DA    DA  
 EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 3.7.2012  
SWD(2012) 186 final 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
Forslag til  
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 
om ændring af  
direktiv 2009/65/EF om samordning af love og administrative bestemmelser om visse 
institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) 
{COM(2012) 350 final} 
{SWD(2012) 185 final}  
 
DA 2   DA ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
Forslag til  
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 
om ændring af  
direktiv 2009/65/EF om samordning af love  og administrative be stemmelser om visse 
institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) 
 
DA 3   DA  
1. P ROBLEMAFGRÆNSNING  
Problemet  
De europæiske regler om depositarer , der handler på vegne af kollektive 
investeringsordninger, som er an ført i direktivet om samordning af love og administrative 
bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer 
(investeringsinstitutter - "UCITS"), er ikke bl evet ændret siden de res vedtagelse i 1985. 
Finanskrisen, navnlig Madoff-sagen, der kom for dagen den 11. december 2008, har afsløret 
svagheder i reglerne vedrørende investeringsin stitutter, hvad angår depositarers pligter og 
ansvar.  
Madoff-sagen rejste navnlig problemet med en  depositars ansvar, nå r opbevaringen af et 
investeringsinstituts aktiver udde legeres til en underdepositar. I Madoff-sagen benyttede de 
nationale domstole i forskellige medlemsstater forskellige tilgange, da de afgjorde, om et 
investeringsinstituts hoveddepositar var ansvar lig for tilbageleveringen af fondsaktiver, der 
blev tabt, mens de blev opbe varet hos en underdepositar.  
Den harmoniserede UCITS-ramme omfatter desude n ingen generelle principper om vederlag 
og sanktioner, som er i overensstemmelse med andre områder inden for finansielle 
tjenesteydelser. 
Hvem er mest berørt?  
Investeringsfondsbranchen er en vig tig del af EU's fi nansielle sektor. 
Investeringsinstitutternes succes som en grænse overskridende drivkraft for investeringer kan 
tilskrives den hurtige vækst i de aktiver, der forvaltes af investeringsinstitutterne. De samlede forvaltede aktiver steg fra 3 403 mia. EUR ved udgangen af 2001 til 5 889 mia. EUR i 2010. I 
september 2011 beløb de samlede forvaltede ak tiver sig til 5 515 mia. EUR. Denne udvikling 
skyldes delvist de harmoniser ede bestemmelser om kollektiv e investeringsordninger i UCITS-
direktivet, som etablerer et europæisk kapitalmarke d med fri bevægelighed for 
investeringsfondsprodukter, der overholder UCIT S-standarden. Videreudviklingen af UCITS-
reglerne er derfor vigtig for udviklingen af et indre marked, der tillader grænseoverskridende 
UCITS-salg. 
Den målgruppe, der rammes værst, når deponerede aktiver går tabt, er de tailinvestorer. Hvis 
hoveddepositaren ikke er ansvarlig for at tilb agelevere tabte deponerede  aktiver, bæres tabet 
af investorerne. I gennemsnit investerer 10 % af de europæiske husst ande direkte i fonde: 
Tyskland (16 %), Italien (11 %), Østrig (11 %), Frankrig (10 %), Spanien (7 %) og Det 
Forenede Kongerige (6 %).  
En anden gruppe, der rammes af tabet af ak tiver, er forvalteren af en UCITS-fond. 
Fondsforvalteren skal have klarhed med hensyn ti l omfanget af en depositars ansvar for tabet 
af deponerede aktiver, navnlig når dette ta b opstår, mens aktiverne opbevares hos en 
underdepositar. Underdepositarer be nyttes i stigende grad, når UC ITS-forvaltere investerer i 
en lang række finansielle instrumenter (a ktier, obligationer, gældsinstrumenter, 
pengemarkedsinstrumenter, andele eller enhede r i andre investerings fonde osv.), der ofte 
udstedes i andre medlemsstater eller tredjelande. Af praktiske grunde og til tider som følge af 
 
DA 4   DA lovmæssige krav skal disse instrumenter opb evares i depot i det land, hvor de er blevet 
udstedt. Brugen af underdepositarer har derfor  vigtige konsekvenser for en fondsforvalters 
investeringsbeslutninger. 
Endelig berøres depositarer og deres fremgangs måde ved uddelegering. Selv store globale 
depositarer har ikke selv depot aktiviteter i alle de jurisdiktioner, som en UCITS-forvalter 
måske ønsker at investere i. Der findes angive ligt ingen depositarbank med aktiviteter i mere 
end 40 jurisdiktioner. Deponering "outsources" derfor ofte til underdep ositarer med aktiviteter 
i jurisdiktioner, der ikke er omfattet af en global depositars netværk. Betingelserne for en 
sådan uddelegering er centrale fo rhold, der berøre r depositarer.  
2. A NALYSE AF SUBSIDIARITETSPRINCIPPET  
Nødvendighed  
Nationale tilgange til spørgsmå let om depositarers pligter og ansvar, navnlig når deponering 
uddelegeres, har skabt et ulige niveau for besky ttelse af forbrugerne, som det tydeligt fremgik 
efter Madoff-sagen.  
De nationale regler varierer især med hensyn til de betingelser, der gælder ved uddelegering 
af deponering. Der er desuden forskelle, hvad a ngår en depositars forp ligtelse til at føre 
løbende tilsyn med underdepositar er og vigtigst depositarens ansvar for tab af aktiver, der 
opbevares af en underdepositar. Nogle nationa le domstole forpligter depositaren til at 
tilbagelevere instrumenter, der er gået tabt  hos underdepositaren, mens andre gør denne 
forpligtelse betinget af manglende  opfyldelse af forpligtelsen t il at udvise rettidig omhu og at 
føre tilsyn. 
Værdiforøgelse  
Forskelle i gennemførelsen af centrale principper i direktivet om investeringsinstitutter 
vedrørende uddelegering og navnl ig depositarernes ansvar underm inerer investorernes tillid, 
navnlig ved grænseoverskridende salg af UCIT S. Kun foranstaltninger på EU-plan kan løse 
dette problem effektivt og indføre harmoniserede  standarder, både vedrørende depositarernes 
pligt til at udvise omhu ved udvælgelsen af og tils ynet med en underdepos itar og vedrørende 
depositarernes ansvar for tabte deponerede aktiver.  
3. M ÅLENE FOR EU' S INITIATIV  
De eksisterende centrale UCITS-regler give r mulighed for betydelige uoverensstemmelser 
mellem de nationale myndigheder, når de fort olker forpligtelserne til at udvise omhu og 
ansvar, hvis de misligholdes. Der skal indfør es mere detaljerede regler om uddelegering og 
ansvar for at mindske sådanne uoverensstemmels er. Dette vedrører navnlig 1) det tilladte 
omfang af uddelegering, 2) betingelserne fo r uddelegering og 3) den ansvarsordning, der 
gælder, når deponerede instrumenter går tabt enten på depos itarniveau eller på 
underdepositarniveau.  
Overordnet målsætning  
At øge beskyttelsen af og gennemsig tigheden for alle UCITS-investorer. 
 
DA 5   DA Specifikke mål  
Standarderne for investorbeskyttelse skal væ re ensartede: Depositarer, som er underlagt 
ensartede tilsyns- og kapitalkrav, skal sikre sa mme beskyttelse niveau for deponerede aktiver, 
uanset deres hjemsted.  
Retsmidlerne mod depositarer i tilfælde af tab af  et finansielt instrument  skal være ensartede 
og effektive: Ensartede standarder for omhu og ensartede regler for ansvar skal forhindre 
langvarige retssager og uoverensstemmelser i resu ltaterne som følge af de positarens hjemsted.  
Retssikkerhed med hensyn til de positarernes forplig telser i forbindelse med opbevaring og 
uddelegering: Industrien skal kunne tilpasse sig en ensartet sta ndard og træffe de nødvendige 
foranstaltninger i deres organisa tionsstruktur/forretningsmodel.  
Operationelle mål  
De har til formål at: 
1) harmonisere betingelserne fo r at kunne handle som depositar  
2) indføre ensartede regler for uddelegering af opbevaring  
3) indføre et ensartet niveau fo r depositarernes ansvar for tilbagelevering af et instrument, der 
er gået tabt under deponering  
4) indføre et ensartet niveau for ansv ar, når tabet sker under deponering hos en 
underdepositar.  
I overensstemmelse med målet om at styrke beskyttelsen af og gennemsigtigheden for 
investorer fastlægges der følgende  mål vedrørende vederlag og sanktioner: at indføre regler, 
som sikrer, at vederlag ikke bidrager ti l risici, ved at sikre gennemsigtige og sunde 
vederlagsprincipper, og at indføre en ensartet UCITS-sanktionsordning.  
4. M ULIGE LØSNINGSMODELLER  
Referencescenariet for depositarers pligter og ansvar er den eksisterende UCITS-ramme. De 
generelle principper i UCITS-re glerne forbliver gældende, så de nationale myndigheder 
overlades betydelige skønsbeføjelser med hensyn til niveauet af pligter og ansvar, idet de 
bliver ansvarlige for at sikre investorernes beskyttelse og tillid, navn lig i forbindelse med 
grænseoverskridende investeringer i fonde  med hjemsted i andre medlemsstater.  
På den baggrund vurderer konsekvensanalysen fors kellige løsningsmodeller for de tre centrale 
spørgsmål: 1) betingelser for at blive UCITS- depositar, 2) betingelser ved uddelegering af 
deponering og 3) omfanget af en depositars ansv ar, navnlig forpligtelsen til at tilbagelevere 
finansielle instrumenter, de r går tabt under deponering.  
Hvad angår betingelserne for at blive depositar , er der påvist tre løsningsmodeller, som 
udpeger forskellige institutioner, der vurderes at tilvejebringe tilstrækkelige garantier, hvad angår tilsyns- og kapitalkrav, t il at fuldføre opgaven med at opbevare aktiver og sikre deres 
tilbagelevering i tilfælde af tab hos depositaren.  
 
DA 6   DA Hvad angår spørgsmålet om uddelegering af deponering , er tre modeller blevet analyseret: 1) 
referencescenariet, 2) indførelse af krav til omhu og tilsyn med henblik på at omfatte uddelegering, herunder sæ rlige regler for uddele gering til tredjelandsd epositarer, der ikke 
opfylder betingelserne, og 3) indførelse af samme krav til omhu og tilsyn for alle uddelegeringer.  
Hvad angår spørgsmålet om ansvar
, er fire modeller blevet an alyseret: 1) begrænsning af 
ansvaret til "retsstridig mangel på handling" (re ferencescenariet), 2) indførelse af strengt 
ansvar med mulighed for at fraskrive ansvaret i tilfælde af uddelegeri ng, 3) indførelse af 
strengt ansvar, hvor muligheden for ansvarsf raskrivelse er begrænset til obligatorisk 
uddelegering til tredjelandsdepositarer, og 4) in dførelse af strengt ansvar uden mulighed for 
fraskrivelse ved uddelegering.  
Hvad angår vederlag , er referencescenariet blevet sa mmenlignet med en model, hvor UCITS-
forvaltere skal have indført generelle princi pper for vederlag, og en model, hvor detaljerede 
vederlagsprincipper er koblet sammen med offentliggørelse af de  faktisk udbetalte vederlag i 
årsregnskabet.  
Hvad angår administrative sanktioner , er referencescenariet bl evet sammenlignet med en 
model, hvor sanktioner harmoniseres på en  generel måde i overensstemmelse med 
Kommissionens politikker på området, og en  model med yderligere harmonisering af de 
administrative sanktioner.  
5. V URDERING AF VIRKNINGER  
Med hensyn til betingelser ne for at blive depositar  konkluderer konsekvensanalysen, at både 
kreditinstitutioner og regulerede investerings virksomheder tilvejebringer tilstrækkelige 
garantier, hvad angår tilsyns- og kapitalkrav, til at fungere som UCIT S-depositarer. Da de 
fleste UCITS-depositarer i næsten alle medlem sstater i forvejen er kreditinstitutioner eller 
regulerede investeringsvirksomh eder, vurderes tilpasningsbyrden  at være relativt lille. Den 
valgte model vil derfor kun berøre et lill e mindretal af ikke-godkendte tjenesteydere. 
Omkostningerne til at opnå godkendelse som inve steringsvirksomhed forekommer i disse 
tilfælde at være rimelige i betragtning af fordelene ved depositaransvar.  
For uddelegering  konkluderer konsekvensanalysen, at udd elegeringer skal være underlagt 
høje kvalitetsstandarder med hensyn til udvælgelse af og l øbende tilsyn med underdepositarer. 
Disse forpligtelser skal påhvile  hoveddepositaren. Hvad angår tr edjelande, skal uddelegering 
til depositarer, der ikke overholder standarderne , tillades, såfremt lokal deponering er tilladt i 
henhold til loven, og såfremt inve storer informeres behørigt om , at investeringer i visse 
jurisdiktioner kan kræve lokal deponering. Muli gheden for ikke at ti llade uddelegering til 
tredjepartsdepositarer, der ikke  overholder standarderne, blev afvist, da dette ville reducere 
UCITS-fondenes investeringsmulighe der. Risikoen ved uddelegering til 
tredjepartsdepositarer, der ikke  overholder standarderne, blev endvidere vurderet at være 
ubetydelig, eftersom størstedelen af UC ITS-fondene har fastlagt konservative 
investeringsstrategier. Når og hvi s investeringsstrategier udvi kler sig, skal denne mulighed 
evt. revideres.  
Hvad angår ansvar , konkluderer konsekvensanalysen, at en  streng standard for ansvar, som 
forpligter depositarer til at tilbag elevere deponerede instrumenter, de r er gået tabt , uanset fejl 
eller forsømmelse, vil medvirke til at sikre et høj t niveau af investorbes kyttelse og en ensartet 
standard på tværs af EU. Der er stærke argu menter for at "udskill e" tab, der opstår ved 
 
DA 7   DA obligatorisk uddelegering til en tredjelandsdepos itar, men konsekvensanal ysen konkluderer, at 
en sådan "udskillelse" ikke bør ske som følge af UCITS-fondenes orientering mod 
detailinvestorer.  
6. R ESUMÉ AF UDVALGTE LØSNINGSMODELLER  
Den foretrukne model er at begrænse mulighe derne for at blive UCITS-depositar til enten 
kreditinstitutioner eller regulerede investeringsvirksomheder. Uddelegering  skal være 
underlagt regler om udvisning  af behørigt omhu ved udvælg else, udnævnelse og overvågning 
af underdepositarer og deres aktiviteter . I det sjældne tilfælde, at en UCITS-
investeringsstrategi omfatter investering i finans ielle instrumenter, der er udstedt i lande, der 
kræver obligatorisk lokal depon ering, og hvis der ikke findes en  depositar, der kan overholde 
ovennævnte uddelegeringskrav, sk al uddelegeringen tillades under strenge betingelser.  
I overensstemmelse med detaili nvestorprofilen skal ansvaret , hvis et deponeret instrument går 
tabt, være baseret på en ensartet EU-standard, der omfatter en forpligtelse til at tilbagelevere det tabte instrument for hoveddepositarens regning. Hoveddepositaren bør ikke have 
mulighed for at fraskrive sig ansvaret, helle r ikke ved obligatorisk lokal deponering i et 
tredjeland.  
Med hensyn til vederlag
 er løsningen på linje med tilgangen for AIF-forvaltere. Det undgår 
tilsynsarbitrage mellem UCITS- og AIFMD-rammerne. Med hensyn til sanktioner  følges 
Kommissionens generelle politik på området.  
7. T ILSYN OG EVALUERING  
Tilsyn og evaluering finder sted på to planer. Kommissionen sikrer for det første, at de 
reformerede regler gennemføres korrekt. I en a nden fase - tre år efter fristen for den fulde 
gennemførelse af direktivet - gennemfø rer Kommissionen en økonomisk evaluering af, 
hvorvidt de nye regler har styrket investor beskyttelsen, forbedret gennemsigtigheden i 
forbindelse med vederlag og skabt den nødvendige  investortillid, så UCITS-detailprofilen 
fortsat er relevant.  
Den økonomiske evaluering skal udføres på grundlag af målsætningerne i afsnit 3.  
Evalueringen skal gennemføres af Kommissione ns tjenestegrene i samarbejde med ESMA 
og/eller med hjælp fra eksterne  undersøgelser, der er nødvendige  for at vurdere indvirkningen 
af ændringer af uddelege rings- og ansvarsordningerne for depositarer.  
Med henblik på at evaluere effekten af ændr ingerne og vigtigere at indsamle grundlæggende 
data om indvirkningen af nogle af de foreslåed e foranstaltninger på depositarbranchen vil der 
sandsynligvis blive indhentet yderligere oplysni nger fra alle releva nte berørte parter.  
Revisionen skal navnlig fokusere på det omfa ng, hvori forventede omkostningsbesparelser 
som følge af klarere og harmoniserede ansvar sregler for depositarer realiseres; mulige 
indvirkninger af nye uddelegerings- og ansvarsr egler på depositarernes  driftsomkostninger; 
vurdering af omfanget af udde legering til tredjelandsdeposita rer, der ikke overholder 
standarderne, og indvirkningen heraf; og en beregning af indvirkningen af stigende 
driftsomkostninger på UCITS-fondenes om kostninger og afkast for investorer.