Nr. C 72/20 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 24. 3. 80 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  forordning  om en fællesskabsordning  vedrørende  fritagelse 
for import-  og eksportafgifter 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er endnu  ikke  offentliggjort  i De Eu-
ropæiske  Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den 25. marts  1979  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 173.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 21. november  1979,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  arti-
kel 198, 
under  henvisning  til Rådets  anmodning  af 26. marts 
1979  om Udvalgets  udtalelse, 
under  henvisning  til sit præsidiums  beslutning  af 
22. marts  1979  om at pålægge  Afdelingen  for indu-
stri, handel,  håndværk  og tjenesteydelser  at udar-
bejde  en udtalelse  om emnet, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser  på 
dens  møde  den  31. oktober  1979, 
under  henvisning  til mundtlig  beretning  aflagt  af 
ordføreren,  hr. Marvier, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den 173.  ple-
narforsamling  den 21. november  1979  — 
enstemmigt 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Udvalget  ser med  velvilje  på Kommissionens 
nye initiativ,  der sigter  mod  at få oprettet  en enkelt 
fællesskabsordning  vedrørende  afgiftsfritagelser  og 
mod at få samlet  bestemmelserne  om disse  fritagelser 
i én og samme  tekst. 
1.2. Det  bemærker,  at initiativet  ligger  på linje  med 
den opfattelse,  det ofte  har givet  udtryk  for vedrø-rende  bestemmelser  i forskellige  enkeltordninger,  og 
minder  om, at det ved flere  lejligheder  har slået  til lyd 
for, at toldunionen  blev  udbygget  på grundlag  af en 
enkelt  toldlov,  der skulle  bygge  på enkle  og klare 
principper. 
1.3. Skønt  Udvalget  således  er generelt  tilfreds  med 
forslaget,  må det dog bemærke,  at forslaget  i den nu-
værende  udformning  kun  delvis  vil kunne  nå det 
mål, der er stillet.  Man  har tilsyneladende  i de fleste 
tilfælde  måttet  stille  en række  forskellige  tekster  sam-
men,  hvorved  bestemmelser  med  samme  indhold  op-
træder  flere  gange  med  kun  ganske  få afvigelser  fra 
hinanden;  det gør ikke  forslaget  lettere  forståeligt  el-
ler anvendeligt.  Da forslaget  bærer  præg  af denne 
udarbejdelsesmåde,  ville  en udtømmende  indholds-
fortegnelse  gøre  det lettere  anvendeligt. 
1.4. Udvalget  havde  gerne  set, at man  af begrun-
delserne  i forslaget  kunne  have  afledt  nogle  generelle 
principper,  der fastlagde  EF's  politik  på afgiftsfrita-
gelsesområdet. 
Man burde  således  få det til at fremgå  meget  klart,  at 
der er tale  om problemer,  der vedrører  enkeltperso-
ners eller  familiers  almindelige  tilværelse,  og som 
derfor  ikke  bør behandles  restriktivt. 
Hertil  kommer,  at de varer,  der afgiftsfritages,  er va-
rer, der indføres  under  sådanne  omstændigheder,  at 
de ikke  kan udsætte  tilsvarende  EF-produkter  for no-
gen reel konkurrence  eller  være  årsag  til, at medlems-
landene  mister  indtægter  i form  af manglende  beta-
ling af skatter.  Endelig  bør EF-borgere  kunne  opnå 
tilsvarende  begunstigelser  i tredjelande  under  henvis-
ning til fællesskabsbestemmelserne  på dette  områ-
de. 
24. 3. 80 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 72/21 
1.5. Selv  om Udvalget  bemærker,  at en lang  række 
af bestemmelserne  i den nye forordning  ofte betegner 
en betydelig  forbedring  i mange  medlemslande  i for-
hold til den  nuværende  situation,  kunne  det have 
ønsket,  at der var foretaget  endnu  mere  gennemgri-
bende  ændringer  på de forskellige  områder,  også  selv 
om det havde  betydet  afvigelser  fra gældende  inter-
nationale  bestemmelser.  Forskellige  bestemmelser 
om afgiftsfritagelse  er således  hentet  i internationale 
toldkonventioner,  som  medlemslandene  er kontrahe-
rende  partner  af. Men  disse  bestemmelser  udgør  kun 
et absolut  minimum  og er iøvrigt  for de flestes  ved-
kommende  blevet  indhentet  af udviklingen  gennem 
halvtredserne.  Der er sket  en betydelig  ændring  i det 
internationale  handelssamkvem  siden  da, og et nyt 
EF-redskab  må tage  højde  for denne  omstændighed. 
Det ville  iøvrigt  være  hensigtsmæssigt,  at Kommis-
sionen  tog initiativ  til, at de medlemsstater,  der er 
kontraherende  parter,  anmodede  om en revision  af 
disse  konventioner. 
1.6. Men  under  hensyntagen  til de forklaringer, 
Kommissionnen  har givet  om,  at EF ofte  har været 
bundet  af forskellige  internationale  aftaler,  skal  Ud-
valget  dog  udtale  sig positivt  om de foreslåede  be-
stemmelser. 
1.7. Det  skal  anmode  om,  at gennemførelsesbe-
stemmelserne  i intet  tilfælde  medfører  forringelse  af 
de muligheder,  der for tiden  findes  i dette  eller  hint 
medlemsland,  og som  ligger  over  det gennemsnitsni-
veau  for afgiftsfritagelse,  man  er nået  frem  til i for-
handlinger  med  medlemslandene. 
1.8. Endelig  ønsker  Udvalget,  at afgiftsfritagelser 
automatisk  ledsages  af skattefritagelser,  hvor  det 
overhovedet  er muligt,  og tager  erklæringer  fra Kom-
missionen  om,  at et forslag  herom  er under  udarbej-
delse,  til efterretning. 
2. Særlige  bemærkninger 
Udvalget  skal  understrege,  at antallet  af bemærknin-
ger og disses  detaljerede  karakter  hænger  nøje  sam-
men med  opbygningen  af det forslag,  det har fået  fo-
relagt  til udtalelse. 
2.1. Artikel  1: 
Udvalget  bemærker,  under  henvisning  til sine  tidli-
gere bemærkninger,  at definitioner  på import-  og 
eksportafgifter  findes  i så at sige alle EF-tekster.  Som 
følge  heraf  skal  det gentage,  at det er det magtpålig-
gende,  at der udfærdiges  en enkelt  grundlæggende 
toldlov,  hvori  det  samlede  grundlag  defineres  én 
gang  for alle. KAPITEL  I 
Afsnit  I: 
Erhvervsmæssige  forsendelser  af ringe  værdi 
2.2. Artikel  2: 
En afgiftsfritagelse  for varer  med  en værdi  på op til 
10 ERE  forekommer  at være  en lovlig  lavt sat grænse. 
I betragtning  af det nuværende  gennemsnit  i den fæl-
les toldtarif  medfører  en værdi  på 10 ERE  en op-
krævning  (inklusive  afgifter  og skatter)  på mindst  2 
ERE;  Dette  beløb  er lavere  end omkostningerne  til 
administration.  Udvalget  foreslår,  at grænsen  hæves 
til 20 ERE. 
2.3. Artikel  3: 
Udvalget  har  konstateret,  at næsten  ensartede  be-
stemmelser  hyppigt  gentages.  Det  gælder  f.eks.  op-
regningen  i artikel  3. 
Udvalget  har  dog  noteret  sig Kommissionens  be-
mærkninger  om, at hvert  enkelt  afsnit  i forslaget  om-
handlede  en bestemt  sektor,  der skulle  udgøre  et sam-
let hele. 
Afsnit  II 
2.4. Artikel  4: 
Udvalget  foreslår,  at definitionen  af »personlige 
ejendele«,  der gives  i denne  artikel,  placeres  sammen 
med de øvrige  definitioner  i artikel  1. Herved  kan 
man undgå,  at definitionen  gentages  rundt  om i tek-
sten. 
Når dette  er sagt,  skal  Udvalget  fremføre  følgende 
bemærkninger  til denne  definition: 
— stk.  2, andet  afsnit: 
Denne  som  adskillige  senere  identiske  artikler  om-
handler  lystfartøjer,  sportsfly  osv.  Udvalget  formo-
der, at antallet  af de nævnte  køretøjer  og fartøjer  til 
arbejds-  eller  fritidsbrug,  som  kan få indrømmet  af-
giftsfritagelse,  begrænses. 
— stk.  2, tredje  afsnit: 
Det foreslås,  at der skrives  »ridedyr«  i stedet  for »ri-
dehest«.  Selv  om fortegnelsen  ikke  gør krav  på at 
være  fuldstændig,  bør man  undgå  udtryk,  der kan 
bruges  til at indskrænke  bestemmelsens  rækkevid-
de. 
2.5. Artikel  5: 
Udvalget  mener,  at der med  den  nuværende  affat-
telse af artiklen,  som  vedrører  beskatning  af biler  i 
enten  oprindelseslandet  eller  i det seneste  opholds-
land,  ikke  tages  højde  for samtlige  situationer.  Disse 
Nr. C 72/22 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 24. 3. 80 
to lande  kan  nemlig  være  forskellige  fra det land, 
hvori  vognens  ejer sidst  havde  sin bopæl.  Det foreslås 
derfor,  at man  skriver: 
»at den normale  told-  og skattebelastning  er betalt 
enten  i oprindelseslandet  eller  i det sidste  opholds-
land eller  i det land,  hvori  den  fritagelsesberetti-
gede  havde  sin bopæl«. 
Udvalget  finder,  at begrundelsen  for denne  beskat-
ning foreligger  i og med,  at køretøjet  er blevet  indre-
gistreret  på normal  vis. 
2.6. Artikel  7: 
Udvalget  beklager,  at privatpersoners  »vinkældre« 
er udelukket  fra afgiftsfritagelse  i tilfælde  af flyt-
ning. 
I artikel  7, stk. d) bør den tyske  udgave  forbedres. 
(Mobil-Heime).  Det gælder  også  artikel  21 d). 
2.7. Artikel  9: 
Udvalget  kan tilslutte  sig fristen  på 12 måneder,  der 
er et fremskridt  i forhold  til det nuværende  EF-gen-
nemsnit.  Det ser gerne,  at fristen  på et senere  tids-
punkt  tages  op til fornyet  overvejelse  med  henblik  på 
en eventuel  nedsættelse  afhængig  af de indhøstede 
erfaringer. 
Afsnit  III: 
Løsøre  og andet  bohave  bestemt  til møblering  af fritidsbolig 
Dette  afsnit  omhandler  en situation,  hvor  fritidsbo-
ligbohave  flyttes  inden  for Fællesskabet.  Det medta-
ger ikke  en situation,  hvor  en EF-borger  ønsker  fri-
tidsboligbohave,  som  eventuelt  er benyttet  i et tredje-
land,  flyttet  til Fællesskabets  område.  Udvalget 
ønsker,  at man  tager  denne  situation  op til behand-
ling og tager  hensyn  til den. 
2.8. Artikel  14: 
Uden  betydning  for den danske  udgave. 
2.9. Artikel  15: 
— stk.  1 og 2: 
Skønt  Udvalget  udmærket  forstår,  at det er nødven-
digt at medtage  flest  mulige  tilfælde,  finder  det dog, 
at artiklen  kunne  udformes  enklere. 
— stk.  3: 
Det ville  være  ønskeligt,  om gennemførelsesbestem-
melsen  definerede,  hvad  der ligger  i »særligt  værdi-
fuldt  bohave«. Afsnit  IV: 
Genstande,  som  indføres  i anledning  af bryllup 
2.10. Artikel  16: 
Udvalget  har noteret  sig Kommissionens  forklaring 
om, at sølvtøj  til brug  i husholdningen  var medtaget  i 
»løsøre«. 
2.11. Artikel  20: 
Hvad  angår  definitionen  af »personligt  udstyr«,  skal 
Udvalget  fremsætte  de samme  bemærkninger,  som 
det fremsatte  til artikel  4. 
Afsnit  VI: 
Elevers  og studerendes  personlige  udstyr 
2.12. Artikel  24: 
Udvalget  finder  det nødvendigt  at udvide  begrebet 
»personligt  materiale«,  så det kommer  til at omfatte 
samtlige  personlige  genstande,  som  eleven  eller  den 
studerende  anvender  i forbindelse  med  sine  studier, 
f.eks.  kompasser,  regnestokke,  elektroniske  lomme-
regnere,  m.v. 
2.13. 
Afsnit  VII: 
Udstyr,  som  indføres  af virksomheder,  der flytter  fra et tred-
jeland  til Fællesskabet 
Artiklerne  bør i de forskellige  officielle  sprog  æn-
dres,  så de dækker  samtlige  kategorier  af virksom-
hed, herunder  tjenesteydelser. 
Udvalget  forstår  udmærket,  at tjenesteydelser  er en 
vanskelig  konkurrerende  sektor.  Men  selv om det må 
medgive,  at de trufne  sikkerhedsforanstaltninger  er 
berettigede,  mener  det, at der er tale om en sektor,  in-
den for hvilken  der bør iværksættes  nye fremskridt. 
2.14.  Artikel  26: 
— stk. 1: 
Udvalget  fortolker  stk. 1 således,  at ændringer  i virk-
somhedens  retlige  form  eller  andre  ændringer  god-
kendes,  hvis  de ikke  kan rejse  tvivl  om den juridiske 
persons  identitet. 
— stk.  2: 
a) virksomhed  — foreslås  her defineret  alene  ved 
»produktion«,  hvori  normalt  alene  ligger  vare-
fremstilling.  »Aktivitet«  ville  være  en bedre 
løsning. 
24. 3. 80 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 72/23 
2.15. Artikel  29: 
Udvalget  finder,  at det er en meget  restriktiv  for-
holdsregel  at beholdninger  af levnedsmidler  eller  an-
det overhovedet  ikke  kan indrømmes  fritagelse;  den 
må formentlig  tages  op til overvejelse  på et senere 
tidspunkt. 
Hertil  kommer,  at skønt  Udvalget  kan tilslutte  sig, at 
transportmidler,  der ikke  anvendes  i produktions-
øjmed,  ikke  er omfattet  af fritagelse,  mener  det dog, 
at kørekøjer,  der anvendes  af vognmænd,  burde  være 
omfattet  af fritagelsen. 
2.15. Artikel  32: 
Udvalget  finder  det indlysende,  at det kun er organi-
sationer,  der såvel  i deres  virke  som i deres  idégrund-
lag virkeligt  arbejder  uden  gevinst  for øje,  der i 
medfør  af denne  artikel  kan fritages  for afgifserlæg-
gelse. 
Afsnit  VIII: 
Produkter,  der fremstilles  af landbrugere  fra Fællesskabet  på 
ejendomme  i et tredjeland 
2.16.  Artikel  33: 
Udvalget  har noteret,  at det efter  dents  mening  noget 
flydende  udtryk  »i umiddelbar  nærhed«  af grænsen 
er blevet  valgt,  for at man  skal kunne  medtage  alle til-
fælde,  hvor  grundejendommen  gennemskæres  af en 
grænse. 
Afsnit  X: 
Varer  som  indføres  af rejsende  i deres  personlige  bagage 
2.17. Artikel  39: 
Udvalget  er forbavset  over,  at en bestemmelse  vedrø-
rende  fritagelse  for brændstof  i transportable  reserve-
dunke  (eller  tanke)  tages  op til behandling  på dette 
sted,  når samtlige  spørgsmål  om fritagelse  for brænd-
stof i øvrigt  behandles  under  afsnit  XXVIII  (arti-
kel 105ff.).  Det  ville  være  mere  logisk  at placere 
denne  bestemmelse  i det nævnte  afsnit. 
2.18.  Artikel  43: 
Udvalget  beklager,  at der på samme  tid opereres  med 
tre forskellige  kriterier  for grænseområder.  Selv  om 
det kan godkende  begrebet  »umiddelbar  nærhed«  (se 
artikel  33), forstår  det ikke,  at man  her opererer  med 
et område  på 15 km og i artikel  107 med et område  på 
25 km. 
Begrebet  »grænseområde«  bør sammenfattes  til et 
enkelt  begreb. 2.19.  Artikel  48 til 51: 
Udvalget  har noteret  sig, at der i forbindelse  med  den 
endelige  udgave  af bestemmelserne  vil blive  tage hen-
syn til formuleringerne  i forordning  (EØF)  nr. 1027/ 
79 om fritagelse  for told efter  den fælles  toldtarif  ved 
indførsel  af uddannelsesmæssigt,  videnskabeligt  eller 
kulturelt  materiale  (*). 
Afsnit  XIX: 
B. Tryksager  og genstande  af reklamemæssig  art 
Bestemmelserne  i dette  afsnit  synes  ikke  at medtage 
reklamefilm,  hvilket  ikke  er særlig  realistisk  i en tid, 
hvor ét lands  fjernsynsprogrammer  også  kan modta-
ges i andre  lande,  og hvor  genudsendelser  via satellit 
finder  sted  i stigende  grad. 
2.20. Artikel  77: 
b) Banker  bør nævnes  på lige fod med  transport  og 
handelsforsikring. 
Artikel  78: 
Teksten  til denne  artikel  er hentet  i en international 
konvention.  Den  burde  dog være  blevet  forbedret  på 
to punkter  : 
b) og c): Det er selvmodsigende  at operere  med  frita-
gelse  for et enkelt  eksemplar  af hvert  dokument  og 
samtidig  tillade  flere  eksemplarer  af samme  doku-
ment,  hvis deres  vægt  ikke  overstiger  1 kg. 1 kg rekla-
metryksager  kan indeholde  flere  hundrede  kopier  og 
oplagt  svare  til gruppevis  forsendelse. 
I øvrigt  kan disse  restriktioner  for indførsel  af rekla-
memateriale  fra et tredjeland  i Fællesskabet  give 
bagslag,  da udvikling  af EF's  vareeksport  kræver,  at 
der distribueres  et omfattende  reklamemateriale  i 
tredjelandene. 
Afsnit  XIX: 
C. Produkter,  der bruges  eller  forbruges  under  en udstilling 
eller  et lignende  arrangement 
2.21. Artikel  80: 
2.21.1.  Udvalget  forstår  artiklen  således,  at der ikke 
skal indrømmes  fritagelse  for materiale,  der agtes 
solgt  under  et arrangement,  der organiseres  i privat 
øjemed.  Det er ikke  sikker  på, at det er tilstrækkeligt 
klart,  hvad  der ligger  i denne  formulering.  En lang 
række  kollektive  arrangementer  har nemlig  en ud-
præget  kommerciel  karakter  af lige så utvetydig  art 
som arrangementer,  der afholdes  af et enkelt  privat 
C) EFTnr.  L 134  af 31.5.  1979. 
Nr. C 72/24 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 24. 3. 80 
foretagende.  Desuden  afholdes  der stadigt  flere  ud-
stillinger.  Medens  disse  oprindeligt  udelukkende  sig-
tede mod  teknisk  demonstration,  har de i stigende 
omfang  antaget  karakter  af salgsfremmende  foran-
staltninger.  Det er derfor  blevet  stadigt  vanskeligere 
at skelne  mellem  kommercielle  og ikke-kommercielle 
arrangementer. 
2.21.2.  Skønt  Udvalget  må  medgive,  at det  er 
nødvendigt  at fastsætte  nogle  grænser  for afgiftsfrita-
gelse,  da det jo er meget  let af give  entydigt  salg af va-
rer fra et rent kommercielt,  salgsfremmende  arrange-
ment  et andet  udseende,  finder  det, at den sidste  pas-
sus i artikel  80 om arrangementer,  for hvilke  der ikke 
kan indrømmes  fritagelse,  er for absolut  da den fører 
til udelukkelse  af enhver  form  for salgsfremmende 
arrangement,  der arrangeres  i forretningslokaler,  er 
af passende  omfang,  og som  uden  vanskeligheder 
kan skelnes  fra almindelig  salgsvirksomhed. 
Det er uforstående  over  for denne  udelukkelses  alt 
for restriktive  karakter,  især  fordi  artiklerne  81 til 84 
leverer  alle nødvendige  garantier. 
Afsnit  XX: 
Varer,  der indføres  til afprøvning 
2.22.  Artikel  87: 
Udvalget  ser gerne  begrebet  »afprøvninger,  som  er 
salgsfremmende  foranstaltninger«,  nærmere  præci-
seret. 
2.23.  Artikel  90: 
Udvalget  forstår,  at det med  bestemmelserne  i denne 
artikel  søges  undgået,  at operationer,  der normalt 
henhører  under  aktiv  forædling,  ukorrekt  fremlæg-
ges som vareafprøvninger.  Dog  er det ikke  Sikker  på, 
at bestemmelserne  i tredje  afsnit,  der begrænser  mu-
ligheden  for forarbejdning  af affald  og rester,  ikke  er 
for restriktive.  Burde  bestemmelsen  ikke  udvides  til 
andre  produkter,  der hidrører  fra afprøvningerne? 
2.24.  Artikel  99: 
Den afgiftsfritagelse,  der indrømmes  småforsendel-
ser af ikke-kommerciel  karakter,  er forskellig  fra den, 
der indrømmes  rejsende.  (Artikel  40). Kunne  dette 
ikke harmoniseres,  og hvis  ikke  for tobaksvarers  ved-
kommende,  så i det mindste  for alkoholholdige  drik-
kevarers? 2.25.  Artikel  102: 
I fjerde  led bør desuden  medtages  diverse  effekter, 
der sendes  med  henblik  på at optræde  som  voldgifts-
eller bevismateriale  i forbindelse  med  handelstvister, 
ulykkestilfælde,  forsikringsspørgsmål  o.lign. 
Tolvte  led bør affattes  således: 
»— publikationer  fra  medlemsstaters  handels-
kamre  og tilsvarende  organer  af økonomisk 
karakter  i tredjelande«. 
I denne  artikel  bør desuden  medtages  bogmanuskrip-
ter. 
Udvalget  mener  i øvrigt,  at denne  artikel  rejser  et 
mere  generelt  problem,  nemlig  overførsel  af intellek-
tuelt materiale.  Det er måske  relativ  let at kontrollere 
overførsel  af materielle  genstande,  men  til gengæld 
langt  vanskeligere  at vurdere,  om overførsel  af tek-
niske  beskrivelser,  af know-how-beskrivelser  og til-
svarende  ikke-materielt  materiale  sker  i kommercielt 
øjemed  eller  ej. Det gælder  f.eks.  planer,  tekniske  teg-
ninger,  magnetbånd  o.lign.  Anvendelsen  af moderne 
teleoverførselsteknikker  gør i øvrigt  en sådan  kontrol 
fuldstændig  illusorisk.  Det  er derfor  relevant  at 
spørge,  om for eksempel  udelukkelsen  af materiale, 
der skal anvendes  som  reklamemateriale  (skitser,  kli-
chéer  osv.)  i den omfattende  fortegnelse  i artikel  102, 
er særlig  realistisk.  Det er et centralt  spørgsmål,  som 
trænger  til en nøjere  behandling. 
2.26.  Artikel  105: 
Udvalget  mener,  at artiklen  også  bør finde  anven-
delse  på køretøjer,  der er således  konstrueret,  at mo-
toren  kan aktiveres  med  både  almindelige,  flydende 
brændstoffer  og med  gas. 
2.27. Artikel  106: 
Udvalget  ser gerne,  at der i gennemførelsesforord-
ningerne  fastsættes  bestemmelser  i henhold  til hvilke 
køretøjer,  der ved udrejsen  indeholder  mere  end 100 
liter brændstof,  kan genindføre  samme  kvantum. 
2.28.  Artikel  107: 
Udvalget  skal  her henvise  til de bemærkninger,  der 
blev fremsat  til artikel  43. 
2.29. Artikel  112: 
b) Uden  betydning  for den danske  udgave. 
24. 3. 80 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 72/25 
2.30.  KAPITEL  II: 
Fritagelse  for eksportafgifter 
Udvalget  skal  med  de nødvendige  ændringer  gentage  sine  bemærkninger  vedrørende 
fritagelse  for importafgifter. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 21. november  1979. 
Raffaele  VANNI 
Formand  for 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  afgørelse  om indgåelse  af konventionen  om grænseover-
skridende  luftforurening  over  store  afstande 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr. C 281 af 10. november  1979  side  2. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den 8. oktober  1979  i medfør  af artikel  235 i Traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 173.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 21. november  1979,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
235, 
under  henvisning  til anmodning  af 8. oktober  1979 
fra Rådet  for De europæiske  Fællesskaber  om udval-
gets udtalelse, 
under  henvisning  til målsætningerne  for Fællesska-
bets miljøpolitik,  som  blev  vedtaget  med  Rådets  er-
klæring  af 22. november  1973,  og til Rådets  resolu-
tion af 17. maj 1977, 
under  henvisning  til artikel  18 og 46 i Udvalgets  for-
retningsorden, 
under  henvisning  til mundtlig  beretning  aflagt  af ho-
vedordføreren,  hr. Hatry,  og 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den 173.  ple-
narforsamling  den 21. november  1979  — 
enstemmigt VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1.1. Udvalget  glæder  sig over,  at Rådet  på sit møde  i 
Luxembourg  den 15. oktober  1979  traf beslutning  om 
at undertegne  konventionen  om  grænseoverskri-
dende  luftforurening  over  store  afstande  på det møde 
på højt  plan,  som  FN's  økonomiske  Kommission  for 
Europa  afholder  fra 13. til 16. november  1979.  Ud-
valget  finder  denne  beslutning  overordentlig  hen-
sigtsmæssig  både  af politiske  og miljømæssige  årsa-
ger. 
Udvalget  konstaterer  med  tilfredshed,  at den pågæl-
dende  konvention  ikke  kun  falder  inden  for ram-
merne  af samarbejdet  mellem  EF-landene  og de 
OECD-lande,  som  ikke  er medlemmer  af EF,  sam-
men med  hvilke  der allerede  tidligere  er blevet  udar-
bejdet  en lang  række  fælles  studier  på samme  områ-
de, men  at konventionen  også  medinddrager  de euro-
pæiske  lande,  der deltager  i FN's  arbejde  i Geneve, 
samt  en række  af de lande,  som  deltog  i Den  euro-
pæiske  Sikkerheds-  og Samarbejdskonference  i Hel-
sinki.