I lyset af ovenstående bør den holdning, der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, fastlægges, da den foreslåede fælles holdning får bindende virkning for Unionen og vil berøre EU-retten, jf. artikel 1 i forordning (EU) nr. 1233/2011, hvori det hedder, at "De retningslinjer, som er indeholdt i arrangementet vedrørende offentligt støttede eksportkreditter ("arrangementet"), finder anvendelse i Unionen. Teksten til arrangementet er knyttet som bilag til denne forordning."

Den påtænkte foranstaltning er et forslag til en fælles holdning, som fremsendes til deltagerne i arrangementet i overensstemmelse med kapitel IV, punkt 5, i arrangementet. Den foreslåede fælles holdning er en ekstraordinær hasteforanstaltning som reaktion på den økonomiske afmatning som følge af covid-19-sundhedskrisen og vil mindske krisens alvorlige konsekvenser for EU's eksportindustris gennemførelse af vigtige projekter i lav- og mellemindkomstlande (se nærmere i afsnit 3 nedenfor). Den foreslåede fælles holdning vil, hvis den vedtages, midlertidigt ændre arrangementets bestemmelser om krav om udbetaling og maksimal offentlig støtte (artikel 11, litra a) og c), i arrangementet).

En fælles holdning er et instrument i henhold til arrangementet, som giver deltagerne mulighed for undtagelsesvis at afvige fra bestemmelserne i arrangementet for så vidt angår en specifik transaktion eller midlertidigt for et ikke-specifikt antal transaktioner. Fælles holdninger kan accepteres stiltiende ved skriftlig procedure, da en deltager, der forbliver stiltiende, anses for at have godkendt forslaget til fælles holdning. Det samme gælder for en deltager, der meddeler, at den pågældende ikke har taget stilling. Svar på forslag til en fælles holdning skal i princippet indgives inden for 20 kalenderdage med mulighed for forlængelse med otte kalenderdage (artikel 56 og 57 i arrangementet). OECD's eksportkreditsekretariat underretter deltagerne om, hvorvidt den fælles holdning blev accepteret, og den aftalte fælles holdning får virkning tre kalenderdage efter denne meddelelse (artikel 59 i arrangementet).

Arrangementet er en gentlemanaftale, der har til formål at fastlægge en ramme for en ordnet anvendelse af offentligt støttede eksportkreditter. I praksis vil det sige, at der skabes lige vilkår (hvorved konkurrencen er baseret på de eksporterede varers og tjenesteydelsers pris og kvalitet og ikke på de finansielle betingelser, der stilles), samtidig med at der ydes en indsats for at fjerne støtte og handelsforvridninger i forbindelse med offentligt støttede eksportkreditter ("offentlig støtte"). Arrangementet trådte i kraft i april 1978 og er af ubegrænset varighed.

Den foreslåede fælles holdning er direkte forbundet med covid-19-sundhedskrisen.

Den foreslåede fælles holdning vil gøre det muligt for offentlige indkøbere i lav- og mellemindkomstlande, der køber varer og tjenesteydelser, som er genstand for offentlig eksportkreditstøtte, at foretage udbetalinger på mindst 5 % af eksportkontraktværdien i en periode på 12 måneder, i stedet for 15 %, som det i øjeblikket kræves i henhold til artikel 11, litra a), i arrangementet. Dette vil igen betyde en midlertidig forhøjelse af den grænse for maksimal offentlig støtte, som deltagerne kan fastsætte i henhold til artikel 11, litra c), i arrangementet, fra et loft på 85 % til 95 % af eksportkontraktværdien i samme periode.

På baggrund af den økonomiske afmatning som følge af covid-19 er tredjelande, der importerer varer, tjenesteydelser og projekter (f.eks. sundhedspleje og uddannelse, men også andre sektorer) fra EU-virksomheder under alvorligt finansielt pres. Størstedelen af de pågældende projekter vedrører statslige/offentlige indkøbere i udviklingslande. Under normale økonomiske omstændigheder ville de banker, der finansierer lånene, normalt opnå forsikringsdækning for udbetalingen på lånet på det private marked. På grund af covid-19-krisen er det private marked imidlertid tilbageholdende med eller endog uvilligt til at yde denne dækning til udviklingslande. Uden denne dækning afviser bankerne at finansiere udbetalingen for et projekt i udviklingslande – som har størst behov for sådanne projekter – hvilket betyder, at disse projekter ikke kan realiseres. Dette markedssvigt skal afhjælpes hurtigst muligt.

Den foreslåede fælles holdning vil være til gavn for både importører og eksportører: den vil give en øjeblikkelig finansiel støtte til køberlandets regering og øge dens muligheder for at fortsætte med investeringsprojekter. Samtidig vil det give eksportørerne mulighed for at tilbyde fleksible løsninger i vanskelige tider og sikre dens økonomiske overlevelse.

På grundlag af ovenstående foreslås det at sænke kravet om en udbetaling fra offentlige indkøbere fra 15 % til 5 % af eksportkontraktværdien. Der vil imidlertid være to vigtige begrænsninger for denne foranstaltning, som understreger udviklingsmålene og den ekstraordinære karakter. For det første vil den foreslåede foranstaltning kun finde anvendelse på offentlige indkøbere i lav- og mellemindkomstlande (de såkaldte kategori II-lande i henhold til artikel 11 i arrangementet og i overensstemmelse med Verdensbankens definition). For det andet vil foranstaltningen være tidsbegrænset i forhold til den forventede varighed af de økonomiske konsekvenser af pandemien. Den vil derfor kun være til fordel for transaktioner, for hvilke ansøgningen om eksportkreditstøtte blev modtaget senest 12 måneder efter begyndelsen af gyldighedsperioden for den fælles holdning, forudsat at forhandlingerne om vilkårene for transaktionen blev afsluttet senest 18 måneder efter udløbet af gyldighedsperioden for denne fælles holdning (som bekræftet af eksportkreditagenturets endelige tilsagn). Endelig er det i forbindelse med arrangementets regler også vigtigt at bemærke, at den foreslåede foranstaltning vil støtte eksport ikke blot fra EU-landene, men den vil også gælde for offentlig støtte i alle lande, der deltager i arrangementet.

Da formålet med den foreslåede fælles holdning er at mindske de alvorlige konsekvenser af covid-19-sundhedskrisen for EU's eksportindustris gennemførelse af vigtige projekter i udviklingslande, og da Unionen påtænker at fremsætte forslaget til denne fælles holdning, bør den holdning, der skal indtages på Unionens vegne, være at udarbejde og støtte udkastet til forslag i bilaget til denne afgørelse.

3.1.Proceduremæssigt retsgrundlag

3.1.1.Principper

I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) vedtager Rådet afgørelser om "fastlæggelse af, hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen".

Begrebet "retsakter, der har retsvirkninger" omfatter retsakter, der har retsvirkninger i medfør af de folkeretlige regler, der gælder for det pågældende organ. Det omfatter også instrumenter, der ikke har bindende virkning i henhold til folkeretten, men som "vil kunne få afgørende indflydelse på indholdet af de regler, der vedtages af EU-lovgiver".

3.1.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde

Den foreslåede fælles holdning, som deltagerne i arrangementet skal vedtage, er en retsakt, der har retsvirkninger. Den påtænkte retsakt har retsvirkninger i medfør af artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1233/2011 af 16. november 2011 om anvendelse af visse retningslinjer for offentligt støttede eksportkreditter og om ophævelse af Rådets afgørelse 2001/76/EF og 2001/77/EF, hvori det hedder, at "De retningslinjer, som er indeholdt i arrangementet vedrørende offentligt støttede eksportkreditter ("arrangementet"), finder anvendelse i Unionen. Teksten til arrangementet er knyttet som bilag til denne forordning."

Det proceduremæssige retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 218, stk. 9, i TEUF.

3.2.Materielt retsgrundlag

3.2.1.Principper

Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af den påtænkte retsakt, hvortil der skal indtages en holdning på Unionens vegne.

3.2.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde

Den påtænkte retsakts primære formål og indhold vedrører den fælles handelspolitik. Det materielle retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 207 i TEUF.

3.3.Konklusion

Retsgrundlaget for den foreslåede afgørelse bør være artikel 207, stk. 4, første afsnit, i TEUF sammenholdt med artikel 218, stk. 9.