KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93) 95 endelig udg. 
Bruxelles, den 16. marts 1993 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
DEN EUROPÆISKE FISKERIFORSKNING 
NUVÆRENDE SITUATION OG FREHTIDSUDSIGTER 
- A-
Begrundelse 
Udviklingen af den fælles fiskeripolitik er direkte afhængig af en effektiv 
fiskeriforskning. En tilfredsstillende udvikling af denne forskning i Europa 
er ikke mulig uden en indsats fra EF's side, da problemerne i forbindelse 
med fiskeriet er af en sådan art, at rent nationale tiltag er ineffektive. 
Man behøver blot at tænke på fiskenes vandringer mellem de eksklusive 
økonomiske zoner. 
Der eksisterer allerede støtte- og koordineringsinstrumenter på europæisk 
plan. De har dog ikke været nok til at sikre en tilstrækkelig dynamik. På 
forskellige møder mellem de ansvarlige for medlemsstaternes forsknings-
strukturer er der blevet gjort opmærksom på lakunerne i de eksisterende 
bestemmelser. 
Der er derfor udarbejdet en oversigt på grundlag af en analyse af 
fiskeriforskningens rolle, hvori der redegøres for forskningsinstrumenternes 
styrker og svagheder i de forskellige medlemsstater samt for samarbejds- og 
støttemekanismer på internationalt plan og især EF-plan. På basis af denne 
oversigt foreslås der ændringer, således at der kan skabes større klarhed om 
bl.a. medlemsstaternes og Kommissionens ansvarsfordeling, og således at EF's 
indsats kan koncentreres om de ordninger og mekanismer, hvor den vil være 
mest effektiv. 
- /Id 
DEN EUROPÆISKE FISKERIFORSKNING 
NUVÆRENDE SITUATION OG FREMTIDSUDSIGTER 
0. Indledning 
Fiskeriforvaltningen nødvendiggør beslutninger, som kun kan træffes på 
grundlag af videnskabelige analyser. Kravene til fiskeriforskningen er 
således meget store, de udvikler sig sammen med den fælles fiskeripolitik og 
forstærkes, efterhånden som beslutningerne bliver hastende. Stillet over for 
disse krav er svarkapaciteten utilstrækkelig og undertiden dårligt afpasset. 
Der er sket fremskridt, hvilket Kommissionen i høj grad har bidraget til 
inden for rammerne af sine beføjelser og med de virkemidler, der står til 
dens rådighed. Men udviklingen er inden for visse discipliner og i visse 
regionerer ikke sket så hurtigt, som det kunne være ønskeligt. På visse 
punkter er der endog sket en tilbagegang. De instrumenter, som Kommissionen 
råder over for øjeblikket, kan hverken bremse tilbagegangen eller give de 
nødvendige impulser til fremskridtet. En bevidstgørelse på EF-plan er 
påkrævet med henblik på at opnå faste forpligtelser fra medlemsstaternes 
side og på at tilpasse Kommissionens midler og fremgangsmåder. 
Denne rapport skal danne grundlag for de nødvendige overvejelser. Der 
redegøres først for fiskeriforskningens funktion og indhold. Derefter gives 
der en oversigt over de eksisterende midler og de største vanskeligheder. 
Dokumentet omfatter også en række forslag. 
Overvejelserne omfatter ikke på nuværende tidspunkt problemerne i 
forbindelse med akvakultur. Dette emne vil senere blive genstand for en 
analyse i forbindelse med det fjerde rammeprogram. 
1. Fiskeriforskningens art og funktioner 
1.1. Overvågning af ressourcesituationen 
Selv om der i forbindelse med forvaltningen af fiskeriet i stadig højere 
grad tages hensyn til flerartsaspektet, sker analysen af bestandssituationen 
hovedsagelig på et enkeltartsgrundlag. Evalueringen af fiskeressourcerne 
bygger således på populationsdynamikteknikker. Evalueringen er vanskelig, 
fordi det er fysisk umuligt at foretage en direkte optælling af individer, i 
modsætning til hvad der kan lade sig gøre f.eks. i forbindelse med 
forvaltningen af skove. Fiskeressourcerne er i det væsentlige skjulte 
ressourcer. Ikke blot erhvervsfartøjernes men også forskningsfartøjernes 
udbytte afspejler kun tilsyneladende eller relative forekomster. Da hver 
informationskilde desuden har sine specifikke begrænsninger, må man 
sammenholde oplysningerne fra de kommercielle fangster med dem fra 
forskningsfartøjerne. 
- 2 -
De krævede oplysningers art: Under hensyn til den særlige karakter af de 
evalueringsinstrumenter, som er udviklet af fiskeriforskningen, bør der 
gives prioritet til data om fiskerflåderne (kapacitet, effektivtet, 
aktiviteter), de kommercielle fangster og disses sammensætning 
(landingsstatistikker). Men disse data bør suppleres med oplysninger om de 
kommercielle fartøjers og forskningsfartøjernes udbytte og om andre 
elementer i tilknytning til fiskeriakviteterne. 
Hvis disse undersøgelser skal give et godt resultat, bør de desuden opfylde 
to kriterier: de skal være globale og have en vis varighed. 
Globalitet 
Fangsterne taget af samtlige flåder, der udnytter en bestand, skal 
evalueres, og der må foretages et skøn over deres demografiske sammen­
sætning. Nytten af en detaljeret, men partiel undersøgelse, som ikke kan 
ekstrapoleres på samtlige fangster, er meget begrænset. Vurderinger af 
bestandsstørrelse bør således dække hele en bestands udbredelsesområde. 
Varighed 
Da en absolut og øjeblikkelig diagnose ikke er mulig, kan kun en 
undersøgelse af flerårige serier give svar. Dette gælder specielt for de 
mest gængse teknikker, som kræver en systematisk vurdering, år efter år, af 
alderssammensætningen af samtlige fangster. Videnskabelige togter er kun i 
sig selv nyttige i kraft af sammenligning mellem de tilsyneladende 
forekomster fra det ene år til det andet. Erfaringen viser, at det ofte 
varer ti år, før man har pålidelige kvantitative diagnoser. 
Populationsdynamikken for de befiskede arter, som er nøglen til en diagnose 
over ressourcesituationen, bygger således frem for alt på, at der etableres 
flerårige databaser. 
1.2. Andre elementer 
Man kan ikke forestille sig forvaltning af fiskerierne uden bevarelse af 
ressourcerne, men bevarelsen må baseres på andet end biologiske 
betragtninger. 
Socioøkonomiske aspekter 
De økonomiske og sociale konsekvenser af beslutningerne bør analyseres. 
Populationsdynamikundersøgelserne drejer sig om relationerne mellem 
fiskeriindsatsen og den forventede udvikling i fangsterne. Via økonomiske 
undersøgelser knyttes omkostninger og beskæftigelse til fiskeriindsatsen og 
udbyttet til fangsterne. Alle dele af den fælles fiskeripolitik er dybt 
forankret i deres økonomiske og sociale kontekst. Der bør foretages en 
analyse af omkostningsdannelsen og af forbindelsen mellem denne og 
udnyttelsesintensiteten og -mønstrene. De dertil knyttede beskæftigelses­
niveauer bør undersøges nærmere. Fiskeriet som økonomisk aktivitet afhænger 
helt klart af tilstrækkelige ressourcer, men også af et marked, som må gøres 
til genstand for specifikke undersøgelser. Endelig er det en forudsætning 
for overvejelserne vedrørende fiskeriaktiviteterne, at der foretages en 
undersøgelse af disse aktiviteters plads i de berørte regioners socio­
økonomiske struktur. 
- 3 -
Produktionsteknologi 
Udviklingen af fangstmetoder og fartøjer spiller en afgørende rolle i 
fiskeriets bioøkonomiske dynamik. Den er både nøgle til produktivitets­
stigninger og en af årsagerne til overfiskningen. Fiskeriforskningen 
omfatter to dele: beskrivelse og innovation. Forskningen tager spontant 
sigte på innovation, men med henblik på en hensigtsmæssig forvaltning af 
fiskerierne er et tilstrækkeligt kendskab til de forskellige redskabers og 
fartøjers effektivitet og selektivitet af afgørende betydning for en 
bioøkonomisk strategi. 
Forarbejdning og opbevaring af fiskerivarer 
Da den størst mulige produktion er begrænset af bestandenes evne til at 
gendanne sig, er det vigtigt at drage den størst mulige nytte heraf. 
Forskningen bør således koncentrere sig om at definere metoder, der først og 
fremmest gør det muligt at bevare fiskerivarernes kvalitet gennem alle de 
led, der ligger fra selve fangsten til det endelige salg til forbrugerne. 
Forskningen må endvidere give bud på, hvordan der kan ske en forædling af 
fangster, som der ikke uden forarbejdning findes et direkte marked for. 
Forskningen må endelig bidrage til udarbejdelse af analysemetoder og normer, 
der kan sikre forbrugerne produkter, der opfylder forskrifterne, ikke mindst 
de hygiejnemæssige. Uanset om dette sker gennem offentlige regler eller 
gennem producenternes egen kontrol, er en prænormativ forskning hel 
nødvendig. 
Økologi 
Man har understreget betydningen af populationsdynamikken. Denne 
indfaldsvinkel dækker dog ikke hele fiskeribiologiens område. Man kan ikke 
se bort fra de forskellige udnyttede bestandes afhængighed af hinanden. 
Prædationsforholdet kan spille en vigtig rolle, og når man inddrager denne 
faktor, sker der en markant ændring af konklusionerne fra analyser, som kun 
behandler en enkelt art. Undersøgelser af biologisk interaktion mellem 
bestande er desværre yderst omkostningskrævende. Flerartsanalyser er intet 
værd, medmindre der sker en intens overvågning af hver af de berørte 
populationer. Der er således slet ikke tale om, at sådanne undersøgelser 
fritager forskerne fra at indsamle populationsdynamikdata. De er tværtimod 
helt afhængige af sådanne oplysninger. Desuden må der indsamles andre data 
om de forskellige ressourcers fødevaner, hvilket igen kan opfylde kravet om, 
at undersøgelserne skal være globale og af en vis varighed, i og med at de 
finder sted på alle årstider og om muligt over en årrække. 
Inden for fiskeribiologien må man også se på miljøets indvirkning på 
bestandene, uanset om der er tale om naturlige udsving eller menneskeskabte 
ændringer. Individerne er mest sårbare over for miljøændringer på de første 
biologiske stader, især på larvestadiet. Reproduktionsprocenten er følgelig 
ekstremt variabel fra det ene år til det andet, således at antallet af 
individer (kaldt rekrutteringen), der hvert år indtræder i et fiskeri, 
varierer i et forhold, der kan være 100 gange større eller mindre, hvilket 
giver fiskeriet en stor ustabilitet. Det er endnu ikke lykkedes 
videnskabsmændene at fastslå, hvad der er afgørende for disse udsving. 
Undersøgelserne heraf er meget komplekse, og der kræves også til dette 
formål, at der oprettes de ovenfor nævnte databaser, som er nødvendige for 
den klassiske populationsdynamik. 
- 4 -
Det er også her nødvendigt med undersøgelser, der er integreret i tid og 
rum. 
Fiskeriets indvirkning på miljøet giver anledning til flere og flere 
spørgsmål. Dette gælder både for fiskeredskabernes fysiske påvirkning af 
miljøet og for bifangster af følsomme arter såsom havpattedyr. Det gælder 
også for ændringen af fødeområderne og -strømmene, som fangster og 
genudsætninger er skyld i. Der må bl.a. udvikles en kvantitativ marin 
økologi, som indtil nu næsten kun eksisterer i forbindelse med 
populationsdynamikken for de udnyttede marine ressourcer. 
Multidisciplinære undersøgelser 
Udarbejdelse af de nødvendige beslutninger i forbindelse med den fælles 
fiskeripolitik forudsætter, at der i analyserne medtages biplogiske, 
økonomiske, sociale og tekniske aspekter. Hertil kræves specialister inden 
for forskellige discipliner, og at disse arbejder snævert sammen. Erfaringen 
viser, at dette er meget vanskeligt. Inden for hver disciplin ser man ofte 
skævt til "perifere" undersøgelser. Emner, der ligger mellem disciplinerne, 
er heller ikke særlig godt dækket, da hver disciplin er af den opfattelse, 
at de andre må tage sig af det pågældende problem. Der mangler således 
vigtige dele til etablering af en samlet bioøkonomisk mekanisme. Det er i 
øvrigt så meget mere vanskeligt at sikre et samarbejde mellem de 
laboratorier, hvor de forskellige specialister arbejder, i og med at disse 
ofte hører til forskellige institutioner. 
1-3. Fiskeriforskningens placering i den rette kontekst 
1.3.1. Anvendt forskning og anvendelse af forskningen 
Fiskeriforskningen, som af natur er en anvendt forskning, befinder sig i en 
uklar situation. Beslutningstagerne, som forventer hurtige og præcise 
udtalelser uden altid at stille de nødvendige midler til rådighed, ønsker, 
at forskningen udvikler sig i takt med de krav, de stiller. I det 
videnskabelige samfunds øjne anses den forskning, der kommer ud af dette, 
ikke for særlig innovativ og mere som anvendelse af forskningen end egentlig 
forskning. Denne diskussion har måske kun semantisk betydning. Uanset om det 
arbejde, der er påkrævet for at give udtalelser om forvaltning af 
fiskerierne, betragtes som forskning, skal det gøres. Men de forskellige 
discipliner konkurrerer faktisk i en sådan grad onf midlerne, at det kan få 
alvorlige konsekvenser for fiskeriforskningen. Der kan opstå store 
problemer, når forskningen både hører ind under et forskningsministerium og 
et fiskeriministerium, og budgettet sorterer under budgetministeriet, mens 
ansøgninger skal indsendes til fiskeriministerietr 
Samtidig er havøkologerne ikke nødvendigvis klar over, at fiskeriforskningen 
for at kunne besvare de spørgsmål, som stilles, har udviklet en original 
metodesamling, som vil være af stor nytte med henblik på udvikling af en 
kvantitativ og normgivende strategi for forvaltning af økosystemerne. 
Generelt er muligheden for at udvikle en innoverende forskning på grundlag 
af de af fiskeribiologerne indsamlede problemer, metoder og data, kun blevet 
udnyttet i meget ringe grad. 
5 -
1.3.2. Den private sektor 
Den private sektors deltagelse i fiskeriforskningen har hidtil været ret 
begrænset, staten må nødvendigvis have ansvaret for visse forskningsområder 
(f.eks. evaluering af fiskeressourcer, der lever i zoner henhørende under 
mere end en stats kompetence, hygiejne- og folkesundhedsmæssige spørgsmål). 
Omend man gennem private initiativer kan håbe på med tiden at opnå en 
økonomisk gevinst af forsknings- og innovationstiltag, f.eks. med henblik på 
forbedring af fiskeredskabers effektivitet, forekommer denne situation 
relativt sjældent inden for fiskeriet. 
Det forekommer hyppigt, at den økonomiske aktivitet er spredt på talrige 
S MV, der oftere er små end mellemstore, og som ikke har kapacitet til at 
investere i forskning på mellemlang og lang sigt. 
Staten må således ofte træde ind med henblik på opbygning af den nødvendige 
viden til sikring af kollektive interesser på længere sigt. Den bør sætte en 
del ressourcer ind på disse spørgsmål og f.eks. inden for redskabsteknologi 
prioritere forskningen i selektivitet snarere end i effektivitet. 
1.3.3. Internationale organisationer 
De fleste af de udnyttede bestande breder sig ind over flere staters 
eksklusive økonomiske zoner. Koordinering af forskningen på mellemstatsligt 
niveau er således påkrævet. De internationale forvaltnings- og/eller 
forskningsorganisationers rolle og struktur varierer, men er koncentreret om 
to aspekter: Udarbejdelse af koordinerede programmer og udtalelser om 
ressourceforvaltning. 
For bestandene i det nordøstlige Atlanterhav og de tilstødende farvande (dog 
ikke Middelhavet) er det anerkendte videnskabelige forum Det Internationale 
Havundersøgelessråd (ICES), hvori 17 lande, heraf ni medlemsstater, 
deltager. EF har desuden observatørstatus i ICES. Inden for ICES holder 
omkring 20 arbejdsgrupper, de såkaldte evalueringsgrupper, møde hvert år og 
analyserer ressourcersituationen for de enkelte arter eller regioner. Deres 
forskningsresultater og konklusioner sammenfattes af den rådgivende komité 
for forvaltning af fiskeriet (Advisory Committee for Fisheries Management 
(ACFM)), som to gange om året afgiver udtalelse på ICES's vegne. 
I Middelhavet varetager flere organisationer koordineringen af fiskeri­
forskningen. Den Internationale Kommissionen for videnskabelig Udforskning 
af Middelhavet (International Commission for the scientific Exploration of 
the Mediterranean Sea (ICSEM)) er et organ med generelt videnskabeligt 
sigte, mens Det Almindelige Råd for Fiskeriet i Middelhavet (General 
Fisheries Council for the Mediterranean (GFCM)), som arbejder tæt sammen med 
FAO, søger at fremme en hensigtsmæssig udnyttelse af fiskeressourcerne og 
med henblik derpå støtter sig på specifikke forskningsarbejder. 
Der eksisterer andre internationale organisationer, heriblandt 
Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (NAFO), 
Kommissionen for Fiskeriet i det Nordøstlige Atlanterhav (NEAFC), Den 
Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet 
(ICCAT), Komitéen for Fiskeriet i det østlige Centrale Atlanterhav (CECAF), 
organisationen til Bevarelse af Laksebestanden i Nordatlanten (NASCO) og Den 
Internationale Hvalfangstkommission (IWC). Nogle af disse har deres egen 
forskningsorganisation (NAFO, ICCAT, CECAF, IWC). 
.- 6 -
De internationale forvaltningsorganisationer fremkommer ofte med deres 
udtalelser i form af ikke-bindende henstillinger. De stater, som er knyttet 
til disse organisationer, kan undlade at efterkomme udtalelserne. De 
internationale organisationer kan i øvrigt kun fungere tilfredsstillende, 
hvis de modtager de nødvendige basisoplysninger fra de kontraherende parter. 
Mængden og kvaliteten af sådanne oplysninger er faldende. 
2. Midler og strukturer 
2.1. Medlems staterne 
Ansvaret for statslig fiskeriforskning hører i de fleste medlemsstater både 
ind under fiskeriministeriet og forskningsministeriet. Der eksisterer 
normalt en rådgivningsstruktur, hvorigennem fiskeriministeren rådgives i 
spørgsmål vedrørende den fælles fiskeripolitik. Denne struktur er generelt 
direkte knyttet til et institut, der varetager hovedparten af fiskeri­
forskningen. Dette er dog ikke altid tilfældet. Derudover driver diverse 
laboratorier og institutter sideløbende forskning i emner, der ikke i samme 
grad er rettet mod det praktiske liv og ofte foregår på universitetsplan. 
Det fremgår klart af denne oversigt, at der hersker stor uensartethed. Denne 
uensartethed gælder først og fremmest omfanget af de midler, som de enkelte 
medlemsstater har sat ind på fiskeriforskningen. I visse medlemsstater giver 
globale budgetter mulighed for en præcis vurdering af de anvendte midler, 
men dette er desværre ikke altid tilfældet. Hvis man blot foretager en 
gennemgang af antallet af forskere eller af forskningsfartøjer, fremgår det, 
at der er betydelige forskelle. Disse forskelle kan ikke forklares gennem 
den relative værdi af landingerne eller de respektive eksklusive økonomiske 
zoners størrelse. Historien spiller helt klart en væsentlig rolle i dette 
spørgsmål. Uanset årsagen afsætter visse medlemsstater ikke så store midler 
til fiskeriforskningen, at de på rimelig måde kan bidrage til opbygning af 
den viden, der kræves i forbindelse med den fælles fiskeripolitik. Disse 
medlemsstater giver alligevel jævnligt udtryk for tvivl om det videnskabe­
lige grundlag og benytter dette til at forsinke forvaltningsbeslutninger, 
som potentielt er upopulære. 
Uensartetheden og manglerne træder endnu klarere frem, hvis man analyserer 
situationen inden for visse discipliner, f.eks. fiskeriøkonomi. Meget få 
medlemsstater råder over eksperter inden for sådanne discipliner. Det samme 
gælder for specialiserede statistikere. En række medlemsstater råder ikke 
over sådanne statistikere, selv om fiskeriforskningen er blevet meget 
kvantitativ. 
På organisationsplan er der store forskelle mellem medlemsstaterne. I nogle 
medlemsstater er forskningen samlet i ét institut, der dækker samtlige 
discipliner og de vigtigste aspekter af fiskeriområdet. I andre 
medlemsstater er fiskeriforskerne fordelt på flere organer alt efter deres 
specialisering og/eller organets geografiske placering. 
- 7 -
Forbindelserne med de myndigheder, som varetager indsamlingen af 
"kommercielle" statistiske data, er også meget variable. I visse medlems­
stater medfører et tæt samarbejde, at kvaliteten af de oplysninger, der 
indsamles af administrationen, øges og at forskningsorganerne dermed kan 
aflastes for nogle biologiske prøveudtagninger. I andre medlemsstater er der 
kun tale om et meget løst samarbejde. 
2.2. Kommissionens aktionsmidler 
En koordinering af forskningen skulle give mulighed for øget effektivitet. 
Dette gælder specielt for et område som fiskeriforskningen, hvor geografisk 
begrænsede undersøgelser, jf. punkt 1, i de fleste tilfælde er uden værdi. 
Det er således vigtigt at fremme regelmæssige udvekslinger mellem 
fiskeribiologer fra de forskellige medlemsstater, især på de områder, hvor 
der nu er mindst samarbejde. Fiskeribiologer fra størsteparten af de 
medlemsstater, der grænser op til Nordsøen (Danmark, Det Forenede Kongerige, 
Nederlandene, Belgien og Frankrig) har længe haft et samarbejde, først og 
fremmest inden for ICES-arbejdsgrupper. I løbet af de seneste år har der 
efter Spaniens og Portugals tiltrædelse i 19 86 udviklet sig et samarbejde 
længere mod syd, specielt i Biscayabugten. Det praktiske samarbejde er dog 
ikke særlig intensivt uden for Nordsøen og de tilgrænsende farvande. 
2.2.1. Undersøgelser 
Her forstås ved undersøgelser: et arbejde, som giver svar på præcise 
spørgsmål, og hvis resultater kan anvendes direkte inden for forvaltningen 
af den fælles fiskeripolitik. 
Inden fiskeriforskningen blev indlemmet i EF's andet rammeprogram (FAR-
programmet), blev den fiskeriforskning, som Kommissionen gav støtte til, 
næsten udelukkende koncentreret om biologiske undersøgelser. Hovedformålet 
med disse undersøgelser var at etablere det nødvendige grundlag for 
iværksættelse af den fælles fiskeripolitik, herunder fastsættelse af TAC og 
tekniske foranstaltninger (maskestørrelser, afgrænsning af områder osv.). 
Forskningen udviklede sig i tæt forbindelse med udviklingen af den fælles 
fiskeripolitik. De begrænsede budgetmidler (1,1 mio. ECU for 1992) gav kun 
Kommissionen mulighed for at støtte specifikke foranstaltninger. I 1993 
åbner væsentligt forøgede budgetmidler (4 mio. ECU) og tilføjelsen af 
bioøkonomiske undersøgelser mulighed for en mere effektiv indsats. 
For at gøre det lettere at løse hastende specifikke problemer vedtog Rådet i 
1991 forordning (EØF) nr. 3499/91 om en fællesskabsramme for undersøgelser 
og pilotprojekter i forbindelse med bevarelse og forvaltning af fiske­
ressourcerne i Middelhavet. Til dette formål afsatte EF 5 mio. ECU i 1991 og 
1992 og 3 mio. ECU i 1993. 
For at dække specifikke behov i forbindelse med lejlighedsvise disponible 
budgetmidler er der ydet EF-støtte til visse undersøgelser fra forskellige 
afdelinger under Generaldirektorat XIV. Her er bl.a. tale om regionale 
undersøgelser af socioøkonomisk art finansieret af GD XIV s struktur­
direktorat (ca. 1,2 mio. ECU i perioden 1991-1992). 
- 8 -
Endelig er der ydet et beløb på 0,5 mio. ECU i 1992 til finansiering af 
særlige undersøgelser vedrørende beskyttelse af marine arter, som ikke 
direkte befiskes af det kommercielle fiskeri. Formålet med sådanne 
undersøgelser er at fastslå, med hvilke midler, herunder permanent eller 
midlertidig afgrænsning af områder, man kan reducere fiskeriets indvirkning 
på andre arter end målarterne. 
2.2.2. Forskningsprogrammer 
Siden 1988 har EF spillet en meget aktiv rolle i fiskeriforskningen i Europa 
gennem sine rammeprogrammer for forskning. I modsætning til de tidligere 
nævnte undersøgelser sker dette forskningsarbejde på mellemlang og lang sigt 
og prioriterer innovation og et højt videnskabeligt niveau. 
siden iværksættelsen af EF's andet rammeprogram for FTU har forskningen 
inden for fiskeri og akvakultur været en del af EF*s flerårige planlægning. 
FAR-programmet (1988-1992) var det første specifikke EF-program for 
fiskeriforskning. Gennem dette program blev der først og fremmest ydet 
finansiel støtte til forskningsprojekter, men det gav også mulighed for 
gennem andre midler at støtte koordineringen af forskningen inden for EF. 
Efter offentliggørelse af tre udbud blev der udvalgt 127 forskningsprojekter 
til finansiering. Antallet af forskningscentre, der berøres af disse 
projekter, er på 236, og EF's samlede støtte er på over 31 mio, ECU. 
EF har også ydet støtte til 38 foranstaltninger til koordinering af 
forskningen (workshopper, seminarer, konferencer, etablering af databaser, 
publikationer osv.). Desuden er 14 stipendier blevet finansieret. 
For 1991-1995 samler AIR-programmet, inden for EF's tredje rammeprogram for 
FTU, forskningen inden for landbrug og agroindustri, herunder fiskeri. Inden 
for det samme rammeprogram er der vedtaget et særprogram for menneskelige 
ressourcer og mobilitet, som tager sigte på at øge de disponible 
menneskelige ressourcer til forskning og teknologisk udvikling. 
AIR-programmet(*) gennemføres fortrinsvis i form af forskningsprojekter med 
omkostningsdeling og samordnede aktioner, der har til formål at koordinere 
forskningen i forbindelse med dette program, og som er finansieret fra andre 
kilder end EF. Der sættes også ledsageforanstaltninger i gang. Disse 
omfatter seminarer, workshopper, konferencer, undersøgelser, stipendier osv. 
(1) AIR-programmet omfatter også demonstrationsprojekter, som har til 
formål, i en målestok, der nærmer sig den industrielle virkelighed, at 
demonstrere den tekniske pålidelighed og den økonomiske levedygtighed af 
et nyt produkt og/eller en ny teknologi, hvis gennemførlighed er blevet 
bevist i lille målestok. Denne del af programmet berører dog ikke 
fiskeriområdet. 
- 9 -
Efter det første udbud under AIR-programmet (frist pr. 31. januar 1992) blev 
der modtaget 776 forslag, hvoraf 99 vedrørte fiskeri og akvakultur. Efter 
vurdering af forslagene blev 18 udvalgt til finansiering med en EF-støtte på 
over 14 mio. ECU. 
Inden for forskningsområdet styring af fiskeriet og især inden for 
fangstmetoder er der kun indkommet et begrænset antal forslag af høj 
videnskabelig kvalitet. Disse forslag vedrørte i øvrigt rutinemæssige 
forskningsprojekter uden større innovative kvaliteter. Der var kun meget få 
integrerede forslag, som dækker mindst to områder inden for biologi, 
redskabsteknologi og økonomi. 
2.2.3. Specifikke foranstaltninger 
Der er ovenfor redegjort for EF's vigtigste indsats, men der er også sat ind 
med specifikke foranstaltninger, hvoraf de vigtigste nævnes nedenfor. 
Med henblik på at basere EF-forskningen på eksisterende nationale strukturer 
er der siden 1989 blevet afholdt årlige møder mellem medlemsstaternes 
ansvarlige for fiskeriforskningen. Dette initiativ blev taget under Spaniens 
formandskab. Den fiskeriforskningsansvarlige fra den medlemsstat, som har 
formandskabet, er formand for mødet. Kommissionen støtter dette initiativ og 
repræsenteres på møderne ved de ansvarlige for forskningen i GD XIV. Disse 
møder gør det muligt på højt niveau at vurdere situationen for fiskeri­
forskningen i EF. Det sidste møde fandt sted i Portugal i maj 1992, og denne 
meddelelse bygger til dels på konklusionerne fra dette møde. 
Det er allerede nævnt, hvilken rolle Det Internationale Havundersøgelsesråd 
(ICES) spiller. Kommissionen indhenter i stigende grad videnskabelige 
udtalelser fra ICES i forbindelse med forvaltningen af den fælles 
fiskeripolitik. Kommissionen bidrager derfor til ICES's budget som modydelse 
for denne rådgivning. 
I tilknytning til undersøgelser og pilotprojekter i forbindelse med 
bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne i Middelhavet er der også ydet 
finansiel støtte til bygning af et forskningsfartøj til brug i Middelhavet 
(NAFMED). 
2.2.4. Den Videnskabelige og Tekniske Komité for Fiskeri og de dertil 
knyttede arbejdsgrupper 
For at sikre en dialog mellem videnskaben og Kommissionen i forbindelse med 
rådgivning om fiskeriforvaltning blev der vedtaget en særlig struktur i 
1979. Denne struktur er Den Videnskabelige og Tekniske Komité for Fiskeri. 
Denne komité omfatter videnskabsmænd fra medlemsstaterne, som Kommissionen 
har udvalgt på grundlag af lister opstillet af de nationale myndigheder. 
Komitéen konsulteres med hensyn til bestande, der er undergivet TAC og 
kvoter, og om andre aspekter af den fælles fiskeripolitik (tekniske 
foranstaltninger, strukturpolitiske foranstaltninger osv.). 
- 10 -
Der eksisterer en betydelig overlapning med hensyn til bestandene i det 
nordøstlige Atlanterhav og de tilstødende farvande i kraft af ACFM's rolle 
inden for ICES. Denne overlapning er gradvis blevet reduceret. Men Den 
Videnskabelige og Tekniske Komité for Fiskeri har en speciel funktion, fordi 
den også omfatter økonomiske eksperter, mens ICES traditionelt har holdt sig 
inden for strengt biologiske og tekniske rammer. Den videnskabelige og 
Tekniske Komité's økonomiske rolle vil blive øget i henhold til den nye 
grundforordning for den fælles fiskeripolitik<1), der omdanner den til Den 
Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri. 
Denne komité inddrages mere og mere i EF's beslutningsproces, og dette har 
foranlediget den til at beskæftige sig med originale multidisciplinære 
problemkredse. Der er således oprettet en stående arbejdsgruppe med direkte 
støtte fra GD XIV, som har til opgave at redegøre for økonomiske og 
biologiske undersøgelser i Nordsøen. Der vil komme flere og flere af sådanne 
regionale tiltag. 
3. Aktuelle problemer inden for fiskeriforskningen i EF 
3.1. Væsentlige mangler 
3.1.1. Videnskabeligt personale 
Fiskeriforskningen er meget specialiseret og kræver et højt kvalificeret 
videnskabeligt personale. Hvad det videnskabelige niveau i Europa angår, kan 
de bedste europæiske laboratorier sagtens måle sig med de øvrige forsknings­
hold verden over. Men dette gælder ikke for alle medlemsstater, og selv hvor 
niveauet i øjeblikket er tilfredsstillende, må visse udfordringer tages op, 
hvis denne situation skal fastholdes. 
I de fleste medlemsstater er gennemsnitsalderen for det videnskabelige 
personale stigende. De seneste års budgetbegrænsninger har hæmmet 
ansættelsen af unge forskere. Desuden er fiskeriforskningens image ikke 
nødvendigvis særligt tillokkende for unge videnskabsmænd, og på det 
økonomiske plan er fiskeriet ikke en ekspansiv sektor. Den forskning, der 
skal foretages, er oftest direkte knyttet til bestemte behov i en sådan 
grad, at tilhængerne af grundforskning systematisk klager over en styring 
nedefra. Desuden er der ofte en ringe erkendelse af fiskeriforskningens 
resultater hos addressåterne, fiskerne. Under disse omstændigheder er det 
vanskeligt at fastholde motivationen. Dette fænomen kommer navnlig klart 
frem på visse områder som statistik og økonometri, hvor der er en stor og 
tillokkende efterspørgsel i den private sektor. 
Antallet af højt kvalificerede forskere er derfor begrænset. Der er desuden 
en stor risiko for, at fiskeriforskningen, som bliver mere og mere 
specialiseret, isoleres fra andre områder. 
3.1.2. Uensartethed og geografisk isolation 
Det er allerede blevet fremhævet, hvilke forskelle der er fra den ene 
medlemsstat til den anden med hensyn til midler og tilrettelæggelse, og at 
der for Nordsøen findes et løbende internationalt samarbejde, som ikke 
kendes andre steder. 
(1) Forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20.12.1992. 
EFT nr. L 387 af 31.12.1992, s. 1. 
- 11 -
Denne uensartethed vanskeliggør en EF-indsats. Hvad der i et område vil være 
rutine, er i et andet en ny foranstaltning. På det rent videnskabelige plan 
vil forskerhold, der beskæftiger sig med de fiskerier, hvor den foreliggende 
viden er mest beskeden, være meget dårligt stillede ved en generel udbuds­
procedure. Dette forklarer indførelsen af et særlige forholdsregler for 
Middelhavsområdet. Men til gengæld vil en for udpræget beskyttelse fratage 
de pågældende forskerhold de fordele, der kan ligge i en stimulation. 
Udvekslingen af viden mellem Middelhavsområdet og Nordsøområdet er stadig 
meget begrænset. Det må dog medgives, at problemstillingerne ikke er helt 
sammenlignelige. overvejelserne vedrørende en udvidelse af de 
foranstaltninger til forvaltning af ressourcerne, som er fastsat ved den 
fælles fiskeripolitik, til også at omfatte Middelhavsområdet, har i vid 
udstrækning vist, at det ikke vil være hensigtsmæssigt at påbegynde en nøje 
forvaltning ved hjælp af årlige TAC og kvoter. Dette giver bl.a. mulighed 
for ved overvågningen af ressourcerne at undgå, at visse nye evalueringer 
systematisk skal foretages hvert år. Men det afhjælper ikke de behov, der er 
beskrevet i afsnittet om en global indsats og undersøgelsernes varighed. Det 
arbejde, der i de seneste år er gennemført, bl.a. efter tilskyndelse fra GD 
XIV, og specielt i det vestlige Middelhavsområde, har vist, at principperne 
og værktøjerne vedrørende populationsdynamik her var meget nyttige. 
Nordsøområdet(*) har i høj grad draget fordel af det intense samarbejde, 
der her er blevet udviklet, bl.a. fordi de forskellige internationale 
organer med tilknytning til fiskeriet har eksisteret i lang tid. Det er 
absolut nødvendigt, at der i Atlanterhavsområdet og Middelhavsområdet, i det 
mindste inden for Fællesskabet, oprettes et tilsvarende samarbejde, selv om 
der ikke kan være tale om at overføre forhold, der ikke egner sig hertil. 
3.1.3. Beskeden udvikling i forskningen vedrørende økonomi og miljø 
Forvaltningen af ressourcerne bygger fortsat først og fremmest på de 
videnskabelige udtalelser fra specialister i populationsdynamik. Den 
socioøkonomiske indvirkning, som forvaltningen af ressourcerne har på de 
erhvervsdrivende, flådernes udvikling og fiskeriaktiviteternes rolle i 
økonomien, er stadig ikke undersøgt i nævneværdig grad, selv om Rådet og 
Kommissionen har ønsket og tilskyndet til en intensivering af denne 
forskning gennem forskningsprogrammer, der giver mulighed for finansiel 
bistand til oprettelsen af net. 
I Europa er fiskeriøkonomi stadig et fagområde, der er i støbeskeen. For at 
det kan få sin fulde betydning, må der på dette område udvikles redskaber og 
metoder, som i øjeblikket mangler. Det internationale samarbejde, som vil 
give mulighed for at samordne og integrere forskningen på dette område og 
for at oprette fælles databaser, er stadig i begyndelsesfasen. 
Et lignende problem består inden for forskningen vedrørende vekselvirk­
ningerne mellem fiskeri og miljø. Adskillige institutter i Europa anvender 
en betydelig del af deres midler til miljøforskning, men der er stadig kun 
et begrænset samarbejde mellem specialisterne i havøkologi generelt og 
fiskeriøkologi. Desuden er undersøgelserne vedrørende fiskeriøkologi ofte 
begrænset til det nationale eller endog det lokale plan. Også her ligger der 
en meget vigtig opgave for Det Internationale Havundersøgelsesråd. Men det 
vil ikke kunne dække alle områder, bl.a. ikke Middelhavsområdet. 
(1) Kontinentalsoklens morfologi i Middelhavsområdet begrænser de bestande, 
der samtidigt udnyttes af flere lande. 
- 12 -
3.1.4. Særlige problemer i forskningen vedrørende evaluering af bestande 
Det i punkt 1 beskrevne arbejde med evaluering af bestandene, som er 
nødvendigt for forvaltningen af fiskeriet, men som også er af afgørende 
betydning for mere grundlæggende forskning, er stadig på mange områder 
utilstrækkeligt. Der synes endog i visse områder at være tale om en 
tilbagegang. 
Der kan konstateres to grunde til, at det relative omfang varierer fra den 
ene medlemsstat til den anden: nedskæringen i de budgetmidler, der afsættes 
til fiskeriforskning, og den konkurrence, som evalueringen af bestandene 
udsættes for fra andre former for forskning. 
Den relative tilbagegang i fiskerisektorens økonomiske betydning kan medføre 
en begrænsning af de offentlige udgifter eller en overførsel af ansvaret for 
forskningsområder til den private sektor. Konkurrencen med den mere 
grundlæggende forskning er allerede beskrevet. Desuden er det, for så vidt 
angår de internationale bestande, ofte de overnationale organer 
(videnskabelige eller andre), der drager den direkte fordel af resultaterne. 
Dette kan betyde, at motivationen hos medlemsstaterne aftager. Der er 
således som følge af de umiddelbare cost-benefitudsigter på nationalt plan 
en tendens til ikke længere at deltage i internationale programmer for 
indsamling af basisdata, når der er tale om bestande af mindre økonomisk 
betydning for den pågældende medlemsstat. Hvis denne tendens fortsætter, vil 
de basisdata, der er nødvendige for evalueringen af bestandene, ikke længere 
være til rådighed. 
I forbindelse med de politiske beslutningsprocesser indhentes der dog i 
højere grad videnskabelige udtalelser, ikke blot om bestandenes størrelse, 
men også om de miljøproblemer, der er knyttet hertil. Dette har medført, at 
fiskeriforskerne til stadighed må sammenholde deres evalueringer med de 
faktiske forhold, og at de således må beskæftige sig med et stigende antal 
rutineopgaver. Den vigtigste følge heraf er, at det videnskabelige personale 
i stadig mindre grad er i stand til at påtage sig nyskabende forskning, idet 
ajourføringen af prognoserne over ressourcernes størrelse lægger beslag på 
den største del af midlerne. Afstanden mellem fiskerieksperterne og 
videnskabsmændene øges. 
Dette resulterer i en ond cirkel. Nedskæringen af de finansielle midler i 
medlemsstaterne tvinger nemlig videnskabsmændene til at søge eksterne 
finansieringskilder (f.eks. EF's forskningsprogrammer). I disse programmer 
ønskes der til gengæld nyskabende projekter, og det vil derfor være 
vanskeligt at acceptere rutinepræget arbejde. 
Hertil kommer, at videnskabsmændenes arbejde ikke sjældent kompliceres af 
forringelsen af de officielle statistikker. Begrænsningerne under den fælles 
fiskeripolitik har nemlig medført, at fristelsen til at begå svig er blevet 
større. 
3.1.5. Forskning vedrørende fangstteknologi 
I forbindelse med videreudviklingen af den fælles fiskeripolitik vil der 
blive lagt større vægt på en styring af inputtet, dvs. fiskeriindsatsen. De 
selektive metoder vil også blive udviklet, for at fiskebestandene kan 
udnyttes bedst muligt, og for at fiskeriets indvirkning på økosystemerne i 
havet kan reduceres. De to områder, hvor der fremover er størst behov for 
forskning inden for fangstteknologi, er derfor: 
- 13 -
kvantificering af forholdet mellem fartøjernes og redskabernes faktiske 
fangstkapacitet og deres karakteristika 
selektivitet. 
Den europæiske forskning på disse to områder er langt fra tilstrækkelig. 
Hvad det første angår, er det nødvendigt med et snævert samarbejde mellem 
teknologer og biologer samt evne til at drage slutninger såvel ud fra 
fartøjer som ud fra udstyr og redskaber. Det er også absolut nødvendigt at 
inddrage økonomerne, for at der, når det gælder udviklingen af fisker­
flåderne, kan tages behørigt hensyn til de økonomiske faktorer, der er 
bestemmende for de erhvervsdrivendes valg, hvad enten det gælder 
modernisering af fartøjer, udskiftning af udstyr eller omstilling til andet 
fiskeri. 
At disse spørgsmål er vigtige fremgik klart af debatten om det tredje 
flerårige udviklingsprogram for fiskerflåderne. Og spørgsmålene vil få 
stadig større betydning, da styringen af fiskeriindsatsen vil blive en 
vigtig del af den fælles fiskeripolitik som følge af den nye grund­
forordning. Sammenkædningen af ressourceforvaltningen og indsatsstyringen 
forudsætter en meget grundig viden om, hvad der betinger det enkelte fartøjs 
effektivitet, og hvilken vægt de forskellige elementer i fiskeriindsatsen 
skal tillægges. 
Der er også et påtrængende behov for en hurtig udvikling af forskningen i 
selektivitet. Et af de mest påtrængende problemer, der må løses ved 
forvaltningen af fiskeriet, er genudsætningerne. Fænomenet er alvorligt og 
generelt. Selv i Middelhavsområdet, hvor der er en omfattende og varieret 
lokal efterspørgsel efter havets produkter, er genudsætning en ganske 
almindelig praksis. Kun ved hjælp af en større viden om de forskellige 
fiskeredskabers selektivitet kan man, om ikke fjerne, så reducere de 
nuværende vanskeligheder ved blandet fiskeri. 
Man må derfor igangsætte teknologiforskning vedrørende fiskeredskaber dér, 
hvor en sådan forskning ikke findes, og koncentrere den om prioriterede 
emner der, hvor den allerede findes. 
3.2. Begrænsninger i Kommissionens aktionsmidler og -måder 
Det fremgår af punkt 2.2., at Kommissionen har betydelige midler til at 
fremme og koordinere fiskeriforskningen i Europa. Disse midler er dog ikke 
nødvendigvis hverken velegnede eller tilstrækkelige. 
3.2.1. Begrænsninger i forbindelse med udbud 
Kommissionen kan pr. definition kun finansiere projekter, for hvilke der er 
gennemført udbud. Dette system sikrer åbenhed i forbindelse med udvælgelsen 
af forslag. Det giver den bedste sikkerhed med hensyn til forslagenes 
kvalitet, forudsat at der indsendes kvalitetsforslag. Det er imidlertid 
meget vanskeligere at sikre, at alle de udvalgte projekter er relevante i 
forhold til forskningens primære behov. Det er ikke muligt at opstille 
bindende retningslinjer for udarbejdelsen af forslagene. Visse emner af stor 
betydning for forvaltningen af den fælles fiskeripolitik, f.eks. fangst­
teknik, har kun givet anledning til få forslag, som er af utilstrækkelig 
kvalitet. Med hensyn til den ovenfor omtalte kvantificering af fangst­
kapaciteten er der kun indsendt ét forslag i forbindelse med de to udbud 
vedrørende AIR. 
- 14 -
Den daglige forvaltning af den fælles fiskeripolitik giver anledning til en 
stigende efterspørgsel efter målrettede undersøgelser, ofte af kort 
varighed, for at løse hastende problemer. De administrative procedurer i 
forbindelse med Fællesskabets forskningsprogrammer medfører ofte langvarige 
forhandlinger, før kontrakten kan opstilles og den underskrives. Under disse 
omstændigheder er det praktisk taget nyttesløst at forsøge at opnå støtte 
til arbejder, hvis resultater skal være kendt i løbet af kort tid. Endvidere 
findes der kun få laboratorier, som i hver medlemsstat vil kunne yde et 
nyttigt bidrag. Som oftest er mulighederne indskrænket til det pågældende 
nationale forskningsinstitut. Udvidelse af udbudsproceduren, således at også 
andre laboratorier inddrages, er til dels formålsløs. Hvis dette ikke 
erkendes, kan det endog fremkalde frustration hos isolerede forskningshold, 
hvis forslag systematisk afvises. 
3.2.2. Omkostningskrævende midler, større stationer og net 
De midler og strukturer, som Kommissionen råder over, gør det ikke muligt at 
fremme anskaffelse af omkostningskrævende midler, der anvendes på landjorden 
eller på havet (undtagen i visse regioner ved hjælp af STRIDE-programmet), 
eller at oprette større stationer og/eller varige net. 
Omkostningskrævende midler, f.eks. forskningsfartøjer og prøvebassiner 
(flume tanks), og højtspecialiseret laboratorieudstyr er nødvendige for 
fiskeriforskningen. De nødvendige investeringer kan overstige en 
medlemsstats muligheder. Indtil nu har Kommissionen, bortset fra 
undtagelsestilfælde (f.eks. et forskningsfartøj i Middelhavet) indskrænket 
sig til at forsøge at samordne anvendelsen af medlemsstaternes omkostnings­
krævende midler. Dette er ikke tilstrækkeligt. Der findes f.eks. tre 
prøvebassiner omkring Nordsøen, men ingen i Middelhavsområdet. 
Udvikling af fiskeriforskningen forudsætter grundforskning og anvendt 
forskning i et stort antal discipliner: marinbiologi, statistik, 
oceanografi, akustik, genetik. Dette store antal discipliner gør, at 
forskningen bliver fordelt på forskellige forskningsinstitutter. Det er 
imidlertid umuligt for hvert center eller hver medlemsstat at råde over 
specialviden inden for alle emner. 
Forskningsprogrammer som FAR og AIR gør det ganske vist muligt at støtte 
oprettelse af permanente net mellem forskningscentrene. Men selv om denne 
indledende støtte er yderst vigtig, kan den ikke sikre, at nettene bliver 
varige og udvikles fuldt ud. 
For omkostningskrævende midler, større stationer og net bør integrationen 
mellem fiskeriforskning og strukturfondenes interventioner styrkes. 
4. Hovedlinjer for udviklingen 
Den kontrastfyldte beskrivelse af situationen i de første afsnit giver 
anledning til at foreslå tre hovedlinjer for de kommende år: De eksisterende 
midler bør styrkes, indsamlingen af basisdata bør prioriteres, samordningen 
bør udvides. 
- 15 -
4.1. Konsolidering af de eksisterende strukturer og mekanismer 
Nationale strukturer 
En konsolidering af den eksisterende situation forudsætter først og 
fremmest, at de eksisterende fiskeriforskningsstrukturer i medlemsstaterne 
konsolideres, og at der afsættes tilstrækkelige midler hertil. Dette 
afhænger ikke af Kommissionen, men af medlemsstaterne. Der kan vælges 
forskellige løsninger fra medlemsstat til medlemsstat, men hver medlemsstat 
må forpligte sig til at opnå et resultat. Modstykket til fiskerirettigheder 
er en forpligtelse til at deltage i forvaltningen af fiskeriet på et 
passende niveau. Udvikling af en effektiv fiskeriforskning er en del af 
disse forpligtelser. 
I hver medlemsstat må der derfor findes løsninger, som kan imødekomme de 
forskellige udfordringer, der er analyseret i det foregående. Dette gælder i 
særlig grad for personaleproblemerne. Der må kunne rekrutteres specialister 
på højt niveau, og disse må kunne tilbydes en stabil situation. Der må kunne 
opnås sikkerhed for, at fiskeriforskningsprogrammerne videreføres, også 
selvom de anfægtes af tilhængere af ren grundforskning eller af erhvervs­
kredse, som frygter for følgerne af de foreslåede løsninger. 
Internationale strukturer 
Fastlæggelse af en operationel struktur på internationalt plan er en 
vanskelig opgave. Dette gælder navnlig, når det drejer sig om at skabe et 
tillidsfuldt klima, som kan foranledige videnskabsmændene til at udnytte 
deres data i fællesskab. Det er derfor nødvendigt at styrke de eksisterende 
effektive strukturer uden nødvendigvis for enhver pris at ville oprette 
strukturer på EF-plan. I denne forbindelse er ICES en vigtig partner for 
udvikling af den fælles fiskeripolitik. 
EF-mekanismer 
EF-mekanismerne må videreføres, selv om de i deres nuværende opbygning har 
visse grænser. Indarbejdelsen af fiskeriforskningen i rammeprogrammer har 
givet hidtil ukendte muligheder for stimulering. I et forskningsinstitut kan 
de faste omkostninger eller uundgåelige udgifter (lønninger, vedligeholdelse 
af bygningerne osv.) indskrænke handlefriheden meget betydeligt. EF-
finansiering er således af stor betydning, og Kommissionen kan med beskedne 
midler i forhold til de samlede omkostninger udøve en meget effektiv 
tilskyndende funktion. 
Videnskabelig kvalitet/økonomisk og social samhørighed 
Visse medlemsstater har tilsyneladende ringere forudsætninger for i 
forbindelse med udbud at -udarbejde forslag med reelle chancer for at blive 
udvalgt på grundlag af den videnskabelige kvalitet. Det drejer sig desværre 
ofte om de medlemsstater, der har brug for en særlig støtte med hensyn til 
økonomisk og social samhørighed, som EF-forskning skal bidrage til. 
Kommissionen må støtte de pågældende medlemsstaters bestræbelser. Der må 
fastsættes præcise bestemmelser i forbindelse med det fjerde rammeprogram på 
grundlag af Kommissionens overvejelser om dette spørgsmål. 
- 16 -
Arbejdsfordeling 
For at kunne udnytte mekanismerne og strukturerne bedre må deres respektive 
funktioner defineres nærmere. De strukturer, som ligger uden for EF's regi, 
må styrkes, ved at Fællesskabet bekræfter sin vilje til at bygge på dem i 
det omfang, det overhovedet er muligt. Dette gælder navnlig for ICES, og en 
klarere definition af den rolle, der spilles af henholdsvis Den Rådgivende 
Komité for Forvaltning af Fiskeriet (ACFM) og Den Videnskabelige, Tekniske 
og Økonomiske Komité for Fiskeri, vil være af stor betydning. Det er ikke 
hensigtsmæssigt, at Den videnskabelige, Tekniske og økonomiske Komité for 
Fiskeri udfører samme arbejde som ICES gør tilfredsstillende, navnlig i 
forbindelse med de biologiske problemer. Men en række spørgsmål, der kun 
vedrører EF, og som er direkte knyttet til den fælles fiskeripolitik, 
forudsætter biologiske, økonomiske og tekniske synteser, som kun Den 
Videnskabelige, Tekniske og økonomiske Komité for Fiskeri kan foretage. Det 
vil i øvrigt være på sin plads at udvikle de igangværende bestræbelser på at 
strukturere det påkrævede arbejde på originalt grundlag. Der er blevet 
oprettet en undergruppe, som skal beskæftige sig med Nordsøen. Andre grupper 
vil være nødvendige for f.eks. i Middelhavet at opveje fraværet af en 
struktur svarende til ICES. 
I forbindelse med denne arbejdsfordeling må den rolle, der spilles af EF's 
forskellige støttemekanismer, også klart defineres. Der er ikke grund til at 
forvente, at udbud vedrørende forskning vil være et middel til at afhjælpe 
de strukturelle budgetbegrænsninger, som medlemsstaternes forsknings­
institutter lider under. Det gælder særlig for institutionelle og varige 
opgaver. Faktorer som sikkerhed i ansættelsen og videreførelse af 
databaserne må beskyttes mod den usikkerhed, der nødvendigvis er forbundet 
med udbud. 
Endvidere er det i endnu højere grad end tidligere nødvendigt at skelne 
mellem undersøgelser, som systematisk anvender en anerkendt metode til at 
opnå svar på *• et præcist spørgsmål, og forskning, som» skal indeholde et 
betydeligt element af innovation, navnlig med hensyn til metoden. 
Udbuddene vedrørende forskning skal naturligvis dække sidstnævnte aspekt. De 
må derfor bevare et element af åbenhed og give plads for innovation med 
dermed forbundne risici. Nærhedsprincippet får her særlig betydning, idet 
det er klart, at jo mere et forskningsprojekt giver grund til at håbe på 
øjeblikkelige resultater, jo mere kan den struktur, der finansierer den, 
håbe på selv at få udbyttet af det. Den private sektor kan i det mindste i 
visse tilfælde være igangsætter for innovation med hurtige resultater. For 
lidt mere langsigtet forskning, der rummer et større element af risiko, kan 
opgaven løses på medlemsstatsniveau, hvis der skal indgå offentlig 
finansiering. Men højrisikoprogrammer, langsigtede programmer og meget 
omfattende programmer kan normalt kun iværksættes på europæisk niveau. Selv 
om det i forbindelse med udbuddene vedrørende forskning er nødvendigt at 
lægge hovedvægten på innoverende programmer, må man imidlertid ikke udelukke 
målrettede foranstaltninger. De foregående sider har vist, at der eksisterer 
alvorlige og vedvarende svagheder, f.eks* med hensyn til økonomien. 
Udbuddene må også kunne støtte sådanne sektorer direkte og må derfor om 
nødvendigt indeholde strengt målrettede punkter. Forskningsprogrammerne vil 
først blive fastlagt i detaljer efter afslutningen af de igangværende 
drøftelser om det fjerde rammeprogram. 
17 -
I forbindelse med de nuværende hjælpemidler, som må anvendes i større omfang 
og i mere struktureret form, spiller udveksling af personale en ganske 
særlig rolle. Også her må indsatsen koncentreres om de emneområder og de 
regioner, hvor de største vanskeligheder findes. Der må f.eks. sættes ind i 
disciplinerne økonomi og biometri, og der må ske en mere intensiv udveksling 
mellem laboratorier i Middelhavsområdet og andre laboratorier for at øge 
kontakten. Det vil endvidere være nyttigt at lægge større vægt på udveksling 
af erfarne forskere, som kan tilføre en medlemsstat den erfaring, som vil 
gøre det muligt for den at indhente sit efterslæb i en given disciplin 
hurtigt. Fiskeriforskningen må først og fremmest lære at udnytte de 
disponible midler bedre, f.eks. via programmet vedrørende menneskelige 
ressourcer og mobilitet. 
4.2. Et umiddelbart behov: organiseret indsamling af basisdata 
Ingen fiskeriforskning, hvad enten det drejer sig om umiddelbar anvendelse i 
forbindelse med den fælles fiskeripolitik, eller der er tale om at finde 
svar på de store videnskabelige spørgsmål, f.eks. sammenhængen mellem 
bestandene og deres miljø, kan udvikles, uden at der indsamles basisdata i 
nødvendigt omfang, over en lang periode og med en fast strategi. Vægten er 
blevet lagt på at dække fangster og biologisk stikprøveudtagning, flåderne 
og deres aktivitet, udviklingen i spredningen og størrelsen af ressourcerne, 
som de fremgår af systematiske forskningstogter. 
Efter ti års fælles fiskeripolitik, der har givet anledning til betydelig 
økonomisk støtte fra EF-budgettet, er resultaterne imidlertid ikke særlig 
tilfredsstillende. Dette kan ikke kun tilskrives forskningen. Manglen på 
pålidelige administrative statistikker er et betydeligt handicap for 
forskningen. Den må anvende en betydelig del af sine ressourcer på at 
foretage skøn over faktorer, der må tages med i beregningerne for at 
korrigere de officielle data. Det er nødvendigt at sætte en stopper for 
denne udvikling og tilvejebringe pålidelige, præcise og fuldstændige 
statistikker. Forslag til en ny kontrolforordning udgør i denne forbindelse 
grundlaget for en politik for fremskaffelse af basisdata. 
Desuden har flere medlemsstaters erfaringer vist, at et snævert operationelt 
samarbejde mellem forskningsinstitutter og administrative organer, der 
beskæftiger sig med fiskeri, muliggør en betydelig synergi. De løsninger, 
der vælges for hver enkelt medlemsstat, kan naturligvis være forskellige, 
blot de fører et effektivt resultat. x 
Hvis der skal tages konkrete skridt mod en løsning, er det også nødvendigt 
at præcisere de krævede data ved at fastlægge arten af disse, hovedlinjerne 
for strategien og stikprøveintensiteten. Som følge af mødet mellem de 
ansvarlige for fiskeriforskningen i EF-landene i maj 1992 i Lissabon blev 
der oprettet tre geografiske arbejdsgrupper (Nordsøen, Atlanterhavet, 
Middelhavet). Konklusionerne, som vil foreligge i 1993, vil gøre det muligt 
at sætte tal på behovene. 
Dernæst må der tilvejebringes harmoniserede finansielle midler og udarbejdes 
mekanismer. For at opnå garantier vil den mest rimelige løsning 
sandsynligvis være en kontraktlig forpligtelse fra medlemsstatens side til 
at stille de krævede data til rådighed til gengæld for EF-finansiering. 
Denne finansiering bør kun dække en vis andel af de nødvendige udgifter. 
- 18 -
Denne andel skal være tilstrækkelig stor til at give garanti for, at der 
opnås et resultat. Den bør dog ikke være så stor, at fiskeriforskningen 
bliver et rent EF-anliggende, og medlemsstaterne dermed fritages for deres 
forpligtelser i denne forbindelse. Under alle omstændigheder må der 
tilvejebringes et budgetmæssigt grundlag i EF-budgettet. 
4.3. Udvidelse af EF-samarbejdet 
Uanset hvor nyttig og uundværlig en styrkelse af de eksisterende mekanismer 
og udarbejdelse af en plan for tilvejebringelse af basisdata kan være, vil 
dette imidlertid ikke være tilstrækkeligt til at afhjælpe alle de 
konstaterede svagheder. 
Udstyr 
Blandt de øvrige aspekter er de mere omkostningskrævende hjælpemidler 
allerede blevet omtalt i forbindelse med forskningsfartøjer og prøve­
bassiner. De geografiske forskelle er blevet nævnt. For effektivt at råde 
bod herpå må det være muligt at gå videre end punkt foranstaltninger, såsom 
støtte til bygning af et nyt forskningsfartøj til fordel for Frankrig og 
Italien. Først må man overveje behovene på mellemlang og lang sigt, idet et 
forskningsfartøj har en levetid på flere tiår. Denne overvejelse bør udvides 
fra hjælpemidler på havet og prøvebassiner til også at omfatte andre former 
for udstyr. Som eksempel kan nævnes fintmærkende isotopanalyseudstyr, som er 
af afgørende betydning i forbindelse med løsning af visse problemer, f.eks. 
aldersbestemmelse. Disse teknikker forudsætter anvendelse af omkostnings­
krævende installationer, som hver enkelt medlemsstat ikke ville være i stand 
til at anskaffe. 
Man kunne på denne baggrund overveje en eventuel specialisering af de 
forskellige europæiske forskningscentre. 
Meddelelse 
De vanskeligheder, som fiskeriforskerne har med at videregive deres 
konklusioner til brugerne, erhvervsudøverne, beslutningstagerne (og 
offentligheden) er blevet nævnt. Tilfredsstillende kommunikation er 
imidlertid en forudsætning for, at der kan drages fuldt udbytte af 
fiskeriforskningen. Hvis en sådan kommunikation ikke etableres, vil de 
nødvendige beslutninger ikke blive truffet i tide.*Uanset hvor relevante de 
videnskabelige udtalelser er, vil de ikke kunne blive anvendt, og 
fiskeriforskningen vil miste størstedelen af sin berettigelse. Erfaringerne 
fra de seneste drøftelser i forbindelse med den fælles fiskeripolitik har 
vist, at beslutningstagerne altid har store vanskeligheder med at forstå 
selv det simpleste grundlag for videnskabelig analyse. Den store 
udskiftningsgrad blandt de politisk ansvarlige for fiskeriet er i sig selv 
tilstrækkelig til at vise, at man altid må være rede til på ny at forklare 
hovedpunkterne. 
- 19 -
Uddannelse 
Det er heller ikke muligt at komme uden om spørgsmålet om uddannelse af 
fiskeriforskerne. Alle er enige om, at denne uddannelse må ske i form af 
specialisering i slutningen af uddannelsesforløbet og ikke i form af 
grenvalg ved universitetsuddannelsens begyndelse. Men selv om denne 
uddannelse er af begrænset varighed, vil den i høj grad kunne lettes af en 
samordnet politik. Beskæftigelsesmulighederne inden for fiskeriforskning i 
hver enkelt medlemsstat gør det ikke berettiget, at hver af dem råder over 
en specialiseret uddannelsesinstitution. En bedre samordning kunne 
imidlertid gøre det muligt for Europa at råde over et eller flere 
videncentre svarende til dem, der findes i den øvrige del af verden. 
De tre nævnte aspekter (udstyr, kommunikation, uddannelse) er imidlertid 
ikke de eneste, hvor der bør finde et mere intensivt europæisk samarbejde 
sted, men det viser, at der er behov for en sådan intensivering. 
Fiskeriforskningen må opstille prioriteter på europæisk plan og sikre en 
bedre udnyttelse af de eksisterende hjælpemidler og af dem, der vil blive 
stillet til rådighed i forbindelse med det fjerde rammeprogram. 
5. Konklusion 
Fiskeriforskningen er en uadskillelig del af den europæiske forskning i 
almindelighed, og den vil kunne drage fordel af det fjerde rammeprogram. 
Specifikke retningslinjer er imidlertid nødvendige, for at fiskeri­
forskningen kan udfylde sin væsentlige rolle i forbindelse med den fælles 
fiskeripolitik. Den status, der blev gjort i 1991 og 1992, har påvist den 
fælles fiskeripolitiks forskellige utilstrækkeligheder. Den påviste også de 
væsentlige mangler i den videnskabelige viden. Den nye grundforordning, der 
blev vedtaget i december 1992, styrker yderligere fiskeriforskningens rolle. 
Forordningen lægger i særlig grad vægt på de socioøkonomiske aspekter. Den 
forudsætter, at videnskabsmændene afgiver deres udtalelser på et flerårigt 
grundlag og under hensyntagen til flere arter. Dette vil nødvendiggøre en 
betydelig indsats for innovation. 
En styrkelse af den europæiske fiskeriforskning er ikke ensbetydende med en 
revolution. Der findes allerede veludviklede strukturer, som fremtidig 
indsats må bygge på, både i medlemsstaterne og i de internationale 
organisationer. De mekanismer, f.eks. udbud på EF-plan, der har vist deres 
berettigelse, må opretholdes og styrkes. Men uden at det er nødvendigt at 
planlægge og organisere alt inden for stramme EF-rammer, " må der afstikkes 
hovedlinjer for udviklingen. Det er først og fremmst uomgængeligt at styrke 
og samordne en regelmæssig indsamling af basisdata-. 
Denne rapport vil ikke i sig selv være tilstrækkelig til at løse den 
europæiske fiskeriforsknings vanskeligheder. Men reformen af den fælles 
fiskeripolitik og viljen til på ny at sætte skub i Fællesskabets 
forskningsinitiativer giver grundlag for en dybtgående overvejelse. En sådan 
overvejelse vil involvere både Rådet, Parlamentet og Kommissionen, som alle 
har håbet på en styrket fiskeriforskning som et middel til at opnå en mere 
effektiv og bedre accepteret fælles fiskeripolitik. Formålet med denne 
rapport er at tilbyde et udgangspunkt for denne overvejelse. 
Det bør gøres klart, at dette dokument om havforskning ikke forudindtager 
debatten om det fjerde rammeprogram. 
2o 
Liste over bilag 
Bilag I: Oversigt over situationen for de forskellige 
medlemsstaters midler og strukturer 2 1 
Bilag II: Forskningsprogrammet FAR. Formål, gennemførelse 
og udvalgte foranstaltninger. Oversigt over 
finansierede forskningsemner 2 Q> 
Bilag III:Forskningsprogrammet AIR. Formål, gennemførelse 
og udvalgte foranstaltninger. Oversigt over 
finansierede forskningsemner 
Bilag V: Undersøgelsesprogram vedrørende beskyttelse af 
marine arter. Formål, gennemførelse og 
udvalgte foranstaltninger. Oversigt over 
finansierede forskningsemner 3o 
Bilag IV: Program for biologiske undersøgelser inden for 
fiskerisektoren. Formål, gennemførelse og 
udvalgte foranstaltninger. Oversigt over 
finansierede forskningsemner ^ Z. 
34 
Bilag Vi : Ordning med specifikke foranstaltninger i 
Middelhavsområdet. Formål, gennemførelse og 
udvalgte foranstaltninger. Oversigt over 
finansierede forskningsemner ^ £ 
BILAG I 
INDLEDNING 
Dette bilag indeholder en oversigt over de institutioner i de forskellige 
medlemsstater, der driver specialiseret fiskeriforskning, herunder forskning 
i fiskeriteknologi. 
Som regel afgiver disse institutioner bl.a. videnskabelige udtalelser til 
de nationale myndigheder. Desuden deltager de på medlemsstaternes vegne i de 
fleste debatter i videnskabelige kredse. 
Skema I og II giver en kvantitativ oversigt over de enkelte medlemsstaters 
deltagelse i EF's fiskeriforskningsprogrammer. Skemaerne viser også, hvilke 
forskningscentre og -organer der findes, det disponible materiel samt et 
skøn over kapaciteten. 
1.1. Medlems stater 
1.1.1. BELGIEN 
Forskningen foregår på centre under de relevante ministerier (Landbrugs­
ministeriet, Ministeriet for Folkesundhed og Miljø) samt på landets 
forskellige universiteter. 
Den forskningsprioritering, der er foretaget på nationalt plan, ligger ret 
tæt på prioriteringen i EF-forskningsprogrammerne. Det nationale center, 
hvis forskningsaktivitet er tættest knyttet til de pågældende programmer, er 
havforskningsinstituttet "Rijksstation Voor Zeevisserij" (RVZ) i Oostende. 
De vigtigste forskningsopgaver er evaluering af bestandene, fiske­
redskabernes selektivitet og miljøspørgsmål samt forarbejdning inkl. 
forædling af fiskerivarerne. 
1.1.2. DANMARK 
Fiskeriforskning og -udvikling varetages hovedsagelig af "Danmarks Fiskeri-
og Havundersøgelser" (DIFMAR), der tager sig af evalueringen af bestandene 
og rådgiver på nationalt og internationalt plan. 
Når det gælder fiskeritekonologi, sorterer de vigtigste aktiviteter under 
"Dansk Teknologisk Institut for Fiskeri og Akvakultur" (DIFTA). Endelig 
foretager "Fiskeriøkonomisk Institut" (DIFER) undersøgelser af de økonomiske 
aspekter. 
"Fiskeriministeriets Forsøgslaboratorium" (FF) har til opgave at forske i 
håndteringen af fiskerivarerne ved opbevaring, forædling og anden industriel 
udnyttelse. 
2.2. 
1.1.3. SPANIEN 
"Instituto Espanol de Oceanografia" (IEO) er det organ i centraladministra­
tionen, der har ansvaret for forskning inden for fiskeri, akvakultur og 
havmiljø generelt. En af dets opgaver er at evaluere de forskellige 
bestande, som er af interesse for de spanske fiskerflåder i EF- og 
tredjelandsfarvande. Nogle andre organer, der spiller en vigtig rolle, er 
havforskningsinstitutterne under "Consejo superior de Investigaciones 
Cientlficas" (CSIC, Undervisningsministeriet) og det center, der sorterer 
under den baskiske regionalregering (ASTI-ZIO). Disse organer samarbejder 
ofte med IEO. 
Forskningen vedrørende fiskeriteknik i almindelighed og redskabernes 
selektivitet i særdeleshed er ikke særlig udviklet på nogen af de spanske 
fiskeriforskningsinstitutter. Socioøkonomiske forhold behandles kun på 
universitetsinstitutterne. 
Når det gælder forædlingen af fiskerivarer, foregår der en vis forskning i 
forholdet mellem muskelfunktion og proteinstruktur på "Instituto del Frio", 
der sorterer under CSIC. 
1.1.4. FRANKRIG 
På alle områder er det "Institut Français de Recherche pour l'Exploitation 
de la Mer" (IFREMER), der reelt står for hovedparten af den anvendte 
havforskning i Frankrig. Spørgsmål vedrørende fiskeriet behandles af 
"Direction des Ressources Vivantes" bortset fra fiskeredskabernes og 
-fartøjernes teknologi, som sorterer under "Direction de l'Ingénierie et de 
la Technologie", mens miljøspørgsmål indgår i programmer, der er fælles for 
flere styrelser. 
"Service d'Economie Maritime" tager sig af undersøgelser af de 
socioøkonomiske aspekter af fiskeriaktiviteterne. 
Forskningsafdelingen UVP (Utilisation et Valorisation des Produits) inden 
for IFREMER forsker i fiskeproteiners funktionelle egenskaber og udvinding 
af molekyler af stor kommerciel værdi samt i problemerne vedrørende 
automatisering af de forskellige processer. 
ORSTOM (Organisation de la Recherche Scientifique au Territoire d'Outre-Mer) 
forsker i fiskerier i forskellige udviklingslande og tropiske fiskerier 
specielt efter fisk af tunfamilien. Andre forskningsorganer - som oftest 
tilknyttet universiteter - kan deltage, navnlig når det gælder emner, der 
kun perifert vedrører fiskeri. 
1.1.5. GRÆKENLAND 
Den græske forskningspolitik sorterer under Ministeriet for Industri, Energi 
og Teknologi, der råder over to fiskeriforskningsinstitutioner: Det 
Nationale Havforskningscenter (CNIM) i Athen og Det Marinbiologiske Institut 
på Kreta (IMBC). De umiddelbare mål for de forskellige former for FTU-
politik i forbindelse med fiskeriet omfatter en evaluering af de demersale 
ressourcer og de pelagiske arter nær kysten og i havet. Også en række 
undersøgelser af fødekæden i udvalgte sektorer i Det Ægæiske Hav er 
prioriteret forskning på nationalt plan. Fiskerilaboratoriet i Piræus, der 
er henlagt under Landbrugsministeriet, tager sig også af forskning inden for 
fiskeriet. Hvad angår forarbejdningen af fiskerivarer, er forskningen endnu 
ikke særlig langt fremme. 
1.1.6. IRLAND 
I Irland varetager "Fisheries Research Centre" (FRC), der indgår i 
Marineministeriet, forskningen på fiskeriområdet. FRC's forskningsprogrammer 
omfatter evaluering af bestande, bioøkonomi og miljø. 
En anden institution "An Bord lascaigh Mhara" (BIM) driver forskning, der 
tager sigte på udvikling af fiskeindustrien i Irland, herunder fiskeri­
teknologi og forarbejdning af fiskerivarer. 
1.1.7. ITALIEN 
De to berørte ministerier, for henholdsvis handelsflåden og forskning, 
tilrettelægger og finansierer fiskeriforskningen i Italien. "Istituto 
Centrale per la Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata alla Pesca 
Maritima" (ICRAP), der sorterer direkte under Generaldirektoratet for 
Fiskeri, tager sig af forskningen vedrørende de spørgsmål, hvor der skal 
afgives udtalelse. 
Institutter som "Istituto Ricerche Economiche per la Pesca" (IREPA) og 
"istituto di Ricerche sulla Pesca Maritima" (IRPEM) driver forskning på 
internationalt plan. 
Flere forskningscentre forsker i forædling og forarbejdning af fiskerivarer, 
bl.a. "Istituto Nazionale de11a Nutrizione" og "Stazione Sperimentale 
Industris conserve Alimentari" (SSICA); det samme gælder visse universitets­
institutter. 
1.1.8. NEDERLANDENE 
"Rijksinstituut Voor Visserijonderzoek" (RIVO) står for en væsentlig del af 
fiskeriforskningen. Instituttet driver ikke kun biologisk forskning, men 
deltager også aktivt i adskillige forskningsprojekter vedrørende 
fiskeriteknologi og miljøaspekter af fiskeriet. Sideløbende hermed forsker 
RIVO i forarbejdning af fiskerivarer. 
"Landbouw Economische Instituut Afdeling Visserij" (LEI) beskæftiger sig med 
fiskeriøkonomisk forskning. 
•2.VJ 
1.1.9. PORTUGAL 
"Instituto Nacional de Investigaçao das Pescas" (INIP) under Ministeriet for 
Farvande, Fiskeri og Ernæring består af fem videnskabelige afdelinger: 
oceanologi, levende ressourcer, akvakultur, fiskerivareteknologi og 
fiskeriteknologi. Dets hovedmål er at udvikle FTU-aktiviteter i forbindelse 
med levende ressourcer og udnyttelsen heraf, herunder forarbejdning af 
fiskerivarer. 
Der er andre forskningsinstitutioner end INIP, der forsker på området, bl.a. 
universitetet i Algarve, der beskæftiger sig med fiskeriforvaltning og 
akvakultur, og "Instituto Superior Technico de Engenharia Naval", der tager 
sig af fiskeriteknologi. 
1.1.10. FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND 
Reglerne i forbindelse med havfiskeri, herunder forvaltning af bestandene, 
sorterer under Forbundsministeriet for Ernæring, Landbrug og skovbrug (BML), 
som koordinerer aktiviteter, der berører flere offentlige forsknings­
institutioner og forvaltninger. Den Tyske Videnskabelige Havforsknings­
kommission (DWK) rådgiver BML. 
På nationalt plan er forskningen underlagt "Bundesforschungsanstalt flir 
Fischerei" (BFAFi), som er opdelt i fem institutter: havfiskeri, 
Østersøfiskeri, fiskeriteknologi, fiskeriøkologi, biokemi og teknologi, hvor 
sidstnævnte institut beskæftiger sig med kvalitetskontrol af produkterne. 
1.1.11. DET FORENEDE KONGERIGE 
De vigtigste aktiviteter i forbindelse med forskning og teknologisk 
udvikling sorterer under "Ministry of Agriculture, Fisheries and Food" 
(MAFF), når det gælder England og Wales, under "Scottish Office of the 
Agriculture and Fisheries Department" (SOAFD) for Skotlands vedkommende og 
under "Department of Agriculture for Northern Ireland" (DANI) for 
Nordirlands vedkommende, og opgaverne er fordelt efter, hvad der er af 
interesse for de forskellige regioner. 
To store forskningsorganer står for hovedparten af fiskeriforskningen i Det 
Forenede Kongerige. "Directorate of Fisheries Research", der er underlagt 
"MAFF", og hvis hovedcenter ligger i Lowestoft, forsker først og fremmest i 
evaluering af bestandene, mens "SOAFD Marine Laboratory" i Aberdeen i 
Skotland er et af de vigtigste centre for forskning i fiskeredskabers 
selektivitet. 
Når det gælder industriel udvikling, spiller "Sea Fish Industry Authority" 
(SFIA) en vigtig rolle, specielt i forbindelse med udvikling af fiske­
redskaber og fiskeriøkonomisk forskning. Forskellige universitetsinstitutter 
foretager også undersøgelser af socioøkonomiske aspekter af fiskeriet. 
I forbindelse med forarbejdning af fiskerivarer er det mest specialiserede 
center "Torry Research Station" under "MAFF", især når det gælder fiskeri­
varernes hygiejnetilstand og kvalitet. 
zs 
I SKEMA I. - Oversigt over situationen for de forskellige medlemsstaters midler og strukturer 1 
Medlems 
-stat 
BE 
DE 
DK 
ES 
FR 
GR 
IT 
IE 
NL 
PT 
UK ANTAL 
FISKERIFORSKNINGSCENTRE 
OG ORGANERH 
Ant. 
ORGANER 
10 
24 
24 
23 
31 
19 
51 
22 
14 
8 
76 Ant. 
CENTRED 
18 
33 
27 
53 
59 
32 
59 
31 
18 
9 
101 Eksisterer der en 
centraliseret struktur 
omkring 
et 
forskningsorgan(***) 
JA 
nej 
JA 
JA 
JA 
nej 
nej 
JA 
JA 
JA 
JA STØRRE 
ANLÆGSAKTIVER 
Forsk-
ningsfartøjer 
+ 20m. 
1 
2 
2 
3 
4 
2 
0 
1 
4 
2 
5 Prøvebassin 
nej 
nej 
JA 
JA 
JA 
nej 
nej 
nej 
nej 
nej 
JA 
KILDE : European Directory 
Ved center forstås her geografisk placering 
I det mindste med hensyn til biologiske undersøgelser 
| SKEMA II. - De forskellige centrale fiskeriforskningsorganers kompetence i 
Medlems-stat 
BE 
DE 
DK 
ES 
FR 
GR 
IT 
IE 
NL 
PT 
UK Centralt organ for 
forskning i 
fiskeriforvaltning 
RVZ 
BFAFi* 
DIFMAR 
IEO 
IFREMER 
CNIM7IMBC* 
ICRAP* 
FRC 
RIVO 
INIP 
MAFF/SOAFD Centralt organ for 
forskning i 
fiskeriteknologi 
RVZ 
BFAFi* 
DIFTA 
IFREMER 
BIM 
RIVO 
SOAFD Centralt organ for 
forskning i 
fiskeriøkonomi 
DIFER 
IFREMER 
IREPA 
LEI Centralt organ for 
forskning i 
forarbejdning 
RVZ 
BFAFi* 
FF 
INST. DEL FRIO 
IFREMER 
BIM 
RIVO 
INIP 
Torry Station 
KOORDINERINGSORGANER 
BILAG II IQ 
Forskningsprogrammet FAR (fiskeri- og akvakulturforskning) 
inden for fiskerisektoren for perioden 1988-1992 
Formål: 
Hovedformålet med dette program var at etablere en videnskabelig base med 
henblik på gennemførelse af den fælles fiskeripolitik, inden for følgende 
områder : 
styring af fiskeriet 
Fangstmetoder 
Akvakultur 
Forædling af fiskerivarer 
Inden for de områder, der vedrører fiskeriaspekterne (styring, fangstmetoder 
og forædling af fiskerivarer), blev følgende forskningsemner prioriteret: 
Evaluering af bestande af fællesskabsinteresse 
Udvikling af modeller 
- Udarbejdelse af multidisciplinære metoder 
Samspillet mellem fiskeri og miljø 
Forbedring af faste redskaber 
Udvikling af artsselektive redskaber 
Forbedring af fiskerivarers kvalitet. 
Gennemførelse ; 
FAR-programmet blev gennemført på to planer. På det ene plan blev der sikret 
økonomisk støtte til forskningsprojekterne og på det andet skete der en 
koordinering af fiskeriforskningen på EF-plan. 
Udvalgte foranstaltninger; 
Efter offentliggørelse af tre udbud blev der udvalgt 127 forskningsprojekter 
med henblik på finansiering. 236 forskningscentre er involveret i disse 
projekter, og det samlede støttebeløb fra EF er på over 31 mio ECU. 
EF ydede støtte til 38 foranstaltninger til koordinering af forskningen 
(workshopper, seminarier, konferencer, udarbejdelse af databaser, 
publikationer osv.) og til 14 stipendier. 
STYRING AF FISKERIET [I 
STYRING AF FISKERIET 
FINANSIEREDE PROJEKTER EFTER EMNE (%) . FORSKNINGSBMNE 
EVALUERING AF BESTANDE 
UDVIKLING AF MODELLER 
BIO0KONOMISKE OG SOCIALE ASPEKTER 
MILJ0M/ESSIGE ASPEKTER 
ANDET 
..•ra^™_____ _ forlagte 
footer 
84 
19 
27 
26 
52 
208 ; Udtaielsefrakonsulenier 
i , 
\ A-'' 
21 
4 
1 
2 
4 
; 32 I" : """8 ""/""' 
38 
9 
14 
9 
21 
r 'w> 'yrj^'jmm 
20 
5 
8 
1 
7 
FANGSTMETODER 
FINANSIEREDE PROJEKTER EFTER EMNE (%) FORSKNINGSEMNE 
FASTE REDSKABER 
SELEKTIVITET 
BR^ENDSTOFBESPARENDE METODER 
ANDET 
EALT Ant 
forelagte 
projector 
9 
19 
4 
18 
50 I Udtalelsefrakonsubnter 
i A 
3 
8 
1 
1 
13 B 
3 
6 
2 
4 
. 15 • - •• 2 
10 
2 
2 
: WirX-FANGSTMETODER 
ze 
& u-FAR-PRQORAMMET (19BM$ 
P OVERSIGTTFÛR '^88* 
FORARBEJDNING 
> Udtalelse fra konsufènier FORSKNINGSEMNE 
Fiskerivarers hygiejnetilstand og kvalitet Ant, 
36 12 IIIII1IIIIIIIIIIIMIIIIIIIIIIII1IIIIIIM 
l. 
11 10 f 
Emballering, distribution og opbevaring 22 
Specifikke levnedsmidler 11 
Forædling af fiskeaffald 19 
Prænormativ forskning 
Andet 14 
iiii Hl «i is m ?mmw&***®&&&®!®fåi 
FORARBEJDNING 
FINANSIEREDE PROJEKTER EFTER EMNE (%) 
Forædling af fiskeaffald Prænormativ forskning 
9% »% 
Specifikke levnedsmidler 
17% 
Emballering, distribution 
og opbevaring 
17% Fiskerivarers 
hygiejnetilstand og kvalitet 
44% 
3o 
BILAG III 
Forskningsprogrammet AIR 
(Landbrug og agroindustri, herunder fiskeri) 
1991-1994 
Formål: 
Dette program har til formål at få produktionen af biologiske ressourcer 
bedre afstemt med forbrugernes og industriens anvendelse af disse gennem 
prækonkurrencemæssig forskning, teknologisk udvikling og demonstration. 
På områderne styring af fiskeriet, fangstmetoder og forarbejdning er 
forskningen bl.a. rettet mod: 
forbedring af evalueringsmetoder 
udvikling af modeller 
udvikling af fiskeriet 
- det videnskabelige grundlag for forordningerne og gennemførelsen af 
disse 
fiskeredskabers effektivitet og selektivitet 
forarbejdede produkters kvalitet og hygiejnetilstand 
levnedsmidlers indvirkning på miljøet 
emballering, distribution og opbevaring. 
Gennemførelse ; 
Programmet gennemføres ved: 
indkaldelse af forslag til forskningsprojekter og projekter vedrørende 
teknologisk udvikling 
samordnede aktioner 
demonstrationsprojekter 
ledsageforanstaltninger. 
Der indgås kontrakter med omkostningsdeling i forbindelse med FTU-projekter. 
samordnede aktioner, der har til formål at koordinere forskning vedrørende 
programmet, og som finansieres fra andre kilder end EF, kan finansieres med 
op til 100% af koordineringsomkostningerne. 
Ledsageforanstaltningerne omfatter seminarer, workshopper og konferencer, 
studier, intern koordinering gennem gruppeintegration, avanceret uddannelse 
og fremme af udnyttelsen af resultater. 
Udvalgte foranstaltninger: 
I forbindelse med det første udbud som led i AIR-programmet 
(indsendelsesfrist pr. 31.1.1992) blev der modtaget 776 forslag, hvoraf 99 
vedrørte emner med tilknytning til fiskeri og akvakultur. Efter evaluering 
af forslagene blev 18 projekter med omkostningsdeling taget i betragtning 
med henblik på finansiering. Det tilsvarende EF-støttebeløb er på over 
14 mio. ECU. 
I forbindelse med det andet udbud (indsendelsesfrist pr. 30.10.1992) blev 
der indgivet 1 020 forslag, hvoraf 140 vedrørte emner i tilknytning til 
fiskeri og akvakultur. Udvælgelsesproceduren er endnu ikke afsluttet. 
3-1 
OVERSIOT.FOR'-^'lSKEiîC 
STYRING AF FISKERIET 
Am* '£f| FORSKNINGSOMRÅDE Ant 
forelagt© 
projekter ;:;iitilllii:;ialliiilllitili; 
ut ^%*™Mm\ 
Evaluering af bestande 16 
Udvikling af modeller 1 
Bioøkonomiske og sociale aspekter 0 
Miljømæssige aspekter 
Andet (vækst, patologi, generelle emner) 8 
Hl mi lii 
FANGSTMETODER 
FORSKNINGSOMRÅDE Ant, 
forelagte 
projekter Udtalelse fra konsulenter 
A llllllllllllllllllllllllllllllllllllllll 
8 Ant, - % 
ffcan$ierød|| 
Redskabers ydelse 1 
Selektivitet 8 
iljømæssige aspekter 0 
Andet 0 mm m ii mm 
FORARBEJDNING 
FORSKNINGSOMRÅDE Ant 
forelagte 
projekter Udtalelse fra konsulenter 
A 
.^_______b^^ B 
i II Ant . 
ftnan$iere< 
projektør^ 
Fiskerivarers hygiejnetilstand og kvalitet 19 8 1 
Emballering, distribution og opbevaring 1 
Specifikke levnedsmidler 
Forædling af fiskeaffald 
Prænormativ forskning 
Andet mm m i« 
(*) Undelukkende første udbud. 
BILAG IV 
3Z> 
PROGRAM FOR BIOLOGISKE UNDERSØGELSER INDEN FOR FISKERISEKTOREN 
Formål; Dette program påbegyndtes i 1978. Hovedformålet var at skaffe 
Kommissionens tjenestegrene oplysninger om ressourcesituationen med henblik 
på udarbejdelse af forordninger inden for rammerne af bevarelsesdelen af den 
fælles fiskeripolitik. 
Andre mål var et forbedret samarbejde mellem videnskabsmænd i de forskellige 
medlemsstater og en større udbredelse af den eksisterende viden om bevarelse 
af EF's fiskeressourcer. 
Gennemførelse : Videnskabelige og tekniske undersøgelser i form af analyser 
og biologiske evalueringer foretages af eksperter eller 
forskningsinstitutter, som har fået disse opgaver overdraget efter årlige 
begrænsede udbud. GD XIV har hvert år udpeget prioriterede emner, der svarer 
til de mest påtrængende informationsbehov. 
Udvalgte foranstaltninger; Efter tre successive udbud i referenceperioden 
(1990-92) blev 54 undersøgelser udvalgt til finansiering. 65 institutter 
eller konsulenter deltog i disse undersøgelser, og den samlede EF-støtte er 
på over 3 mio. ECU. 
33 
*»»^»^«^!rø«$»K«S?S?:Sf3 
™?«> C-AsS g^^^^^gy^^-i^^Sja^fty..^..':....<•;...•J1..':......: < 
Evaluering af bestande 44 21 
Fiskeriets tekniske virkninger 32 16 
Bioøkonomiske og sociale aspekter 
Biologiske analysemetoder 13 
Etablering af databaser 
Hl $mmme$ F im 38aæ@ 
BIOLOGISKE UNDERSØGELSER (1990-1992) 
FINANSIERDE PROJEKTER EFTER EMNE (%) 
Biologiske analysemetoder 
9% 
Bioøkonomiske og sociale 
aspekter 
6% 
Fiskeriets tekniske 
virkninger 
30% Etablering af databaser 
17% 
Evaluering af bestande 
38% 
BILAG V 
^ 
UNDERSØGELSESPROGRAM VEDRØRENDE BESKYTTELSE AF MARINE ARTER 
Formål; Dette program påbegyndtes i 1992. Dets hovedformål er at fastlægge, 
hvordan man, eventuelt med hjælp af midlertidig eller permanent afgrænsning 
af områder, kan reducere fiskeriets indvirkning på marine ressourcer, der 
ikke udnyttes kommercielt eller ikke er målarter. Dette skulle på mellemlang 
sigt give Kommissionens tjenestegrene mulighed for at udarbejde 
retsforskrifter, der kan medvirke til at forbedre havmiljøets kvalitet. 
Andre mål er et forbedret samarbejde mellem videnskabsmænd i de forskellige 
medlemsstater og en større udbredelse af den eksisterende viden om bevarelse 
af EF's fiskeressourcer. 
Gennemførelse : Efter et begrænset udbud er videnskabelige og tekniske 
undersøgelser i form af analyser og biologiske evalueringer svarende til de 
pågældende mål blevet overdraget til eksperter eller forskningsinstitutter. 
GD XIV har udpeget prioriterede emner, som svarer til de mest påtrængende 
informationsbehov. 
Udvalgte foranstaltninger; Efter det udbud, som blev udsendt første gang i 
1992, er der udvalgt 9 undersøgelser til finansiering. 26 institutter eller 
konsulenter deltager i disse undersøgelser, og den samlede EF-støtte beløber 
sig til 0,5 mio. ECU. 
OVERSIGT OVER UNDERSØGELSERNE VEDRØRENDE BESKYTTELSE AF MARINE ARTER (1992) 
EMNE Ant. udvalgte Ant. modtagne klassifika-
undersøgelser undersøgelser tion 
A B 
Bifangster og genudsætninger 
af fiskearter af ringe 2 7 4 2 
kommercielinteresse 
Bifangster af havpattedyr, 
havkrybdyr og havfugle 3 5 2 3 
Etablerede fiskeriers 
indvirkning påindbyrdes 4 5 4 1 
afhængige populationer 
I ALT 9 17 10 6 
BILAG VI 
3S 
ORDNING MED SPECIFIKKE FORANSTALTNINGER I MIDDELHAVSOMRÅDET (1991-1992) 
Formål: 
Hovedformålet med denne aktion er at skaffe de nødvendige oplysninger til 
gradvis indførelse af en fælles fiskeriordning for Middelhavet under hensyn 
til de særlige forhold inden for visse fiskerier, der er koncentreret i 
særlige regioner. 
De specifikke foranstaltninger iværksættes inden for følgende prioriterede 
områder : 
omstrukturering af traditionelle fiskerier 
udvikling af specialiserede fiskerier, såsom fiskeri efter svampe, 
koraller og søpindsvin 
fiskerikontrol 
opbygning af et statistiknet 
samordning af forskningen og udnyttelsen af videnskabelige oplysninger 
Gennemførelse ; 
Den strategi, som findes mest egnet i dette område, omfatter en række 
foranstaltninger af økonomisk, teknisk og social karakter, der iværksættes 
efter solidariske principper for at give de nødvendige impulser til en 
reform af denne sektor. De berørte samfundsgruppers medvirken er den bedste 
garanti for gennemførelse af foranstaltningen og overholdelse af dennes 
principper. 
Udvalgte foranstaltninger; 
Budgettet for denne aktion er på 5 mio. ECU årligt for 1991 og 1992 og 3 
mio. ECU for 1993. Hidtil er der udvalgt i alt 41 undersøgelser og 
specifikke foranstaltninger til finansiering. 
36 
fommxmmmm Ant inansl©fe<jaf 
ftrojskler 
Forvaltning af bestande 31 
Fiskeriteknologi 
Bioøkonomiske og sociale aspekter 
Andet 
Al-T 41 
SPECIFIKKE FORANSTALTNINGER I MIDDELHAVSOMRÅDET (1991-1992) 
FINANSIEREDE PROJEKTER EFTER EMNE (%) 
Fiskeriteknologi 
5% Bioøkonomiske og 
sociale aspekter 
17% 
Forvaltning af bestande 
76% 
3} 
BSN 0254-1459 
KOM(93) 95 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer : CB-CO-93-115-DA-C 
ISBN 92-77-53680-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg