KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 19.07.1995 
KOM(95) 357 endelig udg. 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
OG REGIONSUDVALGET 
om sundhedssituationen i Det Europæiske Fællesskab 

INDHOLD 
Forord i 
Resumé ii-iv 
I. Kapitel 1 - Indledning 1 
1.1 Hvorfor en sundhedsrapport for Fællesskabet? 1 
1.2 En redegørelse for sundhedssituationen og dens faktorer 2 
1.3 Rapportens opbygning 3 
II. Kapitel 2 - Folkesundhed % 5 
2.1 Demografiske trender 5 
2.2 Middellevetid 7 
2.3 Der findes stadig uligheder , 8 
III. Kapitel 3 - Udviklingen i situationen inden for sundhed, sygdom og invaliditet .... 10 
3.1 Børn 10 
3.2 Unge 12 
3.3 Voksne 13 
3.4 Ældre 19 
IV. Kapitel 4 - Sundhedsfaktorer 21 
4.1 Sundhedsrelateret adfærd 21 -
4.2 Miljø og sundhed 7 ... 25 
4.3 §ociale problemer 28 
4.4 Sundhedsvæsen 29 
V. Kapitel 5 - Mod et sundere Europa 34 
Bilag 
Bilag 1. Kommentarer og ordliste 36 
Bilag 2. Liste over figurer 38 
Bilag 3. Tabeller over dødsårsager, EF, 1991 65 
Bilag 4. Bibliografi 73 
i 
FORORD 
Traktaten om Den Europæiske Union indebærer nye forpligtelser for Det Europæiske Fællesskab på 
folkesundhedsområdet. I traktatens artikel 129 opstilles en generel målsætning, i henhold til hvilken 
Fællesskabet skal bidrage til sikringen af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau og træffe de nødvendige 
foranstaltninger med henblik på en fællesskabsindsats til virkeliggørelsen af denne målsætning. 
I Kommissionens meddelelse om rammerne for en indsatstil fremme af folkesundheden (KOM(93) 559 
endelig udg. af 24. november 1993) gøres rede for, hvorledes Kommissionen har til hensigt at forvalte 
dette nye ansvarsområde. Det blev bl.a. foreslået, at der regelmæssigt skulle udarbejdes rapporter om 
sundhedssituationen i Det Europæiske Fællesskab (EF). 
Nærværende rapport er den første i rækken. Den giver en oversigt over sundhedssituationen i EF i 
1994, herunder en beskrivelse af væsentlige demografiske trender og af udviklingen i dødelighed og 
morbiditet samt en redegørelse for de vigtigste helbredsfaktorer. Den giver endvidere oplysninger om 
de vigtigste fællesskabsprogrammer og -aktioner på sundhedsområdet. 
Denne rapport er baseret på arbejde udført af Verdenssundhedsorganisationens regionalkontor for 
Europa med anvendelse af oplysninger fra organisationens database "Sundhed for alle" og andre 
lettilgængelige data. Kommissionen har bistået med dette arbejde. Eftersom arbejdet blev udført inden 
de tre nye medlemsstaters tiltrædelse, har det ikke været muligt at medtage data vedrørende disse lande 
i rapporten. 
Kommende rapporter vil i princippet blive udfærdiget hvert år. Emnerne vil afspejle vigtige trender 
i sundhedssituationen i Fællesskabet og tage hensyn til hvilke emner, der optager befolkningen. Det 
er hensigten, at individuelle rapporter skal fokusere på særlige temaer, men der vil med passende 
mellemrum blive udarbejdet generelle oversigter over udviklingen i sundhedssituationen. 
^a 
Resumé 
/ denne rapport gøres redefor sundhedssituationen i Det Europæiske Fællesskab i 1994. 
På grundlag af data, der er tilgængelige i 1994, gøres der i denne rapport rede for folkesundheden i 
de 12 medlemsstater i Det Europæiske Fællesskab (EF), for sundhedsfaktorerne samt mulighederne for 
aktioner på folkesundhedsområdet i Fællesskabet. Rapporten, der indeholder en beskrivelse af 
tendenserne på sundhedsområdet, vil kunne tjene som basis for evaluering af fremtidige aktiviteter og 
som grundlag for fremtidige sundhedspolitiske beslutninger i Fællesskabet. De igangværende aktioner 
på fællesskabsplan beskrives i det omfang, det er relevant. 
Folkesundheden 
* Færre børn, flere ældre 
Fællesskabets befolkning er på knap 350 mio. Børns andel af befolkningen er mindsket på grund af 
en fertilitetsreduktion siden 1970'erne, medens andelen og antallet af ældre er stigende. 
Nettoindvandringen til EF-lande lå på ca. 1 mio. personer i 1992. 
* Højere levealder 
Sundhedstilstanden i Fællesskabet forbedres; i alle landene sker der en forbedring i helbredstilstanden 
for børn, og de voksne lever længere. Middellevetiden, 76,5 år i 1991, er højere end i USA (75,5 år 
i 1990), men lavere end i Japan (79,6 år i 1992). Gennemsnitlig er middellevetiden for mænd næsten 
7 år kortere end for kvinder, og en femtedel af alle dødsfald er præmature (dvs. indtræffer inden 65-års 
alderen). 
* Nationale, regionale og lokale forskelle 
Der er forskelle i sundhedssituationen mellem landene. Dødeligheden er højere blandt personer med 
en lav socioøkonomisk status. Der er også regionale og lokale forskelle. 
Trender på folkesundhedsområdet 
* Forbedring i sundhedstilstanden hos børn 
Børnedødeligheden er faldet igennem hele dette århundrede. Blandt spædbørn er medfødte misdannelser 
stadig en væsentlig årsag til dødsfald og invaliditet. Ulykker og kræft er hovedårsagerne til dødsfald 
blandt børn i alderen mellem 1 og 14 år. Tandsundhedstilstanden er forbedret, og der kan konstateres 
en nedgang i antallet af børneinfektionssygdomme takket være vaccinationskampagner. 
* Unge udvikler voksent adfærdsmønster 
Ulykker, især trafikulykker, er den væsentligste dødsårsag for personer mellem 15 og 34 år. Unges 
sundhedsrelaterede adfærd ligner mere og mere de voksnes. Hver anden teenager, der begynder at ryge, 
vil dø på grund af rygning, hvis han/hun fortsætter med at ryge regelmæssigt. 
Ak 
* Præmature dødsfald er hyppige blandt midaldrende 
Hovedårsagerne til præmature dødsfald blandt voksne er hjertesygdomme, apopleksi, kræft og ulykker. 
Dødeligheden som følge af hjertesygdomme og apopleksi er faldende, men stigende for lungekræft i 
de fleste lande. En lang række faktorer bidrager til disse sygdomme og invaliditeter - ofte flere faktorer 
samtidig. Rygning er en væsentlig faktor og er især årsag til hjertesygdomme, lungekræft og andre 
sygdomme i åndedrætsorganerne. 
* Kroniske lidelser og invaliditet er fremherskende hos ældre 
Med en forlængelse af middellevetiden for ældre kræver invaliditet og kroniske lidelser i denne 
aldersgruppe en særlig opmærksomhed. Der er tale om fysiske invaliditeter såsom ledsygdomme, 
sygdomme i sanseorganerne, herunder nedsat hørelse, og mentale lidelser såsom dementia. 
Sundhedsfaktorerne 
* Adfærden har indflydelse på helbredet 
Fem former for sundhedsrelateret adfærd - rygning, alkoholmisbrug, narkotikamisbrug, ernæring og 
motion - har en væsentlig indflydelse på helbred og sygdom. Skønsmæssigt forårsager cigaretrygning 
på årsbasis en halv million dødsfald i Fællesskabet. Rygning blandt kvinder er tiltaget i omfang, 
medens der er sket et fald i antallet af rygere blandt mænd. Der er en forbindelse mellem 
alkoholmisbrug og sociale problemer, vold og selvmord. Hovedtendensen har været et ændret 
forbrugsmønster i de vin- og øl producerende lande. Der kan konstateres et stigende narkotikamisbrug, 
og dødsfald som følge af indtagelse af overdosis er stigende i visse lande. Der er betydelige forskelle 
mellem Nord- og Sydeuropa på ernæringsområdet, hvilket giver sig udslag i sygdomsbilledet med en 
kraftig tendens til et overforbrug af fedtstoffer i visse EF-lande. Motion bidrager til et godt helbred, 
men der findes kun fa tilgængelige data på dette område. 
* Miljøet har indflydelse på helbredet 
I alle EF-lande er der mangler med hensyn til boligforhold og sanitet, og det skønnes, at næsten 2,5 
mio. personer er hjemløse eller anvender midlertidige opholdssteder. Transport er en væsentlig faktor 
for folkesundheden. Dårlig luft berører hele befolkningsgrupper, navnlig sårbare grupper som f.eks 
personer med astma og åndedrætsproblemer. 
* Den sociale status har indflydelse på helbredet 
Ledighed og sociale uligheder er to yderligere sundhedsfaktorer. Ledigheden har været stigende i 
1990'erne, og ungdomsarbejdsløsheden er navnlig høj i de sydlige EF-lande. Der findes stadig sociale 
uligheder i alle EF-lande, dog i mindre grad i en række nordlige lande. 
* Sundhedsvæsenet kan ikke alene løfte opgaven 
Sundhedsvæsenet tilbyder pleje til syge og gennemfører oplysningsaktiviteter på sundhedsområdet. Men 
forebyggelse af større sundhedsproblemer er også betinget af den enkeltes adfærd og af økonomiske 
og sociale foranstaltninger i relation til borgerne. 
IL 
Mod et sundere Europa 
Spørgsmålet er, i hvilket omfang middellevetiden kan forøges. De bedste resultater i den nærmeste 
fremtid vil nok ligge inden for en nedbringelse afdødeligheden for unge og midaldrende på grund af 
kræft, hjerte-karsygdomme og kvæstelser, som skyldes ydre årsager. 
Aè 
Kapitel 1 
Indledning 
1.1 Hvorfor en sundhedsrapport for Fællesskabet? 
I Det Europæiske Fællesskab (EF) anlægges der i stigende grad fælles holdninger til eksisterende 
problemer, ikke kun inden for økonomisk integration, men også på områder som f.eks. migration, 
miljø, uddannelse og forskning. 
Sundhedsområdet danner ingen undtagelse i den forbindelse. Ikke alene er der en tendens til, at 
sundhedsproblemer mere og mere antager en international karakter, men de større problemer lader også 
til at få flere og flere fælles træk på tværs af grænserne. Efterhånden som det internationale samarbejde 
på sundhedsområdet udvikles, gøres der endvidere forsøg på at finde fælles løsninger og at fremme 
udvekslingen af erfaringer og viden. Som et resultat af disse bestræbelserer interessen for andre landes 
problemer og politikker øget, og udveksling af informationer mellem landene om sundhedsspørgsmål 
har fået stadig større betydning. 
Samtidig er sundhedstilstanden i befolkningen i EF i dag bedre end nogensinde før. Bedre boliger, vand 
og sanitet, bedre hygiejne, bedre ernæring og særlige lægemidler såsom vacciner og antibiotika har 
tilsammen bidraget til en betragtelig forbedring af sundhedssituationen. En målestok for forbedringen 
af sundhedstilstanden i Fællesskabet i løbet af de seneste fire årtier er den konstante forøgelse af 
middellevetiden ved fødslen for alle EF-landene (Fig. 1.1). Fig. 1.1 viser også et andet klart eksempel 
på forbedring, nemlig i form af befolkningens øgede højde, i dette tilfælde hollandske værnepligtige, 
der som gruppe betragtet hører til en af de højeste i Fællesskabet. 
Og dog er der store sundhedsproblemer at løse. I dette århundrede har Europa undergået en hurtig 
ændring fra et samfund, hvor landbruget dominerede, til et industrielt velstandssamfund, hvor en stor 
del af befolkningen bor i byerne. På det sociale område er der sket et fald i familiernes og 
husholdningernes størrelse og en stigning i antallet af ældre og enlige. De væsentligste helbredsrisici 
blandt voksne er hjertesygdomme, apopleksi, kræft, ulykker og mentale lidelser, medens AIDS udgør 
et nyt og voksende problem. 
Et højt uddannet og specialiseret sundhedsvæsen vil ikke alene være i stand til at løse disse 
sundhedsproblemer. Ej heller vil øgede ressourcer, der alene kanaliseres til sundhedsvæsenet og 
sundhedsteknologierne i sig selv være tilstrækkelige til i væsentlig grad at forbedre den generelle 
sundhedstilstand. For at nedbringe dødeligheden og antallet af invaliditeter, bør sundhedsvæsenet og 
andre sundhedsrelaterede sektorer træffe flere forebyggende foranstaltninger sigtende direkte dels på 
den enkelte og - gennem offentlige sundhedsforanstaltninger - dels på hele befolkningen som sådan. 
En samordnet indsats fra EF-landenes side vil kunne bidrage ekstra til en sådan aktion. I 1980'erne 
udbyggede medlemsstaterne gradvis samarbejdet inden for folkesundhed til en bred vifte af 
sundhedsproblemer. Der er gjort en fælles indsats på vigtige områder som f.eks. sundhed og sikkerhed 
på arbejdspladsen, forebyggelse af kræft, kampen mod alkohol- og narkotikamisbrug, 
sundhedsoplysning og -uddannelse og kampen mod AIDS. Desuden har Fællesskabet øget bevillingen 
af ressourcer til programmer inden for biomedicin og sundhedsforskning kraftigt. 
Med Traktaten om Den Europæiske Union har fællesskabsindsatsen på folkesundhedsområdet faet et 
særligt retsgrundlag. Det hedder i traktatens artikel 129, at "Fællesskabet bidrager til virkeliggørelsen 
af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau" og Fællesskabet forpligtes til at bidrage til omfattende 
1£- . 
forebyggelse af sygdomme gennem en fælles indsats. Kommissionen, Europa-Parlamcnlet og 
Ministerrådet har alle bidraget til dækningen af disse nye ansvarsområder og til den praktiske 
virkeliggørelse af traktatens mål (1,2,3). 
Både Kommissionen (1) og Europa-Parlamentet (2) har henstillet, at der udarbejdes en regelmæssig 
rapport om sundhedssituationen i Det Europæiske Fællesskab, idet Kommissionen henstiller, at 
rapporten hovedsagelig baseres på rapporter fra medlemsstaterne. Dette er den første rapport1; den giver 
en oversigt over situationen på folkesundhedsområdet i Fællesskabet og over sundhedsfaktorerne; 
rapporten peger endvidere på de områder, hvor fremtidige forbedringer er mulige på sundhedsområdet. 
1.2 En redegørelse for sundhedssituationen og dens faktorer 
Sundhed og sygdom kan beskrives på forskellige måder. Befolkningsundersøgelser i 6 EF-lande viser, 
at de fleste vurderer deres eget helbred som værende godt (Fig. 1.2.1). Forskellene mellem landene må 
imidlertid fortolkes forsigtigt, da de kan afspejle nuanceforskelle i spørgsmålene og forskellige grader 
af tilfredshed i befolkningerne. En anden kilde til information er sundhedsvæsenet, der registrerer 
personer, som har haft et helbredsproblem og som har søgt hjælp. Hovedparten af tilfældene behandles 
i primærsektoren, men en del kræver en mere specialiseret behandling på hospital. Sygejournaler udgør 
i Fællesskabet en vigtig kilde til oplysninger om incidens, f.eks. vedrørende kræft, medfødte 
misdannelser og AIDS. En tredje kilde til information er dødsattester. Dødsårsagen attesteres af læger 
i henhold til et internationalt anerkendt kodesystem; disse data er relativt set de mest pålidelige med 
henblik på internationale sammenligninger om sundhedssituationen. 
Bortset fra arvelige sygdomme og ældningsprocessen er et dårligt helbred et resultat af et samspil 
mellem vores genetiske beskaffenhed, fysiske miljø, samfund og personlige adfærd. Nogle former for 
dårligt helbred har en åbenbar årsag og er velkendte: f.eks. at et fald kan medføre en brækket arm og 
at cigaretrygning kan medføre lungekræft. 
Imidlertid er der sædvanligvis mere end en enkelt faktor, der gør sig gældende - f.eks. kan et fald 
medføre et brud, hvis en person er dårligt ernæret og har svage knogler, og rygning bidrager sammen 
med ernæringsfaktorer og mangel på motion til hjertesygdomme. 
I denne rapport behandles to former for sundhedsrisici - risikoen for den enkelte og risikoen for 
befolkningen. Den individuelle risiko omfatter personens arvede legemsbeskaffenhed, personlige adfærd 
og det omgivende miljø. Forsikringsselskaberne kender disse risici og giver rabat på livsforsikringer 
til personer, der ikke ryger, og beregner sig tillæg for bilforsikringer til unge. Imidlertid afhænger 
befolkningsrisikoen af det antal personer, der er udsat for risiciene, og af graden af disse, således at 
f.eks. selv små ændringer vil kunne berøre et stort antal personer. Dette er begrundelsen for aktioner 
sigtende direkte på befolkningen f.eks. på områder som ernæring og rygning. 
De enkelte europæiske lande indberetter om fremskridt på folkesundhedsområdet til 
Verdenssundhedsorganisationen i overensstemmelse med den europæiske regionale "Sundhed 
for alle" strategi. Siden 1984 har dette skabt en ramme for sundhedspolitiske foranstaltninger 
med 38 specifikke målsætninger på sundhedsområdet. På baggrund af dette mangeårige 
arbejde og beholdningen af oplysninger fra alle EF-lande anmodede Kommissionen WHO's 
regionale kontor for Europa om at udarbejde nærværende rapport. 
1.2.1 Informationskilder2 
Denne rapport bygger på informationer fra et bredt spektrum af eksisterende kilder, bl.a. data fra De 
Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor (EUROSTAT), Organisationen for Økonomisk Samarbejde 
og Udvikling (OECD) og Verdenssundhedsorganisationens (WHO's) regionale kontor for Europa 
(databasen "Sundhed for alle"); desuden oplysninger, som EF-landene har indsendt til WHO som et 
led i de nationale overvågningsrapporter inden for rammerne af initiativet "Sundhed for alle", 
informationer udsendt af regeringer og data fra lokale rapporter og videnskabelige værker; endelig data 
indsamlet af institutioner med et specifikt virkefelt - såsom Det Internationale Kræftforskningscenter 
(IARC) i Lyon og Det Europæiske Center for Epidemiologisk Overvågning af AIDS i Paris - og af 
netværker som f.eks. "European Registration of Congenital Anomafies and Twins (EUROCAT)". 
Rapporten anvender disse oplysninger til en beskrivelse og en sammenligning af trender over en 
årrække, samt forskelle mellem landene. Oplysningerne vedrører de 12 EF-lande, der udgjorde Det 
Europæiske Fællesskab i 1994, uanset hvilket år, oplysningerne er gældende for. Udviklingen i 
dødsfald, sygdom og ulykker anføres hovedsagelig i form af en kvotient - antallet af tilfælde i forhold 
til en bestemt befolkningsstørrelse. Kvotienterne "standardiseres" normalt med hensyn til alder, dvs. 
korrigeres for forskellige aldersstrukturer hos befolkningerne. Undertiden anvendes der imidlertid 
absolutte tal i stedet for kvotienter. 
Fremgangsmåden med at anvende eksisterende data til en præcis beskrivelse af den nuværende situation 
og udviklingen på sundhedsområdet og med hensyn til sygdomme og sygdomsfaktorer har afsløret 
huller i de oplysninger, der i øjeblikket er til rådighed i Fællesskabet. Dette kan bidrage til at 
identificere de områder, hvor der bør indsamles nye oplysninger eller hvor der er behov for at forbedre 
de eksisterende oplysninger. 
I nogle tilfælde har det været nødvendigt at anvende oplysninger, der ikke dækker hele Fællesskabet. 
I disse tilfælde er de mest repræsentative eksempler blevet udvalgt for ikke at forringe rapportens 
generelle konklusioner. 
Data for Tyskland indtil 1990 refererer sædvanligvis til Forbundsrepublikken Tyskland inden for dens 
territoriale grænser indtil den 3. oktober 1990, og data for Tyskland efter 1990 refererer til 
Forbundsrepublikken inklusive det tilsluttede territorium, medmindre andet er anført. 
1.3 Rapportens opbygning 
Formålet med denne rapport er at gøre rede for sundhedssituationen i Det Europæiske Fællesskab. 
Rapporten tager ikke sigte på at dække alle sygdomme eller sundhedsproblemer, men behandler kun 
de problemer, der har størst indvirkning på sundhedsvilkårene, og dem, hvor fællesskabspolitikkerne 
sandsynligvis vil have størst effekt. 
Kapitel 2 starter med oplysninger om størrelsen af Fællesskabets befolkninger, udviklingstendenser i 
fødselstal og migration, samt ændringer i fordelingen mellem unge og ældre. Trender på 
sundhedsområdet, angivet i middellevetid, sammenlignes mellem landene. I det sidste afsnit redegøres 
for udviklingen i sundhedstilstanden for mænd og kvinder, sociale grupper og forskellige geografiske 
områder. 
Kilder for alle talangivelser, bemærkninger, definitioner, en ordliste og en bibliografi, er 
tilføjet som bilag til rapporten. 
I kapitel 3 gives en beskrivelse af de væsentligste trender inden for sundhed, sygdom og invaliditet for 
de forskellige aldersklasser. Med udgangspunkt i dødeligheden redegøres for de vigtigste livstruende 
sygdomme. 
1 kapitel 4 skildres de vigtigste adfærdsmæssige, miljømæssige og sociale sundhedsfaktorer og 
sundhedsvæsenets indsats inden for sundhedsbeskyttelse. 
I kapitel 5 redegøres for de områder, inden for hvilke der er de bedste muligheder for at forhøje 
middellevetiden i fremtiden. 
Referencer 
1. Kommissionens meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af folkesundheden, 24. 
november 1993, (KOM(93) 559 endelig udg). 
2. Europa-Parlamentets beslutning, 19. november 1993, (EFT C 329 af 5.12.1993). 
3. Rådets resolution, 2. juni 1994, (EFT C 165/1 af 17.6.1994). 
Kapitel 2 
Folkesundhed 
Det Europæiske Fællesskab tæller en befolkning på knap 350 mio.. Medlemsstaterne spænder i størrelse 
fra Luxembourg (395 000 indbyggere) til Tyskland (81 mio. indbyggere) (Fig. 2.0.1). Der kan 
konstateres en svag befolkningstilvækst, som afhænger af det indbyrdes forhold mellem fødselstal, 
dødelighed og migration. Middellevetiden er stigende, om end ikke så hurtigt som i en række andre 
lande. Tværgående data og data opstillet i tidsrækker til beskrivelse'af udviklingen er ufuldstændige; 
for dødelighed findes der kun tilgængelige oplysninger inddelt efter alder, dødsårsag, køn og geografi; 
data efter sociale grupper findes kun for nogle fa landes vedkommende. 
2.1 Demografiske trender: 
færre børn, flere ældre 
Den samlede befolkning er vokset til 350 mio. fra ca. 320 mio. i 1970, og siden 1988 er stigningen 
faldet til ca. 1,5 mio. om året. Befolkningsstrukturen angivet ved aldersgrupper på 5 år for Fællesskabet 
i 1970 og 1993 fremgår af Fig. 2.1.1. Det færre antal børn i forhold til yngre voksne i 1993 skyldes 
et særdeles brat fald i et allerede faldende fødselstal i starten af 1970'erne. Der er stort set samme antal 
mænd og kvinder i hver aldersgruppe op til 55-års alderen, men i de ældre aldersgrupper er kvinderne 
i overtal. 
Fødselstal 
Fertilitetsnedgang er et globalt fænomen. I Fællesskabet begyndte den samlede fødselshyppighed (det 
forventede antal fødsler pr. kvinde i alderen 15-44) at falde i visse - hovedsagelig nordlige - lande mod 
slutningen af 1960'erne (Fig. 2.1.2). Dette fald indtraf samtidig med, at de første P-piller kom på 
markedet, og afspejler muligvis en række sociale trender - kvindernes øgede deltagelse på 
arbejdsmarkedet, mindre familier, udsættelse af det tidspunkt, hvor man stifter familie, eller slet ingen 
stiftelse af familie overhovedet. Fødselstallet stabiliserede sig siden hen i disse lande, men da var 
fertiliteten også begyndt at falde i andre lande. Inden for Fællesskabet har Spanien og Italien nu det 
laveste fertilitetsniveau (1,2 barn per kvinde) (1). Selv om Fællesskabet har en lavere fertilitetskvotient 
end andre landegrupper (1,5 barn per kvinde), tyder de seneste tal på en tendens i retning af en stigning 
i fødselstallet i en række EF-lande. For Fællesskabet som helhed er den dominerende tendes imidlertid 
stadig et faldende fødselstal (0,1 barn i perioden 1990-1993). 
De tilgængelige data om svangerskabsforebyggelse viser, at P-pillen er det mest anvendte middel, 
efterfulgt af kondomer. Der er imidlertid nogen tegn på, at de unge i stigende grad anvender kondomer 
på grund af reklamerne herfor i forbindelse med AIDS oplysningskampagnerne. Der sker en stigning 
i antallet af steriliseringer blandt par, der nærmer sig slutningen af den fødedygtige alder, og denne 
metode vælges nu af op til 25% af parrene i Belgien og Det Forenede Kongerige. 
Abort er lovlig i Fællesskabet med undtagelse af Irland og Nordirland i Det Forenede Kongerige. 
Forholdet mellem registrerede aborter og levende fødsler i EF-landene svinger mellem 1 til 10 i 
Nederlandene og Spanien, og 1 til 3 i Danmark og Italien, selv om disse tal må fortolkes forsigtigt på 
grund af forskelle i terminologi og registreringspraksis. De fleste kvinder, der vælger abort, er i tyverne 
og trediverne. 
Ældning af befolkningen 
Såvel det høje fertilitetsniveau i starten af det 20. århundrede som en højere levealder har bidraget til 
et stigende antal ældre i Fællesskabet. Der er ikke blot sket en stigning i absolutte tal, men 
procentdelen af personer over 65 i Fællesskabet og navnlig af meget gamle (85+) er øget i de seneste 
to årtier og er nu blandt de højeste i verden. Sammen med et fertilitetsfald har denne ældning af 
befolkningen indflydelse på "afhængigheden".31 1992 var afhængighedsforholdet i Fællesskabet (49 
for hver 100 i aldersgruppen 15-64) lavere end det var tilfældet i Nordamerika (52), de nordiske lande 
(53) og landene i Central- og Østeuropa og det tidligere Sovjetunionen (53) (2). 
Det forventes, at procentdelen af personer over 65 vil stige fra 15% i 1995 til 17,1 i år 2010, medens 
det forventes, at procentdelen af voksne i alderen 15-64 vil falde fra 67,1% til 65,6% i samme periode, 
samtidig med at procentdelen af personer under 15 år vil forblive relativt stabil (3). Dette -
sammenholdt med at flere kvinder i aldersgruppen 15-59 år nu har lønnet fuldtids- eller deltidsarbejde -
en stigning i Fællesskabet fra 47% i 1980 til 54% i 1989 - tyder på, at der følgelig vil blive færre 
muligheder for uformel pleje fra denne aldersgruppe, hvilket vil øge presset på sundhedsvæsenet. 
Migration 
Ca. 6 mio. EF-borgere (2%) lever i andre EF-lande, idet den højeste procentdel findes i Luxembourg 
og Belgien. Hvert år flytter omkring 350 000 personer (1 promille) fra et EF-land til et andet. 
Nettoimmigrationen fra ikke-EF-lande var lav i starten af 1980'erne, men er på det seneste vokset til 
ca. 1 mio. personer årligt. Tyskland er det største modtagerland; Det Forenede Kongerige har en 
nettoemigration. I 1992 kom de fleste immigranter til Fællesskabet fra Polen, Tyrkiet, det tidligere 
USSR og Jugoslavien. 
I Fællesskabet var der i 1992 over 10 mio. ikke-EF-statsborgere; heraf opholdt ca. 4,4 mio. sig i 
Tyskland. Næsten halvdelen af de 10 mio. ikke-EF-statsborgere var statsborgere i andre europæiske 
lande (inklusive Tyrkiet), 2,8 mio. kom fra afrikanske lande, 1,6 mio. fra Asien og 0,8 mio. fra det 
amerikanske kontinent. 
Migration indebærer sociale og kulturelle forandringer, og migranters helbred afhænger af en række 
faktorer, herunder grundene til migrationen, kultur og livsstil i oprindelsesland og modtagerland samt 
oplevelsen af at være migranter. Derfor kan sundheds- og sygdomsbilledet blandt migranter afvige fra 
mønsteret i modtagerlandets befolkning. Navnlig flygtninge og asylsøgere kan have en traumatisk 
baggrund og dermed behov for særbehandling i værtslandet. Oplysninger om befolkningens etniske 
oprindelse er imidlertid et følsomt emne, og Fællesskabet mangler data på dette felt. Hvis sådanne data 
var tilgængelige, ville de kunne bidrage til at identificere den service, der er påkrævet for at løse 
specifikke sundhedsproblemer i tilknytning til etnisk oprindelse. 
Afhængighed er en rent demografisk term, der defineres som forholdet mellem antallet af 
personer i alderen 0-15 og 65+ og antallet af personer i alderen 15-64. 
2.2 Middellevetid: 
Europæerne lever længere 
Europæerne lever længere år for år. Siden 1970 er middellevetiden - den alder en nyfødt kan forvente 
at nå på baggrund af den aktuelle dødelighed - steget i alle EF-lande (Fig. 2.2.1). Middellevetiden i 
Fællesskabet steg fra 71,8 år i 1970 til 76,5 år i 1991. Forskellen mellem mænd og kvinder voksede 
i samme periode: gennemsnittet for mænd steg med 4,5 år fra 68,6 til 73,1 år, medens gennemsnittet 
for kvinder steg med 5 år fra 74,9 til 79,9 år. For ældre, der har nået en alder af 65 år, steg 
middellevetiden i Fællesskabet fra 14,6 år i 1970 til 17,1 år i 1991 - en stigning i middellevetiden på 
2Vi år. Samtidig med at vi kan forvente en yderligere forøgelse af-niiddellevetiden, begynder emner 
omkring livskvalitet og en sund alderdom at vinde indpas, idet der igen lægges vægt på en "sund 
middellevetid" og en "sygdomsfri middellevetid" samtidig med, at der er voksende bekymring over de 
konsekvenser for sundheden og socialsystemerne, som det stigende antal ældre har. 
Forskellene mellem de industrialiserede lande hvad angår middellevetid og generel økonomisk 
udvikling (målt i realt BNP) kan aflæses af Fig. 2.2.2. Økonomisk udvikling er ikke den eneste faktor, 
der giver anledning til disse forskelle især for EF og andre EFTA- og OECD-lande4. En række sydlige 
lande (såsom Portugal, hvor middellevetiden er steget med over 7 år til 74,4 år mellem 1991 og 1992 
(tabel 2)), der i øjeblikket har et relativt lavt realt BNP, har således en høj middellevetid. 
Endvidere er middellevetiden i EF-landene ikke den højeste i verden. Af andre lande med en udviklet 
markedsøkonomi rangerer Japan, Island og Schweiz alle højere end det bedste EF-land, nemlig 
Frankrig (der har samme middellevetid som Canada), medens Danmark, Irland og Portugal rangerer 
efter USA og New Zealand (Fig. 2.2.3). Japan er specielt interessant: i 1970 lå det på en niendeplads, 
men i 1992 lå landet på førstepladsen med en stigning i middellevetiden på 6,5 år i den 
mellemliggende periode. 
Stigningen i middellevetiden i perioden mellem 1970 og 1991-1992 har ikke været ensartet fordelt 
mellem landene. Frankrig har med en stigning i middellevetiden overhalet Grækenland, Nederlandene 
og Denmark, og er blevet det land i Fællesskabet, der har den højeste middellevetid. Til sammenligning 
har Danmark kun udvist en lille forbedring (1,9 år), og en undersøgelse foretaget i Danmark har vist, 
at denne relative nedgang er fordelt på flere sygdomsgrupper. Disse omfatter hjertesygdomme og 
lungekræft, idet det høje antal rygere, såvel mænd som kvinder - og navnlig kvinder over 40 år - er 
en væsentlig medvirkende faktor. Procentdelen af kvindelige rygere er højere i Danmark (42%) end 
i noget andet land i Europa. 
En anden måde at anskue, hvad der kan opnås, er at anvende en hypotetisk model baseret på de bedste 
tal for dødeligheden i forskellige aldersgrupper i hvert af de europæiske lande. 
I forhold til de nuværende aldersspecifikke middeltal for dødeligheden i Fællesskabet (Fig. 2.2.4) ses 
det, at en forbedring er mulig, hvis EF-landene når op på den laveste aldersspecifikke dødelighed, der 
er registreret i Europa. Der er mulighed for en forhøjelse af levealderen, især blandt midaldrende og 
ældre. En række lande forudser i deres seneste befolkningsprognoser en betydelig stigning i middelleve­
alderen i de kommende år. 
Det traditionelle synspunkt gik ud på, at sundhedssituationen i landene ville undergå en 
forbedring i takt med en generel økonomisk udvikling. Dette synspunkt, som i første 
omgang blev modificeret af WHO's Sundhed for alle-strategi, bliver nu draget i tvivl selv 
for udviklingslandenes vedkommende, senest af Verdensbankens "World Development 
Report 1993: Investing in Health", i hvilken der slås til lyd for investering i sundhed som 
en metode til fremme af økonomisk og social udvikling. 
2.3 Der findes stadig uligheder 
Alder er den enkeltfaktor, der er tættest forbundet med dødelighed, men der findes også andre faktorer 
og grupper af faktorer, som viser store forskelle, hvad dødelighed angår. 
Køn 
I alle EF-lande lever kvinder længere end mænd. Der er færre dødsfald blandt kvinder forårsaget af 
ulykker og vold, og dødeligheden på grund af hjertesygdomme og apopleksi stiger langsommere med 
alderen, end det er tilfældet for mænd.5 
Forskellen i dødelighed mellem kvinder og mænd er muligvis ikke netop medfødt, den afspejler også 
forskellig adfærdsmønstre mellem de to køn, især med hensyn til forbrug af alkohol og tobak samt 
risikoadfærd, f.eks. i forbindelse med bilkørsel. I Fællesskabet i 1991 var der tre gange så mange 
dødsfald blandt mænd i alderen 15-34 (65 000 dødsfald) sammenlignet med kvinder i samme 
aldersgruppe (23 000 dødsfald). Fig. 2.3.1 viser, hvorledes overdødeligheden for mænd har udviklet 
sig i Frankrig gennem dette århundrede. 1 1920'erne var dødeligheden for mænd kun en lille smule 
højere end for kvinder, og blandt unge var billedet faktisk omvendt. Fra og med 1960'erne kan der 
imidlertid konstateres højere dødelighed for mænd i alle aldre (og navnlig yngre voksne), og disse 
forskelle er blevet stadig større op til i dag. Om disse forskelle fortsat vil være der i fremtiden er et 
åbent spørgsmål, når man f.eks. konstaterer, at der er et stigende antal kvinder, der ryger (se afsnit 4.1 ). 
Sociale grupper 
Der er forskelle i dødeligheden mellem de sociale grupper i alle landene, og det gælder alle slags 
sociale grupper, f.eks. funktionærer i forhold til arbejdere i Tyskland (Fig. 2.3.2), sociale klasser (Fig. 
2.3.3) og opdelinger efter uddannelsesniveau eller indkomst. Der er også en stigende forskel mellem 
de sociale grupper med hensyn til sundhed. Selv om dødeligheden faldt i Det Forenede Kongerige for 
alle sociale klassers vedkommende (opdelt efter erhverv i tiårsopgørelsen) mellem 1951 og 1981, er 
afstanden i den standardberegnede dødelighed (SMR-værdi) mellem faglærte og ufaglærte grupper 
blevet større (Fig. 2.3.3). Disse forskelle optræder trods det, at alle sociale grupper i EF-landene har 
adgang til sundhedsordninger gennem social sikring eller de nationale sundhedsvæsener. Imidlertid 
findes der generelt ingen tilgængelige data vedrørende forbrugsmønster eller udnyttelsesgrad blandt de 
sociale grupper. 
Geografiske forskelle 
Der findes markante lokale forskelle i dødeligheden inden for de enkelte EF-lande. Fig. 2.3.4 viser den 
standardberegnede dødelighed (SMR-værdi) i lokale administrative enheder i medlemsstaterne i 
perioden 1980-1984. Der er også forskelle, hvad angår specifikke dødsårsager. Det er vanskeligt at 
drage nogen klare konklusioner, men generelt kan man konstatere den gunstigste udvikling i 
landområder i de sydlige lande, og den ugunstigste i industrielle bysamfund i de nordlige lande. 
Meningsmålinger viser, at kvinder har flere symptomer på fysiske og psykiske sygdomme 
end mænd (4); denne forskel beskrives som "livskvantitet og ikke livskvalitet". 
8 
Inden for regionerne og bysamfundene findes der også geografiske forskelle; således kan man 
konstatere, at der er højere dødelighed i de indre kvarterer i ældre byer eller i satellitbyer med 
offentlige boliger af dårlig standard end i mere velhavende forstadskvarterer. 
Resumé af kapitlet 
Befolkningstallet i EF er steget langsomt, og befolkningen tæller færre børn og flere ældre. Folk lever 
længere, men en yderligere forhøjelse af middellevetiden er mulig gennem en nedbringelse af 
sygdomme blandt midaldrende og ældre. Der er fortsat forskelle i, dødeligheden mellem mænd og 
kvinder, mellem sociale grupper og forskellige områder og egne. 
Referencer 
1. EUROSTAT Befolkningsstatistik 1994. Luxembourg, 1994. 
2. UNDP. Human development report 1994. New York, 1994. 
3. United Nations. World population prospects. The 1992 revision. New York, 1993. 
4. F.eks. Smyth, M. & Browne, F. General household survey 1990. London, Office of 
Population Censuses and Surveys, 1992; og Ruwaard, D. et al. Public health status and 
forecast: the health of the Dutch population over the period 1950-2010. Haag, Rijksinstituut 
voor Volksgezondheid en Milieuhygiene, 1994. 
Kapitel 3 
Udviklingen i situationen 
inden for sundhed, sygdom og invaliditet 
Incidensen for forskellige sygdomme og dødeligheden på grund af disse varierer betragteligt med 
alderen. På internationalt plan findes der kun begrænsede oplysninger om incidens, selv for indirekte 
begivenheder såsom hospitalsindlæggelser og kontakt med den primære sundhedstjeneste. Oplysninger 
om dødelighed kan imidlertid anvendes til at vise aldersprofilen for-de væsentligste dødsårsager (Fig. 
3.0.1); det kan dog noteres, at kun ca. en femtedel af alle dødsfald indtræffer inden 65-års alderen, og 
kun lige over 1 ud af 100 inden 15-års alderen. 
En tværgående analyse af forskellige aldersgrupper gør det muligt at foretage en mere detaljeret analyse 
af situationen for de vigtigste sygdomme, og i dette kapitel gøres der rede for situationen for de 
forskellige aldersgrupper, se Fig. 3.O.2.6 Ulykker og selvmord er de hyppigste årsager til dødsfald 
blandt unge. Kræft og hjerte-karsygdomme er fremtrædende blandt midaldrende, idet kræft er hyppigst 
blandt ældre midaldrende. Hjerte-karsygdomme er årsag til næsten 50% af alle dødsfald i gruppen af 
personer over 65 år. Invaliditet i forbindelse med kroniske lidelser er også markant blandt ældre. 
3.1 Børn (0-14 år) 
Børnedødeligheden er faldet i løbet af de sidste 20 år, hvilket er fortsættelsen af en proces, der startede 
tidligt i dette århundrede. Børnedødeligheden i Fællesskabeter halveret, nemlig fra over 20 pr. 1 000 
levendefødte i 1970 til under 10 pr. 1 000 i 1992, og de store forskelle mellem landene i 1970 er 
mindsket (Fig. 3.1.1). Dette er hovedsagelig et resultat af en bedre barnepleje, svangrepleje og intensiv 
neonatal pleje; men der resterer en række périnatale problemer. 
Medfødte misdannelser er årsag til ca. en fjerdedel af alle dødsfald blandt spædbørn i Fællesskabet. 
Nye teknologier inden for genetik og fosterundersøgelse tidligt under graviditeten gør det muligt at 
reducere forekomsten af disse sygdomme. Genetisk rådgivning i forbindelse med undfangelse kan være 
en hjælp i den førstnævnte sammenhæng, og selektiv abort (med behørige sikkerhedsforanstaltninger) 
kan være et passende svar i den sidstnævnte sammenhæng, for så vidt som den nationale lovgivning 
tillader det. Imidlertid bør medicinsk praksis harmonere med den offentlige mening, og vigtige etiske 
og kulturelle aspekter bør gøres til genstand for en bred debat. Screeningsprogrammer for genetiske 
misdannelser bør give folk et tilstrækkeligt grundlag til selv at træffe et valg. For at denne 
fremgangsmåde skal lykkes, bør der også være tilstrækkelig rådgivning og støtte. 
Intensiv neonatal pleje af præmature børn nedbringer den périnatale dødelighed, men kan forhøje den 
postneonatale dødelighed. Svært præmature børn, der overlever gennem intensiv pleje, løber en større 
risiko for at blive ramt af mentale og fysiske invaliditeter end mindre præmature børn. Mødre og børn 
inden for særlige grupper, der ofte bor i fattige byområder med lave indtægter og undertiden i migrant-
og flygtningesamfund, har hyppigt sundhedsproblemer. Den forebyggende pleje og sundhedsplejen bør 
nå bedre ud til disse grupper. 
De valgte underkategorier bidrager i høj grad til dødstallet og er fortrinsvis dem, der kan 
"forebygges" gennem offentlige sundhedsordninger. 
10 
En stor del af de kroniske lidelser, der rammer børn, stammer fra fødselstrauma og medfødte 
misdannelser. Down's syndrom er den almindeligste årsag til alvorlige indlæringsproblemer, og cystisk 
fibrose er en almindelig årsag til alvorlige lungelidelser. To sygdomme, der skyldes forstyrrelser i 
hæmoglobinsyntesen, thalassæmiaog seglcelleanæmi, har alvorlige sundhedsmæssige følger. Den høje 
prævalens for førstnævnte i Grækenland og Italien kan ses i Fig. 3.1.2. 
Tandsundhedstilstanden 
Der er sket en markant forbedring af tandsundhedstilstanden hos børn. Det gennemsnitlige antal af 
permanente tænder med huller eller fyldninger samt manglende tænder (DMFT) hos 12-årige børn er 
faldet i alle lande undtagen Spanien. Fluortandpasta og opdragelse i regelmæssig tandbørstning 
kombineret med tilsætning af fluor i drikkevandet, har bidraget til denne udvikling. Danmark og 
Nederlandene, der har indført systematiske, forebyggende programmer for børnetandpleje, har fra at 
have det dårligste gennemsnitlige DMFT for nævnte alder nu det bedste (Fig. 3.1.3). 
Børneinfektionssygdomme 
Børneinfektionssygdomme holdes nede gennem etablering og opretholdelse af vaccinationsprogrammer. 
Nederlandene har haft et effektivt system igennem 1980'erne; Danmark, Luxembourg, Portugal, 
Spanien og Det Forenede Kongerige indførte MFR-vaccine (mæslinger, faresyge og røde hunde) i 
anden halvdel af 1980'erne, hvilket medførte et kraftigt fald i disse sygdomme. Dækningen af 
vaccination af børn imod mæslinger i 1992 var på 94% i Nederlandene, 83% i Spanien og kun 50% 
i Italien. Forskellene i disse nationale programmer fremgår af Fig. 3.1.4, hvor Nederlandene har et 
konstant lavt niveau af registrerede sygdomstilfælde og Spanien et fald sidst i 1980'erne, medens 
Italien fortsat har epidemiske udbrud. 
Ulykker 
Ulykker er den væsentligste årsag til dødsfald blandt børn i alderen 1-14 år og en hyppig årsag til 
invaliditet. Blandt børn under fem år sker de fleste ulykker i hjemmet, medens de for ældre børns 
vedkommende oftest indtræffer der, hvor de leger, eller i trafikken. Forebyggende foranstaltninger 
omfatter sundhedsoplysning og -uddannelse fra en meget tidlig alder samt opsyn. Der kan gøres meget 
for at gøre omgivelserne sikrere, herunder specifikke sikkerhedsforanstaltninger for børn. 
Kræft 
Selv om kræft blandt børn i alderen 1-14 år udgør mindre end 0,3% af alle kræfttilfælde, er det den 
næsthyppigste årsag til dødsfald i denne aldersgruppe. Incidensen er stigende i alle dele af Fællesskabet, 
men dødeligheden er faldende på grund af en effektiv medicinsk behandling af leukæmi og af en række 
alvorlige svulster. 
Mental sundhed 
Børns emotionelle velbefindende, navnlig i fattige byområder, kan give anledning til bekymring. Fysisk 
og seksuelt misbrug udøvet af forældrene, af andre børn og sundhedsarbejdere er nu ved at blive 
anerkendt som et vigtigt problem, men eksakte tal er ikke tilgængelige. Det antages, at misbrug i 
barndommen kan bidrage betydeligt til senere emotionelle og adfærdsmæssige problemer som voksen. 
En åben debat om disse problemer er påkrævet, og der bør findes nye strategier til løsning af dem. 
11 
"The European Network of Health Promoting Schools" er en fælles aktion iværksat af WHO, 
Europarådet og Kommissionen. 
Alle EF-lande deltager nu i netværket. Lande og elevhold gennemfører projekter til løsning af 
problemer, der er vigtige på det lokale plan, men som også samtidig er relevante i europæisk 
sammenhæng. Disse projekter vil blive evalueret og brugt som eksempler på gbd praksis. 
3.2 Unge (15-34 år) 
Unge udgør den sundeste befolkningsgruppe. De har færre invaliditeter og er bedre informeret om 
sundhedsspørgsmål. Imidlertid er det i denne alder, og især i teenageårene, at der kan udvikles 
helbredsskadelig adfærd. Der findes tilgængelig information om unges adfærd og holdninger fra 
undersøgelser. Resultaterne af WHO's undersøgelse er vist i Fig. 3.2.1 og 3.2.2. Disse former for 
adfærd er vigtige faktorer med hensyn til risiko for sygdom som voksen, og det er bekymrende, at 
rygning blandt piger i visse dele af Fællesskabet nu når op på samme niveau som for drenge. Den 
hurtige og drastiske stigning i antallet af unge i alderen 13-15 år, der ryger daglig, viser, at der her er 
et vigtigt mål for ant i rygekampagner. 
Visse former for ungdomsadfærd, der indebærer helbredsrisici, er ofte kædet sammen: der er større 
sandsynlighed for, at rygere også bliver drankere, får mindre fysisk motion og dårligere ernæring (1). 
Disse adfærdsformer har også noget at gøre med, hvorledes de unge opfatter sig selv, deres forhold til 
skolen og forældrene. Unge med samme ideer og adfærd søger sammen for at skabe sig en identitet 
og accept og danner klikeagtige undergrupper med et stærkt fællespræg. 
Seksuel adfærd uden beskyttelse kan medfører uønsket graviditet, seksuelt overførte sygdomme og 
HIV-infektion. Der fødes næsten en kvart million børn om året i Fællesskabet af kvinder på under 20 
år. Tallet er faldende (Fig. 3.2.3) i alle EF-landene med undtagelse af Det Forenede Kongerige og 
Nederlandene. Det er imidlertid i Nederlandene, at dette tal er lavest i Fællesskabet som helhed. 
Ulykker 
Mere end halvdelen af alle dødsfald i aldersgruppen 15-34 skyldes ydre årsager; af disse kan knap 
halvdelen tilskrives motorkøretøjsulykker. Disse ulykker er den hyppigste enkeltårsag til dødsfald og 
invaliditet i denne aldersgruppe. 45% af alle motorkøretøjsulykker er også forårsaget af unge, hvorefter 
følger gruppen af midaldrende (35-64 år). 
Ca. 50 000 personer dræbes og 1,5 mio. personer kvæstes hvert år på vejene i Det Europæiske 
Fællesskab. Trafikulykker er hovedårsagen til dødsfald blandt yngre voksne (25-34 år) og således 
samtidig hovedårsagen til tab af arbejdskraftpotentiale. Oplysninger fra Det Forenede Kongerige viser, 
at fodgængere hovedsagelig dræbes af biler, medens bilister dræbes ved eneulykker eller i sammenstød 
med andre biler eller tunge godstransportkøretøjer (Fig. 3.2.4). 
I de sidste tyve år er der sket et fald i dødeligheden som følge af trafikulykker i hovedparten af EF-
landene, idet der dog kan konstateres en stigning for Grækenland og Spaniens vedkommende, og 
hyppigheden er fortsat høj i Portugal (Fig. 3.2.5). 
Udviklingstendenserne med hensyn til kvæstelser er ret forskellige. Danmark, Frankrig, Luxembourg 
og Nederlandene udviser forbedringer, både hvad angår døds- og kvæstelseshyppighed, medens der i 
andre lande (f.eks. Belgien og Det Forenede Kongerige) kan konstateres et fald i dødeligheden, men 
kun et meget lille eller intet fald i antallet af kvæstelser (Fig. 3.2.6). Det vides ikke, om de lande, hvor 
12 
der er konstateret et fald i dødeligheds- eller kvæstelseshyppigheden, også kunne udvise et fald i svært 
invalide; der sker nemlig ingen systematisk registrering af oplysninger om graden af de invaliditeter, 
der er forårsaget af trafikulykker. 
Kommissionen har foreslået et program om sikkerhed på vejene, der omfatter: 
* etablering af en EF-databank for overvågning og forskning 
* beskyttelse af passagerer i køretøjer 
* oplysning og uddannelse af trafikanter 
* fornuftig kørsel, herunder en begrænsning af hastigheden og af alkoholmisbrug 
* vejtekniske forbedringer 
Arbejdsulykker og andre ulykker end trafikulykker i Fællesskabet registreres gennem undersøgelser, 
der bygger på stikprøver, som foretages ved hospitaler eller i nogle medlemsstater gennem en 
husstandsundersøgelse ("European Home and Leisure Accidents Surveillance System"). Det kan 
herigennem konstateres, at ca. 1 ud af 3 ulykker sker i forbindelse med "leg og fritid", navnlig blandt 
børn, og at 1 ud af 6 ulykker indtræffer under sportsudøvelse, hyppigst blandt yngre voksne. De fleste 
fritidsulykker består i skader på arme og ben forårsaget ved fald. Antallet af hospitalsindlæggelser 
stiger fra 5% for børns vedkommende til 15% for personer over 65 år. Undersøgelsen har en særlig 
betydning, i og med at den bidrager til at identificere ulykker i hjemmet og i fritiden, der sker i 
tilknytning til forbrugsgoder, idet det giver mulighed for forebyggelse gennem et bedre design. 
Manddrab 
Drabshyppigheden er en indikator for en bredere samfundspatologi. Næsten 85% af alle manddrab 
indtræffer i aldersgrupperne 15-34 år og 35-64 år; manddrab er hyppigere blandt mænd end blandt 
kvinder. Blandt mænd sker de fleste manddrab i aldersgruppen 20-34 år. Den gennemsnitlige 
drabshyppighed i Fællesskabet - eksklusive Portugal og Italien - forblev mere eller mindre uændret 
mellem 1970 og 1990 (Fig. 3.2.7). 
3.3 Voksne (35-64 år) 
I Fællesskabet dør årligt mere end 600 000 voksne (aldersgruppen 35-64 år); 4 ud af 10 dør afkræft, 
3 ud af 10 af en hjerte-karsygdom og 1 ud af 10 af ydre årsager (fortrinsvis selvmord og ulykker). 
Disse dødsfald er undgåelige og frembyder de største muligheder for yderligere forbedringer med 
hensyn til middellevetid i Fællesskabet. 
Kræft 
Kræft er hovedårsagen til dødsfald blandt voksne og er årsag til 4 ud af 10 dødsfald i aldersgruppen 
35-64 år sammenlignet med 2 ud af 10 i aldersgruppen 65+. Kræft optræder hyppigst i lunger og i 
prostata hos mænd, og i bryst og lunger hos kvinder (Fig. 3.3.1), og disse kræftformer er også de 
hyppigste årsager til alle dødsfald, der skyldes kræft. En lang række undgåelige faktorer er 
medvirkende til kræft, navnlig rygning (i tilfældet lungekræft), og overlevelsesmulighederne for 
personer ramt af andre kræftformer (f.eks. livmoderhalskræft og brystkræft) kan forbedres ved tidlig 
diagnosticering. 
13 
Lungekræft 
Mange af de personer, der dør af lungekræft i 1990'erne, begyndte at ryge i 1950'erne og 1960'erne. 
Der er i øjeblikket langt flere dødsfald blandt mænd end blandt kvinder i Fællesskabet, fordi mænd har 
røget længere og i større omfang. Dødeligheden på grund af lungekræft blandt mænd under 65 år i 
Frankrig, Grækenland, Portugal og Spanien er stigende (Fig. 3.3.2). Imidlertid er dødeligheden for 
mænd halveret i Det Forenede Kongerige siden 1970, og der er konstateret et lignende - om end 
mindre brat - vedblivende fald i Nederlandene. Hyppigheden faldt også i Irland og i Italien sidst i 
1980'erne. 
I skarp kontrast til trenderne for mænd er dødeligheden på grund af lungekræft blandt kvinder - selv 
om den er langt lavere end blandt mænd - stigende i mange lande som følge af, at der er et større antal 
kvinder, der ryger (Fig. 3.3.3). I Danmark, hvor omkring 40% af alle kvinder ryger siden 1950'erne, 
nærmer dødeligheden på grund af lungekræft sig nu dødeligheden som følge af brystkræft. 
Brystkræft 
Brystkræft er den hyppigste kræftform hos kvinder. Ca. 2-3% af kvinderne i Fællesskabet udvikler 
denne kræftform på et tidspunkt i deres liv, og 70 000 dør hvert år. De seneste undersøgelser viser, 
at ca. en fjerdedel af de kvinder, der far stillet diagnosen brystkræft, er under 50 år, men den 
gennemsnitlige overlevelsesprocent er relativ god (ca. 60% efter 5 år) efter diagnosticering og 
behandling. Størsteparten af de kvinder, der dør på grund af brystkræft (ca. 60%) er i pensionsalderen 
sammenlignet med 40% i aldersgruppen 35-64 år. Brystkræftincidensen er stigende i de fleste EF-lande 
(Fig. 3.3.4). Man ved kun lidt om årsagerne til brystkræft. 
Livmoderhalskræft 
Livmoderhalskræft forårsager omkring 7 500 dødsfald bland kvinder i Fællesskabet hvert år, idet 
omtrent halvdelen af disse dødsfald sker i aldersgruppen 35-64 år og omtrent halvdelen i gruppen 65+ 
år. Risikofaktorerne omfatter tidlig seksuel aktivitet, mange seksualpartnere og cigaretrygning. 
Screening og tidligt indgreb forbedrer overlevelsesmulighederne betydeligt. Danmark og Det Forenede 
Kongerige har en større dødelighed end andre lande, men tallene er statiske eller faldende i alle lande 
undtagen Grækenland og Spanien. Der foretages screening i EF-landene for både livmoderhalskræft 
og brystkræft, og dette kan nedbringe dødeligheden som følge af disse sygdomme. Det er imidlertid 
nødvendigt, at screeningsprogrammerne styres korrekt for at sikre en tilfredsstillende 
befolkningsdækning og kvalitet. 
Æggestokkræft 
Æggestokkræft er årsag til dobbelt så mange dødsfald som livmoderhalskræft, eftersom kun 1 ud af 
3 kvinder, der rammes af denne kræftform, overlever efter 5 år. Incidens og dødshyppighed er højere 
i de nordlige end i de sydlige lande. Man ved kun lidt om årsagerne til æggestokkræft, men P-piller 
lader til at have en vis beskyttende virkning. 
Mavekræft 
Mavekræft er årsag til ca. 1% af alle dødsfald og 5% af alle kræftdødsfald i Fællesskabethvert år. Der 
har været et betydeligt fald i mavekræfttilfælde i de seneste 20 år. Denne udviklingstendens startede 
tidligere i dette århundrede i de fleste EF-lande, dog på et senere tidspunkt i Spanien, og dødeligheden 
steg endnu i Portugal indtil 1970. Dødeligheden er stadig næsten dobbelt så høj i Portugal i forhold 
til de fleste andre EF-lande. Danmark, Frankrig og Grækenland har nu de laveste tal i Fællesskabet 
(Fig. 3.3.5). Tallet for kvinder er halvt så høj som for mænd i alle landene. 
14 
Der er stadig en lav overlevelsesprocent for personer, der har fået stillet diagnosen mavekræft, da kun 
ca. 1 ud af 20 lever i mere end 5 år efter diagnosticering og behandling. Den faldende 
mavekræftincidens skyldes formodentlig ændringer i ernæringsmønstre, navnlig i retning af at 
befolkningen spiser mere frugt og flere grønsager og i stigende grad frosne madvarer fremfor 
konserves. 
Europa mod Kræft: det andet handlingsprogram (1990/1994) omfattede: 
* en kampagne til forebyggelse af tobaksmisbrug 
* en indsats til forbedring af spisevaner 
* udvikling af systematisk screening og tidlig diagnosticering af bryst- og 
livmoderhalskræft 
* et bidrag til retningslinjer for bekæmpelse af kræftfremkaldende stoffer 
* Den Europæiske kodeks mod Kræft 
* etablering af et europæisk netværk vedrørende data om kræft 
Hjerte-karsygdomme 
Næsten 45% af alle dødsfald i Fællesskabet skyldes hjerte-karsygdomme. Midaldrende voksne i 
aldersgruppen 35-64 år er den gruppe, der er mest udsat næst efter gruppen 65+ år. Denne sygdom 
tegner sig for knap halvdelen af alle dødsfald blandt personer over 65 år. 
Iskæmiske hjertesygdomme 
Iskæmiske hjertesygdomme er - ud over at være den hyppigste årsag til dødsfald inden for hjerte­
karsygdomme - den væsentligste enkeltårsag til dødsfald i befolkningen i Fællesskabet- ca. 17% af 
alle dødsfald - og er en hovedårsag til morbiditet og invaliditet. Ændringer i lidelsens prævalens vil 
derfor have en betydelig effekt på befolkningens generelle middellevetid og sundhedstilstand. 
Mange dødsfald som følge af iskæmiske hjertesygdomme indtræffer pludseligt: efter et hjertetilfælde 
dør ca. 1 ud af 3 personer pludseligt og andre 10-20% inden for de næste dage eller uger, medens 
resten overlever. Nye behandlingsmetoder omfatter medicin, der nedsætter blodkoagulationen (både en 
specifik enzymbehandling, der gives hurtigt efter et anfald og aspirin og andre medikamenter i 
forbindelse med en langtidsbehandling). En anden vigtig faktor for overlevelse på længere sigt er, at 
patienten holder op med at ryge. 
Dødeligheden på grund af iskæmiske hjertesygdomme har været faldende i de fleste lande, især i de 
sidste 10 år (Fig. 3.3.6) såvel for mænd som for kvinder. Faldet har været mest markant i de nordlige 
lande, hvor der blev konstateret en høj dødelighed i 1970'erne. Dødeligheden i Belgien er næsten 
halveret på 20 år. Grækenland er det eneste land i Fællesskabet, der udviser en stigende tendens i 
perioden. 
Lokale befolkningsundersøgelser over risikofaktorerne for hjertesygdomme og registre, der indsamler 
oplysninger om sygdomhyppighed er tilgængelige, for så vidt angår en række centre. Data vedrørende 
risikofaktorer fra en række af centrene i EF-landene fremgår af Fig. 3.3.7, medens tallene for 
hjerteinfarkt ses i Fig. 3.3.8. 
15 
Apopleksi 
Der sker ca. Vi mio. dødsfald som følge af apopleksi (cerebrovaskulær sygdom) i Fællesskabet hvert 
år (1 ud af 7 dødsfald). De fleste apopleksitilfælde skyldes beskadigelse - enten blødning eller en 
klump størknet blod - af blodkar i hjernen. Ligesom det er tilfældet med hjertesygdomme, har der 
været et markant fald i dødeligheden i de fleste EF-lande, navnlig med en forbedring i Portugal, der 
i begyndelsen af 1970'erne udviste særdeles høje tal (Fig. 3.3.9). Den relative udviklingstendens i 
Danmark har været modsatrettet: man kunne i dette land konstatere de laveste tal i Fællesskabet i 1970, 
men i 1990-1991 kunne der konstateres en højere dødelighed end i en række andre EF-lande og højere 
end EF-gennemsnittet. 
De faldende udviklingstendenser både for hjertesygdomme og apopleksi er delvis forbundet med 
kostforbedringer, herunder mindre forbrug af salt, et fald i cigaretforbruget og behandling af for højt 
blodtryk samt behandling efter hjertetilfælde. 
Leversygdomme 
Ca. I ud af 50 dødsfald i Fællesskabet skyldes leversygdomme og skrumpelever. Udviklingstendensen 
med hensyn til dødeligheden på grund af skrumpelever i EF-landene er vist i Fig. 3.3.10. Frankrig 
udmærker sig ved en klart faldende tendens; lignende, men mindre markante tendenser kan konstateres 
i andre store vinproducerende lande, hvor forbruget også er faldende - Italien, Portugal og Spanien. 
I Grækenland er mønstret mindre klart, da der har været en faldende dødelighed på grund af 
leversygdomme samtidig med en mindre stigning i alkoholforbruget. Blandt de andre EF-lande er 
udviklingen i Danmark og i Det Forenede Kongerige bekymrende. I begge disse lande har 
alkoholforbruget været stigende og dødeligheden på grund af skrumpelever er fulgt med (se afsnit 4.1 ). 
Andre kroniske sygdomme 
Mange af de sygdomme, der rammer voksne, giver sig ikke direkte udslag i dødsfald. God 
sundhedspleje fortsætter med at yde et vigtigt bidrag til en begrænsning af sygdomme og 
sygdomssymptomer. Der mangler oplysninger om prævalensen for kroniske sygdomme, men Fig. 
3.3.11 giver nogle vurderinger baseret på forskellige afgrænsede undersøgelser. 
* Ledsygdomme er en væsentlig årsag til invaliditet. Rheumatoid arthritis har et langsomt og 
variabelt forløb; sygdommen kan afhjælpes - men kan normalt ikke kureres - gennem 
medicinsk behandling. Osteoarthritis er "slid" på leddene: udskiftning af hofter og knæ har 
været et succesfuldt lægeligt fremskridt. 
* Behandling af kroniske nyresygdomme er med til at redde liv. Behandlingen kan bestå i enten 
dialyse eller nyretransplantation. Der har foregået et samarbejde på europæisk plan i 
adskillige år, både i forbindelse med udveksling af nyrer med henblik på transplantation over 
landegrænserne og i forbindelse med udveksling af oplysninger om tjenesteydelser og 
resultater. 
* Der findes to former for sukkersyge. Hos børn og yngre voksne sker udbruddet pludseligt, 
og insulin redder liv (der er en uforklarlig høj incidens for insulinafhængige tilfælde af 
sukkersyge på Sardinien). Sukkersyge udvikles langsommere hos ældre voksne. Forekomsten 
står i forbindelse med overvægtighed og en kost med et højt sukkerindhold. En god kontrol 
med sukkersyge - gennem et samarbejde mellem læger og patienter - kan reducere 
komplikationerne, herunder blindhed, nyresvigt og arteriesygdomme i lemmerne. 
16 
* Prævalensen for astma og bronkitis står i forbindelse med rygning og luftforurening i byerne 
(f.eks. fra biler). Astmaprævalensen lader til at være stigende. 
* Ca. 1 ud af 200 personer lider af påvist epilepsi, men i løbet af livet vil op til 3% af 
befolkningen komme ud for mindst et anfald. For de flestes vedkommende kan anfaldene 
normalt imødegås gennem korrekt medicinsk behandling. 
Arbejdsulykker og -sygdomme 
Der sker hvert år 6 500 dødsfald som følge af arbejdsulykker. De tilgængelige tal - der imidlertid er 
baseret på systemer, der udviser forskelle, hvad angår definitioner og dækningsgrad - viser betydelige 
forskelle landene imellem (Fig. 3.3.12). 
Ca. 1 ud af 10 blandt de 120 mio. arbejdstagere, der findes i Fællesskabet, kommer hvert år ud for en 
arbejdsskade eller -sygdom. Blandt almindeligt forekommende tildragelser kan nævnes ulykker, 
høreskader, kemisk forårsaget forgiftning, ergonomiske problemer (navnlig overbelastning af ryggen) 
og psykisk stress. Data fra Frankrig og Tyskland viser situationen, hvad angår varige invaliditeter inden 
for forskellige industrigrene (se Fig. 3.3.13), og situationen afspejler dødeligheden, idet der kan 
konstateres de højeste tal i mine- og bygningsindustrien samt inden for landbrug og transport. 
Sundhedsfremmende foranstaltninger på arbejdspladsen med indvirkning på den sundhedsrelaterede 
adfærd, herunder rygning, drikkeri og motion, vil gavne såvel arbejdsgivere som befolkningen i 
almindelighed. Kun 50% af alle arbejdstagere har adgang til bedriftssundhedstjenester, og sådanne 
findes normalt ikke i mindre virksomheder. 
Sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen er et prioriteret område i Fællesskabet. Det første 
direktiv, baseret på EØF-traktatens artikel 100, blev vedtaget i 1977. I 1989 blev der vedtaget 
et rammedirektiv (89/391/EØF) om de væsentligste aspekter i forbindelse med sikkerhed og 
sundhed under arbejdet, og der er siden vedtaget 12 "datterdirektiver" om særlige aspekter i 
forbindelse med sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. 
Infektionssygdomme 
HIV/AIDS 
Erhvervet immundefektsyndrom (AIDS) er en sygdom, der overføres seksuelt, og som også kan 
overføres gennem blod (via transfusion af inficeret blod eller blodprodukter eller ved anvendelse af 
ikke-steriliseret injektionsudstyr) og fra en smittet kvinde til hendes foster eller nyfødte. Overførsel 
gennem samleje mellem mænd er vedblivende en vigtig faktor for spredningen af sygdommen i mange 
lande, sammen med fælles brug af ikke-steriliseret nål eller sprøjte blandt stiknarkomaner. AIDS er en 
dødelig sygdom, men der forløber en periode på ca. 10 år eller mere mellem den oprindelige smitte 
med human immundefekt virus (HIV) og udviklingen af den kliniske sygdom AIDS. 
Antallet af registrerede tilfælde af AIDS stiger i alle EF-lande med langt de fleste nye, årlige tilfælde 
i Frankrig, Italien og Spanien (Fig. 3.3.14). Indtil slutningen af 1994 var mere end 120 000 AIDS-
tilfælde diagnosticeret i hele Fællesskabet; 73% af disse i de ovennævnte 3 lande, efterfulgt af Tyskland 
og Det Forenede Kongerige med henholdsvis 10% og 8% af alle tilfælde. Disse tal afspejler imidlertid 
kun en lille del af problemet på grund af den lange inkubationsperiode. Oplysninger om incidens og 
prævalens for HIV er begrænsede. En måde til indsamling af oplysninger med henblik på at fastslå 
17 
HIV-prævalensen består f.eks. i anonym testning (seroovervågning) af patienter, der gennemgår en 
behandling for seksuelt overførte sygdomme eller antenatal pleje. Imidlertid findes en sådan HIV-
overvågning kun i fa lande, hvilket delvis skyldes konfigureringen af sundhedsvæsenet og eventuelt 
også etiske overvejelser. Ifølge de seneste kumulative opgørelser over incidensen og prævalensen for 
HIV fandtes der omkring Vi mio. HIV-positive ved udgangen af 1993. 
Fordelingen af kumulative AIDS-tilfælde (voksne/teenagere) efter smittegruppe viser store forskelle 
mellem landene (Fig. 3.3.15). I Nordeuropa, (f.eks. i Danmark, Tyskland, Nederlandene og Det 
Forenede Kongerige) er homo/biseksuelle mænd den smittegruppe, der udgør den højeste procentdel 
(69-75%) afalle AIDS-tilfælde. I en række sydlige lande, især Italien og Spanien (som hører til de 
lande, der både har den højeste årlige og kumulative incidens), er stiknarkomaner den største 
smittegruppe (66%), og de homoseksuelle tegner sig for ca. 15% afalle tilfælde i de enkelte lande. 
Smitte gennem blodprodukter eller ved blodtransfusion er nu sjældent forekommende og tegner sig for 
en faldende andel afalle AIDS-tilfælde, hvorimod procentdelen af AIDS-tilfælde, der overføres gennem 
heteroseksuel kontakt og fra kvinder til børn, er stigende. Indsatte i fængsler er navnlig udsatte for 
risiko for HIV-infektion gennem sex mellem mænd eller indtagelse af stoffer. Usikker sex under ferie 
og forretningsrejse er ligeledes en medvirkende faktor ved HIV-infektion, og sådanne rejser er i hastig 
udvikling. 
Europa mod AIDS-handlingsprogrammet 1991-1994 omfatter: 
* indsamling af data 
* målinger af offentlighedens meninger og holdninger og oplysning af befolkningen 
* en indsats til fordel for børn og unge 
* forebyggelse af HIV-infektioner 
* støtte på det sociale og psykologiske plan 
* bekæmpelse af diskrimination 
Overførsel af HIV kan undgås gennem kendte metoder - "sikker sex", sterilt injektionsudstyr og 
screening af blod til blodtransfusion og blodprodukter. 
Andre infektionssygdomme 
Andre infektionssygdomme giver stadig anledning til væsentlige helbredsproblemer blandt voksne: 
* Tuberkulosetilfældene har generelt været faldende i EF-landene; Fig. 3.3.16 viser 
udviklingstendenserne for en række EF-lande. Der kan konstateres en betragtelig forbedring 
i Tyskland og Grækenland, medens tallene fortsat er høje i Portugal. Der var en stigning i 
forekomsten i Spanien i begyndelsen af 1980'erne, og dette lader til igen at være tilfældet i 
starten af 1990'erne. Faldet i en række andre lande er standset, måske som følge af en 
stigende indvandring og forekomst af TB blandt AIDS-patienter. Kun et fåtal af EF-landene 
har iværksat vaccinationsprogrammer imod tuberkulose. 
* Hepatitis B er hyppigst forekommende i Portugal og i Italien. Italien har iværksat et 
landsdækkende vaccinationsprogram. Spaniens program vil dække 14 ud af de 17 regioner, 
landet består af, inden 1994, og de resterende regioner inden 1997. Portugal har lignende 
planer, hvorimod de andre lande har eller planlægger programmer alene for højrisikogrupper. 
* Infektioner, der overføres via fødevarer, udgør et voksende problem, hvilket kan aflæses af 
en stigende forekomst i Frankrig og i Det Forenede Kongerige (visse lande registrerer ikke 
oplysninger på dette område). Smittekilden kan være indeholdt i selve madvarerne, f.eks. 
18 
kyllinger og æg indeholdende salmonellabakterier og visse mælkeprodukter indeholdende 
listeria. Det er nødvendigt at træffe foranstaltninger til fremme af god hygiejne i forbindelse 
med behandling af fødevarer i hjemmet og med henblik på salg. 
* Malaria er ved at blive hyppigt forekommende i Fællesskabet, idet incidensen er stigende i 
Belgien, Frankrig, Grækenland og Det Forenede Kongerige. 
Mentale lidelser 
Det skønnes at ca. 10% af befolkningen på et eller andet tidspunkt i livet vil blive ramt af en mental 
lidelse, hyppigst en mild depression eller angst. Milde grader af mentale lidelser er til stede i 
forbindelse med en tredjedel og halvdelen afalle konsultationer hos praksislæger, selv om patienterne 
måske i første omgang henvender sig på grund af fysiske problemer snarere end psykiske. Et bredt 
spektrum af sociale faktorer bidrager til mentale lidelser. Depression er hyppigere forekommende hos 
kvinder med små børn og i forbindelse med dødsfald blandt de nærmeste. Skizofreni er sjældnere, men 
har et mere vedholdende, kronisk forløb, og patienter med denne lidelse behøver fortsat psykiatrisk 
hjælp og et støttende socialt miljø for at forhindre tilbagefald. 
Selvmord 
Der sker omkring 40 000 dødsfald på grund af selvmord i Fællesskabet hvert år. Hvis man 
sammenholder selvmordstal lene for de enkelte EF-lande, kan man konstatere forskelle på op til 4-5 
gange. Tallene steg mellem 1975 og 1985 i Belgien, Danmark, Frankrig, Italien og Nederlandene, men 
faldt derefter igen (Fig. 3.3.17). Tallene for Tyskland faldt væsentligt i løbet af 1980'erne. Irland og 
Spanien har oplevet en stigning henimod samme niveau som i de andre lande, hvorimod tallene for 
Grækenland er forblevet lave. Alle disse tal bør imidlertid fortolkes med forsigtighed, idet kulturelle 
forskelle kan påvirke indberetningen af selvmord. g 
Selvmord er hyppigere forekommende blande ældre og først og fremmest mænd. Depression og 
alkoholisme er de to væsentligste baggrundsfaktorer, hvorimod en fysisk lidelse (f.eks. kræft i 
terminalstadiet) er mindre almindelig. Mange af dem, der begår selvmord, har været i kontakt med en 
læge og har eventuelt undergået en medicinsk behandling, ikke nødvendigvis i form af antidepressiv 
medicin. Tidligere diagnosticering af en depression hos en praksislæge og en hensigtsmæssig 
behandling, kombineret med strategier til bekæmpelse af social udstødelse, kunne have en betragtelig 
indvirkning på selvmordstallene. 
Selvmordsforsøg (parasuicidium), der ikke medfører døden, er hyppigere forekommende blandt yngre 
og navnlig blandt kvinder. I en WHO-undersøgelse måles tallene for parasuicidium i en række EF-
lande (Fig. 3.3.18), og ligesom det er tilfældet med selvmord, er hyppigheden højere for Danmark og 
Frankrig og lav for Italien og Spanien. 
3.4 Ældre (65+ år) 
65 år betragtes ofte som begyndelsen på alderdommen, men ældning er en fortsat proces, som varierer 
meget fra individ til individ - nogle forbliver i god form højt op i 80-års alderen. I Fællesskabet er der 
groft regnet lige så mange personer i gruppen over 75 år som mellem 65 og 75 år. De ældste er 
fortrinsvis kvinder, ofte enker; kvinder gifter sig normalt med mænd, der er ældre end dem selv, og 
de lever også længere end mænd. De har ofte passet deres mand i dennes sidste leveår, men lever 
derefter alene. 
19 
Middellevetiden er steget støt i EF-landene med Frankrig som det førende land og Danmark udvisende 
en langt lavere stigning end andre EF-lande (Fig. 3.4.1). Hovedårsagerne til dødsfald blandt ældre er 
hjerte-karsygdomme og kræft, der tegner sig for over 70% afalle dødsfald i denne aldersgruppe. Selv 
om de fleste ældre ikke er invalide, er størsteparten af invalide ældre. Det skønnes, at mindst 20 mio. 
EF-borgere har en invaliditet, der er alvorlig nok til at berettige til en form for ydelse (betaling eller 
anden hjælp). 
En række sygdomme blandt ældre kræver en særlig indsats. Fysiske invaliditeter,^ især arthritis og 
kroniske hjertesygdomme begrænser ofte de ældres evne til at klare sig selv. Der er også behov for 
hjælp i forbindelse med nedsat hørelse, gangbesvær og inkontinens, der altsammen nedsætter 
livskvaliteten hos ældre. Tandsundhedstilstanden hos ældre bliver" generelt bedre. I Danmark. Det 
Forenede Kongerige og Irland f.eks. faldt procentdelen af personer i aldersgruppen 65-74 år, som ikke 
har bevaret deres naturlige tænder, med henholdsvis 10%, 12% og 23% i perioden 1985-1990. 
Procentdelen af personer ramt af dementia stiger med alderen; undersøgelser på europæisk plan viser, 
at op til 25%o af personer i alderen 85 år og derover lider af en eller anden form for klinisk dementia. 
Der er først og fremmest behov for støtte til uformelle plejere og til personer, der er ramt af dementia. 
Resumé af kapitlet 
De fleste børn er sunde, og der gøres en større indsats for kontrol med arvelige sygdomme. Blandt 
teenagere udvikles der former for adfærd, der kan bidrage til sygdom senere. Blandt yngre voksne er 
der en høj dødelighed på grund af trafikulykker, medens hjertesygdomme, apopleksi og kræft (især 
lunge- og brystkræft) hører til de største helbredsproblemer blandt midaldrende og ældre voksne. Der 
er forholdsvis fa dødsfald som følge af erhvervsulykker, men arbejdsskader og -sygdomme rammer 1 
ud af 10 arbejdere. AIDS-incidensen er stigende. 
Sundhedsrelateret adfærd - rygning, alkohol, narkotika, motion, ernæring og seksualitet - er væsentlige 
risikofaktorer for disse sygdomme. Sammen med andre faktorer - såsom miljø samt sociale ordninger 
og sundhedstjenesteydelser - vil de blive belyst nærmere i det følgende kapitel. 
Reference 
1. KING, A.J. & COLES, B. The health of Canada's youth: views and behaviours of 11, 13-
and 15-year olds from 11 countries. Health and Welfare Canada, 1992, p. 90. 
20 
Kapitel 4 
Sundhedsfaktorer 
Sundhed og dårligt helbred blandt Europas befolkninger er i de foregående kapitler blevet beskrevet 
gennem de vigtigste sygdomme. Imidlertid er de fleste sygdomme forbundet med flere faktorer, som 
hver især bidrager til en del af det samlede sygdomsmønster. I dette kapitel redegøres for de 
adfærdsmæssige, miljømæssige og sociale sundhedsfaktorer samt sundhedsvæsnernes rolle. 
Cigaretrygning, alkohol- og narkotikamisbrug, dårlig ernæring m.v. er de væsentligste årsager til 
præmature dødsfald. Der vises en stigende opmærksomhed fra de offentlige myndigheders side for det 
fysiske miljø (f.eks. bolig, transport, luft, vand og affald), og forbedringer på dette område bidrager 
også til en bedre sundhedstilstand. Sociale forhold omfatter arbejdsløshed, fattigdom og fritid, samt 
social marginalisering og udstødelse. Sundhedsvæsnerne gennemfører oplysningsforanstaltninger på 
sundhedsområdet og sundhedsbeskyttelse som et led i den primære sundhedstjeneste, f.eks. gennem 
vaccinations- og screeningsprogrammer, samt på det sundhedspolitiske plan. 
4.1 Sundhedsrelateret adfærd 
De høje tal for præmature dødsfald og de fremherskende trender for disse tal understreger 
nødvendigheden af at se nærmere på risikofaktorerne med hensyn til hjertesygdomme, apopleksi, kræft, 
leversygdomme, ulykker og mental sundhed; disse faktorer omfatter tobaksrygning, alkohol- og 
narkotikamisbrug, dårlig ernæring, mangel på motion og udsættelse for ultraviolet stråling. 
Tobak 
Konsekvenserne af rygning er markante. I de første år er indvirkningen på helbredet relativt usynlig 
og umærkelig. Det er først op til 40 år senere, at den fulde virkning kan spores. Man har skønnet, at 
1 ud af 2 teenagere, der begynder at ryge, risikerer at dø som følge af rygning, hvis han/hun fortsætter 
med at ryge. 
Cigaretrygning bidrager også i høj grad til dødsfald, navnlig som følge af lunge- og hjertesygdomme. 
I øjeblikket sker kun 1 ud af 5 dødsfald, der kan tilskrives rygning, blandt kvinder, fordi kvinder ikke 
har røget så længe som mænd og ryger mindre. Alt i alt skønnes det, at rygning i 1990 bidrog til Vi 
mio. dødsfald; heraf skete 1 ud af 3 dødsfald blandt mænd i alderen 35-64 år og 1 ud af 5 blandt 
mænd over 70 år. For kvinder i disse aldersgrupper førte rygning henholdsvis til 1 ud af 10 og 1 ud 
af 20 dødsfald. 
I Fællesskabet i 1992 var 42% afalle mænd og 28% afalle kvinder på 15 år og derover rygere (Fig. 
4.1.1). Der er flere rygere blandt yngre kvinder end blandt ældre, og der er i dag næsten lige så mange 
kvinder, der ryger, som mænd. I dag ryger mere end 1 ud af 2 mænd og 1 ud af 5 kvinder daglig 20 
cigaretter eller derover. I det seneste årti har man* i de fleste lande kunnet konstatere et fald i antallet 
af mænd, der ryger, men en stigning for kvinders vedkommende. 
En nylig undersøgelse i Fællesskabet viste, at ud af de 72 mio. personer, der ryger i dag, havde 2 ud 
af 3 forsøgt at stoppe en eller flere gange, og at 1 ud af 3 rygere - 23 mio. personer - ønskede at 
stoppe øjeblikkelig (Fig. 4.1.2). 
21 
Diverse direktiver om kontrol med tobaksprodukter omhandler bl.a.: 
* oplysning på cigaretpakker og i reklamer om: 
maksimalt tilladt tjæreindhold i cigaretter (1990); 
tjære- og nikotinindhold (1989); 
* forbud mod tv-reklamer for tobaksprodukter (1989); 
* minimumsafgift på 57% af detailprisen på det mest populære mærke (1992). 
I en resolution vedtaget af Rådet og sundhedsministrene, forsamlet i Rådet, opfordres medlemsstaterne 
til at forbyde rygning i lokaler med offentlig adgang, herunder offentlige transportmidler (1989). 
Detailpriserne afspejler afgiftspolitikkerne og Fig. 4.1.3 viser tobakspriserne i de forskellige lande, 
indekseret for lokale generelle prisniveauer. 
Alkoholmisbrug 
Et umådeholdent og uhensigtsmæssigtalkoholforbrug7 er skadeligt ikke blot for misbrugeren, men også 
for de personer, der omgiver ham/hende. 
Alkoholmisbrug er forbundet med sociale og mentale sundhedsproblemer, herunder vold i hjemmet, 
forbrydelser, arbejds- og trafikulykker, depression og selvmord. Misbrug er mere udbredt inden for 
visse fag, bl.a. inden for hotel- og underholdningsbranchen, blandt journalister og i hæren. 
Et stort alkoholforbrug kan medføre skrumpelever, og antallet af dødsfald som følge af skrumpelever 
i et land er en indikator for alkoholmisbrug. Et vedvarende stort alkoholforbrug øger gradvis risikoen 
for et forhøjet blodtryk og apopleksi og eventuelt iskæmiske hjertesygdomme. 
For så vidt angår alkoholforbruget, viser udviklingstendensen (se Fig. 4.1.4) et fald i salget af alkohol 
i de hovedsagelig vindrikkende sydlige EF-lande og en stigning i de fortrinsvis øldrikkende nordlige 
lande. Der er grund til at formode, at en del af forklaringen på denne udvikling er en ændring i 
forbrugsmønstrene, der viser sig ved en markant stigning i vinforbruget i Nordeuropa og et fald i 
Sydeuropa. 
Fig. 4.1.5 viser de store forskelle i punktafgifter på spiritus i medlemsstaterne, og der er lignende 
forskelle, hvad angår bordvine og øl. 
En række fællesskabsdirektiver fra de senere år omhandler: 
* tv-reklamer (1989) 
* forbud mod at udstede kørekort til alkoholmisbrugere (1991) 
* minimumspunktafgifter på alkoholholdige drikkevarer (1992). 
En række medlemsstater har offentliggjort retningslinjer vedrørende niveauerne for et ugentligt 
alkoholforbrug i relation til en helbredsrisiko. 
22 
Narkotikamisbrug 
På trods af en indsats fra toldvæsen og politi udgør ulovlige narkotiske stoffer et voksende problem 
i Fællesskabet. Beslaglæggelsen af heroin i Fællesskabet steg fra 1,9 ton i 1987 til 5,2 tons i 1992. 
Beslaglæggelsen af kokainpulver steg fra 3,5 tons til 17 tons i samme periode. 
Det skønnes, at op mod 1 mio. personer bruger ulovlige narkotiske stoffer i Fællesskabet; det sande 
billede er ikke klart, fordi landene har forskellig lovgivning vedrørende narkotikamisbrug og forskellige 
indberetningssystemer. En nylig undersøgelse i Frankrig viste, at over 30% afalle mænd og 10% af 
alle kvinder i alderen 18-34 havde indtaget narkotika (fortrinsvis cannabis) på et eller andet tidspunkt 
i deres liv, og halvdelen af denne gruppe havde gjort det i det foregående år. I Spanien i 1988 
erklærede 36% afalle 18-årige mænd, at de havde brugt cannabis, og 3% havde indtaget kokain. 
Opium-og kokainmisbrugere er oftere mænd end kvinder. Forbrydelser, især indbrud og prostitution, 
tjener til finansiering af forbruget. 
Nogle lande registrerer antallet af narkotikamisbrugere, der følger en behandling, men kun få 
misbrugere følger en regelmæssig behandling. Dødsfald som følge af narkotikamisbrug, og som 
sandsynligvis rammer 1-2% afalle opiummisbrugere, steg brat sidst i 1980'erne (Fig. 4.1.6). 
Kommissionen har vedtaget en integreret handlingsplan for 1995-1999 vedrørende bekæmpelse 
af narkotikamisbrug; i handlingsplanen foreslås aktioner, der sigter mod: 
* at reducere efterspørgslen gennem forebyggelse, herunder sundhedsoplysning og -
uddannelse og social integration; 
* at bekæmpe ulovlig handel, herunder samarbejde mellem politi, toldvæsen og 
domstole, uddannelse og udveksling; 
* at fremme det mellemstatslige samarbejde og international koordinering; 
* at opnå bedre oplysninger om narkotika og narkotikamisbrug og forbedre 
informationsstrømmene gennem Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og 
Narkotikamisbrug i Lissabon. 
Ernæring 
De fleste ernæringsproblemer i dag skyldes overernæring eller en forkert sammensat kost med fedme 
til følge. Tyskland (vest), Irland og Det Forenede Kongerige udviser høje tal for fedme hos såvel mænd 
som kvinder (Fig. 4.1.7), skønt forskellene mellem de enkelte lande kan skyldes forskellige metoder 
til indsamling af data. 
Der er endnu ikke offentliggjort systematiske undersøgelser vedrørende ernæringsmønstre i 
Fællesskabet. Men der findes økonomiske data vedrørende fødevarer. Disse oplysninger er baseret på 
forholdet mellem intern produktion, import og eksport, og viser derfor kun i grove træk, hvad der reelt 
spises. Der lader til at foregå betydelige ændringer i forbrugsmønstret i EF; der er desuden markante, 
vedvarende forskelle mellem de nordlige og sydlige EF-lande (se Fig. 4.1.8: 8 nordlige lande og 4 
sydlige (sidstnævnte repræsenteret ved: Grækenland, Italien, Portugal og Spanien)). 
* Animalske fedtstoffer: forbruget er højt og konstant i de nordlige lande, medens det er lavt -
men stigende - i de sydlige. 
23 
* Sukker: forbruget i de nordlige lande er højt, men faldende, medens det i de sydlige lande 
er lavt og mere eller mindre konstant. 
* Grønsager og frugt: forbruget er vokset i alle lande i 1980'erne, men er fortsat betydeligt 
lavere i de nordlige end i de sydlige lande. 
* Korn og kornprodukter: der er en faldende tendens i de sydlige lande, og et lavt, men 
stigende (siden begyndelsen af 1980'erne) forbrug i de nordlige lande; 
* Fedtstoffer: der har været en kraftig stigning i forbruget af fedtstoffer indeholdende poly­
umættede fedtsyrer i de sydlige lande. Siden midten af 1970'erne er niveauet i de sydlige 
lande blevet højere end i de nordlige. Forbruget af olivenolie er stadig størst i de sydlige 
lande. 
Det viser sig, at den traditionelle Middelhavskost, som man finder i Grækenland, Syditalien, 
Sydfrankrig og dele af Portugal og Spanien - hvis den ledsages af regelmæssig fysisk aktivitet - er 
forbundet med en høj middellevetid. Denne kost, der er grundlæggende vegetabilsk, består af brød, 
pasta eller ris, frisk frugt og friske grønsager, bælgplanter og -frugter, oliven og olivenolie. Ost og 
andre mejeriprodukter, fisk, fjerkræ eller æg indgår også i kosten på de fleste dage, men rødt kød 
spises kun fa gange om måneden. Som kontrast hertil er den nordeuropæiske kost, der er rig på 
animalske produkter, blevet forbundet med en lavere middellevetid og navnlig med iskæmiske 
hjertesygdomme. 
En række EF-lande har fremsat forslag om initiativer til ændringer i den nationale kostsammensætning: 
en reduktion i energiindtaget fra og i andelen af mættede (især animalske) fedtstoffer; en nedbringelse 
af sukkerforbruget og en øgning af forbruget af kulhydrater (f.eks. korn) alt efter energibehovet; en 
øgning af mængden af fibre (fra korn, grønsager og frugt); og en afpasning af kostmængden efter 
behovet. Det er imidlertid vanskeligt at trænge igennem til den enkelte med sådanne anbefalinger. 
Det er et fåtal, der er bevidst om næringsindholdet i kosten, og kulturelle vaner spiller en stor rolle på 
dette område. Det er nødvendigt med oplysning og undervisning med henblik på at fremme viden og 
skabe holdninger, men sunde vaner på ernæringsområdet bør også understøttes af politikker og aktioner 
inden for andre sektorer med tilknytning til næringsmiddelsektoren. 
Motion 
En fysisk god form bidrager til et godt helbred. Motion, enten i forbindelse med arbejde eller fritid, 
reducerer dødeligheden både som følge af hjertesygdomme og kræft8, og kan også øge det mentale 
velbefindende. Selv beskedne forbedringer i den fysiske form har store virkninger. 
For ældre kan motion inden for grænserne af deres fysiske formåen og efter samråd med lægen 
nedsætte symptomerne af hjertesygdomme, reducere knogletab som følge af ældning og forøge 
muskelmasse og -styrke. Motion kan også øge den mentale kapacitet og bidrage til en generel følelse 
af velvære. Almindelige, regelmæssige spadsereture, især med ægtefællen, kan være al den motion, der 
behøves. 
Fysisk aktivitet bør udøves regelmæssigt for at styrke hjerte og lunger. Dette er muligt inden for visse 
erhverv, medens folk inden for andre erhverv bør skænke spørgsmålet en særlig opmærksomhed. 
BLAIR, S.N. ET AL. Physical fitness and all-cause mortality. Journal of the American Medical 
Association, 262(17): 2395-2401 (1989). 
24 
De fleste får deres motion gennem spadsereture snarere end gennem sportsudøvelse som sådan. 
Undersøgelser vedrørende befolkningssundhed viser, at en stor procentdel af yngre voksne dyrker sport 
regelmæssigt, men antallet falder hurtigt for aldersgrupper over 30 år. Arbejde og hjemlige pligter 
udgør en delvis forklaring på dette fænomen. 
4.2 Miljø og sundhed 
Der findes indtil nu kun utilstrækkelige entydige informationer om skadelige indvirkninger på 
mennesker fra miljørisici, og når man ikke kender de nøjagtige virkninger, navnlig ved lave 
påvirkningsgrader, kan der kun anlægges brede vurderinger af risiciene for større befolkningsgrupper. 
Miljøets relative bidrag til sygdomme er generelt ringe, men skader på miljøet kan være uoprettelige 
og påvirkninger kan indvirke uheldigt på helbredet i en længere årrække. Miljøet kan have en speciel 
indvirkning på visse befolkningsgruppers helbred, såsom børn, gravide eller personer med allerede 
eksisterende sygdomme; og virkninger i form af dødsfald vil ofte kun være en del af de samlede 
konsekvenser. En række miljøbetingede sygdomme er anført i Fig. 4.2.1. 
Verdenssundhedsorganisationen og Europa-Kommissionen har indledt et samarbejde med 
henblik på at undersøge risiciene ved skader på miljøet. En rapport fra den store konference 
"Second European Conference on Environment and Health", der blev afholdt i juni 1994 i 
Helsinki er nært forestående. Kommissionen har i samarbejde med internationale organisationer 
og nationale centre udarbejdet en fælleseuropæisk miljørapport "Europe's environment: the 
Dobris assessment" og et statistisk kompendium. Heri findes en oversigt over miljøproblemer, 
herunder sundhed og miljø. 
Boliger 
Et mindstekrav for en god bolig består i grundlæggende sanitære faciliteter - et toilet og badekar eller 
brusebad inden døre. Ifølge de tilgængelige oplysninger, som bør tolkes med forsigtighed på grund af 
afvigende definitioner og indsamlingsmetoder, havde intet EF-land i 1985 nået dette niveau for 
samtlige boliger. Ca. 20 mio. personer har ikke et toilet inden døre, og 30 mio. har ikke badekar eller 
brusebad i boligen. Hvis man anvender en forholdsvis bred definition, opfylder ca. 28 mio. 
boligenheder med 71 mio. personer ikke det nationale kriterium for god kvalitet (Fig. 4.2.2). 
Især i de nordlige lande opholder folk sig inden døre det meste af tiden. Centralvarme i disse lande-
med mindre anvendelse af kul - har bidraget til en mindskelse af visse sygdomme i åndedrætsorganerne 
hos børn. Imidlertid skaber bedre isolering og mindre ventilation for at holde husene varme højere 
fugtighed og kan føre til en stigning i antallet af husstøvmider og svampesporer, som forårsager allergi 
og astma. Tobaksrygning i lukkede rum indebærer en risiko for lungekræft gennem passiv rygning. Der 
er også en sundhedsrisiko for børn, der dagen igennem opholder sig inden døre, idet dette kan øge 
risikoen for infektioner i luftveje, mellemørebetændelse, bronkitis og astma. 
Tilgængelige oplysninger om boligsituationen i Tyskland viser, at sammenlignet med de vestlige 
delstater er boligenhederne i de østlige mindre, og huslejen er steget drastisk (Fig. 4.2.3). 
25 
Hjemløshed 
Det skønnes, at næsten 2,5 mio. personer i Fællesskabet i 1994 er uden tag over hovedet eller har 
midlertidigt opholdssted. Ifølge dette skøn havde Frankrig, Tyskland og Det Forenede Kongerige de 
højeste tal (Fig. 4.2.4), men tallene er sandsynligvis ansat for lavt for en række EF-landes 
vedkommende. Der er også de "skjulte hjemløse", f.eks. personer, der bor hos en ven eller på et hotel 
eller de, der venter på at blive løsladt fra en institution (fængsel, psykiatriske afdelinger), hvilket giver 
et samlet skøn på 5 mio. for antallet af hjemløse. Der er mange årsager til hjemløshed, men der er en 
større sandsynlighed for, at mænd bliver hjemløse af økonomiske årsager og som følge af 
afhængighedsproblemer, medens hjemløse kvinder oftere er bragt i samme situation som følge af 
personlige uoverensstemmelser, især på grund af vold fra mandens'eller samleverens side. 
Hjemløse lider i højere grad end andre befolkningsgrupper af stress og dårligt helbred, navnlig kroniske 
lidelser. Pladsmangel i midlertidige indkvarteringssteder kan fremkalde stress og øge risikoen for 
overførsel af smitsomme sygdomme, f.eks. tuberkulose i migrantfamilier og smitsom leverbetændelse 
i flygtningecentre. Hjemløse uden tag over hovedet er udsat for sygdomme i åndedrætsorganerne 
(herunder lungebetændelse), hypotermi, ulykker og vold. 
Transport 
Transport kan fremme helbredet gennem motion (f.eks. cykling) og gennem adgang til arbejdsplads, 
butikker, sociale institutioner, rekreation og natur. Transport kan imidlertid også påvirke helbredet i 
uheldig retning, f.eks. gennem ulykker og miljøforurening. 
Ulykker i tilknytning til transport og døds- eller kvæstelseshyppighed er ikke en direkte målestok for 
sikkerhed, da udsættelsesgraden også spiller ind. Der er f.eks. registreret et fald i antallet af børn, der 
blev kvæstet på vejene i Storbritannien, men procentdelen af syvårsbørn, der fik lov til at færdes alene 
til og fra skole, faldt fra 70% i 1971 til 10% i 19909. Gang og cykling - selv på korte distancer - er 
imidlertid sunde former for transport, som nedsætter risikoen for hjertesygdom (Fig. 4.2.7) og fremmer 
den mentale sundhed. Disse transportformer bør fremmes og støttes gennem bedre sikkerhed og andre 
foranstaltninger. 
Handicapvenlige foranstaltninger 
Op til 15% af befolkningen - 50 mio. personer - kommer i løbet af livet ud for en eller anden form 
for midlertidig eller permanent nedsættelse af bevægeligheden som følge af fysiske invaliditeter såsom 
lokomotoriske, bryst- eller hjerteproblemer, sensoriske problemer som f.eks. nedsat syn, eller 
mobilitetsproblemer, på grund af at de sidder i kørestol. Hovedparten af de personer, der rammes af 
disse problemer, er ældre. Særlige transportbehov kan bestå i adgang til offentlige transportmidler og 
bygninger, "ring-efter-en-vogn"-ordninger og forbedringer af fortove. Behovet er voksende, og en 
passende respons er påkrævet med henblik på at undgå social udstødelse og de hermed følgende 
problemer. 
Støj 
Der er blevet gennemført en række undersøgelser af støj og helbred. Bortset fra at støj kan medføre 
en nedsættelse af hørelsen, kan det også forstyrre kommunikation, føre til søvnproblemer og fremkalde 
HILLMAN, M. ED. Children, transport and the quality of life. London, Policy Studies Institute, 1993: 
Figur 2. 
26 
stress og irritation. En undersøgelse gennemført i Tyskland har vist, at trafikstøj er den væsentligste 
årsag til forstyrrelser, idet 20% af befolkningen i alvorlig grad forstyrres af trafikstøj (Fig. 4.2.5). En 
EUROBAROMETER-undersøgelse har vist, at bilstøj fra bytrafik påvirker over halvdelen af 
befolkningen i de fleste medlemsstater i negativ retning (Fig. 4.2.6) 
Luft 
Udskiftningen af kul med andre former for brændsel til husopvarmning og el-produktion har medført 
et vedvarende fald i mængden af røg og svovldioxid i luften i byerne. Til trods for dette fald er der 
stigende bekymring over virkningern af udsættelse for småpartikler euer offentliggørelsen for nylig af 
undersøgelser, der viser, at udsættelse for småpartikler i mængder, der idag findes i mange europæiske 
storbyer, er forbundet med ændringer i sygelighed og dødelighed. Fig. 4.2.8a og 4.2.8b viser 
partikelniveauet målt i større byer i Fællesskabet. I byområder er trafik en stor kilde til 
partikelforurening. Af andre trafikrelaterede forurenende stoffer kan nævnes fotokemisk smog om 
sommeren, særlig ozon, der kan give anledning til øjenirritation og kraftigere asmatiske symptomer. 
Vintersmog er blevet sat i forbindelse med bronkitis og astma. Udsættelse for små mængder bly fra 
udstødningsgasser kan hæmme den intellektuelle udvikling hos børn, og emissioner af delvist 
forbrændte produkter kan bidrage til lungekræft hos voksne. Tungmetal- eller dioxin-aflejringer på 
jorden eller direkte på afgrøder og grønsager er en måde, hvorpå menneskets helbred kan påvirkes. 
Vand 
Som følge af god vandværkskontrol indeholder drikkevandet i distributionssystemerne i Fællesskabet 
i dag normalt ikke skadelige koncentrationer af bakterier eller virus. Imidlertid trænger rester fra 
kunstgødning og pesticider, som er sundhedsfarlige, ned i grundvandet og dermed drikkevandet, et 
forhold der giver anledning til bekymring over mulige følger såsom kræft og fostermisdannelser. 
Affald og spildevand 
Fællesskabet producerer 2 000 mio. tons industrielt affald, der enten bringes på lossepladsen eller 
forbrændes; 1% af denne mængde består af giftigt og farligt affald, men tegner sig for 20% af de 
samlede omkostninger i forbindelse med behandling af affald. Forbrænding af fast affald bidrager til 
luftforureningen. En generel reduktion af affaldsmængden ville mindske disse risici. Udledning af 
ubehandlet spildevand i floder og i havet kan både gøre badning risikabel og forurene fisk gennem 
fødekæden. 
Stråling 
Ultraviolet stråling fra sollys er en væsentlig årsag til hudkræft, den fremskynder udviklingen af 
katarakt og hæmmer immunforsvaret. Adfærd spiller en vigtig rolle i forbindelse med udsættelse for 
ultraviolet stråling, og uddannelse kan bidrage til at nedbringe befolkningens udsættelse herfor. 
Udsættelse for ioniserende stråling kan medføre leukæmi og andre former for kræft. Der findes 
anerkendte metoder til beskyttelse af industriarbejdere imod stråling; anvendelse af røntgen i 
forbindelse med sygebehandling - der tegner sig for en væsentlig del af den røntgenbestråling, 
befolkningen udsættes for - bør optimeres. Radonstråling i bygninger stammer hovedsagelig fra jorden 
under huse, men skyldes også visse byggematerialer; en række forholdsregler kan dog begrænse denne 
form for stråling. 
27 
Artsrigdom 
Bevarelse og bæredygtig udnyttelse af de biologiske og genetiske ressourcer i Fællesskabet og interna­
tionalt er af særlig betydning for udviklingen af fremtidige lægemidler. 
4.3 Sociale problemer 
Arbejdsløshed 
Sammenhængen mellem ledighed og helbred er kompleks. , Sn pludselig afskedigelse og 
langtidsarbejdsløshed kan forårsage stress med mentale problemer til følge. Arbejdsløsheden i 
Fællesskabet faldt fra 10.8% i 1985 til 8.3% i 1990. Imidlertid blev dette fald opvejet under 
recessionen i 1992-1993 (Fig. 4.3.1). I mange egne af Fællesskabet, især i Grækenland, Irland, Portugal 
og Spanien (se Fig. 4.3.2) udgør de unge mere end 20% og undertiden mere end 40% af de ledige. Der 
bør skabes ca. 5 mio. nye arbejdspladser inden år 2000, hvis arbejdsløsheden i Fællesskabet skal holdes 
på det nuværende niveau, og 15 mio. nye arbejdspladser, hvis arbejdsløsheden skal ned på 5-6%. 
Europa-Kommissionen har udgivet en hvidbog indeholdende forslag til, hvorledes man skaber 
en hurtigere økonomisk vækst, herunder erhvervsuddannelse og jobskabelse. "Forsorgsområdet" 
herunder sundheds- og socialvæsenet, betragtes som et felt, hvor der er muligheder for en 
potentiel jobvækst, idet der her er mulighed for flekstid, særlige muligheder for kvinder og for 
solidaritet mellem generationerne. 
Fattigdom 
Fattigdom kan defineres som den situation, en person befinder sig i, når han/hun er betydeligt dårligere 
stillet end gennemsnittet af befolkningen. Som hovedregel er fattige mindre sunde end velhavende 
(afsnit 2.3). Børn i familier, hvor der er en utilstrækkelig opbakning, rammes af forholdsvis flere 
emotionelle forstyrrelser. Ulykker og vold, hjertesygdomme, de fleste former for kræft og caries er 
hyppigere forekommende blandt fattige. Lavindkomstgrupper omfatter eneforsørgerfamilier, 
langtidsledige, migranter og ældre enlige. 
En definition på fattigdom, der undertiden anvendes, er den procentdel af befolkningen, hvis 
husholdningsudgifter er mindre end 50% af gennemsnittet. Fig. 4.3.3 illustrerer anvendelsen af to 
forskellige definitioner på fattigdom baseret på data fra nationale undersøgelser. Den første metode 
sammenholder husholdningsudgiften med landets eget gennemsnit (18% af Det Forenede 
Kongedømmes befolkning har en udgift, der er 50% eller mindre end den gennemsnitlige 
husholdningsudgift i Det Forenede Kongerige, i forhold til 6% af befolkningen i Belgien). Ved den 
anden metode sammenholdes udgiften med gennemsnittet for hele Fællesskabet, hvilket fremhæver de 
forholdsvis lavere nationale udgiftsniveauer i Grækenland, Irland, Portugal og Spanien. Ved begge 
metoder lader Belgien, Danmark, Tyskland og Nederlandene til at have mindre "fattigdom" end de 
andre lande. 
28 
4.4 Sundhedsvæsen 
Sundhedsvæsenet bidrager til en forbedring af sundheden såvel efter sygdomsudbrud som gennem 
forebyggelse. Sundhedsvæsenet kurerer en række sygdomme- f.eks. behandling af bakterieinfektioner 
med antibiotika og en række operative indgreb - og yder lindrende og støttende pleje i tilfælde af 
kroniske lidelser såsom arthritis, hjertesygdomme, kroniske mentale lidelser og mange former for kræft. 
De nationale sundhedsvæsner 
Sundhedsvæsnerne indtager en vigtig plads i de nationale økonomier. I EF-landene tegner de sig for 
mellem 5 og 9% af bruttonationalindtægten (10-15% af de offentlige udgifter), og i hele Fællesskabet 
beskæftiger de mere end 6,5 mio. personer. Alle landene oplever et stigende udgiftspres som følge af 
befolkningens stigende alder og dermed følgende behov, fremskridtene inden for lægevidenskaben, 
behovet for forebyggelse og stigende forventninger til kvaliteten af ydelserne. 
Selv om sundhedsvæsnerne alle har samme endelige målsætning, er de enkelte landes systemer 
indbyrdes forskellige, idet de afspejler den historiske og politiske udvikling. Der findes to 
grundlæggende modeller: 5 lande (Belgien, Frankrig, Tyskland, Luxembourg og Nederlandene) har et 
blandet system med ydelser fra såvel private (normalt ikke-profitskabende) og offentlige organer 
hovedsagelig finansieret gennem en sygesikring; 7 lande (Danmark, Irland, Grækenland, Italien, 
Portugal, Spanien og Det Forenede Kongerige) har nationale sundhedsvæsener, hvor ydelser og 
finansiering fortrinsvis sker i offentligt regi. 
Inden for disse brede kategorier er der betydelige forskelle med hensyn til organisationsmetoder, 
finansiering og ideologi, der gør sammenligninger vanskelige. Nederlandene har en blanding af 
offentlig og privat sygesikring, medens sygesikringen i Frankrig hovedsagelig styres af staten, og i 
Tyskland findes der en lang række sygesikringsfonde i tilknytning til de forskellige erhverv. 
Sundhedsvæsenet i Det Forenede Kongerige rangerer under særlige sundhedsmyndigheder, medens det 
i Danmark fortrinsvis henhører under amterne. Praksislægerne henviser normalt patienterne til 
speciallæge i Danmark, Tyskland, Irland, Italien, Portugal, Spanien og Det Forenede Kongerige, 
hvorimod patienter i de andre lande har direkte adgang enten til praksislæge eller speciallæge. Der er 
ligeledes stor forskel på aflønningen af de praktiserende læger (honorar per ydelse, honorar per patient, 
løn). Udviklingen af en offentlig sundhedstjeneste, som snarere tager sigte på befolkningen som helhed 
end på den individuelle lægebehandling, befinder sig på et mere eller mindre fremskredent stadium i 
forskellige lande. 
Flere lande søger i øjeblikket at reformere sundhedsvæsenet for at forbedre såvel den økonomiske 
effektivitet ("effectiveness") (herunder omkostningsbegrænsninger) som den tekniske ("efficiency") 
(herunder kvaliteten af ydelserne og uligheder): 
* Nederlandene reformerede landets sygesikring i 1986. Hovedsigtet var at sikre en retfærdig 
dækning, for så vidt angår primærsektoren enten gennem offentlig eller privat sygesikring, 
og at udbrede markedsprincipperne. En national sundhedsstrategi blev lanceret i 1992. 
* Ændringer i det tyske sundhedsvæsen i 1989 og 1991 omfattede tilskud til medicin, 
økonomisk støtte til praksislægerne til gennemførelse af forebyggende pleje, rationalisering 
af hospitaler og højnelse af kvalitetsniveauet inden for sundhedstjenesten samt øgede 
bevillinger til langtidspleje. 
* Det Forenede Kongerige har gennemført en række større reformer siden 1991: økonomisk 
støtte til praksislæger, der arbejder målrettet inden for forebyggende pleje, og lokale 
29 
bevillinger over hvilke sundhedsmyndighederne og praksislægerne køber sundhedsydelser på 
et "indre marked" af sundhedsserviceudbydere. Der har også været gennemført landsdækkende 
initiativer til udvikling af sundhedsstrategier på lang sigt med specifikke målsætninger. 
Grækenland, Italien, Portugal og Spanien har alle reformeret sundhedsvæsenet i 1970'erne 
og 1980'erne. Medens finansieringen hovedsagelig sker gennem den offentlige sektor, 
bibeholder disse lande en blanding af private og offentlige ydelser, og der foregår en 
decentralisering, idet planlægningen lægges ud til regionerne. 
Irland er i færd med at styrke sundhedsvæsenet, hvad angår praksislægerne og den lokale 
sundhedstjeneste. Den nationale sundhedsstrategi, der blev' lanceret i 1994, søger at fokusere 
mere på målelige aspekter af sundhedsmæssig og social karakter og opstiller specifikke 
målsætninger. 
Sundhedsfremmende foranstaltninger og sygdomsforebyggelse 
Sundhedsvæsnerne beskæftiger sig i stigende grad med sundhedsfremmende aktiviteter og 
sygdomsforebyggelse. Sundhedsministerierne i adskillige medlemsstater har udviklet nationale 
politikker på disse områder. En række medlemsstater har specifikke budgetter for sundhedsfremmende 
foranstaltninger på nationalt plan, medens alle landenes lokale, offentlige sundhedsprogrammer omfatter 
sundhedsoplysning og -uddannelse. Der udvikles i stigende grad tværsektorielle initiativer, også på 
lokalt plan. 
Der findes tre hovedområder inden for offentlige programmer vedrørende sygdomsforebyggelse: 
overvågning af og kontrol med akutte infektionssygdomme; børnesundhed, især vaccination; og 
screeningsprogrammer, f.eks. for livmoderhalskræft. Leverandørerne af disse ydelser kan enten være 
ansat i det offentlige sundhedsvæsen eller private gennem kontrakt. Imidlertid kræver forebyggende 
arbejde i modsætning til individuel lægebehandling, hvor en patient på egen hånd henvender sig til en 
læge, en overordnet styring fra det lokale, offentlige sundhedsvæsens side for at sikre dækning af hele 
befolkningen og effektivitet i arbejdet. 
Praksislægerne spiller en stigende rolle inden for det forebyggende sundhedsarbejde over for voksne. 
Dette arbejde består bl.a. i primær forebyggelse som f.eks. rådgivning vedrørende 
svangerskabsforebyggelse, standsning af rygning, nedbringelse af alkoholforbrug og kostforbedring; 
en anden del af arbejdet består i sekundær forebyggelse, f.eks. cervikal cytologi og undersøgelse for 
blodtryk; videre er der den tertiære forebyggelse (tidlig diagnosticering af og kontrol med 
depressioner). En effektiv styring af det forebyggende arbejde inden for den primære sundhedstjeneste 
kræver gode informationssystemer, sædvanligvis EDB-baserede, for at sikre dækning og genindkaldelse 
afalle patienter. I Det Forenede Kongerige belønnes praksislæger nu for at opfylde målsætningerne for 
forebyggelse blandt patienterne. 
Sundhedsvæsenets opbygning 
Sundhedsvæsenet er generelt struktureret på samme måde i alle landene. Patienten kommer normalt 
først i kontakt med den primære sundhedstjeneste. På grund af mange sygdommes sammensatte natur 
er den primære sundhedstjeneste i stigende grad bemandet med hold bestående af læger, sygeplejersker 
og andet sundhedspersonale. Sekundær sundhedstjeneste foregår hovedsagelig på almindelige hospitaler 
eller klinikker, hvor speciallæger kan arbejde sammen og være fælles om sundhedspersonale, 
laboratorier og billedbehandlingsfaciliteter. Der er en stigende tendens til at integrere den specialiserede 
mentale sundhedspleje i almindelige hospitaler, til at koordinere ydelserne med den lokale 
30 
sundhedstjeneste og til at nedlægge store, isolerede psykiatriske institutioner. Højt specialiserede 
hospitaler er ofte knyttet til universiteter med henblik på forskning og uddannelse. 
Personale 
Antallet af sundheds- og hospitalspersonale er voksende. Mellem 1980 og 1990 steg det samlede antal 
sygeplejersker i EF-landene fra 1,2 mio. til 1,5 mio. Antallet af praksislæger steg fra 0,78 til 1,03 pr. 
1 000 indbyggere i Frankrig, fra 1,0 til 1,2 i Tyskland og fra 0,48 til 0,57 i Det Forenede Kongerige. 
Antallet af speciallæger steg endog kraftigere i samme periode - fra 0,6 til 1,2 pr. 1 000 indbyggere 
i Frankrig og fra 1,0 til 1,6 i Tyskland. Imidlertid vendte en opadgående tendens i bevillingerne til 
hospitaler, som steg fra 43% i 1970 til 49% i 1980, sig til et fald til 46% i 1990. Kun i Grækenland 
kunne der konstateres en yderligere kraftig stigning, nemlig fra 49% i 1980 til 57% i 1990. 
Belægningen på hospitalerne 
Der er store forskelle mellem landene med hensyn til sengekapaciteten og belægningen for akutte 
tilfælde på hospitalerne (tallene bør tolkes med forsigtighed som følge af forskelle i de definitioner, 
der anvendes i de enkelte lande). Der har været en faldende tendens, hvad angår sengekapaciteten for 
akutte (korte frem for længere) tilfælde. F.eks. lukkede en række hospitaler i Irland, hvilket afspejlede 
sig i et fald i kapaciteten mellem 1980 og 1990 fra 5,4 til 3,5 sengepladser pr. 1 000 indbyggere for 
akutte tilfælde, medens kapaciteten i Frankrig faldt fra 5,8 til 5,0 i samme tidsrum. Imidlertid er der 
fortsat forskelle mellem landene i sengekapaciteten for akutte tilfælde: i 1990 var der 7,5 sengepladser 
pr. 1 000 indbyggere i Tyskland, 5,0 i Frankrig og 2,8 i Det Forenede Kongerige. 
På samme tid har der kunnet konstateres en stigning i antallet af hospitalsindlæggelser. Mellem 1980 
og 1990 steg den procentdel af befolkningen, der blev indlagt på hospital, fra 17,5 til 21,0 i Frankrig 
og fra 16,3 til 18,5 i Tyskland. I samme tidsrum faldt gennemsnittet af patientdage pr. indlæggelse fra 
9,9 til 7,0 dage i Frankrig og fra 14,9 til 13,4 i Tyskland. 
Medicinalvarer 
Medlemsstaterne er både producenter og forbrugere af medicinalvarer. Antallet af ordinerbare 
lægemidler og prisen på disse (Fig. 4.4.1) varierer fra land til land. Disse forskelle mellem EF-landene 
udspringer af de nationale lovgivninger vedrørende detailhandlen med medicinalvarer, af 
priskontrollerende mekanismer og af medicinalvareselskabernes prispolitik. 
Ca. 1 ud af 4 lægemidler fremstilles ved hjælp af bioteknologi, og det er sandsynligt, at dette marked 
vil vokse. Kun 15%) af alle bioteknologiske patenter er europæiske, og der er behov for at fremme 
forskningen på dette område. Det nye europæiske Lægemiddelagentur, der far til huse i London, vil 
have til opgave at vurdere og give tilladelse til nye medicinalvarer med henblik på lancering på 
markedet og at registrere uheldige virkninger ved produkterne. 
Kvalitet 
Der er gennemført to vurderinger af sundhedsvæsenetseffektivitet gennem forskningsarbejde finansieret 
af EF: 
* Et atlas over "undgåelige dødsfald" (2) sammenholder de lande, der anvender den 
standardberegnede dødelighed (SMR-værdi) for udvalgte sygdomme, som kan gøres til 
genstand for medicinske eller kirurgiske indgreb. F.eks. er der i Fig. 4.4.2 anført dødsfald 
som følge af blindtarmsbetændelse i 451 administrative enheder i EF. Imidlertid er det 
31 
vanskeligt at drage nogen konklusioner vedrørende kvaliteten af ydelsen på grundlag af disse 
oplysninger, da der også kan være variationer både i incidensen og i indsamlingen af 
oplysningerne. 
* En undersøgelse af overlevelsesprocenten efter tyktarmskræft baseret på cancerregistre i FF-
landene viser store variationer i Fællesskabet (Fig. 4.4.3). Oplysningerne bygger på 
indberetninger af hospitalsprognoser til cancerregistrene. Der er imidlertid vanskeligheder 
med at sammenligne overlevelsesprocenten, fordi der er forskel på, hvor komplette 
oplysningerne er, og fordi opfølgningsmetoderne varierer osv. Yderligere oplysninger om 
behandlingen, f.eks. behandlingen af de enkelte patienter inden for afgrænsede 
befolkningsgrupper, vil bidrage til en bedre forståelse af ciisse forskelle. 
Forbedringer i de seneste år inden for den psykiatriske behandling indebærer, at behandlingsindsatsen 
i højere grad sker på lokalt plan gennem tværfaglige lægehold med støtte fra praksislæger. Resultatet 
er, at patienterne indlægges på hospitalerne i kortere tid, og at der sker en reduktion i antallet af 
sengepladser på psykiatriske hospitaler i de fleste lande (Fig. 4.4.4). 
De ældre er hyppigere brugere af hospitalsfaciliteterne. En integreret indsats med god kommunikation 
mellem hospitaler og lægehold inden for den primære sundhedstjeneste kan bidrage effektivt til en 
mindskelse af mange problemer i tilknytning til ældning og til at begrænse behovet for hjemmepleje. 
Forskning 
De fleste EF-lande har en lang tradition for medicinsk forskning. EF støtter forskningen økonomisk 
gennem programmer for forskning og teknologisk udvikling. Seks programmer for medicinsk forskning 
har modtaget økonomisk støtte siden 1978, og strategiens succes understreges af den hurtige stigning 
i antallet af deltagende forskerhold (Fig. 4.4.5). 
De biomedicinske programmer og programmerne for sundhedsforskning dækker et bredt spektrum af 
emner inden for såvel grundforskning som anvendt forskning. Der er ydet støtte til epidemiologisk 
forskning og forskning inden for sundhedsvæsenet, men den største støtte er gået til grund- og 
laboratorieforskning. Efter at EF nu også dækker sundhedsområdet, er der behov for at støtte forskning 
på folkesundhedsområdet, f.eks. i form af udvikling af informationssystemer og gennemførelse af 
undersøgelser, der evaluerer indsatsen på dette område, for så vidt angår de væsentligste 
sundhedsproblemer. 
Der er ligeledes blevet gennemført omfattende forskning i sundhed inden for rammerne af 
Fællesskabets forskningsprogrammer på miljøområdet. 
Programmet for anvendelse af informationsteknologi og telekommunikation i sundhedssektoren 
- avanceret informatik på det medicinske område (AIM) (1991-1994) har lagt grunden til et 
integreret samarbejde mellem industri, serviceudbydere på telekommunikationsområdet, højere 
forskning og sundheds- og hospitalspersonale i medlemsstaterne. Indsatsen har indtil dato været 
rettet mod følgende områder: 
* telematik værktøjer til overførsel af laboratoriedata 
* telematikoverførsel af mikroskopbilleder 
* et net af nationale benmarvsdonorbanker 
* datakort i forbindelse med behandling af sukkersygepatienter 
* telematikudveksling af sundheds- og sunhedsplejedata mellem medlemsstaterne 
* telemedicin 
* et flersproget EDB-baseret lægemiddelreceptsystem. 
32 
Resumé af kapitlet 
Ud over den sundhedsrelaterede adfærd udgør det ydre og det sociale miljø vigtige sundhedsfaktorer. 
Forbedringen af det fysiske miljø - luft, vand, affald, stråling - er sundhedsfremmende; transport, 
navnlig motorkøretøjer, kan indebære en sundhedsrisiko. Der iværksættes reformer af sundhedsvæsenet 
i en lang række lande, hovedsagelig for at forbedre kontrollen med udgifterne og som følge af kravet 
om at inddrage folkesundheden i systemet. 
Referencer 
1. HOLLAND, W.W., ED. European Community atlas of 'avoidable death ' (2nd edn.). Oxford, 
Oxford University Press, 1991. 
33 
Kapitel 5 
Mod et sundere Europa 
I denne rapport er der gjort rede for de væsentligste problemer, som Det Europæiske Fællesskab står 
over for på sundhedsområdet. Medens de fleste børn er raske, kommer yngre voksne i vid udstrækning 
ud for ulykker. De største sundhedsproblemer blandt midaldrene er hjerte-karsygdomme og kræft. 
Ældre rammes navnlig af forskellige invaliditeter. De sundhedsmæssige risikofaktorer er også beskrevet 
i rapporten. De væsentligste helbredsproblemer er tæt knyttet til afhængighed af tobak, alkohol og 
narkotika. I rapporten behandles også miljømæssige aspekter, social adfærd og sundhedssystemerne i 
de forskellige lande. 
Rapporten påviser desuden, at middellevetiden i EF-landene er blandt de højeste i verden, selv om visse 
lande har udvist en imponerende fremgang; i visse tilfælde har de overhalet EF-landene på området. 
Det er i denne sammenhæng, at der rejser sig to vigtige, indbyrdes forbundne spørgsmål: er der grund 
til at forvente yderligere stigninger i middellevetiden i Fællesskabet, og fra hvilke alders- og 
sygdomsgrupper skulle sådanne forbedringer komme? 
Den nuværende viden om de biologiske hindringer for en længere levealder er ikke tilstrækkelige til 
at kunne give et endeligt svar på disse spørgsmål. Men en simpel sammenligning af 
udviklingstendenserne i dødeligheden indtil då«b og de teoretiske begrænsninger (når dødeligheden helt 
udryddes med hensyn til hovedårsager eller aldersgrupper) kan give et fingerpeg om grundlaget for 
yderligere forbedringer. Dette gør det muligt at identificere prioriterne samt de områder, hvor en 
forbedring af sundhedssituationen er mulig. 
I de seneste to årtier er børnedødeligheden faldet betragteligt i Fællesskabet, hvilket har medført en 
forøgelse af middellevetiden på mere end 1 år eller 25% af den samlede stigning. Dog er muligheden 
for yderligere forbedringer meget begrænset, fordi niveauet allerede er lavt. Selv om børnedødeligheden 
blev helt udryddet (hvilket naturligvis er umuligt), ville den maksimale gevinst, hvad angår 
middellevetid, kun være på 0,6 år. Udryddelsen af al dødelighed i aldersgruppen 1-34 ville give en 
forlængelse på c'a. 1,2 år, medens den for grupperne 35-64 og 65-74 år ville betyde en forlængelse på 
henholdsvis 4,1 og 3,3 år. Fjernelsen af de enkelte hoveddødsårsager i aldersgruppen 0-74 (dvs. hjerte­
karsygdomme, kræft og ydre årsager) ville give en stigning i middellevetiden på henholdsvis ca. 2,3, 
2,7 og 1,2 år. På denne baggrund er det klart, at de største muligheder for en højere middellevetid 
ligger i at fjerne de tre hovedårsager til dødsfald blandt midaldrende. Udryddelsen af disse årsager i 
størrelsesordenen 50% ville give en forlængelse på ca. 3 år. Med den nuværende gennemsnitlige, årlige 
stigning i middellevetiden på 0,2 år ville det tage 15 år at opfylde den samme målsætning. 
På dette grundlag kan der drages tre hovedkonklusioner: 
1. I øjeblikket ligger hovedmulighederne for at forøge middellevetiden i at reducere 
dødeligheden blandt unge og midaldrende på grund af kræft, hjerte-karsygdomme 
og kvæstelser af ydre årsager og forgiftning. 
2. Når først muligheden for yderligere at nedbringe den præmature dødelighed er 
udtømt, må man forvente, at den nuværende stigende udviklingstendens med hensyn 
til middellevetid vil svækkes. 
34 
3. 1 en ikke alt for fjern fremtid er det tænkeligt, at en stigning i middellevetiden vil 
kunne opnås gennem påvirkning af ældningsprocessen, men med en sådan udvikling 
vil sygdom blandt ældre kunne blive endnu mere udtalt end tidligere. 
Det er på denne baggrund, at udviklingen i afhængigheden af tobak, alkohol og narkotika, især blandt 
unge, kan vække bekymring. Hvis den største landvinding med hensyn til middellevetid skal komme 
fra en nedbringelse af antallet af hjerte-karsygdomme, kræft- og ulykkestilfælde i aldersgruppen 35-64 
år, bør der træffes foranstaltninger med henblik på at påvirke de nuværende tendenser i den 
sundhedsrelaterede adfærd. 
Dette kræver en indsats på tre fronter af alle sektorer, der kan påvirke en sådan adfærd: for det første 
en tværsektoriel indsats til fremme af sundheden. Foranstaltningerne bør tage sigte på at påvirke 
adfærden gennem uddannelse og oplysning og på at lette og fremme en sund livsstil. For det andet 
aktioner med henblik på at forbedre livskvaliteten, f.eks. gennem mindskelse af social udstødelse, øget 
solidaritet og foranstaltninger baseret på sund videnskabelig forskning med henblik på forbedring af 
miljøet. For det tredje foranstaltninger til fremme af folkesundheden, f.eks. ved at forbedre kvaliteten 
og omfanget af sundhedsdata og ved at styrke den forebyggende og oplysende indsats inden for 
sundhedsvæsenets rammer. 
35 
Bilag 1 
Kommentarer og ordliste 
Denne rapport omhandler de 12 lande, der udgjorde Den Furopæiske Union i 1994. Tilgængelige 
oplysninger tilbage til 1970 for alle landene er medtaget i det omfang, der er muligt. For perioden før 
Tysklands genforening i oktober 1990 stammer oplysningerne sædvanligvis fra Vesttyskland, og fra 
1991 omfatter de også Østtyskland. 
Oplysningerne stammer fra en lang række kilder, hvoraf følgende er de vigtigste: 
Verdenssundhedsorganisationens regionale kontor for Europa (oplysninger indsendt af medlemsstaterne 
og samlet i databasen "Sundhed for alle"), WHO's landerapporter, publikationer udgivet af Europa-
Kommissionen, herunder EUROSTAT's publikationer, andre internationale organer og ikke-statslige 
organisationer samt videnskabelige publikationer. 
I det omfang det har været muligt, bringes oplysninger vedrørende alle 12 medlemslande. 1 
linjediagrammer kan dette reducere læsbarheden - navnlig i tilfælde af sjældne begivenheder og/eller 
små befolkninger. Derfor er årlige tendensdata for Luxembourg normalt angivet i form af udjævnede 
treårige glidende gennemsnit. 
Oplysninger om dødelighed 
Selv om denne rapport beskæftiger sig med helbredssituationen, bygger den i høj grad på tilgængelige 
oplysninger om dødelighed. En reduktion i den præmature dødelighed og årsagerne hertil er ikke desto 
mindre et vigtigt led i det sundhedsforbedrende arbejde. 
Oplysninger om dødelighed stammer fra dødsattester, som udfyldes af læger og er retsdokumenter. 
Dødsårsagen, som indskrives på dødsattesten, far tildelt en international kode, men det er sandsynligt, 
at visse sygdomme vil blive underrepræsenteret, især hvis der ikke er foretaget en patologisk 
undersøgelse i forbindelse med dødsfaldet, hvilket ofte er tilfældet for ældre personers vedkommende. 
Imidlertid optræder disse mangler forholdsvis konstant over en vis periode, hvilket trods alt gør det 
berettiget at fæste lid til de således registrerede udviklingstendenser. 
Oplysningerne i denne rapport præsenteres undertiden i form af absolutte tal for at understrege antallet. 
Men der anvendes oftest en standardberegnet dødelighed (SDR-kvotient), da denne tager hensyn til 
aldersstrukturen for forskellige populationer og udgør et bedre sammenligningsgrundlag. 
Liste over særlige termer 
Incidens: forekomst, antallet af nye sygdomstilfælde i en given periode (normalt 1 år). 
Prævalens: andelen af syge i en befolkningsgruppe på et givet tidspunkt eller i en given 
periode. 
36 
Standardberegnet dødelighed (SDR-kvotient): 
antal døde (normalt pr. 100 000 indbyggere) tilpasset aldersstrukturen i en 
europæisk standardbefolkning (Se World Health Statistics Annual 1993. Geneva, 
World Health Organization 1994: s. XXXIV). 
Standardberegnet dødelighed (SMR-værdi): 
forholdet (multipliceret med 100) mellem antallet af døde i 
undersøgelsespopulationen eller undergruppe og det antal døde, der kunne forventes, 
hvis undersøgelsespopulationen havde samme specifikke dødshyppighed som 
referencepopulationen. Populationer eller undergrupper med en SMR-værdi på over 
100 er mindre sunde, og dem med en SMR-værdi på under 100 sundere end 
referencepopulationen. 
Perinatal dødelighed: --
antallet af dødfødte og af nyfødte, der dør inden for den første uge efter fødslen, 
pr. 1 000 dødfødte og levendefødte. 
Børnedødelighed : 
det årlige antal døde under I år pr. 1 000 levendefødte. 
Samlede fødselshyppighed: 
det gennemsnitlige antal levendefødsler for en kvinde i hendes levetid, hvis hun 
skulle føde i hver af de fertile aldre i overensstemmelse med de fremherskende 
aldersspecifikke fødselshyppigheder. 
37 
Bilag 2 
Liste over figurer 
Fig. 1.1 
Middellevetid ved fødslen i EF-landene og højden for hollandske værnepligtige, 1950-1990 
Fig. 1.2.1 
Borgernes egen opfattelse af deres helbred i udvalgte EF-lande, 1990-1991 
Fig. 2.0.1 l 
Folketal (tusinde), EF-landene, 1993 
Fig 2.1.1 
Befolkningens aldersstruktur i EF, 1970 og 1993, mænd og kvinder 
Fig. 2.1.2 
Tendensen i den samlede fødselshyppighed, 1960-1990 
Fig. 2.2.1 
Middellevetid ved fødslen, den samlede befolkning, 1970-1992 
Fig. 2.2.2 
Middellevetid ved fødslen og realt BNP omkring 1991 i udvalgte lande 
Fig. 2.2.3 
Middellevetiden i lande med en udviklet markedsøkonomi: ændringer i rangfølge mellem 1970-1971 
og 1991-1992 
Fig. 2.2.4 
Aldersspecifikke, samlede dødelighed: middeltal og bedste tal i Europa, 1990 
Fig. 2.3.1 
Udvikling i dødeligheden for mænd/kvinder i Frankrig i perioderne 1920-1924 og 1985-1989 
Fig. 2.3.2 
Gennemsnitlige alder for den forsikrede population af mænd på dødstidspunktet, Tyskland, 1975-1985 
Fig. 2.3.3 
Standardberegnet dødelighed (SMR-værdi) efter sociale klasser, mænd i den erhvervsaktive alder under 
65 år, Det Forenede Kongerige, 1951-1981 
Fig. 2.3.4 
Dødelighed, alle årsager, alle aldre, SMR-værdi, efter administrative enheder, EF, 1980/1984 
Fig. 3.0.1 
Væsentligste dødsårsager; profil efter alder, EF, 1991 
Fig. 3.0.2 
Fordelingen af den samlede dødelighed efter årsag, alder og køn, EF, 1991 
38 
Fig. 3.1.1 
Børnedødeligheden i EF, 1970-1992 
Fig. 3.1.2 
Prævalens pr. 1 mio. indbyggere for hæmoglobinforstyrrelser, EF-landene, 1992 
Fig. 3.1.3 
DMFT-indeks for 12-årige, 1980 og 1990 
Fig. 3.1.4 
Mæslingeincidens i udvalgte lande, 1980-1993 
Fig. 3.2.1 
Teenagere, 15-åriges adfærd i udvalgte lande, 1990 
Fig. 3.2.2 
Daglige rygere i udvalgte lande, piger i alderen 11, 13 og 15 år, 1990 
Fig. 3.2.3 
Levendefødte pr. 1 000 kvinder i alderen 15-19 år, 1980 og 1990 
Fig. 3.2.4 
Trafikdræbte i Det Forenede Kongerige efter transportmiddel, 1992 
Fig. 3.2.5 
Udvikling i trafikdræbte, alderskorrigeret dødelighed, alle aldre, 1970-1992 
Fig. 3.2.6 
Udvikling i antallet af dræbte og kvæstede i trafikken, 1985-1992 
Fig. 3.2.7 
Udviklingen i drabstallene for mænd i alderen 20-34 år 
Fig. 3.3.1 
Fordelingen af de vigtigste kræfttyper hos mænd og kvinder, Italien og Det Forenede Kongerige, 1983-
1987 
Fig. 3.3.2 
Udvikling i dødeligheden på grund af lungekræft hos mænd, alderskorrigeret dødelighed, alder 0-64 
år, 1970-1992 
Fig. 3.3.3 
Udvikling i dødeligheden på grund af lungekræft hos kvinder, alderskorrigeret dødelighed, alder 0-64 
år, 1970-1992 
Fig. 3.3.4 
Årlige brystkræftincidens ifølge registre i udvalgte EF-lande, 1970 og 1985 
Fig. 3.3.5 
Dødelighed på grund af mavekræft hos mænd, alderskorrigeret dødelighed, alle aldre, i udvalgte EF-
lande, 1970-1974 og 1985-1989 
39 
Fig. 3.3.6 
Udvikling i dødeligheden pågrund af i skæm i ske hjertesygdomme, alderskorrigeret dødelighed, alderen 
0-64 år, 1970-1992 
Fig. 3.3.7 
Risikofaktorer blandt mænd i 7 EF-regioner 
Fig. 3.3.8 
Kvotienter for hjerteinfarkt efter køn, alderen 35-64, 7 EF-regioner 
Fig. 3.3.9 
Udvikling i dødeligheden pågrund af cerebrovaskulære sygdomme, alderskorrigeret dødelighed, alderen 
0-64 år, 1970-1992 
Fig. 3.3.10 
Udvikling i dødeligheden på grund af leversygdomme og skrumpelever, alderskorrigeret dødelighed, 
alderen 0-64 år, 1970-1992 
Fig. 3.3.11 
Skønsmæssig prævalens for en række kroniske lidelser (fra en række lokale undersøgelser) 
Fig. 3.3.12 
Arbejdsulykkestal pr. mio. indbyggere og det samlede antal dødsulykker, 1992 
Fig. 3.3.13 
Nye tilfælde af varige invaliditeter registreret af sociale kasser og fonde i Frankrig og Tyskland, pr. 
år, pr. 1 000 arbejdstagere, 1986, 1987 
Fig. 3.3.14 
Udvikling i AIDS-incidensen, 1981-1993 
Fig. 3.3.15 
Kumulative AIDS-tilfælde (voksne/teenagere) efter land og smittegruppe (december 1994) 
Fig. 3.3.16 
Tuberkuloseincidens i henhold til årlige indberetninger, EF-gennemsnit og udvalgte lande, 1974-1993 
Fig. 3.3.17 
Udvikling i dødeligheden på grund af selvmord og selvfremkaldt skade, alle aldre, 1970-1992 
Fig. 3.3.18 
Selvmordsforsøgskvotienten (parasuicidium) i 5 regionale hovedbyer i EF, 1989 
Fig. 3.4.1 
Udvikling i middellevetiden i 65-års alderen, 1970-1992 
Fig. 4.1.1 
Procentdelen af den voksne befolkning (15+), der ryger regelmæssigt, 1991-1992 
Fig. 4.1.2 
Procentdelen af rygere, der ønsker eller prøver at holde op med at ryge, 1993 
40 
Fig. 4.1.3 
Det relative prisindeks for 20 cigaretter (et populært mærke) i EF-landene, 1992 
Fig. 4.1.4 
Årlige alkoholforbrug i liter pr. person, 1970 og 1990 
Fig. 4.1.5 
Punktafgifter på spiritus (100% alkohol) i EF-landene, 1992 
Fig. 4.1.6 
Udvikling i dødeligheden på grund af overdosis af ulovlige stoffer, summariske dødskvotienter, 
udvalgte EF-lande, 1980-1993 
Fig. 4.1.7 
Den procentuelle andel af stærkt overvægtige i den voksne befolkning, udvalgte EF-lande, omkring 
1990 
Fig. 4.1.8 
Udvikling i forbruget af en række fødevarer i EF, 1970-1990 
Fig. 4.2.1 
Miljøbetingede sygdomme 
Fig. 4.2.2 
Husstande uden sanitære faciliteter i EF, 1985 
Fig. 4.2.3 
Boligsituationen i Tyskland, vestlige og østlige delstater, 1987-1991 
Fig. 4.2.4 
Skønsmæssige antal hjemløse pr. 1 000 indbyggere i EF, 1991-1992 
Fig. 4.2.5 
Den procentvise del af befolkningen, der er støjramt, Tyskland, 1987 
Fig. 4.2.6 
Virkningerne af biltrafik i byer, 1991 
Fig. 4.2.7 
Fordelingen af hjerteinfarkt blandt cyklister og ikke-cyklister, mænd, Det Forenede Kongerige, 1976-
1986 
Fig. 4.2.8a 
Samlede koncentrationer af svævestøv (målt ved metoden med sort røg) i udvalgte EF-byer, 
middelværdi for perioden 1986-1991 
Fig. 4.2.8b 
Samlede værdi af svævestøv i udvalgte EF-byer, middelværdi for perioden 1986-1991 
Fig. 4.3.1 
Arbejdsløshedsniveauet i EF, Japan og USA 
41 
Fig. 4.3.2 
Arbejdsløshedsprocenten for personer under 25 år, EF, 1992 
Fig. 4.3.3 
Den procentvise del af befolkningen, der har en husholdningsudgift på mindre end halvdelen af det 
nationale gennemsnit og middelværdien af husholdningsudgifterne i EF, 1985 
Fig. 4.4.1 
Det relative prisindeks for medicinalvarer, 1993 
Fig. 4.4.2 
Standardberegnede dødelighed (SMR-værdi) på grund af blindtarmsbetændelse, alderen 5-64 år, EF, 
1980/1984 
Fig. 4.4.3 
Forskelle i overlevelsesprocenten i forbindelse med tyktarmskræft, fra cancerregistrene i 7 EF-lande, 
1978-1985 
Fig. 4.4.4 
Psykiatriske hospitaler - senge pr. 1000 indbyggere, 1980 og 1989 
Fig. 4.4.5 
Forskningsprogrammer inden for biomedicin og sundhed, EF, 1978-1994 
42 
Life expectancy, 
in years 
80 T 
181 cm 
1950 1960 1970 1980 1990 
Height of Dutch recruits 
Life expectancy at birth, EC 
Source: United Nations. World Population Prospects. 
The 1992 Revision. New York. 1993 and 
Floud R-, Measuring European inequality: 
the use of height data. 
Fig. 1.1. Life expectancy at birth in EC countries 
and heights of Dutch recruits, 1950-1990 U.Kingdom 
20 40 60 80 100 
Per cent 
Poor/very poor 
Fair Very good/good 
Source: WHO/EURO: Health for All 
country monitoring reports. 
Fig. 1.2.1. Self-perceived health 
in selected EC countries, 1990-1991 
Source: EUROSTAT-Demographic statistics 1994 
Luxembourg. 1994. 
Fig. 2.0.1. Population (in thousands), EC countries, 1993 
43 

Thousands 
1600T 
Immigration 
tapa 
1600+ Emigration 
Bel Den Ger Ire Ita Lux Net Por Uk 
I960 1992 
Source: Data provided by EUROSTAT 
Note: France, Greece and Spain not included, because 
of lack of data. Data not available for Ireland and 
Portugal in 1980 
Fig. 2.1.3. Annual immigration to and 
emigration from EC countries, 1980 and 1992 Life expectancy 
at birth, in years 
78 T 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 
— EC Greece ••• Portugal 
~é- Belgium *••• Ireland A- Spain 
o Denmark -+- Italy •- U.Kingdom 
• France —t— Luxembourg 
Germany -O- Netherlands 
Source: WHO/EURO, HFA Data Base 
Luxembourg: 3 year moving average 
Note: There was an artificial decline in Portugal in 1990, due 
to post-census change in population 
Fig. 2.2.1. Life expectancy at birth, 
total population, 1970-1992 
Fig. 2.2.2. Life expectancy at birth and real GDP around 1991, 
in selected countries 
OECO .LUX 
ôeu «us* 
»00 WOO 7000 MM 11000 13000 14000 17000 1*000 31000 13000 KOOI 
fteaf GOP p* cap«a (PPPfl 
Source: WHO/EURO Health for all database and UNDP. Human development report 1994. New York. 1994. 
Note: Includes average of EC. OECD and Nordic countries. 
lil» oxpectancy 
at birth, total 
population 
1970/71 1901/92' 
I II 21 3| 4l Si «I 71 SI 91 101 111 121 131 141 151 181 171 161 191 201 2V 221 231 
•__J 1—zl , , , 1 1 UL_, . , , , , , , , 1 , r-
X Country's position in 1970-1971 
O S El Country's position in 1991/1992 
No*»: TMstottelrKiudestfieECmemroefcounrriwandU moxjstrtotwd 
countries mot rank in tne top ot the wood. The ranking Is sensitive 
to différences m penodtsatlon 
Italy. Spam. Sweden and USA 1990 
** 1970 estlmole for Gerrtx^y was calculated as a weighted averooe tor the 
Federal Repubtc of Germany before reunification and the German Democratic 
Republic with weights 0.8 ana 02 respectively 
*** There was an artificial décime m Portugal m 1990 due to post-census change m population 
Source: WHO/EURO-HFA Data Baae and WHO Works Health 
Staaaoea Annual (aavaral yeara) 
Fig. 2.2.3. Life expectancy in developed market-economy countries: 
changes in rank between 1970/1971 and 1991 /1992 
46 
Mortality rate 
per 100 000 
4000 
3000 + 
2000 + 
1000 + 
0 2.5 7 5 12.5 17 5 22.5 27.5 32.5 37.5 42.5 47.5 52.5 57.5 62.5 67.5 72.5 
Age 
Best in Europe -*- EC Average 
Source: WHO/EURO - H FA Data Base 
Fig. 2.2.4. Age-specific total mortality: 
Community average and best in Europe, 1990 
13 
10 
U 
Ui 
)J 
1.0 
0.5 
0 «O 20 ~J3 40 S3 «0 TQ Q0 . •» - 100 
Source: Majnoni d'Intignano, Economic considerations at conference 
"Action on social inequalities and health", London, 3-4 May 1994 
Fig. 2.3.1. Changes in male/female death ratios 
in France between 1920-1924 and 1985-1989 
Figures from Institut National de la Statittique et des Etudes Economiques 
(INSEE) 
47 
Average age 
at death k* 
Blue collar White collar 
Source: Krichgâssler K.U. Health and social inequities 
in FRG Social Science and Medicine 1990; 31: 252 
Fig. 2.3.2. Average age of insured population 
of males at death, Germany, 1975-1985 1951 1961 1971 1981 
I | (Professional 
W% 11. Managerial and Technical 
H Ilia.Non-manual skilled 
H lllb.Manual skilled 
I 1 IV.Partly skilled 
•I V. Unskilled 
Source: WHO/EURO - HFA Monitoring report. U.K. 
Note: A rate higher than 100 implies that the group has a 
mortality above the average 
Fig. 2.3.3. Standardized mortality ratios 
by social class, males of working age under-65, 
United Kingdom, 1951-1981 
Source: Commission of the European Communities 
European Community Atlas ol avoidable death. 
Fig. 2.3.4. All-causes mortality, all ages, standardized mortality ratios, 
by administrative areas, EC, 1980/1984 
Fig. 3.0.1. Main causes of death; 
profile by age, EC, 1991 
55 65 75 85+ 
§• III defined causes 
L33 Other 
{28 External causes 
IWl Cancer 
H Diseases of the circulatory system 
H Congenital anomalies 
Source: WHO/EURO Health for all database. 
Note: This figure shows only the relative proportions at given 
ages. 
49 
Fig. 3.0.2. Distribution of total deaths by cause, age and sex, EC, 1991 
«v% ,6* 
1-14 years, males 
Total deaths: 8 700 1-14 years, females 
Total deaths: 6 200 
15-34 years, males 
Total deaths: 65 500 15-34 years, females 
Total deaths: 22 800 
35-64 years, males 
Total deaths: 422 000 35-64 years, females 
Total deaths: 210 000 
65+ years, males 
Total deaths: 1 227 000 65+ years, females 
Total deaths: 1 497 000 
a VZ\ Accidents 9 Other cancer E9 Breast cancer 
! • Respiratory Lung cancer EH3 Stroke Heart 
Suicide M Other CVD 
! I Other causes J 
Source: WHO/EURO Health for all database. 
50 
Deaths per 
1000 live births 
50 T /. 
40 
30 + 
20 + A 
10+*#%. 
• • •• • ^***^. 
• • • • • • 9 • » » # 0 
I I I I I I I I I i I M I I I I M M I 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 
-H- Highest in EC © Lowest in EC 
— EC Average 
Source: WHO/EURO, HFA Data Base 
Fig. 3.1.1. Infant mortality rates in EC, 1970-1992 
Fig. 3.1.2. Prevalence per million population of haemoglobin disorders, EC countries, 1992 
szm& 
147.7 j 
Source. Modell, B. EC concerted action on developing patient registers as a toot for improving service delivery for haemoglobin 
disorders. 
51 
rwiww.ivjaa.9 
12.7 fm*mn»Fm > » > » > » > » /. > '><»*>'» w/yy * 9.4 
~ —il 
4 6 
DMF index 
DMFsDecayed, Missing or Filled teeth 
1980 or nearest 1990 
Source: WHO/EURO, HFA Data Base 
Fig. 3.1.3. DMFT index for 12 year-olds, 
1980 and 1990 incioei>"» 
per 100000 
800-
600+ 
400 + 
200 + i ,*• 
»l,li|S|a|aui»l«H|l|il ««f-* I 
1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 
-*- Spain Italy • Netherlands 
Source: WHCVEURO-HFA Data Base 
Fig. 3.1.4. Measles incidence 
in selected countries. 1980-1993 
Behaviour 
Smokes every day 
Drink alcohol weekly or more often 
Exercises out of school halt hour or less 
Eals whole wheat/rye bread daily or more often 
Eats sweets or chocolate more than once daily 
Brush teeth more than once a day 
Often felt low (depressed) in last six months Belgium 
% Males 
11 
37 
12 
57 
27 
30 
10 % Females 
13 
24 
37 
58 
31 
56 
21 U K.(Scotland) 
% Males 
12 
32 
15 
51 
28 
49 
11 % Females 
13 
26 
28 
55 
17 
78 
24 Spain 
% Males 
12 
42 
-22 
20 
16 
24 
7 % Females 
19 
29 
56 
21 
21 
48 
14 
Source: ' King AJ, Coles 8. The hearth of Canada's youth: views and behaviours of 11-. 13- and 15-years 
olds from 11 countries. Canada, Minister of Supply and Services, 1992, various tables 
Fig. 3.2.1. Adolescents, 15 year-olds' behaviour in selected countries, 1990 
* Original data being requested from the HBSC project group (a WHO collaboration study) 
secretariat in Norway 
Finland 
Spain pr 
UK (Wales) 
Norway 
Sweden 
UK(Scotland) 
Belgium 
Austria 'z;,/,y,i 
•/..:•• //.//..'.' y s •'/ /.' ;>,'.. v..v,v 
'/://,;••/ //, 7{ '" ?? ?' » •>/ •" ™ 
y y,'/ /v >v // // ;v 771 
/. //// // 7/ // // 7/ /r77-n 
yy.yy yy y y // //•// ;//\ ¥-
^ •'7 77,77 77 77,77 77,.7/\ 
'••' ,..v // // ,-v /y y y yy-77-n WA 15 years 
I I 13 years 
H 11 years 
5 10 15 20 
Per cent daily smokers 25 
Source:* King AJ, Coles B. The health of Canada's youth: 
views and behaviours of 11-, 13- and 15-years 
olds from 11 countries. Canada, Minister of Supply 
and Services, 1992, various tables. 
Fig. 3.2.2. Daily smokers in selected countries, 
females at ages 11,13 and 15 years, 1990 
'Original data being requested from the HBSC project group 
(a WHO collaborating study) secretariat in Norway. 
52 Luxembourg ^^11 
is 
Nethertand 
Portugal* 
Spain 
United Kingdom 
10 20 30 40 50 60 
Births per 1000 women aged 15-19 
Around 1980 Around 1990 
Source: WHO/EURO. HFA Data Base 
•Note: Portugal, 1985 data 
Fig. 3.2.3. Live births per 1000 women 
aged 15-19, 1980 and 1990 
Casualties 
1000-it 
800 
600 + 
400 + 
200 
n Pedestrians cyclists Jl 4L 
Motor Car Goods 
cyclists Occupant vehicle 
occupant 
Victim of accident 
Agent of accident 
ÏÏA Alone • Car | 
H Cyclist QJ Goods vehicle 
Q| Motorcyclist 
Source: Road accidents Great Britain 1992: the casualty report. 
London, Her Majesty's Stationery Office, 1993: table 23. 
Fig. 3.2.4. Road deaths in the United Kingdom 
by means of transportation, 1992 
% change 
100 y 
75 + 
50 + 
25 + 
if 
-25 + 
-50 + 
-75 + ^ ^-^ I X J tr 
-100 Bel Den Fra Ger Gre Ire Ita Lux Net Por Spa Uk 
I | Killed m Injured 
Source: Economic Commission for Europe. 
Statistics of road traffic accidents in Europe, 
vol. 39. Geneva, United Nations, 1994: table 2. 
Note: Greece, Italy and Portugal, 1985-92 
Luxembourg, 1985-90 
Fig. 3.2.6. Change in road traffic deaths and 
injuries, 1985-1992 53 SDR per 
100 000 
40 T 
20 + 
10 + 
<^ 
I I I I I I l M I I I M I I M I l I I 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 
— EC Greece •••• Portugal 
-à- Belgium - Ireland A Spain 
-o- Denmark —I— Italy •>- U. Kingdom 
• France -+- Luxembourg 
• Germany ->••• Netherlands 
Source: WHO/EURO, HFA Data Base 
Luxembourg: 3 years moving average 
Note: trends in Portugal affected by post-census change 
in population in 1990. 
Fig. 3.2.5. Trends in road traffic deaths, 
age-standardized death rates, 
all ages, 1970-1992 
Deaths per 
100 000 
8 
0 I I [ I II I II II II I I i I 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 19B6 1988 1990 1992 
— EC (excl. Italy and Potugal) 
air- Italy 
4»- Portugal 
Source: WHO/EURO- HFA Data Base 
Note: Crude death rates 
Fia. 3.2.7. Trends in homicide rates 
Fig. 3.3.1. Distribution of main cancers 
in men and women by site, 
Italy and the United Kingdom, 1983-1987 
Cancer site 
Oesophagus 
Stomach 
Pancreas 
Colon 
Rectum 
Lung 
Bladder 
Skin melanoma 
Lymphoma 
Breast 
Cervix 
Body o( uterus 
Ovary 
Prostate 
Other Male 
UK (England 
& Wales) % 
2.7 
7.4 
3.1 
7.3 
5.8 
28.1 
7.6 
1 
3.4 
10.9 
22.7 Italy 
(Varese) % 
2.2 
9.8 
2.5 
7.1 
4.4 
23.9 
9.2 
11 
4 
7.3 
27.0 Female 
UK (England 
& Wales) % 
2.1 
4.8 
3.2 
9.2 
4.7 
11.1 
3 
1.9 
2.9 
24.8 
4.4 
3.8 
5.1 
19 Italy 
(Varese) % 
0.5 
8.8 
2.8 
9.4 
4.2 
4.2 
2.7 
1.8 
42 
282 
2.8 
6.1 
4 5 
198 
Source: I ARC. Cancer incidence in five continents. Lyon, 1992 
Note: The figure shows the distribution of cancers by site based on aver­
age annual incidence 1983-1987. 
SDR per 
100 000 
20 
15 + 
10 + 
5 + ' FEMALES 
2VV-A 
0 I I I I I I I I I I M I I I I I I I I I I I I 
1970 1872 1974 1076 1978 I960 1982 1984 1986 1988 1990 1992 
— EC O- Greece •- Portugal 
-à- Belgium /*- Ireland r*r Spain 
O Denmark -*- Italy -*- U.Kingdom 
• France -+- Luxembourg 
• Germany -C- Netherlands 
Source: WHO/EURO, HFA Data Base, 1993 
Note: trends in Portugal affected by post-census change 
in population in 1990. 
Fig. 3.3.3. Trends in female lung 
cancer deaths, age-standardized death rates, 
age 0-64 years. 1970-1992 SDR per 
100 000 
60 x MALES 
M i l I i | 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 
—. EC 
-à- Belgium 
o Denmark 
• France Greece ft- Portugal 
Ireland ft- Spain 
Italy • •• u Kingdom 
Luxembourg 
Germany -O- Netherlands 
Source: WHO/EURO, HFA Data Base. 1993 
Note: trends in Portugal affected by post-census change 
in population in 1990. 
Fig. 3.3.2. Trends in male lung cancer deaths, 
age-standardized death rates, 
age 0-64 years, 1970-1992 
112.6 
Denmark 
France(Bas-Rhin) 
Germany(Saarland) 
Italy (Varese) 
Spain(Zaragoza) 
U.Kingdom(South Thames) #1145.8 
0 40 80 120 160 
standardized rates per 100 000 
1970 (23 1985 
Source: lARC-Trends in cancer incidence and 
mortality. Lyon, 1993 
Fig. 3.3.4. Breast cancer annual incidence 
in registries of selected EC countries, 
1970 and 1985 
54 
Fig. 3.3.5. Male mortality from stomach cancer. 
age-standardized death rates, all ages. 
in selected EC countries, 
1970-1974 and 1985-1989 
Belgium 
Denmark 
Fran« 
Greeos 
Ireland 
Italy 
Netherlands 
Portugal 
Spain 
United Kingdom • 1970-74 
EB 1985-89 
B»MEBTH*a*aB*M 
20 40 
SOR per 100 000 
Source: WHO/Genova. World Health Statistics Annual 1993. Ge­
neva. 1994. 20 
0 1' t I I I I I I I I I I t I I i i M i i j i 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 1988 1988 1990 19« 
—"* EC ° Greece -m- Portugal 
-*- Belgium - Ireland A Spain 
o Denmark -+- Italy -•- u Kingdom 
• Trance --+— Luxembourg 
• Germany -o- Netherlands 
Source: WHO/EURO, HFA Data Base 
Luxembourg: 3 year moving average 
Note: trends of Portugal affected by post-census change 
in population in 1990. 
Fig. 3.3.6. Trends in mortality from coronary heart 
disease, age-standardized death rates, 
age 0-64 years, 1970-1992 
COUNTRY 
Belgium (Ghent) 
Denmark (Glostrup) 
France (Haute-
Garonne) 
Germany (Augsburg) 
Italy (Friuli) 
Spain (Catalonia) 
U. Kingdom (Glasgow) % Current 
smokers 
52 
61 
43 
39 
37 
57 
62 Median 
body mass 
index 
Kq/sq.m 
26.1 
254 
255 
26.8 
26.3 
265 
25 4 %high 
blood 
pressure 
13 
14.9 
25.7 
27 
33.9 
8.4 
32 Median 
Cholesterol 
mmoi/l 
6.1 
6.2 
5.9 
6.1 
n.a. 
n.a. 
6.2 % with 2+ 
risk 
factors 
23 
33 
26 
29 
n.a. 
n.a. 
43 
Source: WHO-MONICA project. World Health Quarteriy. vol. 41. no.3/4. 1988 
Fig. 3.3.7. Risk factors in men in 7 EC regions Belgium (Ghent) 
Denmark (Glostrup) 
France (Toulouse) 
Germany (Augsburg) 
Italy (Friuli) 
Spain (Catalonia) 
U.Klngdom (Glasgow) 823 
0 100 200 300 400 500 600 700 800 900 
Rate per 100 000 
Male Female 
55 Source: Tunstail-Pedoe Hot al.. 
Myocardial infarction and coronary 
deaths in the WHO MONICA project. 
Circulation 1994;90:583-612 
Fig. 3.3.8. Heart attack rates by sex, 
age 35 to 64,7 EC regions 
SDR per 
100 000 
m W \ 
40 + 
30 + 
20 + 
10 + 
I I I I ! II I II II I l I I I I 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 19S6 1988 1990 1992 
— EC Greece ••- Portugal 
-*- Belgium v Ireland A Spain 
o Denmark -4- Italy -•- U. Kingdom 
• France -+- Luxembourg 
• Germany -O- Netherlands 
Source: WHO/EURO. HFA Data Base 
Luxembourg: 3 year moving average 
Note: trends in Portugal affected by post-census change 
in population in 1990. 
Fig. 3.3.9. Trends in mortality from 
cerebrovascular diseases, age-standardized 
death rates, age 0-64 years, 1970-1992 
Fig. 3.3.11. Estimated prevalence 
of some chronic diseases 
(from a variety of localized studies) 
Chronic disease Men Women 
Rheumatoid arthritis 
Osteoarthritis of any joint 
Renal faaure 
Diabetes 
Asthma 
Epilepsy 2% 3% 
50% of adults 
80 per 100 000 
2% at age 40+, rising to 6% in elderly 
3-5% 
one in 200 
Source: Various sources, see note. 
Note. Community-wide information is not available, and these estimates have 
been quoted to give some information on the extent of the problem. The esti­
mates are derived from a wide variety of sources and in general are based on 
very localized studies. They should not therefore be taken as representative of 
prevalence in the Community. 
56 SDR per 
100 000 
35 T 
10 + oQ 
0 I I I M M I I I I I M I I I I I I I I M 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 
•"•" EC •: Greece ••- Portugal 
-à- Belgium • Ireland à Spain 
o Denmark -f- Italy •- U.Kingdom 
• France -+— Luxembourg 
° Germany -o- Netherlands 
Source: WHO/EURO, HFA Data Base 
Luxembourg: 3 year moving average 
Note: trends in Portugal affected by post-census change 
in population in 1990 
Fig. 3.3.10. Trends in mortality by liver diseases 
and cirrhosis, age-standardized death rates, 
age 0-64 years, 1970-1992 
(Total number of fatal accidents) 
0 5 10 15 20 25 
Death rates per million 
Source: Commission of the European Communities. 
Directorate-General of employment. 
Industrial Relations and Social Affairs. 
Occupational accident statistics in the Member States 
of the European Community. 
Luxembourg, DGV (unpublished) 1993. 
Note: Non-harmonized data 
Fig. 3.3.12. Occupational accident death rates 
per million population and 
»«•«I „,,^U^r «Mitol /ii~<Mrt/->nto -10QO 
Fig. 3.3.14. Trends in incidence of AIDS, 
1981-1993 
10 20 30 
Cases per 1000 employees 40 
i M France (1986) \Z2 Germany (1987) | 
I I 
Source: EUROSTAT- Disabled persons: Statistical data. 
Luxembourg, 1991. 
Fig. 3.3.13. New cases of permanent disability 
recorded by social insurance in France and 
Germany, per year, per 1000 employees, 1986,1987 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1983 1989 1990 1991 1992 199: 
Year 
Source: WHO/EURO Health tor all database. 
Note: Data is by year o« diagnosis and unadjusted (or reporting 
delays. Therefore the (igures for latest years are actually higher. 
Fig.3.3.15. Cumulative AIDS cases 
(adults/adolescents) by country and 
transmission group (December 1994) 
Note: Totals at bottom of columns give the cumulative cases up to 
31 December 1994. Incidence per 
100 000 
90 T 
80 -K 
V*A 
70 + 
60 + 
50 + V\ A 
0 I I I I I I I I I I i I I I I I i I I I I 
1974 1976 1978 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 
EC © Germany -°- Spain 
Portugal • Italy Greece 
57 Source: WHO/EURO, HFA Data Base 
Fig. 3.3.16. Tuberculosis, 
rates of annual notification, EC average and 
selected countries, 1974-1993 
0 M I I I M I I I I I i I II i i ' I I I il 
1*70 1S72 1974 1878 1978 1*60 18S2 19*4 1M6 IMS 19W) 1982 
— EC -c- Greece *- Portugal 
-A- Belgium -*- Ireland û Spain 
o Denmark -+- Italy -•- U.Kingdom 
• France -+— Luxembourg 
• Germany -O- Netherlands Denmark (Odense) 
France (Bordeaux) 
Italy (EmiUa-Romagna) 
Netherlands (Leiden) 
Spain (Gufpuzcoa) 
Source: WHO/EURO. HFA Data Oaso 
Luxembourg: 3 years moving average 
Note: trends in Portugal affected by post-census change 
in population in 1990 
Fig. 3.3.17. Trends in mortality by suicide and 
self-inflicted injury, all ages, 1970-1992 0 100 200 300 
Rate per 100 000 aged 15* 
I | Male Female 
Source: WHO/EURO multicentre study on parasukade 
Plaits et al. Acta PsychiaLscand. 1992:85:97-104 
Fig. 3.3.18. Parasuicide rates 
in five EC towns and regions, 1989 Life expectancy, 
in years 
20 
18 + 
16-UwÆ 
14-K. 
12+1 I I I i I I I I I f M I I i I I I I )-fH 
1970 1972 1974 1871 197B 1900 1982 1884 1988 1888 1990 løv 
— EC 
-A.- Belgium 
o Denmark 
• - France 
• Germany 
<:- Greece 
y Ireland •+- llafy 
—•— Luxembourg 
-O- Nelhertands 
• - Portugal 
A Spain 
-•- U.Kingdom 
Source: WHO/EURO. HFA Data base 
Luxembourg: 3 year moving average 
Note: trends in Portugal affected by post-census change 
in population in 1990. 
Fig. 3.4.1. Trends in life expectancy at age 65. 
1970-1992 
Fig. 4.1.1. Percentage of adult population (15+) 
who are regular smokers, 1991-1992 
Bel Don Fra Ger Gre Ire Ra Lux Net Por Spa Uk EU 
Woman EB Mon 
Source: WHO/TOH database. 1994 (original source: 
EUROBAROMETER). 
Nole: Estimate for Germany is calculated as a weighted aver­
age with weights of 0.8 and 0.2 for the Federal Republic of 
Germany before unification and the German Democratic Re­
public, respectively Fig. 4.1.2. Percentage of smokers 
wishing or trying to stop, 1993 
% 40 I 
BELOENFRAGERCREIRE fTA LUX NET ft»ISPAW 
Wish to stop Have tried to stop 
Source: WHO/EURO TOH database. 1994. 
58 
Fig. 4.1.3. Relative price index of 20 cigarettes 
(popular brand) in EC countries, 1992 
126.6 
153.2 
20 40 60 80 100 120 140 160 
Relative price (EC average = 100) 
Source: Joossens. L. et al.. Taxes on tobacco products. Euro­
pean Bureau «or Action on Smoking Prevention. Brussels. 1992. 
Note: The relative pnce shows the consumer price relative to 
general price levels. 
Fig. 4.1.5. Excise taxes on spirits (100% alcohol) 
in EC countries, 1992 
3316 
0 500 1000 1500 2000 2500 3000 3500 
Ecu per hectolitre 
Source: Lehto. J. Approaches to alcohol control policy. 
Copenhagen. WHO Regional Office for Europe, 1995 (WHO 
Regional Publications. European Series. No. 61). Fig. 4.1.4. Annual alcohol consumption in litres 
per person, 1970 and 1990 
Belgium 
Denmark 
France 
Germany 
Greece 
Ireland 
Italy 
Luxembourg 
Netherlands 
Portugal 
Spain 
United Kingdom 
EC f 
8 12 
Litres per person 
Source: WHO/EURO Health for all database. 
Note: Estimate for Germany is calculated as a weighted aver­
age with weights of 0.8 and 0.2 for the Federal Republic of 
Germany before unification and the German Democratic Re­
public, respectively. 
Incidence per 
100 000 
5-
3 + 
«-^ 
r 
O-l H -\ 1 1 1 h 
1980 1982 1984 1986 1988 H—I—I—I-
1990 1992 
• Denmark 
à- France 
• Germany • Italy 
• Netherlands 
Portugal Spain 
U.Kingdom 
Source: WHO/EURO. HFA Data Base 
Note: includes only EC countries for which information 
is available. 
Fig. 4.1.6. Trends in deaths from overdose of illicit 
drugs, crude death rates, selected EC countries, 
1980-1993 
Fig. 4.1.7. Percentage of adult population very 
overweight*, selected EC countries, around 1990 
12 + 
DEN FRA GER NET SPA UNK 
(West) 
Males Females 
Source- WHO/EURO Health for all MonMonng reports 
'Body mass index 30+ Kg/m» (31 • for United Kingdom). 
Fig. 4.1.8. Changing patterns of food consumption in the EC, 1970-1990 
Kg per 
capita 
20 
18 i 
16-
14 -
12 
10-
8 
6 
4{; 
2 ANIMAL FATS 
.••••• 
a « e o O ® 
O • o O of 
-4- +- I-f—i—1-+-+- +-+H- -m-f—M—r—1-+-1 1970 1972 1974 1976 1978 I960 1982 1984 1986 1988 1990 
Kg per 
capita 
45 
40 
35 + 
30 + 
25 SUGAR 
9„° o 
O • o « o 
20 I -i i -t-r--t -t—I—t - t-+—T--+-H-1 -t-H- I I M 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 1986 1988 1990 
Kg per 
capita 
350 r 
VEGETABLES & FRUITS 
300 
250 
200 
150 
100 I I H -I It- I I \ I i I • I I H i I -I ( I 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1962 1984 1986 1988 1990 
Note: The group of southern countnes are Greece. Italy. Portugal 
and Spain. The remaining eight EC countries constitute the 
northern group. EC Kg per 
capita 
160 T_ Q 
» »41 
150 
140-
130 -
120 
110 + CEREALS & PRODUCTS 
o / o • • « 
o'' 
100 4 
90 S^a^-* ^^^ 
-++-+-+-+ I I I I H++f-HH •- I ^ 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1964 1986 1988 1990 
Kg per 
capita 
11 
10 4 
94 
8 + OILS CONTAINING MAINLY 
POLYUNSATURATED FATTY ACIDS 
o © 
6 + 
i i i-t+-+-+-+ i i i i M r+-+"t-+-M 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 1986 1988 1990 
Kg per 
capita OLIVE OIL 
12 o « o o o 
10 
A-,A|a\|â\t^A<A^(iMAuà4A^)AtApa1ATA1A^r?é^ 
1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 1986 1988 1990 
à NORTH o SOUTH Source: WHO/EURO, Nutrition/PC 
(based on FAO food balance sheet data) 
60 
ENVIRONMENT RELATED DISEASES 
Cancer: especially lung and skin 
Respiratory diseases: bronchitis, emphysema 
Allergic diseases: eczema, asthma 
Nervous system diseases: brain and peripheral nerve 
disorders 
Reproduction: miscarriage, congenital anomalies, 
infertility Fig. 4.2.2. Households tacking sanitary facilities in the EC. 1985 
Source: Environment and public health: an 
epidemiological research programme. 
Solna, Swedish Environmental Protection 
Agency, 1993 
Fig. 4.2.1. - Environment related diseases Country 
Belgium 
Denmark 
France 
Germany 
Greece 
Ireland 
Italy 
Luxembourg 
Netherlands 
Portugal 
Spain 
United Kingdom No inside lavatory No inside bath or shower 
Households Households 
(X) (thousands) 
13 
3 
10 
2 
15 
6 
2 
1 
0 
44 People 
(thousands) 
518 
68 
2 046 
557 
515 
63 
392 
1 
0 
1 397 
963 
205 1 398 
149 
5 524 
1 337 
1 596 
220 
1 177 
2 
0 
4 612 
3 466 
534 Households 
(%) Households 
(thousands) 
20 
6 
8 
5 
16 
8 
7 
3 
2 
44 
17 
1 795 
135 
1 723 
1672 
522 
84 
I 425 
4 
129 
1 397 
2 047 
228 People 
(thousands) I 
2 145 
297 
4 652 
4 012 
1 617 
295 
4 274 
11 
343 
4 612 
7368 
593 
Source: FEANTSA. Homelessness: a condition or a social process? An overview lor the 12 Member Stales of tho 
EU. Brussels, 1994. 
Fig. 4.2.3. Housing in Germany, 
western and eastern Lander, 1987-1991 
______ I western I Eastern 
oa,e9°fy Under Under 
Private households (1990) 27.6 million 6.6 million 
Rats (1990) 26.8 m-llion 7.0 million 
Built before 1919 18% 37% 
Owners of flats (1990): 
- State/Local Authority 3% 41% 
- Association 13% 17% 
- Private 84% 42% 
Living space/flat ( 1987/89) 85 m* 65 m* 
Average monthly rent per flat: 
- 1987/89 486 DM 62 DM 
- 1991/92 589 DM 298 DM 
Housing shortage 1.5 million 1 million 
(estimated number of flats) 
Source: EC Observatory on policies to combat social 
exclusion. Social exclusion in the Federal Republic of 
Germany. Fig. 4.2.4. Estimated homelessness 
per 1000 inhabitants in the EC, 1991-1992 
Belgium 
Denmark jp 0.6 
Ranee 
(W) Germany 
Greece aTa_M 
Ireland 
Italy 
Luxembourg 
Netherlands 
Portugal 10.3 
Spain PHO-B 
United Kingdom 
EC I Jo. 
i Wm 1.4 110.9 
113.3 
3 6 9 12 15 
Rate per 1000 population 
Source: FEANTSA. Abandoned: Profile of Europe's home­
less people. Brussels. 1994. Table 1. 
Fig. 4.2.5. Percentage of population 
disturbed by noise, Germany, 1987 
100-r 
eo 
<Wå «Seriously Wu'rbedÏ ! 
*ia_B -vara 
Aircrat Neighbour«- kiduMiy 
Source. The State of the Environment in the European 
Community. European Commission. Figure 5.4. 
' 1986. Fig. 4.2.6. Effects of urban car traffic, 1991 
BO. CO» FM OEU GRE «E fTA UJX NET POP. SPA UNK EC 
• Beam» L_l Hardly bearable • Unbearable 
Source: EUROBAROMETER. Urban congestion and public 
transport. Basic tables: 19 September 1991. 
Fig. 4.2.7. Heart attack rates in cyclists and 
non-cyclists, males, United Kingdom, 1976-1986 
Vigorous cyding 
C«wr eyeing 
Source: Morris. J.N. et al.. British health journal, 63:325-334 
(1990). 61 
Fig. 4.2.8a. Total suspended black smoke 
concentrations in selected EC cities, average 
over 1986-1991 
Belgium 
(Brussels) 
Source: WHO-ECEH. Urban BS. 
Fig. 4.2.8b. Total suspended particulates in 
selected EC cities, average over 1986-1991 
Spain 
(Barcalona) 
Source WHO-ECEH. Urban TSP 200 Fig. 4.3.1. Unemployment levels in the EC, 
Japan and USA 
60 «2 «4 68 6« 70 72 74 '76 7» SO 82 84 16 aa »O «2 94 
Source: European Commission. Growth, competitiveness, 
employment: The challenges and ways forward into the 21st 
century (white paper). Luxembourg. 1993. 
Fig. 4.3.2. Percentage of unemployed under 25 years of age. EC, 1992 
% of unemployed 
< 25 years 
<10 
10-20 
20-40 
>40 
No data 
Sou., Condon o, .he European Commuâmes. European soc,a, poft* options .or .he ,u,ure. Green Paper. 
Luxembourg, 1993. 
62 
Per cent 
of population 
80 it 
Bel Pan Fra Ger Gre Ira Ha Net Por Spa Uk EC 
National Average EC Average 
Source: EUROSTAT. Poverty in figures: Europe 
in the early 1980s. Luxembourg. 1990. 
Fig. 4.3.3. Per cent of the population with 
household expenditure less than half of the 
national average and EC average household 
expenditure. 1985 '40 60 80 100 120 140 160 
Relative price (EC average - 100) 
Source: European Commission 
On the outlines of an Industrial policy tor the 
pharmaceutical sector in the European 
Community. Com (93) 718. Brussels, 1994 
Note: The relative price shows the consumer price 
relative to general price levels. 
Fig. 4.4.1. Relative price index of 
pharmaceuticals, 1993 
SMRS 
Las Palmas 
Azores 
Source: Commission of the European Communtities 
European Community Atlas of avoidable death. 
Fig. 4.4.2. Standardized mortality ratios for appendicitfs, ages 5-64 years, EC, 1980/1984 
63 
OenmarK -•- Italy -*- U.Kingdom 
France — Netherlands 
Germany -*— Spain Bel Den Fra Ger Gre Ire Ita Net Por Spa Uk 
1980 • 1989 
Sourcm Local r*pit—i Source. OECO. Health database, 1993. 
* 1983 data 
Fig. 4.4.3. Variation in survival (%) 
for colon cancer. Irom cancer registries 
in 7 EC countries. 1978-1985 Fig. 4.4.4. Psychiatric hospitals -
beds per 1UUO population. 1980 and 1989 
Fig. 4.4.5. Biomedical and health research 
programmes, EC, 1978-1994 
M* of National ECU 
Programme Duration projects teams (million) 
FIRST 1978-81 3 100 1.09 
SECOND 1980-83 7 230 2.32 
THIRD 1982-86 34 1200 13.30 
FOURTH 1987-91 135 4500 65.00 
BIOMED 1 1990-94 100 6650 150.00 
BIOMED 2 1994-1998 ~^- 336.00 
Source: Data provided by the Commission of the European 
Communities, DG Xll/E. 
64 
Bilag 3 
Tabeller over dødsårsager, EF, 1991 
Tabel 1. 
Tabel 2. 
Tabel 3. 
Tabel 4. 
Tabel 5. 
Tabel 6. 
Tabel 7. 
Tabel 8. 
Tabel 9. 
Tabel 10. 
Tabel 11. 
Tabel 12. Dødsårsager, EF, omkring 1991 
Middellevetid ved fødslen, i år 
Børnedødelighed, pr. 1 000 levendefødte 
Standardberegnet dødelighed, sygdomme i åndedrætsorganerne, 0-64 år, pr. 100 000 
Standardberegnet dødelighed, iskæmiske hjertesygdomme, 0-64 år, pr. 100 000 
Standardberegnet dødelighed, cerebrovaskulære sygdomme, 0-64 år, pr. 100 000 
Standardberegnet dødelighed, ondartede svulster, 0-64 år, pr. 100 000 
Standardberegnet dødelighed, kræft i luftrør/bronkier/lunger, 0-64 år, pr. 100 000 
Standardberegnet dødelighed, ondartet svulst i bryst (kvinder), 0-64 år, pr. 100 000 
Standardberegnet dødelighed, kvæstelser (ydre årsager) og forgiftning, alle aldre, 
pr. 100 000 
Standardberegnet dødelighed, motorkøretøjsulykker, alle aldre, pr. 100 000 
Standardberegnet dødelighed, selvmord og selvfremkaldt skade, alle aldre, pr. 
100 000 
65 
Tabel I. Væsentligste dødsårsager (tusinde), EF, omkring 1991 
Dødsårsag 
Hjerte-kar­
sygdomme 
Kræft 
Ydre årsager 
Infektions- og 
parasit­
sygdomme 
Sygdomme i 
åndedræts­
organerne 
Mentale 
lidelser 
og syg­
domme i 
nervesystem 
Upræcist 
definerede 
årsager 
Sygdomme i 
fordøjelses-
organer 
Endokrine lidelser, 
mangel­
sygdomme og 
immunfor­
styrrelser 
Andre sygdomme 
Alle årsager Køn 
T 
K 
M 
T 
K 
M 
T 
K 
M 
T 
K 
M 
T 
K 
M 
T 
K 
M 
T 
K 
M 
T 
K 
M 
T 
K 
M 
T 
K 
M 
T 
K 
M Alle 
Aldre 
1525 
833 
692 
862 
382 
480 
189 
70 
119 
25 
12 
13 
268 
120 
148 
114 
62 
52 
76 
35 
41 
158 
75 
83 
101 
58 
43 
166 
98 
68 
3486 
1747 
1739 ÅR 
0 
0,4 
0,2 
0,2 
0,1 
0,05 
0,05 
1,0 
0,4 
0,6 
0,5 
0,2 
0,3 
0,7 
0,3 
0,4 
0,7 
0,3 
0,4 
5,1 
2,0 
3,1 
0,2 
0,1 
0,1 
0,4 
0,2 
0,2 
19,9 
8,6 
11,3 
28,9 
12,3 
16,6 1-14 
0,7 
0,3 
0,4 
2,2 
1,0 
1,3 
5,1 
1,8 
3,3 
0,5 
0,2 
0,3 
0,6 
0,3 
0,3 
1,3 
0,6 
0,7 
0,7 
0,3 
0,4 
0,2 
0,1 
0,1 
0,5 
0,2 
0,3 
2,3 
1,0 
1,2 
14,1 
5,8 
8,2 15-24 
1,7 
0,6 
1,1 
2,9 
1,1 
1,7 
22,9 
4,4 
18,5 
0,4 
0,1 
0,2 
0,8 
0,3 
0,5 
2,3 
0,6 
1,7 
1,5 
0,4 
1,2 
0,3 
0,1 
0,2 
0,9 
0,3 
0,6 
1,3 
0,6 
0,7 
34,9 
8,6 
26,4 25-34 
4,7 
1,5 
3,2 
6,7 
3,4 
3,3 
23,7 
4,5 
19,2 
0,8 
0,2 
0,5 
1,4 
0,4 
0,9 
4,0 
1,0 
3,0 
2,8 
0,7 
2,1 
2,1 
0,6 
1,4 
5,7 
1,1 
4,6 
1,5 
0,8 
0,7 
53,4 
14,2 
39,2 35-64 
179,8 
47,5 
129,3 
250,3 
100,1 
150,2 
58,7 
14,9 
43,8 
5,2 
1,6 
3,6 
25,2 
7,7 
17,5 
19,8 
6,5 
13,2 
16,6 
4,5 
12,1 
46,1 
14,0 
32,1 
17,3 
5,7 
11,6 
14,2 
6,5 
7,8 
630,1 
209,0 
421,1 65+ 
1340 
783 
557 
600 
276 
324 
77,6 
43,7 
33,9 
18,4 
9,9 
8,5 
239 
111 
128 
86,0 
52,7 
33,3 
49,2 
27,4 
21,8 
109,6 
60,4 
49,2 
76,9 
51,4 
25,5 
127,6 
80,6 
47,0 
2725 
1497 
1228 
Tekst: T = total 
K = kvinder 
M = tnænd 
66 
Tabel 2. Middellevetid ved fødslen, i år 
Historisk år 
Åi Værdi Senest 
Tilgængelige år 
Åi Værdi 
EF 1970 71,8 
Belgien 1970 71,0 
Danmark 1970 73,5 
Frankrig 1970 72,9 
Tyskland 1970 70,5 
Grækenland 1970 73,8 
Irland 1970 70,7 
Italien 1970 71,6 
Luxembourg 1971 69,7 
Nederlandene 1970 73,7 
Portugal 1971 67,0 
Spanien 1970 72,8 
Det Forenede Kongerige 1970 71,8 1991 
1989 
1992 
1991 
1991 
1991 
1991 
1990 
1992 
1991 
1992 
1990 
1992 76,5 
75,7 
75,4 
77,7 
75,7 
77,4 
75,0 
77,2 
76,1 
77,3 
74,4 
77,0 
76,4 
Tabel 3. Børnedødelighed, pr. 1 000 levendefødte 
Historisk år 
Åi Værdi Senest 
Tilgængelige år 
Åi Værdi 
EF 1970 22,3 
Belgien 1970 21,1 
Danmark 1970 14,2 
Frankrig 1970 15,1 
Tyskland 1970 23,6 
Grækenland 1970 29,6 
Irland 1970 19,5 
Italien 1970 29,6 
Luxembourg 1971 20,5 
Nederlandene 1970 12,7 
Portugal 1971 49,8 
Spanien 1970 20,8 
Det Forenede Kongerige 1970 18,5 1991 
1989 
1992 
1991 
1991 
1991 
1991 
1990 
1992 
1991 
1992 
1990 
1992 7,5 
8,5 
6,5 
7,3 
6,9 
9,0 
7,6 
8,0 
7,2 
6,5 
9,3 
7,6 
6,6 
67 
Tabel 4. Standardberegnet dødelighed, sygdomme i åndedrætsorganerne, 0-64 år, pr. 100 000 
Historisk år 
Åi Værdi Senest 
Tilgængelige år % 
Ændring 
År Værdi 
EF 1970 102,5 
Belgien 1970 116,4 
Danmark 1970 96,5 
Frankrig 1970 74,8 
Tyskland 1970 101,7 
Grækenland 1970 68,3 
Irland 1970 149,3 
Italien 1970 96,7 
Luxembourg 1971 149,5 
Nederlandene 1970 99,3 
Portugal 1971 109,0 
Spanien 1970 93,3 
Det Forenede Kongerige 1970 140,5 1991 
1989 
1992 
1991 
1991 
1991 
1991 
1990 
1992 
1991 
1992 
1990 
1992 6?,4 
58,6 
66,3 
40,6 
74,1 
65,6 
87,3 
51,5 
63,6 
60,4 
64,9 
51,3 
79,3 -39,1 
-49,7 
-31,3 
-45,8 
-27,2 
-3,9 
-41,6 
-46,7 
-57,4 
-39,1 
-40,4 
-45,1 
-43,5 
Tabel 5. Standardberegnet dødelighed, iskæmiske hjertesygdomme, 0-64 år, pr. 100 000 
Historisk år 
Åi Værdi Senest 
Tilgængelige år 
Åi Værdi % 
Ændring 
EF 1970 46,0 
Belgien 1970 60,6 
Danmark 1970 63,1 
Frankrig 1970 23,7 
Tyskland 1970 47,8 
Grækenland 1970 23,3 
Irland 1970 88,1 
Italien 1970 36,9 
Luxembourg 1971 69,3 
Nederlandene 1970 64,1 
Portugal 1971 30,0 
Spanien 1970 17,5 
Det Forenede Kongerige 1970 86,6 1991 
1989 
1992 
1991 
1991 
1991 
1991 
1990 
1992 
1991 
1992 
1990 
1992 32,6 
26,6 
40,2 
15,6 
37,7 
30,6 
60,7 
24,2 
30,6 
34,6 
23,4 
20,4 
55,9 -29,2 
-56,1 
-36,3 
-34,3 
-21,2 
31,5 
-31,1 
-34,5 
-55,8 
-46,0 
-21,9 
16,4 
-5,4 
68 
Tabel 6. Standardberegnet dødelighed, cerebrovaskulære sygdomme, 0-64 år, pr. 100 000 
Historisk år 
Åi Værdi Senest 
Tilgængelige år 
Åi Værdi % 
Ændring 
EF 1970 23,6 
Belgien 1970 22,6 
Danmark 1970 15,4 
Frankrig 1970 22,5 
Tyskland 1970 20,8 
Grækenland 1970 20,4 
Irland 1970 32,5 
Italien 1970 25,2 
Luxembourg 1971 18,9 
Nederlandene 1970 16,8 
Portugal 1971 33,6 
Spanien 1970 23,8 
Det Forenede Kongerige 1970 26,8 1991 
1989 
1992 
1991 
1991 
1991 
1991 
1990 
1992 
1991 
1992 
1990 
1992 l?,0 
10,6 
12,7 
9,0 
12,0 
15,4 
11,5 
11,8 
14,2 
8,8 
26,5 
11,6 
12,5 -49,0 
-52,9 
-17,3 
-59,8 
-42,5 
-24,4 
-64,5 
-53,3 
-25,1 
-47,6 
-21,2 
-51,4 
-53,3 
Tabel 7. Standardberegnet dødelighed, ondartede svulster, 0-64 år, pr. 100 000 
Historisk år 
Åi Værdi Senest 
Tilgængelige år % 
Ændring 
År Værdi 
EF 1970 92,7 
Belgien 1970 100,0 
Danmark 1970 100,1 
Frankrig 1970 91,7 
Tyskland 1970 93,5 
Grækenland 1970 69,4 
Irland 1970 99,5 
Italien 1970 93,5 
Luxembourg 1971 110,1 
Nederlandene 1970 98,6 
Portugal 1971 78,6 
Spanien 1970 74,3 
Det Forenede Kongerige 1970 105,9 1991 
1989 
1992 
1991 
1991 
1991 
1991 
1990 
1992 
1991 
1992 
1990 
1992 88,7 
93,5 
99,3 
94,8 
88,5 
70,3 
92,0 
90,0 
92,5 
86,1 
76,8 
80,0 
89,7 -4,5 
-6,5 
-0,8 
3,3 
-5,4 
1,2 
-7,5 
-3,8 
-15,9 
-12,7 
-2,3 
7,7 
-15,3 
69 
Tabel 8. Standardberegnet dødelighed, kræft i luftrcr/bronkier/lunger, 0-64 år, pr. 100 000 
Historisk år 
Åi Værdi Senest 
Tilgængelige år 
Åi Værdi % 
Ændring 
EF 1970 17,1 
Belgien 1970 22,9 
Danmark 1970 16,8 
Frankrig 1970 12,1 
Tyskland 1970 14,2 
Grækenland 1970 12,6 
Irland 1970 21,7 
Italien 1970 16,2 
Luxembourg 1971 26,9 
Nederlandene 1970 23,5 
Portugal 1971 6,6 
Spanien 1970 9,4 
Det Forenede Kongerige 1970 29,9 1991 
1989 
1992 
1991 
1991 
1991 
1991 
1990 
1992 
1991 
1992 
1990 
1992 19,6 
24,8 
24,4 
19,7 
18,7 
18,4 
17,2 
21,0 
22,0 
21,8 
11,0 
16,6 
19,9 14,6 
8,4 
45,5 
62,6 
31,7 
46,4 
-20,6 
29,4 
-18,2 
-7,1 
65,3 
76,2 
-33,6 
Tabel 9. Standardberegnet dødelighed, ondartet svulst i bryst (kvinder), 0-64 år, pr. 100 000 
Historisk år 
Åi Værdi Senest 
Tilgængelige år % 
Ændring 
År Værdi 
EF 1970 18,3 
Belgien 1970 21,5 
Danmark 1970 25,0 
Frankrig 1970 15,9 
Tyskland 1970 18,0 
Grækenland 1970 10,1 
Irland 1970 22,0 
Italien 1970 17,2 
Luxembourg 1971 22,2 
Nederlandene 1970 24,7 
Portugal 1971 15,0 
Spanien 1970 10,2 
Det Forenede Kongerige 1970 25,7 1991 
1989 
1992 
1991 
1991 
1991 
1991 
1990 
1992 
1991 
1992 
1990 
1992 20,0 
24,6 
24,8 
17,7 
19,9 
13,8 
25,3 
19,0 
15,5 
23,6 
18,0 
16,5 
24,5 9,4 
14,8 
-0,8 
11,4 
10,7 
37,5 
15,0 
10,6 
-30,3 
-4,2 
20,1 
61,4 
-4,5 
70 
Tabel 10. Standardberegnet dødelighed, kvæstelser (ydre årsager) og forgiftning, alle aldre, pr. 
100 000 
Historisk år 
Åi Værdi Senest 
Tilgængelige år 
Åi Værdi % 
Ændring 
EF 1970 67,2 
Belgien 1970 84,7 
Danmark 1970 73,1 
Frankrig 1970 91,0 
Tyskland 1970 90,3 
Grækenland 1970 45,5 
Irland 1970 50,8 
Italien 1970 56,1 
Luxembourg 1971 96,8 
Nederlandene 1970 63,3 
Portugal 1971 72,2 
Spanien 1970 43,0 
Det Forenede Kongerige 1970 46,7 1991 
1989 
1992 
1991 
1991 
1991 
1991 
1990 
1992 
1991 
1992 
1990 
1992 48,3 
57,7 
59,7 
69,8 
49,6 
38,4 
42,0 
43,4 
60,2 
32,6 
63,4 
45,8 
30,7 -28,1 
-31,9 
-18,3 
-23,3 
-45,1 
-15,6 
-17,3 
-22,7 
-37,8 
-48,5 
-12,2 
6,5 
-34,2 
Tabel 11. Standardberegnet dødelighed, motorkøretøjsulykker, alle aldre, pr. 100 000 
Historisk år 
Åi Værdi Senest 
Tilgængelige år 
År Værdi % 
Ændring 
EF 1970 22,5 
Belgien 1970 29,9 
Danmark 1970 24,0 
Frankrig 1970 23,5 
Tyskland 1970 31,4 
Grækenland 1970 11,9 
Irland 1970 17,1 
Italien 1970 24,7 
Luxembourg 1971 27,3 
Nederlandene 1970 24,5 
Portugal 1971 29,0 
Spanien 1970 14,4 
Det Forenede Kongerige 1970 13,8 1991 
1989 
1992 
1991 
1991 
1991 
1991 
1990 
1992 
1991 
1992 
1990 
1992 14,1 
17,4 
10,2 
15,7 
12,9 
20,7 
11,9 
14,4 
17,9 
7,8 
26,5 
19,3 
7,5 -37,5 
-41,8 
-57,5 
-33,4 
-59,1 
74,8 
-30,7 
-41,9 
-34,4 
-68,1 
-8,4 
34,3 
-45,6 
71 
Tabel 12. Standardberegnet dødelighed, selvmord og selvfremkaldt skade, alle aldre, pr. 100 000 
Historisk år 
Åi Værdi Senest 
Tilgængelige år 
Åi Værdi % 
Ændring 
EF 1970 11,8 
Belgien 1970 16,4 
Danmark 1970 22,4 
Frankrig 1970 15,9 
Tyskland 1970 21,7 
Grækenland 1970 3,4 
Irland 1970 2,1 
Italien 1970 6,0 
Luxembourg 1971 13,4 
Nederlandene 1970 9,1 
Portugal 1971 9,6 
Spanien 1970 4,7 
Det Forenede Kongerige 1970 7,9 1991 
1989 
1992 
1991 
1991 
1991 
1991 
1990 
1992 
1991 
1992 
1990 
1992 U,7 
17,8 
20,4 
18,9 
15,4 
3,4 
10,7 
6,8 
14,0 
10,2 
8,3 
7,1 
7,8 -0,6 
8,8 
-9,2 
19,0 
-28,8 
1,9 
41,9 
12,4 
4,5 
11,4 
-14,2 
50,1 
-2,2 
72 
Bilag 4 
Bibliografi 
Generelle referencer 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. Generaldirektoratet for Beskæftigelse, 
Arbejdsmarkedsrelationer og Sociale Anliggender. Kommissionens meddelelse om rammerne for en 
indsats til fremme af folkesundheden. Luxembourg, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers 
Officielle Publikationer, 1993 (KOM(93) 559 endelig udg.). 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. Generaldirektoratet for Beskæftigelse, 
Arbejdsmarkedsrelationer og Sociale Anliggender. Europæisk socialpolitik: Unionens valgmuligheder 
(Grønbog). Luxembourg, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 1993. 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. 27. almindelige beretning om De Europæiske 
Fællesskabers virksomhed, Luxembourg, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle 
Publikationer, 1993. 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. Generaldirektoratet for Beskæftigelse, 
Arbejdsmarkedsrelationer og Sociale Anliggender. Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse: udfordringer 
og veje ind i det 21. århundrede. Luxembourg, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle 
Publikationer, 1993. 
Richards, T. Medicine in Europe. London, British Medical Journal Publications, 1992. 
World Development Report 1993: Investing in health. Washington, The World Bank, 1993. 
World Health Quarterly, 41(3/4), Table 2: 1988 Concern for Europe's tomorrow. Copenhagen, WHO 
Regional Office for Europe, 1994 (WHO Regional Publications, European Series, No. 53). 
Health in development: prospects for the 21st century. Geneva, World Health Organization, 1994 
(WHO/DGH/94.4, p. 36). 
The Health of Europe. Summary of the second health for all evaluation. Copenhagen, WHO Regional 
Office for Europe, 1993 (WHO Regional Publications, European Series, No. 49). 
73 
Kapitel 1. Indledning 
1.1 Hvorfor en sundhedsrapport for Fællesskabet? 
Antropometriske data fra det seneste århundrede også i: Eveleth, P.B. & Tanner, J.M. Worldwide 
variation in human growth, Cambridge, Cambridge University Press, 1990 (Fig. 13 og 14). 
Fig. 1.1: Middellevetiden i 1950 og 1960 er beregnet for samtlige 12 lande, der udgjorde Det 
Europæiske Fællesskab i 1994. 
1.2 En redegørelse for sundhedssituationen og dens faktorer 
Evaluation of the strategy for health for all by the year 2000. Seventh report on the world health 
situation, volume 5. Copenhagen, WHO Regional Office for Europe, 1986. Og Health for all targets: 
the health policy for Europe. Copenhagen, WHO Regional Office for Europe, 1993 (European Health 
for All Series, No. 4). Og Abelin, T. et al., ed. Measurement in health promotion and protection. 
Copenhagen, WHO Regional Office for Europe, 1987 (WHO Regional Publications, European Series, 
No. 22). Og Ruwaard, D. et al., ed. Public health status and forecasts: the health status of the Dutch 
population over the period 1950-2010. The Hague, Rijksinstituut voor Volksgezondheid en 
Milieuhygiene, 1994. 
Kapitel 2. Folkesundhed 
2.1 Befolkning 
Fødselstal: Eurostat. Befolkningsstatistik 1994. Luxembourg, Kontoret for De Europæiske 
Fællesskabers Officielle Publikationer, 1992 (Serie 3A). Og Demographic trends in the European 
Region. Copenhagen, WHO Regional Office for Europe, 1984 (WHO Regional Publications, European 
Series No. 17). Contraception rates: (personal communication), United Nations Population Division, 
New York, 1994. Abortion: Recourse to abortion: legal conditions, practices and frequency. Entre 
Nous, 22/23, pp. 8-9, June 1993. Sexuality and Family Planning unit, WHO Regional Office for 
Europe. Unintended pregnancy: Cartwright, A. Unintended pregnancies that lead to babies. Social 
science and medicine, 27: 249-254 (1988). Og Fleissig, A. Unintended pregnancies and the use of 
contraception: changes from 1984 to 1989. British medical journal, 302: 147 (1991). 
Ældning: Population forecasts and dependency ratio. World population prospects. The 1992 revision. 
New York, United Nations, 1993. Female employment participation rates: health database, Paris, 
OECD, 1993. 
Migration: Eurostat, op. cit. 
74 
2.2. Middellevetid 
United Nations Development Programme. Human development report 1994. New York, Oxford 
University Press, 1994. Og World Bank, op. cit. Og Middellevetidsudvalget. Levetiden i Danmark. 
Copenhagen, Sundhedsministeriet, 1994. 
Fig. 2.2.2: Den på grafen trukne linje er kun vejledende. 
2.3 Uligheder 
Med hensyn til en bibliografi vedrørende uligheder på sundhedsområdet se: Whitehead, M. The 
concepts and principles of equity and health. Copenhagen, WHO Regional Office for Europe, 1990. 
Der findes beskrivelser for de enkelte lande i en særudgave "Health inequities in Europe" af Social 
science and medicine, 31(3):223-420 (1990). Se også: Power, C. Health and social inequality in 
Europe. British medical journal 308: 1153-1156 (1994). Og Fox, J., ed. Health inequalities in 
European countries. Aldershot, Gower, 1989. Med hensyn til undersøgelser der viser symptomer hos 
kvinder og mænd, se f.eks.: Smyth, M. & Browne, F. General household survey 1990. London, Office 
of Population Censusesand Surveys, 1992 (tables 4.7-4.10); og Ruwaard, D. et al. Public health status 
and forecasts: the health status of the Dutch population over the period 1950-2010. The Flague, 
Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieuhygiene, 1994. 
Fig. 2.3.1: graferne angiver forholdet mellem dødeligheden for mænd og kvinder, efter alder, 
i forskellige periode i dette århundrede. Således var der i 1920-1924 den største 
overdødelighed for mænd i alderen 50-60, men kun i forholdet på ca. 1,5 : 1. I perioden 
1960-1964 uddybedes forskellen i dødeligheden betragteligt, og for de seneste perioders 
vedkommende er den særdeles høje overdødelighed blandt unge mænd påfaldende: 3 gange 
så mange dødsfald for mænd omkring 25-års alderen i perioden 1985-1989. 
Fig. 2.3.2: oplysningerne, der stammer fra en undersøgelse om sundhedsmæssige og sociale 
uligheder i Forbundsrepublikken Tyskland, vedrører mandlige medlemmer af pensionsfonde 
for arbejdere og funktionærer. De angiver ikke den sande middellevetid, da mænd, der dør 
inden pensionsalderen, ikke er omfattet. Tendensen er anderledes for kvinder (se kilde). 
Fig. 2.3.3: denne sammenligning over en længere periode bør tolkes med en vis forsigtighed, 
fordi oplysningerne er standardiserede for hvert tiår snarere end for et enkelt år, og de 
erhvervsgrupper (og størrelser), der udgør de sociale klasser, har undergået ændringer. 
Kapitel 3. 
Udviklingen på sygdomsområdet og i den sundhedsrelaterede adfærd 
Fig. 3.0.1: definition af årsager ved hjælp af ICD9-kode(r). Kredsløbssygdomme 390-359; 
Ydre årsager E800-E999; Kræft (Ondartede svulster) 140-208; Medfødte misdannelser 740-
759; Upræcist definerede årsager 780-799. 
Fig. 3.0.2: definition af årsager ved hjælp af ICD9-kode(r). Ulykker omfatter alle ydre 
årsager (E800-E999) undtagen selvmord (E950-E959) og manddrab (E960-E969); Sygdomme 
i åndedrætsorganerne 460-519; Lungekræft 162; Brystkræft 174; Hjerte (Iskæmiske 
hjertesygdomme) 410-414; Apopleksi (Cerebrovaskulære sygdomme) 430-438; "Andre 
kræftformer" og "Andre hjerte-karsygdomme" defineret som de resterende sygdomme inden 
75 
for kræftområdet og kredsløbssygdomme (se bemærkninger til Fig. 3.0.1). Dette tal omfatter 
ikke børnedødelighedstal (børn under 1 år). Hovedårsagerne til børnedødelighed i EF er 
medfødte misdannelser, pludselige dødsfald og visse forhold, der stammer fra den périnatale 
periode. 
3.1 Børn 
Genetic Screening: ethical issues. London, Nuffield Council on Bioethics, 1993. For handicap in very 
premature babies se Escobar, G.J. et al. Outcome among surviving very low birthweight infants: a 
meta-analysis. Archives of disease in childhood, 66: 204-211 (1991), Og Johnson, A. et al. Functional 
abilities at age 4 years of children born before 29 weeks of gestation. British medical journal, 306: 
1715-1718 (1993). Ulykker hvor børn er impliceret se: European Home and Leisure Accident 
Surveillance System (EHLASS): summary of data 1987-88 (Commission working document 
SPC/089/89, table 2). Kræft se: Coleman, M.P. et al. Trends in cancer incidence and mortality. Lyon, 
1ARC Scientific Publications, 1993 (No. 121). 
Fig. 3.1.2: kendte tilfælde af thalassæmia major: Grækenland 1528; Italien 4475; UK 598. 
Af seglcelleanæmi: Grækenland 406; Italien 400; UK 3233 (se figur, hvad angår kilde). 
Børneinfektionssygdomme: Kvotienterne (fra Sundhed for alle-rapporterne) afhænger af indberetninger 
fra lægerne; tallene ligger under niveauet for den egentlige incidens, men er sammenlignelige over en 
vis periode. Undersøgelser vedrørende vaccination og forekomst i EF-landene, se: Guerin, N. EUREPI: 
research in methodologies of immunisation programmes management in Europe. In: Fracchia, G.N. & 
Theofilatou, M., ed. Health services research. Amsterdam, IOS Press, 1993. Og EUREPI final report 
(unpublished). EC paper "for box": COM(93) 246, 9 June 1994. 
3.2 Unge 
WHO's Cross-National Health Behaviour in School-Aged Children Study er i færd med at analysere 
data fra en fjerde undersøgelse. Den baserer sig på repræsentative stikprøver af børn, se Smith, C. et 
al. Health behaviour research with adolescents: a perspective from the WHO cross-national health 
behaviour in school-aged children study. Health promotion journal of Australia, 2(2): 41-44 (1992). 
Også The European Network of Health Promoting Schools. Copenhagen, WHO Regional Office for 
Europe, 1993. Også Jones, E.F. Teenage pregnancy in industrialized countries. New Haven, Yale 
University Press, 1986. 
Fig. 3.2.3: Kvotienten er blevet beregnet for denne rapport ved at tage procentdelen af alle 
fødende kvinder på under 20 år (Sundhed for alle-indikator 28.06.01) divideret med antallet 
af kvinder i alderen 15-19 år. 
Ulykker: Data vedrørende dødsfald og kvæstelser (from Statistics of road traffic accidents in Europe, 
vol XXXIX. Geneva, United Nations, Economic Commission for Europe, 1994) indsamles af politiet 
og kan afvige en smule fra WHO's data vedrørende dødeligheden, der bygger på dødsattester. 
EHLASS, op. cit. 
76 
Fig. 3.2.4: oplysningerne stammer fra en stor tabel med standardtrafikulykkesstatistikker 
vedrørende England og Wales. En kombination af koretøjer er impliceret i hovedparten af 
ulykkerne. Tabellen omfatter køretøj A, og fodgængere, her benævnt ulykkesofrc (som 
rammes), og køretøj B (her benævnt ulykkcsforvolder), som er det rammende koretoj. Se 
kilde. 
Fig. 3.2.5: 1CD9 kode(r) E810-E819. 
Fig. 3.2.7: ICD9 kode(r) E960-E969. 
3.3 Voksne 
Kræft: Brystkræft: Se Coleman, M.P. et al., op. cit. (this publication includes registry and country 
mortality data by cancer site for EC countries). 
Fig. 3.3.1: De vigtigste kræftformer fra Parkin, D.M. et al. Cancer incidence in five 
continents, volume VI. Lyon, 1ARC Scientific Publications, 1992 (No. 120). Registreringen 
af kræfttilfælde er ikke komplet i EF-landene som helhed; England og Wales - med de mest 
omfattende offentliggjorte data - er valgt som repræsentanter for et nordisk sygdomsmønster; 
Varese-provinsen - med et omfattende kræftregister - som repræsentant for et sydligt 
sygdomsmønster. 
Fig. 3.3.2 og 3.3.3: ICD9-kode(r) 162. 
Fig. 3.3.4: ICD9-kode(r) 174. 
Fig. 3.3.5: ICD9-kode(r) 151. ' " 
Iskæmiske hjertesygdomme: pludselige dødsfald og overlevelsesmuligheder. Myocardial infarction 
community registers. Copenhagen, WHO Regional Office for Europe, 1979 (Public Health in Europe, 
No. 5). 
Fig. 3.3.6: ICD9-kode(r) 410-414. 
Fig. 3.3.9: ICD9-kode(r) 430-438. 
Fig. 3.3.10: ICD9-kode(r) 571. 
Kroniske sygdomme: Undersøgelser støttet af Europa-Kommissionen omfatter: Silman, A. The 
epidemiology of vertebral osteoporosis in Europe: prevalence, risk factors and impact. I: Vuylsteek, 
K. & Hallen, M. Epidemiology, Amsterdam, IOS Press, 1994 (168-181). Og Fuller, J.H. The 
epidemiology and prevention of diabetes. I: Vuylsteek, K. & Hallen, M., op. cit. (140-167). Og Burney, 
P. Asthma prevalence and risk factors. I: Vuylsteek, K. & Hallen, M. op. cit. (241-251). Og Hauser, 
W.A. et al. Incidence of epilepsy and unprovoked seizures in Rochester, Minnesota, 1935-1984, 
Epilepsia, 34(3): 453-468 (1993). Også Williams, R. et al., ed. Diabetes in Europe. London, Libbey, 
1994. 
77 
Erhvervssygdomme: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. Generaldirektoratet for 
Beskæftigelse, Arbejdsmarkedsrelationer og Sociale Anliggender. Europæisk socialpolitik: Unionens 
valgmuligheder. (Grønbog). Afsnit C.6(a) - sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Luxembourg, 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 1994. EUROSTAT. Disabled 
persons: statistical data. Volumes 1 and 2. Luxembourg, Office for Official Publications of the 
European Communities 1991. Salud u ambiente de trabajo en Barcelona. Barcelona, Ajuntament de 
Barcelona, 1993. Og Lifestyle and health risks at the workplace. Copenhagen, WHO Regional Office 
for Europe, 1993 (European Occupational Health Series, No. 2). 
Fig. 3.3.12: indsamlingen af disse oplysninger er ikke blevet standardiseret mellem landene. 
Infektionssygdomme: HIV/AIDS. Data collected by the European Centre for Epidemiological 
Monitoring of AIDS, Hôpital national de Saint-Maurice, 94410 Saint-Maurice, France, available as 
quarterly reports. Og F. Dubois-Arber & Paccaud, F. Assessing AIDS/HIV prevention: What do we 
know in Europe? Social and Preventive Medicine, 39, Suppl.l. (1994). Vivre en Europe: La santé en 
Europe. Institut international d'administration publique, 1994. Foodbonie infections: WHO Surveillance 
programme for control of foodborne infections and intoxications in Europe. Fifth report 1985-89. 
Berlin, Institute of Veterinary Medicine, Robert von Ostertag Institute, 1992. 
Mental sundhed: Den skønsmæssige prævalens afhænger af metoder og stikprøver. Se Burvill, P.W. 
The epidemiology of psychological disorders in general medical settings. I: Sartor i us, N. et al., ed. 
Psychological disorders in general medical settings. Toronto, Hogrefe & Huber, 1990. Også Lehtinen, 
V. et al. The Prevalence of PSE-CATEGO disorders in a Finnish adult population cohort. Social 
psychiatry and psychiatric epidemiology, 25: 187-92 (1990); table 1. Også Faria, J.G.S. The WHO 
health targets for Europe and psychiatric epidemiology. Paper presented at the Congress of the 
International Federation for Psychiatric Epidemiology, Lisbon, 14-17 April 1993. Suicide, medical care: 
se Barraclough, B.M. et al. A hundred cases of suicide: clinical aspects. British journal of psychiatry, 
125:355-373(1974). 
Fig. 3.3.17: ICD9-kode(r) E950-E959. 
Fig. 3.3.18: Disse oplysninger gælder kun for de nævnte byer og ikke for de enkelte lande 
som helhed. Tallene er heller ikke alderskorr i gerede og vil sandsynligvis blive revideret under 
undersøgelsens videre forløb. 
3.4 Ældre 
Disability in EU countries: sum of data by country in EUROSTAT, 1991 (op. cit.) Og Muller, I. 
Country profiles on oral health in Europe 1991. Copenhagen, WHO Regional Office for Europe, 1991. 
Og Hofman et al. The prevalence of dementia in Europe. International journal of epidemiology, 20(3): 
736-748 (1991); table 4. Og Age and attitudes: main results from a Eurobarometer survey. Brussels, 
CEC DGV, 1993. Og A European community health policy for older people. London, Eurolik Age, 
1993. Og Heikkinen, E. et al., ed. The elderly in 11 countries: a socio-economic survey. Copenhagen, 
WHO Regional Office for Europe, 1983. 
78 
Kapitel 4. 
Sundhedsfaktorer 
4.1 Sundhedsrelateret adfærd 
Rygning: oplysninger fra: WHO Tobacco eller Health Database. Og Peto, R. et al. Mortality from 
tobacco in developed countries: indirect estimation from national vital statistics. Lancet, 339: 1268-
1278 (1992). (Peto et al. extrapolate US data, showing "half of all regular smokers would be killed by 
their habit" to other countries including the EC.) Og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. 
Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Arbejdsmarkedsrelationer og Sociale Anliggender (V/E/l). Og 
Europe against cancer: background file for the evaluation of the first five years of execution of the 
programme 1987-91. D: summary of the EURO health survey. Brussels, DGV (internal document) 
1992. Og Europa mod kræft: anden handlingsplan 1990-1994. Bruxelles, Kommissionen for De 
Europæiske Fællesskaber, 1990. Passiv rygning: se No smoke between us. Brussels, BASP, 1993. 
Fig. 4.1.1: Disse oplysninger blev indsamlet ved en EUROBAROMETER-undersøgelse i 
februar-marts 1992 på grundlag af en stikprøve på 12 500 personer i alderen 15+. 
Fig. 4.1.4: Det nationale alkoholforbrug: liter rent alkohol pr. indbygger pr. år, som indtages 
i form af forskellige drikkevarer afhængig af skik og brug på stedet. 
Narkotikamisbrug: Hartnoll, R. (on behalf of the European Monitoring Centre on Drugs and Drug 
Addiction). Epidemiological research on illicit drugs in Europe. Final report. Institut Municipal 
d'Investigacio Mèdica, Barcelona, 1993. Tenth Ministerial conference of the Pompidou Group. National 
reports. Strasbourg, Council of Europe, 1994. Også Paris, Baromètre santé 92. Comité français 
d'éducation pour la santé, 1994. Og Gutiérrez-Fisac, J.L. et al. Health indicators (period 1990-91). 
Madrid, Ministerio de Sanidad y Consumo: Secretaria General de Salud, 1993. 
Fig. 4.1.3: Egne beregninger. Oplysninger om det generelle prisindeks stammer fra 
Eurostat/B3. 
Fig. 4.1.6: Oplysningerne bør tolkes med forsigtighed, da der er anvendt varierende 
grundighed og metoder i forbindelse med registreringen af tilfælde. 
Ernæring: Igangværende ætiologiske undersøgelser koordineres under EURONUT Concerted Action 
of DGXII. Se Hautvast, J.G.A.J. Nutrition and health in the European Community. I: Vuylsteek, K. 
& Hallen, M., ed. op. cit. (298-331). Måling af fødevarebalancen se: Becker, W. & Helsing, E. Food 
and health data: their use in nutrition policy-making. Copenhagen, WHO Regional Office for Europe, 
1991 (WHO Regional Publications, European Series, No. 34). Og James, W.P.T. et al. Healthy 
nutrition: preventing nutrition-related disorders in Europe. Copenhagen, WHO Regional Office for 
Europe, 1988 (WHO Regional Publications, European Series, No. 24). 
4.1.7: Kropsmasseindekset, defineret som en persons vægt divideret med kvadratet af højden, 
er tæt forbundet med hudfoldstykkelsen og således til fedme. Værdier over 26 kg/m2 betragtes 
som overvægt, 30+ stærk overvægt. 
79 
Fig. 4.1.8: Oplysninger om fødevarebalancen indberettes ved hjælp af et standardskema til 
FAO. De afspejler balancen mellem produktion, import, eksport, forbrug og spild. De udgor 
nyttige indikatorer over en vis periode. 
Motion: Blair, S.N. et al. Physical fitness and all-cause mortality. Journal of the American 
Medical Association, 262(17): 2395-2401 (1989). Også: Kopian, J.P. et al. Physical activity, 
physical fitness, and health: time to act. Journal of the American Medical Association, 262: 
2437 (1989). Og British Medical Association. Cycling: towards health and satefy. Oxford, 
Oxford University Press, 1992. 
4.2 Miljø og helbred 
Miljø: Concern for Europe's tomorrow: health and environment in the WHO European Region. 
Copenhagen, WHO Regional Office for Europe, 1994. Også Europe's environment: the Dohris 
assessment og Europe's environment: statistical compendium for the Dobris assessment, Luxembourg, 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 1995 (i trykken) 
Boligforhold: Med henblik på en bredere definition på dårlige boligforhold, se Avramov, D. 
Homelessness: a condition of a social process? Brussels, FEANTSA (Fédération Européenne 
d'Associations Nationales Travaillant avec les Sans-Abri), 1994 (17-18). (Estimates basedon data from 
Statistics on housing in the European Community, dwellings which do not meet criteria of good quality 
in 10 EC countries (data not available for Germany and Greece). Brussels, CEC DGV, 1993, (39). 
Også Bellerman, M. et al. Social exclusion in the Federal Republic of Germany. European Economic 
Interest Group "Animation & Research", Lille, 1993. 
Hjemløshed: Daly, M. The right to a home, the right to a future. Third report of the European 
Observatory on Homelessness, Brussels, FEANTSA, 1994. (Dette skøn anvender tilnærmelsesvis 
samme definitioner m.h.t. personer uden bolig eller personer, der anvender kortvarige opholdssteder, 
men indberetnings- og optællingsmetoder varierer betydeligt fra land til land; hjemløshed er muligvis 
underrepræsenteret i de officielle data fra de sydlige EF-lande.) 
Transport: Transport and Health Study Group. Health on the move. Birmingham, Public Health 
Alliance, 1991. British Medical Association, 1992 (op. cit.). Children travelling to school in Britain: 
Hillman, M., ed. Children, transport and the quality of life. London, Policy Studies Institute, 1993 
(chapter 3, Fig. 2). 
Fig. 4.2.6: Denne figur er opstillet på grundlag af oplysninger i kildematerialet; tallene er 
ikke standardiseret med hensyn til andre risikofaktorer for iskæmiske hjertesygdomme. 
Handicapvenlige foranstaltninger: En rapport bestilt af Generaldirektoratet for Transport skønner, 
at "op til 52 mio. personer i Europa vil opleve vanskeligheder med hensyn til at anvende offentlige 
transportmidler på et eller andet tidspunkt". /: Transport information for people with disabilities: 
Summary and recommendations. Research Institute for Consumer Affairs, 1992. Også: European 
Conference of Ministers of Transport. Transport for people with mobility handicaps: policy and 
achievements in Europe. Paris, OECD, 1991. 
Støj: Europe's environment 1993 Noise Pollution, raport fra Det Europæiske Miljøagentur januar 1994 
80 
Luft, vand, affald, stråling: Se Miljøsituationen i Det Europæiske Fællesskab. Bruxelles, 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, 1992 (KOM(92) 23, kapitel 4) og ovennævnte Dobris 
rapport og statisktisk kompendium. 
4.3 Sociale problemer 
Arbejdsløshed: oplysninger fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. Generaldirektoratet 
for Beskæftigelse, Arbejdsmarkedsrelationer og Sociale Anliggender. Vækst, konkurrenceevne, 
beskæftigelse: udfordringer og veje ind i det 21. århundrede (Hvidbog. Luxembourg, Kontoret for De 
Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 1993 (44). 
Fattigdom: EUROSTAT. La pauvreté en chiffres: l'Europe au début des années 80. Luxembourg, 
Office des publications des Communautés européennes, 1990. Og EUROSAT. Analysing poverty in 
the European Community: policy issues, research options and data sources. (Eurostat news, special 
edition). Luxembourg, Office for Official Publications of the European Communities, 1993. 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: Generaldirektoratet for Beskæftigelse, 
Arbejdsmarkedsrelationer og Sociale Anliggender. Europæisk Socialpolitik: Unionens valgmuligheder. 
Luxembourg, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 1993. 
4.4 Sundhedsvæsen 
De nationale sundhedsvæsener: Commission of the European Communities. Directorate-general of 
Employment, Industrial Relationsand Social Affairs. Social protection in Europe. Luxembourg, Office 
for Official Publications of the European Communities, 1994 (chapter 7 on health care systems). Og 
Berthod-Wurmser, M. La santé en Europe. Paris, La documentation française, 1994. Og Schneider M. 
et al. Health care in the EC member states. Health policy, 20(1): 1-251 (1992). 
Sundhedsfremmende foranstaltninger og sygdomsforebyggelse: Duplessis, P. Public health and 
industrialized countries. Québec, Les Editions du Québec, 1989. Og Dekker, E. & van der Werff, A. 
Policies for health in European countries with pluralistic systems. Houten, Bohn Stafley Van Loghum, 
1990. 
Sundhedsvæsenets opbygning: Oplysningerne stammer fra: OECD health systems: facts and trends 
1960-91. Paris, OECD, 1993 (Health policy studies No. 3, vols 1 and 2). Og mental sundhed: Mangen, 
S.P., ed.) Mental health care in the European Community. London, Croom Helm, 1985. Og King, D. 
Moving on from mental hospitals to community care: a case study of change in Exeter. London, 
Nuffield Provincial Hospitals Trust, 1991. Og Breemer ter Stege, C.P.C. & Gittleman, M. Trends in 
mental health care in western Europe in the past 25 years. International journal of mental health, 16(1-
2): 3-243 (1987). 
Medicinalvarer: Commission of the European Communities. Report on the operation of the Committee 
for Proprietary Medicinal Products in 1991 and 1992 (Commission working paper SEC(93)771 ), 1993. 
Og The rules governing medicinal products for human use in the European Community. (Commission 
internal document 111/5826/93/-EN.) Og Bioteknologi; Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. 
Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Arbejdsmarkedsrelationer og Sociale Anliggender. Vækst, 
konkurrenceevne, beskæftigelse: udfordringer og veje ind idet 21. århundrede (Hvidbog). Luxembourg, 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 1993 (s. 100-101). Og Commission 
of the European Communities. On the outlines of an industrial policy for the pharmaceutical sector 
in the European Community. Brussels 1994 (COM(93) 718 final). 
81 
Fig. 4.4.1: Egne beregninger. Prisindekset for en kurv af medicinalvarer offentliggjort af 
Kommissionen i KOM(93) 718 stammer fra en undersøgelse udført af ABDA. Denne 
undersøgelse var en gentagelse af en undersøgelse udført af BEUC (Belgian Consumers 
Association) i 1987. Eurostat/B3 har leveret data vedrørende det generelle forbrugerprisniveau 
i 1992, som er anvendt som en approksimation for 1993-prisniveauet. 
Kvalitet: se også: Holland, W.W. EC working group on health services and avoidable deaths ' (pp. 
16-31) and Berrino, F. EUROCARE. Cancer registries-based study on survival and care of cancer 
patients in Europe (pp. 420-427) /: Fracchia, G.N. & Theofilatou, M., ed. Health services research. 
Amsterdam, IOS Press, 1994. 
Fig. 4.4.3: Disse oplysninger stammer fra lokale registre og afspejler ikke nationale forskelle. 
Forskning: De Moor, G. et al. Telematics for health care. Its impact? Its future? Luxembourg, 
Commission of the European Union, Directorate General XIII, Unit C4, 1994. Og Roger France, F.H. 
& Laires, M., ed. Results of the study on Communication of health care resource management data 
in Europe'. Luxembourg, Commission of the European Union. Directorate General XIII, 1994. Og 
Larédo, P. et al. The research networks built by the MHR4programme. Luxembourg, Commission of 
the European Communities, Directorate-General for Information, Technologies and Industries, and 
Telecommunications, 1992. Og Research and technology development on telematic systems in health 
care (AIMprogramme). Luxembourg, Commission of the European Communities, DGXIII Unit C4, 
1993. Og Ecosystems Research Report 15, A Review of Research in Environmental Health <Sc Chemical 
Safety, In The Step (1989-92) & Environment (1991/94) Research Programmes. Report EUR 15909EN, 
Commission of the European Communities. Og EPHA conference on research priorities for public-
health in Europe. Brussels, EPHA, 1994. 
Fig. 4.4.5: Oplysningerne er leveret af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 
GDXII/E. 
82 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 357 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 05 
Kàtalognùmmer : CB-CO-95-383-DA-C 
ISBN 92-77-91851-9 
Kontoret for De Europciske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg