EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 8.11.2021 COM(2021) 675 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET OG DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG om anvendelsen og gennemførelsen af forordning (EU) 2018/644 om grænseoverskridende pakkeleveringstjenester



1 Indledning Der har i de seneste år været en betydelig stigning i efterspørgslen efter pakkeleveringstjenester både nationalt og på tværs af grænserne. De grænseløse muligheder for onlinebutikker har ført til en stigning i den grænseoverskridende e-handel og banet vejen for en dynamisk vækst inden for pakkeleveringstjenester. Som det fremgår af den seneste rapport fra Gruppen af Europæiske Forvaltningsmyndigheder for Posttjenester (ERGP), er mængden af pakker i den observerede periode 2018-2019 steget med 9,1 % eller med mere end 500 mio. pakkeforsendelser . Covid-19-pandemien har yderligere fremskyndet denne udvikling. Kunderne havde adgang til en lang række produkter, mens de var isoleret derhjemme, og leveringsvirksomhederne har kunnet fortsætte driften på trods af de begrænsninger, der blev pålagt under pandemien, navnlig inden for transport- og godstransportsektoren. Forbrugerne forventer i dag adgang til et bredt udvalg af pakkeleveringstjenester, konkurrencedygtige tilbud på sådanne tjenester, både med hensyn til kvalitet og takstniveau, og gennemsigtighed med hensyn til indenlandske og grænseoverskridende takster for pakkeleveringstjenester. Desuden betragter forbrugerne i stigende grad kvalitetsaspektet, såsom fleksible leveringssteder og korte leveringstider, som vigtige kendetegn ved grænseoverskridende pakkelevering. Forordning (EU) 2018/644 om grænseoverskridende pakkeleveringstjenester (i det følgende benævnt "forordningen") blev vedtaget i 2018 inden for rammerne af EU's strategi for et digitalt indre marked for at imødegå bekymringen om, at det relativt høje takstniveau for grænseoverskridende pakkeleveringstjenester, manglen på gennemsigtighed og myndighedstilsyn med sådanne tjenester og relaterede takster udgjorde en hindring for grænseoverskridende pakkeleveringstjenester og for det indre markeds funktion. Forordningen bygger på og supplerer reglerne i direktiv 97/67/EF ("direktivet om posttjenester") for så vidt angår grænseoverskridende pakkeleveringstjenester. Sammen med denne rapport vedtog Kommissionen en rapport om anvendelsen af direktivet om posttjenester, der bygger på evalueringen af direktivet og identificerer mulige områder, hvor rammerne for posttjenester eventuelt skal bringes i overensstemmelse med den markedsmæssige og teknologiske udvikling og brugernes skiftende behov . I forordningen fastsættes der krav til virksomhederne om at indberette deres takster for visse indenlandske og grænseoverskridende leveringstjenester. Den indeholder også bestemmelser om en procedure, hvorefter de nationale forvaltningsmyndigheder skal fastsætte takster for grænseoverskridende levering af enkeltstykspakker, som er urimeligt høje. Forordningen giver også alle forvaltningsmyndigheder ensartede beføjelser til at overvåge pakkeleveringstjenester. Endelig bekræfter den forbrugernes ret til at blive informeret om grænseoverskridende leveringsmuligheder, gebyrer, som forbrugerne skal betale for grænseoverskridende pakkelevering, og om erhvervsdrivendes klagebehandlingspolitikker i overensstemmelse med direktivet om forbrugerrettigheder . I henhold til forordningens artikel 11 skal Kommissionen aflægge rapport om anvendelsen og gennemførelsen af forordningen og navnlig evaluere dens bidrag til at forbedre de grænseoverskridende pakkeleveringstjenester, herunder prisoverkommeligheden for SMV'er og privatpersoner og dens indvirkning på omfanget af grænseoverskridende pakkelevering og e-handel. Den bør også se på, i hvilken udstrækning de nationale forvaltningsmyndigheder har haft vanskeligheder ved at anvende forordningen og de fremskridt, der er gjort vedrørende andre initiativer med henblik på at fuldføre det indre marked for pakkeleveringstjenester. I denne rapport fremhæves de vigtigste resultater og udfordringer, der hidtil er opnået med hensyn til anvendelse og gennemførelse, og den viser navnlig, at alle nationale forvaltningsmyndigheder har opnået betydelig viden om de pakkeleveringsvirksomheder, der er aktive på markedet for pakkeleveringstjenester, herunder om nye forretningsmodeller. 2. Metode og anvendelsesområde Denne rapport dækker forordningens første to anvendelsesår. Den bygger på bidrag fra ERGP . De takster, der anvendes i rapporten, er blevet meddelt af de nationale regulerende myndigheder hvert år mellem 2019 og 2021. Kommissionen gennemførte også en målrettet høring af leveringsvirksomheder, forbrugere, detailhandlere og arbejdsmarkedets parter i udvalget for den europæiske sociale dialog for posttjenester. I henhold til forordningen skal de nationale forvaltningsmyndigheder indsamle specifikke oplysninger, herunder takster, fra pakkeleveringsvirksomheder. De takster, der falder ind under forordningens anvendelsesområde, er de offentligt anførte indenlandske og EU-interne grænseoverskridende takster for 15 almindeligt anvendte pakkeleveringstjenester, jf. bilaget til forordningen. Disse takster vedrører udelukkende enkeltstykspakker uden rabat. De finder derfor primært anvendelse på pakkeleveringstjenester, der købes af individuelle forbrugere eller meget små e-detailhandlere, som ikke har forhandlet taksterne med virksomhederne. Større afsendere, navnlig e-handelsforhandlere eller -platforme, drager generelt fordel af forhandlede nedsatte takster, primært på grund af store mængder, men også fordi afsenderne foretager visse forsorterings- og transportaktiviteter. De offentligt anførte takster finder derfor kun anvendelse på en meget lille del af det samlede pakkeleveringsmarked og kan være helt nede på 6 % af den samlede mængde pakker . Individuelle afsendere af enkeltstykspakker er dog særligt følsomme over for takster, som fortsat bør være prisoverkommelige for dem. Dette blev bekræftet af de forbrugere, der reagerede på den målrettede høring. Meget små e-detailhandlere, som er mere tilbøjelige til at benytte styktakster for pakkeleveringstjenester, søger ofte de billigste leveringsmuligheder, når de udvikler deres e-handelsaktiviteter. De kan således drage fordel af øget takstgennemsigtighed. Gennemsigtige takster for enkeltstykspakker fungerer også som referencepunkt for større e-detailhandlere i forhandlingen af nedsatte takster med leveringsvirksomheder. 3 Oversigt over pakkeleveringsmarkedet i EU Markedet for grænseoverskridende pakkeleveringstjenester har været åbent for konkurrence siden 1990'erne med forskellige virksomheder, der tilbyder forskellige tjenester og priser afhængigt af vægt, størrelse og destination, samt merværdiskabende elementer såsom track and trace eller mulige forsendelsestider. Pakkeleveringsmarkedet kan i store træk opdeles i tre delmarkeder "virksomhed til virksomhed" (B2B), "virksomhed til forbruger" (B2C) og "forbruger til enhver anden part" (C2X). Af disse udgør C2X-segmentet kun en lille del af markedet: Det anslås f.eks., at C2X-segmentet, der repræsenterer pakker sendt til listepriser for enkeltstykspakker, er lavere end 7 % af det samlede pakkeleveringsmarked i Tyskland og lavere end 3 % i Nederlandene . Vækstpotentialet på pakkeleveringsmarkedet hænger tæt sammen med væksten på onlinedetailmarkedet. Det samlede internetsalg i Europa nåede op på 424 mia. EUR i 2019 med en vækst på 15 % om året siden 2014. Grænseoverskridende levering tegner sig for næsten 24 % af det samlede onlinesalg i Europa . Som følge heraf er det europæiske pakkeleveringsmarked vokset betydeligt i de seneste to år og oversteg omsætningen på 70 mia. EUR i 2019 . Track and trace-teknologi til sporing af post og pakker og en mere sikker og pålidelig udbringningstjeneste har forbedret og styrket forbrugernes tillid. Covid-19-krisen har i høj grad fremskyndet den allerede voksende e-handel og dermed pakkeleveringstjenesterne. Globalt set var den gennemsnitlige vækst i pakkemængder i andet kvartal af 2020 under nedlukningen af covid-19 på 43 % . Tendensen er fortsat resten af året . Konklusionen i den første kortsigtede revision af geoblokeringsforordningen , der blev vedtaget den 30. november 2020, var, at nogle e-detailhandlere fortsat er tilbageholdende med at tilbyde grænseoverskridende leveringsmuligheder. Selv om geoblokeringsforordningen ikke forpligter erhvervsdrivende til at levere på tværs af grænserne, hvor dette ikke er fastsat i aftalen, kan indkøbsprocessen hæmmes i de sidste faser, fordi forbrugerne først derefter informeres om, at e-detailhandleren ikke leverer til forbrugerens hjemland. En mystery shopping-øvelse, der blev omtalt i rapporten om geoblokering, hvor forskellige aspekter af onlinehandel blev undersøgt (ikke begrænset til grænseoverskridende pakkelevering), viste, at kun én ud af tre grænseoverskridende indkøbsforsøg var vellykkede. Sådanne problemer kan ødelægge forventningerne hos forbrugere, der ønsker, at produkter, der udbydes online, er tilgængelige i hele EU's indre marked. Samtidig støder onlineforhandlere stadig på administrative hindringer (f.eks. momsregistreringskrav) og er uklare med hensyn til de forbrugerbeskyttelseskrav, der gælder for grænseoverskridende salg . Disse problemer afholder e-detailhandlere fra at engagere sig mere aktivt på tværs af grænserne. Pakkeleveringsvirksomheder, der er aktive på markedet, omfatter nationale posttjenester, internationale ekspres- og logistikvirksomheder, virksomheder med overvejende indenlandsk tilstedeværelse og pakkemæglere (dvs. formidlere mellem kunder og virksomheder, som samler kundernes efterspørgsel efter pakkeleveringstjenester). Selv om de nationale befordringspligtige postvirksomheder i deres respektive lande generelt har meget store markedsandele på brevmarkedet , var deres gennemsnitlige andel af pakkemarkedet kun på ca. 33 % af mængden og 27 % af indtægterne i perioden 2015-2019 . Internationale ekspres- og logistikvirksomheder er de vigtigste aktører i de forskellige markedssegmenter, som også har oplevet, at internationale onlinedetailplatforme trænger ind på pakkeleveringsmarkedet i nogle medlemsstater (Østrig, Frankrig, Tyskland, Italien og Spanien). Ud over historiske virksomheder med et nationalt fodaftryk har et stigende antal aktører, der er aktive i denne sektor, en multinational/international logistisk struktur.

Pakkeleveringsmarkedet er et marked, hvor der hele tiden foregår innovation og digitalisering. Teknologien har bidraget til at levere bedre, billigere og mere pålidelige pakkeleveringstjenester. Virksomhederne har investeret i forbedring af deres informationssystemer, både for at give bedre oplysninger om levering til deres kunder (f.eks. ved at anvende innovative løsninger til sporing af pakker) og for at forbedre deres operationelle effektivitet. Mange transportvirksomheder har for nylig indført budcykler til levering på de sidste kilometer, elbiler for at mindske miljøaftrykket, og har øget brugen af pakkebokse og indsamlingssteder for at gøre det mere bekvemt for netkunderne. 4 Vigtigste resultater af anvendelsen og gennemførelsen af forordningen 4.1 Myndighedstilsyn I overensstemmelse med kravene i forordningen har pakkeleveringsvirksomheder (med mere end 50 ansatte eller etableret i mere end én medlemsstat) indsendt centrale oplysninger om deres aktiviteter, herunder omsætning, mængde og personale, til den nationale forvaltningsmyndighed, hvor de er etableret. Ni ud af de 13 fagforeningsrepræsentanter, der deltog i høringen, var imidlertid af den opfattelse, at denne indberetning ikke havde øget gennemsigtigheden i forhold til antallet af medarbejdere, der var ansat af pakkeleveringsvirksomheder, og 11 indberettede, at de ikke havde øget indberetningen og gennemsigtigheden med hensyn til beskæftigelsesstatus for arbejdstagere i pakkeleveringssektoren. ERGP indberettede, at flere nationale forvaltningsmyndigheder havde haft vanskeligt ved at indsamle beskæftigelsesdata og give de nødvendige oplysninger om beskæftigelsen. Desuden indberettede ERGP, at 15 nationale forvaltningsmyndigheder i 2020 havde besluttet ikke at offentliggøre de indsamlede data . Virksomheder, der opererer på tværs af grænserne, har også indsendt deres offentlige takstliste for 15 almindeligt anvendte pakkeleveringstjenester. Disse indberetningsforpligtelser har generelt ført til en mere sammenhængende og detaljeret proces for indsamling af oplysninger og data på tværs af medlemsstaterne, selv om der kan konstateres visse forskelle med hensyn til de indsendte datas præcisionsniveau. De nationale forvaltningsmyndigheder har forelagt Kommissionen den offentlige takstliste for de 15 almindeligt anvendte pakkeleveringstjenester en gang om året. Fristen for forelæggelse af taksterne er i de fleste tilfælde blevet overholdt af alle reguleringsmyndigheder. De nationale forvaltningsmyndigheder skulle også udpege og vurdere de takster, der anses for urimeligt høje, og forelægge disse vurderinger for Kommissionen. En sådan vurdering omfatter imidlertid kun takster for tjenester, der er omfattet af befordringspligten, da det kun er sådanne tjenester, der skal være omkostningsbaserede og prisoverkommelige i overensstemmelse med direktivet om posttjenester. I sine retningslinjer fra 2018 anbefaler Kommissionen, at når de nationale forvaltningsmyndigheder anvender en forhåndsvurdering som filtreringsmekanisme, dvs. et system til rangordning af grænseoverskridende takster for de 15 almindeligt anvendte pakkeleveringstjenester som led i vurderingsproceduren, bør de undersøge de 25 % af de højeste takster i rangordningen. ERGP har for nylig anbefalet Kommissionen , at de nationale forvaltningsmyndigheder fra 2022 reducerer vurderingen til de 20 % højeste takster. I 2020 indsendte de nationale forvaltningsmyndigheder 20 vurderingsrapporter til Kommissionen, hvilket er det samme antal som i 2019. I de seks lande, hvor der blev observeret potentielt høje takster i 2020, førte indgriben fra de nationale forvaltningsmyndigheders side til lavere priser i to medlemsstater i 2021. Kommissionen har offentliggjort de ikkefortrolige udgaver af ovennævnte vurderingsrapporter . Den vedtog også den 20. september 2018 en gennemførelsesforordning om fastsættelse af formularer til pakkeleveringsvirksomheders indsendelse af oplysninger. Den 12. december 2018 udstedte den desuden retningslinjer til de nationale forvaltningsmyndigheder om gennemsigtighed og vurdering af grænseoverskridende pakketakster . Begge retsakter har til formål at standardisere og sikre konsekvens i indberetningen og takstvurderingerne og samtidig mindske den administrative byrde for de nationale forvaltningsmyndigheder og pakkeleveringsvirksomhederne. I henhold til forordningen skal medlemsstaterne vedtage regler om sanktioner, som finder anvendelse på tjenesteydere, der overtræder forordningen. Alle nationale forvaltningsmyndigheder har sanktionsbeføjelser i henhold til national lovgivning. Ingen af de nationale forvaltningsmyndigheder har indtil videre pålagt sanktioner på grund af påståede overtrædelser af forordningen. Samlet set er forpligtelserne i henhold til forordningen blevet opfyldt af pakkeleveringsvirksomhederne, de nationale forvaltningsmyndigheder og medlemsstaterne. I nogle tilfælde har de nationale forvaltningsmyndigheder for sent indsendt takstvurderingsrapporter til Kommissionen. Kommissionen vil overvåge, i hvilket omfang forsinkelserne vil vare ved i de kommende indberetningsperioder, og årsagerne hertil. Administrative konsekvenser og vanskeligheder for de nationale forvaltningsmyndigheder Med hensyn til pakkeleveringsvirksomhedernes indsamling og indsendelse af oplysninger har nogle myndigheder indberettet mindre, men forskellige problemer, som pakkeleveringsvirksomhederne har oplevet, f.eks. med hensyn til divergerende fortolkninger af specifikke vilkår (franchisetagere, underleverandører) eller i forbindelse med visse data (omsætning, mængde, beskæftigelse). I 2020 indberettede færre nationale forvaltningsmyndigheder imidlertid sådanne vanskeligheder sammenlignet med 2019, hvilket kan tyde på en indlæringskurve. Med hensyn til indsamling og indsendelse af takster fra pakkeleveringsvirksomheder til de nationale forvaltningsmyndigheder, som derefter indsender taksterne til Kommissionen, har de største problemer været forbundet med tekniske vanskeligheder med pakkeapplikationen (et webbaseret dataindsamlingsværktøj), der anvendes til at indsende taksterne. Disse er blevet løst. Nogle få nationale forvaltningsmyndigheder modtog takster fra pakkeleveringsvirksomheder med visse forsinkelser og havde derfor vanskeligt ved at kontrollere dem og overholde fristen for indsendelse til Kommissionen. Hvad angår taksterne for de 15 almindeligt anvendte pakkeleveringstjenester, skyldes problemer med definitioner og vanskeligheder med at finde den rigtige takstkategori ofte, at forordningen er baseret på vægtkategorier, der anvendes af udpegede befordringspligtige virksomheder. Andre pakkeleveringsvirksomheder (ofte eksprestjenestevirksomheder) kan snarere basere deres takster på andre kriterier såsom dimensioner i stedet for vægt. Nogle leveringsvirksomhederfandt det derfor vanskeligt at indpasse deres tjenester i en af de 15 kategorier. Dette gjorde det vanskeligt at foretage en reel sammenligning af taksterne. Der er også konstateret en vis uoverensstemmelse i fordelingen af produkter, hvor nogle virksomheder indberetter de samme pakkeproduktdata i forskellige kategorier. Nogle befordringspligtige virksomheder oplyser, at der ikke findes nogen track and trace-tjenester til sporing af pakker, bortset fra standardpakker uden sporing, der er omfattet af befordringspligten. Antallet af pakkeleveringsvirksomheder, der indberetter takster til deres nationale forvaltningsmyndighed, varierer meget fra medlemsstat til medlemsstat, uanset medlemsstatens størrelse. Antallet af virksomheder, der tilbyder indenlandske og grænseoverskridende leveringstjenester for en pakke med track and trace-nummer på højst 1 kg, varierer mellem fire og 18, afhængigt af medlemsstaten. Dette kan være tegn på enten forskellige grader af markedskoncentration i EU eller visse vanskeligheder for forvaltningsmyndighederne med at håndhæve indberetningspligten over for virksomhederne. Med hensyn til de nationale regulerende myndigheders vurdering af takster, der kan være urimeligt høje, vedrørte de største problemer, som de regulerende myndigheder har indberettet, generelt datatilgængeligheden og sammenligneligheden. Erfaringen har vist, at visse elementer, som myndighederne skal tage hensyn til i vurderingen, navnlig mængderne mellem oprindelsesmedlemsstaten og leveringsmedlemsstaten, specifikke transport- og håndteringsomkostninger og andre relevante omkostninger og servicekvalitet, i højere grad end andre (f.eks. den sandsynlige indvirkning på privatpersoner og små og mellemstore virksomheder) blev anvendt i forbindelse med takstvurderingerne. ERGP vurderede også de administrative konsekvenser for de nationale forvaltningsmyndigheder i forbindelse med deres anvendelse af forordningen . Det gennemsnitlige antal arbejdstimer, der blev brugt på indsamling og behandling af oplysninger som krævet i forordningen, var 108 i 2020 sammenlignet med 168 i 2019 (-35 %). Det gennemsnitlige antal arbejdstimer, der blev brugt på indsamling og indsendelse af takster, var 95 i 2020 sammenlignet med 159 i 2019 (-40 %). Antallet af arbejdstimer varierer imidlertid betydeligt blandt de nationale forvaltningsmyndigheder. I forbindelse med vurderingen af taksterne var det gennemsnitlige antal arbejdstimer 135 i 2020 sammenlignet med 182 i 2019 (-26 %). De problemer, der er beskrevet ovenfor, synes primært at være knyttet til den indledende anvendelsesperiode og tyder ikke på nogen væsentlige problemer i forbindelse med dataindsamling og myndighedstilsyn. Kommissionen vil overvåge, om der fortsat er visse problemer, og vurdere, hvordan der kan sikres bedre datasammenlignelighed, f.eks. gennem vejledning til virksomheder og forvaltningsmyndigheder. Tekniske vanskeligheder med at overføre data til offentliggørelse i den webbaserede pakkeansøgning skal løbende overvåges.

4.2 Gennemsigtighed af grænseoverskridende takster For at øge gennemsigtigheden af grænseoverskridende takster indførte Kommissionen i 2019 et webbaseret gennemsigtighedsværktøj. Dette værktøj offentliggør den offentlige liste over indenlandske og grænseoverskridende takster for 15 almindeligt anvendte pakkeleveringstjenester for enkeltstykspakker i alle medlemsstater . Disse er i princippet kun relevante for forbrugere eller meget små (mikro-) e-detailhandlere, der ikke nyder godt af nedsatte takster. I 2021 offentliggjorde Kommissionen 40 440 takster, der blev anvendt af 281 pakkeleveringsvirksomheder, et fald i forhold til 52 276 takster for 386 pakkeleveringsvirksomheder i 2019. Faldet i antallet af virksomheder og takster synes ikke at afspejle en reel tendens i retning af en vis konsolidering på markedet, men er snarere resultatet af, at de nationale forvaltningsmyndigheder revurderer eller omdefinerer omfanget af deres indberetningsforpligtelser efter deres første erfaringer i 2019, da dattervirksomheder, der opererer i samme land, i visse lande duplikerede prisdata. På grundlag af antallet af besøg synes bevidstheden om det webbaserede gennemsigtighedsværktøj at være temmelig lav. Det månedlige gennemsnit af besøg i 2019 var 333, og i 2020 var antallet 814. Nogle nationale forvaltningsmyndigheder har været mere proaktive end andre med hensyn til at formidle linket til værktøjet, hvilket kan ses af brugerprofilen, hvor de fleste besøgende på siden kom fra Italien (40 %), Ungarn (16 %), Belgien (8 %) og Kroatien (7 %). Kommissionen og de nationale forvaltningsmyndigheder bør bestræbe sig på at fremme og forbedre dette gennemsigtighedsværktøjs brugervenlighed. Respondenterne i Kommissionens målrettede høring om grænseoverskridende pakkelevering bekræfter, at e-detailhandlere og forbrugere næsten ikke er klar over dets eksistens. Selv om pakkeleveringsvirksomhederne er mere opmærksomme herpå, påpeger de, at der findes mere relevante oplysninger på deres egne websteder samt på andre prissammenligningswebsteder. De nationale forvaltningsmyndigheder fremhæver endnu en række mangler ved Kommissionens webbaserede gennemsigtighedsværktøj og rejser spørgsmål om dets effektivitet i det nuværende format . Webstedets database opdateres f.eks. kun én gang om året, mens taksterne kan ændre sig i løbet af året. De nationale forvaltningsmyndigheder nævner også, at taksterne måske ikke repræsenterer de mest almindelige tjenester, der anvendes af privatpersoner og e-detailhandlere. Desuden baserer nogle pakkeleveringsvirksomheder taksterne på pakkens størrelse og ikke dens vægt (som er et af søgekriterierne på webværktøjet). Desuden er der andre produktegenskaber, der er nødvendige for, at slutkunderne kan træffe et informeret valg, f.eks. leveringstid eller forsikringsbetingelser. Disse indberettes ikke. I overensstemmelse med forordningen omfatter takster, der er tilgængelige på Kommissionens websted, ikke moms. En pakkeleveringsvirksomhed, der ikke er en befordringspligtig virksomhed, er momspligtig, mens en befordringspligtig virksomhed ikke er. Sammenligningsværktøjet gør det derfor vanskeligt for forbrugerne at sammenligne den reelle pris, de skulle betale for en pakkeleveringstjeneste. Dette påvirker dens effektivitet og brugervenlighed. En mere dynamisk prisberegner, f.eks. en, der regelmæssigt leverer ajourførte takster, eller som giver brugerne mulighed for at medtage flere muligheder i deres søgning efter den ønskede tjeneste, kan være et bedre alternativ end Kommissionens eksisterende webværktøj. De nationale forvaltningsmyndigheder advarer dog om, at en sådan tilgang kan risikere at lægge en betydelig administrativ byrde på både forvaltningsmyndigheder og pakkeleveringsvirksomheder, og argumenterer for, at kommercielle virksomheder kan være bedre i stand til at levere en sådan tjeneste, som allerede findes i nogle medlemsstater. I henhold til forordningen skal Kommissionens webværktøj være neutralt og ikkekommercielt. Rabatter mellem e-detailhandlere og pakkeleveringsvirksomheder er resultatet af forhandlinger mellem de to parter. Det ville ikke være nyttigt at medtage dem på Kommissionens websted, da de ikke ville afspejle de specifikke betingelser, der gælder for alle e-detailhandlere. Desuden er disse rabatter følsomme forretningsoplysninger, som ikke er offentligt tilgængelige. Selv om det stadig er tidligt at foretage en fuldstændig vurdering af, hvordan Kommissionens takstrelaterede webbaserede gennemsigtighedsværktøj fungerer, synes der at være mere gennemsigtighed med hensyn til taksterne for grænseoverskridende levering af enkeltstykspakker i dag end før forordningen. For at afhjælpe den ringe brug af gennemsigtighedsværktøjet vil Kommissionen overveje, hvilke forbedringer der kan foretages af webværktøjet for at sikre større sammenlignelighed mellem taksterne, navnlig med hensyn til den forskellige behandling med hensyn til moms. Den vil også sikre en bedre promovering over for den brede offentlighed, navnlig ved at vise, at det supplerer andre prissammenligningsværktøjer, der i øjeblikket er til rådighed. Overkommelige priser for SMV'er og privatpersoner Det er meningen, at mere gennemsigtige takster skal bidrage til at forbedre de grænseoverskridende pakkeleveringstjenester og gøre dem prismæssigt overkommelige, navnlig for brugere af enkeltstykstjenester uden forhandling. Der er foretaget en takstanalyse for en standardpakke på højst 1 og 2 kg med en track and trace-funktion, som er de mest populære kategorier med hensyn til antallet af pristilbud på gennemsigtighedsværktøjet . Analysen dækker udviklingen i de første tre år af dataindsamlingen. Den indeholder modstridende dokumentation for udviklingen og niveauet for taksterne for de tjenester, der tilbydes af befordringspligtige virksomheder og ikkebefordringspligtige virksomheder . De gennemsnitlige takster for befordringspligtige virksomheders grænseoverskridende levering af disse to pakker var generelt stort set stabile nominelt i perioden 2019-2021 med undtagelse af Finland, der oplevede et betydeligt fald i grænseoverskridende takster, og Ungarn, hvor der var en betydelig stigning. I samme periode oplevede mange medlemsstater også store stigninger i taksterne for indenlandsk levering af de samme pakker med stigninger på mere end 12 % i otte medlemsstater. Forholdet mellem de gennemsnitlige grænseoverskridende takster og indlandstakster, der opkræves af befordringspligtige virksomheder i 2021, varierer fra ca. to (i Frankrig, Malta, Nederlandene, Spanien og Sverige for de to pakker) til ca. ni (i Rumænien for pakken med track and trace-nummer på højst 2 kg). Dette tyder på, at grænseoverskridende takster i gennemsnit er fra to til ni gange dyrere end indenlandske takster. Forholdet ændrede sig ikke meget i løbet af de tre undersøgte år. De gennemsnitlige grænseoverskridende takster for de samme pakkekategorier, der leveres af ikkebefordringspligtige virksomheder, viser en kraftigere stigning i taksterne i perioden 2019-2021. I mange tilfælde er stigningen i indlandstaksterne imidlertid endnu højere. Forholdet mellem de gennemsnitlige grænseoverskridende takster og indlandstaksterne, der opkræves af ikkebefordringspligtige virksomheder i 2021, varierer fra ca. to (i Finland, Frankrig, Italien, Luxembourg og Nederlandene for pakken med track and trace-nummer på højst 1 kg) til ca. 30 (Malta for pakken med track and trace-nummer på højst 2 kg). De gennemsnitlige grænseoverskridende takster, der opkræves af ikkebefordringspligtige virksomheder, er generelt højere end de befordringspligtige virksomheders takster. En sammenligning af de takster, som de befordringspligtige virksomheder og de ikkebefordringspligtige virksomheder opkræver i 2019, viser også, at de takster, som de befordringspligtige virksomheder opkræver for at sende en pakke med track and trace-nummer på højst 1 kg på tværs af grænserne, ligger tættere på det lave takstinterval, der opkræves for denne tjeneste, end den høje takst . Prisen er imidlertid ikke den eneste faktor, der gør leveringen af en pakke prisoverkommelig (eller ej) for slutbrugeren. Tjenesternes kvalitet, f.eks. leveringstid eller leveringssted, spiller også en vigtig rolle. Generelt er serviceniveauet blevet bedre i de seneste år, f.eks. med hensyn til hurtigere levering, digitale track and trace-systemer, der informerer modtageren om pakkens placering, eller mere udbredt adgang til alternative leveringssteder som f.eks. pakkebokse eller butikker. I en situation med stabile eller let stigende priser viser pakkeleveringstjenester nu et højere kvalitetsniveau eller inkluderer gratis leveringstjenester. I 2019 var det kun et lille antal af de medlemsstater, hvor befordringspakkerne lå i de høje grænseoverskridende takster, som i deres vurdering konkluderede, at disse takster var urimeligt høje (fire medlemsstater) eller potentielt urimeligt høje (én medlemsstat). Når der tages hensyn til en række objektive elementer, såsom enhver anden relevant takst for en sammenlignelig pakkeleveringstjeneste, omfanget af handelsstrømme eller specifikke transport- eller håndteringsomkostninger eller andre relevante omkostninger, konkluderede disse myndigheder, at der var en betydelig forskel mellem taksterne og deres underliggende omkostninger. Generelt blev det konstateret, at de takster, der blev udpeget som urimeligt høje i 2019, også var urimeligt høje i 2020. Forordningen indeholder ingen forpligtelse for de nationale forvaltningsmyndigheder til at træffe foranstaltninger til at rette op på denne situation. Direktivet om posttjenester indeholder kun en generel ramme for vurderingen af, om taksterne for befordringspligtige posttjenester er overkommelige og omkostningsbaserede. Ifølge ERGP bekræfter en række nationale forvaltningsmyndigheder, at disse takster er overkommelige for forbrugere og små og mellemstore virksomheder. Årsagerne hertil er bl.a., at alternative leveringsvirksomheder tilbød lignende tjenester til lavere priser, eller at de pågældende takster vedrørte produkter, der ikke var almindeligt anvendte.

Som svar på Kommissionens høring gav interessenterne udtryk for blandede synspunkter om, hvorvidt taksterne for pakkeleveringstjenester er overkommelige. Slutkunder og sammenslutninger af detailhandlere anførte, at der i de sidste to år ikke har været nogen ændring i prisoverkommeligheden af taksterne. I modsætning hertil har størstedelen af pakkeleveringsvirksomhederne, herunder de befordringspligtige virksomheder, et mere positivt syn og mener, at pakkeleveringstjenesternes prisoverkommelighed er blevet forbedret. Den samlede vurdering af høringssvarene tyder på, at taksterne generelt set er overkommelige. Kommissionen vil fortsat overvåge de takster, der opkræves af postbefordrende virksomheder, deres udvikling og prisoverkommelighed for brugerne, idet der også tages hensyn til den betydelige samlede mængdeændring i de seneste år. Indvirkning på grænseoverskridende pakkeleveringsniveauer og e-handel, herunder data om leveringsændringer Forordningen indeholder med sit begrænsede anvendelsesområde og sine begrænsede mål ingen bestemmelser, der direkte kan påvirke omfanget af grænseoverskridende pakkelevering i forbindelse med e-handel. Den øgede gennemsigtighed i grænseoverskridende takster kan bidrage til etableringen af nye små e-detailhandlere, samt at eksisterende små fysiske detailhandlere beslutter at sælge deres produkter online ved at afdække de bedste leveringsmuligheder blandt de 15 almindeligt anvendte pakkeleveringstjenester. Sidstnævnte omfatter også de mange små fysiske detailhandlere, som var tvunget til at finde alternative løsninger til at sælge deres produkter i forbindelse med covid-19-pandemien, navnlig i nedlukningsperioder. Når det drejer sig om leveringsomkostninger i forbindelse med e-handel, skal der skelnes mellem takster, som pakkeleveringsvirksomheder opkræver af e-detailhandlere, og beløb, som e-detailhandlere opkræver af deres slutkunder for levering. Forordningen har til formål at gøre visse takster, der opkræves af pakkeleveringsvirksomheder, mere overkommelige for privatpersoner gennem øget gennemsigtighed, men de takster, som detailhandleren forhandler, kan være meget forskellige. Det beløb, som slutkunden ender med at betale i en transaktion, vil i høj grad afhænge af detailhandlerens forretningsstrategi. En e-forhandler kan faktisk beslutte at tilbyde gratis forsendelse ved at dække leveringsomkostningerne (helt eller delvist) eller integrere leveringsomkostningerne (helt eller delvist) i produktets pris. Det samme kan være tilfældet med andre omkostninger i forbindelse med onlinesalg af produkter, f.eks. emballeringsomkostninger. Det er derfor ikke muligt at ekstrapolere de faktiske leveringsomkostninger fra slutkundens samlede pris. Dette gør det vanskeligt at vurdere, om forordningen har nogen indvirkning på de leveringsomkostninger, som slutkunderne betaler for de produkter, de køber online. Det kan dog være værd at undersøge, hvordan taksterne for pakkelevering i forbindelse med e-handel fastsættes. 4.3 Forbrugeroplysning I forordningen præciseres det, at for aftaler, der er omfattet af anvendelsesområdet for direktivet om forbrugerrettigheder , skal forbrugerne allerede forud for aftaleindgåelsen informeres af de erhvervsdrivende om mulighederne for grænseoverskridende levering, de gebyrer, som forbrugerne skal betale, og den erhvervsdrivendes klagebehandlingspolitikker. EU's regelsæt for forbrugerrettigheder er for nylig blevet revideret, hvilket har resulteret i følgende nye oplysninger, der er relevante for pakkelevering: ·I henhold til direktivet om bedre håndhævelse og modernisering af EU's forbrugerbeskyttelsesregler skal onlinemarkedspladsen udtrykkeligt nævne, hvordan forpligtelserne i forbindelse med aftalen deles mellem tredjeparter, der tilbyder varerne, og udbydere af onlinemarkedspladser (f.eks. hvilken erhvervsdrivende — tredjeparten eller onlinemarkedspladsen — der er ansvarlig for pakkelevering, håndtering af de returnerede varer, og hvor forbrugeren kan vende tilbage i tilfælde af problemer). ·Direktivet om anlæggelse af gruppesøgsmål til beskyttelse af forbrugernes kollektive interesser vil også gøre det muligt for godkendte organisationer/organer at anlægge kollektive søgsmål både for at bringe krænkelserne af forbrugernes rettigheder til ophør og for at opnå genopretning. Det er værd at bemærke, at selv om direktiv (EU) 2020/1828 om gruppesøgsmål, der har været gældende siden 2023, ikke nævner forordning 2018/644 blandt de retsakter, der er opført i bilag I til nævnte direktiv, har medlemsstaterne fortsat kompetence til at lade bestemmelserne i direktiv (EU) 2020/1828 finde anvendelse på områder ud over dem, der er nævnt i bilag I . 5 Fremskridt med andre initiativer til fuldførelse af det indre marked for pakkeleveringstjenester I henhold til forordningen skal fremskridt også vurderes med hensyn til andre initiativer, der er relevante for grænseoverskridende pakkelevering. I afsnittet nedenfor fremhæves den seneste udvikling, der påvirker grænseoverskridende pakkelevering. Digitalisering og e-handel Fjernelse af uberettigede grænseoverskridende hindringer for e-handel, forbedring af grænseoverskridende pakkeleveringstjenester, beskyttelse af onlinekunders rettigheder og fremme af grænseoverskridende adgang til onlineindhold er hjørnestenene i strategien for det digitale indre marked. Et nyt regelsæt for geoblokering trådte i kraft den 3. december 2018 . Selv om ovennævnte geoblokeringsforordning ikke regulerer grænseoverskridende pakkelevering, har den navnlig til formål at bekæmpe og tackle forskelsbehandling af forbrugere og virksomheder på grundlag af deres nationalitet, bopæl eller hjemsted, når de køber varer eller tjenesteydelser online i EU. Den 30. november 2020 offentliggjorde Kommissionen den første rapport om geoblokeringsforordningen, hvoraf det fremgik, at forbrugerne ofte har store forventninger til grænseoverskridende levering på tværs af det indre marked, hvilket hindres af afvisning eller manglende leveringsmuligheder for visse lande, herunder multinationale erhvervsdrivende. Den konkluderede, at indkøbsprocessen ofte standses i de afsluttende faser, fordi forhandleren ikke leverer til kundens land. Kun ét ud af tre grænseoverskridende indkøbsforsøg lykkedes i den seneste mystery shopping-øvelse . Dette skyldes især, at der fortsat er leveringsbegrænsninger i forbindelse med handel på tværs af grænserne. Sådanne restriktioner påvirker stadig mere end 50 % af indkøbsforsøgene, selv med multinationale erhvervsdrivende, der tilbyder forskellige nationale udgaver af deres websteder. Af disse grunde konkluderede Kommissionen bl.a., at den vil overvåge udviklingen af elementer, der påvirker de erhvervsdrivendes aktive grænseoverskridende engagement, herunder med hensyn til grænseoverskridende levering og/eller adgangen til innovative leveringstjenester for forbrugerne . Udvikling af standarder Kommissionens seneste standardiseringsanmodning blev vedtaget i 2016 og afsluttet i 2020. Flere standarder, der er udviklet siden da, har til formål at forbedre pakkeleveringstransaktionerne :

·En standard for måling af klager over beskadigede, forsinkede eller bortkomne pakker. Standarden lægger vægt på e-handel ved at behandle spørgsmålet om flere virksomheder for en forsendelse samt modtagerens rolle i forhold til den person, der har betalt for tjenesteydelsen. ·Standardisering af pakkebokse med digitale funktioner. Sådanne pakkebokse til hjemmebrug gør e-handelen mere brugervenlig. ·Grænseflader for grænseoverskridende pakker. Dette værktøj bidrager til e-handel ved at specificere informationsudvekslingen mellem e-handelsvirksomheden og den første logistikvirksomhed. Det vedrører både den fysiske mærkning og den elektroniske udveksling. ·Standardisering af kravene til elektroniske forhåndsdata i forbindelse med postoperationer. Dette værktøj vedrører data, der sendes, inden pakken rent faktisk ankommer, med angivelse af værdi, risikomateriale osv. Det fremmer interoperabiliteten mellem pakkeleveringsaktiviteter. En ny anmodning fra Kommissionen om standardisering af posttjenester er i øjeblikket under udarbejdelse. Interconnect 30 postvirksomheder, herunder størstedelen af de befordringspligtige virksomheder i EU, deltager i Interconnect-programmet, som International Post Corporation (IPC) har iværksat for at forbedre interoperabiliteten af grænseoverskridende pakkelevering. Deltagende befordringspligtige virksomheder har forpligtet sig til at modtage og omdele forsendelser fra hinanden i overensstemmelse med fælles aftalte standarder, der gør det muligt for dem at øge deres mængde af e-handelsleverancer. Interconnect registrerede rekordhøje niveauer for sporede grænseoverskridende pakker i 2020 . Dette skyldes til dels det covid-relaterede e-handelsboom, men afspejler også postvirksomhedernes og e-detailhandlernes stigende tillid. I 2018 lancerede IPC også en grænseoverskridende indkøbsplatform ("Dynamic Merchant Platform"), som gør det muligt for e-detailhandlere, navnlig SMV'er, at tilbyde deres kunder en bred vifte af (grænseoverskridende) postleveringsløsninger . Verdenspostforeningen Den betydelige vækst i pakker med oprindelse i lande uden for EU, navnlig de sydøstasiatiske lande, har medført en række vigtige handelsmæssige og politiske udfordringer for EU's virksomheder. De befordringspligtige postvirksomheder modtog nemlig fra den oprindelige postvirksomhed et alt for lavt vederlag ("terminalafgifter"), som hverken var relateret til indenlandsk porto eller faktiske leveringsomkostninger. Dette skabte markedsforvridninger i e-handelssektoren ved at gøre det muligt for e-handelsvirksomheder uden for EU at drage fordel af lavere leveringsomkostninger. Dette påvirkede især små europæiske e-detailhandlere. I 2019 blev vederlagsordningen på globalt plan inden for rammerne af Verdenspostforeningen revideret med indførelsen af en royaltysats, der ensidigt kunne besluttes af den modtagende befordringspligtige virksomhed og udgøre 70 % af taksten for indenlandske enkeltstykspakker (de såkaldte selvoplyste takster). Disse vil blive indført gradvist frem til 2025 (juli 2020 for USA). Desuden er den fritagelse for importmoms, der gælder for varer med en meget lille værdi på op til 22 EUR, blevet afskaffet pr. 1. juli 2021. Formålet hermed var at løse problemet med svig forårsaget af en tidligere misbrugt momsfritagelse for varer, der kommer fra lande uden for EU, hvilket resulterede i markedsforvridninger og skabte illoyal konkurrence . Disse ændringer vil føre til mere lige vilkår for pakkeleveringsvirksomheder og e-detailhandlere. 6 Konklusioner Forordningen har i sin nuværende form et begrænset anvendelsesområde og klart definerede mål. Den har fokus på enkeltstykspakker og ikke taksterne for masseleverancer i forbindelse med e-handel. Inden for sit anvendelsesområde og begrænsninger har forordningen i det store og hele nået sine vigtigste mål om at øge gennemsigtigheden af visse enkeltstykstakster og styrke myndighedstilsynet med den del af pakkeleveringsmarkedet, der falder ind under dens anvendelsesområde. Det er vigtigt at bemærke, at forordningens nye indberetningsforpligtelser har ført til en vis forbedring af den måde, hvorpå oplysninger og data er blevet indsamlet på tværs af medlemsstaterne. Dette bidrog til at styrke de nationale forvaltningsmyndigheders evne til at overvåge pakkemarkedet. Medlemsstaterne, de nationale forvaltningsmyndigheder og pakkeleveringsvirksomhederne har generelt opfyldt deres forpligtelser i henhold til forordningen. I indberetningsperioden udnyttede de nationale forvaltningsmyndigheder ikke deres sanktionsbeføjelser til at håndhæve forordningen. På dette stadium mener Kommissionen, at det er for tidligt at vurdere de direkte og indirekte virkninger af gennemførelsen af forordningen og overveje ændringer i denne henseende. Der er også brug for mere tid til at vurdere, hvordan forordningen interagerer med andre igangværende initiativer, der direkte eller indirekte kan behandle spørgsmål, der tages op i forordningen. Dette kunne omfatte en undersøgelse af, hvordan taksterne for pakkelevering fastsættes. Flere initiativer kan videreføres for at forbedre takstgennemsigtigheden og myndighedstilsynet: ·Sammenligneligheden af de data, der indsamles af de nationale forvaltningsmyndigheder, kan forbedres yderligere ved hjælp af mere vejledning fra Kommissionen i samarbejde med Gruppen af Europæiske Forvaltningsmyndigheder for Posttjenester. ·Kommissionen vil også fortsat overvåge de takster, der opkræves af postbefordrende virksomheder, deres udvikling og prisoverkommelighed for brugerne, og være opmærksom på alternative forretningsmodeller såsom dem, der trækker på den kollaborative økonomi og e-handelsplatforme, som kommer ind på pakkeleveringsmarkederne. Kommissionen vil ligeledes fortsat overvåge de erhvervsdrivendes samlede markedsføringspraksis og indvirkningen af denne praksis på de valg, der er tilgængelige for offentligheden i hele EU inden for rammerne af geoblokeringsforordningen. ·Kommissionen og de nationale forvaltningsmyndigheder bør fortsætte deres bestræbelser på at fremme Kommissionens webbaserede gennemsigtighedsværktøj og forbedre dets brugervenlighed, navnlig ved at påvise dets merværdi i forhold til andre prissammenligningsværktøjer, der i øjeblikket er til rådighed. Værktøjets begrænsninger bør anerkendes, da de offentliggjorte takster vedrører enkeltstykspakker uden rabatter, som kun gælder for en meget lille del af det samlede pakkeleveringsmarked og ikke for den bredere e-handelskontekst. Mulige forbedringer med henblik på at forbedre gennemsigtighedsværktøjet og bringe det mere i overensstemmelse med markedsrealiteterne vil blive drøftet med forbrugerrepræsentanter, virksomheder og nationale forvaltningsmyndigheder. ·Desuden bør der sikres overordnet sammenhæng med andre igangværende initiativer, såsom gennemførelsen af den europæiske digitale dagsorden og den europæiske grønne pagt. Kommissionen opfordrer Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg til at tage denne rapport til efterretning i henhold til forordningens artikel 11.



Bilag 1 Takstanalyse af pakker med track and trace-nummer på højst 1 og 2 kg Metodologi Taksttabellerne for pakker med track and trace-nummer på højst 1 og 2 kg er baseret på enkeltstykstakster, der blev offentliggjort i 2019, 2020 og 2021 på Kommissionens webværktøj til takstgennemsigtighed . Taksterne indberettes i euro og er eksklusive moms. For at undgå valutakurssvingninger, der påvirker trendberegningerne, er den kurs, som Den Europæiske Centralbank anvendte den 31. marts 2020, blevet anvendt til at omregne alle de takster, der var udtrykt i en anden valuta end euro, til euro i alle tre år. Da dataindsamlingsprocessen først startede i 2019, bemærker Kommissionen, at prisdatasættet for de tre år endnu ikke er helt stabilt. Der hersker navnlig en vis usikkerhed om, hvorvidt uoverensstemmelser skyldes den reelle udvikling i tendenserne eller problemer med dataindsamlingen (dvs. inkonsekvent dataindberetning fra leveringsvirksomheder eller ændringer i myndighedernes dataindsamlingspraksis). For at løse dette problem er datasættet blevet renset ved: 1) at fjerne pakkeprodukter, der ikke er blevet indberettet konsekvent i hvert af de tre år og 2) at fjerne pakkeproduktet fra en given leveringsvirksomhed, for hvilken der blev indberettet en unormalt lav pris i 2020/2021 sammenlignet med 2019. Disse tabeller bør derfor anvendes med den nødvendige forsigtighed og tage hensyn til disse begrænsninger. Pakke med track and trace-nummer på højst 1 kg (i EUR) Pakke med track and trace-nummer på højst 2 kg (i EUR) 2019 2020 2021 2021 i forhold til 2019 i % 2019 2020 2021 2021 i forhold til 2019 i % Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Østrig 4,8 13,9 4,8 13,9 4,8 13,9 0 % 0 % 4,8 13,9 4,8 13,9 4,8 13,9 0,2 % 0 % Belgien 5,7 30,5 5,7 30,5 5,7 30,5 0 % 0 % 5,7 30,5 5,7 30,5 5,7 30,5 0,0 % 0 % Kroatien 2,6 13,7 2,6 13,7 3,3 13,8 27 % 1 % 2,6 17,6 2,6 17,6 3,3 17,8 25,2 % 1 % Cypern 4,2 16,5 4,2 16,5 4,2 16,5 0 % 0 % 4,5 20,0 4,5 20,0 4,5 20,0 0,0 % 0 % Tjekkiet 4,0 15,3 4,7 15,3 4,7 15,3 18 % 0 % 4,0 16,5 4,7 16,5 4,7 16,5 17,1 % 0 % Danmark 8,0 21,0 10,2 22,1 8,0 20,4 0 % -3 % 8,6 30,0 10,2 31,1 8,6 29,5 0,0 % -2 % Estland 3,8 17,2 3,8 17,2 5,2 17,1 37 % -1 % 4,1 19,1 4,1 19,1 5,6 19,3 36,3 % 1 % Finland 4,8 27,0 4,8 27,2 4,8 20,6 0 % -24 % 4,8 26,8 4,8 27,2 4,8 20,6 0,0 % -23 % Frankrig 7,8 15,2 8,0 15,5 8,0 16,0 3 % 5 % 8,8 17,2 9,0 17,6 9,2 18,1 4,0 % 5 % Grækenland 2,6 22,4 2,6 22,4 3,0 22,1 15 % -1 % 3,1 26,1 3,1 26,3 3,5 26,6 12,9 % 2 % Ungarn 4,3 23,7 4,5 23,8 4,8 27,9 12 % 18 % 4,3 24,6 4,5 24,7 4,8 28,8 11,8 % 17 % Litauen 2,5 14,4 2,5 14,4 2,5 14,1 0 % -2 % 2,7 16,0 2,7 16,0 2,7 15,7 0,0 % -2 % Malta 9,0 13,9 9,0 13,9 9,0 13,9 0 % 0 % 9,0 16,4 9,0 16,4 9,0 16,4 0,0 % 0 % Nederlandene 7,0 16,8 7,3 17,0 7,3 16,8 4 % 0 % 7,0 16,8 7,3 17,0 7,3 16,8 4,3 % 0 % Polen 1,7 11,9 1,7 11,9 2,9 11,9 71 % 0 % 1,7 13,2 2,3 13,2 3,3 13,2 94,1 % 0 % Portugal 7,7 27,3 7,7 27,3 8,1 27,3 5 % 0 % 7,7 30,7 7,7 30,7 8,1 30,7 5,9 % 0 % Rumænien 11,5 1,4 11,9 1,4 11,4 -1 % 14,4 1,5 15,0 1,5 14,2 -1 % Slovakiet 3,9 16,7 3,9 16,7 3,9 16,7 0 % 0 % 3,9 18,7 3,9 18,7 3,9 18,7 0,0 % 0 % Slovenien 3,7 13,7 3,9 13,7 4,4 14,0 19 % 2 % 3,7 13,7 3,9 13,7 4,4 14,0 18,0 % 2 % Spanien 10,9 29,4 11,4 29,4 12,7 30,5 17 % 4 % 12,9 32,8 13,5 32,8 14,3 34,2 11,3 % 4 % Sverige 11,0 25,1 11,0 25,1 11,0 25,1 0 % 0 % 11,0 27,6 11,0 28,0 11,0 28,0 0,0 % 1 % Kilde: Data fra EU's takstgennemsigtighedsværktøj, der dækker 21 medlemsstater Der forelå ingen data for: ·Bulgarien, Irland, Letland: Den befordringspligtige virksomhed indberettede, at der ikke tilbydes pakker med track and trace-nummer på højst 1 og 2 kg. ·Tyskland: ingen indberetning af data. ·Italien: Den befordringspligtige virksomhed indberettede, at der ikke tilbydes pakker med track and trace-nummer på højst 1 og 2 kg. ·Luxembourg: Der foreligger ingen data for 2021.



Pakke med track and trace-nummer på højst 1 kg (i EUR) Pakke med track and trace-nummer på højst 2 kg (i EUR) 2019 2020 2021 2021 i forhold til 2019 i % 2019 2020 2021 2021 i forhold til 2019 i % Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Indenlandsk EØS Østrig 10,0 39,5 10,1 40,3 10,1 40,4 1 % 2 % 10,1 46,8 10,2 47,7 10,3 48,2 1 % 3 % Belgien 16,8 50,3 17,0 52,1 17,6 52,7 5 % 5 % 16,2 55,0 17,3 57,1 17,9 57,7 10 % 5 % Bulgarien 3,6 43,9 3,5 41,9 3,5 42,7 -2 % -3 % 4,2 48,3 3,8 46,2 3,8 47,4 -9 % -2 % Kroatien 5,2 27,7 5,4 28,6 5,4 33,2 3 % 20 % 5,7 32,3 5,8 35,5 5,8 39,8 3 % 23 % Cypern 7,2 41,4 7,2 41,7 7,2 41,6 0 % 0 % 7,2 70,2 7,2 76,6 7,2 76,3 0 % 9 % Tjekkiet 7,6 54,1 7,9 47,4 8,3 50,2 9 % -7 % 8,0 60,8 8,3 52,4 8,8 56,0 9 % -8 % Danmark 31,1 80,9 31,7 82,2 33,2 83,4 7 % 3 % 31,4 101,7 32,1 103,6 33,5 105,7 7 % 4 % Estland 8,0 72,3 8,3 74,3 8,7 77,0 10 % 7 % 10,3 88,6 9,5 135,8 9,9 87,8 -3 % -1 % Finland 38,7 85,0 39,9 89,8 41,9 93,0 8 % 9 % 39,7 98,9 40,9 107,0 43,0 111,2 8 % 12 % Frankrig 37,4 77,6 38,5 81,4 41,1 84,8 10 % 9 % 29,2 93,9 29,2 94,4 29,2 94,8 0 % 1 % Tyskland 3,5 14,3 4,1 16,9 4,1 16,5 17 % 16 % 3,7 14,9 4,1 17,4 4,2 14,9 13 % 0 % Grækenland 6,3 44,4 6,3 46,0 6,2 46,9 -1 % 6 % 7,1 62,6 7,1 64,6 7,0 65,0 -1 % 4 % Ungarn 6,2 35,2 6,2 37,0 6,7 35,9 7 % 2 % 6,7 43,1 6,8 45,5 7,3 42,0 10 % -2 % Irland 7,3 58,7 17,7 61,1 12,0 63,8 65 % 9 % 7,3 67,7 17,7 70,7 12,0 73,6 65 % 9 % Italien 22,5 43,7 23,1 45,1 23,9 47,1 6 % 8 % 24,0 52,4 24,7 54,1 25,5 56,5 6 % 8 % Letland 9,7 40,3 10,7 41,4 10,1 42,0 4 % 4 % 11,1 46,7 12,1 53,9 11,5 48,6 4 % 4 % Litauen 5,4 51,8 5,4 53,6 5,5 48,1 1 % -7 % 6,0 62,6 6,0 64,8 6,3 57,2 6 % -9 % Luxembourg 3,9 13,1 3,9 13,1 8,1 13,5 107 % 3 % 4,6 17,4 4,6 17,4 9,9 18,0 114 % 3 % Malta 5,8 53,3 1,9 49,8 1,9 45,5 -67 % -15 % 5,8 67,8 1,9 63,7 1,9 58,1 -67 % -14 % Nederlandene 19,1 48,2 19,5 48,9 19,9 50,3 4 % 4 % 17,0 43,8 17,4 44,4 17,6 46,3 3 % 6 % Polen 5,6 58,1 5,3 61,3 6,2 53,7 10 % -8 % 6,1 79,7 5,9 83,6 7,0 74,9 15 % -6 % Portugal 10,6 40,1 8,9 41,2 8,7 41,6 -18 % 4 % 12,6 71,4 10,6 56,0 10,4 55,8 -18 % -22 % Rumænien 10,2 49,6 10,2 51,5 10,7 53,0 5 % 7 % 8,6 62,6 8,8 60,5 9,5 65,8 10 % 5 % Slovakiet 6,6 69,7 7,0 74,3 6,4 72,7 -3 % 4 % 6,6 76,7 7,6 80,0 6,5 80,8 -3 % 5 % Slovenien 6,6 53,6 6,9 55,3 7,2 57,7 8 % 8 % 6,3 62,1 6,6 63,9 6,8 65,6 9 % 6 % Spanien 7,6 43,2 7,7 43,1 8,0 44,5 5 % 3 % 8,6 47,7 8,9 50,0 10,0 55,7 16 % 17 % Sverige 26,3 71,4 27,1 74,7 28,3 76,3 8 % 7 % 23,4 73,2 24,7 78,2 25,1 78,0 7 % 7 % Kilde: Data fra EU's takstgennemsigtighedsværktøj, der dækker alle medlemsstater. Begrænsninger: