Regionsudvalgets udtalelse om "Kommunalkongressens anbefaling om et europæisk charter om regionalt selvstyre"

(2001/C 144/02)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommunalkongressens 34. anbefaling (4. plenarforsamling, 1997) vedrørende Europarådets udkast til europæisk charter om regionalt selvstyre,

under henvisning til erklæringen om regionalisme, som Forsamlingen af Regioner i Europa vedtog i december,

under henvisning til resolution nr. 67 (1970) om problemerne i forbindelse med regionalisering i Europa og resolution nr. 117 (1980) om regionale myndigheder i Europa, vedtaget af Europarådets Kommunalkonference,

under henvisning til Europa-Parlamentets beslutning om EU's regionalpolitik og regionernes rolle, vedtaget den 18. november 1988,

under henvisning til sin udtalelse "For en ny subsidiaritetskultur: En appel fra Regionsudvalget" (CdR 302/98 fin)(1),

under henvisning til sin resolution om Det Europæiske År for Lokalt og Regionalt Demokrati (CdR 55/96) og dets rapport om det regionale og lokale demokrati i EU (CdR 222/98),

under henvisning til sin supplerende udtalelse om Anvendelsen af subsidiaritetsprincippet i Den Europæiske Union (CdR 284/94 af 5. april 1995),

under henvisning til sin rapport om regionale og lokale myndigheder i Den Europæiske Union fra juli 1996,

under henvisning til Oulu-erklæringen om god forvaltningspraksis i Europa i dag, som blev vedtaget af Europæiske Kommuners og Regioners Råd den 17. juni 2000,

under henvisning til præsidiets beslutning af 15. februar 2000 om at afgive udtalelse om emnet i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 5, og henvise det forberedende arbejde til Underudvalget "Institutionelle Anliggender",

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 39/2000 rev. 2), som blev vedtaget af Underudvalget "Institutionelle Anliggender" den 27. oktober 2000 med Risto Koivisto (FIN-PSE) og José M. Muñoa Ganuza (E-AE) som ordførere -

på den 36. plenarforsamling den 13.-14. december 2000 (mødet den 13. december) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

1. Regionsudvalgets holdning til det europæiske charter om regionalt selvstyre

Med hensyn til charteret om regionalt selvstyre anfører Regionsudvalget følgende:

1.1. Enhver erklæring om regionalt selvstyre bør omfatte fire hovedpunkter, nemlig de regionale enheders kompetence, udøvelsen af denne kompetence udadtil, budgetmidler og organisering og endelig beskyttelsen af selvstyret.

1.2. Charteret om regionalt selvstyre opfylder ovennævnte krav, idet det indeholder en grundig gennemgang af alle disse punkter.

1.3. Charterudkastet tager udgangspunkt i det nødvendige retsgrundlag for regionalt selvstyre, og det slås fast, at selvstyret - om muligt - bør anerkendes i forfatningen.

1.4. Endvidere anføres det med rette i udkastet, at selvstyret bør konkretiseres i bestemmelser med tilstrækkelig høj status såsom en forfatning, selvstyrelov, national ret eller folkeretten. Hvis selvstyret nedfældes i en lov, skal den vedtages efter en særlig procedure.

1.5. Definitionen af selvstyre indebærer anerkendelse af et mellemtrin mellem det statslige og det lokale plan. Det er op til de nationale myndigheder at træffe afgørelse om fordelingen af beslutningsbeføjelser mellem de nationale, regionale og lokale myndigheder. Dette er i overensstemmelse med en demokratisk indfaldsvinkel og baseret på subsidiaritetsprincippet.

1.6. De regionale myndigheders særlige kompetenceområder er et grundlæggende element i deres opbygning, og deres rækkevidde viser, hvor udviklet selvstyret er, selvom der også er andre indikatorer. Her er charterudkastet af interesse, fordi det definerer forskellige begreber i relation til kompetencen. Der skelnes mellem særlig regional kompetence, uddelegeret kompetence og regionale interesseområder defineret som en overordnet interesse, der adskiller sig fra de specifikke regionale beføjelser.

1.7. Tanken om en overordnet interesse er meget vigtig set ud fra et regionalt selvstyreperspektiv, da andre myndigheders kompetence ofte har vidtrækkende konsekvenser for den berørte region. Følgelig skal de regionale myndigheders virksomhed ikke begrænses til udøvelsen af deres beføjelser, men de skal også deltage i behandlingen af de spørgsmål, som er af interesse for den pågældende region. En sådan deltagelse skal ske i henhold til gældende lovgivning.

1.8. Regionerne skal på deres side udøve de regionale beføjelser på demokratisk vis, til gavn for borgerne og på dette grundlag føre en fornuftig politik, som lever op til kravet om international solidaritet. Solidaritet ophøjes til et vigtigt aspekt af retten til selvstyre.

1.9. Regionerne indgår i og fastlægger relationer til de lokale myndigheder og andre regioner - såvel indenlandske som udenlandske. Sidstnævnte falder under kategorien grænseoverskridende forbindelser.

1.10. Samtidig betyder udøvelsen af disse beføjelser, at regionerne kan deltage i de statslige organer, hvor der træffes beslutninger, som berører dem. I det nævnte tilfælde med en internationalisering af den nationale politiske aktivitet bør regionerne også have indflydelse på europæiske og internationale anliggender, således at regionerne får mulighed for at deltage i vedtagelsen af internationale aftaler eller i EU-organer, hvor der træffes beslutninger, som berører regionale interesser eller beføjelser.

1.11. Ved anerkendelsen af det regionale selvstyre må andre administrative enheders ret til selvstyre ikke forglemmes - her tænkes især på kommunerne. Europarådet har viet det lokale selvstyre sin opmærksomhed via charteret om lokalt selvstyre. Det er en logisk følge af subsidiaritetsprincippet, som bør gælde for alle relationer mellem EU, medlemsstaterne, regionerne og de lokale myndigheder.

1.12. Derefter går charterudkastet over til fastlæggelsen af en række principper for regionens ressourcer og organisation, og det påpeges, at den bør have beføjelse til selv at fastlægge sin struktur på linje med enhver anden enhed med selvstyrebeføjelser. Dette indebærer, at regionen skal have sin egen regionale forvaltning, hvor beslutningsprocessen baseres på borgernes rettigheder via en repræsentativ forsamling og en udøvende myndighed, som for begges vedkommende under alle omstændigheder skal have demokratisk legitimitet.

1.13. De regionale forvaltninger skal endvidere have egne finansielle midler og være tilpas uafhængige af centraladministrationen, når det gælder anvendelsen af midlerne, således at regionerne kan føre en politik, som afviger fra den nationale, uden at skulle følge centraladministrationens anvisninger. Ligeledes bør de regionale forvaltninger have deres egne menneskelige ressourcer, som sætter dem i stand til at gennemføre den regionale politik.

1.14. Disse punkter behandles tilstrækkeligt udførligt i charterudkastet om regionalt selvstyre. Heri anføres det udtrykkeligt, at finansieringen af den regionale forvaltning bør være diversificeret og fleksibel, stå i et rimeligt forhold til de reelle omkostninger på de regionale kompetenceområder og afpasses til den økonomiske udvikling.

1.15. Den finansielle autonomi bør ledsages af solidaritet og udelukker ikke overførsler fra statens budget til regionerne, skønt charteret i sidstnævnte tilfælde går ind for et system, som giver regionen budgetbeføjelser, og uden at overførslerne kan øremærkes til et bestemt formål.

1.16. Finansieringen af det regionale selvstyre baseres på regionens egne skatteindtægter, som hovedsageligt hidrører fra skatter og afgifter, der blandt andet kan opkræves som en procentdel af skatteindbetalinger til forvaltninger på andre niveauer. Regionerne kan også skaffe indtægter gennem transaktioner på kapitalmarkedet og låntagning. Endelig lægger charteret vægt på pligten til effektiv forvaltning af deres midler og koordinering med forvaltningerne på de øvrige niveauer.

1.17. Dette sidste aspekt i charterudkastet er særlig interessant, fordi det indebærer, at relationerne mellem regionerne og staten lovreguleres. Kontrollen med regionernes forvaltning vil følgelig være af retslig karakter, og regionerne kan i givet fald forsvare deres beføjelser ved at gå rettens vej.

1.18. Charteret er meget klart med hensyn til omlægning af regionale grænser.

1.19. Efter høring af de delegerede fra Europarådets medlemsstater konkluderede Styringskomitéen for Kommunale og Regionale Myndigheder (CDLR), at det teknisk set er juridisk muligt at udarbejde et retligt instrument om regionalt selvstyre.

1.20. Medlemsstaternes delegerede godkendte et mandat, hvori redaktionskomitéen blev bedt om at udarbejde et retligt instrument om regionalt selvstyre inden den 31. december 2001.

1.21. Regionsudvalget støtter fuldt ud forslaget fra Europarådets Kommunalkongres (CLRAE) om at vælge en konvention, som i denne sammenhæng er det retlige instrument, som bedst kan sikre det regionale selvstyre.

1.22. En sådan konvention kan - som CLRAE har påpeget - være fleksibel og ud over et fælles korpus indeholde forskellige valgmuligheder for at tage bedre hensyn til den regionale forskelligartethed i medlemsstaterne.

1.23. Derfor opfordrer Regionsudvalget EU's medlemsstater til at støtte valget af en konvention.

2. Regionsudvalgets anbefalinger vedrørende det europæiske charter om regionalt selvstyre

2.1. Det regionale selvstyre i Europa skal opfylde principperne om demokrati og effektivitet og bør derfor tilpasses den politiske situation i EU og medlemsstaterne.

2.2. Den europæiske integrationsproces bør gennemføres med udgangspunkt i medlemsstaterne og under hensyntagen til de forskellige selvstyrende enheder i EU, hvilket vil bidrage til større legitimitet for EU's virksomhed og kortere afstand til borgerne og dermed sikre større gennemsigtighed og respekt for demokratiet.

2.3. Subsidiaritetsprincippet, som er nedfældet i EF-traktaten, indebærer, at beføjelserne på de forskellige niveauer, som er udstyret med politisk selvstyre, skal bevares og styrkes, for at beslutningerne kan træffes så tæt på borgerne som muligt. Fællesskabet skal kun udøve sine beføjelser i det omfang, målene med en foranstaltning ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes på nationalt eller regionalt plan. Derfor bør subsidiaritetsprincippet være en af grundpillerne i EU's udviklingsproces.

2.4. I de seneste år er der i de fleste europæiske lande opstået regionale selvstyrebevægelser, som afhængigt af de enkelte medlemsstaters forfatningsmæssige traditioner har ført til dannelsen af regioner eller til øget selvstyre for eksisterende regioner. På denne måde er princippet om regionalt selvstyre under konsolidering, og det bør danne forbillede for EU's demokratiske linje og bane vejen for større integration.

2.5. Europarådet er ved at få stadig større politisk betydning og de konventioner og resolutioner, det vedtager om demokratiets styrende principper, er af særlig interesse, ikke mindst fordi de kommer til at gælde for stater, der oplever gennemgribende politiske forandringer som dem, der i dag finder sted i Europa.

2.6. Princippet om regionalt selvstyre bidrager til at legitimere de moderne demokratier, og Regionsudvalget glæder sig over Europarådets initiativ til udarbejdelse af charteret om regionalt selvstyre, som er til stor nytte for regionernes udvikling.

2.7. Regionsudvalget udtrykker tilfredshed med, at charterudkastet om regionalt selvstyre definerer de grundlæggende områder, som falder ind under regionernes kompetence. Det understreger endvidere nødvendigheden af, at disse aspekter nedfældes i et retligt instrument af tilstrækkelig høj rang.

2.8. Charterudkastet beskriver efter Regionsudvalgets mening på udmærket vis regionens forskellige former for kompetence samt begrebet regional interesse. Udøvelsen af disse beføjelser bør ledsages af et særligt finansieringssystem, som sikrer tilstrækkelige budgetmidler og bygger på princippet om solidaritet mellem de forskellige regioner i hvert enkelt land.

2.9. Derfor er det særlig vigtigt, at regionen har beføjelse til at opbygge sin egen administrative struktur og til at forsvare det regionale selvstyre ved domstolene.

2.10. Regionsudvalget erkender betydningen af de lokale myndigheders selvstyre, som Europarådet også har behandlet i et charter om lokalt selvstyre. Dette charter om lokalt selvstyre har igennem næsten 15 år været af afgørende betydning for det lokale demokrati i Europa. Særlig vigtigt har det i de seneste år været for opbygningen af de nye demokratier i Øst- og Centraleuropa. Chartret om lokalt selvstyre danner udgangspunkt for et selvstyrecharter på verdensplan i regi af UNCHS.

2.11. Regionsudvalget glæder sig over, at regionerne i overensstemmelse med charterudkastet skal kunne deltage i de statsorganer, hvor der træffes beslutninger, som berører dem.

2.12. Regionsudvalget bifalder, at charterudkastet anerkender regionernes ret til at deltage i EU-organer, hvor der træffes beslutninger, som berører regionale interesser eller beføjelser, samt i vedtagelsen af internationale aftaler.

2.13. Regionsudvalget finder det vigtigt, at det kommende charter om regionalt selvstyre tager hensyn til de mange forskellige former for tilrettelæggelse af regionalt styre, der findes i Europa.

2.14. Regionsudvalget opfordrer medlemsstaterne til snarest at godkende udkastet til charter om regionalt selvstyre.

2.15. Regionsudvalget opfordrer ligeledes medlemsstaterne til at ophøje udkastet til charter til en konvention.

2.16. Regionsudvalget udtrykker ønske om hurtigst muligt at få status som EU-institution, således at de regionale og lokale myndigheder effektivt kan fremme deres interesser på EU-plan.

2.17. Endelig støtter Regionsudvalget indholdet i udkastet til charter om regionalt selvstyre, som Regionsudvalget betragter som et udgangspunkt for øget anerkendelse og udvikling af regionernes beføjelser. Derfor opfordrer det medlemsstaterne til at gå videre i denne retning til gavn for regionerne, medlemsstaterne, EU og i sidste ende borgerne i EU.

Bruxelles, den 13. december 2000.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 198 af 14.7.1999, s. 73.