11.10. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 254/7 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 950/68 om den fælles 
toldtarif og forordning (EØF) nr. 918/83 om en fællesskabsordning vedrørende fritagelse for 
import- og eksportafgifter 
KOM(86) 466 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 22. september 1986) 
(86/C 254/08) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro­
pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 28, 43 og 
235, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og so­
ciale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I afsnit II C i bestemmelserne til den fælles toldtarif, der 
er knyttet som bilag til Rådets forordning (EØF) nr. 
950/68 af 28. juni 1968 om den fælles toldtarif (*), senest 
ændret ved forordning (EØF) nr. 3331/85 (2), er det 
fastsat, at der skal anvendes en enhedstoldsats på 10 % 
af værdien for varer, der indføres som småforsendelser til 
fysiske personer eller af rejsende i deres personlige 
bagage, for så vidt indførselen ikke har erhvervsmæssig 
karakter, og den samlede værdi af varerne pr. forsen­
delse eller pr. rejsende ikke overstiger 115 ECU; 
i henhold til punkt 3 i afsnit II C i nævnte bestemmelser 
anvendes enhedssatsen på 10 %, for så vidt angår varer, 
som indføres af rejsende i deres bagage, kun på den del 
af værdien, der overstiger, hvad der afgiftsfrit kan indfø­
res efter artiklerne 45-49 i Rådets forordning (EØF) nr. 
918/83(3), ændret ved forordning (EØF) nr. 3822/ 
85 (4); det følger derimod af artikel 29, stk. 2, tredje led, 
i forordning (EØF) nr. 918/83, at enhedssatsen på 10 % 
anvendes på samtlige varer, der er indeholdt i småforsen­
delser til privatpersoner, når den samlede værdi af så­
danne forsendelser overstiger det beløb, der er fastsat for 
afgiftsfri indførsel, nemlig 45 ECU; 
disse bestemmelser har den ulempe, at modtagerne af 
småforsendelser, hvis samlede værdi er — måske blot lidt 
— over 45 ECU, helt mister retten til fritagelse; en un-
O EFT nr. L 172 af 22. 7. 1968, s. 1. 
O EFT nr. L 331 af 9. 12. 1985, s. 1. 
C) EFT nr. L 105 af 23. 4. 1983, s. 1. 
(4) EFT nr. L 370 af 31. 12. 1985, s. 22. dersøgelse af forholdene har vist, at det ikke skulle give 
anledning til større administrative problemer at indføre 
regler på dette område svarende til dem, der gælder for 
varer, som indføres af rejsende i deres bagage; der bør 
derfor foretages en tilpasning både af afsnit II C i be­
stemmelserne til den fælles toldtarif og af afsnit VII i 
forordning (EØF) nr. 918/83, således at der indrømmes 
fritagelse for op til 45 ECU ved indførsel af småforsen­
delser til private, og at enhedstoldsatsen på 10 % kun 
opkræves for den del af værdien, der overstiger dette be­
løb; 
ved samme lejlighed bør den grænse for værdien af for­
sendelser til private, inden for hvilken enhedstoldsatsen 
på 10% kan anvendes, forhøjes fra 115 til 200 ECU 
som allerede foreslået af Kommissionen den 16. novem­
ber 1984 (5); ud fra ønsket om klare retsregler bør samt­
lige ændringer inkorporeres i en ny samlet udformning 
af afsnit II C i bestemmelserne til den fælles toldtarif og 
af afsnit VII i forordning (EØF) nr. 918/83; 
i artikel 1, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 918/83 bestem­
mes, at Helgoland ved anvendelse af kapitel I betragtes 
som et tredjeland; det følger af Rådets forordning (EØF) 
nr. 2151/84 af 23. juli 1984 om Fællesskabets toldom­
råde (6), senest ændret ved akten vedrørende Spaniens og 
Portugals tiltrædelse, at alle de territorier, der ikke er 
omfattet af Fællesskabets toldområde, er i samme juridi­
ske situation som Helgoland; nævnte artikel 1, stk. 3, 
bør derfor ændres; 
endvidere fastsætter artikel 137 og 138 i forordning 
(EØF) nr. 918/83 de betingelser, under hvilke medlems­
staterne — indtil der er indført fællesskabsbestemmelser 
på det pågældende område — kan indrømme særlige fri­
tagelser ved import af instrumenter og apparater til brug 
inden for medicinsk forskning, diagnose eller behand­
ling; 
de erfaringer, som en medlemsstat har gjort med hensyn 
til brugen af disse bestemmelser, viser, at afgiftsfri ind­
førsel af de pågældende instrumenter og apparater — 
O EFT nr. C 324 af 5. 2. 1984, s. 5. 
(6) EFT nr. L 197 af 27. 7. 1984, s. 1. 
Nr. C 254/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.10.86 
når det konstateres, at ingen tilsvarende instrumenter og 
apparater samtidig fremstilles i Fællesskabet — ikke kan 
have skadelige virkninger for Fællesskabets økonomi; 
den udgør tværtimod en effektiv hjælp ved påvisning og 
behandling af alvorlige sygdomme, som personer med 
bopæl i Fællesskabet kan lide af; der bør gives tilskyn­
delse til gaver i form af sådanne instrumenter og appara­
ter bestemt til medicinske etablissementer, der i den for­
bindelse er godkendt af de kompetente myndigheder; de 
fakultative og provisoriske bestemmelser i artikel 137 og 
138 i forordning (EØF) nr. 918/83 gældende for instru­
menter og apparater til brug inden for medicinsk forsk­
ning, diagnose eller behandling bør derfor gøres endelige 
og gyldige i hele Fællesskabet, og i dette øjemed bør de 
nævnte artikler erstattes af et afsnit XIV a, som omhand­
ler dette særlige tilfælde af fritagelse; 
forordning (EØF) nr. 918/83 bør endvidere suppleres for 
at tage hensyn til det arbejde, der udføres af Verdens­
sundhedsorganisationen, ved at der fastsættes en fritag­
else for importafgifter for referencestoffer, der er nød­
vendige for kvalitetskontrollen med lægemidler; 
arbejdet i Toldfritagelsesudvalget siden ikrafttrædelsen af 
forordning (EØF) nr. 918/83 har vist, at en række over­
gangsbestemmelser, som er fastsat i artikel 136, nu vil 
kunne gøres endelige under visse betingelser, gøres tids­
begrænsede eller helt kunne bortfalde; følgelig bør arti­
klerne 133-136 tilpasses, så de i videst mulig udstrækning 
udelukker enhver usikkerhed med hensyn til rækkevid­
den af de bestemmelser de indeholder, samt enhver 
forskel i anvendelsen af den ved forordning (EØF) 
nr. 918/83 indførte fællesskabsordning vedrørende fri­
tagelse; 
disse forskellige ændringer af forordning (EØF) nr. 
918/83 bør tages som anledning til også at foretage en 
tilpasning af en række af forordningens andre bestem­
melser med henblik på at muliggøre en anvendelse, der 
er i bedre overensstemmelse med målsætningen, eller 
med henblik på at sikre overholdelsen af de bestemmel­
ser, der er truffet af en række internationale organisatio­
ner, navnlig OECD-rådets beslutning/henstilling af 27. 
november 1985 vedrørende politikken for international 
turisme — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
Afsnit II C i bestemmelserne til den fælles toldtarif, der 
er knyttet som bilag til forordning (EØF) nr. 950/68, 
affattes således: 
»C. Enhedstoldsats 
1. Der anvendes en enhedstoldsats på 10% af 
værdien for varer, — som indføres i forsendelser fra en privatperson til 
en anden, 
eller 
— som indføres af rejsende i deres personlige 
bagage, 
for så vidt indførselen ikke har erhvervsmæssig ka­
rakter. 
Enhedstoldsatsen på 10 % anvendes, når den sam­
lede værdi af varerne pr. forsendelse eller pr. rej­
sende ikke overstiger 200 ECU. Den opkræves for 
den del af værdien, som overstiger de grænser, der 
er fastsat i henholdsvis afsnit VII og XI i forordning 
(EØF) nr. 918/83 O for afgiftsfri indførsel af varer, 
som enten sendes af en privatperson til en anden, 
eller som indføres i rejsendes personlige bagage. 
Enhedstoldsatsen anvendes ikke for varer henhø­
rende under kapitel 24, som indføres i en forsen­
delse eller af rejsende i deres personlige bagage i 
mængder, der overstiger de i henholdsvis artikel 31 
og 46 i forordning (EØF) nr. 918/83 fastsatte græn­
ser. 
2. Som værende uden erhvervsmæssig karakter 
anses: 
a) for så vidt angår varer, som indføres i forsen­
delser fra en privatperson til en anden, forsen­
delser, som 
— finder sted lejlighedsvis, 
— udelukkende indeholder varer, der er bestemt 
til modtagerens personlige brug eller til brug 
for dennes familie, og hvis beskaffenhed eller 
mængde ikke kan give anledning til tvivl om, 
at indførselen sker i ikke-erhvervsmæssigt 
øjemed, 
— består af varer, hvis samlede værdi ikke over­
stiger 200 ECU, og som 
— sendes til modtageren uden nogen form for 
vederlag; 
b) for så vidt angår varer, som indføres i rejsendes 
personlige bagage, indførsel, som 
— finder sted lejlighedsvis, og som 
— udelukkende består af varer bestemt til den 
rejsendes personlige brug eller til brug for 
dennes familie, eller som er beregnet til ga­
ver, og hvis beskaffenhed eller mængde ikke 
kan give anledning til tvivl om, at indførselen 
sker i ikke-erhvervsmæssigt øjemed. 
11.10.86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 254/9 
3. Enhedstoldsatsen anvendes ikke for varer, der 
indføres under de ovenfor anførte forudsætninger, 
når den pågældende inden fortoldningen har begæ­
ret toldbehandling af varerne i henhold til de im­
portafgifter, der er fastsat for dem. I så fald told­
behandles samtlige varer, som indførselen omfatter, 
ved anvendelse af de importafgifter, der er fastsat 
for dem, med forbehold af de toldfritagelser, der 
er fastsat ved artiklerne 45-49 i forordning (EØF) 
nr. 918/83. 
Ved anvendelsen af første afsnit forstås ved im­
portafgifter både told og afgifter med tilsvarende 
virkning og de landbrugsimportafgifter og andre im­
portbelastninger, der fastsættes som led i den fælles 
landbrugspolitik eller i de særordninger, der anven­
des for visse varer, som er frembragt ved forarbejd­
ning af landbrugsprodukter. 
4. Medlemsstaterne kan afrunde det beløb i na­
tional valuta, der fremkommer ved omregning af 
200 ECU. 
5. Medlemsstaterne kan bibeholde modværdien i 
national valuta af 200 ECU uændret, såfremt om­
regningen af dette beløb ved den årlige tilpasning i 
henhold til artikel 2, stk. 2, første afsnit, i forord­
ning (EØF) nr. 2779/78, senest ændret ved forord­
ning (EØF) nr. 289/84, fører til en ændring af den i 
national valuta udtrykte modværdi på mindre end 
5 procent, inden den i stk. 4 omhandlede afrunding 
foretages. 
EFT nr. L 105 af 23. 4. 1983, s. 1.« 
Artikel 2 
I forordning (EØF) nr. 918/83 foretages følgende ænd­
ringer: 
1. Artikel 1, stk. 3, affattes således: 
»3. Medmindre andet er fastsat i denne forord­
ning gælder, at begrebet tredjelande ved anvendelsen 
af kapitel 1 omfatter de dele af medlemsstaternes 
territorier, der ikke er omfattet af Fællesskabets 
toldområde i henhold til Rådets forordning (EØF) 
nr. 2151/84 C). 
C) EFT nr. L 197 af 27. 7. 1984, s. 1.« 
2. Afsnit VII affattes således: 
»AFSNIT VII 
Forsendelser fra en privatperson til en anden 
Artikel 29 
1. Med forbehold af artiklerne 30-31 indrømmes 
der fritagelse for importafgifter for varer i forsen­
delser fra en privatperson i et tredjeland til en anden 
privatperson i Fællesskabets toldområde, når der er 
tale om indførsel uden erhvervsmæssig karakter. Fritagelsen i dette stk. anvendes ikke på forsendelser 
fra Helgoland. 
2. I stk. 1 forstås ved »indførsel uden erhvervs­
mæssig karakter«, forsendelser, som 
— finder sted lejlighedsvis, 
— udelukkende indeholder varer, der er bestemt til 
modtagerens personlige brug eller til brug for 
dennes familie, og hvis beskaffenhed eller 
mængde ikke kan give anledning til tvivl om, at 
indførselen sker i ikke-erhvervsmæssigt øjemed, 
— består af varer, hvis samlede værdi ikke oversti­
ger 200 ECU, og som 
— sendes til modtageren uden nogen form for ve­
derlag. 
Artikel 30 
Den i artikel 29, stk. 1, omhandlede fritagelse gælder 
for en værdi af 45 ECU pr. forsendelse, heri med­
regnet værdien af de i artikel 31 omhandlede varer. 
Overstiger den samlede værdi pr. forsendelse det i 
første afsnit nævnte beløb, indrømmes der fritagelse 
op til dette beløb for de varer, som, hvis de blev ind­
ført særskilt, kunne komme ind under den omtalte 
fritagelse, dog således at opdeling af en enkelt vares 
værdi ikke kan finde sted. 
Artikel 31 
For så vidt angår følgende varer, begrænses den i ar­
tikel 29, stk. 1, omhandlede fritagelse til følgende 
mængder pr. forsendelse: 
a) tobaksvarer: 
— 50 cigaretter 
eller 
25 cigarillos (cigarer med en stykvægt på højst 
3 g) 
eller 
10 cigarer 
eller 50 g røgtobak; 
b) alkoholholdige drikkevarer: 
— destillerede drikkevarer og andre alkoholhol­
dige drikkevarer med et alkoholindhold på 
over 22 % vol; ethanol (ethylakohol), ikke 
denatureret, med et alkoholindhold på 80 % 
vol og derover: 1 liter, 
eller 
Nr. C 254/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.10.86 
— destillerede drikkevarer og andre alkoholhol­
dige drikkevarer, aperitif på basis af vin eller 
alkohol, tafia, sake og andre lignende drikke, 
med et alkoholindhold på 22 % vol og derun­
der; mousserende vin, hedvin: 1 liter, 
eller 
— ikke-mousserende vin: 2 liter; 
c) parfume: 50 g 
eller 
toiletvand: 0,25 1.« 
3. Artikel 46, stk. 1, affattes således: 
»1. Ved indførsel af følgende varer er fritagelsen i 
henhold til artikel 45, stk. 1, begrænset til følgende 
mængder pr. rejsende: 
a) tobaksvarer: 
200 cigaretter, 
eller 100 cigarillos (cigarer med en stykvægt på 
højst 3 g), 
eller 50 cigarer, 
eller 250 g røgtobak, 
eller en dertil svarende kombination af disse va­
rer; 
b) alkoholholdige drikkevarer: 
— destillerede drikkevarer og andre alkoholhol­
dige drikkevarer med et alkoholindhold på 
over 22 % vol; ethanol (ethylalkohol), ikke 
denatureret, med et alkoholindhold på 80 % 
vol og derover: 1 liter, 
eller 
— destillerede drikkevarer og andre alkoholhol­
dige drikkevarer, aperitif på basis af vin eller 
alkohol, tafia, sake og andre lignende drikke, 
med et alkoholindhold på 22 % vol og derun­
der; mousserende vin, hedvin: 2 liter, 
og 
— ikke-mousserende vin: 2 liter; 
c) parfume: 50 g 
og toiletvand: 0,25 liter; 
d) lægemidler: 
en mængde svarende til den rejsendes personlige 
brug.« 
4. Artikel 47 affattes således: 
»Artikel 47 
For så vidt angår andre end de i artikel 46 omhand­
lede varer indrømmes fritagelse i henhold til artikel 
45 for varer til en samlet værdi af 100 ECU pr. rej­
sende. 
Medlemsstaterne kan dog nedsætte dette beløb til 50 
ECU for rejsende under 15 år.« 5. Artikel 49, stk. 2, første led, affattes således: 
»— grænseområde: med forbehold af gældende over­
enskomster herom, en zone, der ikke overstiger 
15 km's bredde i fugleflugtslinje, beregnet fra 
grænsen; kommuner, som delvis ligger i denne 
zone, kan betragtes som værende beliggende i 
dette grænseområde;« 
6. Artikel 60 affattes således: 
»Artikel 60 
1. Der indrømmes fritagelse for importafgifter 
for: 
a) dyr, der er særligt forberedt til anvendelse i labo­
ratorier; 
b) de biologiske og kemiske stoffer, som er opført 
på en liste, der er udarbejdet efter fremgangsmå­
den i artikel 143, stk. 2 og 3, og som indføres 
udelukkende i ikke-erhvervsmæssigt øjemed. 
2. Fritagelse i henhold til stk. 1 omfatter kun dyr 
og biologiske eller kemiske stoffer, der er bestemt: 
— enten til offentlige eller almennyttige institutioner 
med undervisning eller videnskabelig forskning 
som hovedopgave og til afdelinger af en offentlig 
eller en almennyttig institution, som har under­
visning eller videnskabelig forskning som hoved­
opgave, 
— eller til private institutioner, der har undervisning 
eller videnskabelig forskning som hovedopgave, 
og som af de kompetente myndigheder i med­
lemsstaterne er godkendt til at modtage disse for­
sendelser importafgiftsfrit. 
3. På den i stk. 1, litra b), omhandlede liste kan 
kun opføres biologiske eller kemiske stoffer, for 
hvilke der ikke på Fællesskabets toldområde findes 
erstatningsstoffer, og hvis særlige egenskaber eller 
renhedsgrad gør, at de udelukkende eller fortrinsvis 
egner sig til videnskabelig forskning.« 
7. Efter artikel 63 indsættes som afsnit XIV a og afsnit 
XlVb: 
»AFSNIT XIV a 
Instrumenter og apparater til brug inden for forsk­
ning, diagnosticering eller medicinsk behandling 
Artikel 63 a 
1. Der indrømmes fritagelse for importafgifter for 
instrumenter og apparater til brug inden for medi­
cinsk forskning, diagnosticering eller medicinsk be­
handling, som enten skænkes af en velgørende eller 
filantropisk institution eller af en privatperson til 
sundhedsorganisationer m.v., hospitalsafdelinger og 
11.10.86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 254/11 
medicinske forskningsinstitutter, der af de kompe­
tente myndigheder i medlemsstaterne er godkendt til 
at modtage de pågældende varer afgiftsfrit, eller som 
indkøbes af sådanne sundhedsorganisationer m.v., 
hospitaler eller medicinske forskningsinstitutter ude­
lukkende for midler, der er stillet til rådighed af en 
velgørende eller filantropisk institution, eller som 
hidrører fra frivillige bidrag, for så vidt det godtgø­
res, 
a) at tilsvarende instrumenter og apparater ikke 
samtidig fremstilles i Fællesskabets toldområde; 
b) at de pågældende instrumenter eller apparater 
skænkes uden at tilgodese nogen erhvervsmæssig 
interesse fra giverens side; 
c) at giveren ikke på nogen måde er forbundet med 
fabrikanten af de instrumenter eller apparater, for 
hvilke der anmodes om afgiftsfrihed. 
2. Fritagelsen finder ligeledes og på de samme be­
tingelser anvendelse på 
a) dele og tilbehør, som specielt er fremstillet til så­
danne instrumenter og apparater, såfremt disse 
dele og dette tilbehør indføres samtidig med de 
pågældende instrumenter og apparater, eller de, 
såfremt de indføres senere, kan identificeres som 
værende beregnet til instrumenter eller apparater, 
der allerede er indført afgiftsfrit; 
b) udstyr til vedligeholdelse, kontrol, justering eller 
reparation af de pågældende instrumenter og ap­
parater, såfremt dette udstyr indføres samtidig 
med de pågældende instrumenter og apparater el­
ler det, såfremt det indføres senere, kan identifi­
ceres som værende beregnet til instrumenter eller 
apparater, der allerede er indført afgiftsfrit. 
Artikel 63b 
Med henblik på anvendelsen af artikel 63a, stk. 1, 
anses et instrument eller apparat til brug inden for 
medicinsk forskning, diagnosticering eller medicinsk 
behandling for at blive fremstillet samtidig i Fælles­
skabets toldområde, når leveringsfristen på tidspunk­
tet for ordreafgivelsen under hensyn til handelssæd­
vane inden for den pågældende produktionssektor 
ikke væsentligt overstiger leveringsfristen for det in­
strument eller apparat, for hvilket der anmodes om 
afgiftsfritagelse, eller når den ikke overstiger sidst­
nævnte frist i en sådan grad, at den oprindelig på­
tænkte anvendelse af det pågældende instrument el­
ler apparat i væsentlig grad berøres deraf. 
Artikel 63c 
Indrømmelse af fritagelse er betinget af, at det på de 
vilkår, der fastsættes ved gennemførelsesbestemmel­
ser vedtaget i henhold til fremgangsmåden i artikel 
143, stk. 2 og 3, er fastslået, at instrumenter eller 
apparater svarende til dem, for hvilke der anmodes 
om fritagelse, ikke samtidig fremstilles i Fællesska­
bets toldområde. Artikel 63 d 
1. Instrumenter eller apparater, for hvilke der er 
indrømmet fritagelse på de i artikel 63a, 63b og 63c 
fastsatte betingelser, må hverken udlånes, udlejes el­
ler overdrages mod eller uden vederlag, uden at de 
kompetente myndigheder forinden underrettes 
herom. 
2. I tilfælde af udlån, udlejning eller overdragelse 
til en institution eller organisation, som i medfør af 
artikel 63a kan opnå fritagelse, opretholdes fritagel­
sen, for så vidt institutionen eller organisationen be­
nytter instrumentet eller apparatet i et øjemed, der 
giver ret til denne fritagelse. 
I andre tilfælde er udlån, udlejning eller overdragelse 
betinget af, at der forinden erlægges importafgift ef­
ter de satser, der var gældende på datoen for udlå­
net, udlejningen eller overdragelsen, og på grundlag 
af varernes art og toldværdi som konstateret eller 
godkendt af de kompetente myndigheder på samme 
dato. 
Artikel 63 e 
1. Hvis en institution eller organisation som om­
handlet i artikel 63a ikke længere opfylder betingel­
serne for afgiftsfritagelse eller agter at anvende gen­
stande, der er indført afgiftsfrit, til andre formål end 
det i pågældende artikel fastsatte, skal den under­
rette de kompetente myndigheder herom. 
2. For instrumenter eller apparater, der fortsat be­
siddes af institutioner eller organisationer, der ikke 
længere opfylder betingelserne for afgiftsfritagelse, 
erlægges der importafgift efter de satser, der var 
gældende på den dato, hvor de pågældende betingel­
ser ophørte med at være opfyldt, samt på grundlag 
af varernes art og toldværdi som konstateret eller 
godkendt af de kompetente myndigheder på samme 
dato. 
For instrumenter eller apparater, der af den institu­
tion eller organisation, som har opnået fritagelse, an­
vendes til andre formål end de i artikel 63a fastsatte, 
erlægges der importafgift efter de satser, der var 
gældende på den dato, fra hvilken de anvendtes til et 
andet formål, samt på grundlag af varernes art og 
toldværdi som konstateret eller godkendt af de kom­
petente myndigheder på samme dato. 
Nr. C 254/12 De Europæiske 
AFSNIT XIV b 
Referencestoffer til kvalitetskontrol med lægemidler 
Artikel 63f 
Der indrømmes fritagelse for importafgifter for for­
sendelser, der indeholder prøver af kemiske referen­
cestoffer, som Verdenssundhedsorganisationen har 
godkendt med henblik på at sikre kvalitetskontrollen 
med stoffer, der anvendes til fremstilling af lægemid­
ler, og som forsendes til modtagere, der har tilla­
delse til afgiftsfrit at modtage sådanne forsendelser.« 
8. I artikel 86 indsættes som litra d): 
»d) Præmier, trofæer og erindringsgaver af sym­
bolsk karakter, som er beregnet til at skulle ud­
deles uden vederlag til personer med bopæl i 
tredjelande i forbindelse med forretningskongres-
ser eller lignende internationale arrangementer, 
og som i kraft af deres beskaffenhed, enheds­
værdi og andre kendetegn ikke kan give anled­
ning til tvivl om, at indførselen sker i ikke-er-
hvervsmæssigt øjemed.« 
9. I artikel 109 indsættes som litra q): 
»q) stempelmærker m.v., som dokumentation for at 
afgifter er erlagt i tredjelande.« 
10. Artikel 112 affattes således: 
»Artikel 112 
1. Med forbehold af artiklerne 113-115 indrøm­
mes der fritagelse for importafgifter for: 
a) brændstof i de normale tanke: 
— i privatbiler og erhvervskøretøjer samt motor­
cykler, der bringes ind på Fællesskabets told­
område; 
— i specialcontainere; 
b) brændstof i reservedunke i privatbiler og på mo­
torcykler, dog højst 10 1 pr. køretøj, uden at dette 
dog anfægter nationale bestemmelser om trans­
port og opbevaring af brændstof. 
2. I stk. 1 forstås ved: 
a) erhvervskøretøj: ethvert motorkøretøj (herunder 
trækkende køretøjer med påhængsvogne), som i 
kraft af konstruktionstype og udstyr er egnet og 
beregnet til, mod eller uden vederlag, 
— at befordre mere end ni personer, føreren ibe­
regnet, 
— at transportere varer, 
samt ethvert motorkøretøj til anden særlig brug 
end egentlig transport; 
b) privatbil: enhver bil, der ikke opfylder kriterierne 
i litra a); 
c) normale tanke: 
— tanke, der af konstruktøren er indbygget i alle 
køretøjer af samme type som det pågældende Tidende 11.10.86 
køretøj, og hvis permanente anbringelse mu­
liggør direkte brug af brændstoffet som driv­
middel både for køretøjet og eventuelt for kø­
leanlæg eller andre anlæg, som specialkøretø­
jer er udstyret med; 
gastanke, der er påmonteret motorkøretøjer 
konstrueret med henblik på direkte brug af 
gas som brændstof, samt tanke, der er påmon­
teret eventuelle hjælpeanlæg på køretøjet, be­
tragtes ligeledes som normale tanke; 
— tanke, der af konstruktøren er indbygget i alle 
containere af samme type som den pågæl­
dende container, og hvis permanente anbrin­
gelse muliggør direkte brug af brændstoffet 
som drivmiddel for køleanlæg eller andre an­
læg, som specialcontainere er udstyret med.« 
11. I artikel 133, stk. 1, indsættes som litra g): 
»g) fritagelser i henhold til gensidigt forpligtende af­
taler med tredjelande, der er parter i Konventio­
nen angående international civil luftfart (Chi­
cago 1944), om gennemførelsen af de anbefa­
lede fremgangsmåder 4.42 og 4.44 i bilag 9 til 
denne konvention (ottende udgave — juli 
1980).« 
12. Artikel 134, stk. 1, affattes således: 
»1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen 
toldbestemmelserne i de i artikel 133, stk. 1, litra b), 
c), d), e), f) og g) samt stk. 3 omhandlede kategorier 
af internationale konventioner, overenskomster og 
aftaler, der indgås efter denne forordnings ikrafttræ­
den.« 
13. Artikel 135 affattes således: 
»Artikel 135 
Denne forordning er ikke til hinder for, 
a) at Grækenland opretholder Athos-bjergets særlige 
status, således som den er sikret i artikel 105 i 
den græske forfatning; 
b) at Frankrig opretholder de fritagelser, der gælder 
i henhold til konventionen af 22. og 23. november 
1867 mellem dette land og Andorra; 
c) at medlemsstaterne, indtil den 31. december 1990 
og op til en øvre grænse på 210 ECU, oprethol­
der sådanne fritagelser, der overstiger de i artikel 
47 omhandlede, som eventuelt var gældende pr. 
1. januar 1983 for søfolk i handelsflåden, der er 
beskæftiget i international trafik.« 
11.10.86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 254/13 
14. Artikel 136 affattes således: 
»Artikel 136 
Indtil der er indført fællesskabsbestemmelser på det 
pågældende område, kan medlemsstaterne indrømme 
særlige fritagelser for fremmede væbnede styrker, 
der er stationeret på deres område i medfør af inter­
nationale overenskomster.« 
15. Artiklerne 137 og 138 ophæves. 
Artikel 3 
De følgende sproglige versioner af artikel 11, stk. 2, i 
forordning (EØF) nr. 918/83 affattes således: 
Dansk: 
»2. Under samme forbehold indrømmes der ligele­
des fritagelse for importafgifter for gaver, der sæd­
vanligvis gives ved et bryllup, og som af personer, der 
har deres sædvanlige opholdssted i et tredjeland, for­
æres en person, der opfylder betingelserne i stk. 1. 
For at kunne opnå fritagelse må den enkelte gaves 
værdi dog ikke overstige 1 000 ECU.« 
Tysk: 
»2. Unter denselben Voraussetzungen sind von 
den Eingangsabgaben auch die iiblicherweise aus An-
lafi einer Eheschliefiung uberreichten Geschenke be-
freit, die von Personen mit gewohnlichem Wohnsitz 
in einem Drittland einer Person gemacht werden, die 
die Voraussetzungen des Absatzes 1 erfiillt. Die Be-
freiung ist jedoch davon abhångig, dafi der Wert ei-
nes jeden Geschenks 1 000 ECU nicht iibersteigt.« 
Græsk: 
»2. Me TIC; i8iecj £7U(pi)Å,&£eic;, 7tapé%£xat xetaovei-
aKT] axéA,eia yia xa auvfi3r| ya\if\kia Scbpa nov 
Sivovxai ae Ttpoaamo jtou aoyKevxpcbvet xicj Ttpo-
l)7to3éaeic; xr\q Ttapaypdcpou 1 euro TtpoacoTia TIOU 
é%ouv xr| auvf|$r| KaxoiKia xouc; ae xpixri %cbpa. 
ndvxcoc;, r| a^ia K&Se 8(bpou yia xo oitoio 7iapéxe-
xai axéA,eia 8ev ujtopet va U7tep6aivei xa 1 000 
ECU.« 
Engelsk: 
»2. Subject to the same conditions, presents custo-
marily given on the occasion of a marriage, which 
are made to a person fulfilling the conditions laid 
down in paragraph 1 by persons having their normal 
place of residence in a third country, shall also be 
admitted free of import duties. The value of each 
present admitted duty free may not, however, exceed 
1 000 ECU.« Spansk: 
»2. Serån admitidos igualmente con franquicia de 
derechos de importacion, con las mismas reservas, los 
regalos habitualmente afrecidos con ocasion de un 
matrimonio, hechos a una persona que reuna las con-
diciones previstas en el apartado 1 por personas que 
tengan su residencia normal en un tercer pais. El va-
lor de cada regalo admitido con franquicia no podrå 
exceder de 1 000 ECUS.« 
Fransk: 
»2. Sont également admis en franchise de droits å 
l'importation, sous les mémes reserves, les cadeaux 
habituellement offerts å l'occasion d'un mariage, qui 
sont faits å une personne répondant aux conditions 
prévues au paragraphe 1 par des personnes ayant leur 
residence normale dans un pays tiers. La valeur de 
chaque cadeau admissible en franchise ne peut toute-
fois excéder 1 000 Ecus.« 
Nederlandsk: 
»2. Onder hetzelfde voorbehoud zijn eveneens van 
rechten bij invoer vrijgesteld de gewoonlijk ter gele-
genheid van een huwelijk aangeboden geschenken 
die door personen die hun normale verblijfplaats in 
een derde land hebben, worden gedaan aan een per-
soon die voldoet aan de in lid 1 genoemde voorwaar-
den. De waarde van elk geschenk dat met vrijstelling 
van rechten mag worden ingevoerd, mag evenwel 
niet meer bedragen dan 1 000 Ecu.« 
Portugisisk: 
»2. Beneficiaråo igualmente da franquia de direitos 
de importacåo, nas mesmas condifoes, os presentes 
habitualmente oferecidos por ocasiao de um casa-
mento, dados a uma pessoa que se encontre nas con-
dicoes previstas no n? 1 por pessoas que tenham a sua 
residencia habitual num pais terceiro. O valor de 
cada presente a admitir com franquia nåo pode, no 
entanto, exceder 1 000 Ecus.« 
Artikel 4 
I artiklerne 4, 22, 45, 52 til 56, 65, 72, 73, 86, 87, 117 og 
120 i forordning (EØF) nr. 918/83 ændres »Fællesska­
bet« til »Fællesskabets toldområde«. 
Artikel 5 
Denne forordning træder i kraft den 1. marts 1987. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gæl­
der umiddelbart i hver medlemsstat.