KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93) 403 endelig udg. 
Bruxelles, den 28. juli 1993 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNINGER 
om bemyndigelser af Kongeriget Belgien, af Kongeriget Danmark, af Irland, 
Republikken Italien, af Storhertugdømmet Luxembourg, af Kongeriget Nederlandene, 
af Det Forenede Kongerige til at anvende en foranstaltning, der fraviger 
artikel 2, stk. 1, og artikel 17 i sjette direktiv (77/388/EØF) om 
harmonisering af medlemsstaternes lovgivning 
om omsætningsafgifter 
(forelagt af Kommissionen) 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
OM BEMYNDIGELSE AF KONGERIGET BELGIEN TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
BEGRUNDELSE 
Dette er et forslag til Rådets beslutning, der giver Kongeriget Belgien 
tilladelse til at indføre en særlig foranstaltning i henhold til 
artikel 27 i sjette momsdirektiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om det 
fælles merværdiafgiftssystem '. senest ændret ved Rådets direktiv 
92/111/EØF af 14. december 19922). 
Med virkeliggørelsen af det indre marked er der sket en ændring i 
ordningerne for beskatning af tjenesteydelser inden for Det Europæiske 
Fællesskab. Undtagelserne i forbindelse med udførsel af varer og 
henførelse af visse varer under en toldprocedure er blevet ophævet, og 
det samme gælder de ordninger, hvorefter værdien af tjenesteydelser ved 
vareimport blev medregnet i det afgiftspligtige beløb. 
Under disse omstændigheder har princippet om territorial afgrænsning, 
når det anvendes på en række tjenesteydelser, således at disse pålægges 
afgift på det sted, hvor de faktisk udføres, den virkning, at en 
afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvori 
tjenesteydelsen præsteres, er forpligtet til at betale moms i denne 
medlemsstat og derpå anmode om tilbagebetaling i henhold til det 
ottende ' eller det trettende ' direktiv. Dette gælder først og fremmest 
tjenesteydelser, der udføres i forbindelse med arbejde på 
løsøregenstande, og udførelse af transportydelser, som udelukkende 
foregår indenlands, men som er direkte knyttet til en varetransport 
inden for Fællesskabet (den nationale forgrening af en varebevægelse 
inden for Fællesskabet). 
1) EFT nr. L 145 af 13.6.1977, s. 1. 
2) EFT nr. L 387 af 30.12.1992, s. 47. 
3) Rådets direktiv 79/1072/EØF, EFT nr. L 331 af 27.12.1979, s. 11. 
4) Rådets direktiv 86/560/EØF EFT, nr. L 326 af 21.11.1986, s. 40. 
Det deraf følgende store antal tilfælde af anmodninger om 
tilbagebetaling i henhold til det ottende og det trettende direktiv er 
til hinder for den frie udveksling af tjenesteydelser inden for det 
indre marked. 
Endvidere ville en forudgående systematisk gennemgang af ansøgningerne i 
forbindelse med en stigning i antallet af sager meget let kunne forsinke 
momstilbagebetalingerne i henhold til det ottende og det trettende 
direktiv. 
Det er derfor i den forbindelse yderst vigtigt at overveje at træffe 
foranstaltninger, som hurtigt kan forenkle sagerne for de 
erhvervsdrivende, men som ikke vil undergrave principperne for 
afgiftspålæggeise i forbindelse med det indre marked. 
Med henblik herpå har Kongeriget Belgien anmodet om bemyndigelse til på 
grundlag af det sjette momsdirektivs artikel 27 at indføre særlige 
foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, og 
artikel 17. Formålet med sådanne foranstaltninger er at momsfritage de i 
tredje og fjerde led i artikel 9, stk. 2, litra c), omhandlede 
tjenesteydelser samt udførelse af indenlandske varetransportydelser, der 
er direkte knyttet til transport inden for Fællesskabet, under 
forudsætning af at tjenesteydelserne udføres for afgiftspligtige 
personer i andre medlemsstater, som i alle tilfælde ville være 
berettigede til en fuldstændig tilbagebetaling af momsen på disse 
tjenesteydelser ifølge de procedurer, der er fastsat i det ottende og 
det trettende direktiv. Under denne forudsætning ville en sådan 
fravigelse på ingen måde påvirke størrelsen af den afgift, der skal 
betales i det sidste forbrugerled. 
For at opnå fritagelse må en person, der får udført disse 
tjenesteydelser, men som er etableret i en anden medlemsstat, godtgøre 
sin status som afgiftspligtig person, således som angivet i det ottende 
og det trettende direktiv, og han må desuden sørge for at tilbagebetale 
moms på tjenesteydelser, der er blevet fritaget ved en fejltagelse. Det 
vil også være nødvendigt at indføre krav om, at en leverandør af 
tjenesteydelser, som er afgiftspligtig inden for landets område, skal 
anføre de faktiske årsager til momsfritagelsen på fakturaen og kundens 
momsregistreringsnummer i Fællesskabet. 
Da det imidlertid stadig er muligt at anvende toldprocedurer for 
arbejde, på løsøregenstande der indføres midlertidigt i Fællesskabet 
fra tredjelande, gælder anvendelsesområdet for nærværende fravigelse 
ikke sådanne tjenesteydelser, når de præsteres til personer, der ikke er 
etableret inden for Fællesskabet. 
Følgen af denne fravigelse vil blive, at væksten i 
fællesskabsaktiviteten i de pågældende servicesektorer ikke hindres af 
afgiftspålæggelser, der skyldes vanskeligheder med at anvende reglerne 
for tilbagebetaling, og der vil blive tid til at overveje andre mere 
permanente løsninger. 
Kommissionen bemærker, at den foreslåede særlige foranstaltning ikke 
ændrer de grundlæggende principper i det sjette momsdirektiv, især 
vedrørende leveringsstedet, men forenkler tilbagebetalingsordningerne 
for afgifter, der under alle omstændigheder skulle tilbagebetales i 
henhold til det ottende og det trettende direktiv. Derfor har den 
pågældende fravigelse ikke en negativ indvirkning på De Europæiske 
Fællesskabers egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften. 
Kommissionen er overbevist om, at den pågældende foranstaltning 
udelukkende er beregnet på at forenkle procedurerne for 
afgiftspålæggeisen. Kommissionen finder det derfor hensigtsmæssigt, at 
Kongeriget Belgien får tilladelse til at anvende den påtænkte 
foranstaltning, men at en sådan tilladelse tidsbegrænses til at være 
gældende indtil den 31. december 1995. 
RÅDETS BESLUTNING 
af 
OM BEMYNDIGELSE AF KONGERIGET BELGIEN TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DSR FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter -
Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig 
artikel 27, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF kan Rådet med 
enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse 
til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i 
dette direktiv, for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at undgå 
visse former for svig eller unddragelse; 
ved skrivelse af 2. juni 1993, der indgik til Kommissionen den 30. juni 
1993, anmodede Kongeriget Belgien om tilladelse til at indføre en 
foranstaltning, der fraviger artikel 17 i direktiv 77/388/EØF; 
de øvrige medlemsstater blev den 14 juli 1993 underrettet om Kongeriget 
Belgiens' anmodning; 
indførelsen af momsovergangsordningen medfører, at visse arbejder 
vedrørende løsøregenstande og visse tjenesteydelser i form af transport 
af goder til det sted, hvor disse tjenesteydelser præsteres, pålægges 
moms uden hensyn til det sted, hvor den afgiftspligtige, der aftager 
disse tjenesteydelser, er i stand til at udøve sin fradragsret, og dette 
resulterer i, at de procedurer om tilbagebetaling, der er fastsat i 
direktiv 79/1072/EØF og 86/560/EØF, i voksende omfang anvendes; 
det forhold, at de tilbagebetalingsprocedurer, der er fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF, finder større og større anvendelse, kan 
udgøre en hindring for udviklingen i EF-samhandelen inden for visse 
tjenesteydelsesområder; 
den pågældende undtagelsesforanstaltning sigter på at indføre en 
forenkling, der består i at fritage visse tjenesteydelser, der leveres 
til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, men 
registreret i Fællesskabet, og for hvilke tjenesteydelser disse 
afgiftspligtige personer under alle omstændigheder ville have ret til 
t ilbagebeta1ing; 
der bør pålægges de afgiftspligtige personer visse forpligtelser for at 
undgå svig og skatteunddragelse; 
det er ønskeligt, at denne fravigelse begrænses til den tid, der er 
nødvendig, for at Rådet på forslag fra Kommissionen kan vedtage en 
endelig løsning; 
den pågældende undtagelsesforanstaltning har ikke indflydelse på 
Fællesskabets egne indtægter, der hidrører fra merværdiafgiften -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
8 
Artikel 1 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Kongeriget Belgien bemyndiget til at fritage de i artikel 3, stk. 1 
og 2, omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige 
personer, der er registreret i en anden medlemsstat end Belgien i 
overensstemmelse med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e) i direktiv 
77/388/EØF, og som ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 
79/1072/EØF, hvis disse tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 2 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Kongeriget Belgien bemyndiget til at fritage de i artikel 3, stk. 2, 
omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige personer, 
der er registreret i en anden medlemsstat end Belgien i overensstemmelse 
med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e), i direktiv 77/388/EØF, og 
som ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 86/560/EØF, hvis 
disse tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 3 
På de i artikel 1 og 2 fastsatte betingelser er Kongeriget Belgien 
bemyndiget til at fritage: 
1. de tjenesteydelser, der er nævnt i artikel 9, stk. 2, litra c), 
tredje og fjerde led, i direktiv 77/388/EØF 
2. de transporttjenesteydelser, der finder sted i indlandet og er 
direkte forbundet med en transport af goder inden for Fællesskabet 
som defineret i artikel 28b, punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 4 
Uanset bestemmelserne i artikel 17 i direktiv 77/388/EØF giver de 
tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 3 og leveret på de i 
artikel 1 og 2 fastsatte betingelser, fradragsret. 
Artikel 5 
For at opnå fritagelse for afgiften i overensstemmelse med artikel 1 
og 2 skal den afgiftspligtige person: 
1. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 1: 
- være i besiddelse af en attest, der viser, at aftageren er 
afgiftspligtig, og som er udstedt som fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF 
- være i besiddelse af en erklæring, hvorved aftageren erkender sig 
solidarisk ansvarlig for betaling af den skyldige afgift på 
transaktioner, som uberettiget er blevet fritaget, og forpligter 
sig til at tilbagebetale denne afgift til tjenesteyderen 
- på fakturaen nævne grunden til fritagelsen og aftagerens 
registreringsnummer. 
2. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 2: 
- opfylde de i stk. 1 nævnte forpligtelser 
- bevise, at transporttjenesteydelsen er direkte forbundet med en 
transport inden for Fællesskabet som defineret i artikel 28b, 
punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 6 
Kongeriget Belgien bemyndiges til at anvende denne 
forenklingsforanstaltning indtil den 31. december 1995. 
Artikel 7 
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Belgien. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -lo 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
OM BEMYNDIGELSE AF KONGERIGET DANMARK TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
11 
BEGRUNDELSE 
Dette er et forslag til Rådets beslutning, der giver Kongeriget Danmark 
tilladelse til at indføre en særlig foranstaltning i henhold til 
artikel 27 i sjette momsdirektiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om det 
fælles merværdiafgiftssystem1*. senest ændret ved Rådets direktiv 
92/111/EØF af 14. december 19922). 
Med virkeliggørelsen af det indre marked er der sket en ændring i 
ordningerne for beskatning af tjenesteydelser inden for Det Europæiske 
Fællesskab. Undtagelserne i forbindelse med udførsel af varer og 
henførelse af visse varer under en toldprocedure er blevet ophævet, og 
det samme gælder de ordninger, hvorefter værdien af tjenesteydelser ved 
vareimport blev medregnet i det afgiftspligtige beløb. 
Under disse omstændigheder har princippet om territorial afgrænsning, 
når det anvendes på en række tjenesteydelser, således at disse pålægges 
afgift på det sted, hvor de faktisk udføres, den virkning, at en 
afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvori 
tjenesteydelsen præsteres, er forpligtet til at betale moms i denne 
medlemsstat og derpå anmode om tilbagebetaling i henhold til det 
ottende ' eller det trettende ' direktiv. Dette gælder først og fremmest 
tjenesteydelser, der udføres i forbindelse med arbejde på 
løsøregenstande, og udførelse af transportydelser, som udelukkende 
foregår indenlands, men som er direkte knyttet til en varetransport 
inden for Fællesskabet (den nationale forgrening af en varebevægelse 
inden for Fællesskabet). 
Det deraf følgende store antal tilfælde af anmodninger om 
tilbagebetaling i henhold til det ottende og det trettende direktiv er 
til hinder for den frie udveksling af tjenesteydelser inden for det 
indre marked. 
Endvidere ville en forudgående systematisk gennemgang af ansøgningerne i 
forbindelse med en stigning i antallet af sager meget let kunne forsinke 
momstilbagebetalingerne i henhold til det ottende og det trettende 
direktiv. 
Det er derfor i den forbindelse yderst vigtigt at overveje at træffe 
foranstaltninger, som hurtigt kan forenkle sagerne for de 
erhvervsdrivende, men som ikke vil undergrave principperne for 
afgiftspålæggeise i forbindelse med det indre marked. 
1) EFT nr. L 145 af 13.6.1977, s. 1. 
2) EFT nr. L 387 af 30.12.1992, s. 47. 
3) Rådets direktiv 79/1072/EØF, EFT nr. L 331 af 27.12.1979, s. 11. 
4) Rådets direktiv 86/560/EØF EFT, nr. L 326 af 21.11.1986, s. 40. 
AZ 
Med henblik herpå har Kongeriget Danmark anmodet om bemyndigelse til på 
grundlag af det sjette momsdirektivs artikel 27 at indføre særlige 
foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, og 
artikel 17. Formålet med sådanne foranstaltninger er at momsfritage de i 
tredje og fjerde led i artikel 9, stk. 2, litra c), omhandlede 
tjenesteydelser samt udførelse af indenlandske varetransportydelser, der 
er direkte knyttet til transport inden for Fællesskabet, under 
forudsætning af at tjenesteydelserne udføres for afgiftspligtige 
personer i andre medlemsstater, som i alle tilfælde ville være 
berettigede til en fuldstændig tilbagebetaling af momsen på disse 
tjenesteydelser ifølge de procedurer, der er fastsat i det ottende og 
det trettende direktiv. Under denne forudsætning ville en sådan 
fravigelse på ingen måde påvirke størrelsen af den afgift, der skal 
betales i det sidste forbrugerled. 
For at opnå fritagelse må en person, der får udført disse 
tjenesteydelser, men som er etableret i en anden medlemsstat, godtgøre 
sin status som afgiftspligtig person, således som angivet i det ottende 
og det trettende direktiv, og han må desuden sørge for at tilbagebetale 
moms på tjenesteydelser, der er blevet fritaget ved en fejltagelse. Det 
vil også være nødvendigt at indføre krav om, at en leverandør af 
tjenesteydelser, som er afgiftspligtig inden for landets område, skal 
anføre de faktiske årsager til momsfritagelsen på fakturaen og kundens 
momsregistreringsnummer i Fællesskabet. 
Da det imidlertid stadig er muligt at anvende toldprocedurer for 
arbejde, på løsøregenstande der indføres midlertidigt i Fællesskabet 
fra tredjelande, gælder anvendelsesområdet for nærværende fravigelse 
ikke sådanne tjenesteydelser, når de præsteres til personer, der ikke er 
etableret inden for Fællesskabet. 
Følgen af denne fravigelse vil blive, at væksten i 
fællesskabsaktiviteten i de pågældende servicesektorer ikke hindres af 
afgiftspålæggelser, der skyldes vanskeligheder med at anvende reglerne 
for tilbagebetaling, og der vil blive tid til at overveje andre mere 
permanente løsninger. 
Kommissionen bemærker, at den foreslåede særlige foranstaltning ikke 
ændrer de grundlæggende principper i det sjette momsdirektiv, især 
vedrørende leveringsstedet, men forenkler tilbagebetalingsordningerne 
for afgifter, der under alle omstændigheder skulle tilbagebetales i 
henhold til det ottende og det trettende direktiv. Derfor har den 
pågældende fravigelse ikke en negativ indvirkning på De Europæiske 
Fællesskabers egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften. 
Kommissionen er overbevist om, at den pågældende foranstaltning 
udelukkende er beregnet på at forenkle procedurerne for 
afgiftspålæggeisen. Kommissionen finder det derfor hensigtsmæssigt, at 
Kongeriget Danmark får tilladelse til at anvende den påtænkte 
foranstaltning, men at en sådan tilladelse tidsbegrænses til at være 
gældende indtil den 31. december 1995. 
-13 
RÅDETS BESLUTNING 
af 
OM BEMYNDIGELSE AF KONGERIGET DANMARK TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter -
Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig 
artikel 27, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF kan Rådet med 
enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse 
til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i 
dette direktiv, for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at undgå 
visse former for svig eller unddragelse; 
ved skrivelse af 19. maj 1993, der indgik til Kommissionen den 30. juni 
1993, anmodede Kongeriget Danmark om tilladelse til at indføre en 
foranstaltning, der fraviger artikel 17 i direktiv 77/388/EØF; 
de øvrige medlemsstater blev den 14 juli 1993 underrettet om Kongeriget 
Danmarks' anmodning; 
indførelsen af momsovergangsordningen medfører, at visse arbejder 
vedrørende løsøregenstande og visse tjenesteydelser i form af transport 
af goder til det sted, hvor disse tjenesteydelser præsteres, pålægges 
moms uden hensyn til det sted, hvor den afgiftspligtige, der aftager 
disse tjenesteydelser, er i stand til at udøve sin fradragsret, og dette 
resulterer i, at de procedurer om tilbagebetaling, der er fastsat i 
direktiv 79/1072/EØF og 86/560/EØF, i voksende omfang anvendes; 
det forhold, at de tilbagebetalingsprocedurer, der er fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF, finder større og større anvendelse, kan 
udgøre en hindring for udviklingen i EF-samhandelen inden for visse 
tjenesteydelsesområder; 
*H 
den pågældende undtagelsesforanstaltning sigter på at indføre en 
forenkling, der består i at fritage visse tjenesteydelser, der leveres 
til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, men 
registreret i Fællesskabet, og for hvilke tjenesteydelser disse 
afgiftspligtige personer under alle omstændigheder ville have ret til 
tilbagebetaling; 
der bør pålægges de afgiftspligtige personer visse forpligtelser for at 
undgå svig og skatteunddragelse; 
det er ønskeligt, at denne fravigelse begrænses til den tid, der er 
nødvendig, for at Rådet på forslag fra Kommissionen kan vedtage en 
endelig løsning; 
den pågældende undtagelsesforanstaltning har ikke indflydelse på 
Fællesskabets egne indtægter, der hidrører fra merværdiafgiften -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
15 
Artikel 1 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Kongeriget Danmark bemyndiget til at fritage de i artikel 3, stk. 1 
og 2, omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige 
personer, der er registreret i en anden medlemsstat end Danmark i 
overensstemmelse med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e) i direktiv 
77/388/EØF, og som ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 
79/1072/EØF, hvis disse tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 2 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Kongeriget Danmark bemyndiget til at fritage de i artikel 3, stk. 2, 
omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige personer, 
der er registreret i en anden medlemsstat end Danmark i overensstemmelse 
med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e), i direktiv 77/388/EØF, og 
som ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 86/560/EØF, hvis 
disse tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 3 
På de i artikel 1 og 2 fastsatte betingelser er Kongeriget Danmark 
bemyndiget til at fritage: 
1. de tjenesteydelser, der er nævnt i artikel 9, stk. 2, litra c), 
tredje og fjerde led, i direktiv 77/388/EØF 
2. de transporttjenesteydelser, der finder sted i indlandet og er 
direkte forbundet med en transport af goder inden for Fællesskabet 
som defineret i artikel 28b, punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 4 
Uanset bestemmelserne i artikel 17 i direktiv 77/388/EØF giver de 
tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 3 og leveret på de i 
artikel 1 og 2 fastsatte betingelser, fradragsret. 
Artikel 5 
For at opnå fritagelse for afgiften i overensstemmelse med artikel 1 
og 2 skal den afgiftspligtige person: 
1. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 1: 
- være i besiddelse af en attest, der viser, at aftageren er 
afgiftspligtig, og som er udstedt som fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF 
være i besiddelse af en erklæring, hvorved aftageren erkender sig 
solidarisk ansvarlig for betaling af den skyldige afgift på 
AÇ> 
transaktioner, som uberettiget er blevet fritaget, og forpligter 
sig til at tilbagebetale denne afgift til tjenesteyderen 
- på fakturaen nævne grunden til fritagelsen og aftagerens 
registreringsnummer. 
2. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 2: 
- opfylde de i stk. 1 nævnte forpligtelser 
- bevise, at transporttjenesteydelsen er direkte forbundet med en 
transport inden for Fællesskabet som defineret i artikel 28b, 
punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 6 
Kongeriget Danmark bemyndiges til at anvende denne 
forenklingsforanstaltning indtil den 31. december 1995. 
Artikel 7 
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Danmark. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER "1} 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
OM BEMYNDIGELSE AF IRLAND TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
43 
BEGRUNDELSE 
Dette er et forslag til Rådets beslutning, der giver Irland tilladelse 
til at indføre en særlig foranstaltning i henhold til artikel 27 i 
sjette momsdirektiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om det fælles 
merværdiafgiftssystem1^, senest ændret ved Rådets direktiv 92/111/EØF af 
14. december 19922). 
Med virkeliggørelsen af det indre marked er der sket en ændring i 
ordningerne for beskatning af tjenesteydelser inden for Det Europæiske 
Fællesskab. Undtagelserne i forbindelse med udførsel af varer og 
henførelse af visse varer under en toldprocedure er blevet ophævet, og 
det samme gælder de ordninger, hvorefter værdien af tjenesteydelser ved 
vareimport blev medregnet i det afgiftspligtige beløb. 
Under disse omstændigheder har princippet om territorial afgrænsning, 
når det anvendes på en række tjenesteydelser, således at disse pålægges 
afgift på det sted, hvor de faktisk udføres, den virkning, at en 
afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvori 
tjenesteydelsen præsteres, er forpligtet til at betale moms i denne 
medlemsstat og derpå anmode om tilbagebetaling i henhold til det 
ottende ' eller det trettende ' direktiv. Dette gælder først og fremmest 
tjenesteydelser, der udføres i forbindelse med arbejde på 
løsøregenstande, og udførelse af transportydelser, som udelukkende 
foregår indenlands, men som er direkte knyttet til en varetransport 
inden for Fællesskabet (den nationale forgrening af en varebevægelse 
inden for Fællesskabet). 
Det deraf følgende store antal tilfælde af anmodninger om 
tilbagebetaling i henhold til det ottende og det trettende direktiv er 
til hinder for den frie udveksling af tjenesteydelser inden for det 
indre marked. 
En tilfredsstillende løsning ville være en ændring af det sjette 
momsdirektiv, men dette ville tage så lang tid, at det ikke ville være 
foreneligt med de erhvervsdrivendes umiddelbare behov. Endvidere ville 
en forudgående systematisk gennemgang af ansøgningerne i forbindelse med 
en stigning i antallet af sager meget let kunne forsinke 
momstilbagebetalingerne i henhold til det ottende og det trettende 
direktiv. 
Det er derfor i den forbindelse yderst vigtigt at overveje at træffe 
foranstaltninger, som hurtigt kan forenkle sagerne for de 
erhvervsdrivende, men som ikke vil undergrave principperne for 
afgiftspålæggeise i forbindelse med det indre marked. 
1) EFT nr. L 145 af 13.6.1977, s. 1. 
2) EFT nr. L 387 af 30.12.1992, s. 47. 
3) Rådets direktiv 79/1072/EØF, EFT nr. L 331 af 27.12.1979, s. 11, 
4) Rådets direktiv 86/560/EØF EFT, nr. L 326 af 21.11.1986, s. 40. 
A9 
Med henblik herpå har Irland anmodet om bemyndigelse til på grundlag af 
det sjette momsdirektivs artikel 27 at indføre særlige foranstaltninger, 
der fraviger bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, og artikel 17. Formålet 
med sådanne foranstaltninger er at momsfritage de i tredje og fjerde led 
i artikel 9, stk. 2, litra c), omhandlede tjenesteydelser samt udførelse 
af indenlandske varetransportydelser, der er direkte knyttet til 
transport inden for Fællesskabet, under forudsætning af at 
tjenesteydelserne udføres for afgiftspligtige personer i andre 
medlemsstater, som i alle tilfælde ville være berettigede til en 
fuldstændig tilbagebetaling af momsen på disse tjenesteydelser ifølge de 
procedurer, der er fastsat i det ottende og det trettende direktiv. 
Under denne forudsætning ville en sådan fravigelse på ingen måde påvirke 
størrelsen af den afgift, der skal betales i det sidste forbrugerled. 
For at opnå fritagelse må en person, der får udført disse 
tjenesteydelser, men som er etableret i en anden medlemsstat, godtgøre 
sin status som afgiftspligtig person, således som angivet i det ottende 
og det trettende direktiv, og han må desuden sørge for at tilbagebetale 
moms på tjenesteydelser, der er blevet fritaget ved en fejltagelse. Det 
vil også være nødvendigt at indføre krav om, at en leverandør af 
tjenesteydelser, som er afgiftspligtig inden for landets område, skal 
anføre de faktiske årsager til momsfritagelsen på fakturaen og kundens 
momsregistreringsnummer i Fællesskabet. 
Da det imidlertid stadig er muligt at anvende toldprocedurer for 
arbejde, på løsøregenstande der indføres midlertidigt i Fællesskabet 
fra tredjelande, gælder anvendelsesområdet for nærværende fravigelse 
ikke sådanne tjenesteydelser, når de præsteres til personer, der ikke er 
etableret inden for Fællesskabet. 
Følgen af denne fravigelse vil blive, at væksten i 
fællesskabsaktiviteten i de pågældende servicesektorer ikke hindres af 
afgiftspålæggelser, der skyldes vanskeligheder med at anvende reglerne 
for tilbagebetaling, og der vil blive tid til at overveje andre mere 
permanente løsninger. 
Kommissionen bemærker, at den foreslåede særlige foranstaltning ikke 
ændrer de grundlæggende principper i det sjette momsdirektiv, især 
vedrørende leveringsstedet, men forenkler tilbagebetalingsordningerne 
for afgifter, der under alle omstændigheder skulle tilbagebetales i 
henhold til det ottende og det trettende direktiv. Derfor har den 
pågældende fravigelse ikke en negativ indvirkning på De Europæiske 
Fællesskabers egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften. 
Kommissionen er overbevist om, at den pågældende foranstaltning 
udelukkende er beregnet på at forenkle procedurerne for 
afgiftspålæggeisen. Kommissionen finder det derfor hensigtsmæssigt, at 
Irland får tilladelse til at anvende den påtænkte foranstaltning, men at 
en sådan tilladelse tidsbegrænses til at være gældende indtil den 31. 
december 1995. 
LO 
RÅDETS BESLUTNING 
af 
OM BEMYNDIGELSE AF IRLAND TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MBDLBMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter -
Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig 
artikel 27, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF kan Rådet med 
enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse 
til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i 
dette direktiv, for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at undgå 
visse former for svig eller unddragelse; 
ved skrivelse af 11. maj 1993, der indgik til Kommissionen den 30. juni 
1993, anmodede Irland om tilladelse til at indføre en foranstaltning, 
der fraviger artikel 17 i direktiv 77/388/EØF; 
de øvrige medlemsstater blev den 14 juli 1993 underrettet om Irlands' 
anmodning; 
indførelsen af momsovergangsordningen medfører, at visse arbejder 
vedrørende løsøregenstande og visse tjenesteydelser i form af transport 
af goder til det sted, hvor disse tjenesteydelser præsteres, pålægges 
moms uden hensyn til det sted, hvor den afgiftspligtige, der aftager 
disse tjenesteydelser, er i stand til at udøve sin fradragsret, og dette 
resulterer i, at de procedurer om tilbagebetaling, der er fastsat i 
direktiv 79/1072/EØF og 86/560/EØF, i voksende omfang anvendes; 
det forhold, at de tilbagebetalingsprocedurer, der er fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF, finder større og større anvendelse, kan 
udgøre en hindring for udviklingen i EF-samhandelen inden for visse 
tjenesteydelsesområder; 
*1 
den pågældende undtagelsesforanstaltning sigter på at indføre en 
forenkling, der består i at fritage visse tjenesteydelser, der leveres 
til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, men 
registreret i Fællesskabet, og for hvilke tjenesteydelser disse 
afgiftspligtige personer under alle omstændigheder ville have ret til 
tilbagebetaling; 
der bør pålægges de afgiftspligtige personer visse forpligtelser for at 
undgå svig og skatteunddragelse; 
det er ønskeligt, at denne fravigelse begrænses til den tid, der er 
nødvendig, for at Rådet på forslag fra Kommissionen kan vedtage en 
endelig løsning; 
den pågældende undtagelsesforanstaltning har ikke indflydelse på 
Fællesskabets egne indtægter, der hidrører fra merværdiafgiften -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
iz 
Artikel 1 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Irland bemyndiget til at fritage de i artikel 3, stk. 1 og 2, omhandlede 
tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige personer, der er 
registreret i en anden medlemsstat end Irland i overensstemmelse med 
artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e) i direktiv 77/388/EØF, og som 
ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 79/1072/EØF, hvis disse 
tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 2 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Irland bemyndiget til at fritage de i artikel 3, stk. 2, omhandlede 
tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige personer, der er 
registreret i en anden medlemsstat end Irland i overensstemmelse med 
artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e), i direktiv 77/388/EØF, og som 
ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 86/560/EØF, hvis disse 
tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 3 
På de i artikel 1 og 2 fastsatte betingelser er Irland bemyndiget til at 
fritage: 
1. de tjenesteydelser, der er nævnt i artikel 9, stk. 2, litra c), 
tredje og fjerde led, i direktiv 77/388/EØF 
2. de transporttjenesteydelser, der finder sted i indlandet og er 
direkte forbundet med en transport af goder inden for Fællesskabet 
som defineret i artikel 28b, punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 4 
Uanset bestemmelserne i artikel 17 i direktiv 77/388/EØF giver de 
tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 3 og leveret på de i 
artikel 1 og 2 fastsatte betingelser, fradragsret. 
Artikel 5 
For at opnå fritagelse for afgiften i overensstemmelse med artikel 1 
og 2 skal den afgiftspligtige person: 
1. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 1: 
- være i besiddelse af en attest, der viser, at aftageren er 
afgiftspligtig, og som er udstedt som fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF 
- være i besiddelse af en erklæring, hvorved aftageren erkender sig 
solidarisk ansvarlig for betaling af den skyldige afgift på 
43 I 
transaktioner, som uberettiget er blevet fritaget, og forpligter 
sig til at tilbagebetale denne afgift til tjenesteyderen 
- på fakturaen nævne grunden til fritagelsen og aftagerens 
registreringsnummer. 
2. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 2: 
- opfylde de i stk. 1 nævnte forpligtelser 
- bevise, at transporttjenesteydelsen er direkte forbundet med en 
transport inden for Fællesskabet som defineret i artikel 28b, 
punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 6 
Irland bemyndiges til at anvende denne forenklingsforanstaltning indtil 
den 31. december 1995. 
ArtiJtel 7 
Denne beslutning er rettet til Irland. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
^ 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
OM BEMYNDIGELSE AF REPUBLIKKEN ITALIEN TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
IS 
BEGRUNDELSE 
Dette er et forslag til Rådets beslutning, der giver Republikken Italien 
tilladelse til at indføre en særlig foranstaltning i henhold til 
artikel 27 i sjette momsdirektiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om det 
fælles merværdiafgiftssystem ', senest ændret ved Rådets direktiv 
92/111/EØF af 14. december 19922). 
Med virkeliggørelsen af det indre marked er der sket en ændring i 
ordningerne for beskatning af tjenesteydelser inden for Det Europæiske 
Fællesskab. Undtagelserne i forbindelse med udførsel af varer og 
henførelse af visse varer under en toldprocedure er blevet ophævet, og 
det samme gælder de ordninger, hvorefter værdien af tjenesteydelser ved 
vareimport blev medregnet i det afgiftspligtige beløb. 
Under disse omstændigheder har princippet om territorial afgrænsning, 
når det anvendes på en række tjenesteydelser, således at disse pålægges 
afgift på det sted, hvor de faktisk udføres, den virkning, at en 
afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvori 
tjenesteydelsen præsteres, er forpligtet til at betale moms i denne 
medlemsstat og derpå anmode om tilbagebetaling i henhold til det 
ottende ' eller det trettende ' direktiv. Dette gælder først og fremmest 
tjenesteydelser, der udføres i forbindelse med arbejde på 
løsøregenstande, og udførelse af transportydelser, som udelukkende 
foregår indenlands, men som er direkte knyttet til en varetransport 
inden for Fællesskabet (den nationale forgrening af en varebevægelse 
inden for Fællesskabet). 
Det deraf følgende store antal tilfælde af anmodninger om 
tilbagebetaling i henhold til det ottende og det trettende direktiv er 
til hinder for den frie udveksling af tjenesteydelser inden for det 
indre marked. 
Endvidere ville en forudgående systematisk gennemgang af ansøgningerne i 
forbindelse med en stigning i antallet af sager meget let kunne forsinke 
momstilbagebetalingerne i henhold til det ottende og det trettende 
direktiv. 
Det er derfor i den forbindelse yderst vigtigt at overveje at træffe 
foranstaltninger, som hurtigt kan forenkle sagerne for de 
erhvervsdrivende, men som ikke vil undergrave principperne for 
afgiftspålæggeise i forbindelse med det indre marked. 
1) EFT nr. L 145 af 13.6.1977, s. 1. 
2) EFT nr. L 387 af 30.12.1992, s. 47. 
3) Rådets direktiv 79/1072/EØF, EFT nr. L 331 af 27.12.1979, s. 11. 
4) Rådets direktiv 86/560/EØF EFT, nr. L 326 af 21.11.1986, s. 40. 
IC I 
Med henblik herpå har Republikken Italien anmodet om bemyndigelse til på 
grundlag af det sjette momsdirektivs artikel 27 at indføre særlige 
foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, og 
artikel 17. Formålet med sådanne foranstaltninger er at momsfritage de i 
tredje og fjerde led i artikel 9, stk. 2, litra c), omhandlede 
tjenesteydelser samt udførelse af indenlandske varetransportydelser, der 
er direkte knyttet til transport inden for Fællesskabet, under 
forudsætning af at tjenesteydelserne udføres for afgiftspligtige 
personer i andre medlemsstater, som i alle tilfælde ville være 
berettigede til en fuldstændig tilbagebetaling af momsen på disse 
tjenesteydelser ifølge de procedurer, der er fastsat i det ottende og 
det trettende direktiv. Under denne forudsætning ville en sådan 
fravigelse på ingen måde påvirke størrelsen af den afgift, der skal 
betales i det sidste forbrugerled. 
For at opnå fritagelse må en person, der får udført disse 
tjenesteydelser, men som er etableret i en anden medlemsstat, godtgøre 
sin status som afgiftspligtig person, således som angivet i det ottende 
og det trettende direktiv, og han må desuden sørge for at tilbagebetale 
moms på tjenesteydelser, der er blevet fritaget ved en fejltagelse. Det 
vil også være nødvendigt at indføre krav om, at en leverandør af 
tjenesteydelser, som er afgiftspligtig inden for landets område, skal 
anføre de faktiske årsager til momsfritagelsen på fakturaen og kundens 
momsregistreringsnummer i Fællesskabet. 
Da det imidlertid stadig er muligt at anvende toldprocedurer for 
arbejde, på løsøregenstande der indføres midlertidigt i Fællesskabet 
fra tredjelande, gælder anvendelsesområdet for nærværende fravigelse 
ikke sådanne tjenesteydelser, når de præsteres til personer, der ikke er 
etableret inden for Fællesskabet. 
Følgen af denne fravigelse vil blive, at væksten i 
fællesskabsaktiviteten i de pågældende servicesektorer ikke hindres af 
afgiftspålæggelser, der skyldes vanskeligheder med at anvende reglerne 
for tilbagebetaling, og der vil blive tid til at overveje andre mere 
permanente løsninger. 
Kommissionen bemærker, at den foreslåede særlige foranstaltning ikke 
ændrer de grundlæggende principper i det sjette momsdirektiv, især 
vedrørende leveringsstedet, men forenkler tilbagebetalingsordningerne 
for afgifter, der under alle omstændigheder skulle tilbagebetales i 
henhold til det ottende og det trettende direktiv. Derfor har den 
pågældende fravigelse ikke en negativ indvirkning på De Europæiske 
Fællesskabers egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften. 
Kommissionen er overbevist om, at den pågældende foranstaltning 
udelukkende er beregnet på at forenkle procedurerne for 
afgiftspålæggeisen. Kommissionen finder det derfor hensigtsmæssigt, at 
Republikken Italien får tilladelse til at anvende den påtænkte 
foranstaltning, men at en sådan tilladelse tidsbegrænses til at være 
gældende indtil den 31. december 1995. 
I? 
RÅDETS BESLUTNING 
af 
OM BEMYNDIGELSE AF REPUBLIKKEN ITALIEN TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DSR FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/E#F) OM 
HARMONISERING AF H*mj«ig«'i'ii,™iMM LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter -
Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig 
artikel 27, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF kan Rådet med 
enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse 
til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i 
dette direktiv, for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at undgå 
visse former for svig eller unddragelse; 
ved skrivelse af 22. maj 1993, der indgik til Kommissionen den 30. juni 
1993, anmodede Republikken Italien om tilladelse til at indføre en 
foranstaltning, der fraviger artikel 17 i direktiv 77/388/EØF; 
de øvrige medlemsstater blev den 14 juli 1993 underrettet om Republikken 
Italiens' anmodning; 
indførelsen af momsovergangsordningen medfører, at visse arbejder 
vedrørende løsøregenstande og visse tjenesteydelser i form af transport 
af goder til det sted, hvor disse tjenesteydelser præsteres, pålægges 
moms uden hensyn til det sted, hvor den afgiftspligtige, der aftager 
disse tjenesteydelser, er i stand til at udøve sin fradragsret, og dette 
resulterer i, at de procedurer om tilbagebetaling, der er fastsat i 
direktiv 79/1072/EØF og 86/560/EØF, i voksende omfang anvendes; 
det forhold, at de tilbagebetalingsprocedurer, der er fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF, finder større og større anvendelse, kan 
udgøre en hindring for udviklingen i EF-samhandelen inden for visse 
tjenesteydelsesområder; 
IIS I 
den pågældende undtagelsesforanstaltning sigter på at indføre en 
forenkling, der består i at fritage visse tjenesteydelser, der leveres 
til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, men 
registreret i Fællesskabet, og for hvilke tjenesteydelser disse 
afgiftspligtige personer under alle omstændigheder ville have ret til 
tilbagebetaling; 
der bør pålægges de afgiftspligtige personer visse forpligtelser for at 
undgå svig og skatteunddragelse; 
det er ønskeligt, at denne fravigelse begrænses til den tid, der er 
nødvendig, for at Rådet på forslag fra Kommissionen kan vedtage en 
endelig løsning; 
den pågældende undtagelsesforanstaltning har ikke indflydelse på 
Fællesskabets egne indtægter, der hidrører fra merværdiafgiften -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
29 I 
Artikel 1 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Republikken Italien bemyndiget til at fritage de i artikel 3, stk. 1 
og 2, omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige 
personer, der er registreret i en anden medlemsstat end Italien i 
overensstemmelse med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e) i direktiv 
77/388/EØF, og som ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 
79/1072/EØF, hvis disse tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artifcel 2 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Republikken Italien bemyndiget til at fritage de i artikel 3, stk. 2, 
omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige personer, 
der er registreret i en anden medlemsstat end Italien i overensstemmelse 
med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e), i direktiv 77/388/EØF, og 
som ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 86/560/EØF, hvis 
disse tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 3 
På de i artikel 1 og 2 fastsatte betingelser er Republikken Italien 
bemyndiget til at fritage: 
1. de tjenesteydelser, der er nævnt i artikel 9, stk. 2, litra c), 
tredje og fjerde led, i direktiv 77/388/EØF 
2. de transporttjenesteydelser, der finder sted i indlandet og er 
direkte forbundet med en transport af goder inden for Fællesskabet 
som defineret i artikel 28b, punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 4 
Uanset bestemmelserne i artikel 17 i direktiv 77/388/EØF giver de 
tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 3 og leveret på de i 
artikel 1 og 2 fastsatte betingelser, fradragsret. 
Artiieel 5 
For at opnå fritagelse for afgiften i overensstemmelse med artikel 1 
og 2 skal den afgiftspligtige person: 
1. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 1: 
være i besiddelse af en attest, der viser, at aftageren er 
afgiftspligtig, og som er udstedt som fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF 
- være i besiddelse af en erklæring, hvorved aftageren erkender sig 
solidarisk ansvarlig for betaling af den skyldige afgift på 
3o I 
transaktioner, som uberettiget er blevet fritaget, og forpligter 
sig til at tilbagebetale denne afgift til tjenesteyderen 
- på fakturaen nævne grunden til fritagelsen og aftagerens 
registreringsnummer. 
2. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 2: 
- opfylde de i stk. 1 nævnte forpligtelser 
- bevise, at transporttjenesteydelsen er direkte forbundet med en 
transport inden for Fællesskabet som defineret i artikel 28b, 
punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 6 
Republikken Italien bemyndiges til at anvende denne 
forenklingsforanstaltning indtil den 31. december 1995. 
Artikel 7 
Denne beslutning er rettet til Republikken Italien. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
34 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
OM BEMYNDIGELSE AF STORHERTUGDØMMET LUXEMBOURG TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
3* 
BEGRUNDELSE 
Dette er et forslag til Rådets beslutning, der giver Storhertugdømmet 
Luxembourg tilladelse til at indføre en særlig foranstaltning i henhold 
til artikel 27 i sjette momsdirektiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om det 
fælles merværdiafgiftssystem ', senest ændret ved Rådets direktiv 
92/111/EØF af 14. december 19922>. 
Med virkeliggørelsen af det indre marked er der sket en ændring i 
ordningerne for beskatning af tjenesteydelser inden for Det Europæiske 
Fællesskab. Undtagelserne i forbindelse med udførsel af varer og 
henførelse af visse varer under en toldprocedure er blevet ophævet, og 
det samme gælder de ordninger, hvorefter værdien af tjenesteydelser ved 
vareimport blev medregnet i det afgiftspligtige beløb. 
Under disse omstændigheder har princippet om territorial afgrænsning, 
når det anvendes på en række tjenesteydelser, således at disse pålægges 
afgift på det sted, hvor de faktisk udføres, den virkning, at en 
afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvori 
tjenesteydelsen præsteres, er forpligtet til at betale moms i denne 
medlemsstat og derpå anmode om tilbagebetaling i henhold til det 
ottende ' eller det trettende ' direktiv. Dette gælder først og fremmest 
tjenesteydelser, der udføres i forbindelse med arbejde på 
løsøregenstande, og udførelse af transportydelser, som udelukkende 
foregår indenlands, men som er direkte knyttet til en varetransport 
inden for Fællesskabet (den nationale forgrening af en varebevægelse 
inden for Fællesskabet). 
Det deraf følgende store antal tilfælde af anmodninger om 
tilbagebetaling i henhold til det ottende og det trettende direktiv er 
til hinder for den frie udveksling af tjenesteydelser inden for det 
indre marked. 
Endvidere ville en forudgående systematisk gennemgang af ansøgningerne i 
forbindelse med en stigning i antallet af sager meget let kunne forsinke 
momstilbagebetalingerne i henhold til det ottende og det trettende 
direktiv. 
Det er derfor i den forbindelse yderst vigtigt at overveje at træffe 
foranstaltninger, som hurtigt kan forenkle sagerne for de 
erhvervsdrivende, men som ikke vil undergrave principperne for 
afgiftspålæggeise i forbindelse med det indre marked. 
1) EFT nr. L 145 af 13.6.1977, s. 1. 
2) EFT nr. L 387 af 30.12.1992, s. 47. 
3) Rådets direktiv 79/1072/EØF, EFT nr. L 331 af 27.12.1979, s. 11. 
4) Rådets direktiv 86/560/EØF EFT, nr. L 326 af 21.11.1986, s. 40. 
33 
Med henblik herpå har Storhertugdømmet Luxembourg anmodet om 
bemyndigelse til på grundlag af det sjette momsdirektivs artikel 27 at 
indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i 
artikel 2, stk. 1, og artikel 17. Formålet med sådanne foranstaltninger 
er at momsfritage de i tredje og fjerde led i artikel 9, stk. 2, litra 
c), omhandlede tjenesteydelser samt udførelse af indenlandske 
varetransportydelser, der er direkte knyttet til transport inden for 
Fællesskabet, under forudsætning af at tjenesteydelserne udføres for 
afgiftspligtige personer i andre medlemsstater, som i alle tilfælde 
ville være berettigede til en fuldstændig tilbagebetaling af momsen på 
disse tjenesteydelser ifølge de procedurer, der er fastsat i det ottende 
og det trettende direktiv. Under denne forudsætning ville en sådan 
fravigelse på ingen måde påvirke størrelsen af den afgift, der skal 
betales i det sidste forbrugerled. 
For at opnå fritagelse må en person, der får udført disse 
tjenesteydelser, men som er etableret i en anden medlemsstat, godtgøre 
sin status som afgiftspligtig person, således som angivet i det ottende 
og det trettende direktiv, og han må desuden sørge for at tilbagebetale 
moms på tjenesteydelser, der er blevet fritaget ved en fejltagelse. Det 
vil også være nødvendigt at indføre krav om, at en leverandør af 
tjenesteydelser, som er afgiftspligtig inden for landets område, skal 
anføre de faktiske årsager til momsfritagelsen på fakturaen og kundens 
momsregistreringsnummer i Fællesskabet. 
Da det imidlertid stadig er muligt at anvende toldprocedurer for 
arbejde, på løsøregenstande der indføres midlertidigt i Fællesskabet 
fra tredjelande, gælder anvendelsesområdet for nærværende fravigelse 
ikke sådanne tjenesteydelser, når de præsteres til personer, der ikke er 
etableret inden for Fællesskabet. 
Følgen af denne fravigelse vil blive, at væksten i 
fællesskabsaktiviteten i de pågældende servicesektorer ikke hindres af 
afgiftspålæggelser, der skyldes vanskeligheder med at anvende reglerne 
for tilbagebetaling, og der vil blive tid til at overveje andre mere 
permanente løsninger. 
Kommissionen bemærker, at den foreslåede særlige foranstaltning ikke 
ændrer de grundlæggende principper i det sjette momsdirektiv, især 
vedrørende leveringsstedet, men forenkler tilbagebetalingsordningerne 
for afgifter, der under alle omstændigheder skulle tilbagebetales i 
henhold til det ottende og det trettende direktiv. Derfor har den 
pågældende fravigelse ikke en negativ indvirkning på De Europæiske 
Fællesskabers egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften. 
Kommissionen er overbevist om, at den pågældende foranstaltning 
udelukkende er beregnet på at forenkle procedurerne for 
afgiftspålæggeisen. Kommissionen finder det derfor hensigtsmæssigt, at 
Storhertugdømmet Luxembourg får tilladelse til at anvende den påtænkte 
foranstaltning, men at en sådan tilladelse tidsbegrænses til at være 
gældende indtil den 31. december 1995. 
34 
RÅDETS BESLUTNING 
af 
OM BEMYNDIGELSE AF STORHERTUGDØMMET LUXEMBOURG TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter -
Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig 
artikel 27, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF kan Rådet med 
enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse 
til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i 
dette direktiv, for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at undgå 
visse former for svig eller unddragelse; 
ved skrivelse af 4. juni 1993, der indgik til Kommissionen den 30. juni 
1993, anmodede Storhertugdømmet Luxembourg om tilladelse til at indføre 
en foranstaltning, der fraviger artikel 17 i direktiv 77/388/EØF; 
de øvrige medlemsstater blev den 14 juli 1993 underrettet om 
Storhertugdømmet Luxembourgs' anmodning; 
indførelsen af momsovergangsordningen medfører, at visse arbejder 
vedrørende løsøregenstande og visse tjenesteydelser i form af transport 
af goder til det sted, hvor disse tjenesteydelser præsteres, pålægges 
moms uden hensyn til det sted, hvor den afgiftspligtige, der aftager 
disse tjenesteydelser, er i stand til at udøve sin fradragsret, og dette 
resulterer i, at de procedurer om tilbagebetaling, der er fastsat i 
direktiv 79/1072/EØF og 86/560/EØF, i voksende omfang anvendes; 
det forhold, at de tilbagebetalingsprocedurer, der er fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF, finder større og større anvendelse, kan 
udgøre en hindring for udviklingen i EF-samhandelen inden for visse 
tjenesteydelsesområder; 
35 
den pågældende undtagelsesforanstaltning sigter på at indføre en 
forenkling, der består i at fritage visse tjenesteydelser, der leveres 
til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, men 
registreret i Fællesskabet, og for hvilke tjenesteydelser disse 
afgiftspligtige personer under alle omstændigheder ville have ret til 
t ilbagebeta1ing; 
der bør pålægges de afgiftspligtige personer visse forpligtelser for at 
undgå svig og skatteunddragelse; 
det er ønskeligt, at denne fravigelse begrænses til den tid, der er 
nødvendig, for at Rådet på forslag fra Kommissionen kan vedtage en 
endelig løsning; 
den pågældende undtagelsesforanstaltning har ikke indflydelse på 
Fællesskabets egne indtægter, der hidrører fra merværdiafgiften -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
36 
Artikel 1 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Storhertugdømmet Luxembourg bemyndiget til at fritage de i artikel 3, 
stk. 1 og 2, omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige 
personer, der er registreret i en anden medlemsstat end Luxembourg i 
overensstemmelse med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e) i direktiv 
77/388/EØF, og som ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 
79/1072/EØF, hvis disse tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 2 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Storhertugdømmet Luxembourg bemyndiget til at fritage de i artikel 3, 
stk. 2, omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige 
personer, der er registreret i en anden medlemsstat end Luxembourg i 
overensstemmelse med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e), i direktiv 
77/388/EØF, og som ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 
86/560/EØF, hvis disse tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 3 
På de i artikel 1 og 2 fastsatte betingelser er Storhertugdømmet 
Luxembourg bemyndiget til at fritage: 
1. de tjenesteydelser, der er nævnt i artikel 9, stk. 2, litra c), 
tredje og fjerde led, i direktiv 77/388/EØF 
2. de transporttjenesteydelser, der finder sted i indlandet og er 
direkte forbundet med en transport af goder inden for Fællesskabet 
som defineret i artikel 28b, punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
ArtiJfcei 4 
Uanset bestemmelserne i artikel 17 i direktiv 77/388/EØF giver de 
tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 3 og leveret på de i 
artikel 1 og 2 fastsatte betingelser, fradragsret. 
Arti-fcei 5 
For at opnå fritagelse for afgiften i overensstemmelse med artikel 1 
og 2 skal den afgiftspligtige person: 
1. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 1: 
- være i besiddelse af en attest, der viser, at aftageren er 
afgiftspligtig, og som er udstedt som fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF 
- være i besiddelse af en erklæring, hvorved aftageren erkender sig 
solidarisk ansvarlig for betaling af den skyldige afgift på 
3*1 
transaktioner, som uberettiget er blevet fritaget, og forpligter 
sig til at tilbagebetale denne afgift til tjenesteyderen 
- på fakturaen nævne grunden til fritagelsen og aftagerens 
registreringsnummer. 
2. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 2: 
- opfylde de i stk. 1 nævnte forpligtelser 
- bevise, at transporttjenesteydelsen er direkte forbundet med en 
transport inden for Fællesskabet som defineret i artikel 28b, 
punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 6 
Storhertugdømmet Luxembourg bemyndiges til at anvende denne 
forenklingsforanstaltning indtil den 31. december 1995. 
Artikel 7 
Denne beslutning er rettet til Storhertugdømmet Luxembourg. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
3£ 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
OM BEMYNDIGELSE AF KONGERIGET NEDERLANDENE TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
B3 
BEGRUNDELSE 
Dette er et forslag til Rådets beslutning, der giver Kongeriget 
Nederlandene tilladelse til at indføre en særlig foranstaltning i 
henhold til artikel 27 i sjette momsdirektiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 
om det fælles merværdiafgiftssystem ), senest ændret ved Rådets direktiv 
92/111/EØF af 14. december 19922). 
Med virkeliggørelsen af det indre marked er der sket en ændring i 
ordningerne for beskatning af tjenesteydelser inden for Det Europæiske 
Fællesskab. Undtagelserne i forbindelse med udførsel af varer og 
henførelse af visse varer under en toldprocedure er blevet ophævet, og 
det samme gælder de ordninger, hvorefter værdien af tjenesteydelser ved 
vareimport blev medregnet i det afgiftspligtige beløb. 
Under disse omstændigheder har princippet om territorial afgrænsning, 
når det anvendes på en række tjenesteydelser, således at disse pålægges 
afgift på det sted, hvor de faktisk udføres, den virkning, at en 
afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvori 
tjenesteydelsen præsteres, er forpligtet til at betale moms i denne 
medlemsstat og derpå anmode om tilbagebetaling i henhold til det 
ottende ' eller det trettende ' direktiv. Dette gælder først og fremmest 
tjenesteydelser, der udføres i forbindelse med arbejde på 
løsøregenstande, og udførelse af transportydelser, som udelukkende 
foregår indenlands, men som er direkte knyttet til en varetransport 
inden for Fællesskabet (den nationale forgrening af en varebevægelse 
inden for Fællesskabet). 
Det deraf følgende store antal tilfælde af anmodninger om 
tilbagebetaling i henhold til det ottende og det trettende direktiv er 
til hinder for den frie udveksling af tjenesteydelser inden for det 
indre marked. 
Endvidere ville en forudgående systematisk gennemgang af ansøgningerne i 
forbindelse med en stigning i antallet af sager meget let kunne forsinke 
momstilbagebetalingerne i henhold til det ottende og det trettende 
direktiv. 
Det er derfor i den forbindelse yderst vigtigt at overveje at træffe 
foranstaltninger, som hurtigt kan forenkle sagerne for de 
erhvervsdrivende, men som ikke vil undergrave principperne for 
afgiftspålæggeise i forbindelse med det indre marked. 
1) EFT nr. L 145 af 13.6.1977, s. 1. 
2) EFT nr. L 387 af 30.12.1992, s. 47. 
3) Rådets direktiv 79/1072/EØF, EFT nr. L 331 af 27.12.1979, s. 11. 
4) Rådets direktiv 86/560/EØF EFT, nr. L 326 af 21.11.1986, s. 40. 
tyo 
Med henblik herpå har Kongeriget Nederlandene anmodet om bemyndigelse 
til på grundlag af det sjette momsdirektivs artikel 27 at indføre 
særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i artikel 2, 
stk. 1, og artikel 17. Formålet med sådanne foranstaltninger er at 
momsfritage de i tredje og fjerde led i artikel 9, stk. 2, litra c), 
omhandlede tjenesteydelser samt udførelse af indenlandske 
varetransportydelser, der er direkte knyttet til transport inden for 
Fællesskabet, under forudsætning af at tjenesteydelserne udføres for 
afgiftspligtige personer i andre medlemsstater, som i alle tilfælde 
ville være berettigede til en fuldstændig tilbagebetaling af momsen på 
disse tjenesteydelser ifølge de procedurer, der er fastsat i det ottende 
og det trettende direktiv. Under denne forudsætning ville en sådan 
fravigelse på ingen måde påvirke størrelsen af den afgift, der skal 
betales i det sidste forbrugerled. 
For at opnå fritagelse må en person, der får udført disse 
tjenesteydelser, men som er etableret i en anden medlemsstat, godtgøre 
sin status som afgiftspligtig person, således som angivet i det ottende 
og det trettende direktiv, og han må desuden sørge for at tilbagebetale 
moms på tjenesteydelser, der er blevet fritaget ved en fejltagelse. Det 
vil også være nødvendigt at indføre krav om, at en leverandør af 
tjenesteydelser, som er afgiftspligtig inden for landets område, skal 
anføre de faktiske årsager til momsfritagelsen på fakturaen og kundens 
momsregistreringsnummer i Fællesskabet. 
Da det imidlertid stadig er muligt at anvende toldprocedurer for 
arbejde, på løsøregenstande der indføres midlertidigt i Fællesskabet 
fra tredjelande, gælder anvendelsesområdet for nærværende fravigelse 
ikke sådanne tjenesteydelser, når de præsteres til personer, der ikke er 
etableret inden for Fællesskabet. 
Følgen af denne fravigelse vil blive, at væksten i 
fællesskabsaktiviteten i de pågældende servicesektorer ikke hindres af 
afgiftspålæggelser, der skyldes vanskeligheder med at anvende reglerne 
for tilbagebetaling, og der vil blive tid til at overveje andre mere 
permanente løsninger. 
Kommissionen bemærker, at den foreslåede særlige foranstaltning ikke 
ændrer de grundlæggende principper i det sjette momsdirektiv, især 
vedrørende leveringsstedet, men forenkler tilbagebetalingsordningerne 
for afgifter, der under alle omstændigheder skulle tilbagebetales i 
henhold til det ottende og det trettende direktiv. Derfor har den 
pågældende fravigelse ikke en negativ indvirkning på De Europæiske 
Fællesskabers egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften. 
Kommissionen er overbevist om, at den pågældende foranstaltning 
udelukkende er beregnet på at forenkle procedurerne for 
afgiftspålæggeisen. Kommissionen finder det derfor hensigtsmæssigt, at 
Kongeriget Nederlandene får tilladelse til at anvende den påtænkte 
foranstaltning, men at en sådan tilladelse tidsbegrænses til at være 
gældende indtil den 31. december 1995. 
RÅDETS BESLUTNING 
af </l 
OM BEMYNDIGELSE AF KONGERIGET NEDERLANDENE TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter -
Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig 
artikel 27, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fri følgandt» bet i «gi ningoi i 
I henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 77/388/KØF kun Hadet HI»<1 
enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse 
til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i 
dette direktiv, for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at undgå 
visse former for svig eller unddragelse; 
ved skrivelse af 8. juni 1993, der indgik til Kommissionen den 30, juni 
199J, anmodede Kongei. iyel Nederlandene om tilladelse til at indføre en 
foranstaltning, der fraviger artikel 17 i direktiv 77/388/EØF; 
de øvrige medlemsstater blev den 14 juli 1993 underrettet om Kongeriget 
Nederlandenes' anmodning; 
indførelsen af momm>veryanysordnlnyen medfører, «i vin ne arhø)<1f>i 
vedrørende løsøregenstande og visse tjenesteydelser I form «f transpmt 
af goder til det sted, hvor disse tjenesteydelser præst «res, pålmyijum 
moms uden hensyn til det sted, hvor den afgiftspliyt lys, der aftayer 
disse tjenesteydelser, er i stand til at udøve sin fradragsret, og dette 
resulterer i, at de procedurer om tilbagebetaling, der er fastsat i 
direktiv 79/1072/EØF og 86/560/EØF, i voksende omfang anvendes; 
det forhold, at de tilbagebetalingsprocedurer, der er fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF, finder større og større anvendelse, kan 
udgøre en hindring for udviklingen i EF-samhandelen inden for visse 
tjenesteydelsesområder; 
HZ 
den pågældende undtagelsesforanstaltning sigter på at indføre en 
forenkling, der består i at fritage visse tjenesteydelser, der leveres 
til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, men 
registreret i Fællesskabet, og for hvilke tjenesteydelser disse 
afgiftspligtige personer under alle omstændigheder ville have ret til 
tilbagebetaling; 
der bør pålægges de afgiftspligtige personer visse forpligtelser for at 
undgå svig og skatteunddragelse; 
det er ønskeligt, at denne fravigelse begrænses til den tid, der er 
nødvendig, for at Rådet på forslag fra Kommissionen kan vedtage en 
endelig løsning; 
den pågældende undtagelsesforanstaltning har ikke indflydelse på 
Fællesskabets egne indtægter, der hidrører fra merværdiafgiften -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
V3 
Artikel 1 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Kongeriget Nederlandene bemyndiget til at fritage de i artikel 3, stk. 1 
og 2, omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige 
personer, der er registreret i en anden medlemsstat end Nederlandene i 
overensstemmelse med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e) i direktiv 
77/388/EØF, og som ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 
79/1072/EØF, hvis disse tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 2 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er 
Kongeriget Nederlandene bemyndiget til at fritage de i artikel 3, 
stk. 2, omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige 
personer, der er registreret i en anden medlemsstat end Nederlandene i 
overensstemmelse med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e), i direktiv 
77/388/EØF, og som ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 
86/560/EØF, hvis disse tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 3 
På de i artikel 1 og 2 fastsatte betingelser er Kongeriget Nederlandene 
bemyndiget til at fritage: 
1. de tjenesteydelser, der er nævnt i artikel 9, stk. 2, litra c), 
tredje og fjerde led, i direktiv 77/388/EØF 
2. de transporttjenesteydelser, der finder sted i indlandet og er 
direkte forbundet med en transport af goder inden for Fællesskabet 
som defineret i artikel 28b, punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 4 
Uanset bestemmelserne i artikel 17 i direktiv 77/388/EØF giver de 
tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 3 og leveret på de i 
artikel 1 og 2 fastsatte betingelser, fradragsret. 
Artikel 5 
For at opnå fritagelse for afgiften i overensstemmelse med artikel 1 
og 2 skal den afgiftspligtige person: 
1. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 1: 
- være i besiddelse af en attest, der viser, at aftageren er 
afgiftspligtig, og som er udstedt som fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF 
- være i besiddelse af en erklæring, hvorved aftageren erkender sig 
solidarisk ansvarlig for betaling af den skyldige afgift på 
w 
transaktioner, som uberettiget er blevet fritaget, og forpligter 
sig til at tilbagebetale denne afgift til tjenesteyderen 
- på fakturaen nævne grunden til fritagelsen og aftagerens 
registreringsnummer. 
2. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 2: 
- opfylde de i stk. 1 nævnte forpligtelser 
- bevise, at transporttjenesteydelsen er direkte forbundet med en 
transport inden for Fællesskabet som defineret i artikel 28b, 
punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 6 
Kongeriget Nederlandene bemyndiges til at anvende denne 
forenklingsforanstaltning indtil den 31. december 1995. 
Arti.fcel 7 
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Nederlandene. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
HJ 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
OM BEMYNDIGELSE AF DET FORENEDE KONGERIGE TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
Hi 
BEGRUNDELSE 
Dette er et forslag til Rådets beslutning, der giver Det Forenede 
Kongerige tilladelse til at indføre en særlig foranstaltning i henhold 
til artikel 27 i sjette momsdirektiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om det 
fælles merværdiafgiftssystem ', senest ændret ved Rådets direktiv 
92/111/EØF af 14. december 19922). 
Med virkeliggørelsen af det indre marked er der sket en ændring i 
ordningerne for beskatning af tjenesteydelser inden for Det Europæiske 
Fællesskab. Undtagelserne i forbindelse med udførsel af varer og 
henførelse af visse varer under en toldprocedure er blevet ophævet, og 
det samme gælder de ordninger, hvorefter værdien af tjenesteydelser ved 
vareimport blev medregnet i det afgiftspligtige beløb. 
Under disse omstændigheder har princippet om territorial afgrænsning, 
når det anvendes på en række tjenesteydelser, således at disse pålægges 
afgift på det sted, hvor de faktisk udføres, den virkning, at en 
afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvori 
tjenesteydelsen præsteres, er forpligtet til at betale moms i denne 
medlemsstat og derpå anmode om tilbagebetaling i henhold til det 
ottende ' eller det trettende ' direktiv. Dette gælder først og fremmest 
tjenesteydelser, der udføres i forbindelse med arbejde på 
løsøregenstande, og udførelse af transportydelser, som udelukkende 
foregår indenlands, men som er direkte knyttet til en varetransport 
inden for Fællesskabet (den nationale forgrening af en varebevægelse 
inden for Fællesskabet). 
Det deraf følgende store antal tilfælde af anmodninger om 
tilbagebetaling i henhold til det ottende og det trettende direktiv er 
til hinder for den frie udveksling af tjenesteydelser inden for det 
indre marked. 
Endvidere ville en forudgående systematisk gennemgang af ansøgningerne i 
forbindelse med en stigning i antallet af sager meget let kunne forsinke 
momstilbagebetalingerne i henhold til det ottende og det trettende 
direktiv. 
Det er derfor i den forbindelse yderst vigtigt at overveje at træffe 
foranstaltninger, som hurtigt kan forenkle sagerne for de 
erhvervsdrivende, men som ikke vil undergrave principperne for 
afgiftspålæggeise i forbindelse med det indre marked. 
1) EFT nr. L 145 af 13.6.1977, s. 1. 
2) EFT nr. L 387 af 30.12.1992, s. 47. 
3) Rådets direktiv 79/1072/EØF, EFT nr. L 331 af 27.12.1979, s. 11. 
4) Rådets direktiv 86/560/EØF EFT, nr. L 326 af 21.11.1986, s. 40. 
9* 
Med henblik herpå har Det Forenede Kongerige anmodet om bemyndigelse til 
på grundlag af det sjette momsdirektivs artikel 27 at indføre særlige 
foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, og 
artikel 17. Formålet med sådanne foranstaltninger er at momsfritage de i 
tredje og fjerde led i artikel 9, stk. 2, litra c), omhandlede 
tjenesteydelser samt udførelse af indenlandske varetransportydelser, der 
er direkte knyttet til transport inden for Fællesskabet, under 
forudsætning af at tjenesteydelserne udføres for afgiftspligtige 
personer i andre medlemsstater, som i alle tilfælde ville være 
berettigede til en fuldstændig tilbagebetaling af momsen på disse 
tjenesteydelser ifølge de procedurer, der er fastsat i det ottende og 
det trettende direktiv. Under denne forudsætning ville en sådan 
fravigelse på ingen måde påvirke størrelsen af den afgift, der skal 
betales i det sidste forbrugerled. 
For at opnå fritagelse må en person, der får udført disse 
tjenesteydelser, men som er etableret i en anden medlemsstat, godtgøre 
sin status som afgiftspligtig person, således som angivet i det ottende 
og det trettende direktiv, og han må desuden sørge for at tilbagebetale 
moms på tjenesteydelser, der er blevet fritaget ved en fejltagelse. Det 
vil også være nødvendigt at indføre krav om, at en leverandør af 
tjenesteydelser, som er afgiftspligtig inden for landets område, skal 
anføre de faktiske årsager til momsfritagelsen på fakturaen og kundens 
momsregistreringsnummer i Fællesskabet. 
Da det imidlertid stadig er muligt at anvende toldprocedurer for 
arbejde, på løsøregenstande der indføres midlertidigt i Fællesskabet 
fra tredjelande, gælder anvendelsesområdet for nærværende fravigelse 
ikke sådanne tjenesteydelser, når de præsteres til personer, der ikke er 
etableret inden for Fællesskabet. 
Følgen af denne fravigelse vil blive, at væksten i 
fællesskabsaktiviteten i de pågældende servicesektorer ikke hindres af 
afgiftspålæggelser, der skyldes vanskeligheder med at anvende reglerne 
for tilbagebetaling, og der vil blive tid til at overveje andre mere 
permanente løsninger. 
Kommissionen bemærker, at den foreslåede særlige foranstaltning ikke 
ændrer de grundlæggende principper i det sjette momsdirektiv, især 
vedrørende leveringsstedet, men forenkler tilbagebetalingsordningerne 
for afgifter, der under alle omstændigheder skulle tilbagebetales i 
henhold til det ottende og det trettende direktiv. Derfor har den 
pågældende fravigelse ikke en negativ indvirkning på De Europæiske 
Fællesskabers egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften. 
Kommissionen er overbevist om, at den pågældende foranstaltning 
udelukkende er beregnet på at forenkle procedurerne for 
afgiftspålæggeisen. Kommissionen finder det derfor hensigtsmæssigt, at 
Det Forenede Kongerige får tilladelse til at anvende den påtænkte 
foranstaltning, men at en sådan tilladelse tidsbegrænses til at være 
gældende indtil den 31. december 1995. 
92 
RÅDETS BESLUTNING 
af 
OM BEMYNDIGELSE AF DET FORENEDE KONGERIGE TIL AT ANVENDE EN 
FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2, STK. 1, 
OG ARTIKEL 17 I SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) OM 
HARMONISERING AF MEDLEMSSTATTERNES LOVGIVNING OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter -
Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig 
artikel 27, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF kan Rådet med 
enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse 
til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i 
dette direktiv, for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at undgå 
visse former for svig eller unddragelse; 
ved skrivelse af 10. maj 1993, der indgik til Kommissionen den 22. juni 
1993, anmodede Det Forenede Kongerige om tilladelse til at indføre en 
foranstaltning, der fraviger artikel 17 i direktiv 77/388/EØF; 
de øvrige medlemsstater blev den 14 juli 1993 underrettet om Det 
Forenede Kongeriges' anmodning; 
indførelsen af momsovergangsordningen medfører, at visse arbejder 
vedrørende løsøregenstande og visse tjenesteydelser i form af transport 
af goder til det sted, hvor disse tjenesteydelser præsteres, pålægges 
moms uden hensyn til det sted, hvor den afgiftspligtige, der aftager 
disse tjenesteydelser, er i stand til at udøve sin fradragsret, og dette 
resulterer i, at de procedurer om tilbagebetaling, der er fastsat i 
direktiv 79/1072/EØF og 86/560/EØF, i voksende omfang anvendes; 
det forhold, at de tilbagebetalingsprocedurer, der er fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF, finder større og større anvendelse, kan 
udgøre en hindring for udviklingen i EF-samhandelen inden for visse 
tjenesteydelsesområder; 
49 
den pågældende undtagelsesforanstaltning sigter på at indføre en 
forenkling, der består i at fritage visse tjenesteydelser, der leveres 
til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, men 
registreret i Fællesskabet, og for hvilke tjenesteydelser disse 
afgiftspligtige personer under alle omstændigheder ville have ret til 
tilbagebetaling; 
der bør pålægges de afgiftspligtige personer visse forpligtelser for at 
undgå svig og skatteunddragelse; 
det er ønskeligt, at denne fravigelse begrænses til den tid, der er 
nødvendig, for at Rådet på forslag fra Kommissionen kan vedtage en 
endelig løsning; 
den pågældende undtagelsesforanstaltning har ikke indflydelse på 
Fællesskabets egne indtægter, der hidrører fra merværdiafgiften -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
so 
ArtiJcel 1 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er Det 
Forenede Kongerige bemyndiget til at fritage de i artikel 3, stk. 1 
og 2, omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige 
personer, der er registreret i en anden medlemsstat end Det Forenede 
Kongerige i overensstemmelse med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e) 
i direktiv 77/388/EØF, og som ville have opnået tilbagebetaling efter 
direktiv 79/1072/EØF, hvis disse tjenesteydelser var blevet pålagt 
afgift. 
Artikel 2 
Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF er Det 
Forenede Kongerige bemyndiget til at fritage de i artikel 3, stk. 2, 
omhandlede tjenesteydelser, der leveres til afgiftspligtige personer, 
der er registreret i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige i 
overensstemmelse med artikel 22, stk. 1, litra c), d) og e), i direktiv 
77/388/EØF, og som ville have opnået tilbagebetaling efter direktiv 
86/560/EØF, hvis disse tjenesteydelser var blevet pålagt afgift. 
Artikel 3 
På de i artikel 1 og 2 fastsatte betingelser er Det Forenede Kongerige 
bemyndiget til at fritage: 
1. de tjenesteydelser, der er nævnt i artikel 9, stk. 2, litra c), 
tredje og fjerde led, i direktiv 77/388/EØF 
2. de transporttjenesteydelser, der finder sted i indlandet og er 
direkte forbundet med en transport af goder inden for Fællesskabet 
som defineret i artikel 28b, punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 4 
Uanset bestemmelserne i artikel 17 i direktiv 77/388/EØF giver de 
tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 3 og leveret på de i 
artikel 1 og 2 fastsatte betingelser, fradragsret. 
ArtjLfcei 5 
For at opnå fritagelse for afgiften i overensstemmelse med artikel 1 
og 2 skal den afgiftspligtige person: 
1. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 1: 
- være i besiddelse af en attest, der viser, at aftageren er 
afgiftspligtig, og som er udstedt som fastsat i direktiv 
79/1072/EØF og 86/560/EØF 
- være i besiddelse af en erklæring, hvorved aftageren erkender sig 
solidarisk ansvarlig for betaling af den skyldige afgift på 
S1 
transaktioner, som uberettiget er blevet fritaget, og forpligter 
sig til at tilbagebetale denne afgift til tjenesteyderen 
- på fakturaen nævne grunden til fritagelsen og aftagerens 
registreringsnummer. 
2. For tjenesteydelser omhandlet i artikel 3, stk. 2: 
- opfylde de i stk. 1 nævnte forpligtelser 
- bevise, at transporttjenesteydelsen er direkte forbundet med en 
transport inden for Fællesskabet som defineret i artikel 28b, 
punkt C, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF. 
Artikel 6 
Det Forenede Kongerige bemyndiges til at anvende denne 
forenklingsforanstaltning indtil den 31. december 1995. 
Artikel 7 
Denne beslutning er rettet til Det Forenede Kongerige. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
sz 
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 403 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 06 09 
Katalognummer : CB-CO-93-434-DA-C 
ISBN 92-77-58755-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg