Nr. C 339/94 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 91 
Udtalelse om Europa år 2000: Fremtidsudsigterne for udviklingen af Fællesskabets område 
(91/C 339/18) 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber besluttede den 19. december 1990 under 
henvisning til EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs 
udtalelse om Europa år 2000: Fremtidsudsigterne for udviklingen af Fællesskabets område. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for regionaludvikling og fysisk planlæg­
ning, som udpegede Eugéne Muller til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 17. 
september 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 289. plenarforsamling af 25.-26. september 
1991, mødet den 25. september 1991, enstemmigt følgende udtalelse. 
1. Indledende bemærkninger 
1.1. ØSU lykønsker Kommissionen med forelæggel­
sen af den foreløbige oversigt over Europa år 2000: 
Fremtidsudsigterne for udviklingen af Fællesskabets 
område. 
EF's medlemsstater er allerede nu uigenkaldeligt på vej 
mod realiseringen af det europæiske indre marked. Med 
henblik på fremtiden er det derfor hensigtsmæssigt at 
udforme og gennemføre EF's økonomiske og sociale 
politik på en optimal måde med henblik på at fremme 
udviklingen og undgå konflikter. Selv om det altid er 
vanskeligt at opstille prognoser og at udarbejde fore­
byggende foranstaltninger, da en sådan opgave kræver 
politiske afgørelser og efterfølgende korrektioner, er 
det absolut nødvendigt at rette et både bredt og pragma­
tisk blik mod tiden efter 1992 og mod begyndelsen af 
det kommende årtusind. 
1.2. ØSU noterer med tilfredshed, at Kommissionen 
har til hensigt inden udgangen af 1991 at forelægge 
Rådet resultatet af de høringer og rådslagninger, der i 
en første omgang vil blive foranstaltet på forskellige 
niveauer, bl.a. i ØSU. Selv om ØSU kan godkende 
denne fremgangsmåde, kunne det dog have ønsket, at 
den foreliggende meddelelse, både hvad angår indhold 
og fastlæggelse af de grundlæggende retningslinjer, 
havde fremstået som andet og mere end en form for 
fremtidigt arbejdsprogram. 
I forbindelse med den fysiske planlægning er det nød­
vendigt med større dristighed, når der skal udarbejdes 
forslag til løsning af nøgleproblemer, som f.eks. hvilke 
EF instrumenter der eventuelt skal skabes for at tage 
visse økonomiske, sociale og kulturelle udfordringer 
op, hvorledes man på en fornuftig og realistisk måde 
kan fordele interventionsbeføjelserne på de forskellige 
niveauer og områder, hvorledes man skal fastlægge en 
strategi for en konvergerende politik, samtidig med at 
den regionale mangfoldighed bevares. 
1.3. ØSU præciserer dog, at denne generelle kritik af 
meddelelsen på ingen måde afsvækker Kommissionens initiativ. Det skal især fremhæves, at Kommissionen 
hermed gør et bemærkelsesværdigt systematisk forsøg 
på at forbedre grundlaget for afstemningen af den sek­
torbestemte og den regionale strukturpolitik. Formålet 
med bestræbelserne må være inden for en rimelig frist 
og i en første etape at udarbejde en EF-referenceramme 
for en effektiv fysisk planlægning i EF-borgernes inte­
resse. 
ØSU har allerede gentagne gange udtalt sig om kravene 
til en harmonisk fysisk udvikling i EF, og ØSU's bidrag 
skal ses ud fra et ønske om at fremme en udvikling, 
som er forståelig og nyttig for borgerne i alle Europas 
regioner. 
ØSU går derfor ud fra, at det også i fremtiden vil blive 
hørt om forslag vedrørende Europa 2000. 
2. Principielle overvejelser 
2.1. Kommissionens grundlæggende overvejelse, at 
den mere langsigtede planlægning og beslutningstag­
ning vedrørende programmer og projekter med konse­
kvenser for den fysiske planlægning i fremtiden bør 
baseres på en referenceramme for den fysiske planlæg­
ning, der er afstemt på EF-plan, kan godkendes. De 
mange EF-politikker, der har indvirkning på den fysiske 
planlægning, og den store mængde støtteforanstaltnin­
ger, der finansieres eller medfinansieres af EF's struktur­
fonde i form af fællesskabsinitiativer og lån, gør det 
nødvendigt at opstille en europæisk referenceramme, 
der så klart og utvetydigt som muligt redegør for og 
vurderer de sandsynlige tendenser i den fysiske udvik­
ling og i arealudnyttelsen. Udgangspunktet skal natur­
ligvis være et vidt udviklingsbegreb, der ud over de 
økonomiske, sociale og befolkningsstrukturmæssige 
synspunkter også tager tilbørligt hensyn til de miljø­
mæssige og kulturelle aspekter. 
31. 12. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 339/95 
2.2. Allerede udformningen af en »kun« orienterende 
referenceramme må foretages med største omhu og 
under hensyntagen til alle eksisterende økonomiske og 
sociale interesser, da selve udvælgelsen og præsentatio­
nen af de oplysninger, der anses for relevante, også altid 
indebærer en vurdering af disse oplysningers betydning 
for den politiske meningsdannelse og beslutningstag­
ning. 
2.3. For at den tilstræbte økonomiske og sociale 
harmoni kan realiseres, må koordineringen af EF's poli­
tikker på de forskellige områder og samordningen med 
medlemslandenes politikker på de samme områder efter 
ØSU's opfattelse ske på grundlag af en referenceramme, 
der er specifik for den fysiske planlægning, og som der 
kan opnås enighed om. 
En referenceramme for udviklingsperspektiverne for re­
gionerne i deres europæiske sammenhæng skal også 
danne grundlag for en vurdering af programmer og 
foranstaltninger, der tager sigte på strukturforbedrin­
ger, og for undersøgelse af, om der er et behov for 
at øge og omfordele de tilsvarende EF-midler, hvilket 
mange mener er tilfældet allerede nu. 
En EF-politik for fysisk planlægning, som indeholder 
de nødvendige analyser og vurderinger samt den påkræ­
vede samordning, er et nødvendigt element i EF's poli­
tik. ØSU anser Kommissionens meddelelse om Europa 
år 2000 som et vigtigt skridt på vejen hen imod en EF-
politik for fysisk planlægning. 
2.4. De grundlæggende ændringer af rammebetingel­
serne for den økonomiske og sociale udvikling, som i 
de kommende år i stigende grad vil påvirke Fællesska­
bets og medlemsstaternes beslutninger, kræver i øvrigt 
også en sammenfattende fremstilling og vurdering af 
udviklingstendenserne i den fysiske planlægning i EF 
samt af programmerne og udgifterne på området. Disse 
ændringer vedrører: 
— for det første den fuldstændige realisering af Fælles­
skabets indre marked, hvis konsekvenser for den 
fysiske struktur og udvikling til dels kommer til 
udtryk allerede nu, men først i årene efter 1993 
bliver helt tydelige. Således kunne koncentration­
stendenserne og de interregionale forskelle øges, 
men samtidig kunne samarbejdsaktionerne blive in­
tensiveret og koordinationsforanstaltningerne 
forbedret, 
— for det andet udviklingen i Fællesskabets økonomi­
ske forbindelser til landene af Den europæiske Fri­
handelssammenslutning (EFTA), som bl.a. under­
streger Nordeuropas betydning for udviklingen i 
hele Europa og forbindelserne til de central- og 
østeuropæiske lande, som skyldes ændringerne i den 
generelle politiske situation, 
— for det tredje EF's medansvar i forbindelse med 
udviklingen i Middelhavsområdet, hvor regionerne 
i det sydlige Europa spiller en stadig vigtigere rolle 
som mellemled mellem EF og de sydlige lande, — for det fjerde erhvervslivets strukturelle tilpasninger 
efter afslutningen af den indeværende af Den almin­
delige overenskomst om Told og Udenrigshandel 
(GATT)-runde, hvor det kan forventes, at ramme­
betingelserne vil ændre sig for stedse, navnlig inden 
for mange områder af landbrugsproduktionen, 
— for det femte samfundets nye generelle ansvarsfølel­
se over for det naturlige livsgrundlag, som skal 
beskyttes og bevares; denne holdning fører til en ny 
måde at omgås de naturlige ressourcer på og vil på 
forskelligartet måde påvirke de fremtidige ud-
viklingschancer for områder med forskellige forud­
sætninger, 
— for det sjette befolkningsudviklingen i Fællesskabet, 
som er kendetegnet ved en generel nedgang i netto­
produktionsraterne; virkningerne heraf på især de 
tyndere befolkede egne må føre til nye krav om 
handling fra EF's side, 
— for det syvende den endnu ikke overskuelige fremti­
dige udvikling i vandringsstrømmene både inden for 
EF — fra de store kernebyer til disses opland og fra 
mange landdistrikter til de store byområder — og 
fra de mellem- og østeuropæiske lande, Middelhavs­
området og den tredje verden til EF's lande. Disse 
vandringer vil sandsynligvis skabe problemer i for­
bindelse med de forskellige områders varierende 
kapacitet til at modtage indvandrerne og således få 
betydelige virkninger på udviklingen i Fællesskabets 
fysiske strukturer. 
Alle disse ændringer sker i en periode, hvor teknolo­
giske omvæltninger — især i industri- og tjenesteydel-
sessektoren — tvinger virksomhederne til grundlæggen­
de og vidtrækkende tilpasninger af de gamle strukturer. 
2.5. ØSU mener, at de sandsynlige konsekvenser af 
disse grundlæggende ændringer bør analyseres grundigt 
og inddrages i redegørelsen for perspektiverne for Fæl­
lesskabets område og de eventuelt nødvendige foran­
staltninger. EF's mål i den forbindelse bør være at 
udarbejde en sammenhængende plan for et »Borgernes 
Europa«, som giver Europas borgere mulighed for at 
øve indflydelse på deres arbejds- og levevilkår og der­
med også på udviklingen af de fysiske rammer, inden 
for hvilke de lever og arbejder. 
Dette gælder især: 
— bevarelse og udvikling af regionernes kulturelle 
mangfoldighed og traditioner, 
— beskyttelse og udvikling af det naturlige miljø og 
en fornuftig udnyttelse af ressourcerne — under 
hensyntagen til regionernes særlige karakteristika 
og potentiale, 
Nr. C 339/96 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12.91 
— støtte og udvikling af de grænseoverskridende regio­
ner i deres nye europæiske kontekst og af deres 
indbyrdes samarbejde, 
— befolknings- og bosættelsesstrukturer samt mobili­
tetsakser. 
2.6. ØSU er af den opfattelse, at disse udviklingsten­
denser og Fællesskabets ansvar på mangeartede struk­
turpolitiske områder gør det tilrådeligt, at EF i en 
ramme, der omfatter alle væsentlige områder og alle 
Europas regioner, redegør for, med hvilke midler og 
instrumenter man på regionalt og nationalt plan kan 
fremme de ønskede virkninger af ændringerne på den 
fysiske struktur og mildne de ikke-ønskede bivirk­
ninger, og hvorledes og i hvilket omfang det kunne blive 
nødvendigt at iværksætte supplerende EF-programmer 
og -foranstaltninger. ØSU ville anse det for hensigts­
mæssigt, om Kommissionen udarbejdede en trindelt 
plan, hvis første trin skulle bestå i udarbejdelse af en 
orienterende referenceramme som grundlag for senere 
trin, nemlig koordineringen af EF's politikker og anven­
delsen af strukturfondene. Det er sandsynligt, at det vil 
kræve længere tid at udarbejde en langfristet plan for 
den fysiske planlægning og at afstemme den med de 
parlamenter, regeringer og økonomiske og sociale kred­
se, der skal inddrages, og at det derfor ikke kan forven­
tes, at en sådan plan vil indgå i det følgedokument 
»Europa år 2000«, Kommissionen har bebudet offentlig­
gjort i december 1991. Det forekommer derfor så meget 
desto vigtigere, at Kommissionen i god tid redegør for 
og indleder debatten om sine hensigter og senere planer 
om en trinvis fremgangsmåde. 
2.7. ØSU går i denne sammenhæng ud fra, at der 
tages hensyn til nærhedsprincippet, når EF's tanker skal 
konkretiseres. I forbindelse med en EF-politik for fysisk 
planlægning indebærer dette princip først og fremmest, 
at medlemsstaternes og især deres regioners politiske 
og finansielle ansvar for udformningen og gennemførel­
sen af udviklingsforanstaltninger skal bevares, og regio­
nernes kompetence og finansielle midler skal — så vidt 
det er påkrævet — styrkes. Fællesskabet bør overtage 
de opgaver, som enten slet ikke eller kun på utilfredsstil­
lende vis kan løses på stats- og regionsplan. De opgaver, 
som på grundlag af sådanne vurderinger overlades til 
Fællesskabet, skulle principielt have almen gyldighed i 
hele Fællesskabet. Fællesskabet bør begrænse sig til at 
fastlægge rammebetingelserne for henholdsvis målsæt­
ning og finansiering, og staterne og regionerne bør 
handle på grundlag af disse rammebetingelser og i over­
ensstemmelse med deres specifikke behov og midler. 
2.8. ØSU konstaterer, at den forelagte »foreløbige 
oversigt« over det kommende dokument »Europa år 
2000«, hverken indeholder en tilstrækkelig begrundelse 
for eller en indholdsmæssig afgrænsning af EF's fremti­
dige fysiske planlægning. Det ville skabe bredere forstå­else for Kommissionens initiativ og for nødvendigheden 
af, at der opstilles en europæisk referenceramme, hvis 
Kommissionen fremlagde både begrundelsen for og det 
foreløbige indhold af en EF-politik for fysisk planlæg­
ning så udførligt og klart, at der kan føres en grundig 
politisk diskussion. I den forbindelse måtte det gøres 
klart, at en europæisk politik for fysisk planlægning 
skal udformes på en sådan måde, at der især kan 
tages hensyn til de forskelligartede forhold i de enkelte 
regioner og i de forskellige erhvervsgrene, idet der sæt­
tes ind på tilsvarende differentieret måde. Det er ikke 
nok, som i den foreliggende meddelelse, at henvise til 
den stadig snævrere økonomiske integration og til det 
større infrastrukturbehov. 
2.9. ØSU går ud fra, at en europæisk politik for 
fysisk planlægning, der tager hensyn til de regionale 
karakteristika, må bygge på en præcis idé om, hvilke 
opgaver der også i fremtiden skal varetages af de poli-
tisk-administrative enheder på nationalt og regionalt 
plan. En sådan idé må tage hensyn til de forskellige 
forhold og traditioner i de enkelte medlemsstater. ØSU 
er af den opfattelse, at regionernes kompetence må 
udbygges, hvor dette endnu ikke er sket i tilstrækkeligt 
omfang, for at afstanden mellem borgerne og afgørel­
serne om den fysiske planlægning bliver så lille som 
mulig. Overvejelser i den retning synes ikke at indgå i 
den foreliggende meddelelse »Europa år 2000«. 
3. Særlige bemærkninger 
De særlige bemærkninger vedrører de punkter, Kom­
missionen kommer ind på i sit oplæg, og skal derfor 
ikke forstås som en omfattende kommentar til EF's 
politik på disse områder. ØSU går ud fra, at det også 
bliver hørt om det opfølgende dokument, som Kommis­
sionen allerede har bebudet, og det vil til den tid beskæf­
tige sig mere intensivt med disse spørgsmål. Ved den 
lejlighed vil der også blive taget hensyn til den ekspert­
høring, som studiegruppen gennemfører i Stuttgart. 
3.1. Den fælles landbrugspolitik og den fysiske plan­
lægning 
3.1.1. Det er klart, at den fælles landbrugs- og fiskeri­
politik i kraft af sine virkninger på landbrugs- og fiskeri­
bedrifternes produktions- og indkomstbetingelser øver 
betydelig direkte indflydelse på den videre udvikling 
navnlig i landdistrikterne og i mange kystområder. Der 
er ganske vist endnu ikke klarhed over den fremtidige 
landbrugspolitik, men lægges der f.eks. større vægt på 
direkte indkomstforanstaltninger samtidig med, at den 
nødvendige beskyttelse af naturens ressourcer oppriori­
teres, må der nødvendigvis i langt større omfang tages 
højde for hvert enkelt områdes specifikke naturlige 
og øvrige grundlæggende forudsætninger, end det var 
tilfældet i forbindelse med en strategi, der først og 
fremmest var rettet mod prispolitikken. 
31. 12. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 339/97 
3.1.2. ØSU anser det i denne forbindelse for vigtigt, 
at begrebet »landdistrikt«, som antyder, at de således 
betegnede områder er sammenlignelige, hvilket faktisk 
ikke er tilfældet, differentieres med henblik på udarbej­
delsen af de udviklingsprogrammer, der skræddersys 
efter disse regioners behov. Dermed skulle man kunne 
opnå, at der ved hjælp af mere præcise og programadæ­
kvate kategorier kan sættes ind på en fleksibel måde i 
overensstemmelse med de forskellige forhold og mulig­
heder i de enkelte delområder i landdistrikterne. Efter 
ØSU's opfattelse ville en sådan differentiering også 
fremme den tilstræbte styrkelse af regionernes egne 
initiativer. 
3.1.3. Også af disse grunde anser ØSU en europæisk 
referenceramme for hensigtsmæssig, hvis det dermed 
sikres, at alle udviklingsrelevante faktorer — også i 
andre dele af erhvervslivet end landbruget — i fremtiden 
inddrages i udarbejdelsen af konkrete støtterammer 
som et supplement til den fælles landbrugspolitik for 
således at forhindre, at eksisterende skævheder accentu­
eres, og at nye opstår. 
ØSU er derfor af den opfattelse, at det ved udarbejdel­
sen af støtteprogrammer og programmer for fysisk 
planlægning vil være hensigtsmæssigt inden for land­
brugsstrukturerne at udvikle en politik, der er tilpasset 
de forskellige regioners særegenheder og økonomiske 
udviklingsgrad. Dette udelukker på ingen måde, at man 
søger nye udviklingsmuligheder for landdistrikterne og 
omstruktureringsforanstaltninger, der er afpasset efter 
regionernes specifikke karakter, og som er egnet til at 
skabe nye indkomstkilder til supplering af indtægterne 
fra de egentlige landbrugs- og fiskerierhverv. 
ØSU advarer imidlertid imod en stigende tendens til at 
udlægge frugtbar og produktiv jord til infrastrukturpro­
jekter, som løsrevet fra landbrugspolitiske sammen­
hænge kan udgøre en fare for balancen mellem det 
naturlige miljø og den fysiske planlægning. 
3.2. Det indre marked og den fysiske planlægning 
3.2.1. Fællesskabets handels- og industripolitik, der 
står i direkte forbindelse med realiseringen af det indre 
marked, har direkte indvirkning på den fysiske planlæg­
ning. For det første berøres EF's landdistrikter og kyst­
områder, for hvilke udviklingsforanstaltningerne inden 
for industri og tjenesteydelser er et nødvendigt supple­
ment til omlægningen af de strukturer, der hidtil har 
været bestemt af landbruget. For det andet berøres 
tillige de store byområder, navnlig såfremt de står over 
for sanerings- og omstillingsopgaver. I den forbindelse 
må man være opmærksom på, at etableringsfaktorer, 
der er vigtige for en gunstig udvikling, har tendens til 
at øge koncentrationen på bycentre, som tilbyder forde­le med stigende betydning. EF's industri- og teknologi­
politik samt infrastrukturpolitikken bør orienteres mod 
de mindre udviklede områder og disses bycentre. 
3.2.2. For at undgå modsætninger og skævheder ved 
tildelingen af strukturfondsmidler under udformningen 
af den fremtidige strukturpolitik kunne en europæisk 
referenceramme, som også skulle fastlægge, hvilke om­
råder der ud fra et EF-synspunkt skulle prioriteres højst 
som etableringsområder, bidrage til en målrettet og 
afbalanceret fysisk udviklingspolitik. I den forbindelse 
er det særlig vigtigt at støtte udviklingen af attraktive 
etableringsområder for små og mellemstore virksom­
heder, som spiller en betydelig rolle i regionernes samle­
de udviklingsperspektiver. 
3.2.3. ØSU gør opmærksom på, at en EF-reference-
ramme ville åbne mulighed for at afstemme de sektorbe­
stemte støtte- og omstruktureringsprogrammer bedre 
indbyrdes og efter de særlige forhold i de enkelte regio­
ner. Den afstemning på tværs af grænserne, som hidtil 
har været ret mangelfuld på mange områder, kunne i 
den forbindelse fremmes både i samarbejde mellem 
medlemsstaterne og i den sociale dialog i de enkelte 
sektorer. 
3.3. Fællesskabets miljøpolitik og den fysiske 
planlægning 
3.3.1. Fællesskabets miljøpolitik har hidtil især været 
koncentreret om normer og procedurer til mindskelse 
af miljøskader. ØSU anser det for nødvendigt, at der 
i fremtiden også tages mere hensyn til de specifikke 
naturlige forhold i de enkelte områder, og at yderligere 
skader som følge af udviklingsforanstaltninger minime­
res. I den forbindelse skulle man fra starten være mere 
opmærksom på, at regionerne — både over kort og 
lang afstand — er stærkt indbyrdes afhængige. Som 
eksempel kan nævnes, at følgerne af grundvandsfor­
ureningen ofte viser sig i ganske andre områder end på 
udslipsstedet. 
3.3.2. Ved at fastlægge, hvilke forhold og virkninger 
der skal tages i betragtning, kunne en EF-referenceram-
me bidrage væsentligt til, at beskyttelsesværdige res­
sourcer, især vand, jordbund og luft, blev vurderet 
efter sammenlignelige, ja muligvis endog efter samme 
kriterier overalt i EF. Dermed kunne der også åbnes 
mulighed for en systematisk anvendelse af de struktur­
politiske instrumenter til udligning af forskelligartede 
naturlige forudsætninger og tilsvarende forskelligartede 
økonomiske udviklingsperspektiver. 
3.4. Udviklingen af menneskelige ressourcer og den 
fysiske planlægning 
3.4.1. ØSU anser det for vigtigt, at man er særlig 
opmærksom på at fremme udviklingen af de enkelte 
regioners menneskelige ressourcer, hvilket er en afgø-
Nr. C 339/98 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12.91 
rende forudsætning for, at der kan skabes et tilstrække­
ligt livsgrundlag på lang sigt og for en dynamisk, økono­
misk og social sammenhæng. Det er af stigende betyd­
ning, at der findes faciliteter til fremme af den erhvervs­
kvalificerende uddannelse på alle niveauer, og at disse 
er tilstrækkelige i både kvantitativ og kvalitativ hense­
ende. Ligeledes må man være mere opmærksom på, at 
adgang til uddannelses- og forskningsfaciliteter inden 
for de enkelte regioner er en forudsætning for, at inno­
vative og ekspansive erhvervsgrene kan udvikle sig øko­
nomisk, og at regionen dermed er attraktiv for virksom­
hederne. 
3.4.2. Skal man opnå en regionaludvikling, der er så 
harmonisk som mulig, hvilket er målet, må Fællesskabet 
derfor også fremme udbygningen af uddannelses- og 
forskningsfaciliteterne på en sådan måde, at udbudet 
får den størst mulige geografiske dækning. Ved hjælp 
af en europæisk referenceramme for den ønskelige ud­
vikling af arealudnyttelsen kunne man fremme en sådan 
specifik geografisk nyorientering af regionaludviklings­
programmernes uddannelses- og socialpolitiske ledsage­
foranstaltninger. 
3.4.3. En sådan erhvervsuddannelses- og uddannel­
sespolitik kunne sammen med en fremtidsorienteret 
regional arbejdsmarkedspolitik bidrage til at forhindre, 
at hele regioner affolkes på grund af ringe uddannelses-
chancer og beskæftigelsestilbud. I den forbindelse må 
man navnlig fremme udviklingen af arbejdsmarkeder på 
tværs af grænserne, oprettelsen af grænseoverskridende 
»observationsposter« og gennemførelsen af tilsvarende 
modelprojekter. 
3.5. Regionalpolitikken og den fysiske planlægning 
3.5.1. En EF-regionalpolitik, som i højere grad byg­
ger på de regionale karakteristika i forbindelse med 
landbrugsstrukturerne, naturens ressourcer og er­
hvervslivets situation og udvikling, og som tager sigte 
på, at foranstaltninger til fremme af de infrastrukturer, 
der er nødvendige for udvikling, samt til fremme af 
udviklingen af industri og tjenesteydelser, der er af 
overregional betydning, afpasses herefter, kræver klare­
re ideer om et net af vigtige byer og byområder i Europa, 
der er hensigtsmæssigt på længere sigt, samt om de 
transport-, distributions- og telekommunikationssyste­
mer, der skal forbinde dem indbyrdes. 
I den forbindelse fortjener de fysiske planlægningsprob­
lemer i turistregionerne særlig opmærksomhed, da disse 
udsættes for en kraftig sæsonbetinget spidsbelastning, 
som der må tages hensyn til i udformningen af infra­
strukturerne (f.eks. energi- og vandforsyning eller an­
lægsarbejder), selv om disse infrastrukturer ikke kan 
udnyttes fuldt ud uden for sæsonen. Det må f.eks. 
overvejes, hvorledes den sæsonbetingede spidsbelast­
ning kan mindskes ved en mere jævn fordeling over 
hele året. 
3.5.2. Sådanne rammeovervejelser, som ville have 
betydning for prioriteringen af de støtteberettigede in­frastrukturinvesteringer inden for den enkelte region og 
mellem regionerne, kunne udledes af en tilsvarende 
europæisk referenceramme. En sådan regionalpolitik, 
der er fastlagt inden for en europæisk ramme, kunne 
bidrage til at fjerne den urigtige forestilling om principi­
elle modsætninger mellem »byområder« og »landområ­
der«. Dermed ville de enkelte områders særegenheder 
og problemer blive grebet an på en mere konkret måde 
og ved hjælp af særlige programmer, som skulle gælde 
både for nogle af de hovedsageligt tæt befolkede byre­
gioner med strukturelle problemer og for en række 
mindre tæt eller endog tyndt befolkede regioner med 
forskelligt udviklede bycentre. På den måde ville man 
også fremme forståelsen for, at udviklingsproblemerne 
i bymæssige områder ikke kun er forbundet med den 
nødvendige omlægning af tidligere industristrukturer, 
men har helt forskellige årsager og derfor kræver diffe­
rentierede løsninger. Samtidig ville regionale og lokale 
beslutningstagere — både private og offentlige — få 
klarere basisoplysninger, på grundlag af hvilke de lokale 
og regionale programmer kunne udformes og gennem­
føres mere konkret og realistisk. 
3.5.3. En klar referenceramme for den fysiske plan­
lægning ville efter ØSU's opfattelse på en hensigtsmæs­
sig måde støtte Fællesskabets bestræbelser på at supple­
re sin transportpolitik med en politik, der skal fremme 
udbygningen af europæisk set betydelige transportinfra­
strukturer. Dette ville også gøre det lettere at forbinde 
den offentlige lokaltrafik og den individuelle trafik i de 
enkelte regioner bedre med de europæiske trafiknet. 
3.5.4. EF's telekommunikationspolitik bidrager i høj 
grad til at forbedre forbindelserne mellem udkantsre­
gionerne og de centralt beliggende regioner. ØSU under­
streger, at de muligheder, der derved åbnes for udkants­
regionerne, må udvikles systematisk. 
3.5.5. Åbningen af energimarkederne og den deraf 
følgende tættere forbindelse med energidistributions-
nettene rejser i stigende grad spørgsmålet om en euro­
pæisk plan for distributionsnettene og om den fremtidi­
ge regionale energiproduktion og -distribution. ØSU 
gør i den forbindelse opmærksom på, at der bør tages 
hensyn til, at alle foranstaltninger med henblik på ratio­
nalisering af energianvendelsen nødvendigvis skal frem­
mes, om end i forskellig grad alt efter regionernes 
udviklingsstade, samt til den betydning, som regionale 
energiforsyningsprojekter har for styrkelsen af regioner­
nes udviklingspotentiale. Disse hensyn bør indgå i en 
europæisk referenceramme. 
31. 12. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 339/99 
3.6. En EF-politik til udvikling af relationerne mellem 
byerne og oplandet og til fremme af et europæisk 
bynet 
3.6.1. ØSU er af den opfattelse, at den referenceram­
me, der skal opstilles, bør åbne mulighed for at vurdere, 
hvilken rolle bymæssige centre spiller i en europæisk 
sammenhæng. Med henblik herpå skal man fremme 
analyser af, hvilke byer der set i relation til deres opland 
og i relation til andre europæiske byer i bynettet skal 
fremmes på en sådan måde, at erhvervslivet og be­
folkningen i alle regioner kan drage fordel af de større 
centre. 
3.6.2. En sammenhængende EF-politik på de politi­
ske områder, som meddelelsen »Europa år 2000« berø­
rer, ville have betydelige konsekvenser for private og 
offentlige investorers fremtidige beslutninger vedrøren­
de virksomhedsetableringer og linjeføringer samt for 
borgernes beslutninger vedrørende bopæl og eventuel 
udvandring. Disse beslutninger er afgørende for regio­
nernes, byernes og landdistrikternes udviklingsperspek­
tiver. 
3.6.3. Af disse grunde forekommer det ØSU hensigts­
mæssigt, at man i en europæisk referenceramme fast­
lægger de netlignende forbindelser mellem de europæi­
ske centre — f.eks. inden for transport- og telekommu­
nikationssystemerne — for at gøre det muligt for disse 
centre selv og for de regionale og nationale instanser at 
erkende, hvilken rolle og hvilket potentiel der ligger i 
disse knudepunkter i et europæisk bynet, og selv at 
supplere udviklingen i de mindre regionale centre gen­
nem egne foranstaltninger. 
3.6.4. ØSU glæder sig over, at EF fremmer erfarings­
udvekslingen og samarbejdet mellem regioner, byer og 
landdistrikter, og anser det for presserende og påkræ­
vet, at dette samarbejde udbygges — især i Fællesska­
bets grænseområder. 
3.6.5. ØSU henstiller, at samarbejdet mellem forsk­
ningscentre, universiteter og regionale udviklingsagen-
turer udbygges på områder som bosættelsesstruktur-
politik, fysisk planlægning og byplanlægning, og at 
det integreres i de eksisterende programmer (f.eks. 
COMETT, ERASMUS). 
4. Sammenfattende vurdering 
4.1. ØSU hilser principielt Kommissionens initiativ 
velkommen og opfordrer Kommissionen til med den 
påkrævede grundighed at fortsætte arbejdet med det 
planlagte dokument, for at der kan blive skabt et omfat­
tende udkast til en fremtidig referenceramme for Fælles­
skabets aktiviteter uden for fysisk planlægning. Selv om 
det er åbenbart, at de strukturelle ændringer kun sker 
i en længerevarende proces, og at det egentlig er nødven­
digt at anlægge et perspektiv, der går ud over år 2000, 
anser ØSU det for realistisk og acceptabelt i første 
omgang at begrænse sig til en vurdering af tendenserne 
i det kommende tiår. 4.2. ØSU anser det for nødvendigt, at dette udkast 
forelægges alle berørte parter — regeringerne på stats-
plan og regionalt plan samt arbejdsmarkedets organisa­
tioner — til udtalelse, inden der træffes afgørelser om, 
hvilke konkrete udviklingsmål der skal forfølges inden 
for den fysiske planlægning, og hvilke af Fællesskabets 
strukturstyringsinstrumenter, der skal sættes ind på 
hvilke opgaver. 
I den forbindelse skal der tages hensyn til følgende 
principper: 
4.2.1. ØSU finder det på sin plads, at det klart under­
streges, at ØSU har en væsentlig rolle at spille, og 
at det er nødvendigt, at ØSU inddrages direkte i de 
forskellige faser af færdiggørelsen og fremskrivningen 
af referencerammen »Europa år 2000«. 
4.2.2. Det må sikres, at de nationale og de regionale 
instanser i rette tid inddrages i forberedelsen og den 
senere udfyldning af en europæisk referenceramme. Det 
ville ikke være i overensstemmelse med målet om at 
styrke de regionale enheders egne initiativer, hvis der 
på EF-plan blev fastlagt alt for strenge rammer, som 
hindrede regionerne i at udfolde en egen dynamik. 
Ganske vist må det samtidig sikres, at de højere be­
slutningsniveauer inddrages i fastlæggelsen af mål for 
de enkelte delområder. 
4.2.3. Da den fysiske planlægning berører den enkel­
te borgers situation direkte, må befolkningens medbe-
stemmelsesrettigheder sikres. ØSU opfordrer Kommis­
sionen til at tage spørgsmålet om medbestemmelses- og 
indsigelsesret — også på tværs af grænserne — op og 
forelægge forslag herom. 
4.2.4. Erhvervslivets og samfundets repræsentanter 
på de forskellige niveauer skal på passende måde ind­
drages i udarbejdelsen af en europæisk politik for fysisk 
planlægning. 
4.2.5. ØSU anser det for nødvendigt, at det afklares, 
hvilke midler og instrumenter der skal anvendes for at 
realisere en europæisk politik for fysisk planlægning. 
Hovedspørgsmålet er, for hvem og i hvilket omfang de 
på europæisk plan fastlagte rammer bør have forplig­
tende karakter, og i hvilket omfang de nationale og 
regionale instanser skal kunne sætte egne disponible 
midler ind. Om dette spørgsmål indeholder meddelelsen 
»Europa år 2000« ingen overvejelser. En centralistisk 
regulering af de forskelligartede udviklingssituationer 
forekommer ØSU på forhånd lidet realistisk. 
4.3. Under udarbejdelsen af en europæisk reference­
ramme bør der også tages udtrykkeligt hensyn til de 
specielle udviklingsproblemer i EF's indre grænseområ­
der. Det må udelukkes, at virksomheder og borgere i 
områder omkring indre grænser får forskellige ud­
viklingsmuligheder og -begrænsninger på grund af fort-
Nr. C 339/100 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 91 
sat divergerende nationale ordninger, der ikke forekom­
mer berettigede ud fra et europæisk synspunkt. Fælles­
skabet må påtage sig den opgave at skabe konkrete 
retslige rammer for udformningen og realiseringen af 
grænseoverskridende programmer også i tilfælde, hvor 
de institutionelle forhold i de berørte regioner er for­
skellige; disse rammer må være således udformet, at de 
ønskede aktiviteter kan udfoldes uhindret. 
4.4. I betragtning af grænseområders indbyrdes af­
hængighed med hensyn til infrastrukturer, er det nød­
vendigt, at EF samtidig yder en indsats for at lette 
etableringen af bedre strukturer i de områder i tredje­
lande, navnlig i østlandene, der grænser op mod EF. 
4.5. I den forbindelse anser ØSU det for absolut 
nødvendigt, at der udarbejdes en klar redegørelse for 
en kommende europæisk referencerammes nøjagtige 
målsætninger og indhold, og at det samtidig gøres klart, 
i hvilket omfang og på hvilke betingelser referenceram­
mens mål og indhold skal være forpligtende for EF's 
strukturpolitik og for staternes og regionernes foran­
staltninger. Der skal i den sammenhæng tages hensyn 
såvel til den nødvendige konkretisering af EF's hoved­
mål, især en harmonisk udvikling af alle EF's områder 
og den økonomiske og sociale samhørighed, som til 
nærhedsprincippet. 
4.6. Med oprettelsen af en observationsinstans for 
EF's område, som i en vis grad er uafhængig af nationale 
og EF-myndigheder, og som har støtte i et net af forsk­
ningsinstitutioner og -organer fra alle medlemslande, 
kunne der ydes et effektivt bidrag i europæisk perspek­
tiv til fastlæggelsen af mål for de enkelte områder 
og til at fremme udviklingen af ensartede analyse- og 
evalueringsmetoder. 
Bryssel, den 25. september 1991. 5. Henstillinger 
5.1. ØSU opfordrer Kommissionen til at fastsætte, 
at dokumentet »Fremtidsudsigterne for den fysiske 
planlægning i Europa« jævnligt ajourføres i samarbejde 
med alle berørte regeringer og institutioner, således at 
der til stadighed kan sikres en bedre koordination af de 
politikker, der er relevante for den fysiske planlægning. 
5.2. Med udgangspunkt i det hidtil anvendte begreb 
»informativ referenceramme« opfordrer ØSU Kommis­
sionen til at gøre det klart, at den har til hensigt at 
fortsætte arbejdet for at nå frem til en referenceramme, 
som muliggør og fremmer en koordinering mellem alle 
involverede parter. 
5.3. ØSU anbefaler derfor Kommissionen, at den i 
den endelige udgave af meddelelsen om »Europa år 
2000« klart angiver eller foreslår, hvilke instanser der i 
fremtiden skal varetage det koordineringsbehov, som 
bearbejdelsen af referencerammen for den fysiske plan­
lægning medfører, og efter hvilken fremgangsmåde 
dette skal ske. 
5.4. ØSU bestyrker Kommissionen i dennes hidtidige 
bestræbelser på at realisere en harmonisering på EF-
niveau af en minimumsdatabase indeholdende regionale 
oplysninger, der skal danne grundlag for en bedre af­
stemning af henholdsvis medlemsstaternes og EF's ud­
viklingspolitik på den ene side og af de forskellige 
kompetenceområder inden for Kommissionen på den 
anden side. Netop fordi der i offentligheden er en 
tendens til at undervurdere betydningen af pålidelige og 
sammenlignelige regionalt differentierede statistikker, 
bør Kommissionen påtage sig denne opgave og gennem­
føre den målrettet og efter en langsigtet plan. 
Francis STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg