17. Ellevte internationale konference om aids i Lusaka
B5-0121, 0122, 0126, 0137 og 0139/1999
Beslutning om den internationale konference om aids i Lusaka (Zambia)
Europa-Parlamentet,
Hdash der henviser til sine tidligere beslutninger om hiv/aids,
A. der henviser til den 11. internationale konference om aids og seksuelt overførte sygdomme i Afrika
den 12.-16. september 1999 i Lusaka og til, at FN’s organisationer på baggrund heraf har allieret sigmed flere afrikanske landes regeringer, donorlande samt panafrikanske og andre internationale organi-sationer med henblik på at oprette et internationalt partnerskab til bekæmpelse af aids i Afrika,
B. der henviser til, at udbredelsen af hiv/aids har antaget pandemiske proportioner i Afrika syd for
Sahara, og at infektionsfrekvensen, især blandt børn og unge, fortsat stiger i foruroligende grad,
C. der henviser til, at aids er blevet den hyppigste dødsårsag i Afrika syd for Sahara og har skabt en
menneskelig krise, idet sygdommen har bevirket, at familier er blevet splittet op og nu lever i storfattigdom, at millioner af børn er blevet forældreløse, og at strukturen i de små samfund er slået istykker,
D. der henviser til, at hiv/aids rammer den mest aktive del af befolkningen og dermed udgør en trussel
for en bæredygtig udvikling i Afrika på lang sigt,
E. der henviser til, at udgifterne som følge af hiv/aids i nogle lande snart vil lægge beslag på over halv-
delen af sundhedsbudgettet, og at de menneskelige omkostninger slet ikke kan gøres op; der henvisertil, at udgifterne til sundhed og uddannelse af en række årsager er blevet skåret drastisk ned, hvilkethar vidtrækkende konsekvenser,
F. der henviser til, at situationen kun kan blive værre, hvis ikke det internationale samfund investerer
betydeligt mere i forebyggende foranstaltninger samt i programmer, der tager sigte på at afhjælpe de
samfundsmæssige og økonomiske konsekvenser af aids-pandemien,
G. der henviser til, at den fortsatte, hurtige udbredelse af hiv/aids er en direkte trussel mod alle bestræ-
belser på udviklingsområdet,
H. der henviser til, at afrikanerne ikke har råd til de antivirale lægemidler, der findes i den industrialise-
rede verden,
I. der henviser til, at de fleste afrikanske regeringer hidtil har undervurderet omfanget af aids, og at ingen
afrikanske statsoverhoveder deltog i Lusaka-konferencen; der henviser til, at kulturelle og religiøsetraditioner undertiden hindrer en effektiv gennemførelse af aids-bekæmpende foranstaltninger,
J. der henviser til, at der må udarbejdes en ny og innovativ aids-politik, hvor de disponible midler udnyt-
tes bedre, og hvor det civile samfund inddrages fuldt ud i en konstruktiv dialog baseret på de lokalesamfund og kommunale og private organisationer,
1. mener, at der er et presserende behov for en global aids-strategi i Afrika syd for Sahara, en strategi,
hvor der fokuseres på forebyggelse og tages fat på de mange sociale og økonomiske problemer, som aidshar skabt;
2. påskønner og støtter fuldt ud oprettelsen af et internationalt partnerskab til bekæmpelse af hiv/aids-
pandemien i Afrika, som skal sikre en mere konsekvent og bedre koordinering mellem parterne i interna-
tionale fora og en fælles udnyttelse af den forhåndenværende ekspertise samt politiske og finansielle for-pligtelser;
3. understreger imidlertid, at dette partnerskab kun vil kunne lykkes, hvis der udvises beslutsomhed,
engagement og styrke fra afrikansk side, og hvis det civile samfund fuldt og helt bakker op om denneopgave;C 107/76 DA 13.4.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Onsdag, den 6. oktober 1999
4. opfordrer indtrængende det internationale samfund og EU til i alvorlig grad at øge indsatsen og
ressourcerne for at imødegå de voksende udfordringer og den menneskelige krise, der følger af aids-pan-demien;
5. understreger, at der er behov for en holdningsændring både hos donorer og lokale regeringer, således
at problemet ikke længere negligeres og bekæmpelsen af aids prioriteres i udviklingspolitikken;
6. opfordrer i den forbindelse de afrikanske landes regeringer til at øge deres indsats, således at alle
afrikanske lande inden for de næste 5-10 år har iværksat omfattende nationale og regionale aids-program-mer;
7. understreger, at aids-pandemien ikke blot er et sundhedsproblem, men en vigtig faktor, som øger
fattigdommen, samt et stort udviklingsspørgsmål, der berører praktisk taget alle samfundslag og i alvorliggrad truer hele generationers og nationers økonomiske udvikling og samfundsudvikling, i særdeleshed iAfrika;
8. kræver, at det internationale partnerskab først og fremmest gør en indsats for at iværksætte stringente
og målrettede forebyggende foranstaltninger med henblik på at stabilisere epidemien og forhindre yderli-gere udbredelse af smitten og bistår de ikke-statslige organisationer i deres forsøg på at tage sig af familiermed kun én forsørger samt forældreløse børn;
9. opfordrer de forskellige internationale donorer, der aktivt deltager i bekæmpelsen af aids, som f.eks.
Verdensbanken, UNDP, WHO og EU, til at koordinere deres politikker og fastlægge en ensartet strategi
med henblik på at begrænse ressourcespild og sikre, at strukturelle tilpasningsprogrammer tager højde forpandemien;
10. mener i betragtning af de begrænsede ressourcer, der er til rådighed, at de må fordeles i fuld over-
ensstemmelse med nationale og regionale udviklingsplaner og omfatte samarbejde med lokale samfund ogregionalt samarbejde, og at de ikke-statslige organisationers rolle bør understreges, således at det sikres, atmidlerne anvendes effektivt;
11. anbefaler, at enhver konsekvent strategi bør omfatte nøgleelementer som informationskampagner,
der tager sigte på højrisikogrupper, uddannelse, adgang til pleje for smittede, sikre blodtransfusioner samtforebyggelse og behandling af andre seksuelt overførte sygdomme;
12. mener, at bekæmpelsen af aids gennem en forbedring af den primære sundhedssektor bør indgå i
den generelle bekæmpelse af andre helbredelige sygdomme, som endnu findes i Afrika;
13. understreger EU’s hiv/aids-programs betydning for udviklingslandene og nødvendigheden af, at EU
også fremover afsætter tilstrækkelige menneskelige og økonomiske ressourcer til hiv/aids, men understregersamtidig, at foranstaltninger inden for reproduktiv sundhed bør have særlig prioritet;
14. opfordrer alle internationale donorer til at sætte denne epidemi øverst på dagsordenen for deres
indsats på udviklingsområdet og lade forebyggelse af aids indgå i alle aspekter af deres arbejde i Afrika;
15. opfordrer de religiøse myndigheder til at samarbejde helt og fuldt i gennemførelsen af forebyggel-
sesprogrammer og deltage konstruktivt i aids-forebyggelsesaktioner;
16. understreger behovet for vedvarende forskning, især udvikling af vacciner, ud over de mere aktive
bestræbelser i kampen mod aids;
17. opfordrer WTO og WHO til at undersøge, hvordan man kan stille billigere aids-bekæmpende læge-
midler til rådighed i udviklingslandene;
18. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, FN’s generalsekretær,
Lomé-konventionens signatarstater, WTO, WHO, UNDP og Verdensbanken.13.4.2000 DA C 107/77 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Onsdag, den 6. oktober 1999