Tirsdag den 14. december 2010

Europæisk beskyttelsesordre ***I

P7_TA(2010)0470

Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 14. december 2010 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om den europæiske beskyttelsesordre (00002/2010 - C7-0006/2010 - 2010/0802(COD))

2012/C 169 E/35

(Almindelig lovgivningsprocedure: førstebehandling)

Europa-Parlamentet,

der henviser til den begrundede udtalelse, som inden for rammerne af protokol (nr. 2) om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet er blevet forelagt af et nationalt parlament, om at udkastet til lovgivningsmæssig retsakt ikke overholder nærhedsprincippet,

Tirsdag den 14. december 2010

P7_TC1-COD(2010)0802

Europa-Parlamentets holdning fastlagt ved førstebehandlingen den 14. december 2010 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/…/EU om den europæiske beskyttelsesordre

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR –

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 82, stk. 1, litra a) og d) ,

under henvisning til initiativ fra Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Republikken Estland, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Ungarn, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Finland og Kongeriget Sverige,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og

og ud fra følgende betragtninger:

(1) Den Europæiske Union har sat sig det mål at bevare og udbygge et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

(2) Det fastsættes i artikel 82, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), at det retlige samarbejde i straffesager i Unionen bygger på princippet om gensidig anerkendelse af domme og retsafgørelser.

(3) Ifølge Stockholmprogrammet, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd på mødet den 10.- 11. december 2009, kan gensidig anerkendelse udvides til at omfatte alle former for domme og retslige afgørelser, det være sig strafferetslige eller forvaltningsretslige, afhængigt af retssystemet. Det opfordrer endvidere Kommissionen og medlemsstaterne til at undersøge, hvordan lovgivningen og de praktiske støtteforanstaltninger til beskyttelse af ofre kan forbedres. Det påpeges også i programmet, at ofre for kriminalitet kan tilbydes særlige beskyttelsesforanstaltninger, som bør have virkning inden for Unionen. Dette direktiv udgør en del af en sammenhængende og omfattende række af foranstaltninger om ofres rettigheder.

(4) I Europa-Parlamentets beslutning af 26. november 2009 om bekæmpelse af vold mod kvinder opfordres medlemsstaterne til at forbedre deres nationale love og politikker til bekæmpelse af alle former for vold mod kvinder og til at tage initiativ til at bekæmpe årsagerne til vold mod kvinder, især ved hjælp af forebyggende foranstaltninger, og anmoder Unionen om at sikre retten til hjælp og støtte for alle ofre for vold. I Europa-Parlamentets beslutning af 10. februar 2010 om ligestilling mellem mænd og kvinder i EU - 2009 bifaldes forslaget om at indføre en europæisk beskyttelsesordre for ofre .

(5) I et fælles område med retfærdighed uden indre grænser er det nødvendigt at sikre, at den beskyttelse, der ydes en fysisk person i én medlemsstat, opretholdes og videreføres i en anden medlemsstat, som personen flytter eller er flyttet til. Det bør også sikres, at det ikke medfører en forringelse af unionsborgernes beskyttelse , når de legitimt benytter deres ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og artikel 21 i TEUF.

(6) For at nå disse mål bør dette direktiv fastsætte regler, hvorved den beskyttelse, der ydes på grundlag af visse beskyttelsesforanstaltninger truffet i henhold til lovgivningen i en medlemsstat (»udstedelsesstaten«), kan udvides til en anden medlemsstat, som den beskyttede person beslutter at tage bopæl eller opholde sig i (»fuldbyrdelsesstaten«) ▐.

(7) Dette direktiv tager højde for medlemsstaternes forskellige retstraditioner og for den kendsgerning, at der kan ydes effektiv beskyttelse ved hjælp af beskyttelsesordrer udstedt af en anden myndighed end en straffedomstol. Dette direktiv indebærer ingen forpligtelser til at ændre nationale systemer til indførelse af beskyttelsesforanstaltninger.

(8) Dette direktiv finder anvendelse på beskyttelsesforanstaltninger, der har til formål at beskytte en person mod en anden persons strafbare handling, som på den ene eller den anden måde kan bringe vedkommendes liv, fysiske, psykiske eller seksuelle integritet i fare, f.eks. ved at forhindre enhver form for chikane, eller kan bringe vedkommendes værdighed eller personlige frihed i fare, f.eks. ved at forhindre bortførelse, forfølgelse og andre former for indirekte tvang, og har til formål at undgå nye strafbare handlinger eller at mindske følgerne af tidligere strafbare handlinger. Disse personlige rettigheder, som den beskyttede person har, udgør grundlæggende værdier, der anerkendes og forfægtes i alle medlemsstaterne. Det er vigtigt at understrege, at dette direktiv vedrører beskyttelsesforanstaltninger, som har til formål at beskytte alle ofre, ikke kun ofre for kønsrelateret vold, idet der tages hensyn til de særlige omstændigheder ved hver enkelt type kriminalitet.

(9) Dette direktiv finder anvendelse på beskyttelsesforanstaltninger, som uafhængigt af arten - straffe-, civil- eller forvaltningsretlig - af den judicielle eller tilsvarende myndighed, der træffer den pågældende afgørelse, hvad enten det sker i forbindelse med strafferetlig forfølgning eller enhver anden retsforfølgning for såvidt angår en handling, der har eller kunne have været genstand for retsforfølgning ved en ret, der navnlig har strafferetlig kompetence.

(10) Dette direktiv er beregnet på at finde anvendelse på beskyttelsesforanstaltninger, som er truffet til fordel for ofre eller mulige ofre for kriminalitet; det bør ikke finde anvendelse på foranstaltninger, der er truffet med henblik på vidnebeskyttelse.

(11) Træffes der en beskyttelsesforanstaltning som defineret i dette direktiv med henblik på beskyttelse af et familiemedlem til den primære beskyttede person, kan dette familiemedlem ligeledes anmode om udstedelsen af en europæisk beskyttelsesordre for sig selv, på de betingelser der er fastlagt i dette direktiv.

(12) Enhver anmodning om udstedelse af en europæisk beskyttelsesordre bør behandles med en passende hurtighed i betragtning af sagens specifikke omstændigheder, herunder sagens hastende karakter, den dato, hvor den beskyttede person ankommer på fuldbyrdelsesstatens område, og om muligt risikograden for den beskyttede person.

(13) Skal der i henhold til dette direktiv gives oplysninger til den person, der forårsager fare, eller til den beskyttede person, bør disse oplysninger ligeledes gives til den berørte persons eventuelle værge eller repræsentant. Der bør ligeledes tages behørigt hensyn til det behov, den beskyttede person, den person, der forårsager fare, eller deres procesbefuldmægtigede har for at modtage oplysninger på et sprog, de forstår, sådan som det foreskrives i dette direktiv.

(14) I procedurerne for udstedelse og anerkendelse af en europæisk beskyttelsesordre bør de kompetente myndigheder tage behørigt hensyn til ofrenes behov, herunder behovene hos særligt sårbare personer, f.eks. mindreårige eller handicappede.

(15) Med henblik på anvendelsen af dette direktiv kan en beskyttelsesforanstaltning være blevet pålagt efter en dom som defineret i artikel 2 i Rådets rammeafgørelse 2008/947/RIA af 27. november 2008 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på domme og afgørelser om prøvetid med tilsyn med henblik på tilsyn med tilsynsforanstaltninger og alternative sanktioner (2) , eller efter en afgørelse om tilsynsforanstaltninger som defineret i artikel 4 i Rådets rammeafgørelse 2009/829/RIA af 23. oktober 2009 om anvendelsen mellem medlemsstaterne af princippet om gensidig anerkendelse på afgørelser om tilsynsforanstaltninger som et alternativ til varetægtsfængsling (3) .

(16) I overensstemmelse med artikel 6 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder bør den person, der forårsager fare, have mulighed for at blive hørt og anfægte beskyttelsesforanstaltningen, enten i den procedure, der fører til vedtagelse af en beskyttelsesforanstaltning, eller inden en europæisk beskyttelsesordre udstedes.

(17) For at hindre, at der begås kriminalitet eller ny kriminalitet mod ofret i fuldbyrdelsesstaten, bør der gives denne stat et retsgrundlag for anerkendelse af den afgørelse, der tidligere er truffet i udstedelsesstaten til fordel for ofret, og det bør tillige undgås, at ofret må indlede en ny sag eller fremlægge bevismateriale i fuldbyrdelsesstaten igen, som om udstedelsesstaten ikke havde truffet afgørelsen. Fuldbyrdelsesstatens anerkendelse af den europæiske beskyttelsesordre indebærer bl.a., at denne stats kompetente myndighed med forbehold af de i dette direktiv fastlagte begrænsninger accepterer eksistensen og gyldigheden af den beskyttelsesforanstaltning, der er truffet i udstedelsesstaten, anerkender den faktiske situation, som er beskrevet i den europæiske beskyttelsesordre, og erklærer sig enig i, at der bør ydes beskyttelse, og at denne beskyttelse bør fortsættes i overensstemmelse med dens nationale lovgivning.

(18) Dette direktiv indeholder et bestemt antal forpligtelser eller forbud, som, når de er pålagt i udstedelsesstaten og indeholdt i den europæiske beskyttelsesordre, bør anerkendes og fuldbyrdes ▐ i fuldbyrdelsesstaten med forbehold af de i dette direktiv fastlagte begrænsninger. Der kan eksistere andre typer beskyttelsesforanstaltninger på nationalt plan, såsom - hvis det er foreskrevet i den nationale lovgivning - pligten for den person, der forårsager fare, til at blive et nærmere angivet sted. Sådanne foranstaltninger kan pålægges i udstedelsesstaten i forbindelse med den procedure, der fører til vedtagelse af en af de beskyttelsesforanstaltninger, som i henhold til dette direktiv kan udgøre grundlaget for en europæisk beskyttelsesordre.

(19) Eftersom det er forskellige slags myndigheder (civil-, eller strafferetlige eller administrative) i medlemssteterne, der er kompetente til at træffe og fuldbyrde beskyttelsesforanstaltninger, forekommer det hensigtsmæssigt at tillade en høj grad af fleksibilitet i samarbejdsordningen mellem medlemsstaterne i henhold til dette direktiv. Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten er således ikke i alle tilfælde nødt til at træffe samme beskyttelsesforanstaltning som den, der er truffet i udstedelsesstaten, men har en vis skønsbeføjelse til at træffe enhver foranstaltning, som den i et lignende tilfælde i henhold til sin nationale lovgivning måtte finde egnet og hensigtsmæssig til at yde fortsat beskyttelse af den beskyttede person på baggrund af den beskyttelsesforanstaltning, der er truffet i udstedelsesstaten, og som beskrevet i den europæiske beskyttelsesordre.

(20) De forpligtelser eller forbud, som dette direktiv finder anvendelse på, omfatter bl.a. foranstaltninger til begrænsning af personlige kontakter eller fjernkontakt mellem den beskyttede person og personen, der forårsager fare, f.eks. ved at fastlægge særlige betingelser for sådanne kontakter eller ved at fastsætte begrænsninger for indholdet af kommunikation.

(21) Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten bør oplyse den person, der forårsager fare, samt den kompetente myndighed i udstedelsesstaten og den beskyttede person om enhver foranstaltning, der træffes på grundlag af den europæiske beskyttelsesordre. I meddelelsen til den person, der forårsager fare, bør der tages behørigt hensyn til den beskyttede persons interesse i at vedkommendes adresse eller andre kontaktoplysninger ikke videregives. Sådanne oplysninger bør udelades i meddelelsen, forudsat at adressen eller andre kontaktoplysninger ikke indgår i den forpligtelse eller det forbud, der er pålagt den person, der forårsager fare, som en fuldbyrdelsesforanstaltning.

(22) Når den kompetente myndighed i udstedelsesstaten har trukket den europæiske beskyttelsesordre tilbage, bør den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten bringe de foranstaltninger, som den har truffet for at fuldbyrde den europæiske beskyttelsesordre, til ophør, idet den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten dog - selvstændigt, i overensstemmelse med sin nationale lovgivning - kan træffe enhver beskyttelsesforanstaltning i henhold til sin nationale lovgivning for at beskytte den pågældende person.

(23) Da dette direktiv omhandler situationer, hvor den beskyttede person flytter til en anden medlemsstat, indebærer gennemførelsen af dets bestemmelser ikke nogen overførsel til fuldbyrdelsesstaten af beføjelser i forbindelse med hovedsanktioner eller suspenderede, alternative, betingede eller sekundære sanktioner eller i forbindelse med sikkerhedsforanstaltninger, der pålægges den person, der forårsager fare, hvis denne person fortsat er bosiddende i den stat, der udstedte beskyttelsesforanstaltningen.

(24) Hvor det er relevant, bør det være muligt at anvende elektroniske midler i overensstemmelse med nationale love og procedurer med henblik på i praksis at gennemføre de foranstaltninger, der træffes i medfør af dette direktiv.

(25) Inden for rammerne af samarbejdet mellem de myndigheder, der er inddraget i at sikre beskyttelsen af den beskyttede person, bør den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten underrette den kompetente myndighed i udstedelsesstaten om enhver overtrædelse af de foranstaltninger, der er truffet i fuldbyrdelsesstaten til at fuldbyrde den europæiske beskyttelsesordre. Denne underretning bør sætte den kompetente myndighed i udstedelsesstaten i stand til straks at træffe afgørelse om en eventuel passende reaktion med hensyn til den beskyttelsesforanstaltning, som er pålagt den person, der forårsager fare, i denne stat. En sådan reaktion kan, hvor det er hensigtsmæssigt, omfatte pålæggelse af en frihedsberøvende foranstaltning til erstatning for den ikke-frihedsberøvende foranstaltning, der oprindeligt blev truffet, f.eks. som alternativ til sikkerhedsforvaring eller som følge af betinget strafudsættelse. Det siger sig selv, at en sådan afgørelse, da den ikke består i pålæggelse fra grunden af en strafferetlig sanktion i forbindelse med en ny strafbar handling, ikke er til hinder for, at fuldbyrdelsesstaten i givet fald kan pålægge strafferetlige eller ikke-strafferetlige sanktioner, i tilfælde af overtrædelse af de foranstaltninger, der er truffet til at fuldbyrde af den europæiske beskyttelsesordre.

(26) I betragtning af medlemsstaternes forskellige retstraditioner bør den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten, når der i fuldbyrdelsesstaten ikke er nogen beskyttelsesforanstaltning til rådighed i et tilfælde svarende til den konkrete situation, der beskrives i den europæiske beskyttelsesordre, indberette enhver overtrædelse af den beskyttelsesforanstaltning, der er beskrevet i den europæiske beskyttelsesordre, som den er bekendt med, til den kompetente myndighed i udstedelsesstaten.

(27) For at opnå en smidig anvendelse af dette direktiv i hvert konkret tilfælde bør de kompetente myndigheder i udstedelsesstaten og fuldbyrdelsesstaten udøve deres beføjelser i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser under hensyn til ne bis in idem-princippet.

(28) Den beskyttede person bør ikke skulle afholde omkostninger til anerkendelsen af den europæiske beskyttelsesordre, som er uforholdsmæssigt store i forhold til et lignende nationalt tilfælde. Ved gennemførelsen af dette direktiv bør medlemsstaterne efter og som en direkte følge af anerkendelsen af den europæisk beskyttelsesordre sikre, at den beskyttede person ikke skal indlede yderligere nationale retssager for at få fuldbyrdelsesmyndigheden til at træffe afgørelse om enhver foranstaltning, som ville være tilgængelig i henhold til den nationale lovgivning i et lignende tilfælde for at sikre beskyttelsen af den beskyttede person.

(29) I betragtning af princippet om gensidig anerkendelse, som ligger til grund for dette direktiv, bør medlemsstaterne i videst muligt omfang fremme direkte kontakt mellem de kompetente myndigheder i forbindelse med anvendelsen af dette instrument.

(30) Med forbehold af retsvæsenets uafhængighed og forskelle i opbygningen af retssystemerne i Unionen, bør medlemsstaterne overveje at anmode dem, der er ansvarlige for uddannelsen af dommere, anklagere, politi og retspersonale, som er involveret i procedurer med henblik på udstedelse eller anerkendelse af en europæisk beskyttelsesordre, om at sørge for passende uddannelse hvad angår dette direktivs mål.

(31) For at lette evalueringen af dette direktivs anvendelse bør medlemsstaterne meddele Kommissionen relevante oplysninger om anvendelsen af nationale procedurer på den europæiske beskyttelsesordre, som minimum om det antal europæiske beskyttelsesordrer, der er anmodet om, udstedt og/eller anerkendt. I den forbindelse ville andre typer oplysninger, f.eks. de pågældende kriminalitetstyper, ligeledes være nyttige.

(32) Målet for dette direktiv, nemlig at beskytte personer, som er i fare, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne alene som følge af den grænseoverskridende karakter af de omhandlede situationer og kan derfor på grund af omfanget og virkningerne bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

(33) Dette direktiv bør bidrage til beskyttelsen af personer, som er i fare, og derved supplere, men ikke gribe ind i, de instrumenter, der allerede findes på dette område, såsom rammeafgørelse 2008/947/RIA og 2009/829/RIA.

(34) Når en afgørelse om en beskyttelsesforanstaltning falder inden for anvendelsesområdet i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (4) , Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar (5) eller Haagerkonventionen af 1996 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse samt om samarbejde vedrørende forældreansvar og foranstaltninger til beskyttelse af mindreårige (6) bør anerkendelsen og fuldbyrdelsen af denne afgørelse ske i overensstemmelse med bestemmelserne i dette lovgivningsinstrument.

(35) Medlemsstaterne og Kommissionen bør, hvor det er relevant, medtage oplysninger om den europæiske beskyttelsesordre i eksisterende uddannelses- og bevidstgørelseskampagner om beskyttelse af ofre for kriminalitet.

(36) Personoplysninger, der behandles som led i gennemførelsen af dette direktiv, bør beskyttes i overensstemmelse med Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA af 27. november 2008 om beskyttelse af personoplysninger i forbindelse med det politimæssige og strafferetlige samarbejde (7) og i overensstemmelse med principperne i Europarådets konvention af 28. januar 1981 om beskyttelse af det enkelte menneske i forbindelse med elektronisk databehandling af personoplysninger, som alle medlemsstater har ratificeret.

(37) Dette direktiv bør respektere de grundlæggende rettigheder, som er sikret ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og ved Europarådets konvention om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, i overensstemmelse med artikel 6 i TEU.

(38) Ved gennemførelsen af dette direktiv, opfordres medlemsstaterne til at tage hensyn til de rettigheder og principper, der er indeholdt i konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder -

VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

Artikel 1

Formål

Ved dette direktiv fastlægges regler, der sætter en judiciel eller tilsvarende myndighed i en medlemsstat, hvor en beskyttelsesforanstaltning er blevet truffet med henblik på at beskytte en person mod en anden persons strafbare handling, der kan bringe vedkommendes liv, fysiske eller psykiske integritet og værdighed, personlige frihed eller seksuelle integritet i fare, i stand til at udstede en europæisk beskyttelsesordre, som gør det muligt for en kompetent myndighed i en anden medlemsstat at fortsætte beskyttelsen af den pågældende person på denne medlemsstats område, efter der er blevet begået en handling i udstedelsesmedlemsstaten, der har eller kunne have været genstand for retsforfølgning ved en ret, der navnlig har strafferetlig kompetence.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

1) »europæisk beskyttelsesordre«: en ▐ afgørelse, som en judiciel eller tilsvarende myndighed i en medlemsstat har truffet i forbindelse med en beskyttelsesforanstaltning , på grundlag af hvilken en judiciel eller tilsvarende myndighed i en anden medlemsstat træffer en hensigtsmæssig foranstaltning eller hensigtsmæssige foranstaltninger i henhold til sin egen nationale lovgivning med henblik på at fortsætte beskyttelsen af den beskyttede person

2) »beskyttelsesforanstaltning«: en afgørelse, som er truffet i udstedelsesstaten i henhold til dennes nationale lovgivning og procedurer , hvorved en eller flere af de i artikel 5, omhandlede forpligtelser eller forbud pålægges en person, der forårsager fare, til fordel for en beskyttet person med henblik på at beskytte sidstnævnte mod en strafbar handling , som kan bringe vedkommendes liv, fysiske eller psykiske integritet, værdighed, personlige frihed eller seksuelle integritet i fare

3) »beskyttet person«: den fysiske person, som er genstand for beskyttelse på grundlag af en beskyttelsesforanstaltning truffet i udstedelsesstaten

4) »person, der forårsager fare«: den fysiske person, der er blevet pålagt en eller flere af de i artikel 5 , omhandlede forpligtelser eller ▐ forbud

5) »udstedelsesstat«: den medlemsstat, hvor en beskyttelsesforanstaltning, der danner grundlag for udstedelsen af en europæisk beskyttelsesforanstaltning, ▐ er truffet

6) »fuldbyrdelsesstat«: den medlemsstat, hvortil en europæisk beskyttelsesordre er blevet fremsendt med henblik på anerkendelse

7) »tilsynsstat«: den medlemsstat, hvortil en dom, som defineret i artikel 2 i rammeafgørelse 2008/947/RIA, eller en afgørelse om tilsynsforanstaltninger, som defineret i artikel 4 i rammeafgørelse 2009/829/RIA, er blevet fremsendt.

▐

Artikel 3

Udpegning af kompetente myndigheder

1. Hver medlemsstat meddeler Kommissionen , hvilken eller hvilke judicielle eller tilsvarende myndighed eller myndigheder , der i henhold til dens nationale lovgivning har kompetence til at udstede en europæisk beskyttelsesordre og til at anerkende en sådan ordre i overensstemmelse med dette direktiv, når den pågældende medlemsstat er henholdsvis udstedelsesstat eller fuldbyrdelsesstat.

▐

2. Kommissionen stiller de modtagne oplysninger til rådighed for alle medlemsstaterne. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen enhver ændring i de i stk. 1 omhandlede oplysninger .

Artikel 4

Forelæggelse for en central myndighed

1. Hver medlemsstat kan udpege en central myndighed eller, hvis det er foreskrevet i dens retssystem, flere centrale myndigheder til at bistå sine kompetente myndigheder.

2. En medlemsstat kan, hvis det er nødvendigt på grund af opbygningen af dens interne retssystem, overdrage den administrative fremsendelse og modtagelse af europæiske beskyttelsesordrer samt al anden officiel korrespondance i den forbindelse til sin eller sine centrale myndigheder. Således kan al kommunikation, alle konsultationer, al informationsudveksling, alle forespørgsler og underretninger mellem kompetente myndigheder i givet fald behandles med bistand fra den eller de udpegede centrale myndigheder i den pågældende medlemsstat.

3. Medlemsstater, der ønsker at gøre brug af mulighederne i denne artikel, meddeler Kommissionen oplysninger om den eller de udpegede centrale myndigheder. Disse angivelser forpligter alle myndigheder i udstedelsesstaten.

Artikel 5

Kravet om eksistens af en beskyttelsesforanstaltning i henhold til national lovgivning

En europæisk beskyttelsesordre kan kun udstedes, når der tidligere er truffet en beskyttelsesforanstaltning i udstedelsesstaten, hvorved den person, der forårsager fare, pålægges en eller flere af følgende forpligtelser eller forbud:

a) et forbud mod at opholde sig på bestemte lokaliteter eller bestemte steder eller definerede områder, hvor den beskyttede person opholder sig, eller som vedkommende besøger

b) et forbud mod eller regulering af enhver form for kontakt med den beskyttede person, herunder pr. telefon, elektronisk eller almindelig post, fax eller på enhver anden måde, eller

c) et forbud mod eller regulering af at nærme sig den beskyttede person inden for en nærmere angivet afstand.

Artikel 6

Udstedelse af en europæisk beskyttelsesordre

1. En europæisk beskyttelsesordre kan udstedes, når den beskyttede person beslutter at tage bopæl eller allerede er bosiddende i en anden medlemsstat, eller når den beskyttede person beslutter at tage ophold eller allerede opholder sig i en anden medlemsstat. Når den kompetente myndighed i udstedelsesstaten træffer afgørelse om udstedelse af en europæisk beskyttelsesordre, tager den bl.a. tage hensyn til længden af det eller de tidsrum, hvori den beskyttede person forventer at opholde sig i fuldbyrdelsesstaten, og til hvor alvorligt behovet for beskyttelse er.

2. En kompetent myndighed i udstedelsesstaten kan udelukkende udstede en europæisk beskyttelsesordre efter anmodning fra den beskyttede person og efter at have kontrolleret, at beskyttelsesforanstaltningen opfylder kravene i artikel 5.

3. Den beskyttede person ▐ kan indgive en anmodning om udstedelse af en europæisk beskyttelsesordre enten til den kompetente myndighed i udstedelsesstaten eller til den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten. Indgives en sådan anmodning i fuldbyrdelsesstaten, overfører dennes kompetente myndighed hurtigst muligt anmodningen til den kompetente myndighed i udstedelsesstaten ▐.

4. Inden der udstedes en europæisk beskyttelsesordre har den person, der forårsager fare, ret til at blive hørt og til at anfægte beskyttelsesforanstaltningen, hvis vedkommende ikke blev indrømmet disse rettigheder i den procedure, der førte til beskyttelsesforanstaltningens vedtagelse.

5. Når en kompetent myndighed ▐ træffer en beskyttelsesforanstaltning med en eller flere af de i artikel 5 , omhandlede forpligtelser eller forbud, oplyser myndigheden den beskyttede person på enhver passende måde i overensstemmelse med procedurerne i den nationale lovgivning om muligheden for at anmode om en europæisk beskyttelsesordre, i tilfælde af at den pågældende beslutter sig for at rejse til en anden medlemsstat , samt om de grundlæggende betingelser for en sådan anmodning . Myndigheden tilråder den beskyttede person at indgive anmodningen, før den pågældende forlader udstedelsesstatens område.

6. Har den beskyttede person en værge eller en repræsentant, kan denne person indgive den i stk. 2 og 3 omhandlede anmodning på vegne af den beskyttede person.

7. Forkastes anmodningen om udstedelse af en europæisk beskyttelsesordre, oplyser den kompetente myndighed i udstedelsesstaten den beskyttede person om de retsmidler, der evt. er til rådighed efter dens nationale lovgivning for at klage over afgørelsen.

Artikel 7

Den europæiske beskyttelsesordres form og indhold

Den europæiske beskyttelsesordre udstedes i overensstemmelse med formularen i bilag I til dette direktiv. Den skal navnlig indeholde følgende oplysninger:

a) den beskyttede persons identitet og nationalitet samt værgens eller repræsentantens identitet og nationalitet, hvis den beskyttede person er mindreårig eller umyndiggjort

b) den dato, fra hvilken den beskyttede person agter at tage bopæl eller ophold i fuldbyrdelsesstaten samt perioden eller perioderne for opholdet, hvis de er kendt

c) navn, adresse, telefon- og faxnummer samt e-mail-adresse på den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten

d) identifikation (f.eks. ved hjælp af et nummer og dato) af den retsakt, der indeholder den beskyttelsesforanstaltning, på grundlag af hvilken den europæiske beskyttelsesordre er udstedt

e) et resumé af de faktiske forhold og omstændigheder, der har ført til udstedelsen af beskyttelsesforanstaltningen i udstedelsesstaten

f) de forpligtelser eller forbud, som den person, der forårsager fare, er pålagt i den beskyttelsesforanstaltning, der ligger til grund for den europæiske beskyttelsesordre, deres varighed og ▐ angivelse af den eventuelle straf eller sanktion i tilfælde af overtrædelse af de respektive forpligtelser eller forbud

g) anvendelsen af eventuelt teknisk udstyr, der er stillet til rådighed for den beskyttede person eller for den person, der forårsager fare, som en måde at fuldbyrde beskyttelsesforanstaltningen på

h) identitet og nationalitet på den person, der forårsager ▐ fare, samt dennes kontaktoplysninger

i) hvorvidt den beskyttede person og/eller den person, der forårsager fare, har modtaget gratis retshjælp i udstedelsesstaten, såfremt sådanne oplysninger er kendt af den kompetente myndighed i udstedelsesstaten uden yderligere undersøgelser

j) hvor det er relevant, andre omstændigheder, der kan have betydning for vurderingen af den fare, som den beskyttede person står over for

k) hvor det er relevant, udtrykkelig angivelse af, at en dom, som defineret i artikel 2 i rammeafgørelse 2008/947/RIA, eller en afgørelse om tilsynsforanstaltninger, som defineret i artikel 4 i rammeafgørelse 2009/829/RIA, allerede er blevet fremsendt til tilsynsstaten , og identifikation af den myndighed i denne stat , der er kompetent med henblik på fuldbyrdelse af en sådan dom eller afgørelse.

Artikel 8

Fremsendelsesprocedure

1. Når den kompetente myndighed i udstedelsesstaten fremsender den europæiske beskyttelsesordre til den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten, gør den det på enhver måde, der efterlader et skriftligt spor, og således, at den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten kan fastslå ægtheden. Al officiel kommunikation skal ligeledes foregå direkte mellem de nævnte kompetente myndigheder.

2. Er den kompetente myndighed i enten fuldbyrdelsesstaten eller udstedelsesstaten ikke kendt af den kompetente myndighed i den anden stat, foretager sidstnævnte myndighed de relevante undersøgelser, navnlig gennem kontaktpunkterne i Det Europæiske Retlige Netværk, der henvises til i Rådets rammeafgørelse 2008/976/RIA af 16. december 2008 om Det Europæiske Retlige Netværk (8), det nationale medlem af Eurojust eller det nationale system for koordinering af Eurojust, for at indhente de nødvendige oplysninger.

3. Har en myndighed i fuldbyrdelsesstaten, som modtager en europæisk beskyttelsesordre, ikke kompetence til at anerkende den, sender denne myndighed af egen drift den europæiske beskyttelsesordre videre til den kompetente myndighed og oplyser straks den kompetente myndighed i udstedelsesstaten herom på enhver måde, der efterlader et skriftligt spor .

Artikel 9

Foranstaltninger i fuldbyrdelsesstaten

1. Ved modtagelse af en europæisk beskyttelsesordre fremsendt i henhold til artikel 8 anerkender den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten uden unødig forsinkelse denne ordre og træffer afgørelse om enhver foranstaltning, der ville være til rådighed i henhold til dens nationale lovgivning i et lignende tilfælde, med henblik på at sikre beskyttelsen af den beskyttede person, medmindre den beslutter at påberåbe sig en af de i artikel 10 nævnte grunde til at afslå anerkendelse.

2. Den foranstaltning, som den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten træffer i henhold til stk. 1, samt enhver anden foranstaltning truffet på baggrund af en efterfølgende afgørelse som omhandlet i artikel 11 skal i videst muligt omfang svare til den beskyttelsesforanstaltning, der er truffet i udstedelsesstaten.

3. Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten underretter den person, der forårsager fare, den kompetente myndighed i udstedelsesstaten og den beskyttede person om enhver foranstaltning truffet i henhold til stk. 1, samt om de mulige retsvirkninger af en overtrædelse af en sådan foranstaltning i henhold til national lovgivning og i overensstemmelse med artikel 11, stk. 2. Den beskyttede persons adresse eller andre kontaktoplysninger må ikke videregives til den person, der forårsager fare, medmindre det er nødvendigt med henblik på fuldbyrdelsen af den foranstaltning, der er truffet i medfør af stk. 1.

4. Mener den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten, at de oplysninger, der er fremsendt med den europæiske beskyttelsesordre i henhold til artikel 7, er ufuldstændige, underretter den straks den kompetente myndighed i udstedelsesstaten på enhver måde, der efterlader et skriftligt spor, med en rimelig frist for denne til at fremskaffe de manglende oplysninger.

Artikel 10

Grunde til at afslå anerkendelse af en europæisk beskyttelsesordre

▐

1. Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten kan afslå at anerkende en europæisk beskyttelsesordre under følgende omstændigheder:

a) den europæiske beskyttelsesordre er ufuldstændig eller er ikke blevet kompletteret inden for den frist, der er fastsat af den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten

b) kravene i artikel 5 er ikke opfyldt

c) beskyttelsesforanstaltningen vedrører en handling, som ikke er strafbar i henhold til fuldbyrdelsesstatens lovgivning

d) beskyttelsen følger af fuldbyrdelsen af en straf eller en foranstaltning, der er omfattet af amnesti i henhold til fuldbyrdelsesstatens lovgivning, og den er knyttet til handlinger eller adfærd , der falder ind under denne stats kompetence i henhold til denne lovgivning

e) i henhold til fuldbyrdelsesstatens lovgivning tilkommer der den person, der forårsager fare, immunitet, hvilket gør det umuligt at træffe foranstaltninger på grundlag af en europæisk beskyttelsesordre

f) strafferetlig forfølgning af den person, der forårsager fare, på grund af den handling eller adfærd i forbindelse med hvilken beskyttelsesforanstaltningen er blevet truffet, er forældet i henhold til fuldbyrdelsesstatens lovgivning, når handlingen eller adfærden falder ind under dens kompetence i henhold til dens nationale lovgivning

g) anerkendelse af den europæiske beskyttelsesordre ville være i strid med ne bis in idem-princippet

h) i henhold til fuldbyrdelsesstatens lovgivning kan den person, der forårsager fare, på grund af sin alder ikke gøres strafferetligt ansvarlig for den handling eller adfærd, som beskyttelsesforanstaltningen er truffet i forbindelse med

i) beskyttelsesforanstaltningen vedrører en strafbar handling, som i henhold til fuldbyrdelsesstatens lovgivning betragtes som begået helt eller for en stor eller væsentlig dels vedkommende på denne stats område.

2. Såfremt fuldbyrdelsesstatens kompetente myndighed afslår at anerkende en europæisk beskyttelsesordre af en af ovennævnte grunde, skal den:

a) uden unødig forsinkelse underrette udstedelsesstaten og den beskyttede person om dette afslag og om grundene, der knytter sig hertil

b) i givet fald oplyse den beskyttede person om muligheden for at anmode om, at der træffes en beskyttelsesforanstaltning i henhold til dens nationale lovgivning

c) hvor det er relevant, oplyse den beskyttede person om de retsmidler, der er til rådighed efter dens nationale lovgivning for at klage over afgørelsen.

Artikel 11

Gældende lovgivning og kompetence i fuldbyrdelsesstaten

1. Fuldbyrdelsesstaten har kompetence til at træffe og fuldbyrde foranstaltninger på sit område efter anerkendelsen af en europæisk beskyttelsesordre. Lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten finder anvendelse på vedtagelse og fuldbyrdelse af den i artikel 9, stk. 1, omhandlede afgørelse, herunder regler om retsmidler mod afgørelser, der er truffet i fuldbyrdelsesstaten i forbindelse med den europæiske beskyttelsesordre.

2. I tilfælde af overtrædelse af en eller flere af de foranstaltninger, der er truffet af fuldbyrdelsesstaten efter anerkendelsen af en europæisk beskyttelsesordre, har den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten i henhold til stk. 1 kompetence til:

a) at pålægge strafferetlige sanktioner og træffe enhver anden foranstaltning som følge af overtrædelsen af en sådan foranstaltning, hvis overtrædelsen udgør en strafbar handling i henhold til lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten,

b) at træffe enhver ikke-strafferetlig afgørelse i forbindelse med overtrædelsen,

c) at træffe enhver hastende og foreløbig foranstaltning for at bringe overtrædelsen til ophør, i givet fald indtil udstedelsesstaten træffer en efterfølgende afgørelse.

3. Er der ikke nogen foranstaltning til rådighed på nationalt plan, som kan træffes i et lignende tilfælde i fuldbyrdelsesstaten, indberetter den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstatenen enhver overtrædelse af den beskyttelsesforanstaltning, der er beskrevet i den europæiske beskyttelsesordre, som den er bekendt med, til den kompetente myndighed i udstedelsesstaten.

Artikel 12

Underretning i tilfælde af overtrædelse

Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten underretter den kompetente myndighed i udstedelsesstaten eller i tilsynsstaten om enhver overtrædelse af den eller de foranstaltninger, der er truffet på grundlag af den europæiske beskyttelsesordre. Underretningen gives ved anvendelse af standardformularen i bilag II.

Artikel 13

Kompetence i udstedelsesstaten

1. Den kompetente myndighed i udstedelsesstaten har enekompetence til at træffe ▐ afgørelse i forbindelse med ▐:

a) forlængelse, revision , ændring, tilbagekaldelse og tilbagetrækning af beskyttelsesforanstaltningen og følgelig af den europæiske beskyttelsesordre

b) pålæggelse af en frihedsberøvende foranstaltning som følge af tilbagekaldelsen af beskyttelsesforanstaltningen, forudsat at beskyttelsesforanstaltningen er anvendt på grundlag af en dom, som defineret i artikel 2 i rammeafgørelse 2008/947/RIA, eller på grundlag af en afgørelse om tilsynsforanstaltninger, som defineret i artikel 4 i rammeafgørelse 2009/829/RIA.

▐

2. Udstedelsesstatens lovgivning finder anvendelse på afgørelser truffet i henhold til stk. 1.

3. Når en dom, som defineret i artikel 2 i rammeafgørelse 2008/947/RIA, eller en afgørelse om tilsynsforanstaltninger, som defineret i artikel 4 i rammeafgørelse 2009/829/RIA, allerede er blevet fremsendt til en anden medlemsstat eller fremsendes efter udstedelsen af den europæiske beskyttelsesordre , træffes efterfølgende afgørelser i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i nævnte rammeafgørelser.

4. Den kompetente myndighed i udstedelsesstaten underretter straks den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten om enhver afgørelse, der er truffet i henhold til stk. 1.

5. Har den kompetente myndighed i udstedelsesstaten tilbagekaldt eller tilbagetrukket den europæiske beskyttelsesordre i henhold til stk. 1, litra a), bringer den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten de foranstaltninger, der er truffet i henhold til artikel 9, stk. 1, til ophør, så snart den er blevet behørigt underrettet af den kompetente myndighed i udstedelsesstaten.

6. Har den kompetente myndighed i udstedelsesstaten ændret den europæiske beskyttelsesordre i henhold til stk. 1, litra a), skal den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten efter omstændighederne:

a) ændre de foranstaltninger, der er truffet på grundlag af den europæiske beskyttelsesordre, i overensstemmelse med artikel 9, eller

b) afslå at fuldbyrde den ændrede forpligtelse eller det ændrede forbud, hvis forpligtelsen eller forbuddet ikke falder ind under de typer forpligtelser eller forbud, der er omhandlet i artikel 5, eller hvis de oplysninger, der er fremsendt med den europæiske beskyttelsesordre i henhold til artikel 7, er ufuldstændige og ikke er blevet kompletteret inden for den frist, den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten har fastsat i henhold til artikel 9, stk. 4.

Artikel 14

Grunde til at indstille de foranstaltninger, der er truffet på grundlag af en europæisk beskyttelsesordre

1. Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten kan indstille de foranstaltninger, der er truffet på grundlag af en europæisk beskyttelsesordre :

a) når der foreligger konkrete indicier for, at den beskyttede person ikke har fast bopæl eller opholder sig på fuldbyrdelsesstatens område eller endeligt har forladt dette område

b) når den maksimale varighed af de foranstaltninger, der er truffet i fuldbyrdelsen af den europæiske beskyttelsesordre, er udløbet i henhold til dens nationale lovgivning

c) i det tilfælde, der er omhandlet i artikel 13, stk. 6, litra b)

d) når en dom, som defineret i artikel 2 i rammeafgørelse 2008/947/RIA, eller en afgørelse om tilsynsforanstaltninger, som defineret i artikel 4 i rammeafgørelse 2009/829/RIA, fremsendes til fuldbyrdelsesstaten efter anerkendelsen af den europæiske beskyttelsesordre.

2. Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten underretter straks den kompetente myndighed i udstedelsesstaten samt den beskyttede person om en sådan afgørelse.

3. Inden den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten indstiller foranstaltningerne i henhold til stk. 1, litra b), kan den anmode om, at den kompetente myndighed i udstedelsesstaten tilvejebringer oplysninger om, hvorvidt den beskyttelse, som ydes gennem den europæiske beskyttelsesordre, stadig er nødvendig under hensyn til omstændighederne i det konkrete tilfælde. Den kompetente myndighed i udstedelsesstaten svarer straks på en sådan anmodning.

Artikel 15

Prioritet ved anerkendelsen af en europæisk beskyttelsesordre

Den europæiske beskyttelsesordre skal anerkendes med den samme prioritet, som ville være gældende i et lignende nationalt tilfælde under hensyntagen til sagens specifikke omstændigheder, herunder sagens hastende karakter, den dato, hvor den beskyttede person ankommer på fuldbyrdelsesstatens område, og om muligt risikograden for den beskyttede person.

▐

Artikel 16

Høring mellem de kompetente myndigheder

Når det er relevant, kan de kompetente myndigheder i udstedelsesstaten og fuldbyrdelsesstaten høre hinanden med henblik på at fremme en problemløs og effektiv anvendelse af dette direktiv.

Artikel 17

Sprog

1. Den europæiske beskyttelsesordre oversættes af udstedelsesstatens kompetente myndighed til det officielle sprog eller et af de officielle sprog i fuldbyrdelsesstaten.

2. Den i artikel 12 omhandlede formular oversættes af den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten til det officielle sprog eller et af de officielle sprog i udstedelsesstaten.

3. En medlemsstat kan, i forbindelse med vedtagelsen af dette direktiv eller senere, ved indgivelse af en erklæring til Kommissionen meddele, at den accepterer en oversættelse til et eller flere af de andre officielle sprog i Unionen.

Artikel 18

Omkostninger

Omkostninger i forbindelse med anvendelsen af dette direktiv afholdes af fuldbyrdelsesstaten i overensstemmelse med dens nationale lovgivning , bortset fra omkostninger, der udelukkende opstår på udstedelsesstatens område.

Artikel 19

Forbindelse med andre aftaler og ordninger

1. Medlemsstaterne kan fortsat anvende de bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger, der gælder ved dette direktivs ikrafttræden, for så vidt disse giver mulighed for at udvide eller udbygge dette direktivs mål og bidrager til yderligere at forenkle eller lette procedurerne for at træffe beskyttelsesforanstaltninger.

2. Medlemsstaterne kan indgå bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger efter dette direktivs ikrafttræden, for så vidt disse giver mulighed for at udvide eller udbygge dette direktivs mål og bidrager til at forenkle eller lette procedurerne for at træffe beskyttelsesforanstaltninger.

3. Senest den … (9) meddeler medlemsstaterne ▐ Kommissionen, hvilke af de eksisterende aftaler og ordninger som omhandlet i stk. 1 de fortsat ønsker at anvende. Medlemsstaterne underretter også ▐ Kommissionen om nye aftaler og ordninger som omhandlet i stk. 2 senest tre måneder efter undertegnelsen af en sådan aftale.

Artikel 20

Forbindelse med andre instrumenter

1. Dette direktiv berører ikke anvendelsen af forordning (EF) nr. 44/2001 eller forordning (EF) nr. 2201/2003, eller Haagerkonventionen af 1996 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse samt om samarbejde vedrørende forældreansvar og foranstaltninger til beskyttelse af mindreårige og heller ikke Haagerkonventionen af 1980 om de civilretlige virkninger af internationale barnebortførelser.

2. Dette direktiv berører ikke anvendelsen af rammeafgørelse 2008/947/RIA og 2009/829/RIA.

Artikel 21

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den … (10) De underretter straks Kommissionen herom. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne .

2. Medlemsstaterne meddeler ▐ Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 22

Dataindsamling

For at lette evalueringen af dette direktivs anvendelse meddeler medlemsstaterne Kommissionen relevante oplysninger om anvendelsen af nationale procedurer på den europæiske beskyttelsesordre, som minimum om det antal europæiske beskyttelsesordrer, der er anmodet om, udstedt og/eller anerkendt.

Artikel 23

Revision

Senest den … (11) forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af dette direktiv. Rapporten ledsages om nødvendigt af lovgivningsmæssige forslag. ▐

Artikel 24

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i På Europa-Parlamentets vegne Formand På Rådets vegne Formand

(1) Europa-Parlamentets holdning af 14.12.2010.

(2) EUT L 337 af 16.12.2008, s. 102.

(3) EUT L 294 af 11.11.2009, s. 20.

(4) EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1.

(5) EUT L 338 af 23.12.2003, s. 1

(6) EUT L 151 af 11.6.2008, s. 39.

(7) EUT L 350 af 30.12.2008, s. 60.

(8) EUT L 348 af 24.12.2008, s. 130.

(9) Tre måneder efter dette direktivs ikrafttræden.

(10) Tre år efter dette direktivs ikrafttræden.

(11) Fire år efter dette direktivs ikrafttræden.

Tirsdag den 14. december 2010

BILAG I DEN EUROPÆISKE BESKYTTELSESORDRE jf. artikel 7 i EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2011/…/EU AF … OM DEN EUROPÆISKE BESKYTTELSESORDRE (*) Oplysningerne i denne formular skal behandles med behørig fortrolighed