Nr. C 179/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.7.91 
Ændret forslag til Rådets direktiv om samordning af love og administrative bestemmelser for 
fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og tele­
kommunikation 
(91/C 179/10) 
KOM(91) 158 endelig udg. — SYN 292 
(Forelagt af Kommissionen i henhold til EØF-Traktatens artikel 149, stk. 3, den 4. juni 1991) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100A, fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige 
bygge- og anlægskontrakter (5), ændret ved direktiv 
89/440/EØF)(6), og Rådets direktiv 77/62/EØF af 21. 
december 1976 om samordning af fremgangsmåderne 
ved offentlige indkøb (7), ændret ved direktiv 
88/295/EØF (8) 
under henvisning til forslag fra Kommissionen ('), 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg (2), og adgang til på fællesskabsplan at konkurrere om offent­
lige kontrakter kræver foranstaltninger vedrørende 
klagemuligheder for leverandører eller entreprenører i 
tilfælde af overtrædelse af reglerne; det er ligeledes 
nødvendigt at sikre, at der som helhed er bevis for, at 
reglerne overholdes, således at der kan opstå tillid til, at 
reglerne anvendes korrekt; 
ud fra følgende betragtninger: 
Rådets direktiv 90/531/EØF af 17. september 1990 om 
fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og 
energiforsyning samt transport og telekommunikation (s) 
indeholder ikke særlige bestemmelser, som kan sikre en 
effektiv anvendelse; med hensyn til klagemulighederne er det nødvendigt at 
sørge for en betydelig udvidelse af garantierne for 
gennemsigtighed og ikke-forskelsbehandling, og for at 
der kan opnås en faktisk virkning, er det vigtigt, at der 
findes effektive og hurtige klagemuligheder i tilfælde af 
overtrædelse af fællesskabsretten på området eller af de 
nationale regler, der omsætter denne ret; 
de nuværende mekanismer på såvel nationalt plan som på 
fællesskabsplan til sikring af denne anvendelse er util­
strækkelige ; der skal tages hensyn til den særlige karakter af visse 
retlige kendelser ved at bemyndige medlemsstaterne til at 
vælge mellem indførelse af forskellige beføjelser for 
klageinstanserne med samme virkning; 
det forhold, at der i visse medlemsstater ikke findes 
effektive klagemuligheder, eller at de eksisterende klage­
muligheder er utilstrækkelige, afholder virksomheder i 
Fællesskabet fra at afgive tilbud i sådanne medlemsstater; 
de pågældende medlemsstater må derfor råde bod på 
denne situation; en af disse muligheder omfatter beføjelserne til at gribe 
direkte ind i ordregivernes kontraktindgåelsesprocedurer 
ved f.eks. at suspendere dem eller tilsidesætte beslut­
ninger eller diskriminerende bestemmelser i dokumenter 
og publikationer; 
Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 
vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbin­
delse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge-
og anlægskontrakter (4) er begrænset til procedurerne for 
indgåelse af kontrakter, der henhører under Rådets 
direktiv 71/305/EØF af 26. juli 1971 om samordning af den anden mulighed omfatter beføjelsen til at lægge 
effektivt indirekte pres på ordregiverne for at få dem til 
at bringe eventuelle overtrædelser til ophør eller 
forhindre dem i at begå overtrædelser; 
O EFT nr. C 216 af 31. 8. 1990, s. 8. 
O EFT nr. C 60 af 8. 3. 1991, s. 16. 
(3) EFT nr. L 297 af 29. 10. 1990, s. 1. 
(') EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 33. O EFT nr. L 185 af 16. 8. 1971, s. 5. 
(*) EFT nr. L 210 af 21. 7. 1989, s. 1. 
O EFT nr. L 13 af 15. 1. 1977, s. 1. 
(') EFT nr. L 127 af 20. 5. 1988, s. 1. 
10.7.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 179/19 
der skal altid være mulighed for at fremsætte krav om 
skadeserstatning; sådanne krav er i almindelighed under­
kastet den nationale ret; 
der må tages hensyn til det forhold, at EF-reglerne for 
tildbudsgivning giver leverandører og entreprenører ret 
til en reel behandling; respekteres denne ret ikke, skal 
der udbetales erstatning i form af godtgørelse af påløbne 
omkostninger; 
et generelt bevis for, at reglerne for tilbudsgivning over­
holdes, forudsætter, at ordregivernes procedurer og 
praksis ved tilbudsgivning undersøges regelmæssigt af 
uafhængige personer; 
til dette formål er der behov for et attesteringssystem, 
hvor der udarbejdes rapporter, som stilles til rådighed for 
interesserede parter; 
medlemsstaterne kan overdrage ansvaret for gennemfø­
relsen af denne undersøgelse til statslige myndigheder 
eller overlade det til privatpersoner; 
den nødvendige fleksibilitet i forbindelse med indførelsen 
af et sådant system sikres ved at fastsætte de væsentlige 
krav til systemet i dette direktiv; for at gøre det muligt at 
anvende attesteringssystemet ud over anvendelsesom­
rådet for dette direktiv bør de europæiske standarder, 
som der henvises til i dette direktiv, indeholde operatio­
nelle detaljer; 
det kan blive nødvendigt, at medlemsstaterne fastsætter 
sådanne operationelle detaljer før — eller foruden — de 
regler, der er indeholdt i de europæiske standarder; 
når virksomhederne ikke indgiver klage, vil visse over­
trædelser ikke kunne bringes til ophør, medmindre der 
indføres en særlig mekanisme; 
det er derfor vigtigt, at Kommissionen, når den finder, at 
der under en procedure for indgåelse af en kontrakt er 
begået en klar og åbenbar overtrædelse, kan gribe ind 
over for medlemsstatens kompetente myndigheder og 
den pågældende ordregiver, således at der kan træffes 
passende foranstaltninger med henblik på hurtigt at 
bringe overtrædelsen til ophør; 
det må sikres, at der er mulighed for udenretsligt forlig 
på fællesskabsplan, således at uoverensstemmelser kan 
afgøres i mindelighed; 
den praktiske anvendelse af bestemmelserne i dette 
direktiv skal tages op til fornyet overvejelse samtidig med 
direktiv 90/531 /EØF på grundlag af oplysninger fra 
medlemsstaterne om, hvorledes de nationale klageproce­
durer fungerer — UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
KAPITEL 1 
Klagemuligheder på nationalt plan 
Artikel 1 
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstalt­
ninger for at sikre, at der effektivt og navnlig så hurtigt 
som muligt kan indgives klage over ordregivernes beslut­
ninger på de betingelser, der er anført i de følgende arti­
kler, særlig artikel 2, stk. 9, med den begrundelse, at 
beslutningerne er i strid med fællesskabsretten vedrø­
rende offentlige kontrakter eller de nationale regler, der 
omsætter denne ret, for så vidt angår: 
a) procedurerne for indgåelse af kontrakter, der 
henhører under anvendelsesområdet for direktiv 
90/531/EØF, og 
b) overholdelse af artikel 3, stk. 2, litra a), i nævnte 
direktiv, når det drejer sig om de ordregivere, som 
denne bestemmelse gælder for. 
2. Medlemsstaterne påser, at der mellem virksom­
heder, som kan gøre en skade gældende i forbindelse 
med en procedure for tildeling af kontrakter, ikke finder 
forskelsbehandling sted på grund af den sondring, der i 
dette direktiv foretages mellem de nationale regler, der 
omsætter fællesskabsretten, og de øvrige nationale regler. 
3. Medlemsstaterne sikrer, at der er adgang til klage­
procedurerne efter nærmere bestemmelser, som 
medlemsstaterne kan fastsætte, i det mindste for 
personer, der har eller har haft interesse i at opnå en 
særlig kontrakt, og som har lidt eller vil kunne lide skade 
som følge af en påstået overtrædelse. Medlemsstaterne 
kan navnlig kræve, at en person, der ønsker at gøre brug 
af en sådan procedure, på forhånd har underrettet ordre­
giveren om den påståede overtrædelse og om, at 
vedkommende agter at indgive klage. 
Artikel 2 
1. Medlemsstaterne påser, at de foranstaltninger, der 
træffes med henblik på de i artikel 1 omhandlede klage­
procedurer, omfatter de nødvendige beføjelser til mindst: 
enten 
a) hurtigst muligt og som hastesag at træffe midlertidige 
foranstaltninger, der har til formål at bringe den 
påståede overtrædelse til ophør eller hindre, at der 
påføres de pågældende interesser anden skade, 
herunder foranstaltninger med henblik på at afbryde 
eller foranledige afbrydelse af den pågældende proce­
dure for indgåelse af en kontrakt eller stille gennem­
førelsen af enhver beslutning, der er truffet af ordre­
giveren, i bero 
Nr. C 179/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10. 7. 91 
b) at annullere eller foranledige annullering af ulovlige 
beslutninger, herunder at fjerne de diskriminerende 
tekniske, økonomiske eller finansielle specifikationer i 
udbudsbekendtgørelsen, den periodiske uforbindende 
bekendtgørelse, bekendtgørelsen om benyttelse af et 
kvalifikationssystem og opfordringen til at afgive 
tilbud, i udbudsbetingelserne eller i andre dokumenter 
i forbindelse med den pågældende procedure for 
indgåelse af en kontrakt 
eller 
c) hurtigst muligt — om nødvendigt som hastesag — at 
træffe andre foranstaltninger, der har til formål at 
bringe den påståede overtrædelse til ophør eller 
hindre, at der påføres de pågældende interesser anden 
skade, herunder især muligheden for at kræve beta­
ling af et bestemt beløb, dersom overtrædelsen ikke 
bringes til ophør eller undgås 
og (i de to ovennævnte tilfælde) 
d) at tilkende de personer skadeserstatning, der har lidt 
skade som følge af overtrædelsen. 
Medlemsstaterne kan foreuge dette valg enden for alle 
ordregivere eller for kategorier af ordregivere, som defi­
neres ved hjælp af objektive kriterier. 
2. De i stk. 1 behandlede beføjelser kan tillægges 
særlige instanser, der har ansvaret for forskellige 
aspekter af klageproceduren. 
3. Klageprocedurerne skal ikke i sig selv nødvendigvis 
automatisk have opsættende virkning for de procedurer 
for indgåelse af kontrakter, som de vedrører. 
4. Medlemsstaterne kan foreskrive, at den ansvarlige 
instans, når den undersøger, om der skal træffes midler­
tidige foranstaltninger, kan tage hensyn til de sandsyn­
lige følger af sådanne foranstaltninger for alle interesser, 
som vil kunne skades, samt for almenvellet, og beslutte 
ikke at give sit samtykke hertil, når de negative følger af 
sådanne foranstaltninger vil være større end fordelene. 
En beslutning om ikke at tillade midlertidige foranstalt­
ninger berører ikke de øvrige rettigheder, som den 
person, der anmoder om disse foranstaltninger, måtte 
gøre krav på. 
5. Det beløb, der skal betales i henhold til stk. 1, litra 
c), skal fastsættes tilstrækkelig højt til at afholde en 
ordregiver fra at begå en overtrædelse eller fortsætte en 
overtrædelse i hvert enkelt tilfælde under hensyntagen til 
kontraktens værdi og ordregiverens omsætning. Beløbet 
skal mindst udgøre én procent af kontraktens værdi. 
Betalingen kan gøres afhængig af endelig afgørelse om, 
at der rent faktisk har været tale om en overtrædelse. 6. Når der kræves skadeserstatning med den begrun­
delse, at beslutningen er ulovlig, kan medlemsstaterne 
bestemme, at den anfægtede beslutning først skal annul­
leres eller erklæres ulovlig af en instans, der har den 
fornødne kompetence hertil. 
7. Virkningerne af udøvelsen af de i stk. 1 omhand­
lede beføjelser på den kontrakt, som er indgået efter 
tildeling af en kontrakt, fastlægges efter national ret. 
Endvidere kan en medlemsstat, undtagen når en beslut­
ning skal annulleres, inden der ydes skadeserstatning, 
bestemme, at den ansvarlige instans' beføjelser efter 
indgåelsen af den kontrakt, som følger efter tildelingen, 
er begrænset til ydelse af skadeserstatning til enhver, som 
har lidt skade på grund af en overtrædelse. 
8. Når der fremsættes et krav om skadeserstatning 
svarende til de omkostninger, der er forbundet med 
udarbejdelse af et bud eller deltagelse i en tildelingspro-
cedure, skal den person, der fremsætter kravet, bevise, at 
der er sket overtrædelse af fællesskabsretten vedrørende 
offentlige kontrakter eller de nationale regler, der 
omsætter denne ret, samt at overtrædelsen har skadet 
hans muligheder for at få tildelt kontrakten. Han skal 
ikke bevise, at såfremt der ikke var sket en overtrædelse, 
ville han have fået tildelt kontrakten. 
9. Medlemsstaterne påser, at de afgørelser, der træffes 
af de for klageprocedurerne ansvarlige instanser, kan 
gennemføres effektivt. 
10. Når de instanser, der er ansvarlige for klageproce­
durerne, ikke er retsinstanser, skal deres afgørelser altid 
begrundes skriftligt. I så fald skal der desuden træffes 
dispositioner til at sikre de procedurer, hvorved enhver 
foranstaltning, der formodes at være ulovlig, og som 
træffes af den kompetente myndighed i første instans, 
eller enhver formodet forsømmelse i udøvelsen af de 
beføjelser, der er tildelt denne, kan appelleres eller 
indbringes for en anden instans, som er en ret i henhold 
til Traktatens artikel 177, og som er uafhængig i forhold 
til ordregiveren og til myndigheden i første instans. 
Udnævnelsen af medlemmerne af den uafhængige instans 
og udløbet af deres embedsperiode er undergivet de 
samme betingelser, som gælder for dommere, for så vidt 
angår den myndighed, der er ansvarlig for deres udnæv­
nelse, varigheden af deres embedsperiode og muligheden 
for deres afsættelse. I det mindste formanden for denne 
uafhængige instans skal have samme juridiske og faglige 
kvalifikationer som en dommer. Den uafhængige instans 
træffer sine afgørelser efter en kontradiktorisk proce­
dure, og disse afgørelser har på grundlag af bestem­
melser, som fastsættes af hver medlemsstat, retsvirk­
ninger med bindende kraft. 
10. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 179/21 
KAPITEL 2 
Attestering 
Artikel 3 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger 
for at sikre indførelse, anvendelse og kontrol af et attes-
teringssystem i overensstemmelse med bestemmelserne i 
artikel 4 til 8. 
Artikel 4 
Med forbehold af de i kapitel 1 nævnte klagemuligheder 
skal ordregivere, hvis procedurer for tildeling af 
kontrakter falder inden for direktiv 90/531/EØF, mindst 
én gang om året lade deres indkøbsprocedurer og 
-praksis undersøge af en person, som har beføjelse til at 
udstede attest. Formålet med denne undersøgelse er — i 
overensstemmelse med eventuelle relevante europæiske 
standarder — at kontrollere, om ordregivernes indkøbs-
procedurer og -praksis er i overensstemmelse med den 
nationale lovgivning og fællesskabsretten vedrørende 
indgåelse af kontrakter og derved giver potentielle leve­
randører og entreprenører en reel mulighed for at få 
tildelt kontrakter. 
Artikel 5 
1. Personer, som attesterer ordregivernes indkøbspro­
cedurer og -praksis, skal — i overensstemmelse med 
eventuelle relevante europæiske standarder — udarbejde 
en skriftlig rapport om resultaterne af deres undersø­
gelse. 
2. Denne rapport skal alt efter omstændighederne 
indeholde: 
enten 
a) en attestering af, at ordregivernes indkøbsprocedurer 
og -praksis giver potentielle leverandører og entrepre­
nører en reel mulighed for at få tildelt kontrakter 
eller 
b) bemærkninger vedrørende eventuelle overtrædelser af 
den nationale lovgivning eller fællesskabsretten vedrø­
rende indgåelse af kontrakter og en beskrivelse af 
mangler i bestående indkøbsprocedurer og -praksis, 
som er af en sådan art, at attesteringen i litra a) ikke 
bør foretages. I så fald skal rapporten ligeledes inde­
holde en beskrivelse af foranstaltninger, som kan 
sikre, at disse mangler ikke gentages fremover. 
3. Ordregiverne skal stille rapporten til rådighed for: b) enhver kompetent myndighed udpeget af en 
medlemsstat, hvis lovgivning gælder for ordregiveren 
c) Kommissionen. 
På grundlag af disse rapporter kan Kommissionen 
offentliggøre periodiske oversigtsrapporter i De Euro­
pæiske Fællesskabers Tidende. 
Artikel 6 
Medlemsstaterne fastsætter, at personer, som attesterer 
indkøbsprocedurer og -praksis, skal udnævnes til dette 
embede: 
— enten af en myndighed, som er uafhængig af ordregi­
verne, og som er udpeget hertil 
— eller af ordregiverne selv, under forudsætning af en 
sådan kompetent myndigheds forudgående samtykke. 
Artikel 7 
Personer, som attesterer ordregivernes indkøbsproce­
durer og -praksis — og som skal være uafhængige af 
ordregiverne og af bydende, der har deltaget i ordregi­
vernes udbud i den periode, der omfattes af attesteringen 
'•— skal autoriseres af en kompetent myndighed, som selv 
er uafhængig af ordregiverne og er udpeget hertil af en 
medlemsstat. Den kompetente myndighed skal sikre, at 
de autoriserede attestudstedere: 
a) er ihændehavere af et eksamensbevis for en videregå­
ende uddannelse, jf. artikel 1 i direktiv 89/48/EØF (*) 
b) er i stand til at give passende garantier for faglige 
kvalifikationer og specifik kompetence inden for 
sektoren 
c) har bestået en af staten afholdt eller anerkendt 
kompetencegivende faglig eksamen 
d) retter sig efter kravene i eventuelle relevante euro­
pæiske standarder. 
Artikel 8 
Under hensyntagen til bestemmelserne i dette kapitel og i 
de europæiske standarder, der henvises til i artikel 4, 5, 
stk. 1, og 7, kan medlemsstaterne fastsætte praktiske 
bestemmelser for anvendelsen af attesteringssystemet, 
navnlig med hensyn til, hvorledes undersøgelsen fore­
tages, rapportens form og indhold samt de attestudste-
dende personers kvalifikationer, autorisering og udnæv­
nelse. 
a) interesserede personer, som anmoder herom (') EFT nr. L 19 af 24. 1. 1989, s. 16. 
Nr. C 179/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.7.91 
KAPITEL 3 
Interventionsmekanisme 
Artikel 9 
1. Kommissionen kan påberåbe sig de i denne artikel 
fastlagte procedurer, når den før indgåelsen af en 
kontrakt finder, at der er begået en klar og åbenbar 
overtrædelse af fællesskabsbestemmelserne vedrørende 
indgåelse af kontrakter i forbindelse med en kontrakt-
indgåelsesprocedure, der er omfattet af anvendelsesom­
rådet for direktiv 90/531/EØF, eller i henseende til 
artikel 3, stk. 2, litra a), i nævnte direktiv, når det drejer 
sig om ordregivere, som denne bestemmelse gælder for. 
2. Kommissionen meddeler den pågældende medlems­
stat og den pågældende ordregiver grundene til, at den 
finder, at der er begået en klar og åbenbar overtrædelse, 
og anmoder om, at den bringes til ophør. 
3. Senest 21 dage efter modtagelsen af den i stk. 2 
omhandlede meddelelse, fremsender den pågældende 
medlemsstat til Kommissionen: 
a) en bekræftelse af, at overtrædelsen er bragt til ophør, 
eller 
b) en begrundet konklusion med redegørelse for, 
hvorfor forholdet ikke er bragt i orden, eller 
c) en meddelelse om, at den pågældende procedure for 
indgåelse af en kontrakt er blevet afbrudt, enten på 
ordregiverens eget initiativ eller som følge af 
udøvelsen af de beføjelser, der er nævnt i artikel 2, 
stk. 1, litra a). 
4. En begrundet konklusion i henhold til stk. 3, litra 
b), kan bl.a. være baseret på det forhold, at den påståede 
overtrædelse allerede er genstand for appel eller er 
indbragt for en anden instans som omhandlet i artikel 2, 
stk. 10. I så fald underretter medlemsstaten Kommis­
sionen om resultatet af disse procedurer, så snart det er 
kendt. 
5. Hvis der gives meddelelse om, at en procedure for 
indgåelse af en kontrakt er blevet afbrudt under de i stk. 
3, litra c), fastsatte omstændigheder, giver medlemsstaten 
Kommissionen meddelelse om ophævelsen af afbrydelsen 
eller om indledningen af en anden procedure for indgå­
else af en kontrakt, der helt eller delvis har tilknytning til 
den foregående procedure. Denne nye meddelelse skal 
indeholde en bekræftelse af, at den påståede overtræ­
delse er bragt til ophør, eller en begrundet konklusion 
med en redegørelse for, hvorfor forholdet ikke er bragt i 
orden. KAPITEL 4 
Forlig 
Artikel 10 
Personer, der har eller har haft interesse i at opnå en 
kontrakt, der er omfattet af anvendelsesområdet for 
direktiv 90/531/EØF, og som — i henseende til proce­
duren for indgåelse af denne kontrakt — har lidt eller 
risikerer at lide skade som følge af en påstået overtræ­
delse af fællesskabsretten vedrørende tilbudsgivning eller 
de nationale regler, der omsætter denne ret, kan påbe­
råbe sig proceduren i dette kapitel ved hjælp af en 
skriftlig meddelelse til Kommissionen eller de i bilaget 
anførte nationale myndigheder i medlemsstaterne. 
Artikel 11 
1. Når Kommissionen eller de nationale myndigheder 
i en medlemsstat — på grundlag af en meddelelse i 
henhold til artikel 13 — skønner, at der er sket en over­
trædelse af fællesskabsretten, kan den/de forelægge 
sagen for Det Rådgivende Udvalg for Offentlige Aftaler 
eller, såfremt det drejer sig om ordregivere, hvis aktivi­
teter er defineret i artikel 2, stk. 2, litra d), i direktiv 
90/531/EØF, for Det Rådgivende Udvalg for Telekom­
munikationskontrakter. 
2. Formanden for det pågældende udvalg skal hurtigst 
muligt indkalde en arbejdsgruppe bestående af mindst to 
medlemmer af udvalget og formanden eller en anden af 
ham udpeget tjenestemand inden for Kommissionen. 
Arbejdsgruppen træder normalt sammen senest ti dage 
efter, at det pågældende udvalg har fået forelagt sagen. 
Den kan efter forslag fra et af medlemmerne beslutte at 
indbyde højst to andre personer til som eksperter at bistå 
den i arbejdet. Ethvert andet medlem af udvalget kan 
overvære ethvert møde i arbejdsgruppen som observatør. 
3. Arbejdsgruppen skal give den person, der påberåber 
sig denne procedure, ordregiveren og enhver anden 
ansøger eller bydende, som deltager i den kontraktindgå-
elsesprocedure, som meddelelsen angår, mulighed for at 
fremsætte sine bemærkninger til sagen enten mundtligt 
eller skriftligt. 
4. Arbejdsgruppen skal bestræbe sig på at opnå en 
aftale mellem parterne under overholdelse af fællesskabs­
retten. 
5. Arbejdsgruppen aflægger rapport til udvalget om 
resultatet af undersøgelserne. 
6. Den person, der påberåber sig proceduren, og 
ordregiveren skal selv afholde deres omkostninger ved 
deltagelse i proceduren. 
10. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 179/23 
Artikel 12 
1. Når en interesseret person, jf. artikel 10, som ikke 
er den person, der påberåber sig forligsproceduren, i 
henseende til en bestemt kontraktindgåelsesprocedure 
har appelleret sagen eller indbragt den for en anden 
instans i overensstemmelse med dette direktiv, under­
retter ordregiveren arbejdsgruppen herom. Formanden 
underretter den pågældende om, at der er anmodet om 
anvendelse af forligsproceduren og opfordrer vedkom­
mende til inden for en given tidsfrist at angive, om han 
er indforstået med at deltage i forligsproceduren. Hvis 
den pågældende nægter, kan arbejdsgruppen — om 
nødvendigt ved en flertalsafgørelse — beslutte at afslutte 
forligsproceduren, hvis den mener, at den pågældendes 
deltagelse er nødvendig for at løse uoverensstemmelsen. 
Den giver udvalget meddelelse herom med angivelse af 
begrundelsen herfor. 
2. Foranstaltninger, der træffes i medfør af dette 
kapitel, berører ikke 
a) eventuelle foranstaltninger, som Kommissionen eller 
en medlemsstat måtte træffe i medfør af Traktatens 
artikel 169 eller 170 eller i medfør af kapitel 3 
b) de rettigheder, der tilkommer den person, der påbe­
råber sig forligsproceduren, ordregiveren eller enhver 
anden person. 
KAPITEL 5 
Afsluttende bestemmelser 
Artikel 13 
1. Inden fire år efter dette direktivs ikrafttrædelse 
undersøger Kommissionen på ny i samråd med Det 
Rådgivende Udvalg for Offentlige Aftaler anvendelsen af 
direktivets bestemmelser og foreslår i givet fald de 
ændringer, som skønnes nødvendige. 2. Medlemsstaterne fremsender hvert år inden den 
1. marts til Kommissionen oplysninger om forløbet af de 
nationale klageprocedurer, der har fundet sted i det fore­
gående år. Kommissionen fastsætter i samråd med Det 
Rådgivende Udvalg for Offentlige Aftaler arten af de 
pågældende oplysninger. 
3. For så vidt angår ordregivere, hvis aktiviteter er 
defineret i artikel 2, stk. 2, litra d), i direktiv 
90/531/EØF, hører Kommissionen Det Rådgivende 
Udvalg for Telekommunikationskontrakter. 
Artikel 14 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige foranstalt­
ninger i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 
1. juli 1992. De underretter straks Kommissionen herom. 
2. Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, 
skal de indeholde en henvisning til dette direktiv eller 
være ledsaget af en sådan henvisning, når de offentlig­
gøres officielt. Medlemsstaterne vedtager de nærmere 
bestemmelser for denne henvisning. 
3. Medlemsstaterne sætter de i henhold til stk. 1 
trufne foranstaltninger i kraft på de samme datoer som 
de i direktiv 90/531/EØF angivne. 
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten 
til de vigtigste nationale love og administrative bestem­
melser, som de udsteder på det område, der er omfattet 
af dette direktiv. 
Artikel 15 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Nr. C 179/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10. 7. 91 
BILAG 
Nationale myndigheder i medlemsstaterne, hvortil skriftlige meddelelser om påberåbelse af forligsproce­
duren i henhold til artikel 10 kan sendes 
BELGIEN 
Ministére des affaires économiques 
Ministerie van Economische Zaken 
DANMARK 
Indkøbsaftalter: Industri- og Handelsstyrelsen 
Bygge- og anlægskontrakter: Boligministeriet 
TYSKLAND 
Bundesministerium flir Wirtschaft 
GRÆKENLAND 
Ministeriet for Industri, Energi og Teknologi 
Handelsministeriet 
Ministeriet for miljø, planlægning og offentlige arbejder 
SPANIEN 
Ministerio de Economia y Hacienda 
FRANKRIG 
Commission centrale des marchés 
IRLAND 
Department of Finance 
ITALIEN 
Presidenzia del Consiglio dei ministri — Politiche comunitarie 
LUXEMBOURG 
Ministére des Travaux Publics 
NEDERLANDENE 
Ministerie van Economische Zaken 
PORTUGAL 
Ministerio das Obras Publicas, Transportes e CommunicacSes 
Conselho Superior de Obras Publicas, Transportes e Communicac5es 
DET FORENEDE KONGERIGE 
HM Treasury