BEGRUNDELSE

1.Forslagets genstand

Dette forslag vedrører en afgørelse om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne i Det Blandede EØS-Udvalg i forbindelse med den planlagte vedtagelse afDet Blandede Udvalgs afgørelser om ændring af bilag IX (Finansielle tjenesteydelser) til EØS-aftalen.

2.Baggrund for forslaget

2.1.EØS-aftalen

Aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde ("EØS-aftalen") sikrer lige rettigheder og forpligtelser på det indre marked for borgere og økonomiske aktører i EØS. Den indeholder bestemmelser om medtagelse af EU-lovgivning, der dækker de fire friheder i alle 30 EØS-stater, som omfatter EU-medlemsstaterne, Norge, Island og Liechtenstein. Derudover dækker EØS-aftalen samarbejdet på andre vigtige områder såsom forskning og udvikling, uddannelse, socialpolitik, miljø, forbrugerbeskyttelse, turisme og kultur, samlet benævnt "ledsagepolitikker og horisontale politikker". EØS-aftalen trådte i kraft den 1. januar 1994. Den Europæiske Union er sammen med medlemsstaterne part i EØS-aftalen.

2.2.Det Blandede EØS-Udvalg

Det Blandede EØS-Udvalg har ansvaret for forvaltningen af EØS-aftalen. Det udgør et forum for udveksling af synspunkter i tilknytning til EØS-aftalens funktion. Dets afgørelser træffes ved konsensus og er bindende for parterne. Europa-Kommissionens Generalsekretariat har ansvaret for at koordinere EØS-spørgsmål på Unionens side.

2.3.Den retsakt, der skal vedtages af Det Blandede EØS-Udvalg

Det Blandede EØS-Udvalg forventes at vedtage en afgørelse ("den påtænkte retsakt") om ændring af bilag IX (Finansielle tjenesteydelser) til EØS-aftalen.

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 909/2014 af 23. juli 2014 om forbedring af værdipapirafviklingen i Den Europæiske Union og om værdipapircentraler samt om ændring af direktiv 98/26/EF og 2014/65/EU samt forordning (EU) nr. 236/2012 blev indarbejdet i EØS-aftalen ved Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 18/2019 af 8. februar 2019 og er omhandlet i punkt 31bf i bilag IX til EØS-aftalen.

Ved tilpasning c) i punkt 31bf i bilag IX til EØS-aftalen kan Liechtenstein som en undtagelse tillade værdipapircentraler fra tredjelande, der allerede leverer de tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 25, stk. 2, i forordning (EU) nr. 909/2014, til finansielle formidlere i Liechtenstein eller allerede har etableret en filial i Liechtenstein at fortsætte med at levere sådanne tjenesteydelser i op til fem år efter ikrafttrædelsen af Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 18/2019 af 8. februar 2019.

Formålet med den påtænkte retsakt er, på Liechtensteins anmodning, at forlænge den undtagelse, der er fastsat i punkt 31bf, litra c), i bilag IX til EØS-aftalen, ud over den 8. februar 2024 for en anvendelsesperiode for undtagelsen, der ikke bør overstige syv år fra datoen for ikrafttrædelsen af Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse [fastsat i februar 2023]. Vedtagelse af den påtænkte retsakt vil derfor tillade, at værdipapircentraler fra tredjelande, der allerede leverer tjenesteydelser som omhandlet i artikel 25, stk. 2, i forordning (EU) nr. 909/2014, til finansielle formidlere i Liechtenstein eller allerede har etableret en filial i Liechtenstein, kan fortsætte med at levere sådanne tjenesteydelser i en periode på højst syv år efter datoen for den påtænkte retsakts ikrafttræden. Ikke desto mindre præciseres det også i udkastet til forslag, at tilpasning c) i punkt 31bf i bilag IX til EØS-aftalen skal tages op til revision, hvis artikel 25 eller 69 i forordning (EU) nr. 909/2014 ændres inden for den nævnte periode.

Den påtænkte retsakt får bindende virkning for parterne i henhold til EØS-aftalens artikel 103 og 104.

2.4.Andre forhold

Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

Liechtensteins situation (tilpasning 3c))

Liechtenstein og Schweiz er forbundet med hinanden gennem et tæt netværk af traktater, herunder især toldaftalen fra 1923 og valutaaftalen fra 1980, ifølge hvilken Liechtenstein (der allerede siden 1921 har anvendt den schweiziske franc som sin officielle valuta) indgår i Schweiz' valutaområde. Inden for finanssektoren indebærer valutaaftalen, at visse schweiziske retlige og administrative regler (se bilagene til valutaaftalen) finder umiddelbar anvendelse. Det betyder, at visse finansielle formidlere (f.eks. banker og investeringsvirksomheder) skal opfylde de rapporteringskrav, som den schweiziske centralbank (SNB) stiller for at kunne føre sin pengepolitik. Det fælles økonomiske område og det fælles valutaområde har historisk ført til stærke økonomiske bånd mellem de to lande, der bestod efter Liechtensteins tiltrædelse af EØS-aftalen.

Af disse årsager er Liechtensteins finansmarked fuldt integreret med og afhænger i vid udstrækning af de schweiziske finansielle markeders infrastruktur. Enhver forstyrrelse i det nuværende system kan medføre udfordringer for aktørerne på Liechtensteins finansmarked. Tilpasning 3 c) bestemmer derfor, at værdipapircentraler, der allerede leverer de tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 25, stk. 2, i forordningen om værdipapircentraler, til finansielle formidlere i Liechtenstein, eller allerede har etableret en filial i Liechtenstein kan få tilladelse til at fortsætte med at levere de i artikel 25, stk. 2, omhandlede tjenesteydelser i en periode på højst syv år efter ikrafttrædelsen af vedlagte udkast til afgørelse fra Det Blandede EØS-Udvalg. Ikke desto mindre præciseres det også i udkastet til forslag, at tilpasning c) i punkt 31bf i bilag IX til EØS-aftalen skal tages op til revision, hvis artikel 25 eller 69 i forordning (EU) nr. 909/2014 ændres inden for den nævnte periode.