DA Den Europæiske Unions Tidende C 105/12

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 50, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer

(2016/C 105/10)

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 51 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (1).

ENHEDSDOKUMENT

»ΚΟΛΟΚΑΣΙ ΣΩΤΗΡΑΣ«/»ΚΟΛΟΚΑΣΙ-ΠΟΥΛΛΕΣ ΣΩΤΗΡΑΣ« (KOLOKASI SOTIRAS/KOLOKASI-POULLES SOTIRAS)

EU-nr.: CY-PGI-0005-01309 — 3.2.2015

BOB ( X ) BGB ( )

1. Betegnelse:

»Κολοκάσι Σωτήρας«/»Κολοκάσι-Πούλλες Σωτήρας« (Kolokasi Sotiras/Kolokasi-Poulles Sotiras)

2. Medlemsstat eller tredjeland

Cypern

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren

3.1. Produkttype

Kategori 1.6: Frugt, grøntsager og korn, også forarbejdet

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1

Klassificering: Planten tilhører Araceae-familien og slægten Colocasia. Slægten omfatter arten Colocasia esculenta, der dyrkes mange steder i verden og også i Cypern. Grundlæggende er den en tropisk plante, der har tilpasset sig de lokale forhold og kræver store mængder vand.

Taro dyrkes på grund af dens spiselige knolde, kendt lokalt som »mappa« og »poulles«. Mappa er midterknolden, der ligger under jordoverfladen og kaldes »kolokasi« [taro]. Poulles er de skudknolde, der vokser på midterknoldens sider og betegnes »kolokasi-poulles« [baby-taro].

Hovedparten af afgrøden dyrkes på marker med rød jord i Sotira-området og er på grund af dettes specifikke karakteristika blevet kendt i brede kredse som »Kolokasi Sotiras« (mappa) og »Kolokasi-Poulles Sotiras« (poulles).

Produktets egenskaber

Fysiske egenskaber

Form — »Kolokasi Sotiras«: cylindrisk, bredest på knoldens midte, let rundet eller spids i enden.

Form — »Kolokasi-Poulles Sotiras«: De specifikke karakteristika er følgende: a) krum form, b) mindre og tyndere end kolokasi og c) spids i toppen.

Størrelse: »Kolokasi Sotiras«: maksimal længde 30 cm, minimumslængde 10 cm, maksimal diameter 15 cm og minimumsdiameter 5 cm. Der er ingen minimal eller maksimal størrelse for »Kolokasi-Poulles Sotiras«.

Organoleptiske egenskaber

Følgende gælder for både »Kolokasi Sotiras« og »Kolokasi-Poulles Sotiras«:

Tekstur: glat overflade med meget små uregelmæssigt formede ribber

Farve udvendig: Mappa/poulla er lysebrun med mørkere områder omkring øjnene og uregelmæssige hvidlige pletter efter skrabning. »Foden« nederst på mappa/poulla kaldes »mousoulos« af de lokale avlere og er offwhite, næsten samme farve som knoldens indre.

Kødets farve: fra offwhite til lysegult med små brune pletter over hele overfladen, der er relativt fugtig på grund af tilstedeværelsen af calciumoxalatkrystaller. På grund af tilstedeværelsen af calciumoxalat skal »Kolokasi Sotiras« koges for at kunne spises uden risici. Kødet er blødt og indeholder meget små stivelseskorn.

Lugt: neutral til lugtfri.

3.3. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse) og råvarer (kun for forarbejdede produkter)

—

3.4. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område

Alle produktionstrin fra udvikling af formeringsmateriale til skrabning af knoldene finder sted i det afgrænsede geografiske område.

3.5. Særlige regler for udskæring, rivning eller emballering osv. af det produkt, som betegnelsen henviser til

—

3.6. Særlige regler for mærkning af det produkt, som den registrerede betegnelse henviser til

—

4. Kort angivelse af det geografiske områdes afgrænsning

Det afgrænsede geografiske område består af landbrugsparceller med rød jord og er beliggende inden for de administrative grænser for Sotira kommune samt landsbyområderne Avgorou, Frenaros og Liopetri i Famagusta-distriktet.

5. Tilknytning til det geografiske område

Produktets egenart

De særlige egenskaber ved »Kolokasi Sotiras« og »Kolokasi-Poulles Sotiras« er følgende:

a) mappaens lange, smalle, cylindriske form og poulles' krumme form

b) knoldenes ensartede overflade (der skyldes skrabningen) med meget små eller slet ingen ribber

c) den hvidlige overflade, der kommer til syne, når jorden og store dele af skrællen fjernes med en kniv.

Disse særlige egenskaber gør det let for forbrugerne at skelne »Kolokasi Sotiras« og »Kolokasi-Poulles Sotiras« fra taro og baby-taro dyrket andre steder; samtidig sikrer brugen af vegetativt formeringsmateriale fra tidligere afgrøder dyrket i det afgrænsede område, at de bevares og videreføres.

Årsagssammenhængen mellem det geografiske område og produktets kvalitet eller egenskaber (for BOB) eller produktets særlige egenskaber, omdømme eller andre kendetegn (for BGB)

Taro dyrket i Cypern er blevet identificeret med det afgrænsede område, hvilket primært skyldes avlernes ekspertviden sammen med de gunstige jordbunds- og klimaforhold.

Det geografiske områdes egenart

Højde: Det afgrænsede geografiske område ligger i den østlige del af Cypern. Det ligger i en højde på ikke over 80 m og under 14 km fra kysten. Området er fladt og skråner ganske let mod havet, og jordlaget er relativt dybt.

Den karakteristiske røde jord: Området Sotira-Kokkinochoria [»røde landsbyer«] har den største koncentration af »rød jord« i Cypern. Området er fladt og skråner ganske let. Jorden er tung med et højt lerindhold, vandbindingsevnen er 30-35 % og udvekslingskapaciteten 28-33 %. Under normale fugtighedsforhold er jorden generelt smuldrende med bedre porøsitet, vandpermeabilitet og dræning end områder med kraftig nedbør. Jordens pH-værdi ligger på ca. 7,5-8,0, og dens udvekslingskapacitet er ca. 28-33 meq/100 g jord. Muldlagets indhold af organisk materiale er normalt 0,5-2 %, undergrundens under 1 %. Alle ovenstående forhold er afgørende for planternes udvikling, vækst, kvalitet og kvantitet, da taro trives i tung, dyb, veldrænet, smuldrende jord med høj vandbindingskapacitet. Disse faktorer og navnlig jordens frugtbarhed er også af afgørende betydning for dyrkningen af taro, da de bidrager til udviklingen af et sundt rodsystem, hvilket er ensbetydende med større og bedre optagelse af næringsstoffer og følgelig et bedre udbytte.

Klimaforhold: Klimaforholdene er som følger:

— relativt milde vintre (nονember-februar) med en gennemsnitstemperatur på 16-18 °C og minimumstemperaturer på ikke under 8 °C

— somre (maj-september) med generelt ikke for høje temperaturer (i gennemsnit 21-29 °C)

— høj relativ fugtighed på i gennemsnit 58-79 % i årets løb.

Disse klimaforhold udgør det afgrænsede områdes klimaprofil, der er forenelig med afgrødens behov. Planten trives generelt godt under varme forhold, kræver en gennemsnitlig temperatur på over 21 °C om dagen og er meget følsom over for frost. På grund af denne temperaturfølsomhed trives taro i flade egne som det afgrænsede geografiske område, hvor temperaturudsvingene mellem dag og nat er mindre udtalte på grund af det nærliggende hav.

Menneskelige faktorer: De menneskelige faktorer har over tid ført til udviklingen af særlige dyrkningsmetoder, som er afgørende for produktets egenskaber. Disse metoder omfatter:

a) valg af egnet formeringsmateriale: Avlerne har indført en række metoder med hensyn til valg og håndtering af vegetativt formeringsmateriale fra den foregående afgrøde. De kalder dette materiale for »plant«. De udvælger små, hele og misdannede mappes eller poulles, men sikrer sig, at de tilstrækkeligt med øjne, eller også fraskæres mappa med et tilstrækkelig antal øjne. Avlerne opbevarer formeringsmaterialet på et skyggefuldt sted, hvor det tildækkes med jord og skræller, indtil det skal udplantes, eller de lader et par taroplanter blive stående på marken, indtil den næste afgrøde skal plantes, hvor de så tages op med rod og genplantes med det samme som nyt formeringsmateriale. Nogle parceller tilplantes udelukkende med henblik på udvikling af formeringsmateriale til det følgende års afgrøder. Der er normalt tale om parceller, som ligger brak eller tidligere har været beplantet med grøntsager.

b) hypning: Når planterne er 70-80 cm høje, hyppes de. Hertil anvendes en særlig plov, der samler jorden fra toppen af furerne og lægger den i furens bund, således at omkring 30-40 cm af stilkens nederste del dækkes. Hypningen kan også gøres manuelt med et hakkejern. Planterne hyppes mindst en gang i vækstsæsonen, hvorefter afgrøden vandes godt. Hypningen er en dyrkningsmetode, der gøres lettere af teksturen, sammensætningen og navnlig strukturen af den røde jord, der findes i det afgrænsede område. På grund af jordens stabile struktur, der kun vanskeligt nedbrydes af kunstvanding eller regn, er det let at flytte den og fordele den jævnt omkring plantens rod. Dette og jordens porøsitet, der sikrer en god lufttilførsel, skaber de rette udviklingsforhold for dyrkning af knolde af en størrelse og form, der er karakteristisk for »Kolokasi Sotiras« — dvs. store, lange og smalle mappes. Dyrkes planten under andre forhold, vil den forblive lille og rund.

c) skrabning: Efter høsten af mappes og poulles transporteres de til et lager på bedriften, et midlertidigt lager eller til pakningsanlægget, hvor de skrabes. Dette sker i det afgrænsede geografiske område, da den specifikke knowhow findes hos de lokale avlere og/eller deres familier, så denne proces af nemheds- og pladshensyn foretages tæt på markerne. Skrabningen er den proces, hvor mappa/poulla renses grundigt for jord og snavs med en kniv, indtil den hvide farve kommer frem. I praksis betyder det, at en stor del af skrællen fjernes, således at knolden renses for den jord, der sidder fast på den. Det sker i det afgrænsede geografiske område, da dette er en del af den lokale knowhow, som overføres fra en generation til den næste. Det bør bemærkes, at skrabning udelukkende foretages i dette område — taro, der dyrkes andre steder i Cypern, skrabes ikke.

d) lade de modne knolde ligge i jorden og høste dem gradvist: Da taro kan ligge i jorden temmelig længe i fuldmoden tilstand, høster avlerne den i takt med markedets behov. De ved, at knolden først rådner efter en længere frostperiode, og det sker næsten aldrig i dette område. De ved også af erfaring, hvor store mængder taro de kan sælge dagligt, og så høster de en tilsvarende mængde. Det er grunden til, at taro også kaldes en »sparegris«, da avlerne har et produkt »på lager«, som kan give dem en stabil indkomst — hvis størrelse de kender i forvejen. At lade de modne taro ligge i jorden er ét aspekt af de lokale avleres ekspertviden — dette sker ikke andre steder i Cypern.

Historie:

Referencer viser, at taro kom fra Karpasia til Sotira-området i begyndelsen af det 20. århundrede. Oprindelig blev den kun dyrket i jord tæt ved havet, hvor jorden ikke er rød. Men gradvist blev afgrøden flyttet ind i landet til marker med rød jord, og det stod klart, at jordens tekstur og dens større vandbindingskapacitet kraftigt forbedrede kvaliteten af taroen: større, ensartet form, bedre udbytte og tekstur.

Langsomt og gradvist slog tarodyrkningen rod i det bredere Sotira-område og blev intensiveret efter 1974 og udfyldte dermed det hul, der opstod som følge af tabet af bedrifter i øens nordlige del. Skønt »Kolokasi Sotiras« aldrig har været områdets hovedafgrøde, førte landbrugskontoret i Famagusta i 1990'erne et »taro-register« med det formål at forbedre vandingssystemerne og oprette et register over avlere. Ovenstående bekræftes også af et nyligt dokument (2013) fra kontoret, hvoraf det fremgår, at 139 af de 179 taroavlere i distriktet (77 %) er beliggende i Sotira-området. Ifølge en undersøgelse, som kontoret foretog i 1990, og som indgår i »taro-registret«, ligger 100 hektar (77 %) af de i alt 130 hektar, hvor der dyrkes taro i Famagusta-distriktet, i Sotira-området, så det er fortsat en vigtig afgrøde. De øvrige avleres agre er beliggende i andre af øens landsbyområder inden for det afgrænsede geografiske område. Statistiske data viser, at der i det afgrænsede geografiske område dyrkes over 90 % af landets taro.

Kultur:

»Kolokasi Sotiras« indgår som en vigtig ingrediens i den kendte kolokasi-kapamas, der er en lokal ret, som besøgende i området altid er interesseret i at prøve. Planten indtager også en fremtrædende plads i det lokale kulturliv, hvilket afspejles i den traditionelle Taro-festival. Den fandt sted op gennem 1970'erne og afholdes nu igen en gang om året. Den tilrettelægges af en lokal forening med støtte fra kommunen. »Kolokasi Sotiras« og »Kolokasi-Poulles Sotiras« vises også frem ved arrangementer afholdt af lokale foreninger osv. som et særligt produkt, der er enestående for området.

Det forhold, at bladene kun sjældent angribes af skadedyr og sygdom, afspejles i det lokale udtryk »eisai opos to kolokasófyllo« [»du er lige som taro«], der bruges til at beskrive en person, som ikke lader sig gå på af noget.

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen

(artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i denne forordning)

http://www.moa.gov.cy/moa/da/da.nsf/All/F3FF567F4E8FF1C5C2257B970039D8EF/$file/Προδιαγραφές%20Κολοκάσι%20Σωτήρας%20_%20Κολοκάσι%20Πούλλες%20Σωτήρας.pdf

(1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.