DA Den Europæiske Unions Tidende C 303/18

Høringskonsulentens endelige rapport i sag COMP/38.281/B.2 — Råtobak — Italien

(efter artikel 15 og 16 i Kommissionens afgørelse 2001/462/EF, EKSF af 23. maj 2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager — EFT L 162 af 19.6.2001, s. 21)

(2006/C 303/14)

Udkastet til beslutning i ovennævnte sag giver anledning til følgende bemærkninger:

Den foreliggende sag er af speciel karakter, fordi den blev indledt ved, at Generaldirektoratet for Landbrug forelagde Generaldirektoratet for Konkurrence en kopi af en brancheaftale, der var blevet indgået mellem Associazione Professionale Transformatori Tabacchi Italiani (APTI) og Unione Italiana Tabacco (UNITAB) i 2001, og på grundlag af oplysninger fra Revisionsretten. Kommissionen modtog derefter oplysninger fra Deltafina S.p.A og derpå fra Dimon Italia (i dag Mindo) og Transcatab i henhold til samarbejdsmeddelelsen af 2002.

Den 18. og 19. april 2002 gennemførte Kommissionen kontrolundersøgelser hos Dimon, Transcatab, Trestina Azienda Tabacchi og Romana Tabacchi.

Skriftlig procedure og aktindsigt

Den 26. februar 2004 blev der sendt en klagepunktsmeddelelse til brancheforeningerne APTI og UNITAB, og til Deltafina, Dimon, Transcatab, Trestina, Romana og Boselli S.A.L.T.O S.r.l, der forarbejder råtobak, og endvidere til de italienske forarbejdningsvirksomheders moderselskaber, Dimon Inc., Standard Commercial Corp. og Universal Corp.

I klagepunktsmeddelelsen blev det fastslået, at de italienske forarbejdningsvirksomheder og deres brancheforening APTI, samt UNITAB havde begået vedvarende overtrædelser af EF-traktatens artikel 81, stk. 1.

De enkelte adressater fik adgang til sagsakterne via en CD-ROM, der blev fremsendt sammen med klagepunktsmeddelelsen. Dette var for de pågældende virksomheder og brancheforeninger en udmøntning af princippet om processuel ligestilling af parterne, som fastlagt af Førsteinstansretten i sodasagerne (T-31/91& T-32/91).

I klagepunktsmeddelelsen var der fastsat en svarfrist på to en halv måned, som jeg på en af parternes anmodning forlængede med to uger for alle de involverede virksomheder og foreninger.

Alle klagepunktsmeddelelsens adressater svarede inden for den fastsatte frist.

Mundtlig procedure

I overensstemmelse med artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2842/98 ønskede nogle af parterne, at der blev afholdt en formel høring, og denne fandt sted den 22. juni 2004. Alle adressater undtagen tre (Dimon Incorporated, Standard Commercial Corporation og Boselli S.A.L.T.O.) deltog i høringen.

På dette tidspunkt bragte Dimon et nyt emne op, idet den fremførte, at den første ansøger om favorabel behandling, Deltafina, havde afsløret over for sine konkurrenter, at den havde indgivet en sådan ansøgning. Ifølge Dimon rejste dette spørgsmålet om, hvorvidt Deltafina, der havde fået betinget bødefritagelse, stadig opfyldte kravene i punkt 11 i samarbejdsmeddelelsen af 2002, og om Dimon måske ville være berettiget til bødefritagelse i stedet for Deltafina.

Efter høringen undersøgte Kommissionen dette spørgsmål indgående. Disse forhold og deres retlige virkninger blev behandlet i en supplerende klagepunktsmeddelelse til samtlige adressater den 22. december 2004 (»supplerende klagepunktsmeddelelse«), hvor det blev fremført, at Deltafina ikke havde opfyldt sine forpligtelser og at dens foreløbige bødefritagelse derfor skulle tilbagekaldes.

Seks af adressaterne svarede på den supplerende klagepunktsmeddelelse og fire af disse anmodede om en mundtlig høring i henhold til artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004. Denne høring fandt sted den 1. marts 2005 med deltagelse af Deltafina, Universal Corporation, Mindo og Transcatab.

I henhold til artikel 10, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004 foreslog Deltafina Kommissionen, at den indhentede udtalelser fra personer, der kunne bekræfte de forhold, der var anført i dens indlæg, hvilket jeg tilsluttede mig.

Jeg accepterede ikke en udsættelse af høringen, som Deltafina og Universal Corp. havde foreslået med den begrundelse, at perioden på to uger mellem deres svar på den supplerende klagepunktsmeddelelse og høringen var for kort til, at de kunne udarbejde deres mundtlige forsvar, og at dette var en overtrædelse af deres kontradiktionsret. Begrundelsen for mit standpunkt var, at den supplerende klagepunktsmeddelelse kun indeholdt få nye faktiske og retlige forhold, selv om virkningerne heraf kunne blive vidtrækkende for de berørte virksomheder. Virksomhederne havde således rigelig tid til at forberede deres forsvar i detaljer fra det tidspunkt, hvor de modtog anden klagepunktsmeddelelse. Universal og Deltafina blev dog opfordret til eventuelt at fremsætte flere bemærkninger efter høringen, hvilket de gjorde.

Udkast til endelig beslutning

Jeg skal især nævne to spørgsmål med hensyn til en retfærdig rettergang.

Med hensyn til Deltafinas påstand om, at Kommissionen ikke kunne tilbagekalde den betingede bødefritagelse, fordi den havde skabt en berettiget forventning ved behandlingen af sagen, er det anført i udkastet til beslutning, at den berettigede forventning ophører, når parterne ikke længere opfylder deres forpligtelser. Jeg mener, at dette er en rimelig udmøntning af det generelle effektivitetsprincip, der anvendes i samarbejdsmeddelelsen. Den politik, der beskrives i meddelelsen, kunne ikke være effektiv, hvis ansøgerne om favorabel behandling selv kunne bringe den undersøgelse i fare, som de medvirkede til at indlede i denne sag. Gennemførelsen af samarbejdspolitikken på dette trin i proceduren afhænger nemlig i høj grad af, at ansøgningen hemmeligholdes.

Det er en grundlæggende betingelse, at forventningen skal bero på en korrekt anvendelse af lovgivningen, og denne betingelse er ikke opfyldt i denne sag, da Deltafina ikke overholdt sine forpligtelser. Den omstændighed, at Deltafina ikke underrettede Kommissionen om, at den havde meddelt de øvrige medlemmer af APTI's bestyrelse, at den havde indgivet en ansøgning om favorabel behandling på et tidligt tidspunkt i proceduren, er også et stærkt fingerpeg om, at den udmærket var klar over sine forpligtelser.

Jeg mener derfor ikke, at en tilbagetrækning af Deltafinas foreløbige bødefritagelse strider mod en retfærdig rettergang.

Med hensyn til retten til kontradiktion, og især spørgsmålet om, hvorvidt udkastet til beslutning kun indeholder de klagepunkter, som parterne har haft lejlighed til at udtale sig om (artikel 15 i høringskonsulentens mandat), skal det bemærkes, at en række klagepunkter, der var nævnt i klagepunktsmeddelelsen, ikke er medtaget i udkastet til beslutning, fordi der er taget hensyn til det materiale, som virksomhederne og deres brancheforeninger har indgivet.

Som følge heraf foreslås det i udkastet til beslutning:

— at proceduren over for Boselli og Trestina indstilles

— at overtrædelsernes varighed reduceres, da der ikke foreligger afgørende beviser for 1993 og 1994

— at APTI's ansvar for de beslutninger, der blev truffet under forhandlingerne om brancheaftaler med UNITAB, begrænses, da der ikke var noget belæg for, at APTI havde tilsluttet sig forarbejdningsvirksomhedernes overordnede plan, og at APTI's adfærd i lighed med UNITAB's betragtes som en (samlet og vedvarende) overtrædelse, der består i vedtagelser inden for en virksomhedssammenslutning i strid med artikel 81, stk. 1

— at der ved fastlæggelsen af bøderne tages hensyn til det materiale, som både APTI og UNITAB har fremlagt, og som bekræfter, at de havde handlet inden for rammerne af den italienske lov 88/88 af 16. marts 1988, der regulerer brancheaftaler, dyrkningskontrakter og salg af landbrugsprodukter og bl.a. indeholder bestemmelser om, at brancheaftaler skal fastlægge den mindstepris, der skal gælde i de individuelle kontrakter.

Jeg har heller ikke bemærket nogen nye klagepunkter i udkastet til beslutning.

Jeg konkluderer derfor, at parternes ret til kontradiktion i denne sag er blevet overholdt.