KOMVII SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93) 646 endelig udg. 
Bruxelles, den 31.01.1994 
94/0011(COD) 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 
om tovbaneanlæg til offentlig persontransport 
(forelagt af Kommissionen) 
BEGRUNDELSE 
BEGRUNDELSE UD FRA NÆRHEDSPRINCIPPET 
a) Forslagets formål set i lyset af EFs forpligtelser 
Formålet er at sikre den frie omsætning med tovbaneanlæg og komponenter til tovbaneanlæg 
ved harmonisering af de enkelte landes forskrifter om sikkerhed og sundhedsbeskyttelse og at 
sikre beskyttelsen af brugerne. 
b) Hører den påtænkte handling under EFs enekompetence eller er der tale om en kompetence, 
som EF deler med medlemsstaterne? 
Handlingen hører under EFs enekompetence (det indre marked). 
c) Hvilke handlingsmuligheder har EF? 
EF kan enten benytte sig af EF-retsforskrifter eller af gensidig anerkendelse. 
Medlemsstaternes nationale lovgivninger om tovbaneanlæg bygger på forskellige 
sikkerhedsprincipper. Direktiv 90/531 foreskriver åbning af adgangen til offentlige kontrakter i 
denne sektor. 
d) Er det nødvendigt med ensartede forskrifter, eller er det tilstrækkeligt at opstille de generelle 
mål i et direktiv, der derefter gennemføres af medlemsstaterne? 
For tovbaneanlæggenes vedkommende har man valgt at foreslå et direktiv, der bygger på 
artikel 57, 66 og 100A i EF-traktaten. Harmoniseringen bliver total for så vidt angår 
markedsføringsaspekterne, hvis den frie omsætning ikke kan sikres med en mindre indgribende 
foranstaltning, der dog sikrer et højt beskyttelsesniveau i medlemsstaterne. For så vidt angår 
komponenterne bygger direktivet på principperne i resolutionen af 7. maj 1985 om en ny 
metode til teknisk harmonisering og standardisering. For så vidt angår komplette anlæg foreskriver 
direktivet med henblik på behovet for at åbne markederne og beskytte brugerne en EF-procedure 
for ibrugtagning (verifikation). I begge tilfælde er forskrifterne begrænset til at gælde væsentlige 
krav, idet gennemførelsesforanstaltningerne overlades til medlemsstaterne og de europæiske 
standardiseringsorganisationer. 
INDLEDNING 
1. Tovbaneanlæg til offentlig persontransport er i de medlemsstater, hvor de er almindelige, 
genstand for regulering med hensyn til sikkerhed ved ibrugtagning og drift samt med hensyn til 
miljøbeskyttelse og arealplanlægning. 
2. De nationale regler vedrører både komponenterne og systemet som helhed. De er som regel 
meget detaljerede og forpligtende med hensyn til midler, hvilket gør dem uforenelige. De 
indeholder således fremgangsmåder, som er særegne for den nationale industri, bygger på lokal 
skik og viden og rummer forskrifter om dimensioner og særlige anordninger samt i øvrigt 
særlige egenskaber, som i almindelighed gør dem modstridende fra land til land. 
3. Denne situation tvinger tovbaneproducenterne til at omdefinere deres udstyr for hver kontrakt 
og hindrer dermed, at der anvendes standardmateriel. På den måde skades deres konkurrenceevne, 
for i hvert enkelt tilfælde må de medregne ekstraomkostninger til undersøgelser, konstruktion 
og produktion, så de reelt udelukkes fra at byde på visse kontrakter. 
4. For brugerne, som i vid udstrækning kommer fra udlandet, slører denne situation 
sikkerhedsforanstaltningernes art og rækkevidde, navnlig med hensyn til driften. 
5. Af hensyn til almenvellet (sikkerheds-, sundheds- og miljøhensyn) stiller myndighederne særdeles 
strenge krav til tovbaneproducenter og tovbanedrivende. Derfor er det på overstående baggrund 
vanskeligt at forestille sig, hvordan der i EF skulle kunne etableres et virkelig åbent og 
konkurrencepræget marked, uden at der opstilles en fælles referenceramme på EF-plan. 
6. Det bør i øvrigt påpeges, at det i sin tid var tanken, at tovbaneanlæg til offentlig persontransport 
skulle være omfattet af bestemmelserne om hejse-, løfte- og transportmateriel. Det endte de 
dog med ikke at være, fordi foranstaltningerne i dette tilfælde overvejende vedrører brugerne, 
hvis behov der ikke uden videre kan tages højde for i bestemmelser, der vedrører sikkerhed på 
arbejdspladsen. 
Siden da har medlemsstaterne i Rådets drøftelser indføjet tovbaneanlæg til offentlig 
persontransport i anvendelsesområdet for direktiv 90/53 l/EØF om de udelukkede sektorer. 
MARKEDET 
7. De berørte anlæg kan opdeles i fem grupper: 
- skinne- eller vejbundne tovbaner 
- svævebaner 
- kabinelifte 
- stolelifte 
- træklifte. 
11987 så bestanden af anlæg i Europa sådan ud: 
Tabel 1: Tovbaneanlæg i Europa i 1987 n 
uaø 
Frankrig 
Italien 
Tyskland 
Spanien 
Forenede Kongerige 
Grækenland 
Nederlandene 
Belgien 
Portugal 
Danmark 
Luxembourg 
Irland 
EF 
Østrig 
Schweiz 
Tjekkoslovakiet 
Sverige 
Polen 
Jugoslavien 
Norge 
Finland 
Andre lande 
Europa uden for EF 
Europa i alt £kinne-/vej~ 
13 
25 
13 
10 
20 
3 
6 
90 
26 
51 
4 
1 
2 
3 
5 
3 
95 
185 Svævebaner 
56 
128 
27 
5 
3 
12 
1 
2 
1 
235 
64 
134 
5 
1 
2 
8 
5 
7 
226 
461 Kabinelifte 
134 
193 
24 
5 
4 
3 
1 
364 
59 
103 
5 
1 
2 
16 
4 
6 
196 
560 Stolelifte 
625 
399 
106 
72 
13 
10 
4 
3 
1 
1233 
508 
265 
40 
36 
17 
52 
28 
9 
40 
995 
2228 Træklifte 
3238 
2025 
1900 
216 
82 
28 
12 
15 
5 
2 
7523 
3371 
1730 
1709 
881 
420 
326 
313 
151 
216 
9117 
16640 lait 
4066 
2770 
2070 
308 
122 
56 
17 
21 
12 
2 
1 
9445 
4028 
2283 
1763 
920 
443 
405 
355 
160 
272 
10629 
20074 
Kilde: MOTOR IM SCHNEE 
8. Det skal bemærkes, at 70% af alle verdens tunge anlæg (skinne- eller vejbundne tovbaner, 
svævebaner og kabinelifte) findes i Europa. 
Producenterne er organiseret i IARM (International Association of Ropeways Manufacturers). 
Ifølge denne sammenslutning havde sektoren følgende struktur i 1990: 
Tabel 2: Tovbaneanlæg - sektorens struktur i 1990 i Europa 
LÀNP 
EP 
Østrig 
Schweiz 
: Antal virksomheder 
18 
9 
7 Omsætning 
mio. ECU 
ca.200 
ca. 100 
ca. 100 Beskæftigede 
ca. 1500 
ca. 1000 
ca. 1000 
Tovbaneproducenterne i Europa (inklusive Østrig og Schweiz) er verdens største. 
Det er vigtigt at være opmærksom på, at tovbaneproducenterne ikke er entreprenører, som 
udfører anlæg, der er projekteret af andre. Der er tale om industrivirksomheder, som selv 
sælger og udfører deres egne teknologier og deres egne produkter. 
9. I perioden 1986 til 1991 var dækningen for de største markeder i EF (Frankrig, Italien og 
Spanien) som det fremgår af tabel 3. 
Selvom tabellen er ufuldstændig, viser den hvor opdelt EFs marked er, og hovedårsagen hertil 
er reguleringen. En mere omfattende analyse af de vigtigste berørte lande (Schweiz, Tyskland 
og Østrig) er under udførelse. 
Uden for Europa ligger de store markeder i USA og Japan. 
Tabel 3 > 
Land 
Spanien 
86 
87 
88 
89 
90 
91 
Italien 
*86 
87 
88 
89 
90 
91 
**86-91 
Frankrig 
87 
88 
89 
90 
91 
92 progr Antal 
anlæg 
19 
15 
22 
8 
13 
7 
13 
16 
12 
20 
9 
13 
262 
91 
157 
134 
138 
79 
. 29 Beløb 
(valuta) 
mio. pesetas 
960 
900 
1280 
2539 
1066 
1487 
mio. lire 
32494 
18769 
26939 
56011 
27884 
19694 
uoplyst 
mio. francs 
800 
960 
700 
510 
525 
uoplyst Oprindelse 
F 
60% 
25% 
29% 
21% 
36% 
24% 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
100% 
0 
0 
0 
78% 1 
0 
10% 
7% 
3% 
11% 
26% 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0,6% 
0 
0 
11,5% 0 
40% 
65% 
63% 
76% 
53% 
45% 
9% 
17% 
4% 
7% 
4% 
48% 
1% 
0 
0 
0 
0 
8% S 
0 
0 
1% 
0 
0 
5% 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
24% 
7% 
2,5% Bemærkninger 
Spanien har ingen 
egen producent 
*Bolzano 
**Andre provinser 
Filial af en østrigsk 
producent 
1 østrigsk 
svævebane 
1 schweizisk 
skinne-/vejbunden 
tovbane 
Reguleringens og kontrollens formål 
10. Tovbaneanlæg er genstand for intensiv offentlig kontrol i medlemsstaterne med det formål at 
garantere passagererne en optimal sikkerhed i forhold til den tekniske viden. 
Alvorlige ulykker skyldes enten det egentlige transportsystem (tovbrud, afsporing, brud på 
ophængningsmekanisme) eller bæremasterne (brud på forankringsblok). Dette betyder, at 
anlæggenes sikkerhed i lige så høj grad beror på de leverede industriprodukter - komponenterne 
- som på den måde, hvorpå de samles, monteres på strækningen eller overvåges under driften. 
11. Derfor er det i reglen en specialiseret offentlig myndighed, der har ansvaret for at godkende 
materiellet og tovbanerne, inden de åbnes for offentligheden, og for at føre tilsyn med dem 
under driften. 
12. De komponentgodkendelser, som reglerne kræver, kan således ikke fås på forhånd, men skal 
altid søges i forbindelse med en bestemt ordre fra en bestemt kunde. For at kunne igangsætte 
godkendelsesproceduren for komponenterne i en type anlæg, skal man altså have en kontrakt 
om et bestemt anlæg, som myndighederne skal udtale sig om. 
Denne situation lægger tunge byrder på producenter fra andre lande, navnlig da 
godkendelsesproceduren i gennemsnit tager to år og indebærer store omkostninger. 
13. Endvidere kan den verifikationsprocedure, som reglerne kræver inden ibrugtagning og åbning 
for offentligheden, give problemer, som kan indebære, at visse komponenter eller tekniske 
løsninger ligefrem forkastes og altså må udskiftes. 
Sådanne eventualiteter kan være særdeles byrdefulde, navnlig for producenter fra andre lande, 
for hvem det kan være umuligt at lægge sig fast på bestemte leveringstider og at styre deres 
omkostninger. 
14. Dette medfører en næsten fuldstændig opsplitning af markedet både for komponenter og for 
hele anlæg. For at sikre den frie omsætning med varer og tjenester og bidrage til etableringen 
af et ægte indre marked på dette område, er Kommissionens indsats rettet mod at tilvejebringe 
vilkår, som gør det muligt at åbne adgangen til de nationale markeder. 
^ 
15. Som der står i EF-traktatens artikel 100 A, stk. 3, skal etableringen af det indre marked bygge 
på et højt beskyttelsesniveau inden for sundhed, sikkerhed, miljøbekyttelse og 
forbrugerbeskyttelse. 
Direktivforslaget sigter mod at sikre at sådant højt beskyttelsesniveau, ikke mindst ved at 
forbedre sikkerhedsniveauet i de medlemsstater, der endnu ikke har truffet foranstaltninger, der 
kan garantere et sådant højt niveau. 
I et område uden indre grænser må brugerne jo kunne stole på, at beskyttelsesniveauet ved 
tovbaneanlæg er højt og ensartet overalt i EF. 
16. Foruden konstruktionsbestemmelserne, som vedrører de tekniske egenskaber og teknologien i 
almindelighed, er der regler om overvågning af anlægget i drift. Disse regler skal garantere, at 
sikkerhedsniveauet er varigt til stede. Overvågningen under driften kan tage^form af løbende 
detektion, regelmæssig kontrol med korte mellemrum eller sæsonmæssig inspektion. 
Måden disse foranstaltninger gennemføres på, er ikke teknisk neutral over for de pågældende 
anlæg. Tværtimod: den afhænger af den anvendte teknologi og kan på sin side påvirke denne. 
Den kan være lovpligtig eller indeholdt i standarder og tekniske specifikationer. 
IC 
EF's indsats og nærhedsprincippet 
17. Ovenstående viser, at der er behov for en indsats fra EF's side, for at nå frem til gennemskueligt 
og åbent marked ikke alene i EF, men også inden for rammerne af EØS-aftalen. Der må tages 
flere hypoteser under overvejelse og herunder navnlig tænkes på til nærhedsprincippet. 
18. Den første mulighed er den gensidige anerkendelse af eksisterende regler. De pågældende 
regler er i almindelighed udformet, så de er forpligtende med hensyn til midler. Derfor er de 
uforenelige. Gensidig anerkendelse er altså ikke en mulighed, med mindre hver enkelt 
medlemsstat er villig til på sit territorium at tillade anlæg, som er konstrueret og opført og 
drives efter andre medlemsstaters regler. 
Denne mulighed er ikke realistisk, hverken politisk eller teknisk, for den ville give uløselige 
problemer med hensyn til både fortolkning og ansvarsplacering. 
19. En anden mulighed ville være, at de berørte parter gennemførte en frivillig standardisering, 
som i så fald kun kunne vedrøre komponenterne. Uden fælles kriterier i de nationale regler, 
ville sådanne standarder støde på de nationale reglers uforenelighed, selvom ordregiverne var 
forpligtet til at henvise til dem. 
Standardisering kan altså ikke i sig selv løse problemet. Der skal først fasdægges harmoniserede 
regler. 
20. På denne baggrund synes det nødvendigt at sigte mod et direktivforslag, som ikke blot skulle 
vedrøre komponenterne, men også anlæggene som helhed. Direktivet skulle indeholde de 
relevante bestemmelser om både konstruktion, opførelse, ibrugtagning og drift. 
Kun EF-bestemmelser kan sikre et virkelig åbent og konkurrencepræget marked for tovbaneanlæg. 
Som situationen er nu, må små virksomheder på grund af ressourcemangel ofte begrænse sig til 
deres nationale eller ligefrem lokale marked. Med EF-bestemmelser ville de få mulighed for at 
virke på hele EF-markedet på lige fod med de 3 - 4 store producenter. Dertil kommer, at en 
fælles en referenceramme på EF-plan kun kan gavne og styrke EF-industriens konkurrenceevne 
på de internationale markeder: de nordiske lande uden for EF, Nordamerika, Japan. Endelig 
vil EF-bestemmelser sikre, at de foranstaltninger, der er truffet af hensyn til de ofte udenlandske 
brugeres sikkerhed, ikke mindst reglerne for anlæggenes drift, er gennemskuelige og forståelige. 
På dette sidste punkt må det understreges, at direktivforslaget fastlægger medlemsstaternes 
forpligtelser i almindelige vendinger, mens valget af detaljerede bestemmelser overlades til 
dem selv. 
11 
Direktivforslagets indhold 
21. Ligesom det er tilfældet i de nugældende nationale bestemmelser, betragter også direktivforslaget 
systemet som en helhed. Dette indebærer, at der skal tages hensyn til det endelige resultat af 
sammenbygningen af komponenterne, som skal: 
- være relevante, dvs. anvendes inden for deres anvendelsesområde; 
- være kohærente, dvs. kompatible med deres omgivelser i anlægget; 
- være korrekt sammenbyggede som forudsætning for ibrugtagningstilladelse; 
- kontrolleres og overvåges, periodisk eller kontinuerligt, under driften. 
Dette betyder, at de ansvarlige myndigheder udøver deres kontrol på to niveauer: 
komponentniveauet, hvor de kritiske komponenter skal vurderes med henblik på deres 
sikkerhed i brug; 
- anlægsniveauet, hvor anlægget betragtes som helhed, og hvor kontrollen navnlig skal gøre 
de muligt at garantere brugernes sikkerhed og respekten for miljøet. 
22. Direktivforslaget bygger således på begreber, som er udviklet i forbindelse med den nye metode 
for direktiver om "markedsføring" og "fri vareomsætning". Det drejer sig om begreber som: 
væsentlige krav, harmoniserede standarder, sikkerhedsklausul, moduler for 
overensstemmelsesvurdering, bemyndigede organer osv. 
Her drejer det sig dog ikke om et direktiv om fri vareomsætning. Der er først og fremmest tale 
om et instrument, som skal muliggøre anvendelse af komponenter og anlæg. Denne anvendelse 
er nøje forbundet med muligheden for at åbne adgangen til at byde på kontrakter, som er 
underlagt regler, hvis formål er at varetage offentlighedens sikkerhed. Reglernes genstand er 
komplekse apparater og systemer, som har til formål at yde en offentlig service. Derfor er de 
ovenfor anførte begreber ikke tilstrækkelige; der må defineres en række nye analoge begreber, 
som kan gælde for hele systemer og deres drift. Dette gælder for eksempel med hensyn til 
innovation, verifikation af anlægget, ibrugtagning, kontrol under driften, tilvejebringelse af 
overensstemmelse, samarbejde mellem bemyndigede organer m.m. 
Uden sådanne bestemmelser er der risiko for, at at der går meget lang tid, før der reelt bliver 
åben adgang til at byde på kontrakter, selvom der findes europæiske standarder for komponenterne 
isoleret betragtet. 
23. På baggrund af ovenstående betragtninger er direktivets dispositive del struktureret i seks 
kapitler: 
12 
I. Almindelige bestemmelser 
Disse bestemmelser vedrører målsætningerne, anvendelsesområdet og definitionerne, de 
væsentlige krav samt bestemmelser om udvælgelse af kritiske komponenter. 
II. Sikkerhedskomponenter 
Her samles bestemmelser om komponenternes anvendelse, navnlig om europæiske 
specifikationer, inklusive standarder, de bemyndigede organers vurdering af 
overensstemmelse og deres samarbejde. 
III. Anlæg 
Dette kapitel er det mest specifikke. Det handler om fordeling roller og rettigheder 
mellem medlemsstater, ordregivere, producenter og bemyndigede organer. Det indeholder 
bestemmelser om innovationsproblemet, om verifikation inden ibrugtagning, om drift 
og om eventuel tilvejebringelse af overensstemmelse for anlæggene. 
De øvrige kapitler rummer ingen særlige afvigelser fra eksisterende direktiver: 
IV. Bemyndigede organer 
V. Udvalg 
VI. Afsluttende bestemmelser 
24. Kapitlerne i den dispositive del suppleres af otte bilag, som vedrører: 
I. Opbygningen af tovbaneanlæg til offentlig persontransport 
II. De væsentlige krav 
III. Sikkerhedsanalyse 
IV. EF-overensstemmelseserklæring for komponenter 
V. Overensstemmelsesvurdering for komponenter med valg af moduler 
VI. EF-overensstemmelseserklæring for anlæg 
VII. EF-verifikation af anlæg 
VIII. Minimumskriterier for bemyndigelse af organer 
13 
Forslag t i I 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RAPETS PIREKTIV 
om tovbaneanlæg til offentlig persontransport 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artiklerne 57, stk. 
2,66 og 100 A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen ,1 ^ 
2) 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg , og 
ud fra følgende betragtninger: 
Tovbaneanlæg til offentlig persontransport konstrueres, opføres, tages i brug og drives med det 
formål at betjene offentligheden; tovbaneanlæg består i meget vid udstrækning af tovbaner ved 
feriesteder i bjergene, og de omfatter skinne- eller vejbundne tovbaner, svævebaner, kabinelifte, 
stolelifte og træklifte; 
anlæggenes drift er knyttet til turismen, navnlig i bjergområder; de har stor betydning for de berørte 
regioners økonomi og betyder mere og mere for staternes handelsbalance; fra et teknisk synspunkt 
er tovbanesektoren endvidere knyttet til kapitalgodeindustrien og til bygge- og anlægssektoren; 
det påhviler medlemsstaterne at forvisse sig om sikkerheden ved tovbaneanlæg til offentlig 
persontransport under deres opførelse, ved ibrugtagningen og under driften; derudover har de 
sammen med lokale myndigheder ansvar vedrørende jordejendomsret, arealplanlægning og 
miljøbeskyttelse; medlemsstaternes nugældende regler udviser betydelige indbyrdes forskelle; de 
indeholder tekniske fremgangsmåder, som er særegne for den nationale industri, bygger på lokale 
sædvaner og lokal know-how; de rummer forskrifter om dimensioner og anordninger samt særlige 
egenskaber; denne situation tvinger tovbaneproducenterne til at omdefinere deres udstyr for hvert 
marked og hindrer udbud af standardløsninger; dette er til skade for producenternes konkurrenceevne; 
1) EFT 
2) EFT 
14 /i^ 
der bør derfor fastlægges væsentlige krav til tovbaneanlæg og disses komponenter på områderne 
sikkerhed, sundhed, miljøbeskyttelse og forbrugerbeskyttelse gældende for hele EF; uden sådanne 
fælles krav ville gensidig anerkendelse af regler både teknisk og politisk medføre uløselige problemer 
med hensyn til fortolkning og ansvarsplacering; endvidere kan standardisering alene ikke løse de 
problemer, der opstår, uden at der først er fastlagt en ramme i form af harmoniserede forskriftsmæssige 
krav; 
som hovedregel påhviler ansvaret for at godkende materiel og anlæg en specialiseret tjenestegren i 
den nationale administration; i nogle tilfælde kan komponenterne ikke godkendes på forhånd, men 
først i forbindelse med en bestemt ordre fra en bestemt kunde; endvidere kan den obligatoriske 
verifikation, inden anlægget tages i brug og åbnes for offentligheden, føre til afvisning af visse 
komponenter eller visse tekniske løsninger; sådanne eventualiteter medfører øgede omkostninger og 
forlængede byggeperioder og er overordentlig byrdefulde, især for producenter fra andre lande; 
også under driften er tovbaneanlæg underkastet streng overvågning fra de offentlige myndigheder; 
årsagerne til alvorlige ulykker skal søges enten i det egentlige transportsystem, i de faste anlæg, som 
bærer systemet, eller i den måde systemet drives og vedligeholdes på; 
på denne baggrund kan det konstateres, at anlæggenes sikkerhed i lige høj grad hviler på de industrielle 
leverancer og på den måde, hvorpå disse sammenføjes, monteres og overvåges på strækningen; 
dette understreger betydningen af at anlægge et helhedssyn på anlægget ved vurderingen af 
sikkerhedsniveauet og at fastlægge en fælles fremgangsmåde på EF-plan i forbindelse med 
kvalitetsgaranti; for på denne baggrund at give producenterne mulighed for at overvinde de 
vanskeligheder, som de i øjeblikket står over for, og for at give brugerne mulighed for at nyde deres 
fritid og bære sig ad på samme måde, uanset hvilken medlemsstat de har valgt at begive sig til, bør 
der udvikles et sæt krav og en række procedurer for kontrol og verifikation, som anvendes på 
ensartet måde overalt i EF; 
brugere fra alle EF-lande og fra andre lande skal have garanti for, at sikkerhedsniveauet er 
tilfredsstillende; dette krav gør det nødvendigt at fastlægge en række procedurer og en række 
undersøgelses-, kontrol- og verifikationsmetoder; disse metoder indebærer anvendelse af standardiseret 
teknisk udstyr, som skal indbygges i anlæggene; 
ifølge direktiv 85/337/EØF skal miljøvirkningerne af tovbaneanlæg vurderes, hvis sådanne projekter 
kan få væsentlig indvirkning på miljøet på grund af deres art, dimensioner eller placering; 
16 
tovbaneanlæg falder inden for anvendelsesområdet for Rådets direktiv 90/53 l/EØF af 17. september 
1990 om fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport 
og telekommunikation 3)> 
ordregiverne skal anføre de tekniske specifikationer i de generelle dokumenter eller i udbudsmaterialet 
i forbindelse med de enkelte kontrakter; de tekniske specifikationer skal fastlægges ved henvisning 
til europæiske specifikationer, når sådanne findes; en europæisk specifikation er en fælles teknisk 
specifikation, en europæisk teknisk godkendelse eller en national standard til gennemførelse af en 
europæisk standard; 
en harmoniseret europæisk standard udarbejdes af en europæisk standardiseringsorganisation, CEN, 
CENELEC eller ETSI, på baggrund af et mandat fra Kommissionen, og der offendiggøres henvisninger 
til sådanne standarder i De Europæiske Fællesskabers Tidende; 
findes der ikke europæiske specifikationer, skal de tekniske specifikationer så vidt muligt fastlægges 
ved henvisning til andre standarder, der anvendes i Fællesskabet; ordregiverne kan fastlægge de 
supplerende specifikationer, der er nødvendige for at udbygge de europæiske specifikationer eller de 
andre standarder; disse bestemmelser skal under alle omstændigheder gøre det muligt at sikre 
opfyldelsen af de på fællesskabsplan harmoniserede krav, som tovbaneanlæg til offentlig 
persontransport skal opfylde; 
EF har interesse i, at der findes et internationalt harmoniseringssystem, som er i stand til at frembringe 
standarder, der faktisk bruges af deltagerne i den internationale handel, og som lever op til EF-
politikkens krav; de europæiske standardiseringsorganisationer bør derfor videreføre deres samarbejde 
med de internationale standardiseringsorganisationer; 
i de generelle dokumenter eller i udbudsmaterialet i forbindelse med de enkelte kontrakter anfører 
ordregiverne de kontrol- og verifikationsprocedurer, som komponenterne og anlæggene vil blive 
underkastet; disse procedurer, skal, navnlig for komponenternes vedkommende, ligge inden for 
rammerne af Rådets resolution 90/C 10 af 21. december 1989 om en global metode for 
overensstemmelsesvurdering $) begrebet komponent omfatter materielle genstande, men også 
immaterielle genstande, som f.eks. programmel; procedurerne for vurdering af komponenternes 
overensstemmelse skal bygge på de moduler, som er fastlagt i Rådets afgørelse 90/683/EØF af 13. 
december 1990 5)for så vidt angår de sikkerhedsmæssigt afgørende komponenter bør der fastlægges 
principper og betingelser for anvendelse af kvalitetssikring i konstruktionsfasen; denne forholdsregel 
er nødvendig for at begunstige den almindelige udbredelse af kvalitetssikringssystemet i 
virksomhederne; 
3) EFT L 297 af 29. oktober 1990. 
4) EFT C 10 af 16. januar 1990. 
5) EFT L 380 af 31. december 1990. 
17/18 
det bør registreres, hvilke komponenter der er afgørende for et anlægs sikkerhed; dette gøres ved at 
underkaste projektet en metodisk sikkerhedsanalyse; 
de specifikationer, som fabrikanterne skal overholde i henhold til kontrakterne, fastlægger ordregiverne 
i udbudsmaterialet; de fastlægges navnlig for komponenterne og under henvisning til europæiske 
specifikationer, når det er tilfældet, skal komponenternes overensstemmelse hovedsagelig vurderes 
med henblik på deres anvendelsesområde og ikke kun med henblik på deres frie omsætning på 
EF-markedet; 
derfor er det ikke nødvendigt, at fabrikanten EF-mærker de komponenter, som er omfattet af dette 
direktiv; det er tilstrækkeligt, at fabrikanten afgiver en overensstemmelseserklæring på grundlag af 
en vurdering af overensstemmelsen, der er gennemført efter de af direktivet foreskrevne procedurer; 
dette berører ikke fabrikanternes forpligtelse til at EF-mærke visse komponenter for at attestere 
deres overensstemmelse med andre relevante EF-bestemmelser; 
medlemsstaternes ansvar for sikkerhed, sundhed og andre aspekter af de væsentlige krav skal 
anerkendes gennem en beskyttelsesklausul, hvori der er fastsat hensigtsmæssige EF-procedurer; 
det er nødvendigt at have en procedure for verifikation af anlæggene før ibrugtagning; denne 
verifikation bør give de ansvarlige myndigheder mulighed for at forvisse sig om, at de opnåede 
resultater i hver af faserne konstruktion, opførelse og ibrugtagning er i overensstemmelse med 
gældende bestemmelser; den bør endvidere give producenterne sikkerhed for ligebehandling i alle 
lande; derfor må der laves et modul med principper og betingelser for EF-verifikation af anlæggene; 
innovationer inden for tovbaneanlæg kan kun afprøves i fuld størrelse ved opførelse af et rigtigt 
anlæg; derfor må der tilvejebringes en procedure, som åbner mulighed for acceptable afvigelser, 
idet det samtidig sikres, at de væsentlige krav overholdes; 
eksisterende anlæg skal ikke nødvendigvis alle bringes i overensstemmelse med bestemmelserne for 
nye anlæg; dette kan dog vise sig nødvendigt, når der er konstateret et tilfælde af åbenlyst manglende 
sikkerhed; 
de bemyndigede organer med ansvar for overensstemmelsesvurdering, det være sig af komponenterne 
eller anlæggene, må samordne deres afgørelser så nøje som muligt, navnlig når der ikke findes 
europæiske specifikationer, og Kommissionen må tilse, at dette sker; 
en tilfredsstillende gennemførelse af de væsentlige krav, navnlig med hensyn til det samlede anlægs 
sikkerhed og den proceduremæssige samordning, forudsætter, at der nedsættes et særligt udvalg 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
19 
KAPITEL I: ALMINDELIGE BESTEMMELSER 
Artikel l 
1. Dette direktiv vedrører tov baneanlæg til offentlig persontransport. 
2. Ved tovbaneanlæg til offentlig persontransport forstås i direktivet udstyrsgoder, der består af 
flere ^omponenter, og som er konstrueret, fremstillet, monteret og taget i brug med det formål 
at drive offentlig persontransport. 
Med sådanne anlæg, opført i terrænet, uansporteres personer enten i køretøjer eller ved hjælp af 
trækanordninger, som er ophængt i og/eller trækkes af tove langs transportstrækningen. 
3. De berørte anlæg omfatter følgende transportmidler: 
a) Skinne- eller vejbundne tovbaner kører på hjul på skinner eller vejbane. 
b) Svævebaner har normalt dobbelt tov, hvilket vil sige, at de to kabiner er ophængt i et eller 
flere bæretove og trækkes af et eller flere træktove. 
c) Kabinelifte har normalt enkelt tov, hvilket vil sige, at et tov eller en tovgruppe både bærer 
og trækker kabinerne. Kabinerne bevæger sig kontinuert i én retning. 
d) Stolelifte har normalt fast ophængningsmekanisme. 
e) Træklifte er normalt det udstyr skisportssteder begynder med. 
4. Direktivet omfatter både anlæg og komponenter; det indeholder de nødvendige og tilstrækkelige 
harmoniseringsbestemmelser, som skal sikre, at de væsentlige krav, jf. artikel 3, som anlæggene 
og komponenterne er berørt af, overholdes. 
5. I direktivet forstås ved: 
• et anlæg: det samlede system, således som det er opført i terrænet, bestående af følgende 
delsystemer, som er nærmere beskrevet i bilag I: 
- infrastruktur 
- elektriske installationer og telekommunikation 
- mekaniske installationer 
- køretøjer 
- publikumsrettet udstyr 
- drift; 
20 
• en komponent: enhver enkeltdel, gruppe af dele, underenhed eller komplet enhed, som 
indgår i de delsystemer, der tilsammen udgør anlægget som anført i bilag I; 
• en sikkerhedskomponent: en komponent i anlægget, hvis svigt indebærer en risiko for 
personers sikkerhed, hvad enten der er tale om passagerer, medarbejdere eller tredjepersoner. 
Artikel 2 
Direktivet finder anvendelse i det omfang, det ikke strider mod relevante bestemmelser i andre 
EF-direktiver, navnlig hvor det drejer sig om europæiske specifikationer for komponenter, bortset 
fra tilfælde - og her drejer det sig navnlig om sikkerhedskomponenter - hvor opfyldelsen af dette 
direktivs væsentlige krav gør det nødvendigt at benytte europæiske specifikationer, som er specielt 
udformet med henblik herpå. 
Artikel 3 
1. Anlæg og komponenter, der er omfattet af direktivet, skal opfylde de væsentlige krav i bilag II. 
2. Om en komponent opfylder de relevante væsentlige krav fastslås på grundlag af de relevante 
europæiske specifikationer, når sådanne findes. 
3. I De Europæiske Fællesskabers Tidende offentliggøres der henvisninger til de europæiske 
specifikationer; disse er enten fælles tekniske specifikationer, europæiske tekniske godkendelser, 
jf. direktiv 90/53l/EØF, eller nationale standarder, hvortil harmoniserede europæiske standarder 
er blevet omsat. 
Medlemsstaterne offentliggør henvisninger til de nationale standarder, hvortil harmoniserede 
standarder er blevet omsat. 
4. Foreligger der ikke europæiske specifikationer, tilsender medlemsstaterne de andre medlemsstater 
og Kommissionen en fortegnelse over de dele af tekniske forskrifter, standarder og tekniske 
specifikationer, som er i anvendelse, og som har betydning for anvendelsen af de væsentlige 
krav, jf. dog artikel 17. 
5. Supplerende tekniske specifikationer, som er nødvendige ud over de europæiske specifikationer 
eller andre standarder, må ikke sætte opfyldelsen af de væsentlige krav på spil. 
21 
6. Finder en medlemsstat eller Kommissionen, at de i stk. 2 omhandlede europæiske specifikationer 
ikke fuldstændig opfylder de relevante væsentlige krav, jf. artikel 3, indbringer Kommissionen 
eller medlemsstaten sagen for det i artikel 18 omhandlede udvalg og redegør for årsagerne 
hertil. Udvalget afgiver en hasteudtalelse. 
På baggrund af udvalgets udtalelse og, hvis der er tale om harmoniserede standarder, efter 
høring af det udvalg, der er nedsat ved direktiv 83/189/EØF, underretter Kommissionen 
medlemsstaterne om, hvorvidt det er nødvendigt at trække den i stk. 3 omhandlede offentliggprelse 
af de pågældende europæiske specifikationer tilbage. N 
Artikel 4 
1. Anlæggene underkastes en sikkerhedsanalyse med det formål at sikre, at det projekterede 
anlæg, som det er placeret i omgivelserne, udformes og konstrueres på en sådan måde, at der 
opnås tilfredsstillende sikkerhedsforhold under de mest ugunstige omstændigheder. 
2. Sikkerhedsanalysen giver mulighed for at identificere anlæggets sikkerhedskomponenter, for 
hvilke bestemmelserne i kapitel II gælder. 
22 
KAPITEL II: SIKKERHEDSKOMPONENTER 
Artikel g 
Medlemsstaterne træffer alle hensigtsmæssige foranstaltninger til sikring af, at de af dette direktiv 
omfattede sikkerhedskomponenter: 
kun markedsføres, hvis de gør det muligt at opføre anlæg, som opfylder de væsentlige krav, jf. 
artikel 3 
benyttes inden for deres anvendelsesområde og efter deres bestemmelse og monteres og 
vedligeholdes hensigtsmæssigt. 
Artikel 6 
Medlemsstaterne må ikke på grundlag af dette direktiv forbyde, begrænse eller hindre markedsføring 
af sikkerhedskomponenter med henblik på anvendelse i et anlæg, når komponenterne opfylder 
direktivets bestemmelser. 
Artikel 7 
1. Sikkerhedskomponenter, som omhandlet i artikel 4, for hvilke der foreligger en EF-
overensstemmelseserklæring efter modellen i bilag IV, anser medlemsstaterne for at opfylde 
alle de bestemmelser i direktivet, der gælder for dem. 
2. EF-overensstemmelseserklæring udfærdiges af fabrikanten eller dennes i EF etablerede 
repræsentant på grundlag af modulerne i afgørelse 90/683/EØF, som anført i bilag V. 
3. Overensstemmelsesvurdering af en komponent gennemføres på anmodning af fabrikanten eller 
dennes i EF etablerede repræsentant af det i artikel 16 omhandlede bemyndigede organ, som 
han har udpeget hertil. 
4. Når sikkerhedskomponenterne er omfattet af andre fællesskabsdirektiver, der vedrører andre 
aspekter, angives det på EF-overenssteminelseserklæringen, at komponenterne ligeledes opfylder 
kravene i disse andre direktiver. 
5. Når hverken fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant har opfyldt de i 
overstående stykker nævnte forpligtelser, påhviler disse forpligtelser enhver, som markedsfører 
komponenten. De samme forpligtelser påhviler den, som samler komponenter eller dele af 
komponenter af forskellig oprindelse, eller som fremstiller komponenter til eget brug. 
23 
6. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 8 gælder følgende: 
a) Konstaterer en medlemsstat, at en EF-overensstemmelseserklæring er udfærdiget uretmæssigt, 
har fabrikanten eller dennes i EF etablerede repræsentant pligt til at bringe komponenten i 
overensstemmelse og bringe overtrædelsen til ophør på betingelser, som den pågældende 
medlemsstat fastsætter. 
b) Bringes komponenten ikke i overensstemmelse, skal medlemsstaten træffe alle nødvendige 
foranstaltninger for at begrænse eller forbyde, at komponenten markedsføres, eller sikre, at 
den trækkes tilbage fra markedet efter de procedurer, der er fastlagt i artikel 8. 
Artikel 8 
1. Såfremt en medlemsstat konstaterer en risiko for, at en markedsført komponent, for hvilken den 
i artikel 7, stk. 1, omhandlede EF-overensstemmelseserklæring foreligger, og som anvendes 
efter sin bestemmelse, sætter opfyldelsen af de i artikel 3 omhandlede væsentlige krav på spil, 
træffer den alle nødvendige foranstaltninger for at begrænse komponentens anvendelsesområde 
eller forbyde, at den anvendes overhovedet. 
Den pågældende medlemsstat underretter straks Kommissionen om de trufne foranstaltninger 
og anfører grundene til beslutningen, herunder navnlig om afvigelsen skyldes: 
a) at de væsentlige krav ikke er overholdt; 
b) at de i artikel 3, stk. 2-4, omhandlede europæiske specifikationer er anvendt forkert i 
tilfælde, hvor de hævdes anvendt; 
c) at de i artikel 3, stk. 2-4, omhandlede europæiske specifikationer er utilstrækkelige. 
2. Kommissionen holder hurtigst muligt samråd med de berørte parter. Hvis Kommissionen efter 
dette samråd konstaterer, at foranstaltningen er berettiget, giver den straks den medlemsstat, 
der har taget initiativet, og de øvrige medlemsstater underretning herom. Konstaterer Kommis­
sionen efter samrådet, at foranstaltningen er uberettiget, giver den straks den medlemsstat, der 
har taget initiativet, og fabrikanten eller dennes i EF etablerede repræsentant underretning 
herom. Hvis den i stk. 1 omhandlede beslutning er motiveret med en mangel ved de i artikel 3, 
stk. 2-4, omhandlede europæiske specifikationer, benyttes den fremgangsmåde, der er fastlagt i 
artikel 3, stk. 6. 
24 
3. Når en komponent, for hvilken den i artikel 7, stk. 1, omhandlede EF-overensstemmelseserklæring 
foreligger, viser sig at være afvigende, træffer den kompetente medlemsstat passende 
foranstaltninger over for den, der har udstedt erklæringen, og underretter Kommissionen og de 
øvrige medlemsstater herom. 
4. Kommissionen sørger for, at medlemsstaterne holdes underrettet om denne procedures forløb 
og resultater. 
25 
KAPITEL III: ANLÆG 
Artikel 9 
Det påhviler hver enkelt medlemsstat at give tilladelse til, at tovbaneanlæg til offentlig persontransport 
tages i brug inden for dens område. 
Med henblik herpå træffer medlemsstaterne alle fornødne foranstaltninger for at sikre, at de af 
direktivet omfattede anlæg ikke kan tages i brug, medmindre de er konstrueret, opført og anlagt 
således, at de relevante væsentlige krav er opfyldt. 
Artikel 10 
1. Medlemsstaterne må ikke på grundlag af dette direktiv forbyde, begrænse eller hindre at anlæg, 
som opfylder direktivets bestemmelser, opføres, tages i brug eller drives på deres område. 
2. En medlemsstat kan på sit område fravige stk. 1, hvis et anlæg, selvom det opfylder de 
væsentlige krav, helt eller delvis udviser nye konstruktions- eller udførelsesmæssige egenskaber, 
og hvis anlægget i øvrigt svarer til det i artikel 12, stk. 1, omhandlede tilfælde. Muligheden for 
fravigelse ophører, når betingelserne i samme artikels stk. 3 er opfyldt. 
Artikel 11 
1. Anlæg, for hvilke der foreligger en EF-overensstemmelseserklæring efter modellen i bilag VI, 
ledsaget af det tekniske dossier, jf. stk. 5, anser medlemsstaterne for at opfylde de relevante 
væsentlige krav, jf. artikel 3. 
2. EF-overensstemmelseserklæringen udfærdiges af ordregiveren eller dennes repræsentant på 
grundlag af den procedure for EF-verifikation, der er anvist i bilag VII. 
3. EF-verifikation gennemføres på anmodning af ordregiveren eller dennes repræsentant af det 
bemyndigede organ, jf. artikel 16, som han har udpeget hertil. 
26 
4. Opgaven for det bemyndigede organ, som skal foretage EF-verifikation af et anlæg, begynder 
med konstruktionsfasen og omfatter hele udførelsesfasen frem til og med godkendelsen forud 
for ibrugtagning af anlægget. 
5. Det bemyndigede organ skal oprette et teknisk dossier, som ledsager overensstem-
melseserklæringen. Det tekniske dossier skal indeholde alle nødvendige dokumenter om 
anlæggets egenskaber og i givet fald al dokumentation for komponenternes overensstemmelse. 
Det skal endvidere indeholde alle relevante oplysninger om betingelser for og begrænsninger af 
anvendelsen samt instruktioner om vedligeholdelse, løbende eller periodisk overvågning, 
regulering og pasning. 
Artikel 12 
1. Som undtagelse fra artikel 11, stk. 1, kan en medlemsstat tillade ibrugtagning af et anlæg, som 
helt eller delvis udviser nye konstruktions- eller udførelsesmæssige egenskaber; tilladelsen 
gives på grundlag af en foreløbig EF-verifikation, som attesterer, at anlægget opfylder de 
væsentlige krav. 
2. Det bemyndigede organ, som har gennemført EF-verifikationen, skal inden for rammerne af 
den i artikel 17 omhandlede samordning underrette sine partnere om verifikationens udfald og, 
hvis de anmoder om det, også om, hvordan de nye aspekter ved anlægget har fungeret i praksis. 
3. Medlemsstaterne kan kun tillade samme undtagelse for andre anlæg med den samme innovation 
i en periode på to år, efter at det første anlæg er taget i brug. 
Når denne periode er udløbet, skal det bemyndigede organ, som har gennemført den foreløbige 
EF-verifikation, indlede den i artikel 17 omhandlede samordningsprocedure for at gøre EF-
verifikationen endelig, så der kan udstedes en EF-overensstemmelseserklæring. 
Artikel 13 
1. Finder en medlemsstat, at et anlæg, for hvilket der foreligger en EF-overensstemmelseserklæring, 
ikke fuldt ud opfylder de i artikel 3 omhandlede væsentlige krav, kan den forlange, at der 
foretages supplerende verifikationer, inden den giver tilladelse til, at anlægget tages i brug på 
dens område. 
27 
2. Medlemsstaten underretter omgående Kommissionen om de forlangte supplerende verifikationer 
og redegør for grundene til, at de forlanges. Kommissionen indleder straks samord-
ningsproceduren, jf. artikel 17, som eventuelt kan føre til, at de europæiske specifikationer for 
anlæg, jf. artikel 3, stk.2, bliver ændret. 
Artikel 14 
Dette direktiv omfatter også større reparationer og ombygninger af eksisterende anlæg. 
Artikel 15 
1. Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger for at sikre, at anlæg, som direktivet 
gælder for, ikke kan forblive i drift, medmindre de vedligeholdes forsvarligt og benyttes efter 
deres bestemmelse under overholdelse af de væsentlige krav, jf. artikel 3. 
2. Konstaterer en medlemsstat, at et idriftværende anlæg befinder sig i en tilstand af åbenlyst 
manglende sikkerhed og udgør en fare for passagerer, medarbejdere eller tredjepersoner, træffer 
den omgående de fornødne foranstaltninger for at rette op på denne situation. 
28 
KAPITEL IV: BEMYNDIGEDE ORGANER 
Artikel lo 
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om, hvilke organer 
der har fået til opgave at gennemføre proceduren for overensstemmelsesvurdering, jf. artikel 7, 
og verifikationsproceduren, jf. artikel 11, og om hvert enkelt af organernes kompetenceområde. 
Kommissionen tildeler dem identifikationsnumre. I De Europæiske Fællesskabers Tidende 
offentliggør og ajourfører Kommissionen en fortegnelse over organerne og deres 
identifikationsnumre. 
2. Medlemsstaterne skal overholde de i bilag VIII anførte kriterier for bedømmelse af de organer, 
der skal bemyndiges. Organer, som opfylder bedømmelseskriterierne i de relevante 
harmoniserede standarder i serie EN 45.000, formodes at opfylde ovennævnte kriterier. 
3. En medlemsstat, som har bemyndiget et organ, skal trække bemyndigelsen tilbage, hvis den 
konstaterer, at det ikke længere opfylder kriterierne i bilag VIII. 
Artikel 17 
1. For at sikre en ensartet anvendelse af direktivet, herunder navnlig bilag V om 
overensstemmelsesvurdering af komponenter og bilag VII om EF-verifikation af anlæg, påser 
Kommissionen, at de i artikel 16 omhandlede bemyndigede organers afgørelser samordnes 
nøje, navnlig når der ikke findes europæiske specifikationer. 
2. Samordningsmøder mellem de bemyndigede organer aflioldes efter anmodning fra 
Kommissionen, det i artikel 18 omhandlede udvalg eller på deres eget initiativ. Kommissionen 
kan anmode den enkelte medlemsstat om at udpege et begrænset antal bemyndigede organer til 
at deltage i samordningsmøderne. 
3. Samordningsmødernes arbejde kan i givet fald føre til, at der udarbejdes europæiske 
specifikationer, som bl.a. skal anvise alle de operationer, der skal udføres for at konstatere, om 
komponenter eller anlæg er i overensstemmelse med direktivets bestemmelser. 
29 
KAPITEL V: UDVALG 
Artikel 18 
Kommissionen bistås af et udvalg af rådgivende karakter, der består af repræsentanter for 
medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand. 
Udvalget kan få forelagt ethvert spørgsmål i forbindelse med iværksættelsen og den praktiske 
gennemførelse af direktivet efter nedennævnte fremgangsmåde. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. 
Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under 
hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning. Udtalelsen 
optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning 
indføres i mødeprotokollen. 
Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, 
hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse. 
30 
KAPITEL VI: AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 
Artikel 19 
Enhver afgørelse i medfør af dette direktiv, hvorefter anvendelse af komponenter i et anlæg samt 
opførelse og ibrugtagning af et anlæg begrænses, skal begrundes nøje. Afgørelsen meddeles den 
berørte part så hurtigt som muligt med angivelse af de klagemuligheder og -frister, der gælder i den 
pågældende medlemsstat. 
Artikel 29 
1. Medlemsstaterne ændrer deres love og administrative bestemmelser således, at anvendelse af 
sikkerhedskomponenter og ibrugtagning og drift af anlæg, der er i overensstemmelse med dette 
direktiv, tillades senest den 31. december 1995. 
De underretter straks Kommissionen herom. 
2. Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en 
henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. 
De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
AriiteUl 
Dette direktiv træder i kraft på den 21. dag, efter at det er offentiigggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Parlamentets vegne På Rådets vegne 
Formand Formand 
31 
BILAG I: TOVBANEANLÆG TIL OFFENTLIG PERSONTRANSPORT 
OPBYGNING 
1 Infrastrukturanlæg 
1.1 Linjeføring, længde- og tværprofil, største hastighed, kapacitet 
1.2 Stationer (bygninger, adgangsarealer, garager, værksteder) 
1.3 Understøtningskonstruktioner 
1.4 Tove 
1.5 Fastholdelses-, forankrings- og opspændingsudstyr for tovene 
2 Strømforsyning og telekommunikation 
2.1 Strømforsyning 
2.2 Varetagne funktioner 
2.3 Betjenings- og kontrolanordninger 
2.4 Telekommunikation 
3 Mekaniske anordninger 
3.1 Driv systemer 
3.2 Bremser 
3.3 Styreskinner i stationer 
3.4 Mekanisk udstyr i stationerne 
3.5 Mekanisk udstyr på banen 
3.6 Særlige anordninger til redningssvævebaner 
4 Køretøjer 
4.1 Rullemekani smer 
4.2 Tovbefæstelses- og forbindelsesanordninger 
4.3 Passagerkabiner 
4.4 Forbindelse mellem rullekonsol og passagerkabine 
4.5 Bremsesystem 
5 Publikumsrettet udstyr 
5.1 Adgang og udgang (tælleapparater) 
5.2 Billetautomater, information 
5.3 Redningsudstyr 
5.4 Alarmudstyr 
6 Drift 
6.1 Personale 
6.2 Normal drift 
6.3 Drift under særlige omstændigheder 
6.4 Episoder og ulykker - redning 
6.5 Vedligeholdelse, tilsyn og prøvning 
32 
1. Emne 
I dette bilag defineres de væsentlige krav, der gælder for konstruktion, opførelse, ibrugtagning 
og drift af de af direktivet omfattede tovbaneanlæg til offentlig persontransport. 
2. Generelle krav 
2.1 Personsikkerhed 
Passagerers, medarbejderes og tredjepersoners sikkerhed er et helt grundlæggende krav til 
konstruktion, opførelse og drift af tovbaneanlæg til offentlig persontransport. 
2.2 Principper for integreret sikkerhed 
Ethvert tovbaneanlæg skal konstrueres, udføres og drives under overholdelse af følgende 
principper i den angivne rækkefølge: 
- Risikoen skal elimineres eller, hvis dette ikke er muligt, reduceres, ved at der 
træffes sådanne forholdsregler med hensyn til konstruktion og opførelse, at 
den hindres i at opstå. 
- Overfor risici, som ikke kan elimineres ved forholdsregler med hensyn til 
konstruktion og opførelse skal de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger 
defineres og indgå i projektet. 
- Endelig defineres og bekendtgøres de forsigtighedsregler, som må overholdes 
for at undgå risici, som ikke har kunnet elimineres fuldstændigt ved hjælp af 
ovenstående forholdsregler og foranstaltninger. 
2.3 Hensyntagen til eksterne faktorer 
Konstruktion, udførelse og drift af ethvert tovbaneanlæg skal afpasses efter terrænets art 
og terrænformerne, efter de risici, som de omgivende naturforhold indebærer, og efter 
nærhed til andre infrastrukturanlæg, foruden efter anlæggets kategori og type. Er der tale 
om anlæg, som kan få væsentlige virkninger for følsomme miljøer, f.eks. de særlige 
beskyttelsesområder, der er udpeget på grundlag af EF-retten, så må der først gives tilladelse, 
når der er foretaget en vurdering efter VVM-direktivets bestemmelser (85/337/EØF). 
33 
2.4 Dimensionering 
2.4.1 Anlægget og alle dets komponenter skal dimensioneres, konstrueres og udføres, så 
det med tilstrækkelig sikkerhed kan modstå påvirkninger, der kan forekomme i alle 
forudsigelige situationer, idet der tages hensyn til ydre påvirkninger, dynamiske 
kræfter, materialetræthedsfænomener, og under overholdelse af god teknisk praksis, 
navnlig for så vidt angår materialevalg. 
2.4.2 Anlægget skal endvidere, uden at der opstår personskader eller materielle skader, 
kunne modstå gentagne påvirkninger og forudsigelige fænomener, når de opstår, 
mens anlægget er ude af drift. 
2.5 Montering 
2.5.1 Komponenterne og anlægget skal konstrueres og være udført, således at de kan 
samles og placeres sikkerhedsmæssigt forsvarligt ved hjælp af egnede håndterings-
og løftemetoder. 
2.5.2 Komponenternes konstruktion eller, hvis dette ikke er muligt, angivelser på selve 
komponenterne skal sikre mod risici som følge af fejl under montering eller 
genmontering af dele. 
2.6 Anlæggets integritet 
2.6.1 De komponenter, der spiller en rolle for sikkerheden skal konstrueres, udføres og 
bruges på en sådan måde, at deres egen funktionelle integritet og/eller anlæggets 
sikkerhed, som defineret i sikkerhedsanalysen, jf. bilag III, garanteres under alle 
omstændigheder med en tilstrækkelig margen, således at det er overordentlig 
usandsynligt, at de svigter. 
2.6.2 Anlægget skal konstrueres, udføres og drives på en sådan måde, at ethvert svigt i 
en komponent, som kan tænkes at påvirke sikkerheden, også indirekte, gøres til 
genstand for et passende teknisk indgreb i tide. 
2.6.3 De i de foregående to afsnit omhandlede garantier skal være til stede i ethvert 
tidsrum mellem to planlagte verifikationer af den pågældende komponent. 
2.6.4 Der skal træffes forholdsregler til sikring af, at en eventuel brand i anlægget eller 
dets omgivelser ikke sætter personers sikkerhed på spil. 
2.6.5 Der skal træffes særlige foranstaltninger for at beskytte anlæg og personer mod 
følgerne af lynnedslag. 
34 
2.6.6 Anlægget skal konstrueres og udføres således, at indre og ydre støj- og vibrationsgener 
holdes inden for de foreskrevne grænseværdier. 
2.7 Sikkerhedsanordinger 
2.7.1 Enhver fejl, som opstår i anlægget, og som indebærer en risiko for svigt, der kan 
skade sikkerheden, skal detekteres og meldes, medmindre det er umuligt. Det 
samme gælder enhver normalt forudsigelig ydre begivenhed, som kan sætte 
sikkerheden på spil. 
2.7.2 Enhver fejlmelding eller sådan detektion af en ydre begivenhed skal behandles af 
en sikkerhedsanordning, hvis funktion er enten at standse anlægget automatisk 
inden for en passende tidsfrist eller omgående at advisere anlæggets personale ved 
hjælp af en passende alarm. 
2.7.3 Efter en standsning, som er fremkaldt af en sikkerhedsanordning må anlægget ikke 
kunne sættes i gang igen, uden at der er truffet de foranstaltninger, som situationen 
kræver. 
2.8 Vedligeholdelse 
Anlæggene skal konstrueres og udføres således, at vedligeholdelses- og 
reparationsoperationer og -procedurer kan gennemføres på sikkerhedsmæssigt forsvarlig 
vis, hvad enten de er normale eller ekstraordinære. 
3. Krav til infrastruktur 
3.1 Placering, længde- og tværprofil 
3.1.1 Anlægget skal konstrueres således, at det kan fungere sikkerhedsmæssigt forsvarligt 
under hensyntagen til terrænforholdene og forholdene i omgivelserne, til de 
atmosfæriske forhold og vejrforholdene, til hindringer i omgivelserne samt til 
konstruktioner i nærheden, så anlægget ikke er til gene eller fare for disse; dette 
krav skal anlægget opfylde under drift og vedligeholdelse samt redning af passagerer. 
3.1.2 Der skal sikres tilstrækkelig afstand til siden og i lodret plan mellem køretøjer, 
trækanordninger, spor, tove osv. samt til mulige hindringer under hensyntagen til 
toves, køretøjers og trækanordningers bevægelser i lodret plan, i længderetningen 
og sideværts med udgangspunkt i de mest muligt ugunstige driftsforhold. 
35 
3.2 Tove og ophængningsmekanismer 
3.2.1 Alle fornødne forholdsregler skal træffes for at eliminere risikoen for tovbrud, for 
at sikre, at tovene kan holde til de mest ekstreme belastninger, og at de hviler 
sikkert på deres bærepunkter, for at muliggøre overvågning af dem og for at hindre, 
at de afspores. 
3.2.2 Hvis ikke enhver risiko for afsporing af træktovet kan elimineres, skal der træffes 
foranstaltninger, som sikrer, at tovene kan bjærges og anlægget standses uden 
personskade. 
3.3 Stationer og understøningskonstruktioner 
3.3.1 Stationerne og understøtningskonstruktioneme skal projekteres, opføres og udstyres 
således, at de er stabile. De skal muliggøre sikker styring af tove og køretøjer, og 
de skal kunne vedligeholdes på sikkerhedsmæssigt forsvarlig måde, uanset hvilke 
driftsbetingelser der kan opstå. 
3.3.2 Stationerne skal være indrettet på en sådan måde, at trafikken kan forløbe sikkert. 
Køretøjernes og trækanordningernes bevægelser skal kunne forløbe uden risiko for 
personer. 
4. Krav vedrørende mekaniske og elektriske anlæg samt telekommunikation 
4.1 Mekaniske anlæg 
4.1.1 Drivsystemer 
Et tovbaneanlæg drives af en motor og en mekanisme, hvis ydeevne og muligheder 
er afpasset efter de forskellige driftshastigheder og -former. 
4.1.2 Nøddrivsystem 
Anlægget skal være udstyret med et nøddrivsystem, hvis energikilde er uafhængig 
af hovedmotorens. En sådan anordning er dog ikke obligatorisk, hvis dette er 
anført i sikkerhedsanalysen, hvad der normalt er tilfældet for træklifte. 
4.1.3 Bremser 
4.1.3.1 Anlægget skal kunne standses, når som helst det måtte være nødvendigt, 
og under de mest ugunstige belastningsforhold; friktionen mellem skive 
og tov skal være garanteret under driften. Bremselængden skal være så 
kort som hensynet til anlæggets sikkerhed tilsiger. 
36 
4.1.3.2 Hastighedsreduktionen skal ligge inden for et interval, som fastsættes, 
under hensyntagen personers at sikkerhed og komfort, og til at køretøjer, 
tove og øvrige anlægsdele skal reagere forsvarligt. 
4.1.3.3 Alle anlæg undtagen træklifte skal være udstyret med to eller flere 
bremsesystemer, som hver for sig kan bringe anlægget til standsning, og 
som er således samordnet, at et andet bremsesystem automatisk træder i 
funktion, når det idriftværendes effektivitet bliver utilstrækkelig. Det 
sidste bremsesystem skal virke direkte på drivskiven. 
4.1.3.4 Anlægget skal være udstyret med en effektiv standsnings- og 
blokeringsanordning, som forhindrer enhver fornyet igangsætning i utide. 
4.2 Betjeningsudstyr 
Betjeningsudstyret skal være konstrueret og udført på en sådan måde, at det er sikkert og 
pålideligt, og så det kan modstå normale driftspåvirkninger og ydre påvirkninger, f.eks. 
fugt, temperatur og elektronisk interferens, uden at fremkalde farlige situationer, selv i 
tilfælde af manøvrefejl. 
4.3 Kommunikationsudstyr 
Anlæggets personale skal til stadighed kunne stå i forbindelse indbyrdes ved hjælp af 
passende kommunikationsudstyr. 
5 Køretøjer 
5.1 Køretøjerne skal være konstrueret og udført på en sådan måde, at ingen kan falde ud af 
dem eller komme i fare under forudsigelige anvendelsesforhold. 
37 
5.2 Køretøjernes ophængningsmekanismer skal være dimensioneret og udført, så de ikke 
beskadiger tovet og ikke glider, selv under de mest ugunstige forhold. 
5.3 Dørene til lukkede køretøjer (kurve, kabiner, vogne) skal kunne være lukkede og låste 
under transporten. Køretøjernes gulv og vægge skal være konstrueret og udført, så de 
under alle omstændigheder kan modstå påvirkninger fra passagererne. 
5.4 Køretøjernes største højde over terræn skal være fastlagt under hensyn til anlæggets art, 
køretøjstypen og redningsmetoderne. 
5.5 Køretøjernes eller trækanordningernes maksimale hastighed, den mindste afstand mellem 
dem og deres ydeevne med hensyn til acceleration og opbremsning skal vælges, så der er 
taget hensyn til personers sikkerhed og transportanlæggets funktion. 
5.6 Hvis sikkerheden kræver, at der er en medarbejder til stede i køretøjet under driften, skal 
dette være udstyret således, at medarbejderen kan varetage sin opgave. 
5.7 Køretøjerne og navnlig deres ophængningsmekanisme skal være konstrueret og indrettet 
på en sådan måde, at medarbejdere kan udføre deres opgaver under overholdelse af gældende 
regler og forskrifter uden fare for deres sikkerhed. 
5.8 Er køretøjerne udstyret med en ophængningsmekanisme, som kan frakobles, skal alle 
fornødne forholdsregler træffes, således at det uden overlast for passagererne er muligt 
straks fra starten at standse et køretøj, som ikke er korrekt tilkoblet, og ved ankomsten at 
standse et køretøj som ikke er blevet frakoblet. 
38 
6. Publikumsrettet udstyr 
6.1 Stationernes adgangsarealer, cirkularionsarealer, parkeringsarealer samt på- og 
afstigningsarealer for passagererne skal tilrettelægges således, at sikkerheden ikke sættes 
på spil for personer, herunder eventuelt gangbesværede. 
6.2 På- og afstigningsperroner samt parkeringsarealer skal afskærmes, hvis der er risiko for 
fald. 
6.3 Publikumsrettet udstyr, som f.eks. anlæggenes ind- og udgange, tælleapparater, 
billetekspeditioner osv. skal udformes, så personers sikkerhed ikke sættes på spil. De skal 
endvidere udformes, så de letter børns adgang. 
7. Drift 
7.1 Sikkerhed under driften 
7.1.1 Alle fornødne foranstaltninger skal træffes for at sikre, for det første at anlægget 
anvendes efter sit formål og i overensstemmelse med de tekniske specifikationer og 
de fastlagte anvendelsesvilkår, og for det andet at forskrifterne vedrørende 
vedligeholdelse, overvågning og løbende eller periodisk kontrol, regulering, pasning, 
sikkerhed og anvendelse overholdes. 
7.1.2 Betjeningen af anlægget skal betros til personer med anerkendte kvalifikationer, og 
de materielle forudsætninger for, at de kan udføre deres funktioner under 
tilfredsstillende vilkår, skal være til stede. 
7.1.3 Alle dele af anlægget, herunder navnlig de dele, som publikum har adgang til, skal 
holdes i en sådan stand, at de ikke indebærer nogen særlig fare for personer. 
7.2 Sikkerhed ved standsning af anlægget 
7.2.1 Der skal træffes forholdsregler, som sikrer, at passagerer, i tilfælde af at anlægget 
standses og der ikke er mulighed for hurtigt at sætte det i gang igen, kan blive bragt 
til et sikkert sted inden for en rimelig tidsfrist under hensyn til anlæggets type og 
dets omgivelser, uanset hvor de er blevet blokeret og uden at deres eller 
hjælpepersonalets sikkerhed sættes på spil. 
7.2.2 1 et sådant tilfælde skal der i første række sigtes mod. at få bragt køretøjerne tilbage 
til en station på måder, som er fastlagt på forhånd, og idet sikkerheden garanteres 
ved passende forholdsregler. 
39 
Der skal være fastlagte procedurer for hurtigt at informere passagererne om 
situationen. 
7.2.3 Der skal tilvejebringes en evakueringsplan. Denne plan skal følges, hvis passagererne 
er nødt til at forlade køretøjerne på strækningen. Evakueringen skal foretages med 
de nødvendige midler under hensyntagen til anlæggets egenskaber og dets omgivelser. 
Disse midler skal kunne tilvejebringes hurtigst muligt under anlæggets drift. De 
skal gøre de muligt at varetage passagerernes sikkerhed, også hvor der måtte være 
tale om passagerer, som ikke selv kan deltage aktivt. 
7.3 Andre særlige sikkerhedsforanstaltninger 
7.3.1 Betjeningsposter og arbejdspladser 
Mobile elementer, der normalt er tilgængelige på stationerne, skal konstrueres, 
udføres og anvendes således, at risiko undgås, og hvis dette ikke er muligt, skal de 
udstyres med beskyttelsesanordninger, som forebygger enhver kontakt, der kan 
medføre ulykker. Disse anordninger må ikke være lette at fjerne eller gøre ineffektive. 
7.3.2 Risiko for fald 
Steder og områder, hvor der arbejdes, eller hvorfra der kan gribes ind i driften, 
også hvis det kun sker lejlighedsvis, samt adgangsveje til sådanne steder og områder 
skal udformes og indrettes på en sådan måde, at personer, der skal arbejde eller 
færdes på sådanne steder eller områder, ikke kan falde ned. Hvis denne indretning 
ikke er tilstrækkelig, skal aibejdsstedeme desuden udstyres med fastgørelsespunkter 
for udstyr til beskyttelse af enkeltpersoner mod fald. 
40 
fflHHIHWnHÉ9Hnp 
Alle tovbaneanlæg til offentlig persontransport skal gøres til genstand for en sikkerhedsanalyse for 
hver påtænkt driftsform; analysen skal gennemføres efter en anerkendt metode under hensyntagen 
til teknikkens udviklingsstade på dette område og til anlæggets kompleksitet. Dens formål er at 
sikre, at det projekterede anlæg, som det er placeret i omgivelserne, udformes og konstrueres på en 
sådan måde, at der opnås tilfredsstillende sikkerhedsforhold under de mest ugunstige omstændigheder. 
Analysen gælder navnlig sikkerhedsanordningerne og de systemer, som de sætter i gang; disse skal 
enten være fejlsikre eller således konstrueret, at sandsynligheden for svigt kan bedømmes eller, hvis 
dette ikke er muligt, at deres pålidelighedsniveau kan vurderes. Fejlsikkerhed indebærer, at en 
mangel eller et svigt af enhver tænkelig art i et hvilket som helst kredsløb eller element i anordningen 
ikke medfører noget, der betyder at systemets sikkerhed ikke opretholdes. 
På grundlag af sikkerhedsanalysen opstilles der en fortegnelse over risici og en liste over de i artikel 
4 omhandlede anlægskomponenter, hvis svigt udgør en risiko for personsikkerheden. Denne analyse 
skal vedlægges tilbudsmaterialet. 
41 
BILAG IV! KOMPONENTER 
EF-OVERENSSl^MMELSESERKLÆRING 
Når det skal dokumenteres, at de i direktivets artikel 4, stk. 2, omhandlede komponenter opfylder de 
væsentlige krav, der er omhandlet i direktivets artikel 3, stk. 1, er defineret i bilag II og gælder for 
for komponenterne, skal modellen i dette bilag følges. 
EF-overensstemmelseserklæringen og de dokumenter, der ledsager den, skal dateres og underskrives. 
Erklæringen skal affattes på samme sprog som instruktionsbogen. 
tø 
Erklæringen skal indeholde følgende elementer: 
henvisninger til direktivet; 
fabrikantens eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentants navn, firmanavn og fulde 
adresse. Er der tale om en repræsentant, anføres fabrikantens eller producentens firmanavn 
også; 
beskrivelse af komponenten (mærke, type osv.); 
angivelse af, hvilken procedure der er fulgt med henblik på erklæring af overensstemmelse 
(artikel 7); 
alle relevante beskrivelser vedrørende komponenten, herunder navnlig anvendelsesbetingelserne; 
navn og adresse på det eller de bemyndigede organer, som har været impliceret i den procedure, 
der er blevet fulgt for at konstatere overensstemmelsen, samt undersøgelsescertifikatets dato 
og, i givet fald, varigheden af og betingelserne for certifikatets gyldighed; 
i givet fald henvisning til de europæiske specifikationer; 
identifikation af underskriveren, der har fået fuldmagt til at forpligte fabrikanten eller dennes i 
Fælleskabet etablerede repræsentant. 
42 
BILAG V: KOMPONENTER 
OVERENSSTEMMELSES VURDERING 
1. Anvendelsesområde 
Til verifikationen af, at de i direktivets artikel 4 omhandlede komponenter opfylder de væsentlige 
krav, der er omhandlet i direktivets artikel 3, stk. 1, er defineret i bilag II og gælder for for 
komponenterne, anvendes bestemmelserne i dette bilag. Bilaget vedrører et bemyndiget 
organs/bemyndigede organers vurdering af, om en komponent isoleret set opfylder de tekniske 
specifikationer, som den skal opfylde. 
2. Procedurernes indhold 
Til vurderingsprocedurerne i konstruktionsfasen og produktionsfasen benytter de bemyndigede 
organer de moduler, der er defineret i Rådets afgørelse 90/683/EØF af 13. december 19901', 
således som anført i nedenstående oversigt. 
De løsninger, der er anført i oversigten, betragtes som ligeværdige og kan benyttes frit efter 
fabrikantens valg. 
1) EFT L 380 af 31.12.1990. 
43 
OVERENSSTEMMELSESVURDERING AF 
DE I ARTIKEL 4 OMHANDLEDE KOMPONENTER 
KONSTRUKTION FREMSTILLING 
(1) EF-typeafprøvning (la) Kvalitetssikring af 
Modul B produktionen 
Modul D 
(Ib) Produktverifikation 
Modul F 
(2) Fuld kvalitetssikring (2) Fuld kvalitetssikring 
Modul H Modul H* 
(3) Enhedsverifikation (3) Enhedsverifikation 
Modul G Modul G 
* Modul H benyttes med de anførte supplerende krav, indtil der eventuelt 
fremkommer særlige supplementer for kabelanlæg til de relevante standarder i 
EN 29 000-serien. 
44 
MODUL B: EF-TYPEAFPRØVING 
1. Dette modul beskriver den del af proceduren, hvorved et bemyndiget organ konstaterer og 
attesterer, at en prøve, som er repræsentativ for den pågældende produktion, opfylder de relevante 
krav i direktivet. 
2. Anmodning om EF-typeafprøvning indgives af fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede 
repræsentant til et bemyndiget organ efter eget valg. 
Anmodningen skal indeholde: 
- fabrikantens navn og adresse samt navn og adresse på fabrikantens repræsentant, hvis 
anmodningen indgives af denne; 
- en skriftlig erklæring om at samme anmodning ikke er indgivet til andre bemyndigede 
organer; 
- den tekniske dokumentation, jf. punkt 3. 
Ansøgeren stiller en prøve, som er repræsentativ for den pågældende produktion, og som i det 
følgende benævnes "type"10, til rådighed for det bemyndigede organ. Det bemyndigede organ 
kan anmode om yderligere prøveeksemplarer, såfremt dette er nødvendigt af hensyn til 
gennemførelsen af prøvningsprogrammet. 
3. Den tekniske dokumentation skal gøre det muligt at vurdere komponentens overensstemmelse 
med direktivets krav. I det omfang, det er nødvendigt for vurderingen, skal den omfatte 
komponentens konstruktion, fremstilling og funktion . 
* ) En type kan omfatte flere forskellige komponentvarianter, når blot forskellene mellem 
varianterne ikke berører sikkerhedsniveauet eller de øvrige krav til komponentens kvalitet. 
** ) I det omfang, det er nødvendigt for vurderingen, skal den indeholde: 
en almindelig beskrivelse af typen; 
- konstruktions- og produktionstegninger samt lister over komponenter, delmontager, 
kredsløb m.v.; 
- de nødvendige beskrivelser og forklaringer til forståelse af ovennævnte tegninger og lister 
samt af komponentens funktion; 
- en liste over de europæiske specifikationer, der er nævnt i artikel 3, og som helt eller delvis 
finder anvendelse, samt beskrivelser af de løsninger, der er valgt med henblik på at 
opfylde de væsentlige krav i de tilfælde, hvor de i artikel 3 nævnte europæiske 
specifikationer ikke er anvendt. 
- resultater af konstruktionsberegninger og kontrolundersøgelser m.v.; 
- prøverapporter. 
45 
4. Det bemyndigede organ: 
4.1 undersøger den tekniske dokumentation, kontrollerer, at typen er fremstillet i 
overensstemmelse med denne, og fastslår, hvilke elementer der er konstrueret i 
overensstemmelse med de relevante bestemmelser i de europæiske specifikationer, jf. 
artikel 3, samt hvilke elementer der er konstrueret, uden at de relevante bestemmelser i 
disse europæiske specifikationer er blevet anvendt; 
4.2 gennemfører eller lader gennemføre de nødvendige undersøgelser og prøvninger til kontrol 
af, om de relevante europæiske specifikationer rent faktisk er blevet anvendt i de tilfælde; 
4.3 aftaler med ansøgeren, hvor undersøgelserne og de nødvendige prøvninger skal gennemføres. 
5. Konstateres det, at typen opfylder direktivets bestemmelser, udsteder det bemyndigede organ 
en EF-typeafprøvningsattest til ansøgeren. Attesten skal indeholde fabrikantens navn og adresse, 
undersøgelsens resultater, betingelserne for dens gyldighed, gyldighedsperioden samt de 
nødvendige data til identificering af den godkendte type. 
En oversigt over de relevante dele af den tekniske dokumentation vedlægges attesten, og en 
kopi heraf opbevares af det bemyndigede organ. 
Afslår det bemyndigede organ at udstede en typeafprøvningsattest til fabrikanten, skal det give 
en detaljeret redegørelse for årsagerne hertil. 
Der fastlægges en klageprocedure. 
6. Ansøgeren skal underrette det bemyndigede organ, som opbevarer den tekniske dokumentation 
vedrørende EF-typeafprøvingen, om enhver ændring af den godkendte komponent; komponenten 
skal godkendes påny, hvis sådanne ændringer kan påvirke overensstemmelsen med de væsentlige 
krav eller de foreskrevne betingelser for anvendelse af komponenten. Denne tillægsgodkendelse 
gives i form af en tilføjelse til den oprindelige EF-typeafprøvningsattest. 
7. Hvert bemyndiget organ meddeler de øvrige bemyndigede organer relevante oplysninger om 
udstedte eller tilbagekaldte EF-typeafprøvningsattester og tillægsgodkendelser. 
8. De øvrige bemydigede organer kan indhente kopi af EF-typeafprøvningsattesterne og/eller 
tillægsgodkendelserne. Bilagene stilles til de øvrige bemyndigede organers rådighed. 
46 
9. Fabrikanten eller dennes repræsentant skal ud over den tekniske dokumentation tillige opbevare 
kopi af EF-typeafprøvningsattesten og eventuelle tillæg til denne i mindst ti år efter, at den 
sidste komponent er fremstillet. 
Er hverken fabrikanten eller dennes repræsentant etableret i fællesskabet, påhviler pligten til at 
fremlægge den tekniske dokumentation den person, som markedsfører komponenten i EF. 
47 
MODUL D: KVALITETSSIKRING AF PRODUKTIONEN 
ii 
1. Dette modul beskriver den del af proceduren, hvorved en fabrikant, der opfylder bestemmelserne 
i punkt 2, garanterer og erklærer, at de pågældende komponenter er i overensstemmelse med 
typen som beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten og opfylder de krav i direktivet, der gælder 
for dem. Fabrikanten udsteder en skriftlig overensstemmelseserklæring. 
2. Fabrikanten skal anvende et godkendt kvalitetsstyringssystem for produktion, gennemføre 
inspektion og prøvninger af de færdige komponenter som beskrevet i punkt 3 og er underlagt 
den i punkt 4 omhandlede overvågning. 
3. Kvalitetsstyringssystem 
3.1 Fabrikanten indsender en ansøgning om vurdering af kvalitetsstyringssystemet for de 
pågældende komponenter til et bemyndiget organ efter eget valg. 
Ansøgningen skal indeholde: 
- alle oplysninger der er relevante for det den planlagte komponentkategori; 
- dokumentationen vedrørende kvalitetsstyringssystemet; 
- i givet fald den tekniske dokumentation for den godkendte type og en kopi af EF-
typeafprøvningsattesten. 
3.2 Kvalitetsstyringssystemet skal sikre, at komponenterne er i overensstemmelse med typen 
som beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten samt med de relevante krav i direktivet. 
Alle de forhold, krav og bestemmelser, som fabrikanten har taget hensyn til. skal 
dokumenteres på en systematisk og overskuelig måde i en skriftlig redegørelse for 
forholdsregler, procedurer og instruktioner. Denne dokumentation vedrørende 
kvalitetsstyringssystemet skal sikre, at kvalitetsprogrammer, -planer, -manualer og -registre 
fortolkes ens. 
Redegørelsen skal navnlig indeholde en fyldestgørende beskrivelse af: 
- kvalitetsmålsætninger og organisationsstruktur samt ledelsens ansvar og beføjelser med 
hensyn til komponenternes kvalitet; 
- fremstillingsprocesser, teknikker vedrørende kvalitetskontrol og kvalitetssikring samt de 
systematiske fremgangsmåder og foranstaltninger, der vil blive anvendt: 
48 
- undersøgelser og prøvninger, der skal udføres før, under og efter fremstillingen, og den 
hyppighed hvormed dette sker; 
- kvalitetsregistre, herunder kontrolrapporter og prøvnings- og kalibreringsdata, rapporter 
over personalets kvalifikationer m.v; 
- overvågningsmidler, som gør det muligt at kontrollere, at den krævede komponentkvalitet 
opnås, og at kvalitetsstyringssystemet fungerer effektivt. 
3.3 Det bemyndigede organ vurderer kvalitetsstyringssystemet for at fastslå, om det opfylder 
kravene i punkt 3.2. Organet skal antage, at disse krav er opfyldt, hvis 
kvalitetsstyringssystemerne anvender den harmoniserede standard på området.*) 
Auditholdet skal mindst omfatte ét medlem, som har erfaring med at vurdere den pågældende 
komponentteknologi. Vurderingsprocessen skal omfatte et besøg på fabrikantens anlæg. 
Afgørelsen skal meddeles fabrikanten. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af 
undersøgelsen og den begrundede vurderingsafgørelse. 
3.4 Fabrikanten forpligter sig til at opfylde sine forpligtelser i henhold til 
kvalitetsstyringssystemet, således som det er godkendt, og til at vedligeholde det, således 
at det forbliver hensigtsmæssigt og effektivt. 
Fabrikanten eller dennes repræsentant underretter det bemyndigede organ, som har godkendt 
kvalitetsstyringssystemet, om enhver påtænkt ændring af kvalitetsstyringssystemet. 
Det bemyndigede organ vurderer de foreslåede ændringer og afgør, om det ændrede 
kvalitetsstyringssystem stadig opfylder de i punkt 3.2 omhandlede krav, eller om en fornyet 
vurdering er nødvendig. 
Afgørelsen meddeles fabrikanten. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersøgelsen 
og den begrundede vurderingsafgørelse. 
*) Denne harmoniserede standard er F-N 29 ()()<:, eventuelt suppleret med henblik på at tai;e 
hejjde for egenarten aide produkter, som den anvendes på. 
49 
4. Overvågning på det bemyndigede organs ansvar 
4.1 Formålet med overvågningen er at sikre, at fabrikanten fuldt ud opfylder sine forpligtelser 
i henhold til det godkendte kvalitetsstyringssystem. 
4.2 Fabrikanten skal give det bemyndigede organ adgang til at inspicere produktions-, inpektions-, 
prøvnings- og oplagringsfaciliteterne og give det alle nødvendige oplysninger, herunder: 
- dokumentation vedrørende kvalitetsstyringssystemet, 
- kvalitetsregistte, herunder kontrolrapporter, prøvnings- og kalibreringsdata, rapporter 
vedrørende personalets kvalifikationer m.v. 
4.3 Det bemyndigede organ skal gennemføre periodiske auditbesøg for at sikre, at fabrikanten 
vedligeholder og anvender kvalitetsstyringssystemet; det udsteder en auditrapport til 
fabrikanten. 
4.4 Det bemyndigede organ kan derudover aflægge uanmeldte besøg hos fabrikanten. Under 
disse besøg kan det foretage eller lade foretage prøvninger for om nødvendigt at kontrollere, 
om kvalitetsstyringssystemet fungerer hensigtsmæssigt. Det udsteder en besøgsrapport og 
i givet fald en prøvningsrapport til fabrikanten. 
5. I mindst ti år efter, at den sidste komponent er fremstillet, skal fabrikanten kunne forelægge de 
nationale myndigheder: 
- den i punkt 3.1, andet afsnit, andet led, omhandlede dokumentation, 
- de i punkt 3.4, andet afsnit, omhandlede ændringer, 
- de i punkt 3.4, fjerde afsnit, og punkt 4.3 og 4.4 omhandlede afgørelser og rapporter fra det 
bemyndigede organ. 
6. Hvert bemyndiget organ meddeler de øvrige bemyndigede organer relevante oplysninger om 
udstedte eller tilbagekaldte godkendelser af kvalitetssystemer. 
50 
MODUL F: PRODUKTVERIFIKATION 
1. Dette modul beskriver den procedure, hvorved fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede 
repræsentant kontrollerer og attesterer, at de komponenter, som bestemmelserne i punkt 3 er 
blevet anvendt på, er i overensstemmelse med typen som beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten 
og opfylder de relevante krav i direktivet. 
2. Fabrikanten træffer alle nødvendige foranstaltninger for, at fremstillingsprocessen sikrer, at 
komponenterne er i overensstemmelse med typen som beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten 
og med de relevante krav i direktivet. Fabrikanten udsteder en skriftlig 
overensstemmelseserklæring. 
3.a Det bemyndigede organ foretager de nødvendige undersøgelser og prøvninger for at verificere, 
at komponenterne er i overensstemmelse med direktivets krav; dette kan efter fabrikantens 
valg enten foregå ved kontrol og prøvning af hvert enkelt komponent som beskrevet i punkt 4, 
eller ved kontrol og prøvning af komponenterne på statistisk grundlag som beskrevet i punkt 5. 
Ib Fabrikanten eller dennes repræsentant opbevarer en kopi af overensstemmelseserklæringen i 
mindst ti år efter, at den sidste komponent er fremstillet. 
4. Verifikation ved kontrol og prøvning af hver enkelt komponent 
4.1 Alle komponenter undersøges enkeltvis, og der foretages de prøvninger, der er omhandlet 
i den (de) relevante europæiske specifikation(er), jf. artikel 3, for at verificere, at 
komponenterne er i overensstemmelse med typen som beskrevet i EF-
typeafprøvningsattesten og med de relevante krav i direktivet. 
4.2 Det bemyndigede organ anbringer eller lader anbringe sit identifikationssymbol på hver 
godkendt komponent og udsteder en skriftlig overensstemmelsesattest vedrørende de 
gennemførte prøvninger. 
4.3 Fabrikanten eller dennes repræsentant skal på opfordring kunne forevise de 
overensstemmelsesattester, der er udstedt af det bemyndigede organ. 
51 
Statistisk verifikation 
5.1 Fabrikanten fremlægger komponenterne i form af homogene partier og træffer alle 
nødvendige foranstaltninger for at sikre, at fremstillingsprocessen garanterer, at hvert parti 
er homogent. 
5.2 Alle komponenter skal foreligge til verifikation i fonn af homogene partier. Der udtages 
en tilfældig stikprøve af hvert parti. Komponenterne i stikprøven undersøges enkeltvis, og 
der foretages de prøvninger, der er omhandlet i den (de) relevante europæiske 
specifikation (er), jf. artikel 3, for at verificere, at produkterne er i overensstemmelse med 
de relevante krav i direktivet, og for at fastslå om partiet skal godkendes eller kasseres. 
5.3 Der anvendes følgende elementer under den statistiske procedure: 
De relevante elementer specificeres i de europæiske specifikationer, f.eks. den statistiske 
metode, der skal anvendes, prøveudtagningsplanen og dennes operationelle karakteristika 
osv. 
5.4 For så vidt angår godkendte partier skal det bemyndigede organ anbringe eller lade anbringe 
sit identifikationsmærke på hver enkelt komponent og udstede en skriftlig 
overensstemmelsesattest vedrørende de foretagne prøvninger. Alle komponenter i partiet 
kan indgå i tilbudsgivning undtagen de komponenter fra prøven, som ikke opfylder 
overensstemmelseskravene. 
Kasseres et parti, træffer det bemyndigede organ de nødvendige foranstaltninger til at 
forhindre, at det pågældende parti indgår i tilbudsgivning. Hvis der ofte må kasseres 
partier, kan det bemyndigede organ stille den statistiske verifikation i bero. 
Fabrikanten kan under fremstillingsprocessen på det bemyndigede organs ansvar anbringe 
dettes identifikationsmærke på komponenten. 
5.5 Fabrikanten eller dennes repræsentant skal på opfordring kunne forevise den 
overensstemmelsesattest, der er udstedt af det bemyndigede organ. 
52 
MODUL G: EF-ENHEDSVERIFIKATION 
1. Dette modul beskriver den procedure, hvorved fabrikanten garanterer og erklærer, at komponent, 
for hvilket der er udstedt den i punkt 2 omhandlede attest, er i overensstemmelse med de 
relevante krav i direktivet. Fabrikanten udsteder en overensstemmelseserklæring. 
2. Det bemyndigede organ undersøger og godkender komponenten og gennemfører de fornødne 
prøvninger, der er omhandlet i den (de) relevante europæiske specifikation(er), jf. artikel 3, for 
at verificere, at den er i overensstemmelse med de relevante krav i direktivet. 
Det bemyndigede organ anbringer eller lader anbringe sit identifikationssymbol på den godkendte 
komponent og udsteder en skriftlig overensstemmelsesattest vedrørende de gennemførte 
prøvninger. 
3. Den tekniske dokumentation skal gøre det muligt at vurdere komponentens overensstemmelse 
med direktivets krav og at forstå dens konstruktion, fremstilling og funktion. 
Den tekniske dokumentation skal indeholde følgende oplysninger, for så vidt de er relevante 
for vurderingen: 
- en almindelig beskrivelse af typen eller enkeltkomponenten; 
- konstruktions- og produktionstegninger samt lister over komponenter, delmontager, kredsløb 
m.v.; 
- de nødvendige beskrivelser og forklaringer til forståelse af ovennævnte tegninger og lister 
samt af komponentens funktion; 
- en liste over de anvendte europæiske specifikationer, jf. artikel 3; 
- resultater af konstruktionsberegninger og undersøgelser m.v.; 
- prøverapporter. 
53 
MODUL H: FULD KVALITETSSIKRING 
1. Dette modul beskriver den del af proceduren, hvorved fabrikanten, der opfylder bestemmelserne 
i punkt 2, garanterer og erklærer, at de pågældende komponenter opfylder de relevante krav i 
direktivet. Fabrikanten udsteder en skriftlig overensstemmelseserklæring. 
2. Fabrikanten anvender et godkendt kvalitetsstyringssystem for konstruktion og fremstilling samt 
endelig komponentkontrol og prøvning som beskrevet i punkt 3 og er underlagt den i punkt 4 
omhandlede kontrol. 
3 Kvalitetsstyringssystem 
3.1. Fabrikanten indsender en ansøgning om vurdering af sit kvalitetsstyringssystem til et 
bemyndiget organ. 
Ansøgningen skal indeholde: 
- alle oplysninger der er relevante for det den planlagte komponentkategori; 
- dokumentationen vedrørende kvalitetsstyringssystemet; 
3.2 Kvalitetsstyringssystemet skal sikre, at komponenterne opfylder de relevante krav i 
direktivet. 
Alle de forhold, krav og bestemmelser, som fabrikanten har taget hensyn til, skal 
dokumenteres på en systematisk og overskuelig måde i en skriftlig redegørelse for 
forholdsregler, procedurer og instruktioner. Denne dokumentation for 
kvalitetsstyringssystemet skal sikre, at kvalitetspolitik og -procedurer, såsom 
kvalitetsprogrammer, -planer, -manualer og -registre fortolkes ens. 
Redegørelsen skal navnlig indeholde en fyldestgørende beskrivelse af: 
- kvalitetsmålsætninger og organisationsstruktur samt ledelsens ansvar og beføjelser med 
hensyn til konstruktionens og komponenternes kvalitet; 
- de tekniske konstruktionsspecifikationer, herunder europæiske specifikationer, der vil 
blive anvendt; 
- de teknikker til konstruktionskontrol og -verifikation samt de processer og systematiske 
foranstaltninger, der vil blive anvendt ved konstruktionen af komponenterne, for så vidt 
angår den pågældende kategori af komponenter; 
54 
- de tilsvarende teknikker for fremstilling, kvalitetskontrol og kvalitetssikring samt de 
systematiske fremgangsmåder og foranstaltninger, der vil blive anvendt; 
- kontrol og prøvninger, der skal udføres før, under og efter fremstillingen, og den hyppighed 
hvormed dette sker; 
- kvalitetsregistre, herunder kontrolrapporter og prøvnings- og kalibreringsdata, rapporter 
over personalets kvalifikationer m.v; 
- midler til verifikation af, at den tilsigtede konstruktions- og komponentkvalitet opnås, 
og at kvalitetsstyringssystemet fungerer effektivt. 
3.3 Det bemyndigede organ vurderer kvalitetsstyringssystemet for at fastslå, om det opfylder 
kravene i punkt 3.2. Organet skal antage, at disse krav er opfyldt, hvis 
kvalitetsstyringssystemerne anvender den relevante harmoniserede standard *> 
Auditholdet skal mindst omfatte ét medlem, som har erfaring med at vurdere den pågældende 
teknologi. Vurderingsprocessen skal omfatte et besøg på fabrikantens anlæg. 
Afgørelsen skal meddeles fabrikanten. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af 
undersøgelsen og den begrundede vurderingsafgørelse. 
3.4 Fabrikanten forpligter sig til at opfylde sine forpligtelser i henhold til 
kvalitetsstyringssystemet, således som det er godkendt, og til at vedligeholde det, således 
at det forbliver hensigtsmæssigt og effektivt. 
Fabrikanten eller dennes repræsentant underretter det bemyndigede organ, som har godkendt 
kvalitetsstyringssystemet, om enhver påtænkt ændring af dette. 
Det bemyndigede organ vurderer de foreslåede ændringer og afgør, om det ændrede 
kvalitetsstyringssystem stadig opfylder de i punkt 3.2 omhandlede krav, eller om en fornyet 
vurdering er nødvendig. 
Afgørelsen meddeles fabrikanten. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersøgelsen 
og den begrundede vurderingsafgørelse. 
O Denne harmoniserede standard er EN 29 001, eventuelt suppleret med henblik på at tage 
højde for egenarten af de produkter, som den anvendes på. 
55 
4. EF-kontrol på det bemyndigede organs ansvar 
4.1 Formålet med kontrollen er at sikre, at fabrikanten fuldt ud opfylder sine forpligtelser i 
henhold til det godkendte kvalitetsstyringssystem. 
4.2 Fabrikanten skal give det bemyndigede organ adgang til at inspicere konstruktions-, 
produktions-, kontrol- og prøvnings- samt oplagringsfaciliteterne og give det alle nødvendige 
oplysninger, herunder: 
- dokumentation vedrørende kvalitetsstyringssystemet, 
- kvalitetsregistre i henhold til konstruktionsdelen i kvalitetsstyringssystemet herunder 
IL resultater af analyser, beregninger, prøvninger m.v. 
- kvalitetsregistre i henhold til produktionsdelen i kvalitetsstyringssy^met, herunder 
kontrolrapporter samt prøvnings- og kalibreringsdata, rapporter vedrørende personalets 
kvalifikationer m.v. 
4.3 Det bemyndigede organ skal gennemføre periodiske audit for at sikre, at fabrikanten 
vedligeholder og anvender kvalitetsstyringssystemet; det udsteder en auditrapport til 
fabrikanten. 
4.4 Det bemyndigede organ kan derudover aflægge uanmeldte besøg hos fabrikanten. Under 
disse besøg kan det bemyndigede organ om nødvendigt foretage eller lade foretage prøvninger 
for at verificere, at kvalitetsstyringssystemet fungerer tilfredsstillende. Det udsteder en 
besøgsrapport og i givet fald en prøvningsrapport til fabrikanten. 
5. I mindst ti år efter, at den sidste komponent er fremstillet, skal fabrikanten kunne forelægge de 
nationale myndigheder: 
- den i punkt 3.1, andet afsnit, andet led, omhandlede dokumentation, 
- de i punkt 3.4, andet afsnit, omhandlede ændringer, 
- de i punkt 3.4, fjerde afsnit, og punkt 4.3 og 4.4 omhandlede afgørelser og rapporter fra det 
bemyndigede organ. 
6. Hvert bemyndiget organ meddeler de øvrige bemyndigede organer relevante oplysninger om 
udstedte eller tilbagekaldte godkendelser af kvalitetsstyringssystemer. 
56 
7. Supplerende krav*) 
Konstruktionsprøvning 
7.1 Fabrikanten indgiver anmodning om afprøvning af konstruktionen til et bemyndiget organ. 
7.2 Anmodningen skal gøre det muligt at forstå komponentens konstruktion, fremstilling og 
funktion samt gøre det muligt at vurdere overensstemmelsen med direktivets krav. 
Den skal omfatte: 
- de tekniske konstruktionsspecifikationer, herunder tekniske specifikationer, der er 
anvendt, 
- det nødvendige materiale for at bevise, at de er fyldestgørende. Dette støttemateriale 
skal omfatte resultaterne af prøvninger, som er udført af fabrikantens laboratorium eller 
for hans regning. 
7.3 Det bemyndigede organ undersøger anmodningen, og hvis konstruktionen opfylder de 
bestemmelser i direktivet, der gælder for den, udsteder det en EF-
konstruktionsafprøvningsattest til ansøgeren. Attesten skal indeholde undersøgelsens 
resultater, betingelserne for dens gyldighed samt de nødvendige data til identificering af 
den godkendte konstruktion og i givet fald en beskrivelse af komponentens funktion. 
7.4 Ansøgeren skal holde det bemyndigede organ, som har udstedt EF-
konstruktionsafprøvningsattesten, underrettet om enhver ændring af den godkendte 
konstruktion. Ændres den godkendte konstruktion, skal ændringerne godkendes af det 
bemyndigede organ, som har udstedt EF-konstruktionsafprøvningsattesten, hvis sådanne 
ændringer kan påvirke overensstemmelsen med de væsentlige krav i direktivet eller de 
foreskrevne betingelser for anvendelse af komponenten. Denne tillægsgodkendelse gives 
i form af en tilføjelse til EF-konstruktionsafprøvningsattesten. 
7.5 De bemyndigede organer skal meddele de øvrige bemyndigede organer relevante oplysninger 
om: 
- udstedte EF-konstruktionsafprøvningsattester og tillægsgodkendelser, 
- tilbagekaldte EF-konstruktionsafprøvningsattester og tillægsgodkendelser. 
* ) Kan ændres efter a»ndring af de relevante standarder i FN 2C) 000-serien med henblik på at 
tage højde for de sanegne karakteristika ved kabelankvg. 
57 
BILAG VI: ANLÆG - EF-OVERENSSTEMMELSESERKLÆKING 
EF-overensstemmelseserklæringen og de dokumenter, der ledsager den, skal dateres og underskrives. 
Erklæringen skal affattes på samme sprog som det tekniske dossier og indeholde følgende elementer: 
Henvisninger til direktivet. 
Navn og adresse på ordregiveren eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant. (Angiv 
firmanavn og fulde adresse. Er der tale om en repræsentant, anføres ordregiverens firmanavn 
også.) 
Beskrivelse af anlægget. 
Navn og adresse på det bemyndigede organ, som har foretaget den i artikel 11 omhandlede 
EF-verifikation. 
Henvisninger til dokumenterne i det tekniske dossier. 
Alle relevante bestemmelse, hvad enten de er foreløbige eller endelige, som anlægget skal 
overholde, herunder i givet fald begrænsninger eller betingelser for driften. 
Hvis EF-erklæringen er foreløbig angives dens gyldighedsperiode. 
Underskriverens identitet. 
58 
BILAG VU: ANLÆG - EF-VERIFIKATION 
1. EF-verifikationen er den procedure, hvorved et bemyndiget organ efter anmodning fra 
ordregiveren eller dennes repræsentant i EF verificerer og kontrollerer, at et anlæg er: 
- færdigopført, 
- i overensstemmelse med projektet, 
- i overensstemmelse med direktivets bestemmelser, 
- i overensstemmelse med andre gældende regler under hensyntagen til EF-traktaten, og at 
det efter det bemyndigede organs opfattelse kan tages i brug. 
2. Verifikationen af anlægget finder sted i følgende etaper: 
samlet projekt, 
- anlæggets opførelse, herunder navnlig anlægsarbejdets udførelse, monteringen af 
komponenterne og justeringen af helheden, 
- overtagelsesprøvning af anlægget. 
3. Det bemyndigede organ, der er ansvarligt for EF- verifikationen udsteder en 
overensstemmelsesattest til ordregiveren, som derefter udfærdiger EF-
overensstemmelseserklæringen; denne fremsendes til tilsynsmyndigheden i den medlemsstat, 
hvor anlægget er opført og/eller drives. 
4. Det tekniske dossier, der ledsager overensstemmelseserklæringen skal indeholde: 
- for infrastrukturen: tegninger til infrastrukturkonstruktionerne, overtagelsesprotokoller for 
jordarbejder og jernarmering, prøve- og kontrolrapporter for betonarbejdet; 
- for de øvrige systemer: helheds- og detailtegninger, som svarer til udførelsen; elektricitets-
og hydraulikdiagrammer; stryekredsdiagrammer; beskrivelser af edb-systemer og automatisk 
udstyr; drifts- og vedligeholdelsesinstruktioner; m.v. 
- fortegnelse over de sikkerhedsrelevante komponenter, jf. artikel 4, som indgår i 
tovbaneanlægget; 
59 
kopier af de EF-overensstemmelseserklæringer, som skal være udstedt for komponenterne i 
henhold til direktivets artikel 11, i givet fald ledsaget af de tilhørende beregninger og en 
kopi af protokollerne for de prøvninger og undersøgelser, som bemyndigede organer har 
gennemført på grundlag af fælles tekniske specifikationer; 
attestering fra det bemyndigede organ, som har gennemført EF-verifikationen, af, at projektet 
overholder dette direktivs bestemmelser, ledsaget af de hertil hørende beregninger, som 
organet har påtegnet med angivelse af eventuelle forbehold, der er taget under udførelsen af 
arbejdet, og som ikke er ophævet, samt ledsaget af de besøgs- og auditrapporter, som 
organet har udarbejdet som led i sin opgave, således som nærmere angivet i punkt 5.3 og 
5.4 nedenfor. 
5. Overvågning 
5.1 Formålet med EF-overvågningen er at sikre, at forpligtelserne fra det tekniske dossier er 
blevet opfyldt under opførelsen af anlægget. 
5.2 Det bemyndigede organ, der har til opgave at verificere opførelsen af anlægget skal hele 
tiden have adgang til byggepladsen, til fabrikations-, lager- og i givet fald 
prefabrikationslokaliteterne, til prøveanlæggene og i det hele taget til ethvert sted, som 
organet finder det nødvendigt at have adgang til for at udføre sin opgave. Ordregiveren 
eller dennes repræsentant i Fællesskabet skal forelægge organet, eller lade det forelægge, 
alle dokumenter af betydning herfor, herunder navnlig arbejdstegningerne og den tekniske 
dokumentation for anlægget. 
5.3 For at verificere udførelsen gennemfører det bemyndigede organ regelmæssige "audit", 
hvorunder det sikrer sig, at direktivet overholdes. Det udsteder ved disse lejligheder en 
auditrapport til de udførende parter. Det kan forlange at blive tilkaldt til byggepladsen 
ved bestemte faser i arbejdet. 
5.4 Det bemyndigede organ kan også aflægge uanmeldte bespg på byggepladsen og 
fabrikationslokaliteterne. Under disse besøg kan det bemyndigede organ gennemføre 
fuldstændige eller delvise "audit". Det udfærdiger en besogsrappport og i givet fald en 
auditrapport til de udførende parter. 
60 
Til underbyggelse af den overensstemmelsesattest, der er udstedt af det bemyndigede organ, 
der skal gennemføre overtagelsesprøvningen af et driftsklart anlæg, deponeres det samlede 
tekniske dossier, jf. punkt 4, hos ordregiveren eller dennes repræsentant i Fællesskabet. Det 
tekniske dossier vedlægges EF-overensstemmelseserklæringen, som ordregiveren tilsender 
tilsynsmyndigheden i den pågældende medlemsstat. 
Ordregiveren opbevarer en kopi af det tekniske dossier i hele anlæggets levetid. Den fremsendes 
til de andre medlemsstater, som anmoder herom. 
Hvert bemyndiget organ offentliggør med regelmæssigt de relevante oplysninger vedrørende: 
- indkomne ansøgninger om EF-verifikation, 
- udstedte overensstemmelsesattester 
afslag på ansøgninger om overensstemmelsesattest. 
Dokumenter og korrespondance om EF-verifikationsprocedurerne udfærdiges på det officielle 
sprog i den medlemsstat, hvor ordregiveren eller dennes repræsentant i Fællesskabet er etableret, 
eller på et sprog, som denne accepterer. 
61 
BILAG Vni: MINIMUMSKRITERIER, SOM MEDLEMSSTATERNE SKAL 
TAGE HENSYN TIL VED UDPEGELSE AF 
BEMYNDIGEDE ORGANER 
1. Organet, dets leder og det personale, som skal foretage vurderingen og udføre verifikationen, 
må hverken være konstruktør, komponentfabrikant, anlægsproducent, leverandør eller montør 
af komponenter eller delsystemer, som de skal kontrollere, eller være repræsentant for nogen af 
disse parter. De må hverken direkte eller som repræsentanter være impliceret i konstruktion, 
opførelse, fremstilling, markedsføring eller vedligeholdelse af disse komponenter eller 
delsystemer og heller ikke i driften. Dette udelukker ikke, at der kan udveksles tekniske 
oplysninger mellem komponentfabrikanten eller anlægsproducenten og det bemyndigede organ. 
2. Organet og dets personale skal udføre verifikationen med største faglige integritet og tekniske 
kompetence og være uafhængige af enhver form for pression eller incitament, navnlig af 
økonomisk art, som kunne øve indflydelse på deres vurdering eller resultaterne af deres kontrol, 
især fra personer eller grupper af personer, der har interesse i verifikationsresultaterne. 
3. Organet skal råde over det personale og besidde de midler, som er nødvendige for på fyldestgørende 
måde at udføre de tekniske og administrative opgaver i forbindelse med vurdering og verifikation; 
det skal også have adgang til det udstyr, der er nødvendigt for at gennemføre de nødvendige 
verifikationer. 
4. Det personale, der skal udføre kontrollen, skal være i besiddelse af: 
en god teknisk og faglig uddannelse; 
- tilstrækkeligt kendskab til forskrifterne for den kontrol, det udfører, og tilstrækkelig erfaring 
med en sådan kontrol; 
den fornødne færdighed i at udarbejde de attester, registre og rapporter, som gengiver 
resultaterne af den udførte kontrol. 
5. Kontrolpersonalets uatliængighed skal garanteres. Aflønningen af hver enkelt ansat må hverken 
være afhængig af, hvor mange kontroller denne udfører, eller af kontrollens resultater. 
6. Organet skal tegne en ansvarsforsikring, medmindre det civilretlige ansvar ifølge nationale 
retsregler dækkes af staten eller medlemsstaten selv er direkte ansvarlig for kontrollen. 
7. Organets personale er bundet af tavshedspligt om alt, hvad det får kendskab til under udøvelsen 
af sin virksomhed (undtagen over for de kompetente administrative myndigheder i den stat, 
hvor det udøver sin virksomhed) i henhold til dette direktiv eller enhver national retsforskrift 
udstedt i medfør af dette. 
61 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
DEL J: FINANSIELLE VIRKNINGER 
1. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tovbaneanlæg til offentlig persontransport 
2. BUDGETPOST 
B5 - 3000 Foranstaltninger vedrørende etableringen af det indre marked. 
3. RETSGRUNDLAG 
EF-traktatens artikel 100 A 
4. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 
4.1 Specifik målsætning: 
Afskaffelse af hinderinger for brug og idriftsættelse af tovbaneanlæg til offentlig persontransport 
og åbning af adgangen til offentlige kontrakter i denne sektor; tilvejebringelse af et ensartet 
sikkerhedsniveau i Europa for passagerer, medarbejdere og tredjepersoner; miljøbeskyttelse. 
4.2 Varighed 
Budgetansøgningen dækker udgifter fra og med 1993, selve foranstaltningen er punktuel, for så 
vidt som den henhører under gennemførelsen af det indre marked. 
Lî 
4.3 Berørte kredse 
Fabrikanter af tovbaneanlæg, underleverandører, personer og virksomheder, der driver tovbane­
anlæg, brugere natinale lokal- og centraladministrationer 
5. KLASSIFICERING AF UDGIFTERNE 
5.1 OU/I-OU 
Ikke-obligatoriske udgifter 
5.2 OB/I-OB 
Opdelte bevillinger 
5.3 Påtænkt indtægtstype 
Ingen indtægter. 
6. UDGIFTS-/INDTÆGTSTYPE 
6.1 100% støtte 
Nej 
6.2 Støtte med henblik på medfinansiering sammen med andre finansieringskilder i den offentlige 
og/eller private sektor 
Ja 
6.3 Rentegodtgørelse 
Nej 
6.4 Andet 
Nej 
6.5 Påregnes der hel eller delvis tilbagebetaling af EF's økonomiske tilskud, hvis foranstaltningen 
viser sig at være økonomisk vellykket? 
Nej 
6.6 Indebærer den foreslåede foranstaltning en ændring af indtægtsniveauet? Hvis ja, hvordan 
ændres det da, og hvilken type indtægt er der tale om? 
Nej 
*t 
7. FINANSIELLE VIRKNINGER 
7.1 Beregningsmetode for foranstaltningens samlede omkostninger 
I den pågældende budgetprocedure skal der regnes med midler svarende til udarbejdelse af 13 
standarder på områder, som der endnu ikke er taget fat på: 50.000 ECU x 13 = 650.000 ECU. 
7.2 Opdeling efter elementer i foranstaltningen 
i ECU 
OPDELING BUDGET1994 FBF1995 1ALT 
1. Standardisering 250.000 ECU 400.000 ECU 650.000 ECU 
7.3 Driftsudgifter til undersøgelser, ekspertmøder osv. i del B 
i ECU 
:mmm. OPDELING BUDGËÏ1993 FBF1994 FORSKELLE 
B5-3000 Undersøgelse 25.000 ECU 
lait: 25.000ECU. 
8. Forslagets påtænkte foranstaltninger til bekæmpelse af svig 
I rammekontrakten mellem CEN og Kommissionen er der bestemmelser om kontrol og revision. 
Før udbetaling kontrollere Kommissionen støtteydelser eller modtagelse af ydelser og bestilte forberende 
gennemførligheds- eller evalueringsundersøgelser: Kontrolen foretages under hensyntagen til de 
kontraktlige forpligtelser og til principperne for god økonomi og god finansiel eller generel forvaltning. 
Bestemmelser om bekæmpelse af svig (kontrol, rapportaflæggelse osv.) er med i alle aftaler og 
kontrakter mellem Kommissionen og modtagere af betalinger. 
^ 
DEL 2: ADMINISTRATIVE UDGIFTER (BUDGETTETS DEL A) 
Denne del tilstilles GD IX med henblik på udtalelse; GD IX videresender den derefter til GD XIX. 
1. Indebærer den foreslåede foranstaltning en forøgelse af Kommissions personale? Hvis ja, hvor 
stor? 
Nej. 
2. Anfør de drifts- og personaleudgifter, som skyldes den foreslåede foranstaltning. 
Forklar beregningsmetoden. 
i ECU 
KONTO 
A2510 
A250 OPDELING 
Stående udvalg 
Samordning** 1996 
85.000* 
85.000* 1997 
85.000* 
85.000* $998 ff 
85.000* 
85.000* 
12 regeringseksperter: 
12 private eksperter: 
Beregningsgrundlag: 7.418 ECU x 5 moder = 37.090 ECU. 
9.470 ECU x 5 moder = 47.100 ECU. 
Regeringseksperter: 618 ECU. 
Privateeksperter: 785 ECU. 
Samordning mellem de bemyndigede organer i niedfor af artikel 18. 
66 
DEL 3: ELEMENTER TIL ANALYSEN AF FORHOLDET MELLEM 
OMKOSTNINGER OG EFFEKTIVITET 
1 Målsætning 
Specifikt mål: forbindelser med de mere generelle mål og de andre foranstaltninger, som er 
foreslået i den vejledende finansieringsplan. 
Inden for rammerne af gennemførelsen af det indre marked og forbedringen af denne industrisektors 
konkurrenceevne, hvor der ingen standardisering findes: udarbejdelse af harmoniserede standarder, 
som er nødvendige for iværksættelsen af direktivet og overholdelsen af de væsentlige krav. 
2 Begrundelse for foranstaltningen - subsidiaritet, EF-reglernes nødvendighed 
Forskellene mellem de eksisterende nationale bestemmelser, med hensyn til både komponenterne 
og systemet som helhed, og de specifikke krav tvinger fabrikanterne til at omdefinere deres 
materiel for hvert marked, hvilket hindrer rationalisering og dermed opnåelse af stordriftsfordele. 
Der findes ikke fælles bestemmelser om tovbaneanlæg til offentlig persontransport. 
Den foreslåede foranstaltning sigter mod at tilvejebringe de nødvendige EF-bestemmelser og 
harmoniserede standarder, så tovbaneanlæg kan bygges, tages i brug og drives inden for rammerne 
af et åbent marked og med øget konkurrencedygtighed. 
De eksisterende gør ikke muligt for producenterne at være effektivt til stede på hele EF-markedet. 
Frivillig standardisering tilvejebragt af fabrikanterne eller gensidig anerkendelse af nationale 
bestemmelser vil ikke være hensigtsmæssig. Fraværet af både fælles principper bag reglerne og 
af fælles kriterier hindrer fakdsk noget sådant, hvis der ikke på forhånd fasUægges fælles væsentlige 
krav. 
Virkningen af denne situation er, at markedsåbningen hindres. 
2.1 Omkostninger 
2.2 Afledte virkninger (virkninger ud over de specifikke mål) 
2.3 Multiplikatoreffekter (mulighed for at mobilisere andre finansieringskilder) 
Opfølgning og evaluering af foranstaltningen 
Ikke relevant 
61 
4 Overensstemmelse med finansieringsplanlægningen 
4.1 Er foranstaltningen medtaget i GD Ill's finansieringsplaner? 
Ja 
4.2 Mere generel målsætning i GD Ill's finansieringsplaner, som foranstaltningen svarer til 
- Indre marked 
- Teknisk harmonisering 
4.3 Vigtigste usikkerhedsfaktorer, som kan påvirke foranstaltningens specifikke resultater 
Ikke relevant 
VURDERING AF VIRKNINGER 
FORSLAGETS VIRKNINGER FOR VIRKSOMHEDERNE, 
NAVNLIG SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER 
FORSLAGETS TITEL 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tovbaneanlæg til offentlig persontransport 
DOKUMENTETS REFERENCENUMMER: 
FORSLAGET 
1. Subsidiaritet: EF-reglernes nødvendighed - Hovedmål 
Der findes ikke fælles bestemmelser om tovbaneanlæg til offentlig persontransport. 
Den foreslåede foranstaltning sigter mod at tilvejebringe de nødvendige EF-
bestemmelser og harmoniserede standarder, så tovbaneanlæg kan bygges, tages i brug 
og drives inden for rammerne af et åbent marked og med øget konkurrencedygtighed. 
De eksisterende gør ikke muligt for producenterne at være effektivt til stede på hele 
EF-markedet. Forskellene mellem de eksisterende nationale bestemmelser, med hensyn 
til både komponenterne og systemet som helhed, og de specifikke krav tvinger 
fabrikanterne til at omdefinere deres materiel for hvert marked, hvilket hindrer 
rationalisering og dermed opnåelse af stordriftsfordele. 
kø 
Frivillig standardisering tilvejebragt af fabrikanterne eller gensidig anerkendelse af 
nationale bestemmelser vil ikke være hensigtsmæssig. Fraværet af både fælles 
principper bag reglerne og af fælles kriterier hindrer faktisk noget sådant, hvis der 
ikke på forhånd fastlægges fælles væsentlige krav. 
VIRKNINGER FOR VIRKSOMHEDERNE 
2. Hvem berøres af forslaget? 
Hvilke brancher? 
Konsulentvirksomheder, virksomheder, som projekterer og opfører anlæggene, 
underleverandører, tovbanedrivende. 
Hvilke virksomhedsstørrelser? 
De fleste af de berørte virksomheder hører til i gruppen af små og mellemstore 
virksomheder. 
Branchens struktur i Europa i 1990: 
E F 
(Dstrig 
Schweiz Antal 
virksomheder 
18 
9 
7 Omsætning 
i mio. ECU 
= 200 
= 100 
= 100 Antal 
arbejdspladser 
= 1500 
= 1000 
= 1000 
Findes disse virksomheder fortrinsvis i bestemte områder i EF? 
Hovedsaglig omkring Alperne. 
1c 
3. Hvad skal virksomhederne gøre for at overholde de foreslåede regler? 
Produktionsvirksomheder: Overholde retsforskrifterne, de harmoniserede standarder 
og overensstemmelsesprocedurerne. 
Ordregivere: Henvise til harmoniserede standarder i udbud. 
Tovbanedrivende: Overholde retsforskrifterne, de væsentlige krav og de harmoniserede 
standarder. 
4. Forslagets forventelige økonomiske virkninger 
For investeringer og oprettelse af nye virksomheder: 
Omsætningen på feriestederne i bjergene er omkring ti gange så stor som den, 
der skabes ved driften af tovbaner. Dettee gør tovbanerne til et nødvendigt 
grundlag for feriestedernes turisterhverv og knytter dem til servicesektoren. 
Forslaget bidrager til feriestedernes udvikling. 
For beskæftigelsen: 
Teknisk er tovbanesektoren knyttet til udstyrsgodeproduktionen og til bygge-
anlægssektoren. Forslaget får positive virkninger for disse aktiviteter, navnlig 
med hensyn til beskæftigelsen. 
For virksomhedernes konkurrenceevne: 
Etableringen af en EF-referenceramme, som begunstiger stordrift vil styrke 
industriens konkurrenceevne både i EF og på de internationale markeder. 
Dette vil også gøre det muligt for de små virksomheder, som af mangel på 
økonomiske ressourcer må begrænse sig til det nationale eller ligefrem lokale 
marked, at deltage i konkurrencen på lige fod med de 3-4 storvirksomheder på 
hele EF-markedet. 
5. Indeholder forslaget foranstaltninger, der sigter mod små og mellemstore 
virksomheders særlige situation? 
Virksomhederne i branchen er overvejende små og mellemstore. 
Il 
6. Liste over organisationer, der har været konsulteret om forslaget, og som har 
redegjort for hovedtrækkene i deres standpunkter 
Eksperter fra medlemsstaternes regeringer, som også deltager i CEN's 
standardiseringsarbejde, har givet udtryk for bred enighed i nødvendigheden af 
et direktiv og i den valgte fremgangsmåde. De har navnlig bidraget dl fastlæggelsen 
af direktivets og de væsentlige kravs struktur og til valget af procedurer for 
overensstemmelsesvurdering. 
OITAF (Organisation Internationale des Transports par câble) har deltaget i 
arbejdet og støtter principelt et direktiv. 
IARM (International Association of Ropeway Manufacurers) har deltaget i 
arbejdet og fremhævet, at et direktiv vil have stor betydning for fabrikanterne, 
hvis aktivitet i øjeblikket bremses af markedets opsplitning og reglernes 
uensartethed. 
FIANET (Fédération Internationale des Exploitants) har deltaget i arbejdet og 
fremhævet, at direktivet vil bidrage til etableringen af et åbent og 
konkurrencepræget marked på EF-plan. 
Il 
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 646 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 07 06 
Katalognummer : CB-CO-93-694-DA-C 
ISBN 92-77-62605-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg