om ændring af forordning (EU) nr. 1286/2014 for så vidt angår forlængelse af overgangsordningen for administrationsselskaber, investeringsselskaber og personer, der rådgiver om eller sælger andele i institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) og andre institutter end investeringsinstitutter

Formålet med den "centrale investorinformation" er, at investorerne "kan forventes at forstå karakteren af og risiciene forbundet med det investeringsprodukt, de tilbydes, og således kan træffe investeringsbeslutninger på et velinformeret grundlag". Den "centrale investorinformation" er et kort dokument (to sider eller tre for strukturerede investeringsinstitutter) i et standardformat med oplysninger præsenteret i en nærmere angivet rækkefølge, der gør det lettere at sammenligne forskellige investeringsinstitutter. Oplysningerne formidles på et ikke-teknisk sprog, således at de kan forstås af detailinvestorer. Den "centrale investorinformation" bør være et selvstændigt dokument: Dets væsentlige elementer bør være forståelige for investorer uden henvisning til andre dokumenter, og de bør være i overensstemmelse med de relevante dele af UCITS-prospektet. Det er baseret på det generelle krav om, at de offentliggjorte oplysninger skal være fair, tydelige og ikke vildledende.

Denne forordning ledsages også af ændringer af direktiv 2009/65/EF for at undgå en situation, hvor investorer fra den 1. juli 2022 modtager to dokumenter med oplysninger forud for aftaleindgåelsen vedrørende det samme UCITS (dvs. dokumentet med central investorinformation og den "centrale investorinformation" i overensstemmelse med nævnte direktiv).

·ændrede regler for PRIIP'er, der tilbyder en række investeringsmuligheder, for at præcisere oplysningerne om omkostningsvirkningerne.

Artikel 32 i forordning (EU) nr. 1286/2014 indeholder bestemmelser om en overgangsordning, hvorved administrationsselskaber, investeringsselskaber og personer, der rådgiver om eller sælger andele i investeringsinstitutter og ikke-investeringsinstitutter, midlertidigt fritages for kravet om at give detailinvestorer et dokument med central information. Denne ordning finder i øjeblikket anvendelse indtil den 31. december 2021 ("overgangsordningen").

I forordning (EU) nr. 1286/2014 fastsættes formatet og indholdet af dokumentet med central information. Den tillægger også de europæiske tilsynsmyndigheder (ESA'er) — dvs. Den Europæiske Banktilsynsmyndighed, Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (som oprettet ved henholdsvis forordning (EU) nr. 1093/2010, 1094/2010 og 1095/2010) — beføjelse til i fællesskab at udarbejde reguleringsmæssige tekniske standarder, der præciserer udformningen og indholdet af dokumentet med central information, dets standardformat, metoden til at præsentere risiko og afkast og til beregning af omkostningerne, betingelserne for og minimumshyppigheden for gennemgang af oplysningerne i dokumentet med central information og betingelserne for tilrådighedsstillelse af dokumentet med central information til detailinvestorer. Ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2017/653 er de reguleringsmæssige tekniske standarder fastsat.

For at opfylde målene kræver forordning (EU) nr. 1286/2014, at PRIIP-producenter overholder et ensartet sæt produktoplysningskrav og forsyner detailinvestorer med et dokument med central information om hvert enkelt PRIIP, de tilbyder. De offentliggjorte oplysninger bør sætte detailinvestorer i stand til bedre at forstå den økonomiske karakter af og risiciene ved givne PRIIP'er og sammenligne dem. Større gennemsigtighed og harmonisering gavner også det indre marked for finansielle tjenesteydelser ved at skabe lige vilkår for PRIIP'er og distributionskanaler.

Forordning (EU) nr. 1286/2014 gør det muligt for detailinvestorer bedre at forstå og sammenligne sammensatte og forsikringsbaserede investeringsprodukter til detailinvestorer (PRIIP'er) og træffe mere velfunderede investeringsbeslutninger. PRIIP'er omfatter, men er ikke begrænset til, institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (UCITS) og alternative detailinvesteringsfonde (AIF'er).

Ud over at identificere investeringsinstituttet og kort beskrive dets investeringsmål og investeringspolitik indeholder den "centrale investorinformation":

·et afsnit om omkostninger og gebyrer i henhold til et standardformat, som præsentationen og forklaringen af gebyrer, herunder de relevante advarsler, skal have, således at investorerne informeres behørigt om de gebyrer, de skal betale, og om gebyrernes andel af den kapital, som investeres i fonden

·et afsnit om risici og afkast, som indeholder detaljerede regler for præsentationen af produktets risk/reward-profil ved hjælp af en syntetisk indikator, suppleret med beskrivende forklaringer af selve indikatoren og de risici, som den ikke tager højde for. Den "centrale investorinformation" kan krydshenvise til UCITS-prospektet, som indeholder mere detaljerede oplysninger om de relevante risici

·et afsnit om resultater, som viser hidtidige resultater eller i relevante tilfælde potentielle resultatscenarier.

Den "centrale investorinformation" er blevet benchmark for offentliggørelse inden for PRIIP-rammen. Bestemmelserne om offentliggørelse i forordning (EU) nr. 1286/2014 læner sig i høj grad op ad direktiv 2009/65/EF. På grundlag af modellen med "central investorinformation" er dokumentet med central information et standardiseret faktablad, der på en enkel, forståelig og sammenlignelig måde præsenterer de vigtigste aspekter (herunder omkostninger og potentielle risici og afkast) for et givet PRIIP. Forordning (EU) nr. 1286/2014 indeholder også nærmere regler om, hvornår og hvordan producenter og dem, der sælger eller rådgiver om PRIIP'er, skal stille dokumentet med central information til rådighed for detailinvestorer.

Mere generelt har forordning (EU) nr. 1286/2014 til formål at give detailinvestorer potentielle midler til at træffe bedre investeringsbeslutninger og undgå produkter, der ikke er optimale, eller produkter, der er solgt uhensigtsmæssigt, og derved bidrage til at genoprette tilliden til det finansielle system. Sammenlignet med bestemmelserne om "central investorinformation" er reglerne om dokumentet med central information bevidst udformet med henblik på at gøre det lettere at sammenligne en langt bredere vifte af detailinvesteringsprodukter, herunder (men ikke kun) investeringsinstitutter og detail-ikke-investeringsinstitutter, investeringsbaserede forsikringsprodukter, derivater og strukturerede produkter samt andre sammensatte forsikrings- og investeringsprodukter.

Oplysningsstandarder for funktionelt sammenlignelige og substituerbare PRIIP'er forbedrer gennemsigtigheden og sammenligneligheden og mindsker samtidig forvirring som følge af anvendelsen af sektorspecifikke begreber. Dette hjælper detailinvestorer med at forstå og have tillid til de produkter, de køber, samtidig med at regelarbitrage forebygges, og reguleringsmæssig konsekvens fremmes, hvilket igen bør lette tilsynet, reducere omkostningerne og støtte priskonkurrencen. Den målrettede standardisering i PRIIP-rammen er ikke en "one size fits all"-tilgang, men består i at opdele PRIIP'er i fire kategorier og skræddersy oplysningskravene i overensstemmelse hermed. En kategori omfatter produkter, der følger en underliggende investering lineært — dette omfatter de fleste investeringsinstitutter, detail-AIF'er og unit-linked forsikringsprodukter. Samtidig sikrer dokumentet med central information en ensartet præsentation af centrale oplysninger, uanset kategori, hvis PRIIP'erne er tilstrækkeligt ens til at muliggøre dette.

På tidspunktet for vedtagelsen i 2014 var overgangsordningen for investeringsinstitutter og ikke-investeringsinstitutter begrundet i det relativt korte tidsrum, der var forløbet siden indførelsen af den "centrale investorinformation" (1. juli 2011). I betragtning 35 i forordning (EU) nr. 1286/2014 præciserede medlovgiverne, at det ville være "proportionalt at fastsætte en overgangsperiode for sådanne investeringsinstitutter på fem år", og: "Efter udløbet af denne overgangsperiode og i mangel af en forlængelse heraf bør investeringsinstitutterne underlægges denne forordning".

Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1156 blev overgangsordningen forlænget til den 31. december 2021 med den formaning (betragtning 14), at "[a]lle involverede institutioner og tilsynsmyndigheder skal [...] bestræbe sig på at handle så hurtigt som muligt for at gøre det lettere at bringe denne overgangsundtagelse til ophør".

For at nå dette mål vedtog ESA'erne i fællesskab reguleringsmæssige tekniske standarder, der ændrer delegeret forordning (EU) 2017/653, og forelagde dem den 3. februar 2021. Sammenfattende omfatter de reguleringsmæssige tekniske standarder følgende:

Resultatscenarier

ESA'erne mindsker risikoen for overoptimistiske performancescenarier på tværs af alle PRIIP-typer med en generel mulighed for PRIIP-producenter for at anvende lavere percentiler af den skønnede fordeling af fremtidige afkast til at generere scenarierne, hvor det er berettiget. Dette ville gøre det muligt for PRIIP-producenter at generere scenarier, der er mere konservative, hvis de mener, at der er en væsentlig risiko for, at scenarierne som foreskrevet giver anledning til uhensigtsmæssige forventninger fra investorernes side. Metoden giver imidlertid ikke PRIIP-producenter mulighed for at anvende højere percentiler.

På grundlag af resultaterne af forbrugertest tilføjer ESA'erne produktets minimumsafkast til de områder, der skal dækkes i resultatscenarierne for alle PRIIP'er.

For PRIIP'er i kategori 2 (som omfatter de fleste investeringsinstitutter og ikke-investeringsinstitutter) foreslår ESA'erne en revideret metode til beregning af de "fordelagtige", "moderate" og "ufordelagtige" resultatscenarier for at mindske forekomsten af procyklikalitet og minimere risikoen for vildledende skøn, som risikerer at skabe uhensigtsmæssige forventninger hos private investorer. Denne metode udvider navnlig antallet af års data, der ligger til grund for beregningen af scenarierne, fra 5 til 10 for at løse problemer med procykliske skøn. Den henter også scenarier direkte fra en fordeling af hidtidige afkast for at klarlægge den matematiske sammenhæng mellem hidtidige afkast og scenarieværdierne for detailinvestorer.

Med hensyn til stressscenariet fastholder ESA'erne den nuværende metode, da dette har vist sig at være en effektiv indikator for virkningen af ekstreme negative markedsbegivenheder, såsom det første finansielle chok i 2020 som følge af covid-19-krisen.

Hidtidige resultater

I afsnittet "Anden relevant information" i dokumentet med central investorinformation indsætter ESA'erne et link til en alternativ onlinekilde eller et eksternt dokument, der indeholder standardiserede data om hidtidige resultater. De standardiserer også indholdet af og metoden for hidtidige resultater i et nyt bilag VII til delegeret forordning (EU) 2017/653. Den foreslåede metode er baseret på metoden for "central investorinformation" med specifikke tilpasninger, hvor det er nødvendigt. For PRIIP'er, der ikke er kategori 2, opretholder ESA'erne den nuværende tilgang med kun at vise resultatscenarier.

Omkostninger

ESA'erne reviderer de summariske omkostningsindikatorer og ændrer indholdet og præsentationen af oplysninger om PRIIP'ers omkostninger for at give detailinvestorer mulighed for bedre at forstå de forskellige typer omkostningsstruktur og for at gøre det lettere for personer, der sælger eller rådgiver om PRIIP'er, at anvende disse oplysninger, bl.a. ved at kræve, at nærmere omkostningsoplysninger for sammensatte detailinvesteringsprodukter (som omfattet af direktiv 2014/65/EU, MiFID II) udtrykkes som pengebeløb, jf. artikel 50, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2017/565. For forsikringsbaserede investeringsprodukter udtrykkes omkostningerne stadig som "afkastforringelse".

ESA'erne ændrer metoden til beregning af transaktionsomkostninger for at tackle praktiske udfordringer i forbindelse med anvendelsen af distributionsreglerne. De forhindrer også negative transaktionsomkostninger ved at fastsætte et minimum på niveauet for de eksplicitte omkostninger.