Udtalelse nr. 3/2001

om forslag til Rådets forordning om særlige foranstaltninger for tjenestemænds endelige udtræden af tjenesten i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber som følge af reformen af Kommissionen

(2001/C 162/02)

REVISIONSRETTEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 283,

under henvisning til Kommissionens forslag af 31. januar 2001(1),

under henvisning til Rådets anmodning til Revisionsretten modtaget den 19. februar 2001 om at afgive udtalelse om dette forslag, og

ud fra følgende betragtning: Forslaget skal gøre det muligt at indføre en fratrædelsesordning for 600 tjenestemænd i Kommissionen, heraf 300 i 2001 og 300 i 2002, således at Kommissionen kan foretage en omfordeling af de menneskelige ressourcer mellem tjenestegrenene -

VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE:

1. I begrundelsen har Kommissionen anført, at fratrædelsesordningen for 600 tjenestemænd skulle gøre det muligt at ansætte 258 nye tjenestemænd, og at der er tale om en budgetneutral foranstaltning, fordi de besparelser, der opnås, vil kunne opveje omkostningerne ved de 258 nyansættelser.

Beregning af budgetneutraliteten

2. De årlige budgetbesparelser og udgifter, der er opstillet i bilag 2 til forslaget, giver for både de "fratrædendes" og de "tiltrædendes" vedkommende en oversigt over de største lønrelaterede udgifter og indtægter, der hvert år opføres på budgettet.

3. Den umiddelbare indvirkning på budgettet fremstår således som principielt rimelig.

4. Beregningen kunne godt have været mere nuanceret. Analysen er statisk, idet der ikke tages hensyn til lønudviklingen, hverken som den ville have været for de tjenestemænd, der fratræder før tiden, eller for de nye tjenestemænd, der ansættes i stedet for dem. Tages der hensyn hertil, vil det alt i alt give yderligere besparelser. Tilsvarende vil pensionerne til de tjenestemænd, der vælger at fratræde før tiden, blive baseret på et lavere løngennemsnit, end hvis de var fortsat i tjenesten indtil den normale pensionsalder; også dette vil give besparelser på længere sigt (artikel 4, stk. 7, kunne med fordel formuleres klarere, så det sikres, at den får den effekt, Kommissionen tilsigter). Forslaget indebærer, at antallet af ansatte reduceres, og at 600 mindre produktive tjenestemænd direkte eller indirekte erstattes af 258 nye tjenestemænd, hvis kvalifikationer er bedre tilpasset til de nye behov; det forudsættes, at denne personalereduktion er permanent, men i beregningen tages der ikke hensyn til de langsigtede besparelser, men kun til besparelserne i overgangsperioden. Endelig bemærker Retten, at der ikke er taget hensyn til de faktiske udgifter til de nyrekrutterede tjenestemænds optjente pensionsrettigheder; som Retten påpegede i årsberetningen for 1999 (punkt 6.7-6.8), andrager de samlede udgifter til finansiering af sådanne pensionsrettigheder lidt over en tredjedel af de pensionsgivende lønninger, mens det i dag kun er de ansattes bidrag på 8,25 %, som opkræves. Det betyder, at de samlede udgifter (men ikke de øjeblikkelige kontante udgifter) til de nyrekrutterede tjenestemænd på længere sigt vil blive ca. 25 % højere end i Kommissionens beregning. Samlet skulle nettoeffekten på lang sigt blive en betydelig reduktion af Kommissionens personaleudgifter, navnlig fordi der vil være færre ansatte, end det ellers ville have været tilfældet.

De øvrige institutioner

5. På grund af den aldersmæssige fordeling af de ansatte og nogle ansattes vanskeligheder ved at tilpasse sig til udviklingen i den nye teknologi står flere af de andre institutioner og organer i samme situation som Kommissionen og har de samme behov. Kun Det Økonomiske og Sociale Udvalg, hvor den aldersmæssige fordeling af de ansatte helt naturligt vil sørge for, at en stor del af personalet bliver udskiftet i de kommende år, og Regionsudvalget, der er i færd med at udvide, berøres ikke af denne problematik. De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans anfører som præmis til dom af 30. september 1998 i sag T-164/97, Busacca m.fl. mod Revisionsretten, at en forordning, hvorved retten til at anvende "udtrædelsesforanstaltninger" begrænses til en enkelt institution, fører til, at fuldstændigt sammenlignelige situationer vilkårligt behandles forskelligt eller behandles på en måde, der er åbenbart uhensigtsmæssig i forhold til det tilsigtede mål, og som sådan er i strid med ligebehandlingsprincippet, som er et af de grundlæggende principper i fællesskabsretten. Domstolen har i dom af 5. oktober 2000 i sag C-432/98 P, i sag C-433/98 P og i sag C-434/98 P ikke rejst tvivl om denne præmis, som dermed har bevaret sin "retskraft". Kommissionens forslag indebærer en afvigelse fra de normale bestemmelser om, at vedtægten gælder for alle institutionerne, og derfor burde Kommissionen have spurgt de øvrige institutioner, om de er i en tilsvarende situation, før den fremsatte dette forslag til forordning.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den5. april 2001.

På Revisionsrettens vegne

Jan O. Karlsson

Formand

(1) KOM(2001) 50 endelig af 31.januar 2001.