduktion af metanemissioner



I.Indledning Metan er en kraftig drivhusgas, som kun overgås af kuldioxid i det samlede bidrag til klimaændringerne. På molekylært niveau er metan kraftigere end kuldioxid. Selv om metan forbliver i atmosfæren i kortere tid, har det en betydelig indvirkning på klimaet og bidrager til dannelse af troposfærisk ozon, et potent lokalt luftforurenende stof, der i sig selv forårsager alvorlige helbredsproblemer . En reduktion af udledningen af metan bidrager derfor både til at bremse klimaændringerne og forbedre luftkvaliteten. Betydelige dele af udledningen af metan kan mindskes på en omkostningseffektiv måde. I forordningen om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen opfordres Kommissionen til at udarbejde en strategisk plan for at nedbringe metanemissioner. I meddelelsen om den europæiske grønne pagt anførte Kommissionen endvidere, at det var nødvendigt at håndtere spørgsmålet om energirelaterede metanemissioner som en del af målsætningen om at opnå klimaneutralitet inden 2050. På denne måde vil de politiske tiltag til reduktion af metanemissioner bidrage til både EU's dekarboniseringsindsats hen imod 2030-klimaplanen og EU's ambition om nulforurening for et giftfrit miljø. De nuværende politikker for andre emissioner end CO2 forventes at nedbringe udledningen af metan i EU med 29 % frem til 2030 i forhold til 2005-niveauet. Ikke desto mindre konstaterede konsekvensanalysen, der ledsager 2030-klimaplanen, at metan fortsat vil være den vigtigste drivhusgas i EU ud over CO2. Den konkluderede, at en styrkelse af ambitionsniveauet for reduktion af drivhusgasemissionerne til mindst 55 % i forhold til 1990 senest i 2030 også vil kræve en fremskyndet indsats for bekæmpelse af metanemissioner, og ifølge fremskrivninger er det nødvendigt at intensivere reduktionerne i metanemissioner til 35-37 % i forhold til 2005 senest i 2030. På globalt plan kan en reduktion på 50 % i de metanemissioner, der er forbundet med antropogen (menneskelig) aktivitet, i løbet af de næste 30 år reducere den globale temperaturændring med 0,18 °C frem til 2050 . EU har vedtaget reduktionsmål for 2030 for alle drivhusgasser, og menneskeskabte metanemissioner er omfattet af bindende nationale emissionsreduktionsmål i henhold til forordningen om indsatsfordeling . Der findes imidlertid i øjeblikket ingen politik, der specifikt er målrettet reduktion af menneskeskabte metanemissioner. Ca. 41 % af de globale metanemissioner stammer fra naturlige (biogene) kilder som vådområder og naturbrande . De resterende 59 % er menneskeskabte, hvoraf de største kilder er landbruget (40-53 %), navnlig i forbindelse med intensiv produktion, samt produktion og anvendelse af fossile brændstoffer (19-30 %) og affald (20-26 %). I EU stammer 53 % af de menneskeskabte metanemissioner fra landbruget, 26 % fra affald og 19 % fra energi. Den rapporterede fordeling af emissioner pr. sektor udvikler sig fortsat, i takt med at rapportering og dataindsamling forbedres. Ikke desto mindre tegner disse tre sektorer sig for op til 95 % af de globale menneskeskabte metanemissioner og bør derfor være genstand for afbødende foranstaltninger . EU bør også spille en rolle med hensyn til at reducere metanemissionerne på globalt plan. EU bidrager kun med 5 % af de globale metanemissioner , men kan bruge sin position som verdens største importør af fossile brændstoffer og som stærk aktør i landbrugssektoren til at støtte lignende tiltag fra globale partnere. EU er også førende på det tekniske område inden for satellitbilleder og detektion af lækager, der forårsager udledning af metan, ved hjælp af Copernicusprogrammet og kan lede det internationale samarbejde om at forbedre overvågning og afbødning af globale metanemissioner. Meddelelsen udstikker en strategi for at reducere metanemissionerne. Den skitserer en omfattende politisk ramme, der kombinerer konkrete tværsektorielle og sektorspecifikke initiativer i EU, og tilskynder desuden til en tilsvarende indsats på internationalt plan. På kort sigt tilskynder strategien til globale frivillige og virksomhedsstyrede initiativer til omgående at lukke hullet med hensyn til overvågning, verifikation og rapportering af emissioner og reducere metanemissioner i alle sektorer, men den bebuder også lovgivningsforslag på EU-plan i 2021, der skal sikre omfattende og rettidige bidrag til EU's dekarboniseringsmål. II.En ny strategi for reduktion af metanemissioner: kombinering af tværsektorielle og sektorspecifikke initiativer EU tog første gang fat på metanemissioner med en strategi, der blev vedtaget i 1996 . I de følgende år vedtog EU flere lovgivningsmæssige initiativer, der bidrog til at reducere udledningen af metan i nøglesektorer. I forhold til niveauerne i 1990 er metanemissionerne fra energisektoren blevet halveret, mens emissionerne fra affald og landbrug er faldet med henholdsvis en tredjedel og lidt over en femtedel . Metanemissioner udgør dog fortsat en stor udfordring i alle disse sektorer.

I energisektoren sker der udslip af metan fra anlæg, der producerer fossile brændstoffer, og transmissionssystemer, skibe og distributionssystemer til disse brændstoffer. Der sker også afblæsning (bevidst udledning) af metan til atmosfæren. Selv ved flaring (afbrænding) af metan frigives der kuldioxid, og der kan stadig blive frigivet metan ved flaring som følge af ufuldstændig forbrænding . Ifølge aktuelle skøn er 54 % af metanemissionerne i energisektoren fugitive emissioner fra olie- og gassektoren, 34 % er fugitive emissioner fra kulsektoren, og 11 % stammer fra boliger og andre slutanvendelser . Ifølge konsekvensanalysen, der ledsager EU's klimaplan, kan de mest omkostningseffektive emissionsbesparelser for metan opnås i energisektoren. I forbindelse med opstrøms olie- og gasaktiviteter findes der generelt en række muligheder for afbødning, som ikke har nogen nettoomkostninger eller næsten ingen omkostninger . Landbruget er den anden sektor med det største potentiale for generelle fordele i forbindelse med reduktion af metanemissioner. Der findes også potentielle synergier og kompromiser, der kan afbøde omkostningerne ved emissionsreduktioner i landbruget gennem reduktion af tab af næringsstoffer i foder ved tarmgæring og produktion af biogas . Metanemissioner fra husdyr stammer hovedsagelig fra drøvtyggere (tarmgæring) (80,7 %), håndtering af husdyrgødning (17,4 %) og risdyrkning (1,2 %). Kilderne til metanemissioner er ofte diffuse i landbrugssektoren, hvilket kan gøre måling, rapportering og verifikation til en udfordring. Der er også store forskelle mellem dem på EU-plan. Der findes dog teknologisk gennemførlige afbødningsmetoder, og anvendelsen af dem og rapportering om deres virkning bør lettes. I affaldssektoren er de vigtigste identificerede kilder til metanemissioner ukontrollerede udledninger af lossepladsgas fra deponeringsanlæg, behandling af slam fra rensningsanlæg og udslip fra biogasanlæg på grund af dårlig konstruktion eller vedligeholdelse. Emissioner fra deponering af affald faldt med 47 % mellem 1990 og 2017 som følge af bedre overholdelse af EU's affaldslovgivning om emissioner fra deponeringsanlæg. Dette blev først og fremmest opnået ved at omdirigere bionedbrydeligt affald til andre affaldshåndteringsløsninger, der befinder sig højere i affaldshierarkiet , såsom kompostering og anaerob nedbrydning samt ved at sørge for stabilisering af bionedbrydeligt affald, inden det bortskaffes. Der er dog behov for strengere overholdelsespraksis for yderligere at reducere metanemissionerne fra affald. En effektiv EU-strategi for reduktion af metanemissioner skal derfor omfatte mere effektive foranstaltninger til begrænsning af metanemissioner i hver enkelt sektor, men skal også udnytte synergier på tværs af sektorer og politikområder bedre. En holistisk tilgang giver klare fordele, da den giver mulighed for en mere omkostningseffektiv og evidensbaseret reduktion af metanemissioner. Den gør det også muligt at etablere en støtteramme og styrke forretningsgrundlaget for at opsamle metanemissioner. I betragtning af den store andel af metanemissioner i landbruget, der skyldes husdyravl, kan livsstils- og kostændringer også bidrage væsentligt til at reducere EU's metanemissioner. Ud over at reducere emissionerne vil strategien også skabe muligheder for at generere yderligere indtægtsstrømme og for udvikling af og investeringer i landdistrikterne. 1.Tværsektorielle tiltag i EU a.Rapportering I energisektoren er indberetninger baseret på niveau 3 opnåelige for industrien, og det vil derfor være den standard, EU har som målsætning. Omfattende indførelse af den ramme for måling og rapportering, der er udviklet af Oil and Gas Methane Partnership (OGMP) under koalitionen for klima og ren luft, vil fremskynde denne overgang (læs mere i afsnittet Tiltag i energisektoren). Den nye OGMP-standard (OGMP 2.0) forpligter de deltagende selskaber til at øge nøjagtigheden og detaljeringsgraden af deres indberetninger af metanemissioner for aktiver i drift og aktiver, der ikke er i drift, i henholdsvis 3 og 5 år.

De udfordringer, som følger af, at der i landbrugssektoren er et større antal forskellige aktører involveret i tilpasningen til nye mål, berettiger et midlertidigt mål om at anvende metoder fra niveau 2 med løbende forbedring af opsplitningen af emissionsfaktorer og medniveau 3 som slutmål. I affaldssektoren er kvaliteten af rapporteringen allerede robust for affaldsdeponering på deponeringsanlæg (i henhold til direktiv 2010/75/EF) gennem det europæiske register over udledning og overførsel af forureningsstoffer. Omvendt er der behov for forbedringer i spildevandssektoren. b.Oprettelse af et internationalt observationsorgan for metanemissioner I øjeblikket findes der ikke noget uafhængigt internationalt organ, der indsamler og kontrollerer data om metanemissioner. I partnerskab med De Forenede Nationers Miljøprogram (UNEP), koalitionen for klima og ren luft (CCAC) og Det Internationale Energiagentur vil Kommissionen støtte oprettelsen af et uafhængigt internationalt observationsorgan for metanemissioner, som ville få til opgave at indsamle, afstemme, verificere og offentliggøre data om menneskeskabte emissioner af metan på globalt plan. Observationsorganet ville blive forankret i FN-regi. Observationsorganet vil basere sig på en række arbejdsstrømme såsom Oil and Gas Methane Partnership (OGMP) og de globale videnskabelige undersøgelser af metan som en del af koalitionen for klima og ren luft. Indledningsvis vil observationsorganet beskæftige sig med metan fra sektorerne for olie og fossile gasser, idet robuste metoder, der kan levere troværdige data, allerede er godt defineret, f.eks. gennem OGMP 2.0. Kommissionen påtænker at udvide observationsorganets virkefelt til også at omfatte kul-, affalds- og landbrugsaktiviteter, når der er etableret pålidelige overvågnings- og rapporteringsmetoder for disse sektorer. Initiativer, der har til formål at definere disse metoder, bør iværksættes med det samme. Med henblik på dataverificering og afstemning af energirelaterede metanemissioner skal virksomhedernes indberetninger suppleres med data fra nationale emissionsopgørelser, videnskabelig forskning samt satellitobservationer og andre telemålingsteknologier, der verificeres af observationer ved jordoverfladen. Observationsorganet vil også få til opgave at afprøve nye overvågnings- og rapporteringsteknologier og vurdere, hvordan disse teknologier kan anvendes inden for de eksisterende metoder, og i hvor høj grad teknologierne forbedrer kvaliteten af de data, der indsendes af virksomhederne. Kommissionen forventer, at observationsorganet vil bidrage til at forbedre forståelsen af emissionskilderne, også i de enkelte sektorer, f.eks. med hensyn til forskelle i metanemissioner fra intensivt opdrættede husdyr i forhold til husdyr opdrættet på græs . Kommissionen er rede til at mobilisere midler fra Horisont 2020-programmet med henblik på at kickstarte etableringen af et sådant internationalt observationsorgan for metanemissioner. I samarbejde med De Forenede Nationers Miljøprogram og koalitionen for klima og ren luft påtænker Kommissionen at afholde en donorkonference for at tilskynde de nationale regeringer til at bidrage til finansieringen af observationsorganet. c.Satellitregistrering, Copernicus og overvågning fra luften EU's Copernicusprogram for jordobservation bidrager til forbedret indirekte luftovervågning og til overvågning af metanemissioner. Copernicus kan især bidrage til en EU-koordineret kapacitet til at registrere og overvåge globale superemissionskilder , primært via Copernicus-Atmosfæreovervågningstjenesten (CAMS) . Globalt set bidrager 5 % af metanudslippene i sektorerne for kul, olie og fossile gasser til 50 % af energisektorens emissioner , og baseret på en første analyse af EU's emissionsdata ses et lignende mønster for EU . Satellitteknologi er afgørende for at kunne identificere disse hotspots og lede lækagedetektion og -reparation på jorden og afstemme bottom-up-data fra virksomhedernes indberetninger. Ved lanceringen i 2025 vil Copernicus' CO2-overvågningsmission (CO2M), som omfatter en konstellation af tre satellitter, støtte identifikationen af mindre, men forholdsvis udbredte emissionskilder. Den vil også kunne overvåge den globale koncentration af metan i atmosfæren. Dette vil udgøre en betydelig tilføjelse af kapacitet til Atmosfæreovervågningstjenesten og TROPOMI (Tropospheric Monitoring Instrument), som er to eksisterende Copernicus-missioner om bord på Sentinel 5P-satellitten, der er i stand til at registrere større emissionskilder. Forbedrede top-down-data fra satellitter vil bidrage til at målrette bottom-up-lækagedetektion på jorden samt overvågning fra luften. Der er sket betydelige teknologiske fremskridt på disse områder i de seneste år med forbedret nøjagtighed og omkostningseffektivitet. Brugen af droner gør det f.eks. muligt at undersøge store mængder infrastruktur og fremmer en mere udbredt anvendelse af overvågning fra luften med øget hyppighed, hvilket er afgørende for at kunne håndtere periodiske lækager. Avancerede analytiske programmer gør det muligt at afstemme data på forskellige niveauer og kan bruges til at styre reduktionsindsatsen. Kommissionen har til hensigt at støtte udvekslingen af oplysninger og teknologi på tværs af interessenter for at forbedre adgangen til og effektivisere reduktionsindsatsen.

d.Gennemgang og mulige revisioner af relevant miljø- og klimalovgivning I den europæiske grønne pagt meddelte Kommissionen, at den i 2021 ville tage EU-lovgivningen op til revision med det overordnede mål at styrke klimaambitionerne som indeholdt i konsekvensanalysen, der ledsager 2030-klimaplanen. En række retsakter er omfattet af denne revision og har betydning for metanemissioner. De omfatter EU's emissionshandelssystem (ETS) og forordningen om indsatsfordeling. Sidstnævnte omfatter alle metanemissioner i EU foruden alle andre drivhusgasser, der ikke er omfattet af emissionshandelssystemet. Den konsekvensanalyse, der ledsager 2030-klimaplanen, understregede, at der også vil være behov for øgede incitamenter for disse gasser for at reducere emissionerne yderligere. Denne styrkelse af ambitionsniveauet vil drage fordel af sektorinitiativerne i denne strategi. Revisionen af miljølovgivningen vil omfatte foranstaltninger til bekæmpelse af forurening. Kommissionen vil eksempelvis vurdere, om industriemissionsdirektivets rolle med hensyn til at forebygge og kontrollere metanemissioner kan styrkes. Dette kan både ske ved at udvide direktivets anvendelsesområde til at omfatte sektorer, der udleder metan, men som endnu ikke falder ind under direktivet, og ved at fokusere mere på metan i forbindelse med revisionen af referencedokumenter om bedste tilgængelige teknikker (BAT) (BREF-dokumenter). Dette vil indebære at sikre, at teknikker til reduktion af metanemissioner identificeres under revisionen af BREF-dokumenterne, og at BAT-relaterede metanemissionsniveauer indgår i BAT-konklusionerne. Kommissionen vil også vurdere muligheden for at udvide det sektorspecifikke anvendelsesområde for forordningen om oprettelse af et europæisk register over udledning og overførsel af forurenende stoffer (E-PRTR) til rapportering af metanemissioner. Kommissionen vil overveje at medtage metan i den overvågningsramme for nulforurening, der skal udvikles i henhold til handlingsplanen for nulforurening, som er blevet bebudet for 2021, og tredje udgave af Perspektiver for ren luft i 2022. Kommissionen vil også gennemgå direktivet om nedbringelse af nationale emissioner af visse luftforurenende stoffer (NEC-direktivet) senest i 2025 og som led i denne gennemgang undersøge muligheden for at medtage metan blandt de regulerede forurenende stoffer. e.Muligheder inden for biogasproduktion Ikkegenanvendeligt menneskeligt affald og landbrugsaffald (dvs. gødning) og restprodukter kan anvendes i anaerobe rådnetanke til fremstilling af biogas eller i bioraffinaderier til fremstilling af biomaterialer og mellemprodukter til biokemikalier. Når sådanne råmaterialer anvendes til produktion af biogas, kan de bidrage effektivt til at reducere metanemissioner fra anaerobe nedbrydningsprocesser i naturen. Samtidig kan biogasproduktion også generere yderligere indtægtsstrømme for landbrugere og skabe muligheder for udvikling af og investeringer i landdistrikterne. Med henblik herpå er samarbejde med og blandt landbrugere og lokalsamfund vigtigt, og det vil give mulighed for at forbedre de lokale økonomier og fremme cirkularitet. Denne samarbejdsbaserede tilgang til at fremme mulighederne for landdistrikter vil også indgå i den langsigtede vision for landdistrikterne, som Kommissionen vil fremlægge i 2021. Den biogas, som sådanne råmaterialer afstedkommer, er en kilde til yderst bæredygtig og nyttig vedvarende energi med flere anvendelsesmuligheder, mens det materiale, der bliver tilbage efter anaerob nedbrydning (fermentat), efter videreforarbejdning kan anvendes som jordforbedringsmiddel. Dette reducerer igen behovet for alternative jordforbedringsprodukter som kunstgødning af fossil oprindelse. Desuden kan affaldsbaserede, bionedbrydelige materialer til bioraffinaderier og biogasanlæg i overensstemmelse med affaldshierarkiet tælles med i forhold til de mål for genanvendelse af kommunalt affald, der er fastsat i direktiv 2018/98/EF. Den rolle, som bæredygtig biogasproduktion spiller med hensyn til at bidrage til EU's dekarboniseringsmål, anerkendes i de nyligt offentliggjorte EU-strategier for integration af energisystemet og for brint . Ifølge EU's langsigtede dekarboniseringsstrategi forventes EU's årlige forbrug af biogasser (biogas og biometan) frem til 2050 at vokse til mellem 54 og 72 Mtoe om året fra ca. 17 Mtoe i 2017. Denne vækst i produktionen vil bidrage til EU's mål for vedvarende energi og klimamål, der indgår i den langsigtede strategi. Biogas fra landbrugsaffald eller restprodukter kan også reducere metanemissionerne i landbruget og affaldssektoren på en omkostningseffektiv måde. Omvendt øger biogas fra fødevare- og foderafgrøder metanemissionerne og kan således underminere biogassens afbødende virkninger. Det er derfor afgørende, at udviklingen af biogas først og fremmest baseres på affald eller restprodukter. Der bør tilskyndes yderligere til indsamling og anvendelse af affald og restprodukter fra landbruget, som udleder store mængder metan, som biogassubstrater. Dette kan f.eks. opnås ved at identificere bedste praksis for indsamling og/eller høstning af bæredygtigt affald og restprodukter eller ved at tilskynde til brug af fermentat som bæredygtigt jordforbedringsmiddel i stedet for udvundet gødning. Vekseldrift kan også anvendes i kombination med husdyrgødning som råmateriale til bæredygtig produktion af biogas, hvilket samtidig bidrager til bæredygtige landbrugsmetoder, hvorfor der også kunne tilskyndes yderligere til denne mulighed . Blandt andre instrumenter og i overensstemmelse med de mål, der er fastsat i de nationale energi- og klimaplaner, bør nationale strategiplaner for den fælles landbrugspolitik tilskynde til integreret intervention, der kan omfatte støtte til hensigtsmæssige landbrugsmetoder, bæredygtig anvendelse af fermentat og næringsstoffer deri og investeringer i effektive anlæg og tjenesteydelser såsom rådgivere, uddannelse og innovation. Med henblik herpå vil Kommissionen inden udgangen af 2020 behandle dette spørgsmål i specifikke henstillinger til medlemsstaterne. Som bebudet i EU's strategi for energisystemintegration27 vil Kommissionen tage de lovgivningsmæssige rammer for gasmarkedet op til fornyet overvejelse med henblik på at fremme anvendelsen af vedvarende gasser, herunder ved at overveje spørgsmål som f.eks. forbindelsen med infrastruktur og markedsadgang for distribueret og lokalt tilknyttet produktion af vedvarende gasser. Desuden vil den kommende revision af direktivet om vedvarende energi i juni 2021 give mulighed for yderligere målrettet støtte til at fremskynde udviklingen af markedet for biogas.

Enhver foranstaltning til støtte for biogasproduktionen skal vurderes omhyggeligt for at undgå uhensigtsmæssige incitamenter, der samlet set kan føre til en stigning i emissionerne fra affalds-, land- og landbrugssektorerne, og for at undgå en stigning i deponeringen af uudnyttet fermentat som jordforbedringsmiddel. Tiltag, der fremmes under metanstrategien, bør være i overensstemmelse med de generelle bæredygtighedskriterier for bioenergi, der er udviklet inden for rammerne af lovgivningen om vedvarende energi og klassificeringsforordningen . Tværsektorielle tiltag 1.Kommissionen vil støtte forbedringer i målinger og indberetninger af metanemissioner fra virksomheder i alle relevante sektorer, herunder gennem sektorspecifikke initiativer. 2.I samarbejde med internationale partnere vil Kommissionen støtte oprettelsen af et uafhængigt internationalt observationsorgan for metanemissioner, der skal forankres i FN-regi. Observationsorganet vil få til opgave at indsamle, afstemme, verificere og offentliggøre data om menneskeskabte emissioner af metan på globalt plan. 3.Kommissionen vil styrke satellitbaseret registrering og overvågning af metanemissioner gennem EU's Copernicusprogram med henblik på at bidrage til en EU-koordineret kapacitet til at registrere og overvåge globale superemissionskilder. 4.For at opfylde de styrkede klimaambitioner i konsekvensanalysen, der ledsager 2030-klimaplanen, vil Kommissionen gennemgå den relevante EU-lovgivning på klima- og miljøområdet for mere effektivt at imødegå metanrelaterede emissioner, navnlig direktivet om industrielle emissioner og det europæiske register over udledning og overførsel af forurenende stoffer. 5.Kommissionen vil gennem kommende politiske initiativer yde målrettet støtte til at fremskynde udviklingen af markedet for biogas fra bæredygtige kilder såsom husdyrgødning eller organisk affald og restprodukter. Dette vil omfatte de fremtidige lovgivningsmæssige rammer for gasmarkedet og den kommende revision af direktivet om vedvarende energi. Kommissionen vil foreslå et pilotprojekt, der skal støtte landdistrikter og landbrugssamfund med at etablere biogasprojekter og få adgang til midler til produktion af biogas fra landbrugsaffald. 2.Tiltag i energisektoren Tiltagenes omfang i forhold til energirelateret metan dækker forsyningskæderne for olie, gas og kul i deres helhed. De omfatter flydende naturgas (LNG), opmagasinering af gas og biometan, der indføres i gassystemer. Det er muligt at opnå emissionsbesparelser i denne sektor, og mindst en tredjedel af reduktionerne kan opnås uden nettoomkostninger for industrien . De største økonomiske, miljømæssige og sociale nettofordele kunne opnås ved at reducere afblæsning og flaring, udslip i forbindelse med produktion, transmission og forbrænding af fossile gasser og olie samt metanemissioner fra kulminer . Afblæsning og rutinemæssig flaring bør begrænses til situationer, hvor det er uundgåeligt, f.eks. af sikkerhedshensyn, og registreres med henblik på verifikation. Støtte til frivillige initiativer I energisektoren er det Kommissionens strategi at støtte frivillige initiativer og samtidig udarbejde lovgivning, som kan bygge videre på og konsolidere de fremskridt, der opnås gennem frivillige tiltag. Som led i denne strategi fremmer Kommissionen aktivt udbredt gennemførelse af den ramme for måling og rapportering, der er udarbejdet af Oil and Gas Methane Partnership (OGMP). OGMP er et frivilligt initiativ, der på nuværende tidspunkt omfatter olie- og gasleverandører. I samarbejde med De Forenede Nationers Miljøprogram (UNEP) og koalitionen for klima og ren luft arbejder Kommissionen på at udvide OGMP-rammerne til flere virksomheder, der befinder sig tidligt, midt og sidst i forsyningskæden i gassektoren, samt til kulsektoren og lukkede eller forladte anlæg . OGMP-rammen er det bedste eksisterende instrument til forbedring af mulighederne for måling, rapportering og verifikation i energisektoren. Desuden opfordrer Kommissionen virksomheder i olie-, gas- og kulsektoren til at etablere mere robuste programmer for lækagedetektion og -reparation (LDAR) for at forberede sig på kommende lovgivningsforslag, der vil gøre sådanne programmer obligatoriske (yderligere oplysninger i næste afsnit). Lovgivningsmæssige initiativer Kommissionen vil i 2021 fremlægge et lovgivningsforslag om obligatorisk måling, rapportering og verifikation af alle energirelaterede metanemissioner baseret på Oil and Gas Methane Partnerships (OGMP) metode. Forbedring af kvaliteten af emissionsdata gennem obligatorisk rapportering på et højere niveau fra virksomhedernes side vil også hjælpe medlemsstaterne med at forbedre deres rapportering til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC). Forslaget kan derfor også føre til, at en øget andel af rapporteringen vil foregå på et højere niveau for de berørte centrale kategorier i EU's opgørelse.

Desuden skal en sådan lovgivning indeholde en forpligtelse til at forbedre lækagedetektion og -reparation (LDAR) i al infrastruktur til fossil gas samt enhver anden infrastruktur, der producerer, transporterer eller anvender fossil gas, herunder som råmateriale. I et forsøg på at tackle emissioner fra afblæsning og flaring vil LDAR-forpligtelserne behandle effektiviteten af flaring som et prioriteret område. Endvidere vil Kommissionen undersøge mulighederne vedrørende mulige mål eller standarder for reduktion af metanemissioner eller andre incitamenter for fossil energi, der forbruges i og importeres til EU. Opstrøms gasselskaber har et vist, om end begrænset finansielt incitament til at gennemføre LDAR-programmer, da de kan sælge den gas, som de forhindrer i at sive ud på grund af lækager . Operatører af transmissions-, lagrings- og distributionssystemer (herunder mange LNG-terminaler) er regulerede virksomheder og ejer ikke gassen. Derfor vil Kommissionen arbejde for nationale tilsynsmyndigheders anerkendelse af LDAR og investeringer i reduktion af metanemissioner som tilladte omkostninger for regulerede enheder, der beskæftiger sig med transmission, oplagring og distribution, herunder gennem mulig vejledning af tilsynsmyndigheder. Den foreslåede revision af direktivet om ikkefinansiel rapportering kunne føre til udvikling af europæiske standarder for ikkefinansiel rapportering. For at sikre en passende tilpasning kunne udviklingen af sådanne standarder tage hensyn til de allerede eksisterende OGMP-standarder (Oil and Gas Methane Partnership) for forsyningskæder for olie, fossil gas og kul. Kommissionen vil undersøge de tilgængelige muligheder med henblik på at foreslå lovgivning om ophør af rutinemæssig afblæsning og flaring i energisektoren, der skal omfatte hele forsyningskæden frem til produktionsstedet . Dette vil supplere 2030-målene i Verdensbankens Zero Routine Flaring-initiativ , som Kommissionen har til hensigt at støtte sideløbende med sin støtte til Verdensbankens Global Gas Flaring Reduction-partnerskab . Kommissionen vil også gøre det til en prioritet at arbejde på en mere præcis standard for effektiviteten af flaring med det formål yderligere at reducere både fugitive emissioner og emissioner fra ufuldstændig forbrænding af brændsel. Disse afbødningsmuligheder er generelt omkostningseffektive og udgør et vigtigt element i indsatsen for at bekæmpe metanemissioner i energisektoren, idet forbrænding tegner sig for en betydelig del af emissionerne i EU . Håndtering af kulminer og forladte produktionsanlæg Kommissionen opfordrer til afhjælpende foranstaltninger til eliminering af metanemissioner fra EU's aktive eller ubrugte kulminer og forladte olie- og gasanlæg. Erfaringerne fra lande uden for EU og visse medlemsstater viser, at der kan ske betydelige emissioner fra disse anlæg . På nuværende tidspunkt findes der imidlertid ingen regler, der omfatter hele EU, om kontrol, måling eller udnyttelse af udslip eller udledninger af metan fra kulminer eller olie- og gasbrønde, efter at de er blevet lukket. Kommissionens kommende forslag til reform af Kul- og Stålforskningsfonden støtter også forskning på dette område. Initiativet for kulregioner under omstilling, som nu er en del af mekanismen for en retfærdig omstilling, kan fungere som et forum for drøftelse af god praksis og bedste tilgængelige teknikker. Kommissionen vil enten støtte en effektiv lukning og forsegling af kulminer eller udnyttelse af dem til produktion af restenergi (opsamling af metan til lokal anvendelse). Der findes teknologier, der muliggør dette, og de er allerede i brug i visse dele af Europa. Dette vil kræve, at den lokale arbejdsstyrke uddannes i disse opgaver, at der afsættes midler til at understøtte ikkekommercielle, endelige lukninger, og at der udvikles muligheder for, at kommercielle virksomheder kan opsamle metan fra nedlagte anlæg. Kommissionen vil fremsætte anbefalinger til bedste praksis og/eller om nødvendigt bemyndigelseslovgivning. Tiltag i energisektoren 6.Kommissionen vil i 2021 fremsætte lovgivningsforslag om: •obligatorisk måling, rapportering og verifikation (MRV) af alle energirelaterede metanemissioner baseret på Oil and Gas Methane Partnership-metoden (OGMP 2.0) •forpligtelse til at forbedre lækagedetektion og -reparation (LDAR) af lækager i al infrastruktur til fossil gas samt enhver anden infrastruktur, der producerer, transporterer eller anvender fossil gas, herunder som råmateriale. 7.Kommissionen vil overveje lovgivning om ophør af rutinemæssig afblæsning og flaring i energisektoren, der skal omfatte hele forsyningskæden frem til produktionsstedet. 8.Kommissionen vil arbejde på at udvide OGMP-rammen til flere virksomheder, der befinder sig tidligt, midt og sidst i forsyningskæden i gas- og oliesektoren, samt til kulsektoren og lukkede og forladte anlæg. 9.Kommissionen vil fremme afbødende foranstaltninger under initiativet for kulregioner under omstilling. Anbefalinger om bedste praksis og/eller bemyndigelseslovgivning vil om nødvendigt blive fremsat. 3.Tiltag i landbrugssektoren Samlet set er metanemissionerne fra EU's landbrug faldet med ca. 22 % siden 1990, hovedsagelig på grund af en reduktion i antallet af drøvtyggere. I de sidste 5 år er besætningerne imidlertid vokset igen, hvilket har ført til et mindre opsving i metanemissionerne i denne periode. Intensiteten af metanemissioner fra kød og mælk (i form af metanemissioner pr. produceret vægtenhed af kød eller mælk) er også faldet over tid takket være ændringer i produktionsmetoderne. Yderligere reduktioner kan opnås ved at gøre produktionen mere bæredygtig gennem innovation og teknologi på den ene side og mere bæredygtige kostvaner på den anden side. Derfor skal en strategisk vision være baseret på en balance mellem teknologier, markeder og kostændringer og reduceret tilførsel af fossile kulbrinter, som sikrer et eksistensgrundlag og bæredygtige forretningsmuligheder for landbrugerne, samtidig med at de grundlæggende principper i EU's fødevarepolitik opretholdes som beskrevet i jord til bord-strategien .

Der er iboende vanskeligheder forbundet med at opnå reduktioner i metanemissionerne fra landbruget samt med nøjagtig overvågning, rapportering og verifikation af emissionerne i denne sektor. Kompromiserne i de afbødende foranstaltninger skal begrænses mest muligt. For eksempel medfører en stigende anvendelse af staldbygninger til husdyr typisk lavere metanemissioner. Men samtidig kan det øge kuldioxidemissionerne på grund af øget energiforbrug i staldbygningerne. Blandt andre spørgsmål, der skal tages i betragtning, kan nævnes, at fordelene ved græssende drøvtyggere, navnlig med hensyn til kulstofbinding og biodiversitet i græsarealer og græsningsarealer, vil gå tabt. Der findes en række afbødende teknologier og praksisser, der har potentialet til at generere emissionsreduktioner, som er afkoblet fra produktionen. De har hovedsagelig at gøre med forbedring af dyrenes kost, forvaltning af besætninger, håndtering af husdyrgødning (navnlig brug heraf til produktion af biogas og gødning), avl, besætningernes sundhed og dyrevelfærd. De mest omkostningseffektive metoder til reduktion af emissioner fra tarmgæring omfatter forbedring af besætningernes sundhed og fertilitet, bedre kost (blanding af fodermidler), fodertilsætningsstoffer og fodringsteknikker. Ca. 7-10 % af energien i drøvtyggerfoder metaboliseres til metan. Det største potentiale for at reducere emissionsintensiteten ligger som omtalt i jord til bord-strategien i nye tilgange til fodring, som kan føre til meget betydelige reduktioner i metanemissionerne . Ud over at reducere emissionerne kan disse foranstaltninger også være til gavn for landbrugere og dyr ved at bidrage til at reducere omkostningerne og forbedre dyrevelfærden. Foranstaltninger, der fører til reducerede emissioner fra husdyrgødning, giver landbrugerne yderligere indtægter. Affald og restprodukter fra landbrugs- og affaldssektorerne bør udnyttes ved anaerob nedbrydning gennem samarbejde mellem landbrugere samt i lokalsamfundene. Hindringer som f.eks. utilstrækkelig viden og ekspertise, som står i vejen for en større udbredelse, bør imødegås. Dette understreger behovet for systemisk fremme af den relaterede ekspertise og befordrende rammer under hensyntagen til specificiteterne i de forskellige medlemsstater og produktionssystemer. Metanemissioner fra rismarker kan reduceres ved at dræne og oversvømme dem igen og ved hjælp af andre hensigtsmæssige landbrugsmetoder. Det er nødvendigt at se på de høje omkostninger ved disse praksisser og den omorganisering af bedriftsforvaltningen, som de nødvendiggør. Inden udgangen af 2021 vil Kommissionen udarbejde en fortegnelse over bedste praksis, tilgængelige teknologier og innovative teknologier med henblik på at fremme en bredere anvendelse af metanreducerende tiltag inden for landbruget. Kommissionen vil ajourføre denne fortegnelse, i takt med at nye teknologier kommer på markedet. Udviklingen og ajourføringen af fortegnelsen vil finde sted i samarbejde med sektoreksperter, centrale interessenter og medlemsstater. Kommissionen støtter, at der i første halvdel af 2021 nedsættes en ekspertgruppe, som skal analysere livscyklusparametrene for metanemissioner. Gruppen skal se på husdyropdræt, håndtering af husdyrgødning og foderforvaltning, foderegenskaber, nye teknologier og metoder samt andre forhold baseret på relevant internationalt arbejde. Denne livscyklusanalyse vil forsøge at skelne mellem, i hvilket omfang 1) specifikke valg vedrørende husdyropdræt og dyrevelfærd, 2) importerede eller indenlandske foderstoffer og 3) intensivt landbrug eller landbrug med husdyrhold påvirker udledningen af metan. Kommissionen vil også introducere dette emne i CCAC's landbrugsprogram som en arbejdsstrøm og høre CCAC's videnskabelige rådgivende udvalg med henblik på dets vurdering. For at bidrage til dataindsamling og -måling vil Kommissionen desuden senest i 2022 stille forslag om en model for en digital "CO2-navigator" og tilskynde til udvikling og anvendelse af sådanne skabeloner på bedriftsplan. Dette vil også højne landbrugernes bevidsthed om drivhusgasemissioner og virkningerne af afbødningsteknologier på deres bedrifter. Andre initiativer fra den grønne pagt og reformen af den fælles landbrugspolitik vil bidrage yderligere til et effektivt og stabilt fald i den samlede udledning af metan fra EU's husdyrsektor. I overensstemmelse med 2030-klimaplanen vil forordningen om indsatsfordeling (som omfatter metanemissioner fra landbruget) nu blive revideret, så den afspejler det styrkede mål for kulstofreduktion ved at forøge incitamenterne til at reducere udledningen af metan. Kommissionen vil tilskynde medlemsstaterne til at medtage ordninger til reduktion af metanemissioner i deres strategiske planer for den fælles landbrugspolitik såsom initiativer til kulstoflagrende dyrkning. De kan bidrage til at udvikle en ny grøn forretningsmodel ved at belønne landbrugere for at anvende landbrugsmetoder, der fjerner CO2 fra atmosfæren og bidrager til målet om klimaneutralitet (herunder i husdyrsektoren), som nævnt i jord til bord-strategien . Strategiske planer for den fælles landbrugspolitik og de nationale genopretnings- og resiliensplaner kan også støtte investeringer i biogasanlæg og samarbejde mellem landbrugere og i lokalsamfund for at maksimere merværdien. Sådanne investeringer kan bidrage til EU's økonomiske genopretning og øge livskvaliteten i landdistrikterne. De tekniske afbødende foranstaltninger vil supplere andre vigtige udviklinger for sektoren og landdistrikterne, navnlig det forventede samfundsmæssige skift til mere afbalanceret kost med mindre rødt og forarbejdet kød, mere frugt og grønt og flere plantebaserede proteinkilder i overensstemmelse med EU's jord til bord-strategi. Disse livsstilsændringer kan "mindske ikke blot risikoen for livstruende sygdomme, men også fødevaresystemets miljøbelastning" . Endelig vil Kommissionen fremme sin forskningsdagsorden på dette område og navnlig gennem målrettet forskning i sin strategiske plan for 2021-2024 under Horisont Europa.

Tiltag i landbrugssektoren 10.Kommissionen støtter, at der i første halvdel af 2021 nedsættes en ekspertgruppe, som skal analysere livscyklusparametrene for metanemissioner. Gruppen skal se på husdyropdræt, håndtering af husdyrgødning og foderforvaltning, foderegenskaber, nye teknologier og metoder samt andre forhold. Den vil også arbejde på at udarbejde en livscyklusbaseret metode i forhold til de samlede emissioner fra husdyr. 11.Inden udgangen af 2021 vil Kommissionen — i samarbejde med sektoreksperter og medlemsstaterne — udarbejde en fortegnelse over bedste praksis og tilgængelige teknologier for at undersøge og fremme en bredere anvendelse af innovative afbødende tiltag. Disse foranstaltninger vil især fokusere på metan fra tarmgæring. 12.For at tilskynde til beregning af kulstofbalancer på bedriftsniveau vil Kommissionen senest i 2022 udarbejde en model for en digital "CO2-navigator" og retningslinjer for fælles tilgange til kvantitativ beregning af drivhusgasemissioner og -optag. 13.Kommissionen vil fremme udbredelsen af afbødningsteknologier gennem en bredere anvendelse af "kulstoflagrende dyrkning" i medlemsstaterne og deres strategiske planer under den fælles landbrugspolitik fra 2021. 14.I Horisont Europas strategiske plan for 2021-2024 vil Kommissionen overveje at foreslå målrettet forskning i de forskellige faktorer, der reelt fører til reduktioner i metanemissionerne, med fokus på teknologi- og naturbaserede løsninger samt på faktorer, der fører til et skift i kosten. 4.Tiltag i affalds- og spildevandssektoren Hvad affaldshåndtering angår, kræver Deponeringsdirektivet , der blev vedtaget i 1999, at operatørerne håndterer lossepladsgas ved enten at anvende den til energiproduktion eller ved at afbrænde den ved flaring. Flaring genererer stadig forurenende stoffer og CO2. Ifølge affaldshierarkiet er deponering den mindst foretrukne mulighed, som bør begrænses til det nødvendige minimum. I 2018 blev 24 % af alt kommunalt affald, der blev produceret i EU, deponeret med betydeligt større andele i en række medlemsstater på grund af juridiske mangler og utilstrækkelige investeringer. Produktionen af lossepladsgas skyldes bionedbrydeligt affald. De seneste ændringer i EU's affaldslovgivning (2018) indførte en forpligtelse til separat indsamling af bionedbrydeligt affald senest i 2024 og fastsatte et nyt mål for deponering af affald på højst 10 % inden 2035. Som følge af disse ændringer forventes det, at metanemissioner fra deponeringsanlæg vil falde yderligere. Minimering af deponeringen af bionedbrydeligt affald i deponeringsanlæg og anvendelse af det til klimaneutrale cirkulære biobaserede materialer og kemikalier er afgørende for at undgå dannelse af metan, samtidig med at der skabes en erstatning for fossile og kulstofintensive produkter. Af disse grunde bør medlemsstaterne i højere grad håndhæve de eksisterende lovgivningsmæssige krav såsom målene for omdirigering af bionedbrydeligt affald fra deponeringsanlæg og behandling af bionedbrydeligt affald inden bortskaffelse for at neutralisere dets nedbrydelighed . Medlemsstaterne bør også slå ned på drift af ulovlige deponeringsanlæg. Øget overvågning, rapportering og verifikation på dette område er også nødvendig for at forudsige, hvilke virkninger disse foranstaltninger vil få for klimaambitionerne for 2030 og derefter. Der er behov for flere data og oplysninger for at fastslå behovet for og omfanget af yderligere tiltag. Ideelt set bør alle deponeringsanlæg anvende den gas, de producerer, indtil energiindholdet falder til under en anvendelig værdi. Når det ikke længere er muligt at anvende lossepladsgassen, kan det anbefales at anvende teknologier til biologisk oxidering i "hotspots" i hele anlægget for at neutralisere den resterende metan. Med hensyn til behandling og anvendelse af spildevand og kloakslam i henhold til det nuværende regelsæt, nemlig direktivet om rensning af byspildevand og direktivet om slam fra rensningsanlæg, håndteres emissioner af drivhusgasser ikke specifikt. I løbet af de sidste 29 år har gennemførelsen af direktivet om rensning af byspildevand bidraget til at forhindre betydelige metanemissioner som følge af opsamling og behandling af spildevand i effektive, centraliserede anlæg. Disse anlæg udleder betydeligt mindre metan og andre drivhusgasser end alternative behandlingsmetoder. Direktivet om slam fra rensningsanlæg, der blev vedtaget for mere end 30 år siden, regulerer anvendelsen af slam fra rensningsanlæg med henblik på at beskytte miljøet og navnlig jorden mod de skadelige virkninger af forurenet slam, når det anvendes i landbruget. Direktivet om rensning af byspildevand revideres i øjeblikket . Sideløbende med konsekvensanalysen af direktivet om rensning af byspildevand, der indledes i tredje kvartal af 2020, vil Kommissionen gennemføre en undersøgelse til støtte for evalueringen af direktivet om slam fra rensningsanlæg. Den vil også foretage en yderligere undersøgelse, der vurderer mulighederne for yderligere tiltag vedrørende drivhusgasemissioner, herunder metan fra spildevandsslam. På grundlag af resultaterne af evalueringen af direktivet om slam fra rensningsanlæg og yderligere forskning i og konsekvensanalysen til revisionen af direktivet om rensning af byspildevand vil Kommissionen overveje at træffe foranstaltninger til at begrænse udledningen af drivhusgasser fra spildevandsslam. I forbindelse med revisionen af deponeringsdirektivet, som skal finde sted i 2024, vil Kommissionen overveje en række foranstaltninger i forbindelse med håndtering af lossepladsgas. For det første vil den overveje nye teknikker til reduktion af metanemissioner. Dette kan omfatte luftning af den deponerede masse for at hæmme udviklingen af metan, forøget brug af lossepladsgas til energiproduktion eller, når ingen af disse muligheder er tilgængelige, brug af teknikker, der effektivt oxiderer metanen, f.eks. biologisk oxidering eller flaring. For det andet vil Kommissionen overveje øget overvågning, rapportering og verifikation, hvilket er afgørende for at måle virkningerne og forbedre resultaterne på dette område over tid. I forlængelse af ovennævnte foranstaltninger vil det eksisterende vejledende dokument om gennemførelse af deponeringsdirektivet om krav til kontrol med gas om nødvendigt blive ajourført i overensstemmelse hermed. Nye teknologier til bedre konvertering af affald til biometan kan være effektive med hensyn til yderligere at reducere sektorens udledninger af metan. I den forbindelse vil Kommissionen støtte målrettet forskning i teknologibaserede løsninger i sin strategiske plan for 2021-2024 under Horisont Europa. Tiltag i affalds- og spildevandssektoren 15.Kommissionen vil fortsætte med at bekæmpe ulovlig praksis og yde teknisk bistand til medlemsstater og regioner. Denne bistand vil tage fat på problemer som deponeringsanlæg, der ikke opfylder standarderne. Kommissionen vil også hjælpe medlemsstaterne og regionerne med at stabilisere bionedbrydeligt affald inden deponering og øge dets anvendelse til fremstilling af klimaneutrale, cirkulære, biobaserede materialer og kemikalier og omdirigere dette affald til produktion af biogas. 16.I forbindelse med revisionen af deponeringsdirektivet i 2024 vil Kommissionen overveje yderligere foranstaltninger for at forbedre håndteringen af lossepladsgas, minimere dens skadelige indvirkning på klimaet og udnytte dens potentielle energieffekt. 17.I den strategiske plan for 2021-2024 under Horisont Europa vil Kommissionen overveje at foreslå målrettet forskning i teknologier til konvertering af affald til biometan.

III.Internationale tiltag EU vil arbejde på at tackle metanemissioner i energi-, landbrugs- og affaldssektoren i samarbejde med partnerlande og internationale organisationer. Dette arbejde vil blive baseret på eksisterende partnerskaber i internationale fora, f.eks. gennem koalitionen for klima og ren luft, Arktisk Råd og Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN). EU vil også samarbejde med internationale organisationer. Som verdens største importør af olie og gas har EU den forhandlingskraft, det kræver at fremme reduktion af energirelaterede metanemissioner på verdensplan. Skøn viser, at de eksterne kulstof- eller metanemissioner, der er forbundet med forbruget af fossile brændstoffer i EU (dvs. de emissioner, der udledes uden for EU for at producere og levere fossil gas til EU), er mellem tre og otte gange større end emissionerne i EU . Kommissionen har derfor til hensigt at mobilisere en koalition af vigtige importlande med henblik på at koordinere indsatsen i forhold til metanemissioner fra energisektoren. Desuden vil EU udnytte sin førerposition i den cirkulære økonomi og sin avancerede landbrugspraksis, der er baseret på balance mellem dyrevelfærd og produktivitet, til at fremskynde den internationale indsats. Kommissionen vil også støtte international udveksling af data om metanemissioner gennem det påtænkte internationale observationsorgan for metanemissioner og ved at stille EU-satellitdata til rådighed for globale partnere. På denne måde vil EU foregå med et godt eksempel i det internationale samarbejde om dataudveksling. Disse tværsektorielle initiativer vil blive suppleret med specifikke tiltag i hver sektor som beskrevet nedenfor. 1.Energi a.Kontakt til internationale energileverandør- og -aftagerlande og støtte til multilateralt samarbejde EU vil lede en diplomatisk opsøgende kampagne over for lande og virksomheder, der producerer fossile brændstoffer, og tilskynde dem til at deltage aktivt i Oil and Gas Methane Partnership (OGMP) . EU vil også tilstræbe et tættere samarbejde med USA, Canada og Mexico (lande med eksisterende metanregulering og landsdækkende mål for reduktion af metanemissioner) for at udveksle erfaringer og identificere fælles initiativer. Gennem sine bilaterale dialoger vil EU slå til lyd for behovet for korrekt måling af og reduktion af metanemissionerne på globalt plan. Kommissionen vil undersøge muligheden for at yde partnerlande teknisk bistand til gas- og olieproduktion, så disse lande kan forbedre deres reguleringsrammer for metan og deres kapacitet til overvågning, rapportering og verifikation. Potentialet ved en koordineret international indsats blandt aftagerlandene til fossile brændstoffer med hensyn til at reducere metanemissionerne i den fossile gassektor er særlig væsentligt. EU tegner sig sammen med Kina, Sydkorea og Japan for mere end 75 % af den globale handel med fossil gas . EU vil tage kontakt til disse partnere for at skabe en koalition blandt aftagerlande med henblik på at støtte en ambitiøs international standard for overvågning, rapportering og verifikation og dermed fremme den globale udbredelse af emissionsreducerende teknologier. Det internationale observationsorgan for metanemissioner vil desuden få til opgave at indsamle og offentliggøre et metanforsyningsindeks på EU-plan og internationalt plan. I første omgang kunne indekset bestå af eksisterende og indrapporterede data fra landes emissionsopgørelser som indsendt til UNFCCC, hvilket ville sætte købere i stand til at træffe informerede valg, når de køber brændstoffer. Med tiden kan indekset drage fordel af globale data fra det internationale observationsorgan for metanemissioner. For at motivere til nøjagtig måling, rapportering og verifikation (MRV) af fossil gas (herunder import) vil Kommissionen foreslå at anvende en standardværdi for mængder, for hvilke der ikke forefindes tilstrækkelige MRV-systemer. Standardværdien vil blive anvendt, hvor det er nødvendigt, indtil der er indført en obligatorisk MRV-ramme for alle energirelaterede metanemissioner baseret på OGMP 2.0-metoden. Disse skridt vil øge gennemsigtigheden af handelsstrømmene i den internationale gashandel.

Minimumsstandarder for metanemissioner, mål eller andre incitamenter af denne type baseret på solid videnskabelig analyse kan spille en væsentlig rolle med hensyn til at sikre en reduktion af metanemissionerne i EU og globalt. Kommissionen vil undersøge alle foreliggende muligheder i lyset af den viden, der er tilvejebragt i kraft af det påtænkte uafhængige internationale observationsorgans arbejde — baseret på metanforsyningsindekset. I mangel af væsentlige tilsagn fra internationale partnere om reduktioner af metanemissioner vil Kommissionen overveje at fremsætte lovgivningsforslag om mål, standarder eller andre incitamenter til at reducere metanemissionerne fra fossil energi, der forbruges i og importeres til EU. Det vil blive baseret på en konsekvensanalyse, som vil foretage en omfattende vurdering af konsekvenserne af at indføre et sådant instrument, herunder med hensyn til den uafhængige verifikations- og overensstemmelseskontrol, der vil være nødvendig for at sikre effektiv håndhævelse, og potentielle bidrag til de samlede reduktioner af de globale metanemissioner. Denne konsekvensanalyse vil blive gennemført i tæt samarbejde med internationale partnere, civilsamfundet og centrale interessenter. EU vil også tilslutte sig og aktivt støtte initiativer, herunder det internationale offentlig-private Global Methane Initiative og Verdensbankens to initiativer Global Gas Flaring Reduction og Zero Routine Flaring by 2030. EU's samarbejde med De Forenede Nationers Miljøprogram (UNEP), Det Internationale Energiagentur (IEA) og koalitionen for klima og ren luft om det internationale observationsorgan for emissioner er et centralt element i den multilaterale indsats på tværs af disse organisationer for at bekæmpe globale metanemissioner på kort sigt. Kommissionen vil bidrage til en række vigtige internationale begivenheder i tiden op til FN's Generalforsamling i New York i september 2021 med det formål at sikre, at der på generalforsamlingen vedtages et FN-baseret forløb hen imod reducering af metanemissioner i 2021-2031. Målet vil være at yde støtte til koordineringen af internationale initiativer, der har til formål hurtigt at reducere den globale koncentration af metan i atmosfæren og fremme en mere langsigtet indsats, navnlig gennem indførelse af en juridisk bindende ramme på internationalt plan for reduktion af metanemissioner. b.Udveksling af satellitdata om superemissionskilder Håndtering af superemissionskilder både i EU og internationalt er en omkostningseffektiv indsats, som det er muligt at gennemføre med de data, der er tilgængelige på nuværende tidspunkt, og med etablerede foranstaltninger til lækagedetektion og -reparation. Der sker ofte også meget betydelige metanudslip fra kulminer, og der er behov for flere data for at forstå dette område i detaljer . EU vil fremme en verdensomspændende udvidelse af kapaciteten til at registrere og overvåge superemissionskilder i det påtænkte internationale observationsorgan for metanemissioner. EU vil tilbyde denne kapacitet til internationale partnere og iværksætte energidiplomatiske initiativer for at overvåge og arbejde for at opnå reduktioner i emissioner fra superemissionskilder i hele verden. Disse oplysninger vil blive baseret på satellitdata, der er afstemt med bottom-up-registreringsprocesser. Denne registrerings- og overvågningskapacitet vil fra og med 2021 danne grundlag for etablering af en procedure, der advarer EU og nationale regeringer både i EU og internationalt om større emissionskilder. Yderligere forbedringer af registreringskapaciteten vil være til rådighed fra 2023 . EU er førende på det tekniske område inden for satellitbilleder og registrering af metanemissioner gennem Copernicus, navnlig de globale og frit tilgængelige produkter CAMS og Sentinel 5P. I de kommende år vil EU såvel som USA og Japan opsende andre satellitter, der dækker samme spektrum som Sentinel 5P. Dataudveksling blandt internationale aktører vil foregå som et eksempel på internationalt samarbejde om at forbedre overvågningen af globale metanemissioner. 2.Landbruget En betydelig andel af de globale metanemissioner i landbrugssektoren har deres oprindelse uden for EU, og denne andel forventes at stige. En international vision og fremme af afbødende foranstaltninger er derfor af afgørende betydning. Kommissionen og medlemsstaterne har været og vil fortsat være meget aktive i forskellige internationale fora for reduktion af emissioner fra landbrugs- og landbrugsfødevaresystemer. EU vil intensivere samarbejdet med lande uden for EU inden for rammerne af Koronivia Joint Work on Agriculture (KJWA) under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC). Denne ramme omfatter en række indbyrdes forbundne emner som f.eks. jordbunds-, husdyr-, næringsstof- og vandforvaltning, fødevaresikkerhed, klimaændringernes socioøkonomiske virkninger på tværs af landbruget samt metoder til vurdering af klimaændringer. På COP 26 vil EU arbejde for at uddrage bedste praksis og viden fra arbejdsprogrammet for KJWA for at bidrage til at gøre det globale fødevaresystem mere bæredygtigt. EU er aktivt medlem af den tematiske arbejdsgruppe om landbruget , som ledes af FN's Fødevare- og Landbrugsorganisation. Gennem denne rolle vil EU bidrage til at fremme både samarbejde og udveksling af viden og bedste praksis for at forbedre gennemførelsen af klimaindsatsen i landbruget. Dette arbejde vil omfatte husdyr og fokusere på at forbedre gennemførelsen af de nationalt bestemte bidrag (NDC'er), som landene har givet tilsagn om som led i Parisaftalen.