Udtalelse om:

- Kommissionens forslag til Rådets forordning om ophævelse af forordning (EØF) nr. 388/75 om indberetning til Kommissionen om udførsel af kulbrinter til tredjelande,

- Kommissionens forslag til Rådets forordning om ophævelse af forordning (EØF) nr. 1055/72 om indberetning til Kommissionen om indførsel af kulbrinter,

- Kommissionens forslag til Rådets forordning om ophævelse af forordning (EØF) nr. 1038/79 om fællesskabsstøtte til et projekt angående kulbrinteefterforskning i Grønland, og - Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om ophævelse af henstilling 79/167/EKSF, EØF, EURATOM om nedsættelse af behovet for energi i bygninger i Fællesskabet (96/C 18/19)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 20. oktober 1995 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om de ovennævnte emner.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede at overdrage det forberedende arbejde til K. B. von der Decken som hovedordfører.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 329. plenarforsamling af 25. og 26. oktober 1995, mødet den 26. oktober 1995, med et flertal af stemmer for og 1 stemme hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. De foreliggende forslag er et led i revisionen af EF's energilovgivning og udgør første etape henimod en lempelse, forenkling og, om nødvendigt, ajourføring af energilovgivningen. De ledsages af en rapport om »Revision af Fællesskabets retsforskrifter på energiområdet«.

1.2. Revisionen er dog kun delvis. Kommissionens gennemgang er nemlig i første omgang begrænset til rationel energiudnyttelse og olie. Desuden dækkes kun en del af den relevante lovgivning; revisionen omfatter således kun 17 basisretsakter, hvoraf de fleste er vedtaget mellem 1972 og 1976, deraf 15 af Rådet og 2 af Kommissionen.

1.3. Kommissionen henstiller, at 10 akter ophæves, og at de øvrige opretholdes, deraf 3 midlertidigt.

1.3.1. Ophævelse af 8 af de 10 retsakter kræver medvirken fra Rådet. Da ØSU blev konsulteret under lovgivningsproceduren forud for 4 af retsakternes vedtagelse, skal ØSU også konsulteres, inden de kan ophæves; dette gælder ikke for de øvrige 4 forslag, som forelægges Rådet. Disse 8 forslag findes i en meddelelse, som ledsager Kommissionens rapport.

1.3.2. Kommissionen begrunder forslagene om ophævelse, hvoraf 7 vedrører rationel energiudnyttelse og 3 olie, med, at de pågældende retsakter i praksis har mistet deres værdi eller er blevet overhalet af udviklingen i lovgivningsprocessen.

1.4. Hvis Rådet tilslutter sig Kommissionens henstilling, vil der ligeledes blive ophævet 4 gennemførelsesforordninger, nemlig 1 fra Rådet og 3 fra Kommissionen.

1.5. Kommissionen foreslår i samme rapport at forenkle Kommissionens beslutning 77/190/EØF, med senere ændringer, om gennemførelsen af direktiv 76/491/EØF af 4. maj 1976 om en fællesskabsprocedure for information og konsultation vedrørende priser på råolie og mineralolieprodukter i Fællesskabet.

1.6. To rådsresolutioner om rationel energiudnyttelse anser Kommissionen for ikke længere at være nyttige, fordi deres indhold er inkluderet i en bindende retsakt. Resolutioner er ikke retsakter og kan derfor ikke ophæves; Kommissionen foreslår derfor, at man fremover undlader at offentliggøre dem eller henvise til dem i retsakter.

1.7. Kommissionens rapport og forslagene om ophævelse af retsakter udgør Kommissionens første reaktion på den opfordring, som energiministrene fremsatte på rådsmødet den 29. november 1994 om at få forelagt en rapport om EF's retsforskrifter på energiområdet og eventuelt om forslag til forenkling og begrænsning af EF-lovgivningen. Samtidig opstillede Rådets formandskab en første liste over retsakter, som skulle gennemgås, og som netop omhandles i den foreliggende rapport.

1.7.1. Hermed konkretiserer Kommissionen ligeledes den forpligtelse, som den påtog sig bl.a. på Det Europæiske Råd i Bruxelles i december 1993 om ikke blot at revidere hele EF-lovgivningen, under hensyntagen til specielt subsidiaritetsprincippet, men også, når dette viser sig nødvendigt, at foreslå den lempet og forenklet med det sigte at fjerne unødvendig eller overdreven stivhed i lovgivningen (da dette går ud over den europæiske økonomi), at sikre den pågældende lovgivnings praktiske nytte og derigennem øge dens effektivitet samt gøre den lettere at læse.

1.7.2. Denne forpligtelse følger af de anmodninger, som blev fremsat på Det Europæiske Råd i Lissabon i juni 1992 og i Edinburgh i december 1992, om lempelse og forenkling af EF-lovgivningen.

1.8. Sideløbende med de foreliggende forslag og ligeledes som led i revisionen af EF-lovgivningen foreslår Kommissionen en omredigering og forenkling af Rådets forordning 1056/72/EØF som ændret ved forordning 1215/76/EØF om indberetning til Kommissionen om planlagte investeringer af interesse for Fællesskabet inden for jordolie-, naturgas- og elektricitetssektorerne; formålet er at gøre forordningen lettere at læse og dermed sikre, at de indsamlede informationer bliver til størst mulig gavn.

1.8.1. Dette forslag, som Det Økonomiske og Sociale Udvalg også anmodes om udtalelse om, og forslagets begrundelse findes i et særskilt kommissionsdokument (KOM(95) 118 endelig udg.)

1.9. Endelig skal det tilføjes, at Kommissionen har til hensigt at fortsætte revisionen af energilovgivningen og at udvide den til andre områder, som ikke omfattes af den foreliggende rapport.

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU finder det både nyttigt og hensigtsmæssigt, at Kommissionen har gennemgået EF's energilovgivning på Rådets anmodning. Af tydelighedshensyn burde Kommissionen dog have anført, hvem der har opstillet listen over de gennemgåede retsakter, og hvordan listen er blevet til. Også baggrunden for udvælgelsen af de pågældende retsakter burde have været angivet.

2.2. ØSU beklager desuden, at der ikke gives en kort beskrivelse af den energipolitiske sammenhæng, som den foreliggende og de efterfølgende revisioner indgår i.

2.3. ØSU advarer mod, at man sår tvivl om EU's energipolitik, dersom revisionen, under dække af lempelse og forenkling, skulle føre til ophævelse af hele dele af EF's energilovgivning. Revisionen er kun fornuftig, hvis formålet er at øge relevansen, sammenhængen og effektiviteten i EF's indsats på dette felt, bl.a. på baggrund af gennemførelsen af de energipolitiske målsætninger, som EU opstillede senest i 1986 ().

2.4. ØSU noterer sig bevæggrundene bag Kommissionens forslag om ophævelse af retsakter og godkender disse forslag, herunder dem, som ØSU formelt anmodes om udtalelse om. Disse særlige forslag giver ikke anledning til specielle bemærkninger fra ØSU's side.

2.5. Generelt konstaterer ØSU for det første, at ophævelsen af de pågældende retsakter bunder i ønsket om at få »ryddet op« i lovgivningen; derimod sker der ingen reel forenkling af den gældende EF-lovgivning. Det forhold, at hovedparten af de retsakter, som Kommissionen foreslår ophævet, er forældede, turde være bevis nok herpå.

2.6. Med hensyn til rationel energiudnyttelse forholder det eksempelvis således, at de områder, som der sigtes til med de fem henstillinger, som Kommissionen foreslår ophævet, dækkes af direktiv 93/76/EØF af 13. september 1993 om begrænsning af kuldioxidemissionerne gennem en forbedring af energieffektiviteten (SAVE) ().

2.6.1. ØSU mener derfor, at alle retsakter i samtlige tilfælde, hvor det er relevant, bør indeholde bestemmelser om ophævelse af retsakter, som er blevet forældede.

2.6.2. ØSU beklager for det andet Kommissionens mangelfulde begrundelse for forslaget om at opretholde henstilling 77/713/EØF () og direktiv 78/170/EØF (), hvilket gør det vanskeligt at vurdere, om opretholdelsen er begrundet. Kommissionens rapport indeholder nemlig intet, som kan føre til den konklusion, at de pågældende retsakter stadig er relevante for opfyldelsen af målet om rationel energiudnyttelse og de specifikke mål, som de tager sigte på. Det forhold, at de kun delvis er overhalet af udviklingen i lovgivningsprocessen, er ikke i sig selv grund nok til at opretholde dem.

2.6.3. Dette gælder ganske særligt for direktiv 78/170/EØF, hvis oprindelige mangler Kommissionen selv påpeger, og som derfor er gennemført særdeles forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat.

2.6.4. ØSU tvivler ikke på, at Kommissionen nødvendigvis må have evalueret det nyttige og det hensigtsmæssige i at opretholde de pågældende retsakter med udgangspunkt i EF's energimålsætninger og de specifikke mål med de nævnte retsakter. Der var derfor intet til hinder for, at Kommissionen, eventuelt ganske kort, havde anført den grundlæggende og formelle baggrund for disse konklusioner. Et sådant skridt ville desuden have opfyldt kravet om gennemsigtighed, som ifølge ØSU bør sættes i højsædet i enhver revision af gældende EF-lovgivning.

2.6.5. ØSU opfordrer afslutningsvis Kommissionen til at fortsætte gennemgangen af lovgivningen om rationel energiudnyttelse og aflægge rapport om medlemsstaternes faktiske gennemførelse af bl.a. nedennævnte retsakter - herunder gennemførelsesbestemmelserne - og at undersøge, om det er relevant og hensigtsmæssigt at opretholde dem, om de bør erstattes af mere bindende EF-bestemmelser, eller om de bør revideres eller helt ophæves:

- Rådets henstilling 76/494/EØF af 4. maj 1976 om rationel udnyttelse af energi, der forbruges af motorkøretøjer, ved forbedring af førerens adfærd ();

- Rådets henstilling 76/495/EØF af 4. maj 1976 om rationel udnyttelse af energi, der forbruges ved passagerbefordring i bymæssige områder ();

- Rådets henstilling 77/714/EØF af 25. oktober 1977 om oprettelse af rådgivende organer eller udvalg i medlemsstaterne med henblik på at fremme kombineret produktion af varme og kraft og udnyttelsen af spildvarme ();

- Rådets henstilling 82/604/EØF af 28. juli 1982 om fremme af investeringer i rationel energiudnyttelse ().

2.7. Med hensyn til olielovgivningen bemærker ØSU, at Kommissionen erkender, at adskillige retsakter har mistet en stor del af deres praktiske værdi; alligevel henstiller Kommissionen, at man midlertidigt opretholder disse retsakter, som alle tager sigte på at sætte EU i stand til at imødegå vanskeligheder i forsyningen med olie og olieprodukter; Kommissionen forslår akterne opretholdt, indtil Rådet har vedtaget en ny kriselovgivning.

2.7.1. ØSU bemærker, at EF's nuværende krisearsenal ikke er begrænset til de tre beslutninger, som Kommissionen behandler i sin rapport. Af andre relevante retsakter kan følgende nævnes:

- Rådets direktiv 68/414/EØF af 20. december 1968 om forpligtelse for EØF's medlemsstater til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter ();

- Rådets direktiv 68/416/EØF af 20. december 1968 om afslutning og gennemførelse af særlige mellemfolkelige aftaler om medlemsstaternes forpligtelse til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter ();

- Rådets direktiv 73/238/EØF af 24. juli 1973 om foranstaltninger, der kan mindske vanskelighederne ved forsyning med mineralolie og mineralolieprodukter ();

- Rådets direktiv 75/405/EØF af 14. april 1975 om begrænsning af anvendelsen af mineralolieprodukter i kraftværker().

2.7.2. ØSU mener i denne forbindelse, at hurtig vedtagelse af ny lovgivning på området, som skal være tilpasset det indre marked, som tager fuldt hensyn til strukturændringerne på oliemarkedet igennem de seneste 20 år, og som sikrer snæver komplementaritet med Det Internationale Energiagenturs mekanismer, skulle kunne bidrage klækkeligt til lempelse og forenkling af EF-lovgivningen i denne sektor.

2.7.3. Det er beklageligt, at Rådet indtil dato ikke har kunnet nå til enighed om sådanne foranstaltninger, da Kommissionens seneste forslag på området stammer helt tilbage fra april 1992. Det bemærkes i denne forbindelse, at Kommissionen i den foreliggende rapport oplyser, at den indledte sine overvejelser med det formål snarest at fremsætte nye forslag.

2.7.4. ØSU understreger, at der snarest bør træffes afgørelser, således at Den Europæiske Union får rådighed over de nødvendige og relevante instrumenter til hurtigt at kunne imødegå enhver form for energiforsyningsvanskeligheder og til effektiv forvaltning af en sådan situation.

2.7.5. Det skal tilføjes, at ØSU trods alt har sine tvivl om det velbegrundede i at opretholde, selv om det kun er midlertidigt, retsakter med den ene begrundelse, at de endnu ikke er erstattet af bestemmelser, som er mere relevante, og som stemmer bedre overens med traktaterne og den afledte ret.

2.7.6. I den forbindelse bør det allerførst konstateres, at de tre nævnte retsakter i alt væsentligt har mistet hovedparten af deres eksistensgrundlag, hvilket Kommissionen erkender.

2.7.7. Desuden hersker der tilsyneladende begrundet tvivl om, hvorvidt mindst én af dem er forenelig med traktatens bestemmelser om det indre marked. Ifølge Rådets beslutning 77/186/EØF af 14. februar 1977 om udførsel af mineralolie og mineralolieprodukter fra en medlemsstat til en anden i tilfælde af forsyningsvanskeligheder() () skal der nemlig udstedes licenser for udførsler til en anden medlemsstat. Denne foranstaltning er næppe forenelig med udviklingen i den europæiske integration, og især ikke med ophævelsen af grænsekontrollen.

2.7.8. ØSU rejser på den baggrund det spørgsmål, om man ikke også burde ophæve de tre pågældende retsakter, hvis opretholdelse, selv om denne er midlertidig, tilsyneladende er uberettiget og ikke tilfører EF nogen merværdi.

2.8. Afslutningsvis ønsker ØSU at tilkendegive, at det fuldt ud tilslutter sig Kommissionens hensigt om at udvide gennemgangen af EF-energilovgivningen til sektorer, som ikke behandles i den foreliggende rapport.

2.8.1. Det understreges i denne forbindelse, at de rapporter, som Kommissionen senere lægger på bordet, udtrykkeligt bør angive, hvorfor Kommissionen foreslår nogle retsakter ophævet og andre opretholdt.

Bruxelles, den 26. oktober 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 241 af 25. 9. 1986, s. 1.

() EFT nr. L 237 af 22. 9. 1993, s. 28.

() Rådets henstilling af 25. oktober 1977 om rationel udnyttelse af energi i industrivirksomheder - EFT nr. L 295 af 18. 11. 1977, s. 3.

() Rådets direktiv af 13. februar 1978 om ydelsen i varmeproducerende anlæg, der anvendes til rumopvarmning og produktion af varmt vand i nye eller allerede eksisterende ikke-industrielle bygninger, samt om isolering af fordelingen af varme og varmt brugsvand i ikke-industrielt nybyggeri - EFT nr. L 52 af 23. 2. 1978, s. 32.

() EFT nr. L 140 af 28. 5. 1976, s. 14.

() EFT nr. L 140 af 28. 5. 1976, s. 16.

() EFT nr. L 295 af 18. 11. 1977, s. 5.

() EFT nr. L 247 af 23. 8. 1982, s. 9.

() EFT nr. L 308 af 23. 12. 1968, s. 14.

() EFT nr. L 308 af 23. 12. 1968, s. 19.

() EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 1.

() EFT nr. L 178 af 9. 7. 1975, s. 26.

() EFT nr. L 61 af 5. 3. 1977, s. 23.