1. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 172/9 
2. Hvis dette mål skal nås, er det især nødvendigt at 
fremme bevidstgørelsen med hensyn til følgende forhold: 
— miljøet set som menneskehedens fælles arv 
— den økologiske ligevægt og betydningen af, at den 
opretholdes 
— retten til at leve i et miljø, der ikke er forurenet 
— nødvendigheden af at sikre, at naturens ressourcer 
udnyttes fornuftigt 
— menneskets påvirkning af miljøet på det lokale plan, 
på landsplan og på verdensplan 
— den måde, hvorpå enhver gennem sin adfærd, bl.a. 
som forbruger, kan bidrage til miljøbeskyttelse. 
Artikel 2 
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder sikrer i 
samarbejde med de lokale organer og i påkommende 
tilfælde med elevernes forældre, at de i artikel 1, stk. 2, 
omhandlede emner indføres på alle undervisningstrin 
inden for den almene undervisning og erhvervsuddan­
nelse (herunder voksenundervisning). 
Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal med 
henblik herpå 
— tage disse emner i betragtning ved udarbejdelse af 
læseplaner for de relevante fag samt ved tilrettelæg­
gelse af tværfaglige undervisningsforløb 
— planlægge foranstaltninger uden for skolen for i 
praksis at afprøve de erhvervede teoretiske miljø­
kundskaber 
— drage omsorg for, at der gennem lærernes grundud­
dannelse og efter- og videreuddannelse sker en 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER — 
som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Euro­
pæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 235, 
som henviser til forslag fra Kommissionen, t forøgelse af deres faglige indsigt på miljøområdet, 
: bla. ved hjælp af pilotforsøg og forskningsprojekter 
— tage konkrete skridt til udarbejdelse af egnet under­
visningsmateriale til lærere og elever. 
i 
2. Medlemsstaterne fremmer ligeledes uddannelsen af 
specialister i de forskellige fag, der vedrører miljøet, bl.a. 
ved at indføre økologiske emner i efteruddannelsen. 
Dette skal også ske inden for erhvervsuddannelserne og 
de højere uddannelser, således at de fremtidige fagfolk i 
så høj grad som muligt ved deres adfærd kan fremme 
beskyttelsen af miljøet og naturens ressourcer. 
3. For at de foranstaltninger, der omhandles i de to 
foregående stykker, bedre kan integreres i de forskellige 
undervisnings- og erhvervsuddannelsessystemers pæda­
gogiske strukturer, opstiller de kompetente myndigheder 
i hver medlemsstat et program, hvori der redegøres for 
gennemførelsesbestemmelserne med hensyn til den i 
artikel 1, stk. 1, omhandlede målsætning. 
1 4. I denne planlægning skal der bl.a. tages hensyn til, 
° at undervisning i miljøforhold i høj grad er et tværfagligt 
' anliggende, der inddrager både naturvidenskabelige og 
1 samfundsvidenskabelige fag. 
Artikel 3 
* Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger 
for at efterkomme denne beslutning senest den 1. april 
1990, og de underretter straks Kommissionen herom. 
f 
Artikel 4 
Kommissionen forelægger Rådet og Europa-Parlamentet 
i en rapport om denne beslutnings gennemførelse inden 
den 1. juli 1992. 
Artikel 5 
i Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. 
som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og som tager følgende i betragtning: Forslag til Rådets henstilling til medlemsstaterne om fremme af samarbejdet mellem offentlige 
elektricitetsforsyningsvirksomheder og selvstændige producenter 
KOM(88) 225 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 19. maj 1988) 
m/C 172/10) 
Nr. C 172/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 1. 7. 88 
I sin resolution af 16. september 1986 om nye energipoli­
tiske mål for Fællesskabet frem til 1995 (') opstillede 
Rådet som sektormæssige målsætninger en mere effektiv 
udnyttelse af energien inden for alle sektorer samt et 
større bidrag fra nye og vedvarende energikilder; 
efter Rådets resolution af 26. november 1986 om EF-
retningslinjer for udvikling af nye og vedvarende energi­
kilder O har Kommissionen allerede foreslået Rådet en 
henstilling til medlemsstaterne om udvidet anvendelse af 
vedvarende energikilder i Fællesskabet (J); 
kraftvarmeproduktionen og affaldsenergier (affaldsfor­
brænding og udnyttelse af industriel spildvarme) vil med 
deres potentiale i form af besparelser i de ikke vedva­
rende energikilder samt oliesubstitution også kunne yde 
et vigtigt bidrag til gennemførelsen af Fællesskabets 
energipolitiske mål for 1995; 
elproduktionen er et fælles anvendelsesområde for såvel 
de vedvarende energikilder som for affaldsenergier og 
kraftvarme og er derfor af central betydning for udvik­
lingen af disse energiforsyningsmuligheder; 
disse metoder til elproduktion egner sig ifølge sagens 
natur især for selvstændig produktion uden for den 
offentlige forsyning; 
hvorvidt den selvstændige elproduktion på basis af 
vedvarende energier, affaldsenergier og kraftvarme bliver 
økonomisk rentabel, vil også afhænge af, hvilken form 
for samarbejde der kan opnås med de offentlige elforsy-
ningsvirksomheder, dvs. betingelserne for indkobling af 
overskudsstrøm, køb af ekstrastrøm og elreserver; 
der er visse gældende love og administrative forskrifter, 
som kan udgøre en hindring for udvikling af selvstændig 
elproduktion på basis af vedvarende energier, affalds­
energier og kraftvarme; 
afregningen for den selvstændige producents indkobling i 
det offentlige net bør lægge sig tæt op ad de omkost­
ninger, som spares i den offentlige forsyning, således at 
den selvstændige producent sikres rimelige indtægter; 
der bør fastsættes en ramme bestående af egnede foran­
staltninger, som kan regulere elsamarbejdet mellem de 
selvstændige producenter og elforsyningsvirksomhederne 
efter fælles principper, således at der skabes bedre forud­
sætninger for en videreudvikling af den selvstændige 
produktion af elektricitet på basis af vedvarende ener­
gier, affaldsenergier og kraftvarme i Fællesskabet — 
O EFT nr. C 241 af 25. 9. 1986. 
O EFT nr. C 316 af 9. 12. 1986. 
O KOM(87) 432 endelig udg. af 28. 9. 1987. HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE: 
1. at der til fremme af den selvstændige produktion af 
elektrisk energi på gundlag af vedvarende energi­
kilder, affaldsenergier eller ved hjælp af kraftvarme 
indføres en ramme for samarbejdet mellem offentlige 
elforsyningsvirksomheder og alle selvstændige produ­
center, som arbejder på grundlag af ovennævnte ener­
gikilder, således at de gensidige leveringsbetingelser 
med hensyn til mængde og pris reguleres efter fælles 
principper 
2. at skabelsen af denne ramme lettes gennem indførelse 
af fælles kontraktkriterier 
— enten i form af frivillige aftaler mellem de berørte 
parter 
— eller, såfremt dette er nødvendigt, i form af vedta­
gelse af særlige love eller administrative bestem­
melser 
og at de eksisterende love eller administrative bestem­
melser, som er i modstrid med sådanne kriterier, 
tilpasses i overensstemmelse hermed. Desuden bør det 
undersøges, om det er nødvendigt at fastlægge sær­
lige procedurer til afgørelse af tvister om kontrakt­
vilkårene 
3. at der inden for rammerne af sådanne aftaler eller 
bestemmelser sikres 
3.1. for så vidt angår mængderne 
— at der principielt skabes muligheder for den 
selvstændige produktion af elektrisk energi på 
grundlag af vedvarende energikilder, affalds­
energier eller kraftvarme, for så vidt offent­
lige interesser ikke skades heraf, og at love 
eller administrative bestemmelser eller de 
offentlige elforsyningsvirksomheders betin­
gelser heller ikke skaber hindringer for denne 
produktion 
— at de offentlige forsyningsvirksomheder 
forpligtes til at opkøbe de overskudsstrøm-
mængder, der opstår ved den selvstændige 
produktion på grundlag af vedvarende ener­
gikilder, affaldsenergier eller kraftvarme, for 
så vidt en rentabel udnyttelse af de offentlige 
forsyningsvirksomheders bestående produk­
tionsanlæg ikke berøres heraf 
3.2. for så vidt angår priserne 
— på elektrisk energi, som fremstilles i selvstæn­
dige anlæg på grundlag af vedvarende energi­
kilder, affaldsenergier og kraftvarme, og som 
indkobles i det offentlige forsyningsnet, at 
indkoblingsafregningen 
— fastlægges uafhængig af den til denne 
selvstændige produktion anvendte energi­
form 
1. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 172/11 
— principielt bestemmes på grundlag af de 
omkostninger, som i gennemsnit på lang 
sigt spares i den offentlige forsyning inden 
for det pågældende område 
— mindst svarer til de variable omkost­
ninger, der spares i den offentlige forsy­
ning, dvs. hovedsagelig omkostningerne til 
det brændsel, der spares 
— principielt sikrer den selvstændige leve­
randør en ekstra godtgørelse, i det 
omfang han bidrager til besparelser i 
kapacitetsomkostningerne i den offentlige 
forsyning ved at producere eller købe 
elektrisk energi. Denne godtgørelses stør­
relse skal være afhængig af, hvor regel­mæssigt den selvstændige producents 
kraftværksydelse er til rådighed, især i 
høj lastperioder 
— at betalingen for levering af elektricitet fra 
den offentlige forsyning fastlægges således, at 
den selvstændige producent behandles på 
samme måde som tilsvarende aftagere uden 
selvstændig produktion 
— at bestemmelserne for disse godtgørelser og 
betalinger gøres så gennemskuelige som 
muligt 
4. at Kommissionen efter tre års forløb aflægger beret­
ning om udviklingen i samarbejdet mellem offentlige 
elforsyningsvirksomheder og selvstændige produ­
center.