Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om anvendelse af EF-traktatens artikel 92 og 93 på visse former for horisontal statsstøtte« (98/C 129/16)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 7. oktober 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Jan Jacob van Dijk til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. februar 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 352. plenarforsamling af 25. og 26. februar 1998, mødet den 25. februar 1998, med 70 stemmer for og 4 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Ifølge EF-traktaten er statsstøtte generelt uforenelig med det fælles marked. Herom handler EF-traktatens artikel 92 og 93. I artikel 94 er klart fastsat, hvordan der kan træffes beslutning om de foranstaltninger, som skal træffes.

1.2. Ifølge traktaten er følgende støtteforanstaltninger forenelige med det fælles marked:

a) støtte af social karakter til enkelte forbrugere, forudsat at den ydes uden forskelsbehandling med hensyn til varernes oprindelse;

b) støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder;

c) støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder.

1.3. Endvidere kan også følgende former for statsstøtte betragtes som forenelige med fællesmarkedet:

a) støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse;

b) støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi;

c) støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse;

d) støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven;

e) andre former for støtte, hvorom Rådet træffer beslutning.

1.4. I artikel 93 præciseres det, hvordan Kommissionen skal kontrollere overholdelsen af artikel 92.

1.5. Kommissionen offentliggør oversigter over den støtte, som er blevet ydet af medlemsstaterne. I de tidligere oversigter konstaterede Kommissionen, at statsstøtten var for nedadgående. Dette er imidlertid ikke tilfældet i den femte oversigt. Som ØSU allerede påpeger i sin udtalelse om den 26. konkurrenceberetning, skal det imidlertid i den forbindelse bemærkes, at det høje niveau for statsstøtte til industrien skyldes den supplerende støtte, som ydes til industrien i det tidligere Østtyskland. Støtten til industrien har stabiliseret sig omkring 43 mia. ecu, svarende til 1 400 ecu pr. beskæftiget i denne sektor. Endvidere konkluderer Kommissionen, at der ydes mere støtte til regioner i EU's rigeste medlemsstater end til samhørighedslandene. Dette finder Kommissionen yderst foruroligende ().

1.6. Kommissionen forventer, at kontrollen med statsstøtte må intensiveres i de kommende år. ØMU'en, udvidelsen af EU og den voksende arbejdsløshed gør det mere nødvendigt med skærpet kontrol. For at sikre sig tilstrækkeligt med tid og handlemuligheder agter Kommissionen at gøre kontrollen mere målrettet.

1.7. Der er allerede fastsat evalueringskriterier for specifikke former for statsstøtte, herunder horisontal støtte, regionalstøtte, eksportkreditforsikring og eksportkredit.

1.7.1. Kommissionen har allerede fastlagt EU-retningslinjer for horisontal støtte, fx når det gælder forskning og udvikling, små og mellemstore virksomheder, miljøbeskyttelse og energibesparelser. Medlemsstaterne kan iværksætte foranstaltninger på grundlag af disse retningslinjer. I perioden fra 1992 til 1994 ydede medlemsstaterne tilsammen i gennemsnit 12,5 mia. ecu i horisontal støtte, svarende til ca. 30 % af den samlede statsstøtte ().

1.7.2. Kommissionen skønner, at omfanget af denne støtte er relativt begrænset. Den ønsker at forenkle kontrolproceduren, således at der frigøres flere ressourcer til vurderingen af »tungere« og mere forvridende sager. Kommissionen foreslår derfor, at der indrømmes gruppefritagelser for bestemte kategorier af støtte. Disse behøver således ikke længere at blive forhåndsanmeldt til Kommissionen.

1.7.3. Der er imidlertid to begrænsninger heri:

a) støtten må ikke overstige et bestemt beløb, ellers skal den som hidtil anmeldes til Kommissionen;

b) Kommissionen udøver fortsat kontrol, også med anvendelsen af gruppefritagelserne.

1.7.4. I forordningsforslaget anføres kun parametrene. Fastsættelsen af konkrete beløb og målsætninger skal ske i særskilte beslutninger.

2. Resumé af Kommissionens forslag

2.1. Kommissionen agter snarest at koncentrere sin indsats, således at der kan foretages en strengere undersøgelse af de større sager vedrørende offentlig støtte, der indebærer alvorlig fare for konkurrenceforvridning, idet de nuværende regler forenkles og gøres klarere.

2.2. Dette skulle give sig udslag i en fornyelse inden for kontrollen med statsstøtte, idet der for første gang siden Rom-traktatens ikrafttræden i 1958 skal indrømmes gruppefritagelse for en hel række horisontale støtteforanstaltninger: støtte til SMV, til F& U, til miljøbeskyttelse, til uddannelse, til beskæftigelse, samt eksportkreditter. Kommissionen mener dybest set, at eftersom disse støtteforanstaltninger almindeligvis opfylder de kriterier, der er fastsat på europæisk plan, skal medlemslandene principielt ikke længere formelt anmelde dem til Kommissionen.

2.3. Det første initiativ til indførelse af gruppefritagelser blev taget i november 1996, hvor Kommissionen forelagde sin meddelelse om anvendelse af EF-traktatens artikel 94 for Rådet (industri). Rådet opfordrede Kommissionen til at fremsætte forslag. Artikel 94 siger: »Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag fra Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet, kan udstede de fornødne forordninger med henblik på anvendelsen af artikel 92 og 93, og især fastlægge betingelser for anvendelsen af artikel 93, stk. 3, og de former for støtte, som skal være undtaget for denne fremgangsmåde.«

2.4. Indførelse af gruppefritagelser vil give klare lovtekster med direkte virkning. Dette vil øge gennemsigtigheden og gøre statsstøttekontrollen mere forudsigelig. Dermed vil muligheden for yderligere statsstøttekontrol udført på nationalt plan af de nationale myndigheder, domstole eller statsrevisorer blive forbedret. Desuden skal borgerne fortsat kunne klage til de nationale domstole, når de har mistanke om, at støtte udbetalt uden anmeldelse ikke opfylder betingelserne for fritagelse i gruppefritagelsesforordningerne.

2.5. Forslaget til forordning indeholder bestemmelser om oprettelse af et rådgivende udvalg, der skal høres inden offentliggørelse af et udkast til Kommissionens forordning, og inden en sådan forordning vedtages; det indeholder desuden bestemmelser om høring af berørte parter. Kommissionen underretter Det Rådgivende Udvalg om disse parters holdning i forbindelse med høringen af udvalget inden vedtagelse af en kommissionsforordning.

3. ØSU's synspunkter

3.1. ØSU tilslutter sig Kommissionens forslag, fordi der på denne måde tages højde for subsidiaritetsprincippet. Desuden indebærer disse forslag en forenkling af proceduren. Det er ØSU's opfattelse, at gennemførelse af forslagene ville resultere i en mere effektiv og gennemsigtig kontrol med statsstøtte, end hvis der i hvert enkelt tilfælde skulle indgives forhåndsanmeldelse. De ressourcer, som derved spares, kan med større udbytte anvendes til kontrollen med andre former for statsstøtte.

3.1.1. ØSU mener, at gennemsigtighed og kontrol er afgørende forudsætninger for en mere effektiv kontrol med statsstøtte. Kriterier og tærskler for gruppefritagelsesforordninger bør defineres så klart som muligt for at begrænse risikoen for misbrug. Endvidere skønner ØSU kontrolmekanismerne i henhold til artikel 4 tilstrækkelige, forudsat at Kommissionen sikrer en passende videreformidling af oplysninger til berørte tredjeparter.

3.2. ØSU bemærker desuden, at der her udelukkende er tale om et procedureforslag. Kommissionen foreslår blot, at man benytter en anden fremgangsmåde, uden at foranstaltningernes indhold dermed ændres.

3.3. ØSU mener, at det som repræsentant for de socio-økonomiske kredse i EU også bør høres om evalueringsrapporten.

3.4. Det er ØSU magtpåliggende:

- at der indsættes tilstrækkeligt med ressourcer til at sikre, at forordningen kan håndhæves effektivt og retfærdigt i alle medlemsstater;

- at der tre år efter indførelsen af det nye system gennemføres en foreløbig evaluering;

- at oplysninger, som tilvejebringes via medlemsstaternes indberetningssystemer, videreformidles på effektiv vis.

3.5. ØSU bemærker, at vurderingen af forslagene afhænger af, hvordan følgende to spørgsmål besvares:

- har de nye fritagelses- og de minimis-ordninger fungeret effektivt, fyldestgørende og retfærdigt?

- har de nye ordninger sat Kommissionen i stand til at fokusere sin ekspertise og sine beføjelser på statsstøtteområdet mere effektivt på de centrale sager, hvor statsstøtte resulterer i markante konkurrenceforvridninger på det indre marked?

3.5.1. Hvis disse spørgsmål må besvares benægtende, tvivler ØSU på, om disse foranstaltninger bør sættes i værk.

Bruxelles, den 25. februar 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Beretning fra Kommissionen: Femte oversigt over statsstøtte i Den Europæiske Union til fremstillingsindustrien og en række andre sektorer (KOM(97) 170 endelig udg.), s. 44.

() Egen beregning på grundlag af de statistiske bilag til Beretning fra Kommissionen: Femte oversigt over statsstøtte i Den Europæiske Union til fremstillingsindustrien og en række andre sektorer, s. 64-80.