27. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 139/5 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets direktiv om bekæmpelse af luftforurening fra industrianlæg 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 15. april 1983) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100 
og 235, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parla­
mentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
De europæiske Fællesskabers handlingsprogrammer 
på miljøområdet af 1973 ('), 1977 (2) og 1982 (3) 
udtrykker betydningen af forebyggelse og nedbrin­
gelse af luftforurening; 
i handlingsprogrammerne af 1973 og 1977 er der ud 
over en objektiv vurdering af de risici, som luftfor­
urening forårsager for menneskets sundhed og 
miljøet, fastsat, at der bør udarbejdes kvalitetsmålsæt­
ninger samt fastsættes kvalitetsnormer, navnlig for en 
række luftforurenende stoffer, der betragtes som de 
farligste; 
Rådet har allerede vedtaget flere direktiver til 
gennemførelse af disse programmer; 
Fællesskabet er ved Rådets afgørelse 81/462/EØF (4) 
endvidere blevet kontraherende part i konventionen 
om grænseoverskridende luftforurening over store 
afstande; 
i handlingsprogrammet af 1982 er det fastsat, at 
Kommissionen skal fortsætte bestræbelserne for at 
opstille normer for luftkvalitet, men at det desuden er 
(*) EFT nr. C 112 af 20. 12. 1973, s. 1. 
O EFT nr. C 139 af 13. 6. 1977, s. 1. 
(3) EFT nr. C 46 af 17. 2. 1983, s. 1. 
(4) EFT nr. L 171 af 27. 6. 1981, s. 11. hensigtsmæssigt at udvikle en politik med henblik på i 
første omgang at stabilisere og siden gradvis at 
formindske de samlede emissioner eventuelt ved fast­
sættelse af emissionsnormer for visse typer emissions-
kilder; 
i alle medlemsstater findes der love og administrative 
bestemmelser om bekæmpelse af luftforurening fra 
faste industrianlæg, og i adskillige medlemsstater er 
de gældende bestemmelser under revision; 
forskellene mellem de forskellige medlemsstaters 
gældende bestemmelser eller bestemmelser under revi­
sion, for så vidt angår bekæmpelse af luftforurening 
fra industrianlæg, kan forårsage ulige konkurrence­
vilkår og således have direkte indvirkning på det 
fælles markeds funktion; der bør således på dette 
område foretages en tilpasning af lovgivningerne som 
fastsat i traktatens artikel 100; 
en af Fællesskabets hovedopgaver er at fremme en 
harmonisk udvikling af den økonomiske virksomhed i 
Fællesskabet som helhed samt en varig og afbalan­
ceret udvikling, hvilket ikke er muligt uden en 
bekæmpelse af forureninger og gener og heller ikke 
uden en forbedring af livskvaliteten og miljøbeskyt­
telsen; da traktaten ikke indeholder fornøden 
hjemmel hertil, må dens artikel 235 anvendes; 
det er både ønskeligt og nødvendigt, at Fællesskabet 
bidrager til at styrke effektiviteten af medlemssta­
ternes bekæmpelse af luftforurening fra faste industri­
anlæg; 
til dette formål er det nødvendigt, at der indføres 
visse principper for iværksættelse af en række foran­
staltninger og procedurer, der danner et hele, med 
henblik på at forebygge og nedbringe luftforurening 
fra industrianlæg inden for Fællesskabet; 
Fællesskabets indsats for at gennemføre disse prin­
cipper må være gradvis i betragtning af den komplek-
Nr. C 139/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 5. 83 
sitet, der præger de pågældende forhold og de hoved­
principper, som de forskelige nationale politikker 
hviler på; 
det er i første omgang nødvendigt at indføre en 
generel ramme, således at medlemsstaterne om 
nødvendigt kan tilpasse deres gældende bestemmelser 
til de principper, der er fastlagt på fællesskabsplan; 
det forekommer følgelig nødvendigt, at medlemssta­
terne indfører et system, hvorefter opførelse, drift og 
væsentlige ændringer af faste industrianlæg, der måtte 
forårsage luftforurening, underlægges kravet om en 
forudgående godkendelse; 
derudover kan en godkendelse kun meddeles af 
vedkommende nationale myndigheder, når flere vilkår 
er opfyldt, således navnlig at anlæggets opførelse eller 
drift ikke får farlige virkninger for mennesker eller 
større skadelige virkninger for menneske eller miljø, 
og at der træffes alle de forebyggende foranstalt­
ninger, teknikkens stade tillader, samt at gældende 
grænseværdier for luftkvalitet og for emission over­
holdes; 
der bør gælde særlige bestemmelser for særlig for­
urenede områder, samt for områder, der specielt skal 
beskyttes; 
gældende regler vedrørende procedurer for godken­
delse og for måling af emissioner bør opfylde visse 
krav; 
de vedkommende myndigheder bør undersøge, om 
det er nødvendigt i visse tilfælde at pålægge supple­
rende vilkår, som dog skal være økonomisk gennem­
førlige; 
bestemmelserne bør gradvis anvendes på bestående 
anlæg, og der bør tages hensyn til de omkostninger, 
denne anvendelse indebærer; 
for at fremme iværksættelsen af foranstaltninger til 
forebyggelse og nedbringelse af luftforurening, samt 
fremme udviklingen i forebyggelsesteknikker, bør der 
fastsættes bestemmelser om et samarbejde mellem 
medlemsstater og Kommissionen; 
der bør fastlægges, at tilpasningen af fortegnelsen 
over de anlæg, der skal underlægges kravet om 
godkendelse, samt over de mest forurenende stoffer, 
sker i et udvalg for tilpasning til den tekniske udvik­
ling — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Formålet med dette direktiv er at iværksætte en 
række foranstaltninger og procedurer med henblik på at forebygge og nedbringe luftforureninger fra indu­
strianlæg inden for Fællesskabet. 
Artikel 2 
I dette direktiv forstås ved: 
1. Luftforurening: menneskets direkte eller 
indirekte tilførsel til atmosfæren af stoffer eller 
energi, der indebærer skadelige virkninger, som 
bringer menneskets sundhed i fare, beskadiger de 
biologiske ressourcer, økosystemerne og fysiske 
goder, samt skader eller forringer de rekreative 
værdier og andre legitime anvendelser af miljøet. 
2. Anlæg: alle virksomheder eller andre faste 
anlæg, der tjener industrielle eller andre formål. 
3. Bestående anlæg: anlæg, hvis opførelse og drift 
er blevet godkendt før meddelsesdatoen for dette 
direktiv, eller som allerede var opført før denne dato. 
4. Teknikkens stade: Det stade i udviklingen af 
avancerede processer og udstyr, hvor en emissions­
begrænsende foranstaltning har vist sig at være egnet 
i praksis og ikke medfører uforholdsmæssigt høje 
omkostninger. Teknikkens stade fastlægges på 
grundlag af sammenlignelige processer og udstyr, som 
har stået deres prøve i anlæg. 
5. Grænseværdi for luftkvalitet: Koncentrationen 
af forurenende stoffer i luften, som ikke må over­
skrides i et bestemt tidsrum. 
6. Grænseværdi for emission: Koncentrationen 
eller massen af forurenende stoffer i emissioner fra 
anlæg, som fastsættes generelt, eller for bestemte 
kategorier af anlæg, og som ikke må overskrides i et 
bestemt tidsrum. 
Artikel 3 
1. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foran­
staltninger til at opførelse, drift og væsentlig ændring 
af anlæg, der kan forårsage luftforurening, under­
kastes kravet om en forudgående godkendelse, som 
meddeles af de ansvarlige myndigheder. 
2. Navnlig de kategorier af anlæg, der er anført i 
bilag I, er underkastet kravet om godkendelse. 
Medlemsstaterne kan underkaste andre kategorier af 
anlæg kravet om godkendelse eller, hvis foreskrevet i 
nationale bestemmelser, forudgående anmeldelse. 
27.5.83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 139/7 
Artikel 4 
Uden at kravene i medlemsstaternes eller Fællesska­
bets bestemmelser med et andet sigte end dette direk­
tivs tilsidesættes, kan godkendelse kun meddeles, 
såfremt alle følgende betingelser er opfyldt: 
1. Opførelse og drift af anlægget indebærer ikke 
sundhedsfarlige virkninger for befolkningen og 
arbejdstagerne eller væsentlige skadelige virkninger 
for mennesker og miljø på grund af luftforurening. 
2. Der træffes alle forebyggende foranstaltninger, 
som teknikkens stade muliggør, med henblik på at 
undgå farlige eller skadelige virkninger som 
omhandlet i stk. 1 for mennesker og miljø på 
grund af luftforurening, navnlig for at nedbringe 
emission af stoffer anført i bilag II. 
3. De grænseværdier for luftkvalitet og for emission, 
der er fastlagt ved fællesskabsret eller national 
lovgivning, overskrides ikke. 
Artikel 5 
Medlemsstaterne udpeger særligt forurenede områder 
samt områder, der specielt skal beskyttes, inden for 
hvilke der skal overholdes strengere grænseværdier 
for luftkvalitet og for emission end de i artikel 4 
nævnte, og hvor der kun må opføres eller drives 
anlæg af bestemte kategorier, når særlige vilkår 
opfyldes. 
Artikel 6 
Ansøgning om godkendelse af et anlæg omfatter en 
beskrivelse af anlægsprojektet med de angivelser, der 
er nødvendige, for at der kan træffes beslutning om 
meddelelse af godkendelse i overensstemmelse med 
artikel 4 og 5. 
Artikel 7 
På eget initiativ eller på Kommissionens anmodning 
foretager medlemsstaterne udveksling af oplysninger 
om deres erfaringer med og kendskab til foranstalt­
ninger, der tager sigte på at forebygge og nedbringe 
luftforurening, samt om fremgangsmåder og teknisk 
udstyr og om grænseværdier for luftkvalitet og for 
emission. 
Artikel 8 
På forslag af Kommissionen fastsætter Rådet med 
kvalificeret flertal om nødvendigt grænseværdier for 
emission på fællesskabsplan, navnlig for så vidt angår 
forurenende stoffer anført i bilag IL Artikel 9 
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foran­
staltninger til, at alle ansøgninger om godkendelse 
bekendtgøres for personer, der måtte berøres af en 
mærkbar luftforurening, som anlægget fremkalder. 
2. Anvendelsen af stk. 1 tilsidesætter ikke særlige 
nationale bestemmelser eller fællesskabsbestemmelser 
vedrørende vurdering af offentlige og private projek­
ters virkninger på miljøet og forudsætter, at bestem­
melser vedrørende forretningshemmeligheder over­
holdes. 
Artikel 10 
Som grundlag for samråd, der finder sted som led i 
de bilaterale forbindelser, skal medlemsstaterne stille 
samme oplysninger, som formidles til landets egne 
statsborgere, til rådighed for andre berørte medlems­
stater. 
Artikel 11 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstalt­
ninger til, at emissioner fra anlæg måles regelmæssigt 
med henblik på at kontrollere, at de i artikel 4 anførte 
forpligtelser overholdes. Anvendte målemetoder og 
-apparatur skal være godkendt af de ansvarlige 
myndigheder. 
Artikel 12 
De ansvarlige myndigheder følger udviklingen i 
teknikkens stade og/eller miljøsituationen for om 
nødvendigt at pålægge et anlæg, der er godkendt i 
overensstemmelse med dette direktiv, supplerende 
vilkår. 
Der kan kun pålægges supplerende vilkår, som er 
økonomisk overkommelige for den berørte virk­
somhed eller for anlæg af den pågældende kategori. 
Artikel 13 
Godkendelse eller eventuelt afslag meddeles skriftligt 
og bekendtgøres for berørte personer i overensstem­
melse med gældende nationale bestemmelser. 
Artikel 14 
1. Bestemmelserne i dette direktiv anvendes gradvis 
på bestående anlæg under hensyntagen til disse 
anlægs tekniske karakteristika og omkostningerne ved 
denne anvendelse. 
Nr. C 139/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.5.83 
2. Gennemførelsen af dette direktiv må ikke 
bevirke, at det tillades de pågældende anlæg at over­
skride gældende grænseværdier for emission. 
Artikel 15 
Medlemsstaterne kan med henblik på at beskytte 
miljøet indføre strengere bestemmelser end de i dette 
direktiv fastsatte. 
Artikel 16 
Dette direktiv tilsidesætter ikke undtagelsesbestem­
melser, som medlemsstater indfører af hensyn til det 
nationale forsvar. 
Artikel 17 
De nødvendige ændringer med henblik på at tilpasse 
bilag I og II til den tekniske udvikling sker efter 
fremgangsmåden i artikel 18 og 19. 
Artikel 18 
Der nedsættes et udvalg for tilpasning til den tekniske 
udvikling af bilag I og II, herefter benævnt 
»udvalget«, som består af repræsentanter for 
medlemsstaterne og med en repræsentant for 
Kommissionen som formand. 
Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden. 
Artikel 19 
1. Formanden indbringer sager for udvalget enten 
på eget initiativ eller efter anmodning fra repræsen­
tanten for en medlemsstat. 2. Kommissionens repræsentant forelægger udval­
get et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. 
Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden 
for en frist, som formanden kan fastsætte under 
hensyntagen til, hvor meget det pågældende 
spørgsmål haster. Det udtaler sig med et flertal på 45 
stemmer, idet medlemsstaternes stemmer tildeles den i 
traktatens artikel 148, stk. 2, fastsatte vægt. 
Formanden deltager ikke i afstemningen. 
3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstalt­
ninger, når de er i overensstemmelse med 
udvalgets udtalelse. 
b) Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overens­
stemmelse med udvalgets udtalelse eller er der 
ikke afgivet en udtalelse, forelægger Kommis­
sionen snarest Rådet et forslag vedrørende de 
foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer 
afgørelse med kvalificeret flertal. 
c) Har Rådet ikke truffet afgørelse senest tre 
måneder efter at det har fået forslaget forelagt, 
vedtages de foreslåede foranstaltninger af 
Kommissionen. 
Artikel 20 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og 
administrative bestemmelser i kraft for senest den 
1. januar 1985, af efterkomme dette direktiv og 
underretter straks Kommissionen herom. 
2. Medlemsstaterne drager omsorg for, at Kommis­
sionen underrettes om teksterne til de nationale rets­
forskrifter, som de udsteder på det område, der er 
omfattet af dette direktiv. 
Artikel 21 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
27. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 139/9 
BILAG I 
KATEGORIER AF ANLÆG 
(Underlagt bestemmelserne i artikel 3, andet punktum) 
1. Energiindustri 
— Koksværker 
— Olieraffinaderier (undtagen virksomheder, der udelukkende fremstiller smøremidler fra 
råolie) 
— Anlæg for kulforgasning og -likvefaktion 
— Termiske kraftværker (atomkraftværker undtaget) og andre forbrændingsanlæg med en 
termisk effekt på over 50 MW. 
2. Fremstilling og forarbejdning af metaller 
— Anlæg for ristning og sintring, som behandler over 1 000 tons metalmalme pr. år 
— Integrerede anlæg for produktion af råjern og råstål 
— Støberier med smelteanlæg, der hver har en kapacitet på over 5 tons 
— Produktions-, smelte- og valseanlæg for ikke-jernmetaller, hvor smeltningsanlæggene hver 
har en kapacitet på over 1 ton for tungmetaller og 500 kg for letmetaller. 
3. Industrier for ikke-metalliske mineralprodukter 
— Cementfabrikker og kalkværker 
— Anlæg for udvinding og fremstilling af asbestprodukter 
— Glasværker 
— Keramisk industri. 
4. Kemisk industri 
— Kemiske anlæg for fremstilling af olefiner, olefinederivater, monomerer og polymerer 
— Kemiske anlæg for fremstilling af organiske mellemprodukter 
— Anlæg for fremstilling af uorganiske grovkemikalier. 
5. Levnedsmiddelindustri 
— Sukkerfabrikker 
— Storslagterier 
— Fiskemels- og fiskeoliefabrikker med en kapacitet på mindst 100 tons råstoffer pr. dag 
— Anlæg til fremstilling af animalske og vegetabilske olier og fedtstoffer 
— Andre levnedsmiddelvirksomheder. 
6. Bortskaffelse af affald 
— Anlæg for bortskaffelse af fast eller flydende affald ved forbrænding eller kemisk nedbryd­
ning 
— Destruktionsanstalter for dyrekroppe 
— Anlæg for behandling og oparbejdning af affald fra fast brændsel. 
7. Større industrialiserede husdyrbrug uden jordtilliggende 
8. Andre industrier 
— Anlæg til fremstilling af papirmasse og pap med en produktionskapacitet på mindst 
25 000 tons pr. år. 
Nr. C 139/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.5.83 
BILAG II 
LISTE OVER DE VIGTIGSTE FORURENENDE STOFFER 
(Jf. artikel 4, stk. 2) 
1. Svovldioxid og andre svovlforbindelser 
2. Nitrogenoxider og andre nitrogenforbindelser 
3. Carbonmoxid 
4. Organiske stoffer og sabonhydrider (undtagen methan) 
5. Tungmetaller og forbindelser heraf 
6. Støv, svævestøv og asbest 
7. Chlor og forbindelser heraf 
8. Flour og forbindelser heraf