MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk.2, andet afsnit, vedrørende Rådets fælles holdning til vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 79/267/EØF, 92/49/EØF, 92/96/EØF, 93/6/EØF og 93/22/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/78/EF og 2000/12/EF

2001/0095 (COD)

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk.2, andet afsnit, vedrørende Rådets fælles holdning til vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 79/267/EØF, 92/49/EØF, 92/96/EØF, 93/6/EØF og 93/22/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/78/EF og 2000/12/EF

1- BAGGRUND

Forslaget fremsendt til EP og Rådet (dokument KOM(2001) 213 endelig udg. - 2001/0095(COD)) [1]:

[1] EFT C 213 E af 31/7/2001, s. 227.

// 24. april 2001

Udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg [2]:

[2] EFT C 36 af 8.2.2002, s.1.

// 17. oktober 2001

Europa-Parlamentets udtalelse efter førstebehandlingen [3]:

[3] Beretning A5-0060/2002.

// 14. marts 2002

Fastlæggelse af fælles holdning [4]: // 12. september 2002

[4] 9754/3/02 Rev.3

//

2- FORMÅLET MED KOMMISSIONENS MEDDELELSE

Det øgede tempo, hvormed internationaliseringen og konsolideringen i finanssektoren foregår, har sammen med de mere uklare grænser mellem de finansielle undersektorer ført til, at der på tværs af sektorerne er opstået finanskoncerner inden for bankvæsen, forsikring og værdipapirer ("finansielle konglomerater"). I visse medlemsstater har finansielle konglomerater stor betydning, og nogle af de største aktører på finansmarkederne er finansielle konglomerater. Dette forklarer, hvorfor en række medlemsstater er begyndt at indføre regulering og/eller andre tilsynsforanstaltninger på nationalt plan.

Den europæiske lovgivning er imidlertid ikke fulgt med markedsudviklingen. Specielt gælder det, at de nuværende retlige rammer i Europa for tilsyn med finansieringsinstitutter overvejende er rettet mod "homogene" grupper af finansieringsinstitutter (bank-, forsikrings- eller investeringskoncerner). Der mangler et omfattende regelsæt om forsigtighedstilsyn for "heterogene" finanskoncerner med institutter fra forskellige finansielle undersektorer. Derfor foregår der ingen hensigtsmæssig regulering med sådanne grupper på konglomeratplan. I handlingsplanen for finansielle tjenester er der derfor opstillet lovgivning om tilsyn med finansielle konglomerater som en prioritet.

Formålet med Kommissionens direktivforslag er at lukke et væsentligt hul i finanslovgivningen ved at indføre yderligere tilsyn med finansielle konglomerater ud over de eksisterende sektorregler for kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber. Dette vil hjælpe med at sikre stabiliteten på de europæiske finansmarkeder og afhjælpe problemer med systemiske risici. Dermed vil direktivet gennemføre anbefalingerne fra G10's fælles forum om tilsyn med finansielle konglomerater.

Hovedmålene med dette direktiv er:

- at sikre, at finansielle konglomerater har tilstrækkelig kapitaldækning. Især betyder de foreslåede regler, at den samme kapital bliver medregnet to gange og dermed anvendt til risikodækning i forskellige enheder i det samme finansielle konglomerat ("multiple gearing"). Med forslaget undgås ligeledes kanalisering af kapital, dvs. at et moderselskab udsteder gældsinstrumenter og anvender indtægterne herfra som aktiekapital i datterselskaberne ("excessive leveraging")

- at indføre metoder til at beregne et finansielt konglomerats samlede solvenssituation

- at håndtere problemstillingerne i forbindelse med koncerninterne transaktioner og koncerners risikoposition

- at tage stilling til ledelsens egnethed og professionalisme på finansielt konglomeratplan

- at sikre passende interne kontrolmekanismer og passende risikostyringsprocesser i et finansielt konglomerat

- at kræve, at medlemsstaterne sikrer, at der udpeges én enkelt myndighed til at føre tilsyn med hvert finansielt konglomerat og sikre koordinering og passende informationsudveksling mellem de forskellige tilsyn, der fører tilsyn med et finansielt konglomerats enkelte dele

- at tage de indledende skridt til at fjerne unødvendige uoverensstemmelser mellem bestemmelserne for homogene finanskoncerner og finansielle konglomerater med henblik på at sikre en minimal ensartethed i behandlingen af disse koncerner.

3- BEMÆRKNINGER TIL DEN FÆLLES HOLDNING

3.1. Generelle bemærkninger til den fælles holdning

Det svenske, belgiske og spanske formandsskab har vurderet, at Kommissionens forslag til et direktiv om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat er en væsentlig prioritet. På Det Europæiske Råds møde i Barcelona (marts 2002) blev Rådet og Europa-Parlamentet bedt om at vedtage direktivet tidligst muligt i 2002. Rådet vedtog den fælles holdning den 12. september 2002. Kommissionen finder, at den kan acceptere den fælles holdning.

3.2. Særskilte bemærkninger til de enkelte bestemmelser

Hvad angår definitionen af en "koncern" i Kommissionens direktivforslags artikel 2, stk. 11 og 12, har Parlamentet foreslået at begrænse denne til at omfatte moder- og datterselskaber samt kapitalinteresser i stedet for den bredere opfattelse af tætte forbindelser, som Kommissionen havde foreslået (ændringsforslag 4 og 5). I den fælles holdnings artikel 2, stk. 12, tages der hensyn til Parlamentets ændringsforslag, med én undtagelse: I lighed med Kommissionens forslag er medlemsstaterne i Rådet enige om, at definitionen af en koncern også bør omfatte forbindelser som defineret i artikel 12, stk. 1, i direktiv 83/349/EØF (såkaldte "horisontale strukturer"), således at det ikke er et nationalt spørgsmål, hvorvidt disse bør omfattes. Begrundelsen for at lade sådanne strukturer indgå i definitionen af en "koncern" har et dobbelt sigte: sådanne strukturer findes på markedet, hvilket gør det nødvendigt at tage stilling til dem ud fra forsigtighedshensyn, og der er behov for en fælles fremgangsmåde for at sikre en konsekvent tilsynspraksis og lige vilkår i EU. Den fælles holdning følger derfor heller ikke Parlamentets ændringsforslag 11 og 12, hvori det foreslås at slette henvisninger til artikel 12, stk. 1, i direktiv 83/349/EØF i artikel 4, stk. 2, litra c), i Kommissionens forslag og at indføre disse i artikel 4, stk. 4, vedrørende yderligere tilsyn (henholdsvis artikel 5, stk. 2, litra c), og artikel 5, stk. 4, i den fælles holdning). Kommissionen mener, at definitionen af en "koncern" i den fælles holdning er et passende kompromis mellem Kommissionens forslag og Parlamentets ændringsforslag.

Selv om definitionen af en koncern i den fælles holdning ikke længere tager udgangspunkt i begrebet "tætte forbindelser", bruges sidstnævnte stadig - men udelukkende - til at definere "koncerninterne transaktioner" (direktivets artikel 2, stk. 18). Dette er i overensstemmelse med målene med at føre tilsyn med koncerninterne transaktioner, dvs. at kortlægge alle enheder i en koncern, hvis virksomhed er relevant ved en vurdering af afsmitningsrisikoen mellem enhederne i det samme finansielle konglomerat og dens konsekvenser for den finansielle stilling i de regulerede enheder i konglomeratet.

For at kunne vurdere, om en koncern er et finansielt konglomerat, der er omfattet af direktivet, indeholder artikel 2, stk. 13, og artikel 3 i Kommissionens forslag mikroøkonomiske kriterier til at definere en koncerns engagement i finanssektoren i almindelighed og i forskellige finansielle undersektorer i særdeleshed. Som det imidlertid blev påpeget i begrundelsen til Kommissionens forslag, agtede Kommissionen på grund af manglen på pålidelige oplysninger at gennemføre en kortlægning om de finansielle konglomeraters tilstedeværelse og natur i EU. Resultatet viser, at der er behov for yderligere justering af definitionen af et "finansielt konglomerat". Medlemsstaterne har i Rådets arbejdsgruppe ført en indgående debat om dette emne. Den fælles holdning, der er resultatet af disse drøftelser, indeholder følgende ændringer af den foreslåede definition: (a) indførelsen af en lavere tærskel på 40 % til bestemmelse af, hvorvidt en koncern overvejende er finansiel (i overensstemmelse med Parlamentets ændringsforslag 7; artikel 3, stk. 1, i den fælles holdning); (b) medtages finansielle koncerner med betydelig sektoroverskridende virksomhed i absolutte tal (i overensstemmelse med Parlamentets ændringsforslag 50; artikel 3, stk. 3, i den fælles holdning); (c) at myndighederne gives mulighed jævnfør artikel 3, stk. 3, i den fælles holdning for at udelukke et finansielt konglomerat fra direktivets anvendelsesområde, såfremt dets mindste sektor eller markedsandel i en medlemsstat er af begrænset omfang (i overensstemmelse med Parlamentets ændringsforslag 6); (d) muligheden for at indføre en treårig beregningsperiode til at afgøre, om der er tale om betydelig sektoroverskridende virksomhed (i overensstemmelse med Parlamentets ændringsforslag 8; artikel 3, stk. 4, i den fælles holdning).

Som forklaret i foregående afsnit respekterer den fælles holdning om definitionen af et finansielt konglomerat fuldt ud målsætningerne i Kommissionens forslag om at omfatte alle relevante finansielle koncerner med betydelige sektoroverskridende finansielle aktiviteter. Kommissionen mener, at den fælles holdning også afspejler de centrale aspekter i Parlamentets ændringsforslag 6 til 10 samt 50 og i denne henseende fuldt ud respekterer Parlamentets hensigter.

Parlamentets ændringsforslag 10, hvis formål er at begrænse myndighedernes muligheder for at bevilge undtagelser, er tildels afspejlet i den fælles holdning. I overensstemmelse med ændringsforslaget begrænses de kompetente myndigheders mulighed for at sænke tærsklen til bestemmelse af et finansielt konglomerat ifølge artikel 3, stk. 6, i den fælles holdning. Omvendt følger artikel 3, stk. 5, i den fælles holdning fortsat Kommissionens forslag om at give de kompetente myndigheder bemyndigelse til at foretage undtagelser, hvad angår valget af andre parametre til at bestemme et finansielt konglomerat. Rådet mener, at for koncerner, hvor de parametre, der er defineret i artikel 3, stk. 1 og 2, ikke er hensigtsmæssige, bør det i særlige tilfælde være muligt at anvende et eller to veldefinerede alternative parametre, hvis disse er mere relevante for den pågældende koncern. Kommissionen mener, at de seneste begivenheder på finansmarkederne har vist, at en sådan bestemmelse er hensigtsmæssig (f.eks. med hensyn til betydningen af ikke-balanceførte transaktioner for visse koncerner).

Hvad angår kapitaldækning (artikel 5 og bilag I i Kommissionens forslag; artikel 6 og bilag I i den fælles holdning), følger den fælles holdning Parlamentets ændringsforslag 17, idet der indføres en forklaring af kooperative strukturer, samt ændringsforslag 39 og 58, hvorefter en del af teksten i bilag I overføres til direktivets hovedtekst. Selv om Rådet er enig i indholdet i ændringsforslag 17, mener det at det af lovgivningsmæssige grunde er mere hensigtsmæssigt at lade ændringsforslaget indgå i artikel 5, stk. 4, vedrørende anvendelsesområde, idet ændringsforslaget handler om at afklare omfanget af det supplerende tilsyn.

Derudover indgår der i den fælles holdning en ændret formulering med henblik på at afklare teksten i bilag I, afdeling I, stk. 2, nr. (ii), i direktivet. Forslagets oprindelige ordlyd kunne give anledning til tvetydigheder (især i visse sprogversioner). Parlamentet havde ligeledes konstateret denne risiko og stillede ændringsforslag 16. I overensstemmelse med Kommissionens mål hedder det nu i den fælles holdning, at sektorrisici skal dækkes af sektorkapital i henhold til sektorreglerne, og at yderligere underskud på konglomeratplan bør dækkes af kapital på tværs af sektorerne. Derudover foreslår Parlamentet, at denne tekst overføres til direktivets hovedtekst (ændringsforslag 16 og 37). Selv om den fælles holdning ikke følger sidstnævnte forslag, mener Kommissionen, at den fælles holdning ved at tage hensyn til Parlamentets ændringsforslag 3, 28, 29 og 30 stadig opfylder Parlamentets grundlæggende målsætninger.

Hvad angår valget af metoder til beregning af solvenskrav til et konglomerat som opstillet i bilag I, går den fælles holdning ikke så langt som Parlamentets ønske om at give finansielle konglomerater fuld frihed til at vælge en af disse metoder, hvis tilsynsmyndighederne tillader dette (ændringsforslag 52). Rådet mener, at når en koncern ledes af en reguleret enhed, bør medlemsstaterne kunne forlange, at beregningen foretages efter en bestemt metode, især hvis sektorreglerne for koncerntilsyn med regulerede enheder i den pågældende medlemsstat fastlægger en bestemt metode, idet ikke alle metoder er lige anvendelige under alle omstændigheder (dette er specifikt fastlagt i direktivets bilag I). Såfremt en koncern imidlertid ikke ledes af en reguleret enhed, skal medlemsstaterne, jævnfør bilag I, i princippet godkende, at enhver af disse metoder kan anvendes.

Bestemmelserne i den fælles holdning vedrørende risikokoncentration og koncerninterne transaktioner fremlægges på en anden måde, end Kommissionen har foreslået. Særlig er artikel 6 i Kommissionens forslag blevet opdelt i en ny artikel 7 om risikokoncentration og en ny artikel 8 om koncerninterne transaktioner. Den fælles holdning afviger imidlertid ikke fra indholdet i Kommissionens forslag.

I den fælles holdning inddrages ligeledes substansen af Parlamentets ændringsforslag 18, idet Kommissionen pålægges at vurdere og aflægge beretning om, hvorvidt fællesskabsreglerne om risikokoncentration og koncerninterne transaktioner er hensigtsmæssige, og idet Kommissionen pålægges om nødvendigt at fremsætte lovforslag (af lovgivningsmæssige årsager er alle bestemmelser om fremtidige beretninger fra Kommissionen samlet under en ny artikel 31). Den fælles holdning er ikke så vidtgående som Parlamentets forslag om at kræve, at koordinatoren jævnligt skal rapportere til Udvalget for Finansielle Konglomerater om et finansielt konglomerats overholdelse af reglerne om risikokoncentration og koncerninterne transaktioner, da et sådant krav ville være i strid med tilsynsmyndighedernes tavshedspligt. For klarhedens skyld indeholder den fælles holdning en specifik betragtning, hvori der gøres opmærksom på tilsynsmyndighedernes tavshedspligt.

Artikel 5 og 6 i Kommissionens forslag indeholder bestemmelser om interne kontrolmekanismer og risikostyringsprocesser. I den fælles holdning er disse bestemmelser samlet i en ny, særskilt artikel 9. I teksten uddybes de grundlæggende principper for disse krav, hvilket er i overensstemmelse med de senest offentliggjorte internationale henstillinger (f.eks. "Internal audit in banks and the supervisor's relationship with auditors", Basel-udvalget, august 2001).

Hvad angår proceduren ved udpegning af en koordinator, har man i den fælles holdning anvendt den modsatte procedure for beslutningstagning i forhold til Kommissionens forslag (artikel 7 i Kommissionens forslag; artikel 10 i den fælles holdning). I den fælles holdning er der fastlagt en automatisk udpegning af en koordinator på grundlag af de kriterier, der er foreslået af Kommissionen, som efterfølgende kan friviges ved fælles aftale mellem de relevante kompetente myndigheder og efter høring af det finansielle konglomerat. Derudover bestemmes det i den fælles holdning, at der udpeges en fælles koordinator, og at dennes udnævnelse meddeles til det finansielle konglomerat (artikel 4, stk. 2, i den fælles holdning). I alle disse spørgsmål følger den fælles holdning fuldt ud Parlamentets ændringsforslag 19, 20, 21 og 22.

I en bestemmelse i artikel 11, stk. 2, i den fælles holdning bestemmes det utvetydigt, at når der allerede er indberettet oplysninger til en anden tilsynsførende, bør koordinator henvende sig til denne for at undgå dobbelt indberetning. Dermed styrker og uddyber den fælles holdning kravet i artikel 9, stk. 2, andet afsnit, i Kommissionens forslag og er i overensstemmelse med målsætningen i Parlamentets ændringsforslag 23 og 25. I den fælles holdning er dobbelt indberetning ikke gjort til en udtrykkelig opgave for koordinatoren, da medlemsstaterne i Rådet ikke mener, at dette er en opgave i sig selv, og at indberetningspligten i medlemsstaterne ikke er tilsynsorganernes ansvar alene. Generelt finder Kommissionen imidlertid, at den fælles holdning fuldt ud følger Parlamentets ændringsforslag 23 og 25.

I artikel 12 i den fælles holdning om samarbejde slettes en yderligere forklaring af begrebet strategiske politikker i forhold til Kommissionens forslag, hvilket er i overensstemmelse med Parlamentets ændringsforslag 42. Den fælles holdning er ligeledes i overensstemmelse med Parlamentets ændringsforslag 24, idet tilsynsmyndighedernes mulighed for at undlade at udveksle oplysninger er udgået, og muligheden for at undlade at foretage høringer begrænset til veldefinerede, ekstraordinære tilfælde, selv om den ikke fuldt ud er udgået.

Artikel 18 i den fælles holdning handler om finansielle konglomerater, der er aktive i EU med et moderselskab uden for Fællesskabet. Artikel 18, stk. 1, i den fælles holdning afviger fra artikel 14, stk. 1, i Kommissionens forslag, idet procedurerne for underretning om og indvendinger imod en koordinators beslutning om, hvorvidt et tredjelands system er i overensstemmelse, erstattes med en obligatorisk høringsprocedure, hvorefter koordinatoren skal tage hensyn til vejledningen fra Udvalget for Finansielle Konglomerater. Derudover bestemmes det i artikel 18, stk. 3, i den fælles holdning, at såfremt der ikke er overensstemmelse, skal medlemsstaterne tillade deres kompetente myndigheder at anvende alternative metoder til at sikre et passende tilsyn med sådanne koncerner. Dermed følger artikel 18, stk. 3, i den fælles holdning Parlamentets ændringsforslag 26. Kommissionen støtter den fælles holdning, som giver samme resultater som i Kommissionens oprindelige forslag.

Artikel 20 i den fælles holdning handler om de beføjelser, der tillægges Kommissionen i henhold til komitologiproceduren i artikel 21 (artikel 16 og 17 i Kommissionens forslag). Den fælles holdning følger Parlamentets ændringsforslag 28 og 29, idet der anvendes et let forandret ordvalg i forhold til Kommissionens forslag. Derimod indeholder den fælles holdning ikke en ændring af ordlyden som foreslået i Parlamentets ændringsforslag 27 af lovgivningsmæssige årsager (dels for at undgå gentagelser, dels fordi direktivet strengt taget ikke kræver gennemførelsesforanstaltninger). Desuden supplerer den fælles holdning Kommissionens forslag, idet der tilføjes yderligere kompetence med henblik på at styrke konvergensen blandt tilsynsmyndighederne vedrørende risikokoncentration og koncerninterne transaktioner. Endelig kræves det i den fælles holdning, at Kommissionen hører interesserede parter og underretter offentligheden, før der udsendes forslag til forordninger. I dette spørgsmål følger den fælles holdning Parlamentets ændringsforslag 31.

Hvad angår artikel 17 i Kommissionens forslag vedrørende komitologiproceduren (artikel 21 i den fælles holdning), foreslår Europa-Parlamentet, at der skabes yderligere afklaring i Kommissionens forslag ved, at der indføres to nye betragtninger. Parlamentets ændringsforslag 3 indeholder en ny betragtning 14a, som er inddraget i den fælles holdning. Omvendt har man ikke fulgt Parlamentets ønske om ligeledes at indføre en betragtning med direkte henvisning til Parlamentets "Lamfalussy-udtalelse" om gennemførelsen af lovgivningen om finansielle tjenester (ændringsforslag 2). Rådet mener, at en sådan betragtning vil være overflødig, idet der i direktivet om finansielle konglomerater er fastsat en "klassisk" komitologiprocedure. Endelig følger den fælles holdning ligeledes Parlamentets ændringsforslag 30, hvori det foreslås at indsætte en ny bestemmelse om, at den procedure, der henvises til, ophører efter fire år, dog således at den kan fornys (af lovgivningsmæssige årsager foretrækker Rådet at ændre artiklen om komitologiproceduren (artikel 21, stk. 4, i den fælles holdning) i stedet for at ændre artiklen om de beføjelser, der tillægges Kommissionen (artikel 20 i den fælles holdning)). Generelt mener Kommissionen, at der er taget højde for Parlamentets ønsker vedrørende dets lovgivningsmæssige rolle, idet dets ændringsforslag 3 og 30 er blevet inddraget.

Artikel 22, stk. 2, artikel 23, stk. 2, og artikel 29, stk. 4, i den fælles holdning, hvori der foretages ændringer i bestemmelserne om bankvæsen, forsikrings- og investeringsvirksomhed, vedrører ophævelsen af "multiple gearing" af kapital i en koncern. Den fælles holdning afspejler kompromiset i Rådet mellem de medlemsstater, der ønsker en mere stringent og harmoniseret fremgangsmåde på tværs af finansielle sektorer, end Kommissionen har foreslået, og de medlemsstater, der ønsker en mindre stringent fremgangsmåde. Kompromiset i Rådet afviger fra visse af de teknikker og tærskler til fraregning, som Kommissionen har foreslået, men respekterer imidlertid fuldt ud dennes målsætninger (artikel 18, stk. 3, artikel 19, stk. 3, og artikel 25, stk. 5). Sammenlignet med Kommissionens forslag gælder det generelt, at visse af de tærskler, der anvendes for forsikringsbranchen, er blevet hævet (i princippet fra 10 % til 20 %), hvilket også gælder for visse af de tærskler, der anvendes for banker og investeringsselskaber (i princippet fra 10 % til 20 % ved aktiebesiddelser i forsikringsenheder), og de forskellige beregningsmetoder, der er fastsat i bilag I i direktivet for finansielle konglomerater, vil også gælde for sektorkoncerner, for så vidt angår deres kapitalbesiddelser i en anden finansiel sektor. Desuden bestemmes det i artikel 31 i den fælles holdning, at Kommissionen i god tid skal tage initiativ til, at Fællesskabets lovgivning på dette område kommer i overensstemmelse med fremtidige internationale aftaler. Kommissionen mener, at den fælles holdning til alle disse spørgsmål rummer en velovervejet fremgangsmåde og fuldt ud når de mål, der er sat i Parlamentets ændringsforslag 34, 44, 46 og 48.

I artikel 29, stk. 10, i den fælles holdning afspejler med en mindre ændring af ordlyden Kommissionens forslag om ændring af banklovgivningen ved at give kompetente myndigheder mulighed for at deltage i kontrollen af oplysninger fra en enhed, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat (artikel 25, stk. 8, i Kommissionens forslag). Den fælles holdning følger ikke ordlyden i Parlamentets ændringsforslag 35, men Kommissionen mener, at de to tekster indholdsmæssigt er i overensstemmelse.

Artikel 32 og 33 i den fælles holdning vedrører direktivets gennemførelse og ikrafttræden. Ordlyden er identisk med den tilsvarende, nuværende ordlyd i sektorreglerne. Disse artikler imødekommer sammen med den nye artikel 4 om bestemmelse af et finansielt konglomerat hensigten med Parlamentets ændringsforslag 36.

Endelig følger bilag II i den fælles holdning vedrørende risikokoncentration og koncerninterne transaktioner Parlamentets ændringsforslag 36, hvori det bestemmes, at koordinatoren skal definere de rette tærskler efter høring af det finansielle konglomerat.

3.3 Nye bestemmelser indført af Rådet

I den nye artikel 4 i den fælles holdning fastsættes en bestemt procedure til brug ved bestemmelse af et finansielt konglomerat og ved meddelelse af denne bestemmelse. Denne procedure vil gøre direktivets gennemførelsesproces mere gennemsigtig, både for de finansielle konglomerater og kompetente myndigheder, der er involveret.

I den nye artikel 13 i den fælles holdning fastsættes krav om kompetence og pålidelighed til ledelsen af blandede finansielle holdingselskaber. Dermed skaber den fælles holdning klarhed om lignende bestemmelser i Kommissionens forslag (f.eks. artikel 18, stk. 1, i Kommissionens forslag).

Den nye artikel 30 i den fælles holdning omhandler porteføljeforvaltningsselskaber. Denne tekst afspejler et kompromis mellem de medlemsstater i Rådet, der ønsker disse institutter inddraget i tilsyn på koncernplan med finansielle koncerner (uanset om der er tale om sektorkoncerner eller finansielle konglomerater). Baggrunden er, at porteføljeforvaltningsselskaber skal betragtes som enheder, der hører til i finanssektoren. Dette spørgsmål er vigtigt, da porteføljeforvaltningsselskaber efter vedtagelsen af direktivet om ændring af UCITS-direktivet 85/611/EØF vil konkurrere direkte med investeringsselskaber, som allerede er underlagt tilsyn på koncernplan (især hvad angår individuel porteføljeforvaltning). Ifølge den fælles holdning skal medlemsstaterne beslutte, ifølge hvilke sektorregler disse porteføljeforvaltningsselskaber skal inddrages i tilsynet på koncernplan, og Kommissionen skal aflægge beretning om medlemsstaternes praksis og om nødvendigt foreslå yderligere harmonisering af EU's lovgivning.

I artikel 31 i den fælles holdning bestemmes det, at Kommissionen tre år efter direktivets gennemførelse skal aflægge beretning om en række spørgsmål og eventuelt om behovet for yderligere harmonisering.

Øvrige nye bestemmelser i den fælles holdning, som er af mere teknisk karakter, omhandler blandt andet bestemmelsen af den enhed, der er ansvarlig for at indberette risikokoncentration og koncerninterne transaktioner (artikel 7 og 8), indførelse af en specifik tærskel til bestemmelse af væsentlige koncerninterne transaktioner (artikel 8), yderligere afklaring af områder, der kan omfattes af koordineringsaftalen (artikel 11), og yderligere afklaring af, hvilke myndigheder der kan tage foranstaltninger til håndhævelse (samlet i en ny artikel 16).

4- KONKLUSION

Kommissionen mener, at den fælles holdning, som er vedtaget af Rådet den 12. september 2002, følger målsætningerne og ånden i Kommissionens forslag af 24. april 2001. Kommissionen mener tillige, at den fælles holdning imødekommer Europa-Parlamentets væsentligste betænkeligheder og følger hovedelementerne i Parlamentets ændringsforslag. Kommissionen mener, at man opnår en udmærket balance med den fælles holdning. Kommissionen håber, at direktivet kan vedtages inden årets udgang i overensstemmelse med fristen i handlingsplanen for finansielle tjenester, hvorved der afhjælpes en væsentlig mangel i EU's finanslovgivning.

Kommissionen anbefaler derfor denne fælles holdning til Europa-Parlamentet.