Nr. C 108/42 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 5. 75 
mæssige  mellemrum  udveksle  synspunkter  under  en 
eller  anden  form  med  Ministerrådets  repræsentanter. 
4.4. Denne  udtalelse  er et forsøg  på at nå frem 
til denne  gensidige  information,  som  bør  efterfølges 
af regelmæssige  kontakter.  Udvalget  er parat  til 
at tilrettelægge  sit eget  arbejde  herefter  og bidrage 
til ved  alle  økonomiske  og sociale  kredses  hjælp at løse  de alvorlige  problemer,  som  Fællesskabet 
står over  for. 
Bruxelles,  den  26. februar  1975. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
BILAG 
til udtalelse  fra Det økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  af Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  under  for-
handlingerne. 
Punkt  2.2.11. 
Andet  komma  affattes  således: 
»... der i øjeblikket  foregår  i verden,  vil kunne  forhindre  recession,  hvis  blot  OPEC-landene 
gennem  egnede  aftaler  orienterer  ...« (resten  uændret). 
Afstemningsresultat 
40 stemte  for;  45 stemte  imod;  11 undlod  at stemme. 
Punkt  3.3.1. 
Det næstsidste  punktum  affattes  således: 
»Det  drejer  sig om at sikre  beskæftigelsen,  lønindkomsterne  og de tidsrun,  inden  for hvilke 
der ikke  kan  foretages  afskedigelser«.  Resten  udelades. 
Afstemningsresultat 
42 stemte  for;  47 stemte  imod;  10 undlod  at stemme. 
Punkt  3.3.3. 
Dette  punkt  erstattes  med  følgende: 
»En mere  ligelig  fordeling  af underbeskæftigelsen  løser  ikke  beskæftigelsesproblemet.  For 
at løse  dette  problem  og sikre  samtlige  arbejdstagere  stabil  beskæftigelse  er det nødvendigt, 
at Fællesskabet  og staterne,  såvel  på europæisk  plan  som  for det enkelte  lands  vedkom-
mende,  sørger  for i højere  grad  at give  retningslinjer  for omstruktureringen  og for at udvide 
det enkelte  lands  produktionsgrundlag  og den  samlede  udvikling«. 
Afstemningsresultat 
44 stemte  for;  57 stemte  imod;  ingen  undlod  at stemme. 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  forordning  (EØF)  vedrørende  en fælles  definition  af 
oprindelsesbegrebet  for råolie  og mineralske  olieprodukter 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 124  af 15.  oktober  1974,  side  1-3. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  22. juli  1974  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om  oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det  nævnte  emne. 
15. 5. 75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 108/43 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 128.  plenarforsamling,  holdt  i Bruxelles 
den 26. og 27. februar  1975,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til den  anmodning,  som  Rådet  for 
De europæiske  Fællesskaber  fremsatte  den  23. juli 
1974  om en udtalelse  om »Forslag  til Rådets  for-
ordning  (EØF)  vedrørende  en fælles  definition  af 
oprindelsesbegrebet  for  råolie  og mineralske  olie-
produkter«, 
under  henvisning  til artikel  198  i traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab, 
under  henvisning  til den  beslutning  dets  præsidium 
traf den  8. oktober  1974,  om at pålægge  Afdelingen 
for industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser  at 
forberede  Udvalgets  arbejde  hermed, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der blev  fremsat 
af Afdelingen  for  industri,  handel,  håndværk  og 
tjenesteydelser  på mødet  den  5. februar  1975, 
under  henvisning  til den  beretning,  som  ordføreren, 
hr. Clark  har  afgivet, 
under  henvisning  til Det  økonomiske  og sociale 
Udvalgs  udtalelse  om forslag  til Rådets  forordning 
(EØF)  om den  fælles  definition  af begrebet  varers 
oprindelse  (*), 
under  henvisning  til Det  økonomiske  og sociale 
Udvalgs  udtalelse  om  Kommissionens  meddelelse 
til Rådet  om en første  iværksættelse  af » Retningslinjer 
og prioriterede  foranstaltninger  for  Fællesskabets 
energipolitik«  og de dertil  knyttede  seks  forslag,  og 
under  henvisning  til forhandlingerne  på sin  128. 
plenarforsamling  den 26. og 27. februar  1975,  mødet 
den 27. februar  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
med 51 stemmer  for og 25 imod,  mens  14 undlod  at 
stemme, 
Udvalget  godkender  forordningsforslaget  og frem-
sætter  følgende  bemærkninger: 
1. Udvalget  bifalder  Kommissionens  forslag  om, 
at forordning  (EØF)  nr. 802/68  udvides  til også  at 
0) EFT  nr. 68 af 18. 4. 1966,  s. 1009/66. omfatte  mineralolieprodukter,  da man  herved  skaber 
fælles  regler  for  oprindelsen  af alle  industrivarer. 
Dermed  tager  Kommissionen  også  hensyn  til den 
praksis,  der i flere  år er blevet  fulgt  i otte  medlems-
stater. 
Bortset  fra artikel  8 i forslaget  opfatter  Udvalget 
dette  som  et virkeligt  fremskridt  i retning  af en 
harmonisering  af toldbestemmelserne.  Artikel  8 bør 
udgå,  da den  vil kunne  skabe  en række  vanskelig-
heder.  Det  drejer  sig om følgende: 
1.1. Det  er overordentlig  vanskeligt  at påvise 
oprindelsen  af råproduktet  ud fra raffinerede  mineral-
olieprodukter.  Det  bliver  teknisk  umuligt  og ufor-
holdsmæssigt  kostbart,  når der anvendes  flere  råolier 
af forskellig  oprindelse,  og antallet  af forarbejd-
ningstrin  øges. 
1.2. Oplysninger,  der ikke  er korrekte  kan  med-
føre hårde  straffe,  eftersom  denne  forordning  finder 
umiddelbar  anvendelse  i medlemsstaterne. 
1.3. Denne  overordentligt  store  tekniske  og juri-
diske  byrde  ville  komme  til at hvile  på alle  industri-, 
handels-  og håndværksvirksomheder,  der  indfører 
blot ganske  små  mængder,  og forårsage  stor  juridisk 
usikkerhed  i Fællesskabet. 
1.4. At  de i forvejen  komplicerede  oprindelses-
bestemmelser  således  skal  gøres  endnu  vanskeligere 
er i modstrid  med  kravet  om  forenkling  af EF-
toldbestemmelserne. 
1.5. Artikel  8 vil endvidere  tvinge  virksomheder 
i og uden  for  Fællesskabet  til at afsløre  interne 
anliggender,  f.eks.  deres  leverandører  over  for deres 
aftagere  eller  over  for konkurrenter. 
2. Desuden  finder  Udvalget,  at man  ved  at lade 
artikel  8 udgå,  hverken  bringer  Fællesskabets  for-
syning  med  kulbrinter,  i særdeleshed  råolie  og 
naturgas,  i fare,  eller  skader  den  fælles  energipolitik. 
3. Udvalget  giver  uden  forbehold  sin støtte  til 
Kommissionens  bestræbelser  for  en fælles  energi-
politik  og for sikringen  af energiforsyningen.  Dette 
kom også  tydeligt  til udtryk  i dets  udtalelse  om 
Nr. C 108/44 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 5. 75 
Kommissionens  meddelelse  »Mod  en ny strategi  for 
Fællesskabets  energipolitik«. 
3.1. Udvalget  mærker  sig,  at der  allerede  i dag  er 
taget  tilstrækkeligt  hensyn  til de krav,  der udspringer 
af sikringen  af energiforsyningen  og en fælles  energi-
politik  for  råolie  og naturgas,  gennem  forordning 
(EØF)  nr. 1055/72  og at denne  forordning  er blevet 
udvidet  til at omfatte  raffinerede  produkter  gennem 
forordning  (EØF)  nr.  3254/74. 
3.2. Udvalget  mener,  at en sådan  udvidelse  er 
den mest  hensigtsmæssige  måde  at løse  dette  problem 
på. Den  gør  bestemmelsen  i artikel  8 unødvendig,  og 
derved  undgår  man  en konflikt  mellem  told-  og 
energipolitik. 
4. Oprindelsescertifikatet  er ikke  et egnet  redskab 
i en forsyningspolitik,  da det-kun  bekræfter  oprin-
delsen  af den  leverede  vare  uden  at angive  mængden 
og således  ikke  kan  danne  grundlag  for  en energi-
statistik. 4.1. Bortset  herfra  består  oprindelsescertifikatet 
af en formular,  der er ens for alle  lande,  og man  kan 
ikke  ensidigt  anmode  brugerne  om  at give  flere  og 
mere  detaljerede  oplysninger,  end  der  kræves  ifølge 
internationalt  respekteret  sædvane. 
5. Udvalget  anmoder  på det  indstændigste  Kom-
missionen  om  at være  opmærksom  på nødvendig-
heden  af enkle  oprindelsesbestemmelser  og tænke 
på, at komplicerede  metoder  ikke  blot  er en byrde 
for handelsparterne  i Fællesskabet,  men  ganske 
særligt  også  for  udviklingslandene. 
Bruxelles,  den  27. februar  1975. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
BILAG 
til Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  inden  debatten: 
Udtalelsens  ordlyd  erstattes  af følgende  tekst: 
»Udvalget  godkender  det  direktivforslag,  Kommissionen  har  fremlagt,  og understreger, 
at det er vigtigere  end nogen  sinde  at udarbejde  oplysninger,  der er så pålidelige  som  muligt 
for forsyningen  med  olieprodukter.  Disse  oplysninger  må indhentes  hos  dem,  der er bedst 
i stand  til at afgive  dem,  således  at det undgås,  at der kommer  til at hvile  en for tung  byrde 
på alt for mange  virksomheder«. 
Begrundelse 
Ovenstående  tekst  genindfører  af følgende  grunde  den  af de to opfattelser,  der blev  forkastet 
af afdelingen. 
1. Punkt  1.1.  er unøjagtigt  formuleret.  Påvisningen  af oprindelsen  af råolien  er ikke  »tek-
nisk umulig«,  eftersom  oprindelsen  oplyses  af olieselskaberne  i en medlemsstat,  og den mindre 
forskelligartede  karakter,  tilførslerne  har i dette  land,  kan  ikke  betragtes  som  en rimelig  ind-
vending. 
2. Den  opfattelse,  flertallet  i afdelingen  lægger  til grund,  vrimler  med  modsigelser.  Det 
siges  faktisk,  at det er »teknisk  umuligt«  at påvise  oprindelsen  (punkt  1.1.);  at disse  oplys-
ninger  fremskaffes  på grundlag  af forordning  (EØF)  nr. 1055/72,  der er blevet  udvidet  til 
at omfatte  raffinerede  produkter  i medfør  af forordning  (EØF)  nr. 3254/74,  dvs.  på basis  af 
køberens  erklæringer  (punkterne  3.1.  og 3.2.);  mens  man  imidlertid  i punkt  1.5.  nægter  afta-
geren  retten  til at få kendskab  til disse  oplysninger,  som  han  forøvrigt  selv  skal  afgive. 
Man  påstår  ligeledes,  at man  vil undgå  »den  overordentligt  store  tekniske  og juridiske  byrde 
der hviler  på alle  industri-,  handels-  og håndværksvirksomheder,  der indfører  blot  ganske 
små mængder,  og forårsager  stor  juridisk  usikkerhed  i Fællesskabet«  (punkt  1.3.).  »At  de i 
forvejen  komplicerede  oprindelsesbestemmelser  således  skal  gøres  endnu  vanskeligere  er i 
modstrid  med  kravet  om forenkling  af EF-toldbestemmelserne«  (punkt  1.4.). 
Afdelingens  udtalelse  lægger  netop  bevisbyrden  — og dermed  den  juridiske  usikkerhed,  som 
den omtaler  — over  på de fællesskabsvirksomheder,  der importerer  produkter,  der er afledt 
15. 5.75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 108/45 
af råolie  (punkt  3.1.  og 3.2.),  og fratager  dem  samtidig  mulighederne  for at fremskaffe  disse 
oplysninger  (punkt  3.2.  sidste  sætning),  hvorved  de sættes  i en umulig  situation. 
Man  vil pålægge  alle  disse  virksomheder  at fremkomme  med  endnu  en oplysning,  der  gør 
oprindelsesbestemmelserne  »endnu  vanskeligere«,  og som  »er i modstrid  med  kravet  om forenk-
ling af EF-toldbestemmelserne«,  jfr. punkt  1.4. 
Man  anmoder  endda  (punkt  5) om  enkle  oprindelsesbestemmelser  (hvilket  man  forøvrigt 
hævder  er en umulighed);  alligevel  afviser  man  det system,  der er foreslået,  fordi  det er for 
enkelt  og ikke  angiver  mængderne  (punkt  4), og man  opstiller  et indviklet  system:  dobbel 
erklæring  for alle  virksomhederne,  medens  man  forkaster  en enkelt  formalitet  (punkt  3.2.) 
i forbindelse  med  supplerende  oplysninger  (i en rubrik  i et eksisterende  dokument)  for de få 
virksomheder,  der  indfører  produkter  under  særlig  kontrol. 
Det siges  iøvrigt,  at man  »giver  uden  forbehold  (sic)  sin støtte  til Kommissionens  bestræbelser 
for en fælles  energipolitik  og for sikringen  af energiforsyningen«.  Dette  kom  også  tydeligt 
til udtryk  i Udvalgets  udtalelse  om Kommissionens  meddelse  »Mod  en ny strategi  for Fælles-
skabets  energipolitik«  (dok.  KOM  (74)  550  endel.),  men  man  hindrer  den  i at få de informa-
tioner,  der har til formål  »at tilvejebringe  de statistiske  oplysninger,  der er nødvendige  foren 
fællesskabspolitik  på energiområdet«.  Man  modsiger  selv  den  ovennævnte  0SU-udtalelse 
og især  de erklæringer,  som  visse  medlemmer  er fremkommet  med,  og som  går ud på, at 
»denne  politik  bør  lade  sig inspirere  af følgende  principper: 
markedet  bør være  i besiddelse  af den  nødvendige  transparens,  for at de offentlige  myndighe-
der på nationalt  og på fællesskabsplan  kan  sikre  sig,  at markedsforholdene  er i overens-
stemmelse  med  de forudgående  principper  såvel  som  med  den  mere  generelle  målsætning 
for energipolitikken«. 
Ifølge  udtalelsen  bør  artikel  8 udgå;  man  foretrækker  forordning  (EØF)  nr. 1055/72,  selv 
om der her er tale  om helt  forskellige  bestemmelser:  på den  ene side  indsamling  af oplysninger 
om importen,  på den  anden  side  videregivelse  af disse  oplysninger  til Kommissionen:  men 
man kan  ikke  videregive  oplysninger,  som  man  ikke  vil indsamle. 
Afdelingen  foregiver  i sin udtalelse  at godkende  Kommissionens  forslag,  mens  den  i beret-
ningen  erklærer,  at »de  bestemmelser,  der fastsættes  i artikel  8 i forslaget  til forordning,  viser 
sig at være  så vigtige,  at godkendelse  eller  forkastelse  af forordningen  afhænger  deraf«. 
3. Under  henvisning  til tekniske  problemer  søger  man  navnlig  at hindre  Kommissionen 
og medlemsstaterne  i at få et klart  overblik  i forbindelse  med  forsyningen  med  olieprodukter 
og prisfastsættelsen. 
4. Kommissionen,  Europa-Parlamentet  samt  eksperter  fra alle  medlemsstaterne  er blevet 
enige  om dette  forslag,  der omsider  vil åbne  mulighed  for fri bevægelighed  for olieprodukter. 
Ingen  har i den  forbindelse  fundet  det rigtigt  at rejse  store  indvendinger,  da der ellers  er fare 
for, at dette  kompromis,  som  det har  været  vanskeligt  at opnå,  men  som  repræsenterer  den 
eneste  mulighed  for at nå frem  til denne  frie  bevægelighed,  bliver  sat over  styr. 
5. Hovedpunktet  i den  udtalelse,  som  blev  vedtaget  af et flertal  i afdelingen,  er, at man  — 
i modsætning  til Kommissionens  og de nationale  eksperters  synspunkt  — fortvivlet  søger  at 
hindre  indsamlingen  af de oplysninger,  der er nødvendige  for energipolitikken,  idet  man  ikke 
vil indhente  dem  hos  raffinaderierne,  dvs.  hos  de eneste  virksomheder,  der er i stand  til at 
skaffe  dem. 
Man  kan  ikke  være  uvidende  om,  at man  intet  opnår  ved  at bebyrde  alle  (importerende) 
virksomheder  inden  for  Fællesskabet  med  yderligere  formaliteter,  da det jo er indlysende,  at 
fællesskabsimportøren  af benzin,  voks,  plastik  eller  olie  vil have  et meget  dårligt  kendskab, 
om noget  kendskab  overhovedet,  til de råoliebehandlinger,  der  er foretaget  i tredjelande; 
dette  er endnu  en grund  til, at importøren  meget  vanskeligt  kan  påtage  sig besværet  med  at 
fremskaffe  oplysningen  samt  at føre  bevis  for dens  rigtighed. 
At udbede  sig denne  oplysning  hos  importøren  og så samtidig  ophæve  artikel  8, med  hvis 
hjælp  de nødvendige  oplysninger  kan  fås,  er illusorisk. 
6. Hvis  man  godkender  Kommissionens  forslag,  og hvad  man  foregiver  at gøre  i den  nuvær-
ende  tekst,  så må alt det slettes  i udtalelsen,  som  er blevet  tilføjet  med  det formål  at hindre  det 
som Kommissionen  netop  har  villet.  I denne  forbindelse  ville  det have  været  meget  klarere 
om man  i udtalelsen  havde  bibeholdt  det oprindelige  synspunkt,  nemlig  »afdelingen  forkaster 
forordningen«. 
Resultat  af afstemningen: 
29 stemte  for;  44 stemte  imod;  17 undlod  at stemme.