Fælles holdning (EF) nr. 19/2004

vedtaget af Rådet den 6. februar 2004

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2004 af ... om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav

(2004/C 79 E/03)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c), og artikel 67, stk. 5, andet led,

under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(2),

efter proceduren i traktatens artikel 251(3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Fællesskabet har sat sig som mål at bevare og udbygge et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvor der er fri bevægelighed for personer. Med henblik herpå skal Fællesskabet bl.a. vedtage de foranstaltninger vedrørende samarbejde om civilretlige spørgsmål, der er nødvendige for det indre markeds funktion.

(2) Den 3. december 1998 vedtog Rådet Rådets og Kommissionens handlingsplan for, hvorledes Amsterdam-traktatens bestemmelser om indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bedst kan gennemføres(4) (Wien-handlingsplanen).

(3) Det Europæiske Råd støttede på sit møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser som hjørnestenen i oprettelsen af et ægte retligt område.

(4) Den 30. november 2000 vedtog Rådet et program med foranstaltninger med henblik på gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område(5). I programmet anføres under første etape afskaffelse af eksekvaturproceduren, dvs. indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav.

(5) Begrebet "ubestridte krav" bør dække alle situationer, hvor en kreditor, når debitor påviseligt ikke har gjort indsigelse mod arten eller omfanget af et pengekrav, har opnået enten en retsafgørelse over den pågældende debitor eller et eksigibelt dokument, der forudsætter debitors udtrykkelige samtykke, det være sig et retsforlig eller et officielt bekræftet dokument.

(6) Den manglende indsigelse fra debitors side som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b), kan antage form af, at debitor udebliver fra et retsmøde eller ikke efterkommer en opfordring fra retten til skriftligt at tilkendegive, at han agter at tage til genmæle.

(7) Denne forordning bør finde anvendelse på retsafgørelser, retsforlig og officielt bekræftede dokumenter vedrørende ubestridte krav og på afgørelser truffet efter anfægtelse af retsafgørelser, retsforlig og officielt bekræftede dokumenter, der er attesteret som europæiske tvangsfuldbyrdelsesdokumenter.

(8) I konklusionerne fra Tammerfors gav Det Europæiske Råd udtryk for, at det bør gøres hurtigere og enklere at få en retsafgørelse fuldbyrdet i en anden medlemsstat end den, hvor retsafgørelsen er truffet, ved at fjerne enhver mellemliggende foranstaltning forud for fuldbyrdelsen i fuldbyrdelsesstaten. En retsafgørelse, der af den behandlende ret er blevet attesteret som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, bør i fuldbyrdelsessammenhæng behandles, som om den var truffet i fuldbyrdelsesstaten. F.eks. vil registreringen af en attesteret udenlandsk retsafgørelse i Det Forenede Kongerige derfor følge de samme regler som registreringen af en retsafgørelse fra en anden del af Det Forenede Kongerige, og den må ikke indebære en efterprøvelse af den udenlandske retsafgørelses realitet. Selve proceduren for fuldbyrdelse af retsafgørelser bør fortsat afgøres efter national lovgivning.

(9) En sådan procedure må forventes at indebære betydelige fordele i forhold til den eksekvaturprocedure, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område(6), idet der ikke vil være behov for godkendelse fra en ret i en anden medlemsstat med de deraf følgende forsinkelser og omkostninger.

(10) Når der i en medlemsstat er truffet en retsafgørelse om et ubestridt krav, uden at debitor har deltaget i retsmøderne, er afskaffelsen af enhver form for kontrol i fuldbyrdelsesstaten uløseligt knyttet sammen med og betinget af, at der er tilstrækkelige garantier for, at debitor har kunnet varetage sine interesser.

(11) Denne forordning tilsigter at fremme de grundlæggende rettigheder og tager navnlig hensyn til de principper, der er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Den tilsigter især at sikre fuld overholdelse af retten til en retfærdig rettergang som anerkendt i chartrets artikel 47.

(12) Der bør fastsættes mindstestandarder for den retssag, der fører frem til retsafgørelsen, så det sikres, at debitor - i så god tid og på en sådan måde, at han kan varetage sine interesser under sagen - underrettes om retssagen mod ham, om betingelserne for hans aktive deltagelse heri for at bestride kravet og om konsekvenserne af hans manglende deltagelse.

(13) På grund af forskellene mellem medlemsstaternes civile retsplejeregler, navnlig reglerne for forkyndelse af dokumenter, er det nødvendigt at definere sådanne mindstestandarder specifikt og detaljeret. Navnlig vil en forkyndelsesmåde, der støttes på en retlig formodning med hensyn til opfyldelsen af mindstestandarderne, ikke kunne anses for fyldestgørende grundlag for attestering af en retsafgørelse som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument.

(14) Alle de forkyndelsesmåder, der er anført i artikel 13 og 14, er karakteriseret ved enten (artikel 13) fuld sikkerhed eller (artikel 14) en meget høj grad af sandsynlighed for, at det forkyndte dokument er nået frem til modtageren. I sidstnævnte tilfælde bør en retsafgørelse kun attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, hvis der i domsstaten findes en relevant mekanisme, der gør det muligt for debitor at anmode om fuld prøvelse af retsafgørelsen på de i artikel 19 fastsatte betingelser i de særlige tilfælde, hvor dokumentet, på trods af at artikel 14 er overholdt, ikke er nået frem til modtageren.

(15) Personlig forkyndelse for visse andre personer end debitor selv i henhold til artikel 14, stk. 1, litra a) og b), bør kun anses for at opfylde kravene i nævnte bestemmelser, hvis de pågældende personer faktisk har accepteret eller modtaget dokumentet.

(16) Artikel 15 bør finde anvendelse i situationer, hvor debitor ikke kan repræsentere sig selv i retten, f.eks. fordi debitor er en juridisk person, og det i lovgivningen er fastsat, hvem der repræsenterer debitor, samt i situationer, hvor debitor har bemyndiget en anden person, navnlig en advokat, til at repræsentere sig i den specifikke retssag.

(17) De retter, som er kompetente til at efterprøve, om de processuelle mindstestandarder er overholdt fuldt ud, bør, når dette er godtgjort, udstede en standardiseret attest som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, som klart viser denne efterprøvelse og resultatet heraf.

(18) På grund af medlemsstaternes gensidige tillid til hinandens retspleje kan det overlades til retten i en medlemsstat at vurdere, om alle betingelser for attestering som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument er opfyldt, således at en retsafgørelse kan fuldbyrdes i alle de andre medlemsstater, uden at der i fuldbyrdelsesstaten skal foretages en retslig prøvelse af, om de processuelle mindstestandarder er behørigt overholdt.

(19) Denne forordning pålægger ikke medlemsstaterne en pligt til at tilpasse deres nationale lovgivninger til de heri fastlagte processuelle mindstestandarder. Den udgør et incitament til en sådan tilpasning ved kun at muliggøre en mere effektiv og hurtigere eksigibilitet for retsafgørelser i andre medlemsstater, hvis disse mindstestandarder er overholdt.

(20) Kreditor bør frit kunne vælge, om han vil anmode om attestering som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument i forbindelse med et ubestridt krav eller i stedet benytte ordningen for anerkendelse og fuldbyrdelse efter forordning (EF) nr. 44/2001 eller andre fællesskabsinstrumenter.

(21) Når et dokument skal fremsendes fra en medlemsstat til en anden med henblik på forkyndelse, bør denne forordning, særlig de heri fastlagte regler om forkyndelse, finde anvendelse sammen med Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 af 29. maj 2000 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager(7), særlig artikel 14 sammenholdt med medlemsstaternes meddelelser i henhold til artikel 23 i nævnte forordning.

(22) Målene for den påtænkte handling kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(23) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(8).

(24) I medfør af artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, har Det Forenede Kongerige og Irland meddelt, at de ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning.

(25) I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.

(26) I henhold til traktatens artikel 67, stk. 5, andet led, er de foranstaltninger, der fastsættes i denne forordning, omfattet af den fælles beslutningsprocedure fra den 1. februar 2003 -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

KAPITEL I

FORMÅL, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Formål

Denne forordning har til formål at indføre et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav for gennem fastsættelse af mindstestandarder at tillade fri bevægelighed for retsafgørelser, retsforlig og officielt bekræftede dokumenter overalt i medlemsstaterne uden nogen mellemliggende procedure i fuldbyrdelsesstaten forud for anerkendelsen og fuldbyrdelsen.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Denne forordning finder anvendelse på det civil- og handelsretlige område, uanset domsmyndighedens art. Den omfatter i særdeleshed ikke spørgsmål vedrørende skat, told eller administrative anliggender eller statens ansvar for handlinger og undladelser under udøvelse af statsmagt ("acta jure imperii").

2. Denne forordning finder ikke anvendelse på:

a) fysiske personers retlige status samt deres rets- og handleevne, formueforholdet mellem ægtefæller samt arv efter loven eller testamente

b) konkurs, akkord og andre lignende ordninger

c) social sikring

d) voldgift.

3. I denne forordning forstås ved "medlemsstat" alle medlemsstater med undtagelse af Danmark.

Artikel 3

Eksekutionsgrundlag, der kan attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument

1. Denne forordning finder anvendelse på retsafgørelser, retsforlig og officielt bekræftede dokumenter vedrørende ubestridte krav.

Et krav anses for ubestridt, hvis:

a) debitor udtrykkeligt har vedgået sig kravet ved at anerkende det eller ved at acceptere et forlig, der er godkendt af en ret eller indgået for en ret under en retssag

b) debitor aldrig har gjort indsigelse mod kravet under retssagen ved at foretage de relevante processuelle handlinger i henhold til domsstatens lovgivning

c) debitor ikke har givet møde eller været repræsenteret i et retsmøde om det pågældende krav efter oprindelig at have gjort indsigelse mod kravet under retssagen, forudsat at denne adfærd i henhold til domsstatens lovgivning er udtryk for en stiltiende anerkendelse af kravet eller af kreditors anbringender, eller

d) debitor udtrykkeligt har vedgået sig kravet i et officielt bekræftet dokument.

2. Denne forordning finder også anvendelse på afgørelser truffet efter anfægtelse af retsafgørelser, retsforlig og officielt bekræftede dokumenter, der er attesteret som europæiske tvangsfuldbyrdelsesdokumenter.

Artikel 4

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) "retsafgørelse": enhver afgørelse truffet af en ret i en medlemsstat, uanset hvordan den betegnes, såsom dom, kendelse eller fuldbyrdelsesordre, herunder fastsættelse af sagsomkostninger, som foretages af en embedsmand ved retten

2) "krav": et krav på betaling af et bestemt pengebeløb, som enten allerede er forfaldent, eller hvis forfaldsdato er angivet i retsafgørelsen, retsforliget eller det officielt bekræftede dokument

3) "officielt bekræftet dokument": a) et dokument, der er udstedt som et officielt bekræftet dokument, hvor den officielle bekræftelse

i) vedrører underskriften og dokumentets indhold og

ii) er foretaget af en offentlig myndighed eller et andet organ, som er bemyndiget hertil af den medlemsstat, hvori dokumentet er udstedt

eller

b) en aftale om underholdspligt, som er indgået for en administrativ myndighed, eller som er bekræftet af en sådan myndighed

4) "domsstaten": den medlemsstat, hvori den retsafgørelse, det retsforlig eller det officielt bekræftede dokument, der skal attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, er henholdsvis truffet, godkendt eller indgået eller udstedt

5) "fuldbyrdelsesstaten": den medlemsstat, hvori den retsafgørelse, det retsforlig eller det officielt bekræftede dokument, der er attesteret som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, søges fuldbyrdet

6) "den behandlende ret": den ret, som behandlede retssagen på tidspunktet for opfyldelsen af betingelserne i artikel 3, stk. 1, litra a), b) eller c)

7) "ret": for så vidt angår Sverige også det svenske fogedvæsen (kronofogdemyndighet) i forbindelse med hurtig retsforfølgning i sager om pengekrav (betalningsföreläggande).

KAPITEL II

EUROPÆISK TVANGSFULDBYRDELSESDOKUMENT

Artikel 5

Afskaffelse af eksekvaturproceduren

En retsafgørelse, der er attesteret som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument i domsstaten, anerkendes og fuldbyrdes i de øvrige medlemsstater, uden at der kræves en afgørelse om eksigibilitet, og uden at der kan gøres indsigelse mod anerkendelsen.

Artikel 6

Betingelser for attestering som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument

1. En retsafgørelse om et ubestridt krav, der er truffet i en medlemsstat, attesteres efter anmodning, der til enhver tid kan indgives til den behandlende ret, som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument:

a) hvis den er eksigibel i domsstaten

b) hvis den ikke er i strid med kompetencereglerne i kapitel II, afdeling 3 og 6, i forordning (EF) nr. 44/2001

c) hvis retssagen i domsstaten, for så vidt der er tale om et ubestridt krav som defineret i artikel 3, stk. 1, litra b) eller c), opfyldte de betingelser, der er fastsat i kapitel III, og

d) hvis den er truffet i den medlemsstat, hvor debitor har bopæl efter artikel 59 i forordning (EF) nr. 44/2001,

- for så vidt der er tale om et ubestridt krav som defineret i artikel 3, stk. 1, litra b) eller c)

- kravet vedrører en aftale, der er indgået af en person (forbrugeren) med henblik på brug, der må anses at ligge uden for hans erhvervsmæssige virksomhed, og

- debitor er forbrugeren.

2. Er en retsafgørelse, der er attesteret som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, ikke længere eksigibel, eller er dens eksigibilitet blevet suspenderet eller begrænset, udstedes der under anvendelse af formularen i bilag IV efter anmodning, der til enhver tid kan indgives til den behandlende ret, en attest, hvoraf den manglende eller begrænsede eksigibilitet fremgår.

3. Er der blevet truffet en afgørelse efter anfægtelse af en retsafgørelse, der er attesteret som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument i medfør af stk. 1, udstedes der med forbehold af artikel 12, stk. 2, efter anmodning, der til enhver tid kan indgives, en ny attest under anvendelse af formularen i bilag V, hvis den pågældende afgørelse er eksigibel i domsstaten.

Artikel 7

Sagsomkostninger

Når en retsafgørelse omfatter en eksigibel afgørelse om sagsomkostninger inklusive rentesatser, attesteres den også som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for så vidt angår sagsomkostningerne, medmindre debitor under retssagen specifikt har gjort indsigelse mod pålægget om at afholde disse omkostninger i overensstemmelse med domsstatens lovgivning.

Artikel 8

Europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for delkrav

Opfylder kun dele af en retsafgørelse betingelserne i denne forordning, udstedes der en attest som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for de pågældende dele.

Artikel 9

Udstedelse af en attest som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument

1. Attesten som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument udstedes under anvendelse af formularen i bilag I.

2. Attesten som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument udstedes på det sprog, som retsafgørelsen er affattet på.

Artikel 10

Berigtigelse eller tilbagekaldelse af attesten som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument

1. Attesten som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument skal efter anmodning indgivet til den behandlende ret

a) berigtiges, hvis der som følge af en materiel fejl er uoverensstemmelse mellem retsafgørelsen og attesten

b) tilbagekaldes, hvis den tydeligvis er blevet udstedt med urette i henhold til de betingelser, der er fastsat i denne forordning.

2. Enhver berigtigelse eller tilbagekaldelse af attesten som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument sker efter domsstatens lovgivning.

3. Anmodning om berigtigelse eller tilbagekaldelse af en attest som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument indgives under anvendelse af formularen i bilag VI.

4. Selve udstedelsen af en attest som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument kan ikke appelleres.

Artikel 11

Virkningen af attesten som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument

Attesten som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument har kun virkning, i den udstrækning retsafgørelsen er eksigibel.

KAPITEL III

MINDSTESTANDARDER FOR RETSSAGER OM UBESTRIDTE KRAV

Artikel 12

Mindstestandardernes omfang

1. En retsafgørelse om et ubestridt krav som defineret i artikel 3, stk. 1, litra b) eller c), kan kun attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, hvis retssagen i domsstaten opfyldte de processuelle betingelser, der er fastsat i dette kapitel.

2. De samme betingelser gælder for udstedelsen af en attest som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument eller en ny attest som omhandlet i artikel 6, stk. 3, i forbindelse med en afgørelse, der er truffet efter anfægtelse af en retsafgørelse, for så vidt betingelserne i artikel 3, stk. 1, litra b) eller c), var opfyldt på det tidspunkt, hvor den pågældende afgørelse blev truffet.

Artikel 13

Forkyndelse med bevis for modtagelse fra debitors side

1. Det indledende processkrift eller et tilsvarende dokument kan være blevet forkyndt for debitor på en af følgende måder:

a) personlig forkyndelse bekræftet ved et dateret modtagelsesbevis, som debitor har underskrevet

b) personlig forkyndelse bekræftet ved et dokument underskrevet af den kompetente stævningsmand, der ud over at fastslå, at debitor har modtaget dokumentet eller har nægtet at modtage det uden lovlig grund, angiver forkyndelsesdatoen

c) postforkyndelse bekræftet ved et dateret modtagelsesbevis, som debitor har underskrevet og returneret, eller

d) forkyndelse ved elektroniske midler som f.eks. fax eller e-post bekræftet ved et dateret modtagelsesbevis, som debitor har underskrevet og returneret.

2. En indkaldelse til et retsmøde kan være blevet forkyndt for debitor som fastsat i stk. 1 eller være blevet forkyndt mundtligt i et tidligere retsmøde om samme krav, idet forkyndelsen i så fald skal fremgå af retsbogen for det tidligere retsmøde.

Artikel 14

Forkyndelse uden bevis for modtagelse fra debitors side

1. Det indledende processkrift eller et tilsvarende dokument og en indkaldelse til et retsmøde kan også være blevet forkyndt for debitor på en af følgende måder:

a) personlig forkyndelse på debitors personlige adresse for personer, der har adresse på samme bopæl som debitor, eller som af debitor er ansat til at arbejde dér

b) personlig forkyndelse på debitors erhvervsmæssige hjemsted, hvis debitor er en selvstændig erhvervsdrivende eller en juridisk person, for personer, der er ansat af debitor

c) deponering af dokumentet i debitors postkasse

d) deponering af dokumentet på et postkontor eller hos kompetente offentlige myndigheder og skriftlig meddelelse om denne deponering i debitors postkasse, forudsat at den skriftlige meddelelse tydeligt angiver, at det drejer sig om et retsdokument, eller at meddelelsen har retsvirkning som forkyndelse og medfører, at tidsfrister begynder at løbe

e) postforkyndelse uden den i stk. 3 omhandlede form for bekræftelse, hvis debitor har adresse i domsstaten, eller

f) elektroniske midler bekræftet ved en automatisk kvittering for levering, forudsat at debitor på forhånd udtrykkeligt har accepteret denne forkyndelsesmåde.

2. Ved anvendelsen af denne forordning kan der ikke foretages forkyndelse efter stk. 1, hvis debitors adresse ikke med sikkerhed er kendt.

3. Forkyndelse i henhold til stk. 1, litra a)-d), bekræftes ved:

a) et dokument underskrevet af den kompetente stævningsmand, hvoraf det fremgår

i) på hvilken måde forkyndelsen er foretaget

ii) på hvilket tidspunkt forkyndelsen har fundet sted, og

iii) i givet fald for hvilken anden person end debitor dokumentet er blevet forkyndt, idet personens navn og forbindelse til debitor angives

eller

b) et modtagelsesbevis fra den person, for hvem dokumentet er blevet forkyndt, ved anvendelse af stk. 1, litra a) og b).

Artikel 15

Forkyndelse for debitors befuldmægtigede

Forkyndelse i henhold til artikel 13 eller 14 kan også være blevet foretaget for debitors befuldmægtigede.

Artikel 16

Behørig underretning af debitor om kravet

For at sikre, at debitor er blevet behørigt underrettet om kravet, skal det indledende processkrift eller et tilsvarende dokument have indeholdt oplysning om:

a) parternes navn og adresse

b) kravets størrelse

c) rentesatsen og det tidsrum, for hvilket der kræves renter, såfremt der påløber renter, medmindre en lovpligtig rente automatisk tilføjes hovedstolen i medfør af domsstatens lovgivning

d) en fremstilling af grundlaget for kravet.

Artikel 17

Behørig underretning af debitor om de processuelle handlinger, der er nødvendige for at bestride kravet

Følgende skal tydeligt have været oplyst i eller sammen med det indledende processkrift eller et tilsvarende dokument og i eller sammen med en indkaldelse til et retsmøde:

a) de processuelle betingelser, der skal være opfyldt, for at kravet kan bestrides, herunder fristen for at bestride kravet skriftligt eller i givet fald for at gøre indsigelse mod tidspunktet for retsmødet, navn og adresse på den instans, over for hvilken der skal gøres indsigelse, eller i givet fald for hvilken der skal gives møde, samt et eventuelt krav om repræsentation ved en advokat

b) følgerne af ikke at gøre indsigelse eller ikke at give møde, navnlig i givet fald muligheden for, at der træffes en retsafgørelse over debitor eller sker tvangsfuldbyrdelse heraf, og at debitor pålægges at afholde sagsomkostningerne.

Artikel 18

Afhjælpning af manglende opfyldelse af mindstestandarderne

1. Opfyldte retssagen i domsstaten ikke de processuelle betingelser, der er fastsat i artikel 13-17, afhjælpes denne mangel, og den trufne retsafgørelse kan attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, hvis:

a) retsafgørelsen er blevet forkyndt for debitor i overensstemmelse med artikel 13 eller 14

b) debitor har haft mulighed for at anfægte retsafgørelsen og opnå fuld prøvelse heraf, og debitor behørigt i eller sammen med retsafgørelsen er blevet underrettet om de processuelle betingelser, der gælder for en sådan anfægtelse, herunder navn og adresse på den instans, til hvilken anfægtelsen skal indgives, og i givet fald tidsfristen, og

c) debitor har undladt at anfægte retsafgørelsen ved de relevante processuelle handlinger.

2. Opfyldte retssagen i domsstaten ikke de processuelle betingelser, der er fastsat i artikel 13 eller 14, afhjælpes denne mangel, hvis debitors adfærd under retssagen har godtgjort, at debitor personligt har modtaget det dokument, der skulle forkyndes, i så god tid, at han har kunnet varetage sine interesser under sagen.

Artikel 19

Mindstestandarder for prøvelse i særlige tilfælde

1. I tillæg til artikel 13-18 kan en retsafgørelse kun attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, hvis debitor efter domsstatens lovgivning kan anmode om prøvelse af retsafgørelsen i følgende tilfælde:

a) i) når det indledende processkrift eller et tilsvarende dokument eller i givet fald indkaldelsen til et retsmøde er blevet forkyndt på en af de måder, der er fastsat i artikel 14, og

ii) forkyndelsen ikke er blevet foretaget i så god tid, at debitor har kunnet varetage sine interesser under sagen, uden at dette skyldes fejl fra debitors side

eller

b) når debitor har været forhindret i at gøre indsigelse mod kravet som følge af force majeure eller som følge af ekstraordinære omstændigheder, der ikke skyldes fejl fra debitors side,

forudsat at debitor i begge tilfælde har reageret hurtigst muligt.

2. Denne artikel berører ikke medlemsstaternes ret til at give adgang til prøvelse af retsafgørelsen på betingelser, der er gunstigere end dem, der er fastsat i stk. 1.

KAPITEL IV

FULDBYRDELSE

Artikel 20

Fuldbyrdelsesprocedure

1. Med forbehold af bestemmelserne i dette kapitel afgøres fuldbyrdelsesproceduren efter fuldbyrdelsesstatens lovgivning.

En retsafgørelse, der er attesteret som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, fuldbyrdes på samme vilkår som en retsafgørelse truffet i fuldbyrdelsesstaten.

2. Kreditor skal for de kompetente fuldbyrdelsesmyndigheder i fuldbyrdelsesstaten fremlægge:

a) en udskrift af retsafgørelsen, der opfylder de nødvendige betingelser med hensyn til godtgørelse af dens ægthed

b) en udskrift af attesten som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, der opfylder de nødvendige betingelser med hensyn til godtgørelse af dens ægthed, og

c) om nødvendigt, en transskription eller en oversættelse af attesten som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument til det officielle sprog i fuldbyrdelsesstaten eller, hvis der er flere officielle sprog i den pågældende medlemsstat, til det officielle sprog eller et af de officielle sprog, der anvendes af retterne på det sted, hvor fuldbyrdelsen ønskes foretaget, i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats lovgivning, eller til et andet sprog, som fuldbyrdelsesstaten har angivet, at den kan acceptere. Hver medlemsstat kan angive, hvilket andet eller hvilke andre af fællesskabsinstitutionernes sprog end dens eget eller dens egne den kan acceptere, at attesten udfærdiges på. Oversættelsen bekræftes af en person, der er beføjet hertil i en af medlemsstaterne.

3. Det kan ikke pålægges en part, som i en medlemsstat anmoder om fuldbyrdelse af en retsafgørelse, der er attesteret som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument i en anden medlemsstat, at stille sikkerhed eller depositum af nogen art med den begrundelse, at vedkommende er udlænding eller ikke har bopæl eller opholdssted i fuldbyrdelsesstaten.

Artikel 21

Afslag på fuldbyrdelse

1. Fuldbyrdelse afslås på debitors anmodning af den kompetente ret i fuldbyrdelsesstaten, hvis den retsafgørelse, der er attesteret som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, er uforenelig med en tidligere retsafgørelse truffet i en medlemsstat eller i et tredjeland, forudsat:

a) at den tidligere retsafgørelse havde samme genstand, hvilede på samme grundlag og var mellem samme parter

b) at den tidligere retsafgørelse blev truffet i fuldbyrdelsesstaten eller opfylder de nødvendige betingelser for anerkendelse i fuldbyrdelsesstaten, og

c) at uforeneligheden ikke blev og ikke kunne være blevet gjort gældende som indsigelse under retssagen i domsstaten.

2. Retsafgørelsen eller attesteringen heraf som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument kan under ingen omstændigheder efterprøves i fuldbyrdelsesstaten med hensyn til sagens realitet.

Artikel 22

Aftaler med tredjelande

Denne forordning berører ikke aftaler, hvorved medlemsstaterne før ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 44/2001 i medfør af artikel 59 i Bruxelles-konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, har forpligtet sig til ikke at anerkende retsafgørelser, navnlig retsafgørelser, som er truffet i en anden stat, der er kontraherende part i Bruxelles-konventionen, mod en sagsøgt, der har bopæl eller sædvanligt opholdssted på et tredjelands område, såfremt retsafgørelsen i et tilfælde omhandlet i artikel 4 i Bruxelles-konventionen kun har kunnet støttes på en af de kompetenceregler, der er anført i konventionens artikel 3, stk. 2.

Artikel 23

Udsættelse eller begrænsning af fuldbyrdelsen

Hvis debitor

- har anfægtet en retsafgørelse, der er attesteret som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, herunder også indgivet anmodning om prøvelse som omhandlet i artikel 19, eller

- har anmodet om en berigtigelse eller tilbagekaldelse af attesten som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument efter artikel 10,

kan den kompetente ret eller myndighed i fuldbyrdelsesstaten på debitors anmodning:

a) begrænse fuldbyrdelsesproceduren til sikrende retsmidler

b) gøre fuldbyrdelsen betinget af, at der stilles en sikkerhed, som fastsættes af retten, eller

c) under særlige omstændigheder udsætte fuldbyrdelsesproceduren.

KAPITEL V

RETSFORLIG OG OFFICIELT BEKRÆFTEDE DOKUMENTER

Artikel 24

Retsforlig

1. Et forlig vedrørende et krav som defineret i artikel 4, nr. 2, der er godkendt af en ret eller indgået for en ret under en retssag, og som er eksigibelt i den medlemsstat, hvor det er godkendt eller indgået, attesteres efter anmodning indgivet til den ret, som har godkendt det, eller for hvilken det er indgået, som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument under anvendelse af formularen i bilag II.

2. Et forlig, der er attesteret som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument i domsstaten, fuldbyrdes i de andre medlemsstater, uden at der kræves en afgørelse om eksigibilitet, og uden at der kan gøres indsigelse mod eksigibiliteten.

3. Bestemmelserne i kapitel II, med undtagelse af artikel 5, artikel 6, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, samt i kapitel IV, med undtagelse af artikel 21, stk. 1, og artikel 22, finder tilsvarende anvendelse.

Artikel 25

Officielt bekræftede dokumenter

1. Et officielt bekræftet dokument vedrørende et krav som defineret i artikel 4, nr. 2, som er eksigibelt i en medlemsstat, attesteres efter anmodning indgivet til den af domsstaten udpegede myndighed som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument under anvendelse af formularen i bilag III.

2. Et officielt bekræftet dokument, der er attesteret som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument i domsstaten, fuldbyrdes i de andre medlemsstater, uden at der kræves en afgørelse om eksigibilitet, og uden at der kan gøres indsigelse mod eksigibiliteten.

3. Bestemmelserne i kapitel II, med undtagelse af artikel 5, artikel 6, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, samt i kapitel IV, med undtagelse af artikel 21, stk. 1, og artikel 22, finder tilsvarende anvendelse.

KAPITEL VI

OVERGANGSBESTEMMELSE

Artikel 26

Overgangsbestemmelse

Denne forordning finder kun anvendelse på retsafgørelser, der er truffet, på retsforlig, der er godkendt eller indgået, og på officielt bekræftede dokumenter, der er udstedt efter denne forordnings ikrafttræden.

KAPITEL VII

FORHOLDET TIL ANDRE FÆLLESSKABSINSTRUMENTER

Artikel 27

Forholdet til forordning (EF) nr. 44/2001

Denne forordning berører ikke muligheden for at anmode om anerkendelse og fuldbyrdelse efter forordning (EF) nr. 44/2001 af en retsafgørelse, et retsforlig eller et officielt bekræftet dokument vedrørende et ubestridt krav.

Artikel 28

Forholdet til forordning (EF) nr. 1348/2000

Denne forordning berører ikke anvendelsen af forordning (EF) nr. 1348/2000.

KAPITEL VIII

ALMINDELIGE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 29

Oplysning om fuldbyrdelsesprocedurer og myndigheder

Medlemsstaterne samarbejder for at sikre, at offentligheden og relevante fagkredse informeres om

a) fremgangsmåder og procedurer for fuldbyrdelse i medlemsstaterne og

b) de myndigheder, der er kompetente med hensyn til fuldbyrdelse i medlemsstaterne,

navnlig gennem det europæiske retlige netværk på det civil- og handelsretlige område, der blev oprettet i overensstemmelse med beslutning 2001/470/EF(9).

Artikel 30

Oplysninger om retsmidler, sprog og myndigheder

1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen

a) de procedurer for berigtigelse og tilbagekaldelse, der er omhandlet i artikel 10, stk. 2, og den prøvelsesprocedure, der er omhandlet i artikel 19, stk. 1

b) de sprog, der accepteres i henhold til artikel 20, stk. 2, litra c)

c) lister over de myndigheder, der er omhandlet i artikel 25

og eventuelle senere ændringer af disse oplysninger.

2. Kommissionen stiller de oplysninger, der meddeles i henhold til stk. 1, til rådighed for offentligheden gennem offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende og på enhver anden hensigtsmæssig måde.

Artikel 31

Ændring af bilag

Enhver ændring af formularerne i bilagene vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 32, stk. 2.

Artikel 32

Udvalg

1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er omhandlet i artikel 75 i forordning (EF) nr. 44/2001.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 33

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft den ...

Den anvendes fra den ...(10) med undtagelse af artikel 30, 31 og 32, som anvendes fra den ...(11)

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT C 203 E af 27.8.2002, s. 86.

(2) EFT C 85 af 8.4.2003, s. 1.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 8. april 2003 [(endnu ikke offentliggjort i EUT)], Rådets fælles holdning af 6. februar 2004 og Europa-Parlamentets holdning af ... (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(4) EFT C 19 af 23.1.1999, s. 1.

(5) EFT C 12 af 15.1.2001, s. 1.

(6) EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1496/2002 (EFT L 225 af 22.8.2002, s. 13).

(7) EFT L 160 af 30.6.2000, s. 37.

(8) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(9) EFT L 174 af 27.6.2001, s. 25.

(10) Atten måneder efter forordningens vedtagelse.

(11) Ikrafttrædelsesdatoen.

BILAG I

>PIC FILE= "CE2004079DA.006802.TIF">

>PIC FILE= "CE2004079DA.006901.TIF">

>PIC FILE= "CE2004079DA.007001.TIF">

BILAG II

>PIC FILE= "CE2004079DA.007102.TIF">

>PIC FILE= "CE2004079DA.007201.TIF">

BILAG III

>PIC FILE= "CE2004079DA.007302.TIF">

>PIC FILE= "CE2004079DA.007401.TIF">

BILAG IV

>PIC FILE= "CE2004079DA.007502.TIF">

BILAG V

>PIC FILE= "CE2004079DA.007602.TIF">

>PIC FILE= "CE2004079DA.007701.TIF">

>PIC FILE= "CE2004079DA.007801.TIF">

BILAG VI

>PIC FILE= "CE2004079DA.007902.TIF">

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

Som led i den fælles beslutningsprocedure (EF-traktatens artikel 251) nåede Rådet den 27. november 2003 frem til en generel indstilling vedrørende forslaget til forordning om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav, og i forlængelse heraf vedtog Rådet ved skriftlig procedure den 6. februar 2004 en fælles holdning vedrørende forslaget. Rådet traf afgørelse med kvalificeret flertal (den nederlandske delegation stemte imod).

I forbindelse med fastlæggelsen af den fælles holdning har Rådet taget hensyn til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse af 11. december 2002 og til Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse af 8. april 2003.

Den foreslåede forordning tager sigte på at medvirke til at afskaffe forhåndsbetingelserne for anerkendelse og fuldbyrdelse i en anden medlemsstat af en eksigibel retsafgørelse vedrørende en gæld, hvis art og størrelse ikke er blevet bestridt af debitor; forordningen fjerner hindringerne for, at den trufne retsafgørelse kan anerkendes i en anden medlemsstat, og fjerner ligeledes de kontrolforanstaltninger i forbindelse med fuldbyrdelsen, som for øjeblikket er gældende, og som almindeligvis betegnes under ét som "eksekvaturprocedure". Forordningen finder også anvendelse på retsforlig og på officielt bekræftede dokumenter vedrørende et ubestridt krav.

Den foreslåede forordning er således en konkret udmøntning af princippet om gensidig anerkendelse, som er en forudsætning for fri bevægelighed for retsafgørelser.

II. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

1. Generelle bemærkninger

Rådets fælles holdning er i vid udstrækning tro mod indholdet i Kommissionens oprindelige forslag som ændret ved Kommissionens ændrede forslag, der blev fremsendt til Rådet den 18. juni 2003.

De væsentligste ændringer i forhold til denne tekst er følgende:

1. Ifølge det oprindelige forslag til forordning var det kun retsafgørelser, der havde opnået retskraft i domsstaten, som kunne attesteres som europæiske tvangsfuldbyrdelsesdokumenter. I Rådets fælles holdning er denne betingelse udgået: for at kunne attesteres skal en retsafgørelse nu blot være eksigibel i domsstaten. Samtidig fastsættes det - for at gøre ordningen konsekvent og effektiv - at hvis den attesterede retsafgørelse efterfølgende appelleres, kan den afgørelse, der træffes i appelsagen, også attesteres, også selv om det eventuelt er debitor, der har appelleret.

Ved denne ændring undgår man, at debitor blot ved at appellere retsafgørelsen kan berøve kreditor den fordel, han har opnået ved tvangsfuldbyrdelsesdokumentet.

2. Den fælles holdning bibeholder princippet om, at udstedelsen af attesten som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument ikke kan appelleres. Det fastsættes dog, at der kan indgives anmodning om berigtigelse af attesten, hvis den indeholder en materiel fejl, eller om tilbagekaldelse, hvis attesten tydeligvis er blevet udstedt med urette.

3. Forbrugere nyder fremover en særlig beskyttelse: en retsafgørelse vedrørende et ubestridt krav mod en debitor, som er forbruger, kan kun attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, hvis den er truffet i den medlemsstat, hvor forbrugeren har bopæl.

4. Med hensyn til de mindstestandarder, der skulle opfyldes i forbindelse med sager vedrørende ubestridte krav, blev der i det oprindelige forslag opstillet et hierarki mellem de forskellige måder for forkyndelse af det indledende processkrift. I den fælles holdning er dette hierarki forsvundet, men der skelnes mellem de forskellige forkyndelsesmåder ud fra, om der foreligger et bevis for, at det forkyndte dokument er nået frem til debitor, eller om der ikke foreligger et sådant bevis. Endvidere tillades fremover - på bestemte betingelser - simpel postforkyndelse.

Det fastsættes dog i den fælles holdning, at de forkyndelsesmåder, der ikke indebærer et bevis for, at debitor har modtaget det forkyndte dokument, kun er acceptable som grundlag for en attestering af den trufne retsafgørelse, hvis debitor efter domsstatens lovgivning kan anmode om prøvelse af retsafgørelsen, såfremt han ikke har modtaget det indledende processkrift i så god tid, at han har kunnet varetage sine interesser under sagen.

Andre - mere formelle - ændringer tager sigte på at gøre teksten mere læsevenlig.

2. Europa-Parlamentets ændringer

Rådet har bestræbt sig på at indarbejde Europa-Parlamentets ændringer i videst muligt omfang.

Ændring 1 er blevet indarbejdet med hensyn til substansen (jf. betragtning 26).

Ændring 2 er blevet indarbejdet delvis; efter Rådets opfattelse er anden del af den tekst, som Europa-Parlamentet har foreslået i denne ændring, ikke nødvendig (artikel 3).

Ændring 3 blev ikke accepteret af Kommissionen i det ændrede forslag, og Rådet har ikke indarbejdet den i den fælles holdning.

Ændring 4 tjener ikke længere noget formål, eftersom det i den fælles holdning ikke længere er en forudsætning for attestering, at retsafgørelsen er endelig.

Ændring 5 blev i sin ånd indarbejdet i Kommissionens ændrede forslag, og Rådet har medtaget den i den fælles holdning (artikel 5).

Ændring 6, 7, 8 og 16 om muligheden for appel i forbindelse med udstedelse eller afslag på udstedelse af attesten er ikke blevet accepteret, som de forelå, men tankegangen bag dem er blevet respekteret. Selv om det i artikel 10 i den fælles holdning fastsættes, at selve udstedelsen af attesten ikke kan appelleres, giver teksten dog mulighed for at anmode om berigtigelse og om tilbagekaldelse.

Ændring 9 er blevet indarbejdet (artikel 13, stk. 1, litra b)).

Ændring 10 er ikke blevet godtaget, fordi den anses for unødvendig.

Ændring 11 tjener ikke længere noget formål, eftersom den fælles holdning ikke opstiller et hierarki mellem de forskellige måder for forkyndelse af det indledende processkrift.

Ændring 12 og 13 er ikke blevet godtaget.

Ændring 14 er blevet accepteret med hensyn til substansen (artikel 16, litra d)).

Ændring 15, som tog sigte på at lade artikel 19, stk. 2, i det oprindelige forslag udgå, er ikke blevet taget til følge, men artikel 18, stk. 2, sikrer nu sagsøgte øget beskyttelse i de i bestemmelsen omhandlede situationer.

III. KONKLUSION

Rådet er af den opfattelse, at teksten til den fælles holdning vedrørende indførelsen af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav sikrer den tilstræbte balance mellem på den ene side beskyttelsen af debitors rettigheder og på den anden side effektiviteten af den attesteringsordning, der indføres for at sikre den frie bevægelighed for retsafgørelser gennem fjernelse af hindringerne for anerkendelse og fuldbyrdelse i fuldbyrdelsesstaten.