Onsdag, den 24. september 2008

Inspektion og syn af skibe og søfartsmyndighedens aktiviteter (direktiv) (omarbejdning) ***II

P6_TA(2008)0447

Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 24. september 2008 om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (omarbejdning) (5724/2/2008 — C6-0222/2008 — 2005/0237A(COD))

2010/C 8 E/43

(Fælles beslutningsprocedure: andenbehandling)

Europa-Parlamentet,

der henviser til Rådets fælles holdning (5724/2/2008 — C6-0222/2008) (1),

der henviser til sin holdning ved førstebehandling (2) til Kommissionens forslag til Europa-Parlamentet og Rådet (KOM(2005)0587),

der henviser til EF-traktatens artikel 251, stk. 2,

der henviser til forretningsordenens artikel 62,

der henviser til indstilling ved andenbehandling fra Transport- og Turismeudvalget (A6-0331/2008),

(1) EUT C 184 E af 22.7.2008, s. 11.

(2) EUT C 74 E af 20.3.2008, s. 632.

Onsdag, den 24. september 2008

P6_TC2-COD(2005)0237A

Europa-Parlamentets holdning fastlagt ved andenbehandlingen den 24. september 2008 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/…/EF om opfyldelse af kravene til flagstater og om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (omarbejdning)

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk.2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter proceduren i traktatens artikel251 (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (4) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder. Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af klarhedshensyn omarbejdes.

(2) I betragtning af karakteren af bestemmelserne i direktiv 94/57/EF forekommer det hensigtsmæssigt at omarbejde dets bestemmelser til to forskellige fællesskabsretlige instrumenter, nemlig et direktiv og en forordning.

(3) I sin resolution af 8. juni 1993 om en fælles politik for sikkerhed til søs (5) opstillede Rådet som mål at udtage alle skibe, som ikke overholder standarderne, fra Fællesskabets farvande, og lagde særlig vægt på en fællesskabsindsats med henblik på at sikre effektiv og ensartet anvendelse af internationale regler ved at udarbejde fælles standarder for klassifikationsselskaber , defineret som organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe (»anerkendte organisationer«) .

(4) Sikkerhed og forebyggelse af forurening til søs kan fremmes effektivt ved streng anvendelse af internationale konventioner, koder og resolutioner, samtidig med at den frie udveksling af tjenesteydelser fremmes.

(5) Flag- og havnestaterne har ansvar for tilsynet med, at skibene er i overensstemmelse med de ensartede internationale standarder for sikkerhed og forureningsforebyggelse til søs.

(6) Medlemsstaterne er ansvarlige for udstedelse af internationale certifikater vedrørende sikkerhed og forebyggelse af forurening i henhold til konventioner såsom den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen af 1. november 1974 (Solas 74), den internationale konvention om lastelinjer af 5. april 1966 og den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe af 2. november 1973 (Marpol) samt for gennemførelsen af disse konventioner.

(7) I henhold til disse konventioner kan alle medlemsstater i forskelligt omfang bemyndige anerkendte organisationer til at foretage certificering af en sådan overensstemmelse, ligesom de kan overdrage udstedelsen af de relevante certifikater vedrørende sikkerhed og forebyggelse af forurening til disse.

(8) På verdensplan er der et større antal af disse anerkendte organisationer , der ikke sikrer en fyldestgørende gennemførelse af reglerne eller en passende pålidelighed, når de handler på de nationale myndigheders vegne, fordi de ikke har de nødvendige strukturer og erfaringer, ▐ som sætter dem i stand til at udføre deres opgaver på et højt professionelt niveau.

(9) Desuden udarbejder og gennemfører disse anerkendte organisationer derfor regler om konstruktion, bygning, vedligeholdelse og inspektion af skibe, og de er ansvarlige for at udføre inspektion af skibe på flagstaternes vegne og certificere, at skibene opfylder de internationale konventioners krav vedrørende udstedelse af de relevante certifikater. For at sætte dem i stand til at udføre denne opgave på en tilfredsstillende måde må de have fuld uafhængighed, højt specialiseret teknisk kompetence og streng kvalitetsstyring.

(10) Anerkendte organisationer bør kunne tilbyde deres ydelser overalt i Fællesskabet og konkurrere med hinanden, men de bør samtidig tilvejebringe et ensartet sikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau. De nødvendige faglige standarder for deres virksomhed bør derfor fastlægges og anvendes på en ensartet måde i hele Fællesskabet.

(11) Udstedelsen af radiosikkerhedscertifikatet for lastskibe kan overdrages til private organer, som har tilstrækkelig sagkundskab og kvalificeret personale.

(12) En medlemsstat kan på objektivt og gennemskueligt grundlag begrænse antallet af de anerkendte organisationer, den bemyndiger, så det svarer til dens behov, under forudsætning af at Kommissionen udøver kontrol efter en udvalgsprocedure.

(13) Da dette direktiv bør sikre fri udveksling af tjenesteydelser i Fællesskabet, bør Kommissionen have beføjelse til at forhandle med de tredjelande, hvor nogle af de anerkendte organisationer har hjemsted, om ligebehandling for anerkendte organisationer, der har hjemsted i Fællesskabet.

(14) Det er nødvendigt, at de nationale myndigheder inddrages tæt i skibssyn og udstedelse af de relevante certifikater, så der sikres fuld overensstemmelse med de internationale sikkerhedsregler, selv i de tilfælde, hvor medlemsstaterne har overdraget det til anerkendte organisationer uden for deres administration at udføre visse myndighedsopgaver. Der bør derfor etableres et tæt samarbejdsforhold mellem myndighederne og de anerkendte organisationer, de bemyndiger, hvilket kan kræve, at de anerkendte organisationer har en lokal repræsentant i den medlemsstat, på hvis vegne de udfører deres opgaver.

(15) Forskellige regler om erstatningsansvar mellem de anerkendte organisationer, der arbejder på medlemsstaternes vegne, vil hæmme en korrekt gennemførelse af dette direktiv. For at bidrage til løsningen af dette problem er det hensigtsmæssigt på fællesskabsplan at tilvejebringe en vis harmonisering af ansvaret for en eventuel søulykke forvoldt af en anerkendt organisation som fastslået ved en retsafgørelse, herunder også under anvendelse af voldgiftsprocedurer.

(16) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelsen af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (6).

(17) Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at ændre dette direktiv for at indarbejde senere ændringer til de internationale konventioner, protokoller, koder og resolutioner i relation hertil. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, herunder ved at supplere det med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel5a i afgørelse 1999/468/EF.

(18) Medlemsstaterne bør dog fortsat have muligheden for selv at kunne suspendere ▐ deres autorisation af en anerkendt organisation som følge af alvorlig fare for sikkerheden eller miljøet. Kommissionen bør efter en udvalgsprocedure hurtigt beslutte, om det er nødvendigt at underkende en sådan national foranstaltning .

(19) Hver medlemsstat bør med regelmæssige mellemrum vurdere effektiviteten hos de anerkendte organisationer, der arbejder på dens vegne, og forsyne Kommissionen og alle de øvrige medlemsstater med præcise oplysninger herom.

(20) Medlemsstaterne skal i deres egenskab af havnemyndigheder fremme sikkerhed og forureningsforebyggelse i Fællesskabets farvande gennem prioriteret inspektion af skibe med certifikater fra organisationer, der ikke opfylder de fælles krav, hvorved det sikres, at skibe, der fører tredjelandes flag, ikke behandles gunstigere.

(21) På nuværende tidspunkt findes der ingen ensartede internationale standarder, som alle skibe skal opfylde enten i bygningsfasen eller i hele deres levetid, for så vidt angår skrog, maskineri samt elinstallationer og styresystemer. Sådanne standarder kan fastlægges i overensstemmelse med anerkendte organisationers regler eller med ækvivalente standarder, som de nationale myndigheder skal vedtage efter proceduren i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (7).

(22) Målet for dette direktiv, nemlig at fastlægge foranstaltninger, der skal følges af medlemsstaterne i deres forbindelser med de organisationer, der varetager inspektion, syn og certificering af skibe i Fællesskabet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, og kan derfor på grund af handlingens omfang bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

(23) Forpligtelsen til at gennemføre dette direktiv i national lovgivning bør begrænses til de bestemmelser, der udgør en væsentlig ændring i forhold til direktiv 94/57/EF. Forpligtelsen til at gennemføre de uændrede bestemmelser følger af nævnte direktiv.

(24) Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne.

(25) I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (8) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelse mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.

(26) De foranstaltninger, der skal følges af anerkendte organisationer , er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. …/… af … (9) [om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe] (10) ║ —

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Dette direktiv har til formål

a) at sikre, at medlemsstaterne effektivt og konsekvent opfylder de forpligtelser, som ifølge internationale konventioner påhviler dem som flagstater

b) at fastlægge visse foranstaltninger, der skal følges af medlemsstaterne i deres forbindelser med de anerkendte organisationer, der på vegne af disse varetager inspektion, syn og certificering af skibe med henblik på at efterkomme de internationale konventioner om sikkerheden til søs og om forebyggelse af havforurening, samtidig med at den frie udveksling af tjenesteydelser fremmes. Denne proces omfatter udformning og gennemførelse af sikkerhedskrav til skrog, maskineri samt el-installationer , radiotelefoni- og styresystemer for skibe, der falder ind under de nævnte internationale konventioners anvendelsesområde.

Artikel 2

I dette direktiv forstås ved:

a) »skib«: et skib, der falder ind under de internationale konventioners anvendelsesområde

b) »skib, der fører en medlemsstats flag«: et skib, der er registreret i en medlemsstat og fører dennes flag i overensstemmelse med dens lovgivning. Skibe, der ikke svarer til denne definition, sidestilles med skibe, der fører et tredjelands flag

c) »inspektion og syn«: inspektion og syn, som obligatorisk skal udføres i henhold til de internationale konventioner og i henhold til dette direktiv og de øvrige fællesskabsbestemmelser vedrørende sikkerhed til søs

d) »internationale konventioner«: den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen af 1. november 1974 (Solas 74), ▐ den internationale konvention om lastelinjer af 5. april 1966 og den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe af 2. november 1973 (Marpol), den internationale konvention af 1969 om måling af skibe (ITC 69), den internationale konvention af 1978 om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold (STCW 1978), konventionen af 1972 om internationale søvejsregler (Colreg 72), tillige med protokoller hertil og ændringer heraf, samt de dertil hørende koder af bindende karakter i alle medlemsstater, i den gældende affattelse

e) »flagstatskoden«: del 1 og 2 i koden for implementeringen af bindende IMO-instrumenter, som vedtaget af IMO ved IMO-forsamlingens resolution A.996(25) den 29. november 2007, i den gældende affattelse

f) »administration«: de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvis flag skibet fører, herunder afdelinger, agenturer og organer, der varetager gennemførelsen af de flagstatsrelaterede bestemmelser i IMO-konventionerne

g) »organisation«: en juridisk enhed, dens datterselskaber og alle andre enheder under dens kontrol, som i fællesskab eller hver for sig udfører opgaver, der hører under anvendelsesområdet for dette direktiv

h) »kontrol«: i litrag), rettigheder, kontrakter eller andre midler, retlige eller faktiske, der enten hver for sig eller i forening giver en juridisk enhed mulighed for at udøve en afgørende indflydelse eller sætter en sådan enhed i stand til at udføre opgaver, der hører under anvendelsesområdet for dette direktiv

i) »anerkendt organisation«: en organisation, der er anerkendt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. …/… (11) [om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe]

j) »bemyndigelse«:handling, hvorved en medlemsstat giver bemyndigelse eller overdrager beføjelser til en anerkendt organisation

k) »myndighedscertifikat«: et certifikat, der er udstedt af en flagstat eller på dennes vegne i overensstemmelse med de internationale konventioner

l) »regler og procedurer«: en anerkendt organisations krav til konstruktion, bygning, udrustning, vedligeholdelse og syn af skibe

m) »klassecertifikat«: et af en anerkendt organisation udstedt dokument, hvorved det certificeres, at et skib er egnet til en bestemt anvendelse eller drift i overensstemmelse med de regler og standarder , som den anerkendte organisation har fastlagt

n) »radiosikkerheds-certifikat for lastskibe«: et certifikat, der er indført ved 1988 protokollen om ændring af Solas, som er vedtaget af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO).

Artikel 3

1. Medlemsstaterne skal til opfyldelse af deres ansvar og forpligtelser i henhold til de internationale konventioner drage omsorg for, at deres myndigheder er i stand til effektivt at håndhæve disse konventioners bestemmelser , i overensstemmelse med stk. 2-4 .

2. Medlemsstaterne anvender bestemmelserne i flagstatskoden.

3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til en uafhængig audit af deres administration mindst en gang hvert femte år i overensstemmelse med resolution A.974 (24), vedtaget af IMO-forsamlingen den 1. december 2005. De sikrer på grundlag af auditresultaterne, at der, hvis det er relevant, udarbejdes en omfattende korrigerende plan i overensstemmelse med del II, afsnit 8, i bilaget til nævnte resolution og at planen gennemføres rettidigt og effektivt.

4. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med hensyn til inspektion og syn af skibe og udstedelse af myndighedscertifikater og undtagelsescertifikater i overensstemmelse med de internationale konventioner.

5. Hvis en medlemsstat efter stk.1 med hensyn til skibe, der sejler under dens flag, beslutter

i) at bemyndige organisationer til helt eller delvis at udføre inspektion og syn vedrørende myndighedscertifikater, herunder inspektion og syn med henblik på at vurdere overensstemmelsen med de regler, der henvises til i artikel 15, stk. 2, og eventuelt til at udstede eller forny de dertil knyttede certifikater, eller

ii) at overlade det til anerkendte organisationer helt eller delvis at udføre de under nummer i) nævnte inspektioner og syn

må den kun overdrage disse opgaver til anerkendte organisationer.

De kompetente myndigheder godkender i alle sådanne tilfælde den første udstedelse af undtagelsescertifikat.

For radiosikkerhedscertifikatet for lastskibe kan disse opgaver dog overdrages til et privat organ, som en myndighed har anerkendt, og som har tilstrækkelig sagkundskab og kvalificeret personale til på myndighedens vegne at udføre nærmere bestemte opgaver vedrørende vurdering af sikkerheden inden for radiokommunikation.

6. Denne artikel vedrører ikke certificering af specifikke dele af skibsudrustningen.

Artikel 4

Kravene til flagstater

1. Inden der gives tilladelse til drift af et skib, som har fået ret til at føre dens flag, træffer den pågældende medlemsstat de relevante foranstaltninger til at sikre, at skibet opfylder de gældende internationale regler og forskrifter. Den undersøger især skibets fortid med hensyn til sikkerhed på alle rimelige måder. Den rådfører sig om nødvendigt med administrationen i den tidligere flagstat for at fastslå, om nogen udestående fejl og mangler eller sikkerhedsspørgsmål, som nævnte administration har konstateret, fortsat ikke er løst.

2. Når en anden flagstat anmoder om oplysninger om et skib, der tidligere har ført en medlemsstats flag, giver denne medlemsstat omgående den anden flagstat nærmere oplysninger om udestående fejl og mangler samt alle andre relevante oplysninger af betydning for sikkerheden.

3. Når administrationen underrettes om, at et skib, der fører den pågældende medlemsstats flag, tilbageholdes af en havnestat, påser den, at der træffes korrigerende foranstaltninger, således at skibet bringes i overensstemmelse med gældende regler og IMO-konventioner. Med henblik herpå fastlægger nævnte administration de procedurer, der skal følges.

Artikel 5

Medlemsstaterne sikrer, at mindst følgende oplysninger om de skibe, der fører deres flag, kontrolleres direkte af en offentlig myndighed og til enhver tid er let tilgængelige for administrationen med relevante it-midler:

a) skibets kendetegn (navn, IMO-nummer, mv.)

b) datoer for syn, herunder eventuelle yderligere og supplerende syn, og audit

c) navnet på de anerkendte organisationer, der har deltaget i certificering og klassificering af skibet

d) navnet på det organ, der har foretaget inspektion af skibet i henhold til bestemmelserne om havnestatskontrol, og datoerne for disse inspektioner

e) resultatet af inspektioner som led i havnestatskontrol (fejl og mangler: ja eller nej; tilbageholdelse: ja eller nej)

f) oplysninger om ulykker

g) navnet på de skibe, der er ophørt med at føre den pågældende medlemsstats flag i de foregående 12 måneder.

Medlemsstaterne meddeler på anmodning ovennævnte oplysninger til Kommissionen.

Artikel 6

1. Hver enkelt medlemsstat evaluerer og gennemgår inden for rammerne af et kvalitetsstyringssystem løbende sin effektivitet som flagstat. Disse evalueringer skal i en periode på [36] måneder dække alle aspekter af kvalitetsstyringssystemet for administrationens operationelle aktiviteter.

Evalueringen skal som minimum omfatte følgende resultatindikatorer:

— tilbageholdelsesprocenten ved havnestatskontrol

— resultaterne af flagstatsinspektion, og

— egnede resultatindikatorer så det kan konstateres, om flagstaternes personale, ressourcer og administrative procedurer er tilstrækkelige til at opfylde flagstatens forpligtelser.

2. Medlemsstater, der har gennemført evalueringer i overensstemmelse med stk. 1, andet afsnit, og som er nævnt på den sorte [eller den grå] liste i årsberetningen fra Paris-aftalememorandummet om havnestatskontrol (MOU) den 1. juli det år, hvor evalueringen afsluttes, indgiver en rapport til Kommissionen om deres effektivitet som flagstater senest den 1. november i året for evalueringens afslutning.

I rapporten præciseres og analyseres hovedårsagerne til denne manglende effektivitet; den skal ligeledes indeholde en plan for afhjælpende og korrigerende foranstaltninger, herunder eventuelle supplerende syn, som vil blive gennemført snarest muligt.

3. Kvalitetsstyringssystemet etableres og godkendes inden … (12).

Artikel 7

Inden udgangen af [2010] forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om muligheden af et aftalememorandum om forpligtelser til flagstatskontrol med det formål at sikre lige vilkår for de flagstater, der har forpligtet sig til på retligt bindende måde at gennemføre flagstatskoden og samtykket i at underkaste sig en revision efter bestemmelserne i resolution A. 974 (24), vedtaget af IMO-forsamlingen den 1. december 2005.

Artikel 8

Forbindelser med anerkendte organisationer

1. Ved anvendelsen af artikel 3, stk. 5, må en medlemsstat i princippet ikke afslå at bemyndige en af de anerkendte organisationer til at udføre sådanne opgaver, jf. dog denne artikels stk.2, samt artikel 9 og 13. Medlemsstaten kan dog begrænse antallet af organisationer, der bemyndiges, så det svarer til dens behov, forudsat at det sker på et gennemskueligt og objektivt grundlag.

Kommissionen vedtager efter anmodning fra en medlemsstat passende foranstaltninger efter forskriftsproceduren i artikel 10, stk. 2.

2. Inden en medlemsstat accepterer, at en anerkendt organisation med hjemsted i et tredjeland på dens vegne udfører de i artikel 3 nævnte opgaver eller dele heraf, kan den forlange, at det pågældende tredjeland på basis af gensidighed giver anerkendte organisationer, der har hjemsted inden for Fællesskabet, tilsvarende behandling.

Fællesskabet kan desuden forlange, at et tredjeland, hvori en anerkendt organisation har hjemsted, på basis af gensidighed giver anerkendte organisationer, som har hjemsted i Fællesskabet, tilsvarende behandling.

Artikel 9

1. Medlemsstater, som træffer en beslutning som beskrevet i artikel 3, stk. 5, etablerer et samarbejdsforhold mellem deres egne myndigheder og de organisationer, der handler på deres vegne.

2. Samarbejdsforholdet reguleres i en formel, skriftlig og ikke-diskriminerende aftale eller en tilsvarende retligt bindende ordning, hvori det fastlægges, hvilke særlige opgaver og funktioner organisationerne skal varetage, og som mindst skal omfatte:

a) bestemmelserne i tillæg II til IMO-resolution A.739 (18) om retningslinjer for autorisation af organisationer, der handler på myndighedernes vegne, under hensyntagen til bilaget, tillæggene og vedføjede dokumenter til IMO MSC/cirkulære 710 og MEPC/cirkulære 307 om model til aftale om autorisation af anerkendte organisationer, der handler på myndighedernes vegne. Når en anerkendt organisation, dens inspektører eller dens tekniske personale udsteder klassecertifikater på administrationens vegne, er de følgelig omfattet af de samme retsgarantier og den samme retssikkerhed, herunder udøvelse af alle rettigheder med hensyn til forsvar, som administrationen og dens repræsentanter kunne påberåbe sig, hvis de selv havde udstedt nævnte påkrævede certifikater

b) følgende bestemmelser vedrørende erstatningsansvar: i) hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for tab, herunder tingsskade, personskade eller dødsfald i forbindelse med en søulykke samt pålægges at betale erstatning til skadelidte, og det godtgøres for retten, at dette skyldes en forsætlig handling eller undladelse eller grov uagtsomhed fra den anerkendte organisations side eller fra dens organer, ansatte, befuldmægtigede eller andre, som handler på den anerkendte organisations vegne, har myndigheden ret til at kræve erstatningen betalt af den anerkendte organisation i det omfang nævnte tab, skade, personskade eller dødsfald ifølge retsafgørelsen er forårsaget af den anerkendte organisation ii) hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for personskade , som ikke har forårsaget dødsfald , i forbindelse med en søulykke samt pålægges at betale erstatning til skadelidte, og det godtgøres for retten, at dette skyldes en uagtsom eller uforsvarlig handling eller undladelse fra den anerkendte organisations side eller fra dens ansatte, befuldmægtigede eller andre, som handler på den anerkendte organisations vegne, har myndigheden ret til at kræve erstatningen betalt af den anerkendte organisation i det omfang, denne personskade, som ikke har forårsaget dødsfald, ifølge retsafgørelsen er forårsaget af den anerkendte organisation; medlemsstaterne kan begrænse det beløb, som den anerkendte organisation maksimalt skal betale, idet det maksimale beløb dog skal være på mindst 4 mio. EUR, medmindre det beløb, der er fastsat i retsafgørelsen eller ved voldgiften, er lavere, i hvilket tilfælde dette beløb udgør den godtgørelse, der udbetales iii) hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for tab, herunder tingsskade i forbindelse med søulykke samt pålægges at betale erstatning til skadelidte, og det godtgøres for retten, at dette skyldes en uagtsom eller uforsvarlig handling ▐fra den anerkendte organisations side eller fra dens ansatte, befuldmægtigede eller andre, som handler på den anerkendte organisations vegne, har myndigheden ret til at kræve erstatningen betalt af den anerkendte organisation i det omfang, tabet eller skaden ifølge retsafgørelsen er forårsaget af den anerkendte organisation; medlemsstaterne kan begrænse det beløb, som den anerkendte organisation maksimalt skal betale, idet det maksimale beløb dog skal være på mindst 2 mio. EUR, medmindre det beløb, der er fastsat i retsafgørelsen eller ved voldgiften, er lavere, i hvilket tilfælde dette beløb udgør den godtgørelse, der udbetales

c) bestemmelser om, at myndighederne eller et eksternt uvildigt organ, som er udpeget af myndighederne, regelmæssigt skal kontrollere det arbejde, organisationerne udfører på myndighedernes vegne, som omhandlet i artikel 13, stk. 1

d) muligheden for at foretage stikprøveinspektion og detaljeret inspektion af skibe

e) bestemmelser om, at organisationerne har pligt til at indberette væsentlige oplysninger om flåden i deres klasse, ændringer, suspensioner og tilbagetrækning fra klassen.

3. I aftalen eller den tilsvarende retligt bindende ordning kan det kræves, at den anerkendte organisation har en lokal afdeling på den medlemsstats område, på hvis vegne den udfører de i artikel3 omhandlede opgaver. Det vil være tilstrækkeligt, at den lokale afdeling har retlig status som juridisk person i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning, og at den er underlagt den pågældende medlemsstats retsinstanser.

4. Hver medlemsstat meddeler Kommissionen præcise oplysninger om det samarbejdsforhold, der er etableret i henhold til denne artikel. Kommissionen underretter herefter de øvrige medlemsstater derom.

Artikel 10

1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 2099/2002 (13).

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel8.

Perioden i artikel5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.

3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel5a, stk. 1-4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel8.

Artikel 11

1. Dette direktiv kan, hvis dets anvendelsesområde ikke udvides, ændres med henblik på:

a) at indarbejde senere, ikrafttrådte ændringer til de internationale konventioner, protokoller, koder samt resolutioner i relation hertil som omhandlet i artikel 2, litra d), artikel 3, stk. 1, og artikel 9, stk. 2

b) at ændre de beløb, der er nævnt i artikel 9, stk. 2, litra b), nr. ii) og iii).

Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 10, stk. 3.

2. Når der vedtages nye instrumenter eller protokoller til de internationale konventioner, der er omhandlet i artikel 2, litra d), fastlægger Rådet på forslag af Kommissionen og under hensyntagen til medlemsstaternes parlamentariske procedurer og de relevante procedurer inden for IMO, de nærmere regler for ratificering af disse nye instrumenter eller protokoller, idet det påser, at reglerne anvendes ensartet og samtidig i medlemsstaterne.

Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 2, litra d), og artikel 9, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 2099/2002.

Artikel 12

Uanset kravene i bilag I til forordning (EF) nr. …/… (14) [om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe] kan en medlemsstat beslutte at suspendere ▐ en bemyndigelse, hvis den skønner, at en anerkendt organisation ikke længere kan være autoriseret til at udføre de i artikel 3 beskrevne opgaver på medlemsstatens vegne , efter følgende procedure:

a) medlemsstaten giver straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater meddelelse om sin afgørelse , som skal være behørigt begrundet

b) med udgangspunkt i kravet om sikkerhed og forureningsforebyggelse undersøger Kommissionen de bevæggrunde, som medlemsstaten angiver for at suspendere den anerkendte organisations autorisation

c) efter forskriftsproceduren i artikel 10, stk. 2, meddeler Kommissionen den pågældende medlemsstat, om dens afgørelse om at suspendere autorisationen er tilstrækkeligt berettiget på grund af alvorlig fare for sikkerhed eller miljø. Hvis suspensionen ikke er berettiget, anmoder Kommissionen medlemsstaten om at tilbagekalde den. Anses afgørelsen for at være berettiget, og har medlemsstaten begrænset antallet af anerkendte organisationer, der bemyndiges, jf. artikel 8, stk. 1, anmoder Kommissionen medlemsstaten om at autorisere en anden anerkendt organisation i stedet for den suspenderede organisation.

Artikel 13

1. Hver medlemsstat skal kontrollere , at anerkendte organisationer, der i henhold til artikel 3, stk. 5, handler på dens vegne, rent faktisk udfører de i nævnte artikel omhandlede opgaver til dens kompetente myndigheders tilfredshed.

2. ▐Mindst hvert andet år kontrollerer hver medlemsstat alle anerkendte organisationer, der handler på medlemsstatens vegne, og tilstiller de øvrige medlemsstater og Kommissionen en beretning om resultatet af dette kontrolarbejde senest den 31. marts i året efter de år, hvor det har fundet sted.

Artikel 14

Når medlemsstaterne udøver deres inspektionsrettigheder og -forpligtelser som havnestater, foretager de en indberetning til Kommissionen og andre medlemsstater og orienterer den pågældende flagstat, hvis det konstateres, at et skib, som ikke opfylder de relevante krav i de internationale konventioner, har fået udstedt et gyldigt myndighedscertifikat af anerkendte organisationer, der handler på en flagstats vegne, eller hvis et skib, der fører et gyldigt klassecertifikat, udviser mangler vedrørende forhold, der er omfattet af certifikatet. Der foretages i henhold til denne artikel kun indberetning i tilfælde, hvor et skib udgør en alvorlig fare for sikkerheden og miljøet, eller hvor de anerkendte organisationer påviseligt har udvist uagtsom adfærd i særlig grad. Den pågældende anerkendte organisation underrettes om sagen, når den første inspektion finder sted, således at den straks kan træffe hensigtsmæssige opfølgningsforanstaltninger.

Artikel 15

1. Hver medlemsstat drager omsorg for, at et skib, der fører medlemsstatens flag, er konstrueret, bygget og udstyret samt vedligeholdes i overensstemmelse med de regler og procedurer vedrørende krav til skrog, maskineri samt elinstallationer og styresystemer, der stilles af en anerkendt organisation.

2. En medlemsstat kan beslutte at anvende regler, som den anser for ækvivalente med en anerkendt organisations regler og procedurer, men kun på betingelse af, at den straks giver meddelelse herom til Kommissionen i overensstemmelse med proceduren i direktiv 98/34/EF, og til de øvrige medlemsstater, og at hverken Kommissionen eller andre medlemsstater gør indsigelser imod reglerne, og det ikke efter forskriftsproceduren i artikel 10, stk. 2, i dette direktiv konstateres, at disse regler ikke er ækvivalente.

3. Medlemsstaterne samarbejder med de anerkendte organisationer, som de bemyndiger, om udarbejdelse af disse organisationers regler og procedurer. De rådfører sig med de anerkendte organisationer med henblik på at nå frem til en ensartet fortolkning af de internationale konventioner.

Artikel 16

Afsluttende bestemmelser

Kommissionen informerer hvert andet år Europa-Parlamentet og Rådet om udviklingen i gennemførelsen af dette direktiv i medlemsstaterne.

Artikel 17

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme artikel … og punkt … i bilag I [artikler eller dele heraf og punkter i bilag I, hvori der er foretaget materielle ændringer i forhold til direktiv 94/57/EF] senest den … (15). De meddeler straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser, samt en sammenligningstabel mellem disse og nærværende direktiv.

Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De skal også indeholde oplysning om, at henvisninger i gældende love og administrative bestemmelser til de direktiver, der ophæves ved nærværende direktiv, gælder som henvisninger til nærværende direktiv. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 18

Direktiv 94/57/EF som ændret ved de direktiver, der er nævnt i bilag I, del A, ophæves med virkning fra … (16) uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne.

Henvisninger til de ophævede direktiver skal forstås som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.

Artikel 19

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 20

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i På Europa-Parlamentets vegne formanden På Rådets vegne formanden

(1) EUT C 318 af 23.12.2006, s. 195.

(2) EUT C 229 af 22.9.2006, s. 38.

(3) Europa-Parlamentets holdning af 25.4.2007 (EUT C 74 E af 20.3.2008, s. 632), Rådets fælles holdning af 6.6.2008 (EUT C 184 E af 22.7.2008, s. 11)og Europa-Parlamentets holdning af 24.9.2008.

(4) EFT L 319 af 12.12.1994, s. 20. ║.

(5) EFT C 271 af 7.10.1993, s. 1.

(6) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. ║.

(7) EFT L 204 af 21.7.1998, s. 37. ║.

(8) EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

(9) EUT …║

(10) EUT L.

(11) EUT …║

(12) Tre år efter dette direktivs ikrafttræden.

(13) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS) (EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1). ║.

(14) EUT …║

(15) 18 måneder efter dette direktivs ikrafttræden.

(16) ║Datoen for dette direktivs ikrafttræden.