KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 15.12.1998 
KOM(1998) 692 endelig udg. 
97/0149 (COD) 
UDTALELSE FRA KOMMISSIONEN 
i henhold til EF-traktatens artikel 189 B, stk. 2, litra d), 
om Europa-Parlamentets ændringerne til Rådets fælles holdning til 
forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 
OM TILSLUTTET TELEKOMMUNIKATIONSUDSTYR SAMT GENSIDIG 
ANERKENDELSE AF UDSTYRETS OVErøNSSTEMMELSE 
OM ÆNDRING AF KOMMISSIONENS FORSLAG 
i henhold til EF-traktatens artikel 189 A, stk. 2 

RESUME 
Den 6. oktober 1998 traf Europa-Parlamentet afgørelse om at fremsætte en række 
ændringsforslag til den fælles holdning, som Rådet havde fastlagt med henblik på 
vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om radio- og teleterminaludstyr 
samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse (C4-0342/98 - 97/0149(COD)). 
Formålet med direktivet er at skabe et enhedsmarked for teleterminaludstyr og radioudstyr 
og indebærer en betydelig lempelse af reglerne for markedsføring, fri omsætning og 
ibrugtagning af udstyr. Direktivet skal træde i stedet for to rådsdirektiver (91/263/EØF1 
om teleterminaludstyr og 93/97/EØF2 om satellitjordstationsudstyr), forenkle anvendelsen 
af to andre rådsdirektiver (93/68/EØF3 om overensstemmelsesmærkning og 89/336/EØF4 
om elektromagnetisk kompatibilitet) og afløse en lang række nationale forskrifter. 
De spørgsmål, der optager Europa-Parlamentet, er følgende: 
• Formelle ændringer: 1, 2, 3, 6 og 8. 
• Afklaring af tvetydigheder, som kan medføre misfortolkninger til skade for forbrugere 
eller fabrikanter: 4, 11, 12 og 16. 
• En forbedret definition af væsentlige krav og visse procedureaspekter med henblik på 
at sikre en korrekt gennemførelse af sidstnævnte og tage højde for nødsituationer: 5 og 
7. 
• Større åbenhed i gennemførelsen af direktivet, navnlig hvad angår 
beskyttelsesforanstaltninger og arbejdet i TCAM-udvalget: 9, 10 og 18. 
• Spørgsmål, som skal indgå i den fremtidige vurdering og revision af direktivet: 14. 
accepteret alle undtagen nr. 1 
accepteret, delvis eller i princippet ingen 
ikke accepteret nr. 1 
1 EFT L 128 af 23.5.1991, s. 1. 
2 EFT L 290 af 24.11.1993, s. 1. 
3 EFT L 220 af 30.8.1993, s. 1. 
4 EFT L 139 af 23.5.1989, s. 19. 
BEGRUNDELSE 
Kommissionen fremlægger hermed sin udtalelse om Europa-Parlamentets ændringsforslag 
samt et ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tilsluttet radio- og 
telekommunikationsudstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse. I 
det ændrede forslag indgår de af Europa-Parlamentets ændringsforslag efter 
andenbehandling, som Kommissionen har accepteret. 
INDLEDNING 
a) Baggrund 
Kommissionen godkendte forslaget den 4. juni 1997 og fremsendte det formelt til 
Europa-Parlamentet og Rådet den 6 juni 19975. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg udtalte sig positivt den 10. december 1997. 
Europa-Parlamentet vedtog ved førstebehandlingen den 29. januar 1998 en positiv 
beslutning med 23 ændringsforslag til Kommissionens forslag6. 
Den 6. juni 1998 fastlagde Rådet en fælles holdning med henblik på vedtagelse af 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tilsluttet radio- og 
telekommunikationsudstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets 
overensstemmelse7. 
b) Direktivets formål 
Formålet med direktivet er at skabe et enhedsmarked for teleterminaludstyr og 
radioudstyr og indebærer en betydelig lempelse af reglerne for markedsføring, fri 
omsætning og ibrugtagning af udstyr. Direktivet skal træde i stedet for to 
rådsdirektiver (91/263/EØF8 om teleterminaludstyr og 93/97/EØF9 om 
satellitjordstationsudstyr), forenkle anvendelsen af to andre rådsdirektiver 
(93/68/EØF10 om overenssternmelsesmærkning og 89/336/EØF11 om 
elektromagnetisk kompatibilitet) og afløse en lang række nationale forskrifter. 
De vigtigste punkter i det nye direktiv: 
• Udvidelse af anvendelsesområdet til også at omfatte radioudstyr 
• Et nyt sæt definitioner, som gør direktivet tidssvarende langt ud i fremtiden, idet 
de tager højde for liberaliseringen af infrastrukturer og konkurrence mellem 
operatører 
• Tilpasning af begrebet telekommunikationsspecifikke væsentlige krav, så der 
tages højde for den teknologiske udvikling 
EFT C 248 af 14.8.1997, s. 4. 
A4-0023/98, PV 29-01-98 
EFT C 227, 20.7.98 s.37 
EFT L 128 af 23.5.1991, s. 1. 
EFT L 290 af 24.11.1993, s. 1. 
EFT L 220 af 30.8.1993, s. 1. 
EFT L 139 af 23.5.1989, s. 19. 
• En fleksibel beslutningsproces, så man hurtigt kan dække fremtidige 
netinfrastrukturer og systemer 
• En mere lempelig ordning for overensstemmelsesvurdering, der bygger på 
princippet om fabrikanterklæringer. 
Direktivet supplerer andre lovgivningstiltag på telekommunikationsområdet og er et 
svar på de uundgåelige forandringer på radio- og teleterminaludstyrsmarkedet, som 
skyldes liberaliseringen af teleinfrastrukturer og -tjenester. 
ÆNDRINGSFORSLAG FRA EUROPA-PARLAMENTET, SOM KOMMISSIONEN HAR 
ACCEPTERET 
Af de 15 ændringsforslag, som Europa-Parlamentet fremsatte ved 
førstebehandlingen, har Kommissionen accepteret 14 fuldt ud: 
Ændringsforslag, der er accepteret fuldt ud 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12, 
14,16,18 
• Kommissionen har accepteret ændringsforslag 2, 3, 6 og 8, da de gør lovteksten 
mere sammenhængende. 
• Mht. ændringsforslag 4, 11, 12 og 16 er Kommissionen enig med Europa-
Parlamentet i, at de afklarer en række tvetydigheder i den fælles holdning. 
• Ifølge ændringsforslag 5 pålægges der kun krav vedrørende forebyggelse mod 
ikke-fysiske skader på nettet, efter at Kommissionen specifikt har truffet 
afgørelse herom (art. 3, stk. 1, litra c), udgår, og der indsættes et nyt art. 3, stk. 3, 
litra aa)). Kommissionen støtter denne fremgangsmåde. Risikoen anses for lav, 
og det vil være overdrevet at fastsætte et generelt krav. 
• Ændringsforslag 7, der giver operatører ret til at frakoble terminaler 
øjeblikkeligt, tydeliggør bestemmelserne i artikel 7, stk. 4. 
• Kommissionen støtter ændringsforslag 9, 10 og 18, der skaber større åbenhed i 
beslutningsprocessen i de tilfælde, hvor medlemsstaterne træffer beskyttelses­
foranstaltninger. 
• Kommissionen har accepteret ændringsforslag 14 af samme grund, som da den 
accepterede ændringsforslaget ved førstebehandlingen. 
ÆNDRINGSFORSLAG FRA EUROPA-PARLAMENTET, SOM KOMMISSIONEN IKKE HAR 
ACCEPTERET 
Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 1, da den foreslåede betragtning 
ikke hænger sammen med nogen bestemmelse i direktivet, idet artikel 1, stk. 5, 
udgår som følge af ændringsforslag 3. 
KONKLUSION 
Kommissionen har accepteret 14 af de 15 ændringsforslag, som Europa-Parlamentet 
har fremsat ved andenbehandlingen, i deres helhed. 
I overensstemmelse med EF-traktatens artikel 189 B, stk. 2, litra d), afgiver 
Kommissionen hermed sin udtalelse om Europa-Parlamentets ændringsforslag og 
fremsætter et ændret forslag, hvori de godkendte ændringsforslag indgår. 
ÆNDRET FORSLAG TIL 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 
OM TILSLUTTET TELEKOMMUNIKATIONSUDSTYR SAMT GENSIDIG ANERKENDELSE AF 
UDSTYRETS OVERENSSTEMMELSE 
(FORELAGT AF KOMMISSIONEN I MEDFØR AF ARTIKEL 189 A, STK. 2, 
I EF-TRAKTATEN) 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN 
EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen 1 ', 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg 2 ], 
i henhold til fremgangsmåden i traktatens 
artikel 189 B3), og 
ud fra følgende betragtninger: 
(1) Radio- og teleterminaludstyrssektoren udgør en 
vigtig del af telekommunikationsmarkedet, der er en 
nøglefaktor i Fællesskabets økonomi; de direktiver, 
der gælder for sektoren, tager ikke højde for de 
forandringer, der forventes inden for sektoren som 
følge af ny teknologi, udviklingen på markedet og 
lovgivningen på telenetområdet; 
(2) i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og 
proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 3 B, 
kan målsætningen om at skabe et åbent, 
konkurrencebaseret enhedsmarked for tele­
kommunikationsudstyr ikke i tilstrækkelig grad 
opfyldes af medlemsstaterne, og målet kan derfor 
bedre gennemføres på fællesskabsplan; direktivet 
går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå 
det nævnte mål; 
(3) medlemsstaterne kan på grundlag af traktatens 
artikel 36 udelukke visse klasser af udstyr fra dette 
direktiv; 
(4) ved direktiv 98/13/EF4) blev foranstaltningerne 
vedrørende teleterminaludstyr, 
satellitjordstationsudstyr og gensidig anerkendelse 
af udstyrets overensstemmelse konsolideret; 
(5) nævnte direktiv dækker ikke en væsentlig 
procentdel af markedet for radioudstyr; 
(6) varer med dobbelt anvendelse er omfattet af en EF-
eksportkontrolordning, der blev indført ved Rådets 
forordning (EF) nr. 3381/94 5> ; 
(7) direktivets brede anvendelsesområde kræver nye 
definitioner af begreberne radioudstyr og 
teleterminaludstyr; forskriftsrammer, der skal 
4) 
5) EFT C 248 af 14.8.1997, s. 4. 
EFT C 73 af 9.3.1998, s. 10. 
Europa-Parlamentets udtalelse af 29.1.1998 (A4-0023), Rådets 
fælles holdning af8.6.1998 (EFT C 227, 20.7.1998, s. 37-59) og 
Europa-Parlamentets afgørelse af 6.10.1998 (A4-0037/98,endnu 
ikke offentliggjort i EFT). 
EFTL 74 af 12. 3.1998, s. 1. 
EFT L 367 af 31.12.1994, s. 1. fremme enhedsmarkedet for radioudstyr og 
teleterminaludstyr, bør tillade, at investering, 
fabrikation og salg udvikler sig i takt med 
teknologiudviklingen og udviklingen på markedet; 
(8) enhver forskrift vedrørende fremstilling, 
markedsføring og anvendelse af radio- og 
teleterminaludstyr skal i betragtning af den stigende 
betydning af teleterminaludstyr og net, der anvender 
radiotransmission ud over udstyr, der er tilsluttet via 
kablet opkobling, dække begge typer udstyr; 
(9) ifølge Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 
98/10/EF af 26. februar 1998 om ONP-vilkår for 
taletelefonitjenesten og om udbud af 
forsyningspligtydelser på teleområdet under 
konkurrenceforhold6 ' skal de nationale 
tilsynsmyndigheder sørge for, at der offentliggøres 
detaljerede oplysninger om specifikationerne for de 
tekniske grænseflader til nettet for at sikre 
konkurrence på markedet for terminaludstyr; 
(10) kravene i Rådets direktiv 73/23/EØF af 19. februar 
1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning om elektrisk materiel bestemt til 
anvendelse inden for visse spændingsgrænser 7 ), er 
tilstrækkelige til at omfatte radio- og 
teleterminaludstyr, men uden at der gælder nogen 
nedre spændingsgrænse; 
(ll)beskyttelseskravene vedrørende elektromagnetisk 
kompatibilitet i Rådets direktiv 89/336/EØF af 3. 
maj 1989 om indbyrdes tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk 
kompatibilitet 8), er tilstrækkelige til at omfatte 
radio- og teleterminaludstyr; 
(12) ifølge EF-lovgivningen er hindringer for frie 
varebevægelser inden for Fællesskabet, der skyldes 
forskelle i medlemsstaternes lovgivning om 
markedsføring af produkter, kun berettigede, 
såfremt særlige nationale krav er nødvendige og står 
i rimeligt forhold til målsætningen; derfor skal den 
indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning begrænses til de krav, der er nødvendige 
for at opfylde de væsentlige krav vedrørende radio-
og teleterminaludstyr; 
(13) de væsentlige krav for en klasse af radio- og 
teleterminaludstyr bør afhænge af det pågældende 
udstyrs karakter og behov; kravene skal anvendes 
med omtanke, så man ikke bremser den 
6) EFTL 101 af 1.4.1998, s. 24. 
7) EFT L 77 af 26.3.1973, s. 29. Direktivet er senest ændret ved 
direktiv 93/68/EØF (EFT L 220 af 30.8.1993, s. 1 ). 
8) EFT L 139 af 23.5.1989, s. 19. Direktivet er senest ændret ved 
direktiv 93/68/EØF. , 
teknologiske fornyelse eller hindrer, at den 
markedsstyrede økonomis behov opfyldes; 
(14) der bør lægges vægt på at sikre, at radio- og 
teleterminaludstyr ikke udgør en unødig 
sundhedsrisiko; 
(15) telekommunikation er af afgørende betydning for 
handicappedes livskvalitet og beskæftigelse, og 
denne gruppe mennesker udgør en betydelig og 
voksende del af befolkningen i Europa; radio- og 
teleterminaludstyr bør derfor i relevante tilfælde 
designes på en sådan måde, at handicappede kan 
bruge det uden eller med så lidt tilpasning som 
muligt; 
(16) faciliteter i forbindelse med radio- og 
teleterminaludstyr kan tilbyde visse funktioner, der 
er nødvendige for nødtjenester; 
(17) nogle faciliteter vil eventuelt skulle indarbejdes i 
radio- og teleterminaludstyr for at undgå misbrug af 
personoplysninger om brugeren og abonnenten og 
krænkelse af privatlivets fred og/ eller for at undgå 
svig; 
(18) det kan i visse tilfælde være nødvendigt med 
samfunktion via net med andet apparatur som 
defineret i dette direktiv og forbindelse med de 
relevante grænseflader overalt i Fællesskabet; 
(19) det bør derfor være muligt at fastlægge og tilføje 
specifikke væsentlige krav til beskyttelse af 
brugernes privatliv, faciliteter for handicappede 
brugere, faciliteter til nødtjenester og/eller faciliteter 
til at undgå svig; 
(20) det anerkendes, at frivillige certificerings- og 
mærkningsordninger, der udvikles af 
forbrugersammenslutninger, fabrikanter, operatører 
og andre brancheaktører, på et konkurrencepræget 
marked bidrager til kvaliteten og er nyttige midler til 
at øge forbrugernes tillid til produkter og 
tjenesteydelser på telekommunikationsområdet; 
medlemsstaterne kan støtte sådanne ordninger; 
ordningerne bør være forenelige med traktatens 
konkurrenceregler; 
(21)uacceptabel forringelse af tjenesten for andre end 
brugeren af radio- og teleterminaludstyr bør undgås; 
fabrikanter af terminaludstyr bør konstruere dette på 
en sådan måde, at nettene ikke beskadiges og 
forårsager en sådan forringelse, når det bruges under 
normale driftsvilkår; netoperatører bør udforme 
nettene sådan, at fabrikanterne af terminaludstyr 
ikke tvinges til at træffe uforholdsmæssige 
foranstaltninger for at undgå beskadigelse af 
nettene; Det Europæiske Standardiseringsinstitut for 
Telekommunikation (ETSI) bør tage behørigt 
hensyn hertil, når der udvikles standarder 
vedrørende adgang til offentlige net; 
(22) der bør sikres en effektiv udnyttelse af frekvensbånd 
for at undgå skadelig interferens; den mest effektive 
og teknisk avancerede anvendelse af begrænsede ressourcer som f.eks. radiofrekvensspekteret bør 
fremmes; 
(23) harmoniserede grænseflader mellem terminaludstyr 
og telenet bidrager til at fremme 
konkurrencebaserede markeder for både 
terminaludstyr og nettjenester; 
(24) operatører af offentlige telenet bør imidlertid have 
mulighed for at fastlægge de tekniske karakteristika 
for deres grænseflader under hensyn til traktatens 
konkurrenceregler; de bør derfor offentliggøre 
nøjagtige og tilstrækkelige tekniske specifikationer 
for sådanne grænseflader, så fabrikanterne får 
mulighed for at konstruere teleterminaludstyr, der 
opfylder kravene i dette direktiv; 
(25) traktatens konkurrenceregler og Kommissionens 
direktiv 88/301 /EØF af 16. maj 1988 om 
konkurrence på teleterminalmarkederne9) har 
imidlertid fastlagt princippet om lige, gennemsigtig 
og ikke-diskriminerende behandling af alle tekniske 
specifikationer med regulerende virkning; det er 
derfor Fællesskabets og medlemsstaternes opgave i 
samråd med de økonomiske aktører at sikre, at de 
forskriftsrammer, der skabes med dette direktiv, er 
rimelige; 
(26) det påhviler de europæiske 
standardiseringsorganisationer og navnlig ETSI at 
sørge for, at harmoniserede standarder rettidigt 
aktualiseres og er affattet på en sådan måde, at de 
kan fortolkes utvetydigt; vedligeholdelse, 
fortolkning og gennemførelse af harmoniserede 
standarder udgør meget specialiserede områder af 
voksende teknisk kompleksitet; disse opgaver 
kræver aktiv ekspertdeltagelse fra de økonomiske 
aktører; under visse omstændigheder kan det være 
nødvendigt at foretage en hurtigere fortolkning eller 
hurtigere justeringer af harmoniserede standarder, 
end det er muligt at gøre gennem de normale 
procedurer i de europæiske 
standardiseringsorganisationer, som er underlagt 
bestemmelserne i Rådets direktiv 83/189/EØF af 
28. marts 1983 om en informationsprocedure med 
hensyn til tekniske standarder og forskrifter 10) ; 
(27) det er i offentlighedens interesse at have 
harmoniserede standarder på europæisk plan i 
forbindelse med konstruktion og fabrikation af 
radio- og teleterminaludstyr; overholdelse af 
sådanne harmoniserede standarder indebærer en 
formodning om, at de væsentlige krav er opfyldt; 
der kan anvendes andre måder til at godtgøre, at de 
væsentlige krav er opfyldt; 
(28) ved tildeling af identifikation for udstyrsklassen bør 
man udnytte den ekspertviden, der findes i 
CEPT/ERC og de relevante europæiske 
standardiseringsorganer på 
9) EFT L 131 af 27.5.1988, s. 73. Direktivet er ændret ved direktiv 
94/46/EF (EFT L 268 af 19.10.1994, s. 15). 
10) EFT L 109 af 26.4.1983, s. 8. Direktivet er senest ændret ved 
Kommissionens beslutning 96/139/EF (EFT L32 af 10.2.1996, 
s. 31). -y 
radiokommunikationsområdet; der bør så vidt 
muligt tilskyndes til andre former for samarbejde 
med disse organer; 
(29) for at Kommissionen kan føre effektivt tilsyn med 
markedet, er det nødvendigt, at medlemsstaterne 
stiller de relevante oplysninger til rådighed om 
grænsefladetyper, utilstrækkelige eller ukorrekt 
anvendte harmoniserede standarder, bemyndigede 
organer og tilsynsmyndigheder; 
(30) bemyndigede organer og tilsynsmyndigheder bør 
udveksle oplysninger om radio- og 
teleterminaludstyr med henblik på effektivt tilsyn 
med markedet; et sådant samarbejde bør i videst 
mulig udstrækning foregå på grundlag af 
elektroniske medier; dette samarbejde bør bl.a. gøre 
det muligt for de nationale myndigheder at holde sig 
underrettet om radioudstyr, der markedsføres på 
deres område, og som anvender frekvensbånd, der 
ikke er harmoniseret på fællesskabsplan; 
(31) fabrikanter bør over for medlemsstaterne anmelde, 
at de ønsker at markedsføre radioudstyr, der 
anvender frekvensbånd, hvis anvendelse ikke er 
harmoniseret i hele Fællesskabet; medlemsstaterne 
skal derfor indføre procedurer for sådanne 
anmeldelser; sådanne procedurer skal være rimeligt 
afpasset og ikke være en yderligere 
overensstemmelsesvurderingsprocedure i forhold til 
bilag IV eller V; det er ønskeligt, at disse 
anmeldelsesprocedurer harmoniseres og helst 
gennemføres ved elektroniske midler og 
étstedsbestillingsordninger; 
(32) der bør være fri bevægelighed for radio- og 
teleterminaludstyr, der opfylder de relevante 
væsentlige krav; sådant udstyr bør kunne tages i 
brug i overensstemmelse med sit formål; ibrugtag­
ning kan være betinget af, at der er givet tilladelse 
til at bruge frekvensbåndet og til at stille den 
pågældende tjeneste til rådighed; 
(33) radiofrekvenser allokeres nationalt og henhører, i 
det omfang de ikke er harmoniseret, fortsat under 
medlemsstaternes enekompetence; det er nødvendigt 
at indsætte en beskyttelsesklausul, der giver 
medlemsstaterne mulighed for i overensstemmelse 
med traktatens artikel 36 at forbyde eller begrænse 
anvendelsen af radioudstyr eller kræve det trukket 
tilbage fra deres marked, hvis det har forårsaget 
eller med rimelighed kan forventes at forårsage 
skadelig interferens; interferens med nationalt allo­
kerede radiofrekvenser er tilstrækkelig begrundelse 
for, at medlemsstaterne kan træffe 
beskyttelsesforanstaltninger; 
(34) fabrikanter er i henhold til bestemmelserne i Rådets 
direktiv 85/374/EØF n) ansvarlige for skade, der 
forårsages af en defekt ved deres apparatur; uden at 
fabrikantens ansvar derved berøres, er enhver 
person, der indfører apparatur i Fællesskabet med 
henblik på videresalg som led i sin 
erhvervsvirksomhed, ansvarlig i henhold til samme direktiv; fabrikanten, dennes befuldmægtigede eller 
den person, der er ansvarlig for markedsføringen af 
apparaturet i Fællesskabet, er ansvarlige i henhold 
til retsreglerne om ansvar i og uden for 
kontraktforhold i medlemsstaterne; 
(35)de relevante foranstaltninger, som medlemsstaterne 
eller Kommissionen skal træffe, når apparatur, der 
er erklæret for at være i overensstemmelse med 
dette direktiv, forårsager betydelig skade på et net 
eller skadelig radiointerferens, fastlægges i over­
ensstemmelse med de generelle principper i 
fællesskabslovgivningen, herunder navnlig 
principperne om objektivitet, proportionalitet og 
ikke-forskelsbehandling; 
(36)Rådet vedtog den 22. juli 1993 afgørelse 
93/465/EØF om modulerne for de forskellige faser i 
procedurerne for overensstemmelsesvurdering og 
regler om anbringelse og anvendelse af CE-overens-
stemmelsesmærkningen, med henblik på anvendelse 
i direktiverne om teknisk harmonisering12'; de 
procedurer for overensstemmelsesvurdering, der 
skal finde anvendelse, bør fortrinsvis vælges blandt 
de eksisterende moduler, der er fastlagt ved nævnte 
afgørelse; 
(37) medlemsstaterne kan anmode om, at bemyndigede 
organer, som de udpeger, og deres 
tilsynsmyndigheder akkrediteres i henhold til 
gældende europæiske standarder; 
(38)det skal være muligt at godtgøre, at radio- og 
teleterminaludstyr opfylder kravene i direktiv 
73/23/EØF og 89/336/EØF, ved at anvende de 
procedurer, der er beskrevet i disse direktiver, når 
apparatur er omfattet af deres anvendelsesområde; 
proceduren i artikel 10, stk. 1, i direktiv 89/336/EØF 
kan derfor anvendes, når anvendelsen af 
harmoniserede standarder indebærer en formodning 
om, at beskyttelseskravene er opfyldt; proceduren i 
artikel 10, stk. 2, kan anvendes, når fabrikanten ikke 
har anvendt harmoniserede standarder, eller når der 
ikke findes sådanne standarder; 
(39) virksomheder i Fællesskabet bør have effektiv og 
tilsvarende adgang til tredjelandsmarkeder og bør i 
tredjelande behandles på samme måde, som 
Fællesskabet behandler virksomheder, der ejes helt 
af eller kontrolleres af en majoritet af eller faktisk 
kontrolleres af statsborgere i de pågældende 
tredjelande; 
(40) der bør nedsættes et udvalg, som omfatter de parter, 
der er direkte involveret i gennemførelsen af 
reguleringen af radio- og terminaludstyr, herunder 
særlig de nationale organer, der er udpeget til at 
vurdere overensstemmelsen, og de nationale orga­
ner, der har ansvaret for tilsyn med markedet; dette 
udvalg skal bistå Kommissionen med at opnå en 
harmoniseret gennemførelse af forskrifterne, der står 
i rimeligt forhold til målsætningen, og som 
tilgodeser markedets og den almindelige 
befolknings behov; repræsentanter for 
11) EFT L 210 af 7.8.1985, s. 29. 12) EFT L 220 af 30.8.1993, s. 23. X 
teleselskaberne, brugerne, forbrugerne, 
fabrikanterne og tjenesteleverandørerne bør høres, 
hvor det er relevant; 
(41 ) Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen 
indgik den 20. december 1994 en modus vivendi 
vedrørende gennemførelsesforanstaltningerne til 
retsakter vedtaget efter fremgangsmåden i traktatens 
artikel 189 B. 
(42) Kommissionen følger gennemførelsen og den 
praktiske anvendelse af dette og andre relevante 
direktiver og sørger for koordineringen af 
anvendelsen af alle relevante direktiver for at undgå 
forstyrrelser i telekommunikationsudstyr, som 
indvirker på menneskers sundhed eller som 
forvolder materiel skade; 
(43) det vurderes efter en vis tid, hvordan direktivet 
fungerer, på baggrund af udviklingen inden for 
telesektoren og den erfaring, der opnås i forbindelse 
med anvendelsen af de væsentlige krav og 
procedurerne for overensstemmelsesvurdering i 
henhold til dette direktiv; 
(44) når der foretages ændringer i forskriftsrammerne, er 
det nødvendigt at sikre en gnidningsløs overgang fra 
de tidligere rammer for at undgå, at markedet 
bringes ud af balance, og for at undgå 
retsusikkerhed; 
(45) nærværende direktiv erstatter direktiv 98/13/EØF, 
der derfor bør ophæves; direktiv 73/23/EØF og 
direktiv 89/336/EØF finder ikke længere anvendelse 
på apparatur, som ligger inden for nærværende 
direktivs anvendelsesområde, bortset fra 
beskyttelses- og sikkerhedskravene og visse 
procedurer for overensstemmelsesvurdering -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
KAPITEL I 
Generelle aspekter 
Artikel I 
Anvendelsesområde og sigte 
1. I dette direktiv fastlægges forskriftsrammerne for 
markedsføring, fri bevægelighed og ibrugtagning i 
Fællesskabet af radioudstyr og teleterminaludstyr. 
2. Hvis apparatur defineret i artikel 2, litra a), som en 
integrerende del eller ekstraudstyr omfatter 
a) en medicinsk anordning som omhandlet i artikel 1 
i Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om 
medicinske anordninger 13), eller 
b) en aktiv, implantabel medicinsk anordning som 
omhandlet i artikel 1 i Rådets direktiv 
90/385/EØF af 20. juni 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om 
aktive, implantable medicinske anordninger 14), 
er apparaturet omfattet af nærværende direktiv, uden 
at dette berører anvendelsen af direktiv 93/42/EØF 
og 90/385/EØF på henholdsvis de medicinske 
anordninger og de aktive, implantable medicinske 
anordninger. 
3. Hvis apparaturet er en komponent eller en separat 
teknisk enhed i et motordrevet køretøj som 
omhandlet i Rådets direktiv 72/245/EØF 15) om 
radiostøjdæmpning af motordrevne køretøjer 
(elektromagnetisk kompatibilitet) eller en komponent 
eller en separat teknisk enhed i et motordrevet 
køretøj som omhandlet i artikel 1 i Rådets direktiv 
92/61/EØF af 30. juni 1992 om 
standardtypegodkendelse af to- og trehjulede 
motordrevne køretøjer 16), er apparaturet omfattet af 
nærværende direktiv, uden at dette berører 
anvendelsen af henholdsvis direktiv 72/245/EØF og 
92/61/EØF. 
4. Dette direktiv finder ikke anvendelse på udstyr, der 
er nævnt i bilag I. 
Artikel 2 
Definitioner 
I dette direktiv forstås ved: 
a) "apparatur": udstyr, som enten er radioudstyr eller 
teleterminaludstyr eller begge dele 
b) "teleterminaludstyr": et produkt eller en relevant 
komponent heri, der er beregnet til på en hvilken 
som helst måde at blive direkte eller indirekte 
tilsluttet nettermineringspunkter på offentlige 
telenet (dvs. telenet, som helt eller delvis 
anvendes til at stille offentligt tilgængelige 
teletjenester til rådighed) 
c) "radioudstyr": et produkt eller en relevant 
komponent heri til kommunikation ved hjælp af 
udsendelse og/eller modtagelse af radiobølger 
inden for frekvensbånd, der er allokeret til jord­
eller rumbaseret radiokommunikation 
d) "radiobølger": elektromagnetiske bølger med 
frekvenser fra 9 kHz op til 3 000 GHz, som 
udbredes i rummet uden kunstig retningsstyring 
e) "grænseflade" 
i) et nettermineringspunkt, der er et fysisk 
tilslutningspunkt, hvor en bruger får adgang 
til det offentlige telenet, og/eller 
ii) en luftgrænseflade, der specificerer radiovejen 
mellem radioudstyr 
samt disses tekniske specifikationer 
13) EFT LI 69 af 12.7.1993, s. 1. 14) EFT L 189 af 20.7.1990, s. 17. Direktivet er senest ændret ved 
direktiv 93/68/EF (EFT L 220 af 30.8.1993, s. 1 ). 
15) EFT L 152 af 6.7.1972, s. 15. Direktivet er senest ændret ved 
Kommissionens direktiv 95/54/EF (EFT L266 af 8.11.1995, 
s. 1). 
16) EFT I. 225 af 10.8.1992, s. 72. Direktivet er ændret ved tiltræ­
delsesakten af 1994. ,-. 
f) "udstyrsklasse": en klasse, der angiver bestemte 
typer apparatur, som ifølge dette direktiv anses 
for at være af samme art, og som specificerer de 
grænseflader, som apparaturet er konstrueret til. 
Apparatur kan indgå i mere end én udstyrsklasse 
g) "dokumentation vedrørende den tekniske 
konstruktion": dokumentation, som beskriver 
apparaturet, og som indeholder oplysninger om 
og forklaringer på, hvorledes de relevante 
væsentlige krav er blevet opfyldt 
h) "harmoniseret standard": en teknisk specifikation, 
som er vedtaget af et anerkendt 
standardiseringsorgan efter rriandat fra 
Kommissionen i overensstemmelse med 
procedurerne i direktiv 83/189/EØF med det 
formål at fastlægge krav på europæisk plan, idet 
overholdelse heraf ikke er obligatorisk 
i) "skadelig interferens": interferens, der udgør en 
fare for radionavigationstjenesters eller andre 
sikkerhedstjenesters aktiviteter, eller som på 
anden måde i alvorlig grad forringer, hindrer eller 
gentagne gange afbryder 
radiokommunikationstjenester, der fungerer i 
overensstemmelse med Fællesskabets eller 
medlemsstaternes gældende bestemmelser. 
Artikel 3 
Væsentlige krav 
1. Følgende væsentlige krav finder anvendelse på alt 
apparatur: 
a) beskyttelse af brugerens eller enhver anden 
persons sundhed og sikkerhed, herunder de i 
direktiv 73/23/EØF indeholdte mål med hensyn 
til sikkerhedskrav, idet der dog ikke gælder nogen 
grænse for spænding, 
b) de i direktiv 89/336/EØF indeholdte 
beskyttelseskrav med hensyn til elektromagnetisk 
kompatibilitet. 
2. Radioudstyr skal desuden konstrueres således, at det 
effektivt udnytter det frekvensbånd, der er allokeret 
til jord-/rumbaseret radiokommunikation og 
satellitressourcer, således at skadelig interferens 
undgås. 
3. I overensstemmelse med proceduren i artikel 14 kan 
Kommissionen træffe afgørelse om, at apparatur 
inden for visse udstyrsklasser eller af særlige typer 
konstrueres på en sådan måde, 
a) at det via net fungerer korrekt sammen med andet 
apparatur, og at det overalt i Fællesskabet kan 
forbindes med de relevante grænseflader, og/eller 
b) at det ikke skader nettet eller dets 
funktionsdygtighed eller misbruger netressourcer 
på en sådan måde, at det medfører en uacceptabel 
forringelse af tjenesten, og/eller 
c) at det er i stand til at sikre, at personoplysninger 
om brugeren og abonnenten og disses privatliv 
beskyttes, og/eller 
d) at det er kompatibelt med visse faciliteter, som 
sikrer mod svig, og/eller e) at det er kompatibelt med visse faciliteter, som 
sikrer adgang til nødtjenester, og/eller 
f) at det er kompatible elt med visse faciliteter, som 
letter apparaturets anvendelse for handicappede 
brugere. 
Artikel 4 
Meddelelse og offentliggørelse af 
grænsefladespecifikationer 
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, 
hvilke grænseflader de har reguleret, såfremt de ikke 
er blevet meddelt i henhold til direktiv 83/189/EØF. 
Kommissionen fastlægger, efter høring af udvalget i 
overensstemmelse med proceduren i artikel 14, 
ækvivalensen mellem meddelte grænseflader og 
angiver en identifikation for udstyrsklassen, idet der 
offentliggøres en nærmere beskrivelse heraf i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende. 
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, 
hvilke typer grænseflader der udbydes i de enkelte 
medlemsstater af operatører af offentlige telenet. 
Medlemsstaterne sikrer, at disse operatører jævnligt 
offentliggør ajourførte præcise og fyldestgørende 
tekniske specifikationer for sådanne grænseflader, 
inden de tjenester, der ydes via disse grænseflader, 
stilles til rådighed for offentligheden. 
Specifikationerne bør være tilstrækkeligt detaljerede 
til, at der kan konstrueres teleterminaludstyr, der er i 
stand til at udnytte de tjenester, der udbydes via den 
tilsvarende grænseflade. Specifikationerne skal bl.a. 
omfatte alle de oplysninger, der er nødvendige, for at 
fabrikanterne efter eget valg kan gennemføre de 
relevante afprøvninger med henblik på de væsentlige 
krav, der gælder for teleterminaludstyr. 
Medlemsstaterne sikrer, at operatørerne straks stiller 
disse specifikationer til rådighed. 
Artikel 5 
Harmoniserede standarder 
1. Når apparaturet opfylder de relevante harmoniserede 
standarder eller dele heraf, hvis referencenumre er 
offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende, går medlemsstaterne ud fra, at apparaturet 
opfylder de væsentlige krav, der er anført i artikel 3, 
og som er dækket af disse harmoniserede standarder 
eller dele heraf. 
2. Hvis en medlemsstat eller Kommissionen finder, at 
overensstemmelse med en harmoniseret standard 
ikke sikrer overensstemmelse med de væsentlige 
krav i artikel 3, den skal dække, indbringer Kornmis­
sionen eller den berørte medlemsstat sagen for 
udvalget. 
3. I tilfælde, hvor de harmoniserede standarder udviser 
mangler i forhold til de væsentlige krav, kan 
Kommissionen efter høring af udvalget og i 
overensstemmelse med proceduren i artikel 13 , i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende offentliggøre 
retningslinjer for fortolkningen af den harmoniserede 
standard er eller betingelserne for, at overholdelse af 
de pågældende standarder kan berettige en 
formodning om overensstemmelse. Efter høring af 
udvalget og i overensstemmelse med proceduren i 
artikel 13 kan Kommissionen trække harmoniserede 
standarder tilbage ved offentliggørelse af en med­
delelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Artikel 6 
Markedsføring 
1. Medlemsstaterne sikrer, at apparatur kan 
markedsføres, hvis og kun hvis det opfylder de 
relevante væsentlige krav i artikel 3, og de øvrige 
relevante bestemmelser i dette direktiv, når det er 
installeret korrekt og vedligeholdes og anvendes efter 
hensigten. Det må ikke underkastes yderligere 
national regulering for så vidt angår 
markedsføringen. 
2. I forbindelse med afgørelser om anvendelse af de 
væsentlige krav i artikel 3, stk. 3, træffer 
Kommissionen afgørelse om datoen for anvendelsen 
af kravene. Når det fastsættes, at en udstyrsklasse 
skal opfylde bestemte væsentlige krav i henhold til 
artikel 3, stk. 3, kan apparatur under den pågældende 
udstyrsklasse, der første gang er markedsført inden 
datoen for gennemførelsen af Kommissionens afgø­
relse, fortsat markedsføres i en rimelig periode. Såvel 
anvendelsesdatoen som periodens længde fastlægges 
af Kommissionen efter proceduren i artikel 13. 
3. Medlemsstaterne sikrer, at fabrikanten eller den 
person, der er ansvarlig for markedsføringen af 
apparaturet, oplyser brugeren om, hvilken brug 
apparaturet er bestemt til, og forelægger en erklæring 
om, at det er i overensstemmelse med de væsentlige 
krav. I forbindelse med radioudstyr skal sådanne 
oplysninger være tilstrækkelige til på pakningen og i 
brugsanvisningen for apparatet at identificere den 
medlemsstat eller det geografiske område inden for 
en medlemsstat, hvor det pågældende udstyr er 
bestemt til at bruges, og de skal ved mærkningen på 
apparatet, jf. bilag VII, stk. 5, gøre brugeren 
opmærksom på de eventuelle begrænsninger eller 
krav om godkendelse i forbindelse med anvendelsen 
af radioudstyret i visse medlemsstater. I forbindelse 
med teleterminaludstyr skal sådanne oplysninger 
være tilstrækkelige til at identificere de grænseflader 
på det offentlige telenet, hvor udstyret skal kunne 
tilkobles. For alt apparatur gælder det, at disse 
oplysninger skal anbringes på en fremtrædende 
plads. 
4. Når der er tale om radioudstyr, der benytter 
frekvensbånd, hvis brug ikke er harmoniseret i hele 
Fællesskabet, skal fabrikanten eller dennes 
befuldmægtigede inden for Fællesskabet, eller den 
person, der er ansvarlig for markedsføringen af 
udstyret, underrette den nationale myndighed, der i 
den pågældende medlemsstat er ansvarlig for 
frekvensbåndforvaltning, om, at udstyret påtænkes 
markedsført på denne medlemsstats nationale 
marked. 
Underretningen skal ske mindst 4 uger, inden 
markedsføringen indledes, og skal omfatte 
oplysninger om udstyrets radiotekniske 
specifikationer (herunder navnlig frekvensbånd, 
kanalseparation, modulationstype og RF-styrke) og identifikationsnummeret for det underrettede organ, 
der er omhandlet i bilag IV eller V. 
Artikel 7 
Ibrugtagning og tilslutningsret 
1. Medlemsstaterne tillader, at apparatur tages i brug i 
overensstemmelse med det formål, hvortil det er 
konstrueret, når det er i overensstemmelse med de 
relevante væsentlige krav i artikel 3 og andre 
relevante bestemmelser i direktivet. 
2. Uanset stk. 1 og med forbehold af 
tilladelsesvilkårene for ydelse af den pågældende 
tjeneste i overensstemmelse med EF-lovgivningen 
kan medlemsstaterne kun begrænse ibrugtagning af 
radioudstyr med begrundelse i en effektiv og korrekt 
brug af frekvensbåndet, hindring af skadelig 
interferens eller hensynet til den offentlige sundhed. 
3. Medlemsstaterne sikrer med forbehold af stk. 4, at 
netoperatørerne af offentlige telenet ikke afviser at 
tilkoble teleterminaludstyr til passende grænseflader 
med en teknisk begrundelse, når udstyret opfylder 
kravene i artikel 3. 
4. Når en medlemsstat finder, at apparatur, der er 
erklæret for at være i overensstemmelse med dette 
direktiv, forårsager betydelig skade på et net eller 
skadelig radiointerferens eller beskadiger nettet eller 
dets funktion, kan operatøren få tilladelse til at afvise 
at tilkoble eller til at frakoble eller til at trække tjene­
ster tilbage fra sådant apparatur. Medlemsstaterne 
underretter Kommissionen om de enkelte tilladelser, 
og denne indkalder til et møde i udvalget, som 
udtaler sig om sagen. Når udvalget er blevet hørt, kan 
Kommissionen indlede proceduren i artikel 5, stk. 2 
og 3. Kommissionen og medlemsstaterne kan også 
træffe andre passende foranstaltninger. 
5. I nødstilfælde kan en operatør frakoble apparatur, 
såfremt beskyttelsen af nettet kræver, at udstyret 
frakobles øjeblikkeligt, og såfremt brugeren kan 
tilbydes en alternativ løsning. Operatøren skal i så 
fald straks underrette den nationale myndighed, som 
er ansvarlig for gennemførelsen af artikel 7, stk. 4, og 
artikel 8 i dette direktiv. 
Artikel 8 
Fri omsætning af apparatur 
1. Uden at det berører bestemmelserne i artikel 6, stk. 4, 
og artikel 7, stk. 2, kan medlemsstaterne ikke 
forbyde, begrænse eller hindre markedsføring eller 
ibrugtagning på deres område af apparatur, som 
bærer den i bilag VII omhandlede CE-mærkning, der 
angiver, at apparaturet opfylder alle kravene i dette 
direktiv, herunder de i kapitel II omhandlede 
procedurer for overensstemmelsesvurdering. 
2. Medlemsstaterne modsætter sig ikke, at der på 
messer og udstillinger samt ved demonstration mv. 
forevises apparatur, som ikke er i overensstemmelse 
med dette direktiv, såfremt det ved synlig skiltning er 
klart anført, at det pågældende apparatur ikke er i 
overensstemmelse med direktivet, og at apparaturet 
ikke kan erhverves eller tages i brug, før det er bragt i 
overensstemmelse med kravene. 
3. Såfremt apparaturet er omfattet af andre direktiver, 
som vedrører andre aspekter og som også foreskriver 
CE-mærkning, skal det af mærkningen fremgå, at det 
pågældende apparatur også opfylder bestemmelserne 
i disse andre direktiver. Såfremt et eller flere af disse 
direktiver giver fabrikanten mulighed for i en 
overgangsperiode at vælge, hvilke ordninger der skal 
finde anvendelse, skal det af CEmærkningen fremgå, 
at apparaturet kun opfylder kravene i de direktiver, 
som fabrikanten anvender. I sådanne tilfælde skal det 
nærmere indhold af de pågældende direktiver, som 
offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende, anføres i de dokumenter, meddelelser eller 
instrukser, som kræves i henhold til de pågældende 
direktiver, og som ledsager det pågældende 
apparatur. 
Artikel 9 
Beskyttelsesforanstaltninger 
1. Hvis en medlemsstat konstaterer, at apparatur, som 
ligger inden for dette direktivs anvendelsesområde, 
ikke opfylder direktivets krav, træffer den alle 
nødvendige foranstaltninger på sit område til at 
trække apparaturet tilbage fra markedet eller hindre 
brugen heraf, forbyde dets markedsføring eller 
ibrugtagning eller indskrænke dets frie 
bevægelighed. 
2. Den berørte medlemsstat underretter straks 
Kommissionen om sådanne foranstaltninger og 
anfører grundene til beslutningen, herunder om den 
manglende overensstemmelse skyldes: 
a) ukorrekt anvendelse af de i artikel 5, stk. 1, 
omhandlede harmoniserede standarder, 
b) mangler ved selve de i artikel 5, stk. 1, 
omhandlede harmoniserede standarder, 
c) manglende opfyldelse af de i artikel 3 
omhandlede krav, når apparaturet ikke er i 
overensstemmelse med de harmoniserede 
standarder i artikel 5, stk. 1. 
3. Hvis den i stk. 1 nævnte beslutning begrundes med, 
at de i artikel 5, stk. 1, omhandlede harmoniserede 
standarder ikke finder korrekt anvendelse, eller 
begrundes med manglende opfyldelse af kravene i 
artikel 3, når apparaturet ikke er i overensstemmelse 
med de i artikel 5, stk. 1, omhandlede harmoniserede 
standarder, hører Kommissionen de berørte parter 
snarest muligt. Kommissionen underretter straks 
medlemsstaterne om resultaterne af sine 
undersøgelser og meddeler senest to måneder efter, at 
den er blevet underrettet om de pågældende 
foranstaltninger, om den finder foranstaltningerne 
berettiget. 
4. Hvis den i stk. 1 nævnte beslutning begrundes med, 
at der er mangler ved de harmoniserede standarder i 
artikel 5, stk. 1, forelægger Kommissionen sagen for 
udvalget inden to måneder. Udvalget afgiver 
udtalelse i overensstemmelse med proceduren i 
artikel 13. Efter denne høring underretter 
Kommissionen medlemsstaterne om resultaterne af sine undersøgelser og meddeler, om den finder 
medlemsstatens foranstaltning berettiget. Hvis den 
finder foranstaltningen berettiget, indleder den straks 
proceduren i artikel 5, stk. 2. 
5. a) Uanset artikel 6 kan en medlemsstat under 
iagttagelse af traktatens bestemmelser, særlig 
artikel 30 og 36, vedtage hensigtsmæssige 
foranstaltninger med henblik på 
i) forbud mod eller begrænsning af markedsføring 
og/eller 
ii) krav om tilbagetrækning fra markedet 
af radioudstyr, herunder typer af radioudstyr, der har 
forårsaget, eller som med rimelighed kan forventes at 
forårsage skadelig interferens, herunder interferens 
med eksisterende eller planlagte tjenester på nationalt 
allokerede frekvensbånd. 
b) Hvis en medlemsstat træffer foranstaltninger i 
overensstemmelse med litra a), underretter den straks 
Kommissionen om disse foranstaltninger og 
begrunder nærmere, hvorfor den har vedtaget dem. 
6. Når en medlemsstat underretter Kommissionen om 
en foranstaltning truffet i henhold til stk. 1 eller 5, 
underretter Kommissionen straks de øvrige 
medlemsstater og hører udvalget om spørgsmålet. 
Såfremt Kommissionen efter denne høring finder, 
- at foranstaltningen er berettiget, underretter den 
straks den medlemsstat, som tog initiativet, og de 
øvrige medlemsstater, 
- at foranstaltningen er uberettiget, underretter den 
sti aks medlemsstaten og opfordrer den til at 
trække foranstaltningen tilbage. 
7. Kommissionen registrerer de sager, som 
medlemsstaterne giver underretning om; sagerne 
stilles til rådighed for medlemsstaterne, hvis de 
anmoder om det. 
KAPITEL II 
Overensstemmelsesvurdering 
Artikel 10 
Procedurer for overensstemmelsesvurdering 
1. Procedurerne for overensstemmelsesvurdering i 
denne artikel skal bruges til at påvise, at apparaturet 
opfylder alle de relevante væsentlige krav, der er 
fastlagt i artikel 3. 
2. Efter fabrikantens valg kan apparaturets 
overensstemmelse med de væsentlige krav i artikel 3, 
stk. 1, litra a) og b), påvises ved at bruge 
procedurerne i henholdsvis direktiv 73/23/EØF og 
direktiv 89/336/EØF som et alternativ til 
procedurerne i det følgende, når apparaturet er 
omfattet af disse direktivers anvendelsesområde. 
3. Fabrikanten kan selv vælge, hvilke af procedurerne i 
enten bilag II, IV eller V, der skal anvendes i 
forbindelse med teleterminaludstyr, som ikke gør 
brug af frekvensbånd, som er allokeret til jord-
/lumbaseret radiokommunikation og modtagerdele i 
radioudstyr. , „ 
/! </ 
4. Har en fabrikant anvendt de harmoniserede 
standarder, der er nævnt i artikel 5, stk. 1, kan han 
selv vælge, hvilke af procedurerne i bilag III, IV og 
V, der skal anvendes i forbindelse med radioudstyr, 
som ikke er omfattet af stk. 3. 
5. Har en fabrikant ikke eller kun delvist anvendt de 
harmoniserede standarder, der er nævnt i artikel 5, 
stk. 1, kan han selv vælge, hvilke af procedurerne i 
bilag IV og V der skal anvendes i forbindelse med 
radioudstyr, som ikke er omfattet af stk. 3 i 
nærværende artikel. 
6. Dokumenter og korrespondance vedrørende de 
procedurer for overensstemmelsesvurdering, der 
henvises til i stk. 2-5, skal udfærdiges på et officielt 
sprog i den medlemsstat, hvor proceduren 
gennemføres, eller på et sprog, som det berørte 
bemyndigede organ kan acceptere. 
Artikel II 
Bemyndigede organer og tilsynsmyndigheder 
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, 
hvilke organer de har udpeget til at udføre de 
opgaver, der henvises til i artikel 9. Ved udpegelsen 
af bemyndigede organer anvender medlemsstaterne 
kriterierne i bilag VI. 
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, 
hvilke myndigheder på deres område der udfører 
tilsynsopgaver i forbindelse med gennemførelsen af 
dette direktiv. 
3. Kommissionen offentliggør i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende en liste over de bemyndigede 
organer, herunder deres identifikationsnumre og de 
opgaver, de er udpeget til at udføre. Kommissionen 
offentliggør også en liste over tilsynsmyndighederne 
i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Medlemsstaterne fremsender alle de oplysninger til 
Kommissionen, der er nødvendige for, at listerne kan 
ajourføres. 
KAPITEL III 
CE-overensstemmelsesmærkning og påskrifter 
Artikel 12 
CE-mærkning 
1. Apparatur, der opfylder alle relevante væsentlige 
krav, skal være forsynet med CE-
overensstemmelsesmærkningen, som beskrevet i 
bilag VII. Mærkningen anbringes under ansvar af 
fabrikanten, dennes befuldmægtigede inden for EF 
eller den person, der er ansvarlig for 
markedsføringen af apparaturet. 
Anvendes procedurerne i bilag III, IV eller V, 
suppleres mærkningen med identifikationsnummeret 
på det bemyndigede organ, jf. artikel 10, stk. 1. 
Radioudstyr forsynes endvidere med en 
identifikation for udstyrsklassen, hvis der er fastlagt 
en sådan. Det er tilladt at anbringe andre mærker på 
udstyret, forudsat at det ikke gør CE-mærkningen 
mindre synlig eller læsbar. 2. Apparaturet må ikke, uanset om det opfylder de 
relevante væsentlige krav eller ej, forsynes med 
mærker, som kan vildlede tredjemand med hensyn til 
betydningen eller udformningen af den CE-
mærkning, der er beskrevet i bilag VII. 
3. Den kompetente medlemsstat træffer passende 
foranstaltninger over for enhver, der har anbragt 
mærkning, som ikke er i overensstemmelse med 
stk. 1 og 2. Hvis det ikke er muligt at fastslå, hvem 
der har anbragt mærkningen, træffes der passende 
foranstaltninger over for den, der er i besiddelse af 
apparaturet, når den manglende overensstemmelse 
opdages. 
4. Apparaturet skal af fabrikanten identificeres ved 
hjælp af type-, parti- og/eller serienumre og navnet 
på fabrikanten eller den person, der ansvarlig for dets 
markedsføring. 
KAPITEL IV 
Udvalg 
Artikel 13 
Udvalgets sammensætning 
Kommissionen bistås af et udvalg, benævnt Udvalget for 
Overensstemmelsesvurdering og Markedstilsyn på 
Teleområdet (TCAM), der består af repræsentanter for 
medlemsstaterne, og som har Kommissionens 
repræsentant som formand. 
Artikel 14 
Procedure med rådgivende udvalg 
1. Udvalget høres om spørgsmål, der er omfattet af 
artikel 5, artikel 6, stk. 2, artikel 7, stk. 4, artikel 8, 
stk. 4, samt bilag VII, punkt 5. 
2. Kommissionen hører periodisk udvalget om 
tilsynsopgaverne i forbindelse med gennemførelsen 
af dette direktiv og udstikker om nødvendigt 
retningslinjer på området. 
3. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et 
udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. 
Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden 
for en frist, som formanden kan fastsætte under 
hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål 
haster, i givet fald ved afstemning. 
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har 
hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens 
holdning indføres i mødeprotokollen. 
Kommissionen tager størst muligt hensyn til 
udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, 
hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse, og 
træffer afgørelse senest en måned efter, at udvalget 
har afgivet udtalelse. 
4. Kommissionen hører periodisk repræsentanter for 
telenetudbyderne, forbrugerne og fabrikanterne. Den 
underretter med jævne mellemrum udvalget om 
resultatet af disse høringer. 
/*> 
Artikel 15 
Forskriftsudvalgsprocedure 
1. Uanset artikel 13 finder følgende procedure 
anvendelse i de spørgsmål, der er omhandlet i 
artikel 3, stk. 3, og artikel 4, stk. 1. 
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et 
udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. 
Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden 
for en frist, som formanden kan fastsætte under 
hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål 
haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i 
traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de 
afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af 
Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget 
tillægges de stemmer, der afgives af 
repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, 
som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager 
ikke i afstemningen. 
3. Kommissionen vedtager de påtænkte 
foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med 
udvalgets udtalelse. 
Er de påtænkte foranstaltninger ikke i 
overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er 
der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger 
Kommissionen straks Rådet et forslag til de 
foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer 
afgørelse med kvalificeret flertal. 
Har Rådet efter udløbet af en frist på tre måneder 
regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet ikke 
truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede 
foranstaltninger af Kommissionen. 
KAPITEL V 
Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser 
Artikel 16 
Tredjelande 
1. Medlemsstaterne kan underrette Kommissionen om 
generelle faktiske eller juridiske vanskeligheder, som 
EF-virksomheder måtte have haft med hensyn til 
markedsføring i tredjelande, og som de er blevet 
gjort opmærksom på. 
2. Når Kommissionen underrettes om sådanne 
vanskeligheder, kan den om nødvendigt forelægge 
Rådet forslag til et passende mandat til forhandling 
om sammenlignelige rettigheder for EF-
virksomheder i disse tredjelande. Rådet træffer 
afgørelse med kvalificeret flertal. 
3. Foranstaltninger, der træffes i medfør af stk. 2, 
berører ikke de forpligtelser, som Fællesskabet og 
medlemsstaterne har i henhold til relevante 
internationale aftaler. 
Artikel 17 
Undersøgelse og rapporter 
Kommissionen undersøger og udarbejder en rapport om 
direktivets anvendelse og fremsender denne til Europa-Parlamentet og Rådet, første gang senest den ... *! og 
derefter hvert tredje år. Rapporten skal omfatte de 
fremskridt, der er gjort med hensyn til udarbejdelsen af 
de relevante standarder, samt ethvert problem, som er 
opstået under gennemførelsen. Rapporten skal også 
redegøre for udvalgets virksomhed og vurdere de 
fremskridt, som er gjort hen imod et åbent marked for 
apparatur på EF-plan , samt undersøge, hvorledes 
lovgivningsrammen for markedsføring og ibrugtagning 
af apparatur kan udvikles hen imod 
a) at sikre, at der opnås et sammenhængende system 
på EF-plan for alt apparatur;. 
b) at fremme konvergensen mellem tele-, AVog IT-
sektorerne; 
c) at muliggøre 
lovgivningsmæssige 
internationalt plan. harmonisering 
foranstaltninger af 
på 
Det skal navnlig undersøges, om der fortsat er behov for 
væsentlige krav for alle de kategorier af apparatur, der er 
omfattet af direktivet, og om procedurerne i bilag IV, 
tredje afsnit, er forholdsmæssigt afpassede til målsæt­
ningen om at sikre, at de væsentlige krav til apparatur 
omfattet af dette bilag opfyldes. Der kan om fornødent i 
rapporten foreslås yderligere foranstaltninger med 
henblik på fuldstændig opfyldelse af direktivets mål. 
Artikel 18 
Overgangsbestemmelser 
k Standarderne i henhold til direktiv 73/23/EØF eller 
direktiv 89/336/EØF, hvortil der er offentliggjort 
henvisninger i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende, kan bruges som grundlag for en formodning 
om overensstemmelse med de væsentlige krav, der er 
omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a) og b). De fælles 
tekniske forskrifter i henhold til direktiv 98/13/EF, 
hvortil der er offentliggjort henvisninger i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende, kan bruges som 
grundlag for en formodning om overensstemmelse 
med de andre relevante væsentlige krav, der er 
omhandlet i artikel 3. Kommissionen offentliggør en 
liste over henvisninger til disse standarder i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende umiddelbart efter 
dette direktivs ikrafttræden. 
2. Medlemsstaterne må ikke hindre markedsføring eller 
ibrugtagning af apparatur, som er i overensstemmelse 
med direktiv 98/13/EF eller med gældende regler på 
deres område, og som er blevet markedsført første 
gang inden dette direktivs ikrafttræden eller senest to 
år efter dette direktivs ikrafttræden. 
3. Bortset fra de væsentlige krav, der fremgår af 
artikel 3, stk. 1, kan medlemsstaterne anmode om 
tilladelse til, for en periode på op til 30 måneder fra 
datoen i artikel 18, stk. 1, første punktum, og under 
iagttagelse af traktatens bestemmelser fortsat at 
kræve, at teleterminaludstyr ikke må forårsage en 
uacceptabel forringelse af en taletelefonitjeneste, der 
stilles til rådighed som led i forsyningspligten som 
defineret i direktiv 98/1 O/EF. Den pågældende 
medlemsstat informerer Kommissionen om 
18 måneder efter direktivets ikrafttræden. AH 
begrundelsen for anmodningen om opretholdelse af 
et sådant krav, det tidspunkt hvor den pågældende 
tjeneste ikke længere vil have behov for kravets 
opretholdelse, samt de foranstaltninger der vil blive 
truffet for at overholde tidsfristen. Kommissionen 
tager ved behandlingen af anmodningen hensyn til 
særlige forhold i medlemsstaten og til 
nødvendigheden af at sikre ensartede 
lovgivningsmæssige rammer på fællesskabsplan og 
meddeler medlemsstaten, om der efter dens 
opfattelse er særlige forhold i denne medlemsstat, 
som taler for en sådan opretholdelse, samt i givet fald 
det tidsrum, hvori en opretholdelse vil være 
berettiget. 
Artikel 19 
Gennemførelsesbestemmelser 
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør de 
nødvendige love og administrative bestemmelser for 
at efterkomme dette direktiv senest den ... *>. De 
underretter straks Kommissionen herom. De 
anvender disse love og bestemmelser fra ... **). 
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen 
indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal 
ved offentliggørelsen ledsages af en sådan 
henvisning. De nærmere regler for henvisningen fast­
sættes af medlemsstaterne. 
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de 
vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på 
det område, der er omfattet af dette direktiv. 
Artikel 20 Artikel 21 
Ikrafttrædelse 
Dette direktiv træder i kraft på dagen for 
offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende. 
Artikel 22 
Adressater 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, 
På Europa-Parlamentets På Rådets vegne 
vegne 
Formand Formand 
1. 
2. Ophævelse 
Direktiv 98/13/EF ophæves fra den 
Dette direktiv er ikke et særdirektiv i henhold til 
artikel 2, stk. 2, i direktiv 89/336/EØF. 
Bestemmelserne i direktiv 89/336/EØF finder ikke 
anvendelse på apparatur, der hører ind under 
nærværende direktivs anvendelsesområde, bortset fra 
beskyttelseskravene i artikel 4 og bilag III og 
proceduren for overensstemmelsesvurdering i 
artikel 10, stk. 1 og 2, og bilag I, i direktiv 
89/336/EØF fra den ... *\ 
3. Direktiv 73/23/EØF finder ikke anvendelse på 
apparatur, der hører ind under nærværende direktivs 
anvendelsesområde, bortset fra målsætningerne med 
hensyn til sikkerhedskrav i artikel 2 og bilag I og 
proceduren for overensstemmelsesvurdering i 
bilag III, litra B, og bilag IV, i direktiv 73/23/EØF 
fra den... *}. 
' 12 måneder efter direktivets ikrafttræden. 
> Dagen efter datoen i fodnote *). 
Datoen i artikel 18, stk. 1, første afsnit, tredje punktum. *) ^ 
BILAG I 
Udstyr, der ikke er omfattet af dette direktiv, jf. artikel 1, stk. 4 
1. Radioudstyr, der anvendes af radioamatører i henhold til artikel 1, definition nr. 53, i Den Internationale 
Telekommunikationsunions radioreglement, medmindre udstyret handles frit. Samlesæt til radioamatører samt 
kommercielt udstyr, der er ændret af og beregnet til radioamatører, betragtes ikke som udstyr, der er i fri handel. 
2. Udstyr i henhold til Rådets direktiv 96/98/EF af 20. december 1996 om udstyr på skibe 17 >. 
3. Kabler og ledninger. 
4. Modtageradioudstyr, der er beregnet til udelukkende at skulle anvendes til modtagelse aflyd- og tv-udsendelser. 
5. Produkter, udstyr og komponenter i henhold til artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 
16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart 18). 
6. Udstyr og systemer til regulering af lufttrafikken i henhold til artikel 1 i Rådets direktiv 93/65/EØF af 19. juli 1993 
om definition og anvendelse af kompatible tekniske specifikationer for erhvervelse af udstyr og systemer til 
regulering af lufttrafikken 19). 
17) EFT L 46 af 17. 2.1997, s. 25. 
18) EFT L 373 af 31.12.1991, s. 4. Forordningen er asndret ved Kommissionens forordning nr. (EF) 2176/96 (EFT L 291 af 14.11.1996, s. 15). 
19) EFT L 187 af 29. 7.1993, s. 52. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv 97/15/EF (EFTL 95 af 10.4.1997, s. 16). •> 
BILAG II 
Procedure for overensstemmelsesvurdering, jf. artikel 9, stk. 3 
Modul A (intern fabrikationskontrol) 
1. Dette bilag beskriver en procedure, hvorved fabrikanten eller dennes befuldmægtigede inden for Fællesskabet, som 
varetager de forpligtelser, der er fastlagt i punkt 2, sikrer og erklærer, at de pågældende produkter opfylder de krav i 
direktivet, der gælder for dem. Fabrikanten eller dennes befuldmægtigede inden for EF anbringer CE-mærkningen 
på hvert enkelt produkt og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklæring. 
2. Fabrikanten udarbejder den tekniske dokumentation, der er beskrevet i punkt 4, og fabrikanten eller dennes 
befuldmægtigede inden for Fællesskabet skal kunne stille den til rådighed for de relevante nationale myndigheder i 
enhver medlemsstat med henblik på inspektion i mindst ti år efter det tidspunkt, hvor produktionen af produktet er 
ophørt. 
3. Er hverken fabrikanten eller dennes befuldmægtigede etableret inden for Fællesskabet, har den person, som er 
ansvarlig for produktets markedsføring i Fællesskabet, pligt til at kunne fremlægge den tekniske dokumentation. 
4. Den tekniske dokumentation skal gøre det muligt at vurdere, om produkterne opfylder de væsentlige krav. 
Dokumentationen skal omfatte konstruktion og fremstilling af produktet samt produktets funktion, herunder navnlig: 
- en generel beskrivelse af produktet 
- konstruktions- og produktionstegninger samt lister over komponenter, delmontager, kredsløb osv. 
- de beskrivelser og forklaringer, der er nødvendige for forståelse af ovennævnte tegninger og lister samt 
produktets funktion 
- en liste over, hvilke af de standarder, der henvises til i artikel 5, der er anvendt helt eller delvist, samt 
beskrivelser og forklaringer af de løsninger, der er brugt for at opfylde de væsentlige krav i direktivet, hvis 
sådanne standarder ikke er anvendt eller ikke findes 
- resultater af konstruktionsberegninger, kontrolundersøgelser mv. 
- prøvningsrapporter. 
5. Fabrikanten eller dennes befuldmægtigede opbevarer en kopi af overensstemmelseserklæringen sammen med den 
tekniske dokumentation. 
6. Fabrikanten træffer alle nødvendige foranstaltninger til, at fremstillingsprocessen sikrer, at det fremstillede produkt 
er i overensstemmelse med den tekniske dokumentation, som er nævnt i punkt 2, og med de krav i direktivet, der 
vedrører det pågældende produkt. 
AT-
BILAG III 
Procedure for overensstemmelsesvurdering, jf. artikel 9, stk. 4 
(Intern fabrikationskontrol samt særlige apparaturprøvninger) *> 
Dette bilag består af bilag II samt følgende yderligere krav: 
Fabrikanten skal sikre, at der for hver type apparatur gennemføres alle væsentlige radioprøvningssæt. Et bemyndiget 
organ, som fabrikanten selv vælger, fastlægger, hvilke prøvningssæt der betragtes som væsentlige, medmindre det i de 
harmoniserede standarder er fastlagt, hvilke prøvningssæt der skal gennemføres. Det bemyndigede organ tager behørigt 
hensyn til tidligere afgørelser, som bemyndigede organer har truffet i fællesskab. 
Fabrikanten eller dennes befuldmægtigede inden for EF eller den person, der er ansvarlig for markedsføringen af 
apparatet, erklærer, at disse prøvninger er blevet gennemført, og at apparaturet opfylder de væsentlige krav, og 
anbringer under fremstillingsprocessen det bemyndigede organs identifikationsnummer på apparaturet. 
*) Bilag baseret på modul A med de for sektoren specifikke supplerende krav. At 
BILAG IV 
Procedure for overensstemmelsesvurdering, jf. artikel 9, stk. 5 
(Dokumentation vedrørende den tekniske konstruktion) 
Dette bilag består af bilag III samt følgende yderligere krav: 
Den tekniske dokumentation, der er beskrevet i punkt 4 i bilag II, og den overensstemmelseserklæring i forbindelse med 
særlige radioprøvningssæt, der er omhandlet i bilag III, udgør dokumentationen vedrørende den tekniske konstruktion. 
Fabrikanten, dennes befuldmægtigede inden for Fællesskabet, eller den person, der er ansvarlig for markedsføringen af 
apparaturet, forelægger dokumentationen for en eller flere bemyndigede organer; hvert enkelt af de bemyndigede 
organer underrettes om andre, som har modtaget dokumentationen. 
Det bemyndigede organ gennemgår dokumentationen, og hvis det vurderes, at den ikke på tilfredsstillende vis godtgør, 
at dette direktivs krav er opfyldt, kan det bemyndigede organ sende en udtalelse til fabrikanten, dennes repræsentant 
eller den person, der er ansvarlig for markedsføringen af apparaturet, og underrette de øvrige bemyndigede organer, der 
har modtaget dokumentationen, herom. En sådan udtalelse skal afgives inden fire uger efter det bemyndigede organs 
modtagelse af dokumentationen. Apparaturet kan markedsføres, når udtalelsen er modtaget, eller efter udløbet af de 4 
uger, jf. dog artikel 6, stk. 4, og artikel 8, stk. 5. 
Fabrikanten eller dennes befuldmægtigede inden for Fællesskabet eller den person, der er ansvarlig for markedsføringen 
af apparaturet, opbevarer dokumentationen i en periode, der udløber mindst ti år efter det tidspunkt, hvor produktionen 
af apparaturet er ophørt, således at den er til rådighed for de relevante nationale myndigheder i enhver medlemsstat med 
henblik på inspektion. 
A 
BILAG V 
Procedure for overensstemmelsesvurdering, jf. artikel 9 
Fuld kvalitetssikring 
1. Fuld kvalitetssikring er den procedure, hvorved en fabrikant, der opfylder bestemmelserne i punkt 2, garanterer og 
erklærer, at de pågældende produkter opfylder de krav i direktivet, der gælder for dem. Fabrikanten anbringer de 
mærker, der er omhandlet i artikel 11, stk. 1, på hvert enkelt produkt og udsteder en skriftlig 
overensstemmelseserklæring. 
2. Fabrikanten anvender et godkendt kvalitetssystem for konstruktion, fremstilling, endelig produktionskontrol og 
prøvning som beskrevet i punkt 3 og er underlagt den i punkt 4 omhandlede kontrol. 
3. Kvalitetssystem 
3.1. Fabrikanten indsender en ansøgning om vurdering af kvalitetssystemet til et bemyndiget organ. 
Ansøgningen skal indeholde 
- alle relevante oplysninger om de planlagte produkter 
- dokumentation vedrørende kvalitetssystemet. 
3.2. Kvalitetssystemet skal sikre, at produkterne opfylder de krav i direktivet, der gælder for dem. Alle de forhold, 
krav og bestemmelser, som fabrikanter har taget hensyn til, skal dokumenteres på systematisk og overskuelig 
måde i en skriftlig redegørelse for forholdsregler, procedurer og instruktioner. Denne dokumentation vedrørende 
kvalitetssystemet skal sikre, at kvalitetspolitik og -procedurer, såsom kvalitetsprogrammer, -planer, -manualer og 
registre fortolkes ens. 
Redegørelsen skal navnlig indeholde en fyldestgørende beskrivelse af: 
- kvalitetsmålsætninger og organisationsstruktur samt ledelsens ansvar og beføjelser med hensyn til 
konstruktions- og produktionskvalitet 
- de tekniske specifikationer, herunder de harmoniserede standarder og tekniske forskrifter samt relevante 
prøvningsspecifikationer, der vil blive anvendt, samt hvis de i artikel 5, stk. 1, omhandlede standarder ikke 
anvendes fuldt ud, hvordan det sikres, at de væsentligste krav i direktivet, der gælder for produkterne, vil 
blive opfyldt 
- de teknikker til konstruktionskontrol og -verifikation samt de processer og systematiske foranstaltninger, der 
vil blive anvendt ved konstruktionen af produkterne, for så vidt angår den pågældende produktkategori 
- de tilsvarende teknikker for fremstilling, kvalitetskontrol og kvalitetssikring samt de fremgangsmåder og 
systematiske foranstaltninger, der vil blive anvendt 
- de undersøgelser og prøvninger, der skal udføres før, under og efter produktionen, og den hyppighed, 
hvormed dette sker, samt resultaterne af de prøvninger, der er udført før produktionen, når det er relevant 
- hvordan det sikres, at prøvnings- og undersøgelsesfaciliteterne er i overensstemmelse med de relevante krav 
for gennemførelse af den nødvendige prøvning 
- kvalitetsregistreringer, herunder kontrolrapporter og prøvnings- og kalibreringsdata, rapporter om personalets 
kvalifikationer mv. 
- hvordan det verificeres, at den krævede konstruktions- og produktkvalitet er opnået, og at kvalitetssystemet 
fungerer effektivt. 
3.3 Det bemyndigede organ vurderer kvalitetssystemet for at fastslå, om det opfylder kravene i punkt 3.2. Organet 
skal antage, at disse krav er opfyldt, hvis kvalitetssystemerne anvender den relevante harmoniserede standard. 
Det bemyndigede organ vurderer navnlig, om kvalitetskontrolsystemet sikrer produkternes overensstemmelse 
med direktivets krav på baggrund af den relevante dokumentation, der leveres i henhold til punkt 3.1 og 3.2, 
herunder, når det er relevant, prøvningsresultater leveret af fabrikanten. 
Vurderingsholdet skal mindst omfatte ét medlem, som har erfaring med at vurdere den pågældende 
produktteknologi. Vurderingsproceduren skal omfatte et besøg på fabrikantens anlæg. 
Afgørelsen skal meddeles til fabrikanten. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersøgelsen og den 
begrundede vurderingsafgørelse. 
3.4. Fabrikanten forpligter sig til at opfylde sine forpligtelser i henhold til kvalitetssystemet, således som det er 
godkendt, og til at vedligeholde det, således at det forbliver hensigtsmæssigt og effektivt. 
Fabrikanten eller dennes befuldmægtigede underretter det bemyndigede organ, som har godkendt 
kvalitetssystemet, om enhver påtænkt ændring af dette. 
Det bemyndigede organ vurderer de foreslåede ændringer og afgør, om det ændrede kvalitetssystem stadig 
opfylder de i punkt 3.2 omhandlede krav, eller om en fornyet vurdering er nødvendig. 
Det bemyndigede organ meddeler fabrikanten afgørelsen. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af 
undersøgelsen og den begrundede vurderingsafgørelse. 
4. EF-kontrol på det bemyndigede organs ansvar 
4.1. Formålet med EF-kontrollen er at sikre, at fabrikanten fuldt ud opfylder sine forpligtelser i henhold til det 
godkendte kvalitetssystem. 
4.2. Fabrikanten skal give det bemyndigede organ adgang til at kontrollere konstruktions-, produktions-, kontrol-
og prøvnings- samt oplagringsfaciliteterne og skal give det alle nødvendige oplysninger, herunder 
- dokumentation vedrørende kvalitetssystemet 
- kvalitetsregistreringer i henhold til konstruktionsdelen i kvalitetssystemet, såsom resultater af analyser, 
beregninger, prøvninger mv. 
- kvalitetsregistreringer i henhold til produktionsdelen i kvalitetssystemet, såsom kontrolrapporter samt 
prøvnings- og kalibreringsdata, rapporter om personalets kvalifikationer mv. 
4.3. Det bemyndigede organ skal gennemføre kontrolbesøg med rimelige mellemrum for at sikre, at fabrikanten 
vedligeholder og anvender kvalitetssystemet, og udarbejde en kontrolrapport til fabrikanten. 
4.4. Det bemyndigede organ kan desuden aflægge uanmeldte besøg hos fabrikanten. Under disse besøg kan det 
bemyndigede organ om nødvendigt foretage eller få foretaget prøvninger for at kontrollere, om kvalitetssystemet 
fungerer tilfredsstillende. Det udsteder en besøgsrapport og i givet fald en prøvningsrapport til fabrikanten. 
5. Fabrikanten skal i et tidsrum på mindst ti år fra datoen for ophøret af fremstillingen af produktet kunne forelægge de 
nationale myndigheder: 
- den i punkt 3.1, andet led, omhandlede dokumentation 
- de i punkt 3.4, andet afsnit, omhandlede meddelelser om ændringer 
- de i sidste afsnit i punkt 3.4 og i punkt 4.3 og 4.4 omhandlede afgørelser og rapporter fra det bemyndigede 
organ. 
6. Hvert af de bemyndigede organer stiller relevante oplysninger om udstedte eller tilbagekaldte godkendelser af 
kvalitetssystemer, herunder henvisninger til de(t) pågældende produkt(er), til rådighed for de øvrige bemyndigede 
organer. 
U 
BILAG VI 
Minimumskriterier, som medlemsstaterne skal lægge til grund ved udpegelse af bemyndigede organer i 
henhold til artikel 10, stk. 1 
1. Det bemyndigede organ, dets leder og det personale, som skal udføre de opgaver, som det bemyndigede organ har 
fået pålagt at gennemføre, må hverken være konstruktør, fabrikant, leverandør eller være beskæftiget med montage 
af radio- eller teleterminaludstyr eller være netoperatør eller tjenesteudbyder eller nogen af disse personers 
befuldmægtigede. De skal være uafhængige og må hverken deltage direkte i konstruktion, fabrikation, salg eller 
vedligeholdelse af radio- eller teleterminaludstyr eller repræsentere de parter, der er beskæftiget med disse 
aktiviteter. Dette udelukker ikke, at der kan udveksles tekniske oplysninger mellem fabrikant og det bemyndigede 
organ. 
2. Det bemyndigede organ og dets personale skal udføre de opgaver, som det bemyndigede organ har fået pålagt at 
gennemføre, med faglig integritet og teknisk kompetence på højeste plan og må ikke kunne påvirkes af nogen form 
for pression og incitamenter, navnlig af finansiel art, som kan få indflydelse på deres bedømmelse eller 
kontrolresultater, især fra personer eller grupper af personer, der har interesse i disse resultater. 
3. Det bemyndigede organ skal råde over det personale og besidde de faciliteter, som er nødvendige, for at det på 
fyldestgørende måde kan udføre det tekniske og administrative arbejde i forbindelse med de opgaver, det er udpeget 
til at udføre. 
4. Det personale, som skal udføre kontrol, skal have: 
- en god teknisk og faglig uddannelse 
- tilstrækkeligt kendskab til de krav, der stilles til de prøvninger eller kontrolbesøg, der udføres, og en tilstrækkelig 
praktisk erfaring med sådanne prøvninger og kontrolbesøg 
- den nødvendige færdighed i at udarbejde attester, journaler og rapporter, som gengiver kontrolresultaterne. 
5. Det skal sikres, at kontrolpersonalet er uafhængigt. Aflønningen af den enkelte ansatte må hverken være afhængig af 
antallet afprøvninger eller kontrolbesøg eller af disse prøvningers eller kontrolbesøgs resultater. 
6. Det bemyndigede organ skal tegne en ansvarsforsikring, medmindre det privatretlige ansvar dækkes af staten i 
henhold til nationale retsregler, eller medmindre medlemsstaten selv er direkte ansvarlig. 
7. Det bemyndigede organs personale er bundet af tavshedspligt om alt, hvad det får kendskab til under udøvelsen af 
sin virksomhed (undtagen over for de kompetente administrative myndigheder i den medlemsstat, hvor det udøver 
sin virksomhed) i henhold til dette direktiv eller enhver national retsforskrift udstedt til gennemførelse heraf. 
21 
BILAG VU 
Mærkning til anbringelse på udstyr, jf. artikel 11, stk. 1 
1. CE-overensstemmelsesmærkningen består af bogstaverne CE i følgende udformning: 
Hvis CE-mærkningen formindskes eller forstørres, skal modellens størrelsesforhold, som vist ovenfor, overholdes. 
2. CE-mærkningens højde skal være mindst 5 mm, medmindre dette ikke er muligt på grund af apparaturets karakter. 
3. CE-mærkningen skal anbringes på produktet eller på dettes dataskilt. CE-mærkningen skal desuden anbringes på 
emballagen, hvis der er en sådan, og på de ledsagende dokumenter. 
4. CE-mærkningen skal anbringes synligt samt være let læselig og uudslettelig. 
5. Udformningen af identifikationen af udstyrsklassen fastlægges af Kommissionen efter proceduren i artikel 13. 
Den skal, når det er relevant, omfatte et element, der oplyser brugeren om, at apparaturet benytter 
radiofrekvensbånd, hvis anvendelse ikke er blevet harmoniseret i hele Fællesskabet. 
Den skal have samme højde som bogstaverne "CE". 

ISSN 0254-1459 
KOM(98) 692 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 16 10 01 
Katalognummer : CB-CO-98-697-DA-C 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
£>