BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET GENNEMFØRELSE AF DEN MAKROFINANSIELLE BISTAND TIL TREDJELANDE I 2000

Forkortelsesliste

BNP // Bruttonationalprodukt

CAMEL // Capital, assets, management, earnings, liquidity (parametre, der anvendes i international bank-rating)

CBA // Currency board-ordning

CØEL // Central- og østeuropæiske lande

DEM // Tyske mark

EBRD // Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling

EF // Det Europæiske Fællesskab

EFF // Udvidet fondsfacilitet

EIB // Den Europæiske Investeringsbank

ESAF // Udvidet strukturtilpasningsfacilitet

EU // Den Europæiske Union

EUR // Euro

FDI // Udenlandske direkte investeringer

FESAL // Strukturtilpasningslån til finans- og virksomhedssektoren

FN // De Forenede Nationer

FYROM // Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien

IFI // Internationale finansielle institutioner

IMF // Den Internationale Valutafond

PRGF // Fattigdomsbekæmpelses- og vækstfacilitet

SAF // Strukturtilpasningsfacilitet

SBA // Standby-arrangement

SDR // Specielle trækningsrettigheder

UNMIK // De Forenede Nationers midlertidige mission i Kosovo

USD // US-dollar

WTO // Verdenshandelsorganisationen

Indholdsfortegnelse

I. INDLEDNING

II. OVERSIGT

1. Baggrund

2. Makrofinansiel bistand i 2000

3. Udviklingen i den makrofinansielle bistand

III. ALBANIEN

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

IV. ARMENIEN

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

4. Gennemførelse af den ekstraordinære finansielle bistand

V. BOSNIEN-HERCEGOVINA

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

VI. BULGARIEN

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

VII. DEN TIDLIGERE JUGOSLAVISKE REPUBLIK MAKEDONIEN

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

VIII. GEORGIEN

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

4. Gennemførelse af den ekstraordinære finansielle bistand

IX. Kosovo

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

X. Moldova

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

XI. MONTENEGRO

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

XII. RUMÆNIEN

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

XIII. Tadsjikistan

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

XIV. UKRAINE

1. Resumé

2. Makroøkonomiske resultater

3. Strukturreformer

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand 60

I. INDLEDNING

I denne beretning vurderes den økonomiske situation, reformprocessen og udsigterne for de lande, der i 2000 modtog makrofinansiel bistand; der lægges endvidere særlig vægt på gennemførelsen af de betingelser, der er knyttet til bistanden.

Kapitel II giver en oversigt over EF's makroøkonomiske bistand til tredjelande med en historisk baggrund, en sammenfatning af transaktionerne i 2000 og en analyse af byrdefordelingen mellem de internationale donorgrupper.

I de følgende kapitler diskuteres relevante aspekter af overgangsprocessen i de lande, som Rådet har besluttet at yde ny makrofinansiel bistand, eller som i 2000 modtog betalinger inden for rammerne af transaktioner, der var besluttet tidligere.

Denne beretning fremlægges i overensstemmelse med Rådets afgørelser om Fællesskabets makrofinansielle bistand til tredjelande og er en opfølgning af de beretninger, der blev fremlagt i tidligere år [1].

[1] Jf. følgende meddelelser fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet med titlen "Beretning om den makrofinansielle bistand til tredjelande":

Bilag 1 viser den fulde oversigt over de makrofinansielle bistandstransaktioner, som Rådet har truffet beslutning om, samt de hertil svarende udbetalinger frem til udgangen af 2000. Bilag 2 viser en sammenfatning af den makrofinansielle bistand, der er ydet af bilaterale og multilaterale donorer til lande, som har modtaget makrofinansiel bistand fra Fællesskabet. Endelig viser bilag 3 nogle udvalgte makroøkonomiske indikatorer.

II. OVERSIGT

1. Baggrund

Makrofinansiel bistand fra Fællesskabet, der oprindeligt var tænkt som en EF-intern betalingsbalancestøtte, er siden 1990 også blevet ydet til tredjelande, primært landene i Central- og Østeuropa, men i stigende grad også til andre lande i det vestlige Balkan, det tidligere Sovjetunionen og i Middelhavsområdet, til støtte for deres politiske og økonomiske reformbestræbelser.

I begyndelsen af 1990'erne besluttede Fællesskabet at udvide den makrofinansielle bistand til de central- og østeuropæiske lande (CØEL) for at støtte deres overgangsproces til en markedsøkonomi. Det blev også besluttet, at Kommissionen som led i den bistandskoordinering, der blev aftalt mellem 24 industrilande (G-24), skulle formå andre bidragydere til at yde en tilsvarende bistand til de økonomiske programmer, som CØE-landene gennemførte efter aftale med IMF og Verdensbanken.

EF og G-24 gennemførte en række betalingsbalancestøttetransaktioner mellem 1990 og 1994 for hovedparten af CØE-landene. Siden har EF's makrofinansielle bistand i regionen hovedsagelig været koncentreret på Balkan-landene og mere specielt på de lande, der tidligere var en del af Jugoslavien. Ud over de central- og østeuropæiske lande har Rådet truffet beslutning om adskillige andre transaktioner til fordel for nogle nye uafhængige stater og nogle middelhavslande.

Transaktionerne støtter modtagerlandenes politiske og økonomiske reformbestræbelser og implementeres i tilknytning til støtteprogrammer fra IMF og Verdensbanken. De har fortsat inkorporeret et sæt principper, som understreger bistandens ekstraordinære karakter, dens komplementaritet til midler fra IFI og de økonomisk-politiske betingelser i tilknytning til bistanden. EF's makrofinansielle bistand har især støttet modtagerlandenes bestræbelser på at gennemføre økonomiske reformer og strukturændringer. I snæver koordination med IMF og Verdensbanken har den fremmet foranstaltninger, der er skræddersyet til særlige landebehov med den overordnede målsætning at stabilisere den finansielle situation og etablere markedsorienterede økonomier. Kommissionen implementerer bistanden i samråd med Det Økonomiske og Finansielle Udvalg.

2. Makrofinansiel bistand i 2000

a) Nye afgørelser

I 1999 blev der ydet øget makrofinansiel bistand til Balkan-landene, idet Rådet - som følge af stigende betalingsbalanceproblemer og Kosovo-krisen - havde truffet afgørelse om fem transaktioner til et maksimalt beløb af 460 mio. EUR til Albanien, Bosnien-Hercegovina, Bulgarien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM) og Rumænien. I 2000 blev der truffet afgørelse om nye transaktioner til fordel for to Balkan-enheder, Kosovo og Montenegro, og én ny uafhængig stat, Moldova. I marts 2000 besluttede Rådet endvidere, at også Tadsjikistan skulle omfattes af den ekstraordinære bistand, der var vedtaget i november 1997 til fordel for Armenien og Georgien, og at maksimumsbeløbene for tilskud og lån inden for rammerne af denne bistand skulle forhøjes tilsvarende.

I februar 2000 besluttede Rådet at yde en ekstraordinær finansiel gavebistand til Kosovo på op til 35 mio. EUR. Midlerne skulle stilles til rådighed for De Forenede Nationers mission i Kosovo (United Nations Interim Administration Mission in Kosovo - UNMIK) via dens centrale budgetadministration (CFA). På baggrund af de betydelige fremskridt, UNMIK havde gjort med etableringen af basale administrative funktioner og udviklingen af sunde økonomiske rammer i Kosovo under yderst vanskelige forhold, blev første rate på 20 mio. EUR frigivet i anden halvdel af marts 2000 En kommissionsrevision, som fandt sted i juni 2000, konkluderede, at UNMIK havde gjort gode fremskridt med etableringen af en økonomisk ramme i Kosovo, og at de betingelser, der var knyttet til udbetalingen af anden rate, stort set var opfyldt. Det blev derfor besluttet at udbetale anden rate på 15 mio. EUR i anden halvdel af august. Denne ekstraordinære bistand, som var en del af en samlet bistandspakke fra Det Europæiske Fællesskab, var et supplement til midlerne fra Verdensbanken og bilaterale donorer.

Montenegros makroøkonomiske situation, der i forvejen var blevet forringet i løbet af de ti år, hvor Den Socialistiske Forbundsrepublik Jugoslavien gradvis blev opløst, blev yderligere forværret af Kosovo-krisens udbrud og den store tilstrømning af flygtninge fra Kosovo. I erkendelse af den montenegrinske regerings vanskelige situation besluttede Rådet den 22. maj 2000 at yde Montenegro ekstraordinær finansiel bistand på op til 20 mio. EUR i form af direkte tilskud, som skulle frigøres i mindst to successive rater, under forudsætning af at de økonomisk-politiske betingelser var opfyldt. Efter undertegnelsen af et aftalememorandum mellem republikken og Kommissionen blev første rate på 7 mio. EUR udbetalt i august 2000. Da myndighederne stort set havde opfyldt de i aftalememorandummet fastsatte økonomisk-politiske betingelser i tilknytning til bistanden og havde intensiveret bestræbelserne på at etablere en markedsorienteret økonomi, blev anden rate på 12,95 mio. EUR udbetalt i begyndelsen af januar 2001, og ca. 50 000 EUR blev anvendt til teknisk støtte i forbindelse med implementeringen af bistanden.

Moldova havde fortsat alvorlige økonomiske problemer i 2000. Den 1. december 2000 underskrev regeringen et treårigt aftalememorandum med IMF i tilknytning til en fattigdomsbekæmpelses- og vækstfacilitet. Efterfølgende modtog Moldova, i den sidste uge af 2000, ekstern finansiering på rundt regnet 42 mio. USD. I juli 2000 besluttede Rådet at yde en makrofinansiel bistand på op til 15 mio. EUR til Moldova. Frigørelsen af første rate på 10 mio. EUR er knyttet til en betingelse om, at IMF skal kontrollere, om aftalen er tilfredsstillende gennemført.

Rådet besluttede desuden i marts 2000 at lade Tadsjikistan omfatte af den ekstraordinære finansielle bistand, som allerede var vedtaget til fordel for Armenien og Georgien i november 1997. Det besluttedes i den forbindelse at forhøje det maksimale beløb for denne type bistand med 110 mio. EUR (75 mio. EUR i lån og 35 mio. i tilskud) til i alt 375 mio. EUR (245 mio. EUR i lån og 130 mio. EUR i tilskud). Forhandlinger vedrørende de nærmere bestemmelser, beløb og betingelser i tilknytning til den finansielle bistand førte til en aftale, som formelt blev undertegnet af de tadsjikiske myndigheder i december 2000.

b) Udbetalinger

Udbetalingerne af den makrofinansielle bistand androg i alt 265 mio. EUR i 2000, heri medregnet 50 mio. EUR, der var udbetalt i de første dage af januar 2001 på grundlag af procedurer lanceret i december 2000. Disse udbetalinger bestod af 35 mio. EUR til Kosovo, 20 mio. EUR til Montenegro, 20 mio. EUR til Bosnien, 30 mio. EUR til Den Tidligere Republik Makedonien, 60 mio. EUR til Bulgarien og 100 mio. EUR til Rumænien. De fire sidstnævnte transaktioner var en del af tidligere besluttede transaktioner. Udbetalingerne til Kosovo og Montenegro vedrørte, der var vedtaget i 2000.

Af de samlede udbetalinger på 265 mio. EUR havde de 85 mio. form af gavebistand. De 85 mio. EUR gik til henholdsvis Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (20 mio. EUR), Kosovo (35 mio. EUR), Bosnien (10 mio. EUR) og Montenegro (20 mio. EUR). Resten af bistanden havde form af langsigtede lån (Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 10 mio. EUR, Bosnien, 10 mio. EUR, Bulgarien, 60 mio. EUR, og Rumænien, 100 mio. EUR).

c) Tilbagebetalinger og ikke-udbetalte beløb

Der blev foretaget tilbagebetalinger fra forskellig side i 2000. Både Estland (20 mio. EUR) og Letland (40 mio. EUR) indfriede rettidigt deres finansielle forpligtelser og har ikke mere udestående gæld til EF. Andre tilbagebetalinger blev foretaget rettidigt af Litauen (50 mio. EUR), Rumænien (80 mio. EUR) og Moldova (5 mio. EUR).

Nogle transaktioner, som blev besluttet i første halvdel af 1990'erne, er ikke blevet fuldstændigt udbetalt som oprindeligt forudset. Det har enten skyldtes forbedrede eksterne finansielle vilkår, (hvilket var tilfældet for de baltiske lande, Ungarn, Slovakiet og i den seneste tid også Algeriet), et vanskeligt politisk klima og/eller en afmatning i reformprocessen (hvilket var tilfældet i Belarus og Algeriet). I disse tilfælde er udbetalingen af de resterende rater ikke længere programmeret. Hvad angår de nyligt vedtagne transaktioner, er der forekommet forsinkelser i udbetalingerne til Armenien, Georgien, Ukraine, Albanien og Bosnien, mens transaktionerne vedrørende Den Tidligere Republik Makedonien, Rumænien og Moldova sandsynligvis vil blive gennemført som planlagt. Sidste kolonne i bilag 1 viser de beløb, der ikke er udbetalt.

d) Andet

Kommissionen har ikke forelagt Rådet andre forslag vedrørende makrofinansiel bistand i 2000.

3. Udviklingen i den makrofinansielle bistand

Oprindeligt havde EF's makrofinansielle bistand til formål at støtte den makroøkonomiske stabilisering og betalingsbalancen. I årenes løb voksede det antal lande, som det ville være hensigtsmæssigt for EF at yde en sådan støtte, da et stigende antal lande omkring Fællesskabet satte sig for at gennemføre hårde økonomiske reformprogrammer. Det resulterede i en forskydning i den geografiske balance i bistanden fra de første år, hvor de fleste modtagerlande befandt sig i EF's umiddelbare nabolag. Som følge af konflikterne på det vestlige Balkan og specielt Kosovo-konflikten i 1999 kunne der i rådsafgørelserne i 1999 og 2000 ses en tendens til en relativ stigning i den makrofinansielle bistand til landene på Balkan. I 2000 tegnede den vedtagne bistand til denne region sig for omkring 30% sammenlignet med 34% i 1999 og 3% i perioden 1990-1998.

Et særtræk ved de afgørelser, der blev truffet i 2000, var, at tre af de fire vedtagne transaktioner blev ydet som støtte til budgettet i modtagerlandene og -enhederne. To transaktioner blev desuden vedtaget til fordel for enheder, som ikke kunne omfattes af et IMF-støttet økonomisk program. Som bemærket allerede i 1999 tager den makrofinansielle bistand ikke alene sigte på at fremme makroøkonomisk stabilisering og støtte betalingsbalancen, den spiller også en yderst nyttig rolle som støtte til en regerings strukturreformprogram. Den er således blevet kombineret med bistanden under Phare-, Tacis- og Obnova-programmerne, der havde til formål at styrke kapaciteten i institutioner, som var af afgørende betydning for en vellykket gennemførelse af strukturreformforanstaltningerne.

Tabel 1 og 2 og de ledsagende figurer 1a og 2a understreger den makrofinansielle bistands ekstraordinære karakter. De mest omfattende makrofinansielle bistandstransaktioner blev besluttet og udbetalt i årene umiddelbart efter ændringerne i de politiske og økonomiske systemer i de central- og østeuropæiske lande. Derefter afspejler svingningerne i den makrofinansielle bistand det forhold, at der er truffet beslutninger fra sag til sag på grundlag af en vurdering af den makroøkonomiske situation og finansieringsbehovene i de potentielle modtagerlande. Figur 1a vedrørende vedtagne transaktioner i hele perioden fra 1990 til 2000 (op til i alt 5,4 mia. EUR) og figur 2a vedrørende faktisk udbetalte beløb (til i alt 4,3 mia. EUR) viser en betydelig koncentration af bistanden på CØE-ansøgerlande (omkring 60% af den samlede makrofinansielle bistand inden for de sidste ti år). Som tidligere nævnt var bistanden til ansøgerlandene hovedsagelig koncentreret i den første halvdel af det sidste årti, hvilket indikerer en gradvis udfasning af denne form for bistand sideløbende med fremskridtene i den politisk-økonomiske tilpasnings- og reformproces i modtagerlandene. I den senere tid er der hovedsagelig ydet makrofinansiel bistand til de vestlige Balkan-lande (transaktioner i 1999 og 2000) og nogle nye uafhængige lavindkomstlande. Den relativt lave bistand til middelhavslandene (15% af de samlede godkendte beløb, men ingen ny godkendelse siden 1996) skal ses på baggrund af de andre former for makroøkonomisk støtte (navnlig MEDA-strukturtilpasningsfaciliteterne), der er stillet til rådighed for disse lande.

Tabel 1 - Makrofinansiel bistand, 1990-2000

Godkendt maksimumsbeløb, mio. EUR

>TABELPOSITION>

Tabel 2 - Makrofinansielle transaktioner, 1990-2000

Udbetalinger, mio. EUR

>TABELPOSITION>

NB: I tallene for 2000 indgår udbetalinger til Bosnien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Montenegro, som af tekniske årsager, blev foretaget i begyndelsen af januar 2001.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

4. Byrdefordeling

Inden for rammerne af bistandskoordineringsprocessen til støtte for CØE-landene og de vestlige Balkan-lande har Europa-Kommissionen i samarbejde med Verdensbanken organiseret donorkonferencer, hvor der foretages vurderinger af behov for ekstern finansiering, og hvor der træffes principiel beslutning om bidragene fra IFI og bilaterale donorlande, herunder EF. For så vidt angår andre potentielle modtagerlande, anvendes en tilsvarende tilgang via en rådgivende gruppe, der sammenkaldes på Verdensbankens initiativ.

De midler, der leveres af forskellige bidragydere til dækning af det resterende behov for ekstern finansiering hos modtagere af makrofinansiel bistand fra EF, er anført i bilag 2. Der gives en nærmere beskrivelse af modtagerlandene for 2000 i bilag 2.1.

Siden EF begyndte at yde makrofinansiel bistand, har de absolutte beløb, som EF har afsat hertil, varieret betydeligt og parallelt med den finansielle støtte, der er ydet af det internationale samfund (jf. bilag 2 og tilsvarende tabeller i de tidligere beretninger om makrofinansiel bistand).

Til at begynde med var EF-bistanden meget stor sammenlignet med midlerne fra IFI. I den forbindelse spillede Fællesskabet en central rolle som en af de største bidragydere og som koordinator af den bilaterale bistand til CØE-landene via G-24.

Efterhånden som IFI blev i stand til at mobilisere flere midler ved hjælp af nye instrumenter, voksede deres andel i finansieringspakkerne imidlertid betydeligt [2].

[2] I 2000 blev som ovenfor nævnt to af de fire EU-transaktioner (Kosovo og Montenegro) besluttet uden tilknytning til et IMF-program. Dette kan delvis forklare, hvorfor IFI's andel i 2000 var meget lille sammenlignet med tidligere år.

Sideløbende hermed blev der mobiliseret bidrag fra eksterne kreditorer, såvel offentlige som private, i form af gældssanerings- og gældseftergivelsestransaktioner, der navnlig var betydelige i 1994, 1995, og 1999. Blandt de lande, der modtager makrofinansiel bistand fra EF, var følgende lande omfattet af disse gældssaneringstransaktioner og lignende transaktioner: Algeriet i 1991 og 1994; Bulgarien i 1991, 1994 og 1997; Moldova i 1996; Ukraine i 1994, 1995 og 1999 og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Bosnien-Hercegovina og Albanien i 1999. Ingen af de lande, der modtager makrofinansiel bistand fra EF, var omfattet af gældssanering i 2000.

III. ALBANIEN

1. Resumé

Inden for rammerne af IMF's treårsprogram, der blev vedtaget i maj 1998, lykkedes det de albanske myndigheder at gøre yderligere fremskridt med den makroøkonomiske stabilisering: BNP-væksten i 2000 var på 7,8%, hvilket stort set svarede til tallene for 1998 og 1999, både budgetunderskuddet og underskuddet på betalingsbalancens løbende poster blev væsentligt reduceret, den albanske lek forblev stærk over for dollaren, og den årlige inflation blev fastholdt på et lavt niveau (omkring 4%).

For så vidt angår strukturreformerne, registreredes der betydelige fremskridt. Med hensyn til reformerne i den finansielle sektor blev én statsejet bank privatiseret, og der blev taget skridt til at privatisere den tilbageblevne bank, og centralbanken opgav sin direkte kontrol over udlånsrenten. 1997-programmet for privatisering af små og mellemstore virksomheder blev afsluttet i 2000, og der blev taget et vigtigt skridt i privatiseringen af de strategiske sektorer i juni 2000 med salget af mobiltelefonselskabet AMC. Endelig blev der registreret væsentlige fremskridt med hensyn til styrkelsen af skatteopkrævningen og styringen af de offentlige udgifter.

Implementeringen af den makrofinansielle bistand på op til 20 mio. EUR, som Rådet havde besluttet i april 1999, blev ikke påbegyndt på grund af de albanske myndigheders forbehold over for øget låntagning på ikke-favorable vilkår under en forholdsvis komfortabel international nettoreserveposition (NIR).

// Kortfattet status over de økonomiske reformer

// 1. Prisliberalisering

De fleste priser er blevet liberaliseret med undtagelse af nogle få udvalgte offentlige tjenester.

// 2. Handelsliberalisering

Ingen kvantitative importrestriktioner, og de resterende eksportforbud blev fjernet i september 1999. Fire forskellige toldsatser (0%, 5%, 10% og 20%). Medlem af WTO i september 2000.

// 3. Valutasystem

Siden juli 1992 frit flydende valutakurs. Valutasystemet indebærer stort set ikke restriktioner for transaktionerne på de løbende poster, inklusive profithjemtagning.

// 4. Udenlandske direkte investeringer

Liberal lovgivning. Tilladt at sælge jord til udlændinge. Jordregistreringen er afsluttet i de fleste tilgængelige områder.

// 5. Pengepolitik

De individuelle kreditlofter for bankerne blev fjernet i november 1999. Bankerne kan frit bestemme udlånsrentesatser. Afskaffelse af mindstesatser for kortsigtede indlån i juli 2000. Auktioner med skatkammerbeviser (3, 6, 12 måneder).

// 6. Offentlige finanser

Der blev indført moms i juli 1996. Budgetindtægterne for 2000 er anslået til 23% af BNP, udgifterne til 32,6% af BNP.

// 7. Privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren

Privatiseringen af den dyrkbare jord er stort set gennemført. Privatiseringen af omkring 470 små og mellemstore virksomheder (1997-programmet) blev afsluttet i 2000. Første store statsejede virksomhed i en strategisk sektor (AMC) privatiseret i 2000. Der blev skabt en børs i marts 1996.

// 8. Reform af den finansielle sektor

Todelt banksystem domineret af den tilbageblevne store statsejede bank, opsparingsbanken. Den nationale forretningsbank privatiseret i 2000.

2. Makroøkonomiske resultater

Mellem 1993 og 1996 gjorde Albanien betydelige fremskridt med at stabilisere og liberalisere sin økonomi og med at gennemføre strukturreformer, hvilket blev understøttet af en betydelig international bistand. Efter en periode med social uro i 1997 i kølvandet på sammenbruddet af pyramideordningerne lykkedes det den nye regering at genoprette makroøkonomisk stabilitet.

Efter et kriseprogram, der varede i et halvt år, iværksatte de albanske myndigheder et omfattende mellemfristet makroøkonomisk strukturtilpasningsprogram, der blev støttet at IMF inden for rammerne af en fattigdomsbekæmpelses- og vækstfacilitet (PRGF, tidligere ESAF). Det begyndende opsving i 1998 opretholdtes i 1999 med en BNP-vækst på omkring 8% for andet år i træk. Den årlige inflation ved udgangen af 1999 var negativ, det indenlandsk finansierede budgetunderskud blev yderligere reduceret, og underskuddet på de løbende betalingsbalanceposter, som forventedes at stige kraftigt som følge af Kosovo-krisen, blev begrænset til 8,5% af BNP.

Som følge af den forbedrede interne politiske situation og den institutionelle styrkelse lykkedes det at opnå tilstrækkelig stabilitet, til at der kunne registreres bemærkelsesværdige økonomiske resultater i 2000. BNP-væksten kom op på 7,8%, hvilket hovedsagelig kan tilskrives bygge- og anlægsvirksomheden, transport og landbrug. Trods stigningen i oliepriserne og energikrisen i årets sidste kvartal forblev inflationen under kontrol (4% ved årets udgang) som følge af streng pengepolitisk kontrol, generel produktivitetsstigning og den nationale valuta, leks stabilitet. En positiv udvikling fandt ligeledes sted på det finanspolitiske område. Som følge af en stærk stigning i skatteindtægterne (25% i forhold til 1999) anslås budgetunderskuddet at være faldet fra 11,5% af BNP i 1999 til 9,5% i 2000. Mens det indenlandsk finansierede budgetunderskud kun udviste et let fald - (5,0% i 2000 i forhold til 5,4% i 1999) -, gjorde de store privatiseringsindtægter det muligt at reducere låntagningen kraftigt. På udgiftssiden var gennemførelsen af budgettet for 2000 på linje med prognoserne. Også betalingsbalancens løbende poster forbedredes i 2000. Som sædvanligt kompenserede de store beløb, der blev hjemsendt fra albanere i udlandet - (omkring 160 mio. USD i første halvår af 2000) - delvis for det stadig høje handelsunderskud, således at underskuddet på betalingsbalancens løbende poster forventes at have været på 260 mio. USD, svarende til ca. 7% af BNP (8% i 1999). Der blev registreret en betydelig stigning i udenlandske direkte investeringer, specielt på grund af indtægter fra privatiseringen af mobiltelefonselskabet AMC. De officielle bruttoreserver androg 550 mio. USD ved udgangen af 2000, svarende til 4,5 måneders import.

Energikrisens potentielle virkninger på den økonomiske situation må imidlertid ikke undervurderes. Det forventes således, at energiknaphed vil have en negativ indvirkning på industriproduktionen, og at inflationen kan risikere at stige som følge af højere energipriser. På det fiskale område vil der eventuelt kunne noteres et fald i skatteindtægterne, hvis virksomhederne må indstille deres aktivitet, mens statsstøtten til importeret energi eventuelt vil stige. I denne forbindelse er der fastlagt en handlingsplan for energisektoren, der på kort sigt har til formål at bekæmpe elektricitetstyveri og manglende betaling af elregninger og på længere sigt at modernisere den stærkt forældede elproduktion og -distribution.

3. Strukturreformer

Med hensyn til reformerne i den finansielle sektor blev der gjort visse fremskridt med privatiseringen af de to resterende statsejede banker. Den nationale forretningsbank blev solgt til udenlandske investorer i november 2000, men privatiseringen af opsparingsbanken blev udsat. De indledende skridt i denne retning blev imidlertid taget med parlamentets vedtagelse af den nødvendige privatiseringslovgivning, revisionen af regnskaberne ved et internationalt revisionsselskab, KPMG, og statens kapitaltilførsel til dækning af bankens negative kapital. De første skridt blev ligeledes taget til at privatisere det statsejede forsikringsselskab INSIG. Privat bankvirksomhed blev stimuleret med centralbankens opgivelse af den direkte kontrol med udlånsrenterne, hvilket sammen med genopsvinget i den økonomiske aktivitet bidrog til en betydelig stigning i bankernes udlån til den private sektor.

For så vidt angår privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren var 2000 et succesår. Mobiltelefonselskabet AMC blev solgt for den uventet høje sum af 86 mio. USD (svarende til 91 mio. EUR), og investorerne gik hurtigt i gang med at foretage investeringer for at forbedre netværkskvaliteten og imødekomme kundernes stigende efterspørgsel. De fire mellemstore virksomheder, som manglede at blive privatiseret inden for rammerne af 1997-privatiseringsprogrammet, blev ligeledes solgt i årets løb. Der blev registreret yderligere fremskridt i de strategiske sektorer. Serviceselskabet Servcom, der opererer inden for oliesektoren, blev således omstruktureret, og loven om dets privatisering blev vedtaget af parlamentet i december 2000; desuden blev der iværksat en ny handlingsplan vedrørende omstrukturering af energisektoren.

Reformen af skatteopkrævningen bidrog til en stigning i skatteindtægterne i 2000 på ca. 25% i forhold til 1999. De vigtigste foranstaltninger, der blev truffet med hensyn til bedre inddrivelse af toldindtægterne, bestod i ændringer i bemandingen af nøglestillinger i de større toldkontorer, øget kontrol med varer i transit og regelmæssig revision af referencepriser. For så vidt angår de indenlandske skatter resulterede en strengere håndhævelse i en betydelig stigning i antallet af registrerede momspligtige virksomheder og skatteydere blandt små og mellemstore virksomheder. Bedre koordinering mellem skatte- og toldadministrationen bidrog til at begrænse skatteunddragelse.

Der blev gjort betydelige fremskridt i reformen af administrationen af de offentlige udgifter med vedtagelsen af den mellemfristede udgiftsramme (MTEF) for perioden 2001-2003. MTEF blev vedtaget efter intense drøftelser mellem de berørte ministerier og donorlandene. Den skal efter planen revideres regelmæssigt. Rammen identificerer fire nøgleudgiftsområder: infrastruktur, uddannelse, sundhed og sociale anliggender. Den udgør tillige et første, konkret tegn på større effektivitet i den offentlige administration i Albanien.

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

I forbindelse med IMF's treårige program, der understøttes af en PRGF, og som blev godkendt i maj 1998, besluttede Rådet den 22. april 1999 at yde Albanien en makrofinansiel bistand på op til 20 mio. EUR. I modsætning til de tidligere to makrofinansielle bistandstransaktioner (et tilskud på 70 mio. EUR, der blev besluttet i 1992, og et tilskud på 35 mio. EUR, der blev besluttet i 1994) havde denne bistand form af et lån.

Implementeringen af EF's makrofinansielle bistand blev ikke påbegyndt, fordi de albanske myndigheder ved to lejligheder - i december 1999 og i juni 2000 - over for Kommissionens repræsentanter tilkendegav, at de ønskede at tænke nærmere over, hvorvidt det var hensigtsmæssigt at optage ikke-begunstigede lån under den aktuelle relativt stærke NIR-position. Kommissionens tjenestegrene har tilkendegivet, at de agter at afprogrammere denne bistand.

Den 30. juni 2000 godkendte IMF's bestyrelse det tredje årlige fattigdomsbekæmpelses- og vækstarrangement (PRGF) for perioden juli 2000-juli 2001. Midtvejsrevisionen af dette arrangement forventes at blive afsluttet i januar 2001. Siden Kosovo-krisen har Verdensbanken lagt større umiddelbar vægt på støtte til de sociale sektorer og kriseindgreb i infrastrukturen. Inden for rammerne af landestrategien for Albanien for perioden 1998-2001 videreførte Verdensbanken implementeringen af strukturtilpasningslånet (SAC) på 45 mio. USD, som var besluttet i juni 1999.

Ved udgangen af 2000 ophørte Albanien med at være støtteberettiget under PHARE-bistandsprogrammet. Landet vil fremover være støtteberettiget under det nye EU-instrument for de vestlige Balkan-lande, CARDS (fællesskabsprogram for bistand til genopbygning, udvikling og stabilisering).

IV. ARMENIEN

1. Resumé

Efter at have stagneret i begyndelsen af 2000 steg BNP-væksten til omkring 4 % om året i løbet af årets første 10 måneder, selv om landbrugsproduktionen var påvirket af en voldsom tørke i sommerperioden.

Den tredje midtvejsrevision under IMF's ESAF- program for Armenien blev afsluttet sidst i 1999. De armenske myndigheder forhandler i øjeblikket om et nyt treårigt program inden for rammerne af IMF's fattigdomsbekæmpelses- og vækstfacilitet.

Armenien har gennemført hensigtsmæssige makroøkonomiske foranstaltninger, men har stadig et stort budgetunderskud og et stort underskud på de løbende poster, hvilket til dels skyldes den handelsblokade, der var pålagt landet (Nagorno-Karabakh-konflikten). Også tempoet i de økonomiske reformer og privatiseringsprocessen giver anledning til bekymring, og det samme gør budgetindtægterne. IMF understreger vigtigheden af, at Armenien anvender privatiseringsindtægterne til at nedbringe sin meget store udlandsgæld.

Manglen på klare udsigter til, at Armenien kunne nå til en ny aftale med IMF før udgangen af 2000, de skuffende finanspolitiske resultater og langsommeligheden i gennemførelsen af strukturreformerne foranledigede Kommissionen til at udskyde udbetalingen af tredje tilskudsrate, der oprindelig var planlagt til 2000. // Kortfattet status over de økonomiske reformer

1. // 1. Prisliberalisering

De fleste priser er blevet liberaliseret, og forbrugersubsidierne er kraftigt reduceret. Kun priserne på få varer og tjenester er fortsat reguleret.

1. // 2. Handelsliberalisering

Liberal handelspolitik. Enkel og relativt åben importordning med lave toldtariffer. Ingen kvantitative restriktioner. Forventes at blive medlem af WTO i 2001.

1. // 3. Valutasystem

Flydende valutakurs. Begrænset officiel intervention. Meget liberalt valutasystem. Ubegrænset adgang til udenlandsk valuta. Interbankmarkedet dominerende for udenlandsk valuta.

1. // 4. Udenlandske direkte investeringer

Liberal politik over for udenlandske direkte investeringer, specielt er der ingen restriktioner for hjemtagelse af profit og kapital.

1. // 5. Pengepolitik

Centralbanken er fuldt uafhængig. Inflationen fortsat meget lav til trods for en lempelse af pengepolitikken hen imod slutningen af 2000.

1. // 6. Offentlige finanser

Budgetindtægterne for 1999 er anslået til 17% af BNP; samlede udgifter anslås til omkring 24% af BNP.

1. // 7. Privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren

Privatiseringsprocessen fortsatte i et noget langsomt tempo for mellemstore og store virksomheder. En lang række endnu ikke solgte virksomheder er nu under likvidation. Regeringen er stadig i gang med at privatisere eldistributionsselskaberne.

1. // 8. Reform af den finansielle sektor

Banksystemet består af Armeniens centralbank og 31 forretningsbanker, hvoraf tre er udenlandsk ejede. Regeringen besluttede at privatisere opsparingsbanken og tilbød strategiske investorer at deltage i privatiseringsudbuddet. Ny lov om værdipapirmarkedet. En værdipapir- og valutakommission samt en værdipapircentral er nu funktionsdygtige.

1. //

2. Makroøkonomiske resultater

Efter at have stagneret i begyndelsen af 2000 steg BNP-væksten til omkring 4% om året i årets første 10 måneder, hvilket skyldtes etopsving i industriproduktionen og bygge- og anlægsvirksomheden. Landbrugsproduktionen var imidlertid påvirket af en voldsom tørke i sommerperioden.

I 2000 lå budgetindtægterne fortsat under det forventede niveau, hvilket resulterede i udgiftsnedskæringer og en hurtig oparbejdning af udgiftsrestancer. Inflationen blev stoppet med et prisfald på omkring 0,5 % til følge trods en betydelig stigning i energipriserne. Den armenske valuta deprecierede i 2000 med omkring 6% i nominel værdi over for USD.

I de første otte måneder af 2000 steg handelsomsætningen med 13% (år-til-år) til 740 mio. USD. Handelsunderskuddet voksede imidlertid en smule år-til-år i årets første ni måneder trods en betydelig stigning i eksporten. Handelsunderskuddet og underskuddet på de løbende poster forventes at forblive meget højt (over 20 % af BNP), så længe handelsblokaden som følge af den uløste Nagorno-Karabakh-konflikt opretholdes.

Udenlandske direkte investeringer øgedes betydeligt i første halvdel af 2000, hvilket afspejlede en massiv indstrømning fra etablerede udenlandske investorer og stigende investeringer fra Rusland. Valutareserven var fortsat af en komfortabel størrelse og dækkede over 3 måneders import. Den eksterne gæld androg omkring 850 mio. USD svarende til 47% af BNP ved udgangen af 1999, mens gældsbetjeningen svarede til 17% af budgetindtægterne. Udlandsgælden er stor, når den måles ved gældens og gældsbetjeningens størrelse i forhold til eksporten, men landet forventes at modtage betydelige overførsler og investeringer fra udlandet. Gælden betragtes som forholdsvis bæredygtig, når den måles ved gældens og gældsbetjeningens størrelse i forhold til budgetindtægterne.

3. Strukturreformer

Der er truffet seriøse foranstaltninger med henblik på en omstrukturering af den offentlige administration: programmer og lovforslag er udarbejdet eller allerede forelagt parlamentet vedrørende topembedsmænds obligatoriske afgivelse af indkomst- og formueerklæring, statskontrol med tilsyn og licenstildeling og en tjenestemandsreform. På trods af meddelelser om, at det overvejedes at foretage radikale nedskæringer i det oppustede statsapparat, er antallet af statsansatte efter alt at dømme steget en smule.

I energisektoren blev alle restancer afviklet i september 1999 takket være den stramme finanspolitiske pakke, der blev vedtaget i august 1999. I 2000 forværredes den finanspolitiske situation imidlertid stærkt, og der blev akkumuleret nye restancer. Der er udarbejdet et program for finansiel genopretning af Armeniens energisystem i perioden 2000-2002; programmet regulerer forholdet mellem finansielle strømme, gæld og finansielle forbindelser mellem forskellige produktionssektorer.

Regeringen opnåede betydelige forbedringer med hensyn til omkostningsdækningen i kunstvandingssektoren. Opkrævningsgraden i hele kunstvandingssæsonen 1999 var tæt på det aftalte mål på 65%.

I den finansielle sektor blev loven om værdipapirmarkedet vedtaget. Der blev oprettet en værdipapir- og valutakommission, og en værdipapircentral er nu operationel. I august 2000 vedtog regeringen en beslutning om privatisering af opsparingsbanken, og i december opfordrede den potentielle strategiske investorer til at deltage i privatiseringsudbuddet.

Med hensyn til privatisering var 65% af de 10 000 små virksomheder blevet privatiseret ved udgangen af 1998. I februar 2000 var 1 500 af de 2 000 mellemstore og store virksomheder blevet privatiseret. Tempoet i privatiseringen af mellemstore og store virksomheder gik ned, fra næsten 200 i 1998 til 54 i 1999 og 33 i de første otte måneder af 2000. Den væsentligste grund hertil var, at mere end 300 mellemstore og store virksomheder var blevet udbudt til privatisering flere gange, uden at det var lykkedes at finde en køber. Efterfølgende har regeringen truffet beslutning om likvidation af disse virksomheder, og mange af dem er nu ved at blev likvideret.

Den 25. april 2000 besluttede det armenske parlament at udelukke eldistributionsselskaberne fra listen over statsejendomme, der skulle privatiseres i perioden 1998-2000. I henhold til en særlig privatiseringslov, der blev vedtaget i august 2000, skulle 51% af aktierne i de fire eldistributionsselskaber imidlertid sælges til strategiske investorer i 2001, (20 % af aktierne er allerede blevet solgt til EBRD, og resten vil blive solgt til de ansatte)..

4. Gennemførelse af den ekstraordinære finansielle bistand

Af den handelskreditfacilitet på 1 250 mio. EUR, som Fællesskabet stillede til rådighed for de nye uafhængige stater i 1992, fik Armenien omkring 58 mio. EUR i form af lån. Som følge af vanskelige politiske, økonomiske og finansielle forhold var landet imidlertid ikke i stand til at honorere sine eksterne finansielle forpligtelser, herunder forpligtelserne over for Fællesskabet. For at støtte landets tilpasnings- og reformbestræbelser og lette afviklingen af dette gældsproblem vedtog Rådet i november 1997 et kommissionsforslag om at yde Armenien og Georgien en ekstraordinær finansiel bistand og aftalte principielt at stille lån på op til 170 mio. EUR og direkte tilskud på op til 95 mio. EUR til rådighed.

Efter at Armenien fuldstændigt havde afviklet sine restancer over for Fællesskabet (51 mio. EUR) og overholdt IMF-programmet, foretog Kommissionen i december 1998 udbetaling af den første rate af den ekstraordinære finansielle bistand (et lån på 28 mio. EUR og et tilskud på 8 mio. EUR). Den anden rate (4 mio. EUR i tilskud) blev udbetalt i december 1999 umiddelbart efter den positive afslutning af den tredje midtvejsrevision under IMF's ESAF, og efter at Armenien havde foretaget en tilbagebetaling af hovedstolen på 5 mio. EUR af det lån på 28 mio. EUR, som var ydet i 1998.

I juli 1999 blev der indgået en principiel aftale mellem de armenske myndigheder og Kommissionens tjenestegrene om de strukturelle betingelser, der er knyttet til den udbetaling af tredje rate af bistanden, der forventes at finde sted i 2000. De armenske myndigheder har imidlertid ikke ratificeret denne aftale. Endvidere var der ingen klar udsigt til, at landet kunne opnå en aftale med IMF om et nyt treårigt program før udgangen af 2000, da de finanspolitiske resultater var skuffende, og tempoet i strukturreformprocessen var aftaget i 1999 og 2000. Kommissionens mission, som aflagde besøg i Yerevan i juni 2000, mente derfor ikke, at betingelserne for at udbetale en tilskudsrate i 2000 var til stede.

V. BOSNIEN-HERCEGOVINA

1. Resumé

Med støtte fra IMF's standby-arrangement har Bosnien-Hercegovina gjort betydelige fremskridt hen imod makroøkonomisk stabilitet i kraft af en nøje overholdelse af de strenge regler i tilknytning til currency board-ordningen og en stram finanspolitik. IMF afsluttede den fjerde og femte revision under standby-arrangementet den 22. december. I forlængelse heraf og på baggrund af tilfredsstillende fremskridt med hensyn til de strukturelle betingelser, der er knyttet til den makrofinansielle bistand, udbetalte Kommissionen anden rate på 20 mio. EUR ved udgangen af 2000. For så vidt angår strukturreformerne, er der gjort markante fremskridt med privatiseringen af mindre virksomheder, implementeringen af reformerne af betalingssystemerne, reformen af toldadministrationen og i den senere tid også reformen af banksektoren. For at fremme udviklingen af den private sektor og udenlandske investeringer er det imidlertid nødvendigt, at myndighederne udfolder yderligere bestræbelser med hensyn til privatiseringen af store virksomheder, skatteharmonisering, etablering af en gennemsigtig og ensartet investeringsordning og mere generelt styrker samarbejdet mellem enhederne med henblik på at etablere et fælles økonomisk område.

// Kortfattet status over de økonomiske reformer

1. // 1. Prisliberalisering

De fleste priser er blevet liberaliseret med undtagelse af nogle få udvalgte offentlige tjenester.

1. // 2. Handelsliberalisering

Begge enheder har afviklet de præferentielle handelsarrangementer med Kroatien og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (i maj 1999). Der har været en ensartet toldlov siden januar 1999 med en fælles toldordning, der omfatter fire produktkategorier i intervallet 0-15%. Er endnu ikke medlem af WTO.

1. // 3. Valutasystem

Den fælles valuta, KM, har været knyttet til DEM i henhold til en currency board-ordning siden juni 1998.

1. // 4. Udenlandske direkte investeringer

Stærkt ugunstigt miljø som følge af ugennemsigtige politikker, og fordi investorerne opfatter landet som et højrisikoområde. Enhederne mangler fortsat at implementere statsloven om FDI fuldt ud.

1. // 5. Pengepolitik

Centralbanken er ansvarlig for administrationen af currency board-ordningen. Centralbanken og andre banker må ikke udlåne penge til regeringen..

1. // 6. Offentlige finanser

Budgetunderskuddet var større end forventet som følge af stigende løn- og pensionsudgifter kombineret med en nedgang i indtægterne. Yderligere reformer for at styrke skatteinddrivelsen og skabe holdbare sociale beskyttelsessystemer er nødvendige.

1. // 7. Privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren

Der er gjort gode fremskridt med privatiseringen af mindre virksomheder i begge enheder i den senere tid, mens privatiseringsprocessen for store virksomheder er gået langsomt. Den forventes at få ny fremdrift i kraft af ekstern teknisk bistand til gennemførelsen af udbudsprocedurerne.

1. // 8. Reform af den finansielle sektor

Lovrammen for banksektoren er fastlagt i begge enheder, men privatiseringen eller likvidationen af statsbankerne er blevet forsinket og forventes ikke afsluttet før i midten af 2001. Reformen af betalingssystemet er gået fremad med den officielle lukning af betalingskontorerne, overdragelsen af deres opgaver til private og offentlige aktører og etableringen af en clearing-central.

1. //

2. Makroøkonomiske resultater

BNP-væksten i 1999 anslås at have været på 9% - og at den ikke blev højere skyldes for en stor del de negative virkninger af Kosovo-krisen. For 2000 havde myndighederne oprindelig forudset en vækst på 12-15%, men den anslåede vækst blev nedjusteret til 10% som følge af virkningerne af en af de værste tørkeperioder, Bosnien-Hercegovina har været ude for i de senere år. Den høje økonomiske vækst har kun haft ringe indvirkning på arbejdsløsheden: ifølge officielle skøn var 40% af arbejdsstyrken uden beskæftigelse (ved udgangen af 1999).

Inflationspresset har været moderat, hvilket blandt andet skyldes, at reglerne i tilknytning til currency board-ordningen (CBA) nøje er blevet fulgt. Den årlige inflation målt i konvertible marka (KM), den valuta, som currency board har udstedt siden midten af 1998, forventes at ligge på 3% for 2000 i begge enheder. Ved udgangen af 2000 synes der at være almindelig accept af den konvertible mark i begge enheder. Den kraftige forøgelse af centralbankens valutareservebeholdning er et vidnesbyrd herom; ved udgangen af 1999 udgjorde den 866 mio. KM (svarende til ca. 2,5 måneders import) sammenlignet med 300 mio. KM ved udgangen af 1998. For så vidt angår finansområdet var budgetunderskuddet (før tilskud) oprindelig anslået til 1,6% og 3,3% af BNP for henholdsvis føderationen og Republika Srpska (1,1% og 2,1% efter tilskud). Underskuddet var imidlertid større end forventet som følge af øgede udgifter til lønninger og pensioner og et fald i indtægterne, og begge enheder var nødt til at træffe foranstaltninger til at afpasse udgifterne efter de disponible ressourcer.

Underskuddet på betalingsbalancens løbende poster blev stærkt reduceret i 1999 (til omkring 21% af BNP i forhold til 32% i 1998), fordi gennemførelsen af genopbygningsprojekter gik langsommere end planlagt , og den indenlandske private efterspørgsel steg langsommere end forventet. Underskuddet mindskedes yderligere i 2000 og finansieredes fortsat hovedsagelig af donorbistand. Bosnien-Hercegovinas udlandsgæld er stadig stor (ca. 70% af BNP i 1999), hvilket til dels afspejler en betydelig gældsbyrde, der er arvet fra den tidligere Socialistiske Republik Jugoslavien. Gældsbetjeningen i procent af eksporten af varer og tjenester er imidlertid lav sammenlignet med gælden i forhold til BNP, hvilket afspejler, at en stor del af gælden er givet på gunstige vilkår, og at der er indgået gunstige gældssaneringsaftaler med London-klubben og Paris-klubben.

3. Strukturreformer

Der er gjort fremskridt på både stats- og enhedsplan med hensyn til såvel udgiftsstyring som reformer. På statsplan blev der, efter at parlamentet havde vedtaget den nødvendige lovgivning i september 2000, oprettet et ministerium for offentlige finanser. Efter vedtagelsen af de retlige rammer er der ligeledes oprettet en finansafdeling i enhederne i tilknytning til de respektive finansministerier. De retlige rammer for oprettelsen af revisionsretter blev vedtaget ved udgangen af 1999 i begge enheder. Den tilknyttede betingelse gående ud på at de militære udgifter ikke må stige i faste priser på enhedernes budgetter for 2000, blev opfyldt (i de vedtagne budgetter, efteråret 1999). Med hensyn til reformen af pensionssystemet blev den foreslåede lovændring vedrørende sammenlægning af de to eksisterende pensionsfonde forelagt det føderale parlament den 26. august 1999, men på grund af stærk politisk modstand er den endnu ikke blevet vedtaget.

For så vidt angår reformer inden for told- og skatteområdet, er der gjort håndgribelige fremskridt, navnlig som følge af et bedre samarbejde mellem enhederne. Især hvad angår reform af toldsystemet har begge enheder arbejdet tæt sammen med den EU-finansierede CAFAO-mission. Sammenlægningen af det føderale finanspolitis skattekontrol- og håndhævelseskomponenter med den føderale skatteforvaltning er langt fremme. Skatteadministrationen rapporterer nu direkte til det føderale finansministerium. De retlige rammer for at etablere kontrol med store virksomheder og oprette undersøgelses- og efterforskningsenheder er på plads og er ved at blive implementeret (lov om føderal skatteadministration trådte i kraft den 31. august 2000). Toldlovgivning, herunder ny lovgivning om toldbeføjelser, sanktioner og overtrædelser er for nylig blevet vedtaget (i Republika Srpska i april 2000 og i føderationen i begyndelsen af september), og personalet er nu ved at blive uddannet i håndhævelsen af disse love. Der er gjort visse fremskridt med hensyn til at afskaffe parallelle strukturer i føderationens told- og skatteforvaltninger, men de kan dog ikke anses for tilfredsstillende. Især i byerne Mostar og Travnik er der stadig ingen koordinering, og de to største etniske grupper arbejder tilsyneladende stadig hver for sig selv om de nu fysisk befinder sig i de samme lokaler. Punkt- og omsætningsafgiftssatserne harmoniseres gradvis. Den 4. juli 2000 blev der indgået en aftale mellem enhederne om proceduren for gennemførelsen af reformer af punktafgifts- og omsætningsafgiftssystemet for så vidt angår skatteopkrævning og -ansættelse på grundlag af anbefalinger fra IMF og Verdensbanken.

Accepten og anvendelsen af den konvertible mark er nu udbredt i Bosnien-Hercegovina, og størsteparten af transaktionerne foretages i den konvertible mark i begge enheder. Denne udvikling kan registreres, efter at regeringerne i begge enheder har truffet foranstaltninger til at fremme anvendelsen af KM, herunder et forbud mod at anvende andre valutaer end KM i forbindelse med ikke-kontante betalinger. I begge enheder er der gjort gode fremskridt med reformen af betalingssystemerne med lukningen af betalingskontorerne (SPP, ZAP og ZPP) ved udgangen af 2000. Funktioner, som ikke har med betalinger at gøre, såsom skattekontrol og informationsindsamling, er blevet lagt ud til de relevante institutioner, og centralbanken har oprettet en clearing-central for interbanktransaktioner.

Der er i den senere tid gjort gode fremskridt med privatiseringen af mindre virksomheder i begge enheder. I føderationen, som indledte processen tidligere (i maj 1999) end Republika Srpska, forventes myndighederne at have afsluttet privatiseringen af 150 mindre virksomheder og 350 erhvervsejendomme ved årets udgang. Verdensbanken anslår, at i Republika Srpska er omkring en tredjedel af de mindre virksomheder, der forventedes at blive privatiseret (169 i alt), blevet solgt. Efter store forsinkelser, som oprindelig var opstået i tilknytning til registrerings- og distributionsprocessen, blev der den 16. oktober iværksat en kuponprivatiseringsordning i Republika Srpska. Verdensbanken anså enhedernes privatiseringsagenturer (herunder også agenturet i kantonen Mostar i føderationen) for tilstrækkeligt bemandet og funktionsdygtige allerede i januar 2000. Udfordringen på mellemlang sigt består i at fremme privatiseringen af store virksomheder og omstruktureringen af offentlige forsyningsselskaber.

For så vidt angår reformen inden for banksektoren og privatiseringen af statsejede banker, er der indsendt åbne balancer (OBS) til enhedernes respektive bankafdelinger, og der foretages for øjeblikket solvensundersøgelser, før bankerne kan udbydes til salg. I føderationen forventes tre statsbanker at blive sat til salg i nær fremtid (Union Banka, den centrale forretningsbank og den føderale investeringsbank). I Republika Srpska, som startede langt senere, er processen skredet tilfredsstillende frem. Ud af 11 statsbanker har de 10 fået deres OBS godkendt, og privatiseringsplaner er under forberedelse. Republika Srpska vedtog loven om forretningsbanker i juli 1999. Loven om indskudsgaranti blev vedtaget i føderationen i august 2000, men er endnu ikke vedtaget i Republika Srpska.

4. Gennemførelse af den ekstraordinære finansielle bistand

Rådet vedtog den 10. maj 1999 en afgørelse om ekstraordinær makrofinansiel bistand til Bosnien-Hercegovina. Bistanden andrager maksimalt 60 mio. EUR og består af et tilskudselement på op til 40 mio. EUR og et låneelement på 20 mio. EUR. Efter afslutningen af den første revision i henhold til IMF-programmet og efter at Bosnien-Hercegovina havde afviklet sine udestående forpligtelser over for Fællesskabet og EIB, udbetalte Kommissionen i december 1999 den første rate på i alt 25 mio. EUR, der fordelte sig på et tilskud på 15 mio. EUR og et lån på 10 mio. EUR. Efter tilfredsstillende fremskridt inden for rammerne af IMF-programmet, herunder afslutningen af den fjerde og femte revision og tilfredsstillende opfyldelse af de specifikke EU-betingelser vedrørende gennemførelsen af strukturreformer, der var knyttet til bistanden, blev den anden rate på i alt 20 mio. EUR udbetalt ved udgangen af 2000. 2 mio. EUR af tilskudselementet på 10 mio. EUR blev stillet til rådighed for statsbudgettet under hensyn til dets finansieringsbehov, mens den resterende del blev stillet til rådighed for enhedernes budgetter. Udbetalingen af den tredje rate, der består i et tilskud på 15 mio. EUR, er koblet sammen med et sæt strukturreformkriterier og fortsatte fremskridt inden for rammerne af IMF-programmet.

I maj 1998 godkendte IMF et standby-arrangement (81 mio. USD). I juni 1999 besluttede IMF at øge sin bistand med 23 mio. USD som følge af de negative følgevirkninger af Kosovo-krisen. Efter visse forsinkelser i implementeringen af programmet blev den fjerde og femte IMF-revision afsluttet den 22. december 2000, hvorefter der blev stillet 21 mio. USD til rådighed, og programmet blev forlænget til maj 2001. Verdensbanken gennemfører for øjeblikket to politikbaserede støtteprogrammer i Bosnien-Hercegovina (til henholdsvis 72 mio. USD og 50 mio. USD) til støtte for reformerne af de offentlige finanser og privatiseringen af virksomheds- og banksektoren.

Fra og med 2001 er Bosnien-Hercegovina ikke længere støtteberettiget under OBNOVA-bistandsprogrammet. I stedet er det nu berettiget til støtte under det nye fællesskabsinstrument til fordel for de vestlige Balkan-lande, CARDS (fællesskabsprogram for bistand til genopbygning, udvikling og stabilisering).

VI. BULGARIEN

1. Resumé

Bulgariens økonomiske stabilitet blev bekræftet i 2000. Den økonomiske reformproces fortsatte, og currency board-ordningen blev opretholdt.

Makroøkonomisk stabilitet og strukturreformer bidrog til en betydelig økonomisk vækst, som forventes at ligge tæt på 5% i 2000.

Den bulgarske regering viderefører strukturreformerne på både privatiserings- og lovgivningsområdet. Til trods for betydelige fremskridt med hensyn til strukturreformer kan Bulgarien ikke betragtes som en fungerende markedsøkonomi, der kan modstå konkurrencepresset og markedskræfterne i EU på mellemlang sigt.

Bulgarien havde fortsat behov for makrofinansiel bistand. Den 8. november 1999 vedtog Rådet et bistandslån på 100 mio. EUR til Bulgarien - det fjerde af slagsen. En første rate på 40 mio. EUR blev udbetalt i december 1999 og anden rate på 60 mio. EUR i september 2000.

EU's bistand vil stige fra år 2000, efterhånden som førtiltrædelsesinstrumenterne ISPA og SAPARD tages i anvendelse. Den samlede gavebistand forventes at andrage 256 mio. EUR om året i perioden 2000-2006. // Kortfattet status over de økonomiske reformer

// 1. Prisliberalisering

Andelen af administrerede priser i forbrugerprisindekset lå på 17,4% i 1999. Priserne på energiprodukter, særlig opvarmning, er gradvis ved at blive liberaliseret.

// 2. Handelsliberalisering

Ordningen er i vid udstrækning liberaliseret.

// 3. Valutasystem

Lev har været knyttet til euroen siden januar 1999, inden for rammerne af en currency board-ordning.

// 4. Udenlandske direkte investeringer

Udenlandske investorer kan frit hjemtage profitter og indtægter.

// 5. Pengepolitik

Centralbanken har ansvaret for currency board-ordningen, som fortsat er troværdig og understøttes af store reserver.

// 6. Offentlige finanser

Der kalkuleres med et underskud på 1,.5% for 2000 (og 2001), et stort skridt frem i forhold til 1999. Dette mål vil formentlig blive nået uden problemer

// 7. Privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren

En første privatiseringsbølge er blevet gennemført (lidt under to tredjedele af statsaktiverne). Der er nu indledt en ny privatiseringsbølge vedrørende offentlige forsyningsselskaber og andre infrastrukturvirksomheder.

// 8. Reform af den finansielle sektor

Banksektorens finansielle stilling er forbedret væsentligt siden krisen i 1996. De vigtigste problemer er tilbageholdenhed med hensyn til at låne til en stadig svag privatsektor og forsinket privatisering.

IMF's treårige udvidede lånefacilitet på i alt 627,62 mio. SDR (omkring 814 mio. USD) blev godkendt i september 1998. I september 2000 afsluttedes den fjerde revision inden for rammerne af dette arrangement. Hermed er det muligt for IMF at frigive 52,3 mio. SDR (omkring 68 mio. USD), hvormed betalingerne under programmet kommer op på i alt 470,7 mio. SDR (omkring 610 mio. USD).

Ligeledes i september 2000 godkendte Verdensbanken et lån på 30 mio. EUR (14,39 mio. USD) til Bulgarien til støtte for gennemførelsen af moderniseringsprojektet i uddannelsessektoren.

2. Makroøkonomiske resultater

Gunstige eksterne og interne økonomiske udviklingstendenser har fremmet den økonomiske vækst i Bulgarien, og de fiskale resultater var som følge heraf bedre end forventet. Den årlige vækst i det reale BNP forventes at være i nærheden af 5% i 2000. Eksporten voksede hurtigere end importen, hvilket må formodes at bidrage til at mindske handelsunderskuddet.

Det reale BNP voksede med 5,2% i første halvdel af 2000 i forhold til samme periode i 1999. Væksten accelererede i andet kvartal af 2000, hvor den nåede op på 5,5% mod 4,8% i første kvartal. Den var hovedsagelig drevet frem af eksport og investeringer. Anlægsinvesteringerne voksede med 12% år-til-år i faste priser i andet kvartal af 2000 mod 18% i det foregående kvartal. Industriproduktionen steg gradvis og var i september 10,4% højere end i samme måned i 1999.

Handelsunderskuddet voksede en smule i de første otte måneder af 2000 i forhold til samme periode året før. Eksportens dollarværdi steg med næsten 23%, mens importen var omkring 19% højere end i de første otte måneder af 1999. Næsten halvdelen af stigningen i importværdien skyldtes højere energipriser. Bulgarien er nettoimportør af olie, men har også en betydelig eksport af olieprodukter. Disses værdi tredobledes i andet kvartal af 2000 i forhold til samme periode i 1999. En anden gunstig udvikling var den usædvanligt gode turistsæson. Disse faktorer har tilsammen ført til en mindskelse af underskuddet på betalingsbalancens løbende poster fra 434 mio. USD i de første otte måneder af 1999 til 361 mio. USD i de første otte måneder af 2000; i samme periode voksede handelsunderskuddet fra 682 mio. USD til 727 mio. USD.

Udenlandske direkte investeringer i Bulgarien i de første otte måneder af 2000 androg 366 mio. USD, som mere end dækkede underskuddet på betalingsbalancens løbende poster i samme periode. Investeringerne i banksektoren, herunder salget af United Bulgarian Bank, tegnede sig for i alt 126 mio. USD. Efter at det første forsøg på at privatisere det nationale tobakskompagni kun havde tiltrukket sig ringe opmærksomhed, besluttede regeringen på ny at udbyde Bulgartabac til salg. Også privatiseringen af telekommunikationsmonopolet BTC har været præget af forsinkelser.

Forbrugerprisinflationen, som var på gennemsnitligt 0,4% i 1999, steg til 12% i oktober 2000 på år-til-år-basis. Højere brændselspriser bidrog til stigende inflation, mens stigningen i fødevarepriserne tog noget af i forhold til stigningen i august. Stigningen i forbrugerprisindekset var betydeligt højere end målet på 8-9% ultimo året 2000. Bulgariens ledende rente blev hævet i flere omgange; det gennemsnitlige årlige udbytte på tremåneders skatkammerbeviser nærmede sig 4,5% i slutningen af oktober.

Arbejdsløsheden faldt gradvist fra det rekordhøje niveau på 19% i april til 17,8% i september. Dette afspejlede dels en sæsonbetinget høj beskæftigelse i landbruget og inden for turistrelaterede serviceydelser, dels skabelsen af nye job i servicesektoren. Antallet af registrerede ledige faldt til lidt under 680 000, men fagforeningerne anslår det faktiske antal til over én million. Det anslås ligeledes, at 1,2 mio. mennesker ud af en aktiv befolkning på 4,7 mio. er beskæftiget i økonomiske gråzoneområder. Der er ved at blive truffet foranstaltninger til at fremme integreringen af gråzoneøkonomien i den officielle økonomi.

3. Strukturreformer

Omstruktureringen af økonomien afvikles i overensstemmelse med den plan, der er fastsat i det mellemfristede økonomiske program. De første resultater af overvågningsprogrammet, som undersøger 154 kriseramte virksomheder, tydede på, at såvel skatterestancer som sociale sikringsrestancer var af betydeligt omfang og stadig stigende i et begrænset antal overvågede virksomheder. Der blev vedtaget en handlingsplan for fjernvarmecentralerne, som vil indebære lukning af selskaber, der ikke er rentable på længere sigt, samt øgede subsidier til omstrukturering af dem, der antages at være levedygtige.

Privatiseringen ergået ind i anden fase. Mens første fase fokuserede på virksomheder og omfattede omkring 63% af de samlede statsejede aktiver, vedrører anden fase af privatiseringsprogrammet hovedsagelig offentlige forsyningsselskaber og infrastruktur. Resultaterne af overvågningen af de 154 kriseramte virksomheder viste, at der stadig var betydelige tab og understregede nødvendigheden af yderligere omstrukturering. Privatiseringen af banksektoren skred fremad og forventedes at føre til en væsentlig og hårdt tiltrængt styrkelse af den finansielle formidlingssektor. De omfattende reformer af sygesikrings-, socialsikrings- og pensionssystemet blev videreført, hvilket yderligere styrkede økonomiens markedsorientering.

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

Den fjerde makrofinansielle bistandstransaktion fandt sted i 1999-2000 [3]. Kosovo-konfliktens indvirkning på de løbende poster medførte en stigning i finansieringsunderskuddet, og Kommissionen foreslog i juli 1999 et makrofinansielt bistandslån på 100 mio. EUR. Rådet vedtog dette forslag den 8. november 1999 (beslutning 1999/731/EF). Kommissionen afsluttede kort efter forhandlingerne om de betingelser, der er knyttet til lånet, som består af to rater. Udbetalingen af første rate blev gjort betinget af en vellykket anden revision af IMF's mellemfristede program. Dette blev bekræftet i slutningen af november og gjorde det muligt at udbetale en første rate på 40 mio. EUR i december 1999. Anden rate var betinget af Bulgariens resultater i relation til en række strukturreformforanstaltninger. Lånebetingelserne var i overensstemmelse med betingelsesklausulerne i det mellemfristede program (IMF) og Verdensbankens strukturtilpasningslån (FESAL). De lagde imidlertid særlig vægt på reformer, som var af særlig betydning for tiltrædelsesprocessen, navnlig omstrukturering af statsejede virksomheder, gennemsigtighed i statsstøtteforanstaltninger og miljølovgivning. På baggrund af fremskridtene med disse reformer blev anden rate udbetalt i september 2000.

[3] Rådet har tidligere godkendt lån til makrofinansiel bistand i: juni 1991 (290 mio. EUR udbetalt i august 1991 og marts 1992), oktober 1992 (110 mio. EUR udbetalt i december 1994 og august 1996), og juli 1997 (250 mio. EUR udbetalt i februar 1998 og december 1998).

VII. DEN TIDLIGERE JUGOSLAVISKE REPUBLIK MAKEDONIEN

1. Resumé

I tiden efter oprettelsen af Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien i 1992 oplevede landet et betydeligt fald i BNP efterfulgt af flere års støt, men lav vækst i BNP. Ved udgangen af 1999 lå BNP således stadig et godt stykke under niveauet i 2000.

I 2000 var den økonomiske vækst forholdsvis stærk for første gang siden uafhængigheden og væksten i det reale BNP var på ca. 6%. I modsætning til situationen ved udgangen af 1999, da væksten hovedsagelig var drevet frem af boomet efter Kosovo-konfliktens afslutning, skyldtes væksten i 2000 helt og holdent et kraftigt opsving i den indenlandske efterspørgsel, både i tilknytning til det private forbrug og investeringer. Den internationale støtte til Forbundsrepublikken Jugoslavien/Kosovo skabte et betydeligt eksportmarked for en række varer og tjenester, og hertil kom, at tilstedeværelsen af hjælpe-, militær- og andet personel i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien understøttede den indenlandske efterspørgsel. Genetableringen af internationale handelsruter og opsvinget i den indenlandske efterspørgsel medførte en stærk stigning i importen, og underskuddet på de løbende poster voksede.

Forhandlingerne med IMF om et nyt program, som kunne støttes af et PRGF/EFF-arrangement, blev afsluttet i efteråret 2000, og IMF's bestyrelse godkendte det treårige arrangement i november, mens Verdensbanken godkendte et nyt FESAL-arrangement i december. Regeringen har forpligtet sig til at gennemføre et ambitiøst økonomisk reformprogram inden for disse rammer.

// Kortfattet status over de økonomiske reformer

// 1. Prisliberalisering

Prisliberaliseringen er i alt væsentligt gennemført. Der findes kun priskontrol for ganske få varer, herunder olie og oliebaserede produkter.

// 2. Handelsliberalisering

Der findes fortsat et mindre antal toldbarrierer og ikke-toldmæssige barrierer. Den nyligt indgåede stabilitets- og associeringsaftale vil medføre en mere liberal markedsadgang for EU-produkter og gradvis nedsættelse af tolden på de fleste vigtige produkter.

// 3. Valutasystem

Fra begyndelsen af 1994 har dinaren de facto været knyttet til euroen; siden devalueringen i juli 1997 koster 1 EUR 60,5 dinarer.

// 4. Udenlandske direkte investeringer

Betingelserne for udenlandske direkte investeringer er forbedret. Regeringens godkendelse er imidlertid fortsat nødvendig for at gennemføre visse typer udenlandske direkte investeringer, samtidig med at mangelen på et velfungerende marked for jord også virker bremsende på udenlandske direkte investeringer. Indstrømningen af udenlandske direkte investeringer har været sporadisk i de senere år og har hovedsagelig vedrørt nogle få store transaktioner.

// 5. Pengepolitik

Pengepolitikken er hovedsagelig baseret på valutakursankeret.

// 6. Offentlige finanser

Der blev registreret betydelige indtægter i 2000, delvis som følge af indførelsen af moms i april og større økonomisk aktivitet.. En vis lønglidning i begyndelsen af året underminerede til dels disse budgetgevinster. Der forventes et overskud på 2,2% af BNP.

// 7. Privatiserng og omstrukturering af virksomhedssektoren

Privatiseringsprogrammet begyndte i 1993; 1 200 ud af 1 216 virksomheder er blevet privatiseret, men kun nogle af dem er blevet omstruktureret. 40 større tabsgivende virksomheder skal være solgt eller lukket før udgangen af 2001; på indeværende tidspunkt er ni virksomheder afviklet, og privatiseringsprocessen synes at have fået ny fremdrift.

// 8. Reform af den finansielle sektor

Tostrenget banksystem. Der er 20 banker, en filial af en udenlandsk bank og 19 indlånsbanker. Sektoren er domineret af Stopanska Banka, som er blevet omstruktureret og nu er solgt til Grækenlands centralbank. Banktilsyn gennem centralbanken.

Etableringen af et nyt økonomisk program og den vellykkede afslutning på forhandlingerne med IMF og Verdensbanken samt underskrivelsen af et aftalememorandum, der fastsætter de betingelser, der er knyttet til makrofinansiel bistand fra EF, har gjort det muligt for Kommissionen at påbegynde 80 mio. EUR, som Rådet vedtog i november 1999.implementeringen af bistanden på op til Udbetalingen af den første rate af bistanden, som består af et tilskud på 20 mio. EUR og et lån på 10 mio. EUR, fandt sted i december 2000 og januar 2001.

2. Makroøkonomiske resultater

Fra midten af 1999 udløste udviklingen efter afslutningen af Kosovo-konflikten en stærk vækst i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Kort tid efter afslutningen af Kosovo-krisen steg eksporten til Forbundsrepublikken Jugoslavien/Kosovo, og Skopjes placering som hovedbase for den internationale intervention i Kosovo medførte tillige betydelige indtægter i servicesektoren. Dette boom fortsatte i hele 2000, men væksten var i højere grad drevet af den indenlandske efterspørgsel, især det private forbrug, end af nettoeksporten. Væksten i det reale BNP skønnes i 2000 at have været på 6%, idet væksten understøttedes af et stærkt opsving i den indenlandske efterspørgsel, som skønnes at være steget med tæt ved 8% i faste priser. Det private forbrug steg betydeligt, især i årets første kvartal før indførelsen af moms pr. 1. april, og bruttokapitaldannelsen skønnes at være vokset med næsten 30% efter et markant fald i 1999. Med en stigning på 8% i den indenlandske efterspørgsel og en vækst i det reale BNP på 6% var den økonomiske vækst helt og holdent drevet frem af den indenlandske efterspørgsel.

Importen steg hurtigere end eksporten, og den eksterne side lagde en dæmper på væksten. Underskuddet på de løbende poster blev væsentligt større end i 1999, idet det steg til omkring 6,5% af BNP i 2000 mod 4,0% af BNP i 1999 og dermed vendte tilbage til det niveau, det har ligget på i de fleste år efter uafhængigheden. Forværringen i 2000 skyldtes hovedsagelig en meget stærk stigning i importen af varer, mens balancen i servicesektoren forbedredes en smule. De forholdsvis gode eksportresultater udlignedes af stigende import af varer til privat forbrug og af maskiner m.m., som var nødvendige for kapitaldannelsen.

De fiskale resultater var særdeles gode i 2000. Genopsvinget i den økonomiske aktivitet og specielt de bedre end forventede resultater med opkrævningen af moms efter dennes indførelse den 1. april resulterede i et overskud på statsbudgettet på omkring 2¼% af BNP for hele året. Efter en større udskridning i centraladministrationens lønudgifter først på året fik premierministerens kontor direkte kontrol med ansættelser og lønniveau i en række fagministerier.

Arbejdsløsheden var fortsat høj, selv om den faldt en smule. En undersøgelse af arbejdsstyrken fra foråret 2000 viste således en arbejdsløshed på 32,1%, hvilket er en smule under den registrerede gennemsnitlige arbejdsløshed på 32,4% i 1999. På baggrund af de omfattende strukturelle arbejdsmarkedsproblemer er det ikke sandsynligt, at en stærk økonomisk vækst alene kan få arbejdsløsheden til at falde i nævneværdigt omfang.

Inflationen var på 6,1% år-til-år, noget højere end de foregående år, hvilket hovedsagelig skyldtes engangseffekten af indførelsen af moms. Det lykkedes imidlertid myndighederne stort set at bremse inflationen, samtidig med at indvirkningen på priserne af indførelsen af moms aftog i løbet af de første tre måneder. Pengepolitikken forblev uændret, denarens kurs blev holdt stabil over for euroen hele året uden større spændinger.

3. Strukturreformer

Som led i forhandlingerne med fonden og Verdensbanken om det nye økonomiske program, som kunne støttes af internationale finansielle institutioner, fremlagde regeringen et ambitiøst flerårigt reformprogram, som dækkede de fleste områder i den økonomiske reform.

For så vidt angår den fiskale reform var myndighedernes indsats i 2000 i overensstemmelse med de principper, der var aftalt med de internationale finansielle institutioner vedrørende en mellemsigtet omlægning af det fiskale område. Disse principper omfatter øget fiskal gennemsigtighed, budgetopstilling og -udarbejdelse, omlægning af skattebyrden fra direkte til indirekte skatter, reform af den offentlige administration og udgiftsrationalisering, integration af centrale indtægter uden for budgettet i centraladministrationens regnskaber og styrkelse af gældsforvaltningen. Der blev iværksat flere initiativer i årets løb, blandt andet indførelsen af moms. Myndighederne oprettede endvidere et skattedepartement under finansministeriet, udstedte omsættelige statsobligationer i bytte for indefrosne valutaindlån og oprettede en gældsovervågningsenhed i finansministeriet.

Der blev gjort betydelige fremskridt i finanssektoren. Banksektoren var allerede for størstedelens vedkommende privatejet, og privatiseringen af den største forretningsbank, Stopanska Banka, blev afsluttet i april. Privatiseringen foregik via salg til udenlandske investorer (National Bank of Greece). Salget af denne bank såvel som det tidligere salg af Kreditna Banka, lukningen af Almako Banka og forberedelserne til salget af den tredje største bank var vigtige skridt i omstruktureringen af sektoren. Disse skridt blev yderligere styrket med vedtagelsen af en ny banklov i juni. Lovgivningen styrkede den retlige ramme for banktilsyn og centralbankens overvågningsbeføjelser.

Privatiseringen af de store virksomheder har i de senere år været utilfredsstillende. Som et direkte resultat af statens tidligere tilbageholdenhed med hensyn til at foretage den nødvendige privatisering af en række statsejede tabsgivende virksomheder blev ESAF-programmet, der var aftalt med IMF, anset for at være løbet af sporet. Privatiseringsprocessen accelererede imidlertid betydeligt i midten af 2000, og ni af virksomhederne blev solgt (til investorer eller til de ansatte) eller likvideret. Privatiseringen af det største tabsgivende selskab, - en nikkelsmeltevirksomhed - blev afsluttet i november. Dette var den sidste foranstaltning, som myndighederne skulle træffe som forudsætning for IMF's og Verdensbankens godkendelse.

I november nåede regeringen og Kommissionen på Fællesskabets vegne til enighed om en stabiliserings- og associeringsaftale, som vil indebære tættere samarbejde på de fleste områder af fælles interesse og gradvis etablering af et frihandelsområde. Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien er det første land, som indgår en sådan aftale med Fællesskabet.

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

Den 8. november 1999 besluttede Rådet at stille indtil 80 mio. EUR til rådighed for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien som supplerende makrofinansiel bistand. Denne bistand består af lån på op til 50 mio. EUR og tilskud på op til 30 mio. EUR. På baggrund af den usikre økonomiske situation i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien på det tidspunkt, hvor beslutningen blev truffet, navnlig med hensyn til udlandsgælden (over 40% af BNP og hastigt voksende), besluttede Rådet ekstraordinært at yde en del af den makrofinansielle bistand som gavebistand. En første bistand på 40 mio. EUR i form af lån var blevet udbetalt i september 1997 og februar 1998.

Som forudset i Rådets afgørelse skulle første rate af den makrofinansielle bistand på op til 80 mio. EUR frigives på grundlag af en aftale mellem landet og IMF om et makroøkonomisk program, som støttes af et PRGF/EFF-arrangement. IMF-bestyrelsens godkendelse samt undertegnelsen af et aftalememorandum og af låne- og tilskudsaftalerne udgjorde betingelsen for frigivelse af den første rate af bistanden, på baggrund af gode fremskridt i den økonomiske stabiliserings- og reformproces. I november blev der opnået enighed om aftalememorandummet og låne- og tilskudsaftalerne, som efterfølgende blev undertegnet via brevveksling. Sideløbende hermed godkendte IMF-bestyrelsen det økonomiske program og upper credit tranche-arrangementet (PRGF/EFF), og dermed var alle betingelserne for frigivelsen af den første rate af den makrofinansielle bistand opfyldt. I overensstemmelse hermed blev den første rate frigivet sidst i december 2000.Den var på 30 mio. EUR, heraf 20 mio. EUR som gavebistand og 10 mio. EUR i form af lån [4].

[4] Af tekniske årsager blev låneelementet i den første rate frigivet den 15. Januar 2001.

Desuden videreførte Fællesskabet implementeringen af indtil 25 mio. EUR som ekstraordinær budgetstøtte, der skulle hjælpe landet med at afholde udgifterne i forbindelse med indstrømningen af flygtninge under Kosovo-krisen.

I november godkendte IMF et treårigt EFF-lån på 31 mio. USD og et treårigt PRGF-lån på 13 mio. USD [5]. IMF-faciliteten har til formål at støtte regeringens økonomiske program og fattigdomsbekæmpelsesprogrammet. I december godkendte Verdensbankens bestyrelse det andet tilpasningsprogram for den finansielle sektor og virksomhedssektoren (FESAL II). Programmet andrager 50,3 mio. USD, hvoraf 30,3 mio. USD er et lån og 20 mio. USD udgøres af IDA-lån. FASAL II-faciliteten har til formål at støtte regeringens reformprogram i den finansielle sektor og virksomhedssektoren med henblik på at stimulere udviklingen af den private sektor og jobskabelsen. Et af de strategiske mål for FESAL II-faciliteten er at sælge store firmaer til strategiske udenlandske investorer.

[5] PRGF-lånet blev principielt aftalt den 29. november og endeligt vedtaget den 15. december.

Fra og med 2001 er Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien ikke længere berettiget til støtte under PHARE-bistandsprogrammet. I stedet er landet nu støtteberettiget under det nye fællesskabsinstrument til fordel for de vestlige Balkan-lande, CARDS (fællesskabsprogram for bistand til genopbygning, udvikling og stabilisering).

VIII. GEORGIEN

1. Resumé

Som følge af omfattende tørke, som medførte et betydeligt fald i landbrugsproduktionen, forventes den økonomiske vækst kun at have været på 1,2% i 2000. På baggrund af Georgiens voldsomme udlandsgæld og begrænsede gældsbetjeningsevne forventes der fortsat et betydeligt underskud, såvel internt som eksternt, i endnu nogle år fremover. Med hensyn til strukturreformer blev der iværksat en række vigtige foranstaltninger med henblik på at forbedre håndhævelsen af skatteindbetalingen og styrke den offentlige forvaltning. En reform af domstolssystemet er blevet indledt. En række store virksomheder er blevet privatiseret, men en yderligere indsats på dette område er påkrævet. Georgien har også gjort betydelige fremskridt med hensyn til reformen af energisektoren.

I juli 1999 afsluttede IMF's bestyrelse midtvejsrevisionen under det tredje ESAF- arrangement med en positiv konklusion. Herefter er udgiftsrestancerne vokset yderligere som følge af tilbagevendende underskud på indtægtssiden kombineret med utilstrækkelige udgiftsprioriteringer. Efter at landet i flere måneder havde opnået tilfredsstillende resultater med hensyn til budgetindtægter, traf IMF den 12. januar 2001 beslutning om et nyt treårigt program (fattigdomsbekæmpelses- og vækstfacilitet) til fordel for Georgien.

På baggrund af manglen på klare udsigter til at Georgien kunne opnå en ny aftale med IMF før udgangen af 2000, hovedsagelig på grund af de skuffende fiskale resultater, besluttede Kommissionen at udskyde udbetalingen af den tredje tilskudsrate, der oprindeligt forventedes at finde sted i 2000.

// Kortfattet status over de økonomiske reformer

// 1. Prisliberalisering

De fleste priser er liberaliseret.

// 2. Handelsliberalisering

Liberal international handelspolitik. De fleste import- og eksportrestriktioner er fjernet. Georgien blev medlem af WTO i 1999.

// 3. Valutasystem

Der er ikke valutarestriktioner for larien. Auktioner på Tbilisi Interbank Currency Exchange.

// 4. Udenlandske direkte investeringer

Hensigtsmæssig lovgivning i almindelighed. Ubegrænset hjemtagelse af kapital og profitter og ingen begrænsninger for at have valutakonti i bankerne. Udenlandske investorer må kun leje og ikke eje landbrugsjord. Fremadskridende privatisering (tildeling af adkomstbeviser til og registrering) af by- og industrijord.

// 5. Pengepolitik

Centralbanken er fuldt uafhængig. Den forsigtige pengepolitik bidrog til lav inflation og en stabil valutakurs i 2000.

// 6. Offentlige finanser

Bedre håndhævelse af skatteopkrævningen. Budgetindtægterne (inkl. tilskud) anslået til 15% af BNP; de samlede udgifter og nettolångivning anslået til 19,5 % af BNP. Den nyligt nedsatte antikorruptionskommission har foreslået en række reformer med henblik på at øge gennemsigtigheden og styrke forvaltningsførelsen.

// 7. Privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren

I energisektoren er der gjort betydelige fremskridt med privatiseringen, og der er offentliggjort udbud vedrørende virksomheder i det vestlige og østlige Georgien. Den svage energisektor udgør imidlertid fortsat en væsentlig hindring for økonomisk vækst. Privatiseringen af telesektoren skrider fremad, og 150 strategiske investorer er blevet opfordret til at deltage i udbud vedrørende to statsejede selskaber.

// 8. Reform af den finansielle sektor

32 forretningsbanker. I midten af januar 2001 var det kun lykkedes for halvdelen af bankerne at opfylde de nye krav til mindstekapital (5 mio. lari). Banksektoren syntes i stigende grad præget af skrøbelighed med lave CAMEL-klassifikationer for 21 banker, og offentlighedens tillid var fortsat lav.

2. Makroøkonomiske resultater [6]

[6] Myndighederne har for nylig revideret de nominelle BNP-tal. De nye overslag over det nominelle BNP ligger ca. 34% under de tidligere offentliggjorte tal, hovedsagelig på grund af en revision af overslagene for uformelle aktiviteter.

Den makroøkonomiske situation i Georgien forværredes i 2000 med et fald i BNP på 0,2 % år-til-år i årets første tre kvartaler. Dette skyldtes en voldsom tørke, som forårsagede et betydeligt fald i landbrugsproduktionen. Inden for industriproduktion, handel, transport, kommunikation og tjenesteydelser kunne der imidlertid registreres en stigende tendens. Som følge heraf forventes den økonomiske vækst at have været på 1,2% i 2000.

I de første otte måneder af 2000 var de offentlige indtægter igen lavere end det fastsatte mål, hovedsagelig som følge af dårlig administration, korruption og problemer med skatte- og afgiftsinddrivelsen, især af toldafgifter, og det i et delt land med en omfattende sort økonomi. Inflationen ved årets udgang forventedes at være på kun 7%, hvilket var lavere end i 1999. Lariens kurs lå stabilt i 2000 på omkring 2 lari/USD.

Underskuddet på de løbende poster forventedes i 2000 at forblive så højt som 14 % af BNP. Udenrigshandelen ventedes at være præget af den omfattende tørke og den heraf følgende lavere landbrugsproduktion.

De udenlandske bruttovalutareserver repræsenterede stadig kun en importdækningsgrad på 1,1. Udlandsgælden udgjorde ved udgangen af 2000 på omkring 59% af BNP (48% af BNP i 1998). I 2000 opnåede landet gældssaneringsaftaler med de største kreditorer, hvilket vil gøre gældsbetjeningsbyrden mere bæredygtig i den nærmeste fremtid.

3. Strukturreformer

Med henblik på bekæmpelsen af korruption, som er et af de største problemer, der lægger sig hindrende i vejen for gennemførelsen af reformer, har den nyligt nedsatte antikorruptionskommission udarbejdet en rapport med forslag til en række reformer, der kan øge gennemsigtigheden og styrke forvaltningen. Georgiens skattesystem var under omlægning med støtte fra et USAID-program. Der blev truffet en række gennemslagskraftige foranstaltninger, såsom afskedigelse af ledere for ikke at have opfyldt fastsatte målsætninger, samt oprettelse af en "finansiel legion" til at sikre håndhævelsen af skatteindbetalingen. Det overvejedes at oprette en specialenhed til opkrævning af benzin- og tobaksafgifter. Reformen af toldadministrationen var endnu i begynderfasen. En vigtig medvirkende årsag til de vedvarende høje skatterestancer var myndighedernes tilbageholdenhed med hensyn til at inddrive restancer i statsvirksomheder. Skatteministeriet krævede dog beslaglæggelse af bankkonti for 1 399 virksomheder, som tegnede sig for restancer på i alt 71,5 mio. USD, og der blev afsagt domstolskendelse vedrørende halvdelen af dem. Der var imidlertid forsinkelser med hensyn til at indbetale pengene til statsbudgettet som følge af manglende fleksibilitet i domstolssystemet. Der var indbragt 204 tilfælde af konkurs for retten, men kun fem virksomheder, hvorfra der var inddrevet 13 mio. USD, var blevet erklæret konkurs. Det overvejedes at oprette en uafhængig organisation "Konkurskontoret" for at gøre konkurslovgivningen mere effektiv. Der var iværksat en reform af domstolssystemet, som blandt andet indebærer, at dommerne skal bestå en eksamen for at beholde deres embede.

Det anslås, at 1 292 eller 80% af de mellemstore og store virksomheder er blevet solgt, hovedsagelig til insidere, men kun få af disse virksomheder var efterfølgende blevet omstruktureret. De resterende 20% repræsenterede en betydelig del af de samlede aktivers værdi. Det var de største strategiske virksomheder, herunder infrastrukturrelaterede virksomheder.

Der blev i 2000 overført privatiseringsindtægter på omkring 13 mio. USD til statsbudgettet. Georgian Airlines, Kaspi Cement og Chiaturmanganese blev privatiseret såvel som skibsværfter og flyreparationsvirksomheder. Forslag vedrørende udstedelse af licenser og takstpolitik i telesektoren blev forelagt parlamentet, og 150 udenlandske selskaber var blevet opfordret til at deltage i udbudsproceduren vedrørende to statsejede teleselskaber. Georgien har gjort væsentlige fremskridt med reformen af energisektoren. Elproduktions- og distributionsselskaber blev udbudt til salg i det østlige og vestlige Georgien, og der blev ligeledes gjort fremskridt hen imod en privatisering af gassektoren. Georgien er et af de få lande i det tidligere Sovjetunionen, som har solgt eldistributionsselskaber til strategiske investorer.

Manglen på et kapitalmarked har hindret forbedringer af selskabsstyringen, som ellers ville have fulgt i kølvandet på fastsættelsen af regler for oplysning, handel med og notering af værdipapirer. Banksystemet syntes i stigende grad skrøbeligt, og offentlighedens tillid var fortsat lav til trods for hensigtsmæssige bankregulativer og centralbankens øgede tilsynsindsats.

Tildelingen af adkomstbeviser til og registreringen af by- og industrijord, navnlig for små og mellemstore virksomheders vedkommende, var af betydeligt omfang, i betragtning af at renten var høj, og bankerne udviste en forsigtig adfærd med krav om sikkerhedsstillelse. Ved udgangen af 1999 havde over 3 200 private virksomheder tinglyst deres jordbesiddelser hos de regionale og kommunale tinglysningskontorer under ministeriet for jordforvaltning. Der er gjort en fornyet indsats på dette område i 2000.

4. Gennemførelse af den ekstraordinære finansielle bistand

Under Fællesskabets handelskreditfacilitet på 1 250 mio. EUR, som blev stillet til rådighed for de nye uafhængige stater i 1992, havde Georgien fordel af ca. 113 mio. EUR i form af lån. Som følge af vanskelige politiske, økonomiske og finansielle forhold var landet imidlertid ikke i stand til at foretage en ordentlig betjening af sine eksterne finansielle forpligtelser, herunder forpligtelserne over for Fællesskabet. For at støtte landets reformbestræbelser og lette afviklingen af dette gældsproblem vedtog Rådet i november 1997 et forslag fra Kommissionen om at yde Armenien og Georgien ekstraordinær finansiel bistand og aftalte principielt at stille lån på op til 170 mio. EUR og tilskud på op til 95 mio. EUR til rådighed.

I juli 1998, da Georgien fuldt ud havde afviklet sine restancer over for Fællesskabet (131 mio. EUR), og dets IMF-program var tilbage på rette spor, udbetalte Kommissionen første rate af den ekstraordinære finansielle bistand (110 mio. EUR i lån og 10 mio. EUR i tilskud). Anden rate (9 mio. EUR i tilskud) under denne bistand blev udbetalt i september 1999, kort efter at Georgien havde tilbagebetalt 10 mio. EUR af hovedstolen på det lån på 110 mio. EUR, der blev ydet i 1998.

På baggrund af manglen på klare udsigter til, at Georgien kan opnå en ny aftale med IMF om et nyt treårigt program før udgangen af 2000, især som følge af skuffende fiskale resultater (toldindtægterne var fortsat lave), besluttede Kommissionen at udskyde udbetalingen af den tredje tilskudsrate, der oprindelig var planlagt udbetalt i 2000.

IX. Kosovo

1. Resumé

Allerede inden krisen i foråret 1999 led Kosovos økonomi under Forbundsrepublikken Jugoslaviens (FRY) internationale isolation, langsommeligheden i de økonomiske reformer og det totale fravær af investeringer igennem næsten et helt årti. Som følge af konflikten var boliger og offentlige faciliteter blevet beskadiget, landbrugs- og industriproduktionen var gået i stå, og selv de få basale betalingsfunktioner, der blev udført af den formelle finansielle sektor, ophørte med at fungere.

Det internationale samfund, herunder EU, har ydet omfattende finansiel støtte til genopbygningen og udviklingen af provinsen, siden konflikten ophørte i juni 1999. På basis af Sikkerhedsrådets resolution 1244 (1999) blev De Forenede Nationers midlertidige mission i Kosovo (UNMIK) oprettet, og den har opnået betydelige fremskridt inden for forskellige områder. På det økonomiske område har UNMIK og især dens EU-ledede søjle IV, der er ansvarlig for den økonomiske genopbygning og udvikling, gjort betydelige fremskridt med at etablere sunde institutionelle og økonomiske rammer omfattende bl.a. legalisering af omløbet af DEM og Kosovos konsoliderede budget. Der er gjort fremskridt på så vigtige økonomiske områder som fremme af genopbygningsprocessen, udvikling af den private sektor, af bank- og betalingssystemer, skabelse af indtægtsgrundlag og videreførsel af budgetpolitikker.

Som resultat heraf er der synlig gang i den økonomiske aktivitet, som har udvist et kraftigt opsving efter konfliktens ophør, dog stort set begrænset til handel, visse tjenesteydelser og genopbygning af basale strukturer. Den politiske situation i Kosovo er imidlertid stadig vanskelig - både internt og eksternt - og er fortsat præget af etniske og sociale spændinger. // Kortfattet status over de økonomiske reformer

// 1. Prisliberalisering

Priserne er liberaliseret med undtagelse af nogle få offentlige tjenester.

// 2. Handelsliberalisering

I august 1999 ændrede UNMIK Forbundsrepublikken Jugoslaviens eksisterende toldkodeks og indførte en toldafgift på 10%, varierende punktafgifter og en omsætningsafgift (15%) på importerede varer. UNMIK har opretholdt Forbundsrepublikken Jugoslaviens præferentielle handelsaftaler med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien.

// 3. Valutasystem

Anvendelsen af DEM (og andre valutaer) er blevet legaliseret, selv om den jugoslaviske dinar fortsat er lovligt betalingsmiddel.

// 4. Udenlandske direkte investeringer

Stærkt ugunstigt miljø som følge af ugennemsigtige politikker, og fordi investorerne opfatter landet som et højrisikoområde. UNMIK vedtog regler om FDI i slutningen af 2000.

// 5. Pengepolitik

På grund af Kosovos status har den hverken en centralbank eller en pengepolitik. Bank- og betalingsmyndigheden (BPK) udøver en række funktioner, der normalt varetages af en centralbank.

// 6. Offentlige finanser

Mindre end forventet budgetunderskud i 2000 som følge af højere end forventede lokale indtægter. Yderligere udvidelse af skatter og afgifter og foranstaltninger til at styrke skatteopkrævningen er nødvendig. For øjeblikket er der ikke noget omfattende socialt beskyttelsessystem.

// 7. Privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren

Privatiseringen af offentlige virksomheder hæmmet af juridisk usikkerhed. UNMIK er begyndt at privatisere virksomheder via forvaltningskontrakter.

// 8. Reform af den finansielle sektor

De retlige og tilsynsmæssige rammer for bankvirksomhed er etableret og er ved at blive implementeret. Indførelsen af et betalingssystem, hvor transaktionerne hovedsagelig fungerer off-line, går fremad. Reguleringen af forsikringsprodukter er under forberedelse.

I februar 2000 besluttede Rådet på grundlag af et forslag fra Kommissionen at yde ekstraordinær finansiel bistand fra Fællesskabet til Kosovo på op til 35 mio. EUR i form af gavebistand. Udbetalingen fandt sted i to rater, der blev frigivet i henholdsvis marts og august 2000.

2. Makroøkonomiske resultater

Allerede inden krisen i foråret 1999 led Kosovos økonomi under Forbundsrepublikken Jugoslaviens (FRY) internationale isolation, langsommeligheden i de økonomiske reformer og det totale fravær af investeringer igennem næsten et helt årti. Som følge af konflikten var boliger og offentlige faciliteter blevet beskadiget, landbrugs- og industriproduktionen var gået i stå, og selv de få basale betalingsfunktioner, der blev udført af den formelle finansielle sektor, ophørte med at fungere. I oktober 1999 anslog Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) ledigheden til at ligge et godt stykke over 50%, idet ledigheden var særlig høj blandt de unge, som udgør en betydelig del af befolkningen.

Selv om der ikke foreligger pålidelige statistiske oplysninger er der belæg for at hævde, at der på ny er kommet gang i den økonomiske aktivitet efter konflikten. Landbrugsproduktionen skønnedes at ligge på over 75% af førkrigsniveauet; bygge- og anlægssektoren og visse handelsrelaterede serviceydelser var i kraftig fremgang. Industriproduktionen syntes dog stadig at være meget lav.

BNP pr. indbygger i 1995 er uofficielt blevet anslået til omkring 500 USD. Foreløbige og højst tentative skøn fra IMF anslår BNP pr. indbygger i 2000 til at være i størrelsesordenen 650-850 USD. UNMIK-data tyder på, at BNP pr. indbygger endda kan ligge på over 1 000 USD. Arbejdstageres hjemsendelse af penge fra udlandet er fortsat en væsentlig indtægtskilde i husholdningerne.

Udokumenterede tal viser, at inflationen hidtil ikke har været et problem, og der høres ingen klager over stigende priser eller mangel på de vigtigste fornødenheder. Importen skønnes at ligge på omkring 80% af BNP. Der er næsten ingen eksport, selv om der er en vis uregistreret samhandel med resten af Serbien.

3. Strukturreformer

Udvikling af den private sektor er blevet identificeret som et centralt prioriteret indsatsområde i forbindelse med omstillingen af Kosovos økonomi. UNMIK tager udgangspunkt i en blandet strategi, der bl.a. er blevet fremlagt i en "hvidbog", der blev omdelt i IAC i maj 2000, og som opererer med støtte til eksisterende virksomheder og incitamenter til oprettelse af nye. Hvad de eksisterende offentlige virksomheder angår, tager UNMIK's strategi sigte på at tiltrække private investorer via koncessions-, leje- eller forvaltningskontrakter. Et første eksempel på en forvaltningskontrakt, som UNMIK håber at kopiere på andre mellemstore og store virksomheder, er kontrakten, der er indgået med den schweiziske Holderbank om cementfabrikken Sharr. Kontrakten tildeler en 10-årig koncession på drift af fabrikken til gengæld for omfattende investeringer og industriel omstrukturering. Blandt hovedelementerne i "hvidbogen" hører også rentabilisering af driften af ikke-private virksomheder på kort sigt, færdiggørelse af retsgrundlaget, definition af ejendomsrettigheder og opbygning af social konsensus omkring privatisering. På lang sigt skal de offentlige virksomheder overføres til Kosovos virksomhedsagentur ("Kosovo Enterprise Agency" (KEA)), som vil træffe afgørelse om omstrukturering og drift. Så længe der hersker institutionel usikkerhed, vil det fortsat være yderst vanskeligt at gennemføre privatiseringer.

På basis af anbefalinger fra IMF har bank- og betalingsmyndigheden for Kosovo (BPK), som blev oprettet i november 1999, gjort væsentlige fremskridt med at opbygge de retlige og reguleringsmæssige rammer for et sundt bank- og betalingssystem. Fremskridtene er sket i et hurtigere tempo end ventet inden for licenstildeling til bankerne og banktilsyn. Den eneste bank i Kosovo, som hidtil har modtaget licens (Micro Enterprise Bank), synes at fungere upåklageligt, udvider løbende produktsortimentet og øger personalet og dettes kvalifikationsniveau. BPK har givet foreløbig tilladelse til syv andre ansøgere om banklicens, men ingen endelige licenser blev udstedt i 2000 af forskellige årsager, såsom de nye bankers problemer med at rejse tilstrækkelig kapital, nødvendigheden af at foretage undersøgelser af visse større aktionærer og en række uløste ejendomsmæssige problemer i forbindelse med de benyttede banklokaler. Endelig har BPK givet tilladelse til ni mikrofinansieringsselskaber, der ikke er banker, til at tilbyde begrænset indlåns- og udlånsaktivitet af mikrotypen, primært inden for det markedssegment, som ikke dækkes af bankerne. Otte institutioner er allerede funktionsdygtige.

BPK fortsatte udbygningen af betalingssystemet med henblik på at tilbyde betalingstjenester til UNMIK, Kosovos civile administration og ngo'er. Et moderne system, der er skænket af Norge, er blevet installeret og blev operationelt i juni 2000. Uddannelsen af medarbejderne er i gang. BPK har overtaget indførslen af penge samt pengeforsendelser inden for provinsen. Forberedelserne til overgangen fra DEM til EUR i 2002 er begyndt.

En lige så omfattende institutionsopbygning er gennemført af UNMIK på det budgetmæssige område. Oprettelsen af den centrale budgetadministration ("Central Fiscal Authority" (CFA)) i november 1999 var et første, vigtigt skridt i retning af at oprette et moderne budgetadministrationssystem. CFA, som blev integreret i JIAS i 2000, har særligt ansvar for udformningen og gennemførelsen af Kosovos budget. UNMIK's skatteforvaltning blev officielt oprettet i april 2000. Siden da er der blevet oprettet en organisationsstruktur med henblik på udførelse af skattemæssige forvaltningsfunktioner (behandling af selvangivelser, kontrol, opkrævning, skatteyderservice og oplysning, klagebehandling osv.). I 2000 påbegyndtes forvaltningen af to forskellige skatter - en føde- og drikkevareomsætningsafgift i hotelsektoren og en præsumptiv skat. UNMIK's toldforvaltning blev officielt oprettet ved udgangen af august 1999 med støtte fra den EU-finansierede toldbistandsmission i Kosovo (CAM-K). Toldforvaltningen opkræver hovedsagelig toldindtægter ved de internationale grænseposter, den administrative grænse (ABL) til Montenegro og en indenlandsk skatteopkrævningspost.

Efter en første fase, hvor CFA oplevede visse problemer med at forøge og stabilisere indtægtsniveauet og holde udgifterne til især de offentligt ansattes lønninger og de offentlige forsyningsvirksomheder under kontrol, viser budgetsituationen nu tegn på en væsentlig forbedring, især fra og med sommeren 2000. Indtægterne er blevet øget ganske kraftigt og nåede op på 216,6 mio. DEM ved udgangen af november. På udgiftssiden holdt de faktiske udgifter i forhold til de budgetterede sig under prorata; de samlede udgifter i november 2000 androg 321,8 mio. DEM. Der blev foretaget visse budgetjusteringer i august, hvor budgettildelinger blev flyttet mellem forskellige direktorater, mens de samlede udgifter forblev stort set uændrede (430,8 mio. DEM). På denne baggrund venter CFA et underskud på rundt regnet 300 mio. DEM på det budgetmæssige område i 2000 (herunder omkring 100 mio. DEM, som ikke er fuldt integreret i budgettet, og som finansieres ved donoranviste tilskud), som vil blive fuldt dækket af ekstern finansiel bistand.

Resultaterne i 2000 var alt i alt positive, men der var dog visse risikomomenter. Indførelsen af en 15% kildeskat af lønindkomster blev stillet i bero, fordi FN nægtede at renoncere på den generelle praksis med at fritage lønningerne til FN's lokalt ansatte for skat. Skattefritagelsen uddyber lønforskellene mellem de lokalt ansatte, der er beskæftiget direkte af FN, og de lokalt ansatte (herunder dommere og de kosovoske direktoratschefer), der arbejder for Kosovos administration. Et andet område, som krævede et særligt vågent øje fra CFA's side, hvis større afvigelser fra den fastsatte kurs skulle undgås, var kontrollen med udgifterne i de store udgiftskrævende direktorater. Dette gælder især de offentlige forsyningsvirksomheder, i særdeleshed energisektoren.

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

I februar 2000 besluttede Rådet på grundlag af et forslag fra Kommissionen at yde ekstraordinær finansiel bistand fra Fællesskabet til Kosovo på op til 35 mio. EUR i form af gavebistand [7] . Midlerne skulle stilles til rådighed for De Forenede Nationers midlertidige mission i Kosovo (UNMIK) via dens centrale budgetadministration (CFA).

[7] 2000/140/EF af 14. februar 2000, EFT L 47 af 19.2.2000, s. 28-29.

På baggrund af de betydelige fremskridt, UNMIK har gjort med a