KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 18.09.1995 
KOM(95) 423 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA­
PARLAMENTET OM INTEGRERING AF KØNSASPEKTET 
I UDVIKLINGSSAMARBEJDET 

RESUME 
Dette dokument fokuserer på behovet for, at man i alle former for 
lidviklingsibranstaltninger integrerer opmærksomhed på de forskellige roller og situationer 
for kvinder og mænd. Det indeholder en detaljeret beskrivelse af, hvilke virkninger de 
eksisterende uligheder har for en bæredygtig udvikling, og belyser, hvordan det kan 
bringe effektiviteten af udviklingsaktionerne i fare, hvis man ignorerer disse uligheder. 
Det fastsætter principper, mål og midler for et udviklingssamarbejde, hvor der tages 
hensyn til disse problemer. Endelig indeholder det generelle principper og forslag til 
praktiske arrangementer for, hvordan man kan styrke konsultationerne og koordineringen 
mellem Fællesskabet og medlemsstaterne. 
Indholdsfortegnelse 
Side 
I. Indledning i 
II. Kønsbestemte forskelle og uligheder i udvklingslandene 1 
III. Implikationer for udviklingssamarbejdet 2 
IV. Integration af kønsaspektet i udviklingssamarbejdet 6 
V. Mod tættere konsultationer og koordinering mellem 
Fællesskabet og medlemsstaterne 1 ! 
I. INDLEDNING 
Denne meddelelse indeholder forslag til fælles strategiske retningslinjer for integrering 
af kønsaspektet i udviklingssamarbejdet og forslag til en styrkelse af samarbejdet og 
koordineringen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne på dette område. 
Rådet (udvikling) konstaterede i sine konklusioner i maj 1993, at det var nødvendigt at 
revidere de tidligere konklusioner vedrørende kvinder i udviklingen (WID) med henblik 
på at udarbejde konsoliderede retningslinjer for strategier for emnet i Fællesskabet og 
medlemsstaterne, eventuelt i form af en resolution. På Rådets foranledning gennemførte 
Kommissionen som første skridt en effektvurdering med en redegørelse for de 
administrative foranstaltninger, strategier og procedurer, som Fællesskabet og 
medlemsstaterne har vedtaget på området. 
I denne vurdering, som blev afsluttet i løbet af 1994, understreges det, at "trods 
bestræbelserne i mange europæiske lande og i Kommissionen står kvindernes deltagelse 
i udviklingen stadig i højere grad som et marginalt end et centralt spørgsmål. Man lader 
som om , men spørgsmålet betragtes ikke som en integreret del af målene for 
udviklingssamarbejdet". Undersøgelsen bekræftede også, at det var afgørende at få 
udarbejdet rammer for en klar fælles strategi for at sikre sammenhæng mellem principper 
og praksis på området. 
FN's fjerde Verdenskvindekonference i Beijing i september 1995 sætter en tidsmæssig 
sammenhæng for denne meddelelse, som også indeholder de vigtigste resultater af det 
forberedende arbejde til konferencen. 

11. KØNSBESTEMTE FORSKELLE OG DPLIGHEDERI UDVIKLINGSLANDENE 
1. Kvinder og mænd bidrager på forskellig vis til den økonomiske og sociale udvikling i et 
givet samfund. Der er forskelle i kvinders og mænds status, adgang til ressourcer og 
udviklingsmuligheder, kontrol af aktiver og beslutningsbeføjelser. Der er ofte også forskel på, 
hvordan projekt- og udviklingsarbejdere opfatter kvinders og mænds bidrag. 
2. I forskellige husholdningssystemer har mænd og kvinder forskellige former for ansvar 
med hensyn til arbejde og forpligtelse til at skaffe mad, andre ressourcer og kontanter til at dække 
familiens behov som skolepenge, tøj og landbrugsinput. 
3. Arbejdsdelingen mellem kvinder og mænd er baseret på socialt betingede opfattelser af, 
hvad der er "kvindearbejde" og hvad der er "mandsarbejde". Den afspejler forskellene mellem 
kvinders og mænds lovbestemte rettigheder, adgang til og kontrol med aktiver og økonomiske 
ressourcer. 
4. Kvindernes situation i udviklingslandene varierer stærkt afhængigt af region, 
indkomstniveau, socialgruppe, familiestatus, byområde og landdistrikt. Men på tværs af alle disse 
forskelle udforer kvinderne i alle udviklingslande, specielt i de fattige husholdninger, en række 
vigtige produktive økonomiske aktiviteter. 
5. Undersøgelser har vist betydningen af kvindernes rolle i subsistenslandbruget, hvor de 
producerer næsten alle fødevarer til familiens forbrug. I de fleste lande spiller de også en 
betydningsfuld rolle i forbindelse med husdyrpasning og produktionen af salgsafgrøder. De er 
almindeligvis meget aktive i den uformelle sektor og er ofte de første til at etablere mini-, m i kro-
og mellemstore virksomheder i vækstsektorer som tjenesteydelser og små underleverancer. Hvor 
de sociale betingelser tillader det, er de også aktive i fabriksindustrien. 
6. Kvinderne er imidlertid ofte koncentreret i sektorer med lav produktion, i jobs som kræver 
mindre uddannelse og har laveste status, eller er beskæftiget som hjemmearbejdende eller 
underleverandører med ringe retslig beskyttelse. Ofte far de mindre end mændene for samme 
arbejde. 
7. 1 tilslutning til deres produktive arbejde udfører kvinderne hovedparten af, hva.d der kan 
defineres som reproduktivt arbejde, ikke kun biologisk reproduktion, men også omsorgsarbejde, 
pasning af syge og børnepasning. De står også for størstedelen af arbejdet i forbindelse med 
indsamling af brænde og vand, fødevareforarbejdning, husholdning og vedligeholdelse. Tids­
anvendelses-undersøgelser har vist, at kvinderne i udviklingslandene har mange forskellige roller 
og arbejder betydeligt længere end mændene, og at deres arbejdsbyrde ofte er udmattende. 
8. Forskning i marken har vist, at kvindernes arbejde, lønnet eller ulønnet, ofte ikke opfattes 
som sådant af deres eget samfund eller af udviklingseksperterne, da det beragtes som en naturlig 
udvidelse af deres hjemlige forpligtelser. Kvindernes økonomiske bidrag er ofte usynligt. 
9. Fn definition af økonomien som markedsførte varer og ydelser - med en vis justering for 
produktion til subsistenslandbrug - giver et falsk billede af kvindernes økonomiske bidrag til 
samfundet. Meget af kvindernes produktive og hele deres reproduktive arabejde er ulønnet og 
vurderes derfor ikke i økonomiske termer. Kvindernes arbejde, lønnet eller ulønnet, er afgørende 
for familiens velfærd. 
10. Kvinderne yder imidlertid deres bidrag på trods af store kvindespecifikke vanskeligheder, 
som begrænser resultaterne af deres indsats og reducerer deres muligheder for at drage fordel af 
nye økonomiske rammer og incitamenter. 
I I. Kvinders og mænds sociale og økonomiske muligheder er dikteret af socialt bestemte, ofte 
meget strenge, roller. I forbindelse med deres egne økonomiske aktiviteter står kvinderne ofte 
over for helt specielle lovmæssige og sociale begrænsninger i deres adgang til og kontrol med 
produktive ressourcer, kredit, rådgivning og teknologi. 
12. Det ulige magtforhold mellem mænd og kvinder er et fælles træk, der går igen fra 
familieniveau til det offentlige niveau. Selv om kvinderne bidrager afgørende til udviklingen, har 
de i forhold til mændene fortsat kun i begrænset omfang kontrol over de økonomiske, sociale og 
politiske processer, som berører deres tilværelse. Kvinder har færre muligheder for at slå til lyd 
for deres egne prioriteringer og omdirigere ressourcerne til egen fordel. 
13. Magtfordrejninger fører til en ulig fordeling af arbejde, rettigheder og ansvar. Det er en 
ond cirkel, og det er endnu mere vanskeligt for kvinder end for mænd at få adgang til aktiviteter, 
som giver dem mulighed for at deltage i beslutningsprocesserne på lige fod med mændene. 
14. Forskelle mellem kvinders og mænds rettigheder er fortsat et almindeligt fænomen. I 
nogle lande behandles voksne kvinder stadig som mindreårige og er ifølge loven under 
formynderskab af deres mandlige slægtninge, hvis samtykke de må opnå, hvis de skal have et 
arbejde, købe eller forvalte ejendom eller give møde i retten. 
15. Generelt får piger kun halvt så lang uddannelse som drenge. I alle regioner i verden er 
der stadig mange flere kvinder end mænd, som ikke kan læse og skrive, særlig i landområderne. 
Kvinders adgang til uddannelse er for det meste koncentreret på det laveste niveau i 
uddannelsessystemet, og socio-kulturelle hindringer begrænser deres adgang til erhvervsmæssige 
og tekniske uddannelser. 1 uddannelsesforløbet er der tendens til at styrke de eksisterende 
uligheder mellem kvinder og mænd gennem uhensigtsmæssige læseplaner baseret på 
kønsstereotyper. Resultatet er, at kvinder får lavere uddannelseskvalifikationer, hvilket skærper 
deres ugunstige stilling på arbejdsmarkedet. 
16. Der er også uligheder på sundhedsområdet. Selv om piger rent fysisk er stærkere, er de 
mere udsatte for at do tidligt end drenge i nogle områder, fordi der gøres forskel i forbindelse 
med ernæring, omsorg og sundhedspleje. Pigers lavere status og det lavere udbytte af kvinders 
deltagelse på arbejdsmarkedet får forældrene til at investere mindre i pigernes uddannelse og 
helbred end i drengenes. Dette giver på den anden side tab på grund af ineffektiv investering og 
allokering af de produktive og menneskelige ressourcer. I 43 ud af 45 udviklingslande, for hvilke 
der foreligger nyere data, er dødeligheden højere for piger i 1-4 års alderen end for drenge i 
samme alder. 
III. IMPLIKATIONER FOR UDVIKLINGSSAMARBEJDET 
1. Hvis man ignorerer forskellene mellem kvinders og mænds roller, behov, interesser og 
status i udviklingsplanlægningen, far man et ufuldstændigt billede af virkeligheden med alvorlige 
negative konsekvenser for det samlede udbytte af udviklingsforanstaltningerne, da det ikke vil 
være muligt at målrette foranstaltninger og incitamenter til at sikre befolkningens aktive deltagelse 
og vurdere virkningerne af udviklingsforanstaltningerne. 
2. Udviklingsforanstaltningerne er på projektniveau og uden for projekterne ofte baseret 
på den implicitte antagelse, at resultaterne automatisk vil være til gavn for både kvinder og mænd. 
Dette er uheldigvis ikke altid tilfældet, da mænd og kvinder har forskellige basissituationer med 
hensyn til hindringer og muligheder. 
3. Ofte kræver udviklingsprojekter med en kønsblind tilgang en ekstra indsats fra kvindernes 
side, og udbyttet kontrolleres stadig af mændene på grund af de eksisterende forskelle i kvinders 
og mænds adgang til og kontrol med aktiver og ressourcer. Ydelser og incentiver som kredit- og 
markedstaciliteter, træning og rådgivning, er ofte mindre let tilgængelige for kvinder end for 
mænd. Dette oger kløften mellem mænds og kvinders udviklingsmuligheder. Desuden resulterer 
det i manglende motivation og færdigheder hos kvinderne og påvirker i høj grad det samlede 
udbytte af projektaktiviteterne. 
4. Med en kønsneutral tilgang vil man heller ikke uden for projekterne (i forbindelse 
medsektorprogrambistand, strukturtilpasningsstøtte, revision af offentlige udgifter osv.) bemærke, 
at kønsbestemte forskelle og uligheder på mikroniveau også har betydelige implikationer på 
makroniveau. 
5. Makro-økonomiske foranstaltninger og indgreb kan derfor kun planlægges, gennemføres 
ot> vurderes effektivt, hvis man tager forekomsten af følgende tre hovedelementer i betragtning: 
den strenge arbejdsopdeling mellem kvinder og mænd 
gensidig afhængighed mellem ulønnet arbejde (mest kvinder og usynlig i de nuværende 
økonomiske analyser) i forbindelse med reproduktion og bevarelsen af de menneskelige 
ressourcer og det lønnede arbejde, som økonomerne vurderer 
uligheder i adgangen til og kontrollen med ressourcerne inden for husholdningen. 
6. I nedgangstider med f.eks. nedskæringer i de sociale udgifter, prisstigninger på fødevarer 
ou fald i husholdningernes indkomster sker der en stigning i kvindernes ulønnede arbejde i 
familien og samfundet. Hvad der således betragtes som øget effektivitet på makro-niveau, er 
derfor kun en omrokering af omkostningerne fra en synlig til en usynlig økonomi centreret om 
kvinderne. Samtidig kræves der supplerende indtægter, og kvinderne er under pres i både de 
lønnede og ulønnede aktiviteter, hvilket fører til voksende arbejdsbyrder og forringelse af den 
menneskelige kapital. 
7. Ft andet vigtigt element er, at de kønsbestemte uligheder er en alvorlig hindring for, at 
kvinderne kan komme til at anvende hele deres sociale og økonomiske potentiale, samtidig med 
at deres bidrag er så afgørende for hele samfundets udvikling. 
8. Tidligere blev dette problem sjældent berørt i arbejdet i forbindelse med 
udviklingsforanstaltninger. Projekter og foranstaltninger specielt for kvinder har ofte været 
maminale, små og udformet, uden at man har taget hensyn til, at der må skabes et miljø, som 
sikrer bæredygtighed, og at de dertil relaterede roller indtages af mænd. Hvis man udelukkende 
fokuserer på kvinderne og overser, at mændene har en større andel i kontrollen med ressourcer 
og beslutninger, og heller ikke anerkender, at mænd og kvinder har forskellige roller, kan 
udviklingsprojekterne ikke give bæredygtige resultater. 
111 a Prioriterede områder for udviklingssamarbejdet 
9. Kvinderne i udviklingslandene har jo mange sociale og økonomiske roller, som gør dem 
til uundværlige partnere på alle de fire områder for udviklingssamarbejde, der er opstillet i artikel 
130 U i Maastricht-traktaten: en bæredygtig økonomisk og social udvikling, bekæmpelse af 
fattigdommen i udviklingslandene, integration af udviklingslandene i verdensøkonomien samt 
demokrati, retsstat og menneskerettigheder. 
10. Bæredygtig social og økonomisk udvikling kræver kvalitativ og kvantitativ ligevægt 
mellem de menneskelige ressourcer og naturressourcerne. Kvinderne spiller en afgørende rolle 
i forbindelse med forvaltningen af begge slags. 
a. Kvinder er forst og fremmest ansvarlige for husholdningens forbrugsmønstre, både på 
landet og i byerne, og har også ansvaret for at indsamle brænde, vand og mindre skovprodukter. 
Alligevel har kvinderne i høj grad været fraværende i den formelle beslutningsproces om 
miljøstrategier og miljøforanstaltninger. En forbedring af kvindernes kontrol med 
naturressourcerne og anvendelse af deres erfaringer, engagement og viden er vigtige skridt, hvis 
man skal undgå dårlig forvaltning af økosystemet. 
b. Ft højere uddannelsesniveau er hos kvinder nært forbundet med mindre frugtbarhed og 
lavere børnedødelighed; stigning i kvindernes deltagelse i den formelle arbejdsstyrke er også 
forbundet med mindre familier. Hvis man ser på de indirekte virkninger af mødrenes uddannelse 
for deres bonis sundhedstilstand og uddannelse, fremgår det tydeligt, at kvinders uddannelse giver 
et højere investeringsudbyttc. 
c. 1-n forbedring af kvindernes sundhedstilstand indebærer som øjeblikkelig konsekvens, at 
alle risici forbindelse med graviditet og fødsler reduceres. Udgifter til forbedret sundhedspleje for 
kvinder mellem 15 og 44 år giver et større udbytte i forhold til omkosningeme end for nogen 
anden voksengruppe (mænd og kvinder). Endvidere er grænseomkostningerne til et års sundt liv 
mindre for denne gruppe end for nogen anden. 
11. Fattigdom er et flerdimensionalt problem forbundet med forskellige 
marginaliseringsfaktorer, som forstærker hinanden indbyrdes: manglende kontrol med aktiver og 
ressourcer, manglende adgang til ydelser, manglende deltagelse i beslutningstagning. Skal man 
bekæmpe fattigdommen, kræver det derfor ændringer i de økonomiske, politiske og retslige 
strukturer, som kan sætte både mænd og kvinder i stand til at bryde den onde fattigdomscirkel. 
a. Marginaliseringsfaktorerne på alle samfundsniveauer indvirker i højere grad på kvinder 
end på mænd, og kvinderne er oftest de fattigste blandt de fattige. Kvinder berøres i 
uforholdsmæssig høj grad af fattigdom. 60% af verdens fattige i landdistrikterne er kvinder, og 
de fattigste husholdninger omfatter et stort antal husholdninger, hvor kvinden er overhoved. 
b. Kvindernes økonomiske bidrag, gennem lønnet eller ulønnet arbejde, er allerede afgørende 
for familiens overlevelse. I forbindelse med bekæmpelsen af fattigdom er det vigtigt at få fjernet 
hindringerne for en frigivelse af kvindernes sociale og økonomiske potentiale, og det vil give et 
stort udbytte for hele samfundet. At tilskynde kvinderne til selvstændig virksomhed og selvhjælp 
har vist sig som en målrettet strategi til at nedbringe fattigdom. 
12. Udviklingslandenes integration i verdensøkonomien: makro-økonomiske perspektiver 
leder gradvis udviklingsbestræbelserne mod udviklingslandenes integrering i verdensøkonomien, 
men mangler ofte den nødvendige forbindelse til mikro- og mellemniveau. 
a. Kønsulighederne indgår i udformningen, når makroøkonomiske foranstaltninger 
gennemføres på mikroniveau, og også i forholdene på mellemniveau. Da man hyppigt 
undervurderer kvindernes økonomiske bidrag, ignorerer de kønsspecifikke omkostninger til 
makroøkonomiske foranstaltninger og ikke er opmærksom på hindringerne for kvindernes 
muligheder for at drage fordel af økonomiske incitamenter, betyder det, at der udformes 
makroøkonomiske pakker, som kun delvis er effektive og som endog kan give negative resultater 
på længere sigt. 
13. Det er nu almindeligt anerkendt, at der er forbindelse mellem demokrati, god 
regeringsførelse, nærdemokrati og menneskerettigheder. Den systematiskeunderrepræsentation 
af kvinder på alle niveauer i de pågældende processer og institutioner er et symptom på de 
eksisterende kønsuligheder. 
a. Kvindernes vigtige bidrag til udviklingen svarer ikke til deres deltagelse, når det gælder 
kontrol med de økonomiske, sociale og politiske processer, som berører deres tilværelse. 
Almindeligvis har foranstaltninger truffet af regeringerne for at ændre kvindernes ugunstige 
stilling ikke været egnede, da de ikke var afstemt efter kvindernes specielle behov og ikke 
behandlede de eksisterende magtrelationer mellem mænd og kvinder. 
b. En absolut betingelse for demokrati og respekt for menneskerettighederne er, at kvinder 
kan deltage på lige fod med mænd på alle niveauer i det politiske, civile, økonomiske, sociale og 
kulturelle liv, samt afskaffelse af alle former for diskrimination mellem kvinder og mænd. Fysisk 
vold mod kvinder, også vold i hjemmene, er en overtrædelse af menneskerettighederne, som 
begrænser kvindernes mulighed for at deltage i arbejdslivet og det offentlige liv. 
c. Ændringer i både mænds og kvinders viden, holdninger og adfærd er nødvendige 
forudsætninger for at skabe et retfærdigt og harmonisk partnerskab mellem kvinder og mænd. 
IV. INTEGRERING AF KØNSASPEKTET I UDVIKLINGSSAMARBEJDET 
1. Generelle principper 
a. Kønsaspektet er en social, økonomisk og kulturel dimension, som går gennem alle 
områder og sektorer i udviklingen og har afgørende implikationer for, om alle udviklingsmål 
bliver gennemfort. Derfor bør en kønsbetinget analyse indgå i udformningen og gennemførelsen 
af alle udviklingspolitikker og -foranstaltninger. 
b. Der er en direkte sammenhæng mellem kvinders deltagelse i udviklingen og ligestilling 
med mænd og opnåelsen af de samlede udviklingsmål. Derfor er opbygningen og gennemførelsen 
af udviklingsmål et spørgsmål om delt ansvar mellem mænd og kvinder, og begge parter bør 
deltage og drage fordel af udviklingsprocessen på lige vilkår. 
c. Den ulige fordeling af rettigheder og ansvar mellem kvinder og mænd på alle niveauer, 
som især skader kvinderne, er i forskellig grad til hinder for, at kvindernes sociale og 
økonomiske potentiale kan komme til udfoldelse, selv om det er afgørende for øget fremgang for 
hele samfundet. Større kønsbestemte uligheder står som en hindring for en effektiv og bæredygtig 
udvikling, og opbygningen af et nyt partnerskab mellem kvinder og mænd er et centralt 
samfundsproblem. 
d. En ændring af de eksisterende uligheder mellem kvinder og mænd er en kompliceret og 
langsigtet social og økonomisk proces. Den kræver ændringer i holdninger, strukturer og 
mekanismer på politisk og juridisk niveau, i samfundet og i familien. Udviklingssamarbejdet må 
medvirke til at opmuntre og støtte sådanne ændringer i forbindelserne til regeringerne og det 
civile samfund i partnerlandcnc. 
c. Analysen af forskelle og uligheder mellem kvinder og mænd må indgå som et 
nogle-kriterium for en vurdering af resultaterne af udviklingspolitikker og 
udviklingsforanstaltninger. 
2. Midler og strategier 
2.1 Strategiformulering og strategidialog 
a. Ved formuleringen af alle former for udviklingsstrategier, sektorbestemte eller ej, bør man 
sikre, at der anvendes en passende sammenhængende kønstilgang, og betragte opbygningen af lige 
status for kvinder og mænd som en integrerende og uundværlig del af udviklingsprocessen og 
nedbringelse af ulighederne mellem kvinder og mænd som en indikator. 
b. I strategiformuleringen bør kønsforbindelserne anerkendes om en bidragende faktor i 
forbindelse med økonomiske transaktioner og institutioner. Der bør gøres en indsats for at etablere 
det nødvendige forhold mellem analyser på m i kro-, mellem- og makroniveau. 
c. For at sikre kvinderne fuld deltagelse på lige fod med mændene i udviklingsprocessen bør 
man skabe de nødvendige institutionelle og juridiske omgivelser og nedfælde princippet om delt 
ansvar mellem mænd og kvinder hjemme, på arbejdspladsen, i samfundet og i en bredere national 
og international sammenhæng. 
d. Kønsforbindelserne er ikke fastlåste forbindelser. De udvikler sig i forhold til de 
økonomiske, sociale og politiske betingelser, muligheder og hindringer. Denne fleksibilitet åbner 
mulighed for at gribe ind i udviklingen. 
e. De generelle principper for et kønsfølsomt udviklingssamarbejde bør konstant være til 
stede i alle dialoger og forhandlinger om strategier med partnerlandene. Specielt bør den eksterne 
bistand: 
understrege betydningen af en reduktion af de kønsbestemte uligheder som en 
"lakmusprøve" for at vurdere resultaterne af udviklingspolitikker og udviklingsstrategier 
tilskynde til og støtte en revision af de eksisterende strategiske og juridiske rammer i et 
kønsbevidst perspektiv og fjerne alle hindringer, som i øjeblikket afskærer kvinderne fra 
at deltage i det offentlige liv. 
2.2 Formulering og gennemførelse af kønsfølsomme udviklingsaktioner 
a. Alle udviklingsaktioner skal omfatte kendskab til de eksisterende forskelle og uligheder 
mellem kvinder og mænd og kunne sikre, at både kvinder og mænd kan dele fordele og ansvar 
på lige fod. 
b. Fikstern bistand bør sikre at: 
kønsanalyser bliver en rettesnor for alle udviklingsaktioner fra planlægnings- til 
evalueringsfase 
prioritet gives til foranstaltninger, som behandler større kønsbestemte uligheder. 
c. Konsanalysen bør være en integreret del af processen, når man udarbejder globale 
landestrategier for udviklingssamarbejdet. Både foranstaltninger til integration af 
ligestillingsaspektet og positiv behandling bør betragtes som supplerende strategier for frigivelse 
af mænds og kvinders udviklingspotentiale. Landestrategier bør således sikre, at: 
behandling af de eksisterende kønsuligheder er blandt kriterierne for identificering af 
prioriterede områder og sektorer for foranstaltningerne 
der anvendes et kønsperspektiv på alle områder og i alle sektorer og ikke kun der, hvor 
det traditionelt betragtes som relevant for kvinder, for at sikre mænd og kvinder fuld og 
lige deltagelse 
der fastsættes særlige foranstaltninger, hvis det er nødvendigt, som kan udfylde de større 
kløfter mellem kvinder og mænd. 
d. Når der planlægges udviklingsbistand, som ikke antager form af et projekt, bør forholdet 
mellem kønnene indgå som en indvirkende variabel. Der bør gøres bestræbelser for at fastlægge 
de nødvendige forbindelser mellem analyser på mikro-, mellem- og makroniveau, sikre, at 
forskelle øg uligheder mellem kvinder og mænd er taget i betragtning og behandlet på en god 
måde i formuleringen og evalueringen af alle foranstaltninger. 
c. På projektniveau bør kønsproblematikken integreres i alle udviklingsforanstaltninger. 
Specielt gælder følgende: 
man bør sorge for at tilvejebringe kønsanalyser, ekspertbistand i kønsspørgsmål, 
kønsopdelte informationer i løbet af program/projektforløb, herunder anvendelse af 
hurtige vurderingsteknikker 
program/projektaktiviteterne bør udtrykkeligt omfatte både kvinder og mænd som 
modtagere og øge kvindernes deltagelse i aktiviteter, som sigter mod at opgradere deres 
produktionsfaldigheder og indtjeningspotentiale, specielt i forbindelse med vækst- og 
prioriterede sektorer i den nationale økonomi 
kvinder og mænd, som vil komme til at deltage i programmet/projektet, må konsulteres 
på udformningsstadiet 
program/projektforanstaltningerne bør vurderes i forhold til deres direkte og indirekte 
virkninger for kvinders og mænds aktiviteter, udbytte og indtægter i de målrettede 
områder. Specielt bør man undersøge, om de styrker eller underbyder de vigtigste 
områder af kvindernes økonomiske aktiviteter. Hvis der er risiko for underbud, bør man 
vurdere mulighederne for støtte til alternative aktiviteter til at opretholde og udvide 
kvindernes udbytte og indtægter 
program/projektaktiviteterne bør gøres tilgængelige for både kvinder og mænd ved at 
man udformer dem, så de også er forenelige med kvindernes ressourcer, hindringer og 
muligheder. Hvor der findes hindringer for kvindernes deltagelse, bør man tilstræbe 
foranstaltninger til at fjerne eller reducere disse 
konsfølsom træning for projektpersonalet; kvindeligt personale bør anvendes, hvor det 
er nødvendigt for at gøre det lettere for kvinder at deltage 
et system med overvågning og evaluering af virkningerne for både kvinder og mænd bør 
være en integreret del af projektaktiviteterne. 
f. Analyser af de eksisterende kønsuligheder kan også vise behovet for specielle 
foranstaltninger med positiv behandling som en nødvendig midlertidig strategi for at bringe 
kvinderne op på et niveau, hvorfra de kan indgå i 1 igesti 11 ingsakti viteter. 
g. Specifikke kvindeinitativer i større målestok er f.eks. en særlig vigtig valgmulighed i de 
lande, hvor behandling af kønsuligheder ikke er udtrykkeligt angivet i den politik, der føres af 
regeringen, eller er et kontroversielt emne på grund af kulturelle og religiøse normer. 
h. 1 alle lande og situationer kan positiv behandling være nyttig for at reducere den tid, der 
er nødvendig, inden kønsorienterede aktioner får fordelagtige virkninger. Generelt kan man 
betragte villighed til at iværksætte positiv behandling som et bevis på regeringens vilje til at 
behandle kønsrelaterede problemer, og det kan både hjemme og i udlandet være et tegn for 
offentligheden på, at der er sket en ændring i tilgangen til længe oversete kønsulighedsaspekter 
mellem kvinder og mænd. 
i. 1 lvis kvindespecifikke projekter eller foranstaltninger iværksættes, bør de opfylde følgende 
betingelser: 
være strukturmæssigt forbundet med større aktivitetssektorer 
være stottet med de nødvendige finansielle og tekniske ressourcer 
være tidsbundet i gennemførelsesfasen i perspektiv til en sammenhæng med 
ligestill ingsakti viteter. 
2.3 Kapacitetsopbygning 
a. Der bør ydes støtte til bevidstgørelse og træning i kønsaspekter for dem, der er 
ansvarlige for at udforme og evaluere de politiske og juridiske rammer i partnerlandene. 
b. Hvor de offenlige institutioner allerede rummer kvindespecifikke strukturer, bør man 
understrege deres rolle som katalysator til at fremhjælpe ændringer. Strategisk placering af disse 
"maskinerier" i de administrative strukturer bør opmuntres. Det skal være lettere at udveksle 
nationale "maskinerier" i forskellige lande, og man bør tilskynde til samarbejde mellem offentlige 
institutioner og kvindeorganisationerne. 
c. Der bor afholdes konsultationer i partnerlandene for at lette dialogen mellem offentlige 
og andre nationale og internationale organer. Det drejer sig om offentlige institutioner, som 
arbejder med kønsspørgsmål, men også organisationer, der arbejder med strategiplanlægning, 
kvindeorganisationer og netværk, NGO'er, universiteter, kønsstudiecentre, træningscentre, 
uafhængige forskere og udøvere. 
d. Man bør gøre en indsats for at støtte nationale organer, som indsamler og bearbejder 
statistikker og data, for at få udarbejdet kønsopdelte statistikker og analyseret allerede 
eksisterende statistikker i et kønsperspektiv. Utilstrækkelige kvantitative og kvalitative data om 
forskelle og uligheder mellem kvinder og mænd giver ofte alvorlige skævheder, både på politisk 
og operationelt niveau. 
c. Princippet om delt ansvar mellem mænd og kvinder og deres deltagelse på lige fod i 
udviklingsprocessen og dens fordele bør fremhjælpes i husholdningen og i samfundet og på 
nationalt og internationalt niveau. Ekstern bistand bør støtte denne proces ved at styrke det civile 
samfund. 
f. I forbindelse med støtte til borgersammenslutninger bør man prioritere dem, der fremmer 
lige deltagelse for kvinder og mænd. Kendskabet til lovgivningen bør fremmes. Etablering af 
dokumentation og informationscentre bør opmuntres, også på ikke-offentligt niveau, idet der 
tages hensyn til, om disse projekter er bæredygtige på lang sigt. 
g. Kvindeorganisationer og internationale netværk bør opmuntres til at udvikle egne mål, 
strategier, produktionsmål og instrumenter og til at etablere en dialog med de forskellige 
komponenter i samfundet. Kønsanalyser kan vise, at selvstændige former for institutioner og 
ressourcer er nødvendige i begyndelsen for at sætte kvinderne i stand til at styrke deres position 
over for de bestående ulige magtstrukturer. 
2.4 Styrkelse af den interne kapacitet 
a. Ft afgørende første skridt er at sikre ekspertbistand i kønsspørgsmål inden for 
ud\ iklingsinstitutioneme på et langsigtet grundlag. Specialister i kønsspørgsmål bør udpeges på 
politisk niveau, i tekniske afdelinger og på operationelt niveau og skal sikre tæt koordinering til 
de øvrige tjenester i institutionerne. I udviklingslandene bør man anvende lokale eksperter i 
kønsspørgsmål, når de er til rådighed. 
b. Ht system for overvågning af fremskridt i kønspolitik og implementation bør etableres 
i administrationerne. Systemet integreres i det globale forvaltnings edb-system i organisationen, 
så det kontrolleres på et ledende forvaltningsniveau. 
c. liere undersøgelser har vist, at det, der virkelig far virkninger, er obligatoriske 
operationelle procedurer, som sikrer, at kønsproblematikken integreres, samt det faktum at 
embedsmænd, der beskæftiger sig med kønsspørgsmål, er med i projektrevisionen. Der bør 
etableres mekanismer og foranstaltninger for regnskabsføring i institutionen. Regnskabsføringen 
og strategierne før "kvalitetskontrol" skal også omfatte de konsulenter, som er ansvarlige for 
meget arbejde i marken. 
d. Det professionelle personale i hovedkvarteret og i marken bør være i stand til at tage et 
større ansvar for gennemførelsen af en kønsbevidst politik og vurdere dens resultater. 
e. Træning i kønsspørgsmålbørtilvejebringespåregelmæssigtgrundIag,ogkønsdimensionen 
bor integreres i træningskurser og workshops. 
f. Ressourcer i tilstrækkelige mængder bør øremærkes til at fremme den katalysatorfunktion, 
som eksperterne i kønsspørgsmål har inden for institutionen og til at dække områder som 
udarbejdelse af politikker, metoder og retningslinjer, træning i kønsspørgsmål, forskning, tematisk 
kontrol og evaluering. Der bør planlægges en vis fleksibilitet i forbindelse med anvendelsen af 
disse ressourcer på grund af den fortsatte udvikling i kønsteorier og -praksis. 
g. På ligestillingsbudgettet bør der stilles ressourcer til rådighed til finansiering af 
internationale kvindenetværk samt pilotprojekter eller aktioner for positiv behandling, som af en 
eller anden grund ikke kan finansieres i henhold til bilaterale aftaler. 
h. Analytiske og operationelle redskaber til konsfølsomt udviklingssamarbejde bør forbedres 
og oges. Det anerkendes, at nogle sektorer har direkte relevans for kvindernes sociale og 
økonomiske position (fødevaresikkerhed, landbrugsudvikling, udvikling i landdistrikterne), og der 
er en betydelig mængde entydige strategier til rådighed. I andre sektorer er det stadig nødvendigt 
at fortsætte forskningen og fremskaffe input og analytisk rådgivning, både i forbindelse med 
projekternes udformning og deres gennemførelse. 
i. Konsorienterede landeprofiler har vist sig at være et nyttigt redskab for landeplanlægning. 
De bør ikke blot indeholde systematiseret information om kvindernes vilkår i et bestemt land i 
forhold til mændenes, herunder uddannelsesmæssige, økonomiske, politiske og socio-kulturelle 
data, men også en evaluering af de institutionelle rammer for kvindespørgsmål, en vurdering af 
arbejdet i kvindeorganisationer og NGO'er samt en kritisk revision af programmer og projekter, 
som støttes finansielt og fagligt af forskellige bilaterale og multilaterale donorer. 
V. MOD TÆTTERE KONSULTATIONER OG KOORDINERING MELLEM 
FÆLLESSKABET OG MEDLEMSSTATERNE 
1. I erklæringen af 18. november 1992 om "Aspekter i politikken for udviklingssamarbejdet 
indtil år 2000" understregede Rådet og medlemsstaternes repræsentanter, at Fællesskabet og 
medlemsstaterne må samordne deres udviklingssamarbejdsaktiviteter i højere grad, både når der 
formuleres politikker og på operationelt niveau. Rådet understregede også, at det på baggrund af 
tidligere koordineringserfaringer og de nuværende behov ville være nyttigt at fastlægge, i hvilke 
sektorer sådan koordinering er nødvendig, og hvilke procedure man bør anvende for at gøre den 
effektiv. 
2. Kommissionens meddelelse til Rådetog Europa-Parlamentet af 24. marts 1993 omhandler 
identifikation af prioriterede områder, hvor der kan påtænkes koordinering af strategier. Det 
foreslås, at der generelt tages hensyn til kvindernes rolle i udviklingen, når der fastsættes mål og 
midler på de områder, der er udpeget som prioriteringer for udviklingssamarbejdet. 
3. Generelle principper 
a. Koordinering mellem Fællesskabet og medlemsstaterne på dette område betyder ikke 
standardisering, men øget synergi og mere effektiv støtte i overensstemmelse med Rådets 
resolutioner. Det vil gøre det lettere at fa et klart konsistent budskab frem om betydningen af 
konsaspekterne som en integreret del af udviklingssamarbejdetog vil forhindre overlapninger og 
spredning af de forskellige kræfter. 
b. Fællesskabet og medlemsstaternes koordinering på området omfatter: etablering af 
principper og sammenhængende rammer for aktioner i marken, garanti for at Fællesskabets og 
medlemsstaternes foranstaltninger overholder disse principper samt konsultationsmuligheder. 
Denne meddelelse skulle kunne bidrage til fastlæggelse af de strategi ram m er, som skal vedtages 
af Rådet. 
10 
c. I begyndelsen vil man fokusere på udveksling af oplysninger, erfaringer og synspunkter. 
Man vil således kunne identificere sammenfaldende punkter, fælles mål, prioriteringer og 
retningslinjer for foranstaltningerne. 
d- Det vil kun være muligt at øge koordineringseffektiviteten mellem Fællesskabet og 
medlemsstaterne, hvis der stilles tilstrækkelige menneskelige og finansielle ressourcer til rådighed 
til planlægning og forvaltning samt til overvågning og evaluering af den nye 
koordineringsstrategi. De til rådighed værende menneskelige ressourcer kunne øges på forskellige 
måder: oprettelse af nye stillinger til eksperter i kønsspørgsmål, træning i kønsspørgsmål for det 
eksisterende personale, udveksling af ekspertbistand mellem de forskellige europæiske donorer 
og rationalisering af opgaverne på alle niveauer. 
4. Konsultationer om strategier 
a. Kommissionen vil regelmæssigt arrangere møder mellem eksperter i kønsspørgsmål fra 
fællesskabet og medlemsstaterne (mindst en gang om året). Disse møder vil ikke kun give 
mulighed for at øge den gensidige forståelse og fremme et fælles sprog, men også være anledning 
til at: 
udveksle erfaringer og forskningsresultater 
afholde detaljerede konsultationer om en kønsbestemt tilgang i en bestemt sektor 
finpudse operationelle strategi- og undersøgelsestiIgange over for et bestemt geografisk 
område. 
b. Som grundlag for det strategimæssige og operationelle arbejde vil Kommissionen og 
medlemsstaterne koordinere deres initiativer inden for forskning, undersøgelser, dataindsamling 
og revisioner. Dette kunne føre til forberedelse og gennemførelse af fælles projekter i 
overensstemmelse med de retningslinjer, der er vedtaget af Fællesskabet og medlemsstaterne. 
c. Kommissionen vil følge eventuelle fremskridt på området og rapportere til Rådet. 
5. Operationel koordinering 
a. Man udvælger forsøgslande til operationel kønsbestemt koordinering blandt de lande, der 
allerede er blevet udvalgt som forsøgssted for koordineringsbestræbelser på relevante 
samarbejdsområder, og fortrinsvis blandt de lande, hvor der findes en lille kerne af embedsmænd 
fra Kommissionen eller medlemsstaterne, som beskæftiger sig med kønsspørgsmål. Hvis det er 
nødvendigt, skal Kommissionen og medlemsstaterne skaffe delegationerne og ambassaderne 
ekspertbistand, specielt i indledningsfasen. 
b. I de udvalgte forsøgslande kan Fællesskabet eller en medlemsstat blive valgt som ledende 
koordinator efter fælles aftale. Der vælges på grundlag af erfaring med koordinering med det 
pågældende land, omfanget af støtten og kendskabet til kønsproblematikken. Lederen vil være 
ansvarlig for at udsprede oplysninger, organisere ad-hoc møder og udarbejde en årsrapport til 
fællesskabet og medlemsstaterne. 
c. 1 begyndelsen vil det operationelle koordineringsarbejde om kønsproblemer fokusere på 
at sikre, at eksisterende sektorbestemt eller tværsektorbestemt koordinering i det pågældende land 
11 
orienteres efter konslolsomme retningslinjer. I anden fase vil det bestå i at udarbejde en fælles 
global landestrategi for at integrere kønsproblemer på alle de vigtigste samarbejdsområder. 
d. Mere generelt vil de relevante udvalg og grupper skulle føre regelmæssig kontrol med 
anvendelsen af de fælles retningslinjer for strategier, der er vedtaget af Rådet og overvåge, 
hvordan medlemsstaterne og Kommissionen anvender dem i praksis. 
6. Koordinering i internationale fora 
a. Med hensyn til koordineringen i internationale fora bør princippet med systematisk 
konsultation følges før og under møder, konferencer og seminarer. Allerede eksisterende 
koordineringsmekanismer bør tages i betragtning. Koordinering af eksperter i kønsspørgsmål 
Under allerede sted via DAC/W1DE ekspert-gruppen i OECD, som i årenes løb har spillet en 
meget værdifuld rolle i udviklingen af WID/kønsmandater, strategierklæringer og handlingsplaner, 
fili mere struktureret koordinering mellem Den Europæiske Unions medlemmer vil styrke 
aktiviteterne i begge grupper. 
12 
BILAG I 
FRA "KVINDER I UDVIKLINGEN" TIL "KØN OG UDVIKLING" 
Fra "kvinder i udviklingen" til "køn og udvikling" 
1. Tilgangen "kvinder i udvikling" blev udviklet i 1970'erne og fokuserede på at få 
kortlagt kvinders situation, skaffe oplysninger om kvinders liv og få mobiliseret 
kvindegrupper i marken over hele verden. I den indledende fase resulterede denne analyse 
i en mængde projekter, der var "kun for kvinder", eller med "komponenter for kvinder" 
i sektor- og delsektorprojekter og multipurpose-projekter. 
2. "Ligestillet, men uden for" var karakteristisk for disse strategier. Projekterne 
overså ofte, at mændene indtager en afgørende position i forbindelse med kontrollen af 
aktiver og beslutningstagning; desuden var projekterne ofte for små, marginale, 
velfærdsorienterede og knyttet til ministerier og gennemførelsesorganer, men uden 
finansielle og tekniske midler til at skabe en selvbærende udvikling ud over selve 
projektsammenhængen. De utilsigtede resultater af sådanne projekter betød i stort 
omfang, at kvinderne fortsat var isolerede i periferien af de vigtigste 
udviklingsbestræbelser. 
3. Analyseredskaberne er gradvis blevet forbedret og har ført til strategien: køn og 
udvikling. Den fokuserer i højere grad på de indbyrdes forbindelser mellem kvinder og 
mænd (kønsbestemte forbindelser ) end på kvinder som sådanne. ( På engelsk skelnes der 
mellem "gender" og "sex", hvor udtrykket "gender " (køn) refererer til socialt og 
kulturelt betingede egenskaber, som adskiller mænd og kvinder, medens der med 
udtrykket "sex" (køn) kun refereres til de rent fysiske forskelle). Socialt og kulturelt 
betingede forskelle er specifikke i historisk og kulturel sammenhæng og varierer således 
Ira land til land og fra område til område og undergår også ændringer i tidens løb. 
4. Med kønsanalyser i program/projektplanlægningen søger man at kortlægge 
kvindernes ressourcer, aktiviteter, potentiale og vanskeligheder i forhold til mændenes 
i en given socio-økonomisk gruppe. Målet er ikke kun at behandle forvridninger og 
uligheder mellem mænd og kvinder, men også at sikre, at man forfølger målene for 
udviklingen med den størst mulige effektivitet. 
5. Efter at "kun-for-kvinder"-projektstrategienfikmarginaliseretkvinderneyderligere, 
var det nødvendigt at finde en mere global tilgang. Integration af 
ligestillingsproblematikken blev således udviklet som en ny strategi, som sigter mod at 
integrere et kønsperspektiv i alle udviklingspolitikker, -programmer og -projekter. 
6. Integration af ligestillingsaspektet udelukker ikke, at der er behov for positiv 
behandling med foranstaltninger, programmer og projekter, der er orienteret mod den 
ugunstigt stillede part, almindeligvis kvinderne, på områder, hvor kønsforskellene er 
særlig stærke som f.eks. inden for uddannelse og oplæring, kreditadgang, eller på områder 
13 
som på grund af deres art specielt vedrører kvinderne. Dette adskiller sig fra den tidligere 
"kun-for-kvinder"-tilgang, da projekter og programmer udformes til at give maksimal 
strategisk effekt, gennemføres i forholdsvis stor målestok og er bestemt som vigtige 
midlertidige foranstaltninger til at slå bro over store kønskløfter og bringe den ugunstigt 
stillede part op på et niveau, hvorfra det er muligt at indgå i ligestillingsaktiviteter. 
Kvindernes manue roller on arbejdsbyrder 
1. 1 lang tid var udviklingsbistanden sig kun rettet mod kvindernes reproduktive rolle; 
der blev især lagt vægt på foranstaltninger i den sociale sektor. Senere erkendte man 
kvindernes betydelige rolle som producenter af varer og ydelser, og man udformede 
investeringsprogrammer i de økonomiske sektorer. Da det er karakteristisk for kvinder, 
at de giver deres arbejdskraft til både produktive og reproduktive funktioner, betød en 
ensidig tilgang til den ene eller den anden rolle, at man begrænsede deres mulighed for 
at udfylde bare en af rollerne effektivt. 
2. Der udvikles nu en kombineret tilgang, hvor man erkender kontinuiteten i 
kvindernes arbejdsallokeringer og sigter mod at øge kvindernes produktivitet og sundheds-
og ernæringsmæssige status og således sætter dem i stand til at kombinere deres 
produktive og reproduktive funktioner mere effektivt. Denne tilgang har brede 
implikationer for den nationale udviklingsplanlægning, da den knytter de nødvendige 
forbindelser mellem investeringerne i den økonomiske og den sociale sektor. 
3. I forbindelse med udviklingsforanstaltningerne antages det ofte, at kvindernes tid 
er uendelig og elastisk, og man bemærker ikke omfanget af deres eksisterende roller eller 
de udmattende krav, der bliver stillet med foranstaltningerne. Projekterne har ofte betydet 
siorre arbejdsbyrder for kvinderne uden kompenserende fordele. Projekter og 
projektkomponenter omfatter f.eks. sjældent nødvendigheden af at lette kvindernes 
arbejdsbyrde. 
4. Sociale og tekniske støtteforanstaltninger, der kan reducere den tid, kvinderne 
tilbringer med hjemlige aktiviteter, bør f.eks. ikke kun betragtes som foranstaltninger, der 
kan nedsætte kvindernes arbejdsbyrde og afhjælpe deres tidsmæssige vanskeligheder, men 
også som en væsentlig forudsætning for udvidelse af de produktionssektorer, hvor 
kvinderne spiller en større rolle. 
1 husholdningen 
1. Den idealiserede husholdningsmodel, hvor beslutningstagning, produktion, 
indkomst og forbrug indgår i et lykkeligt, ligeværdigt fællesskab, eksisterer ikke. Man 
kan derfor ikke antage, at voksende produktion og indtjening i husholdningen 
nødvendigvis vil forbedre alle medlemmernes levevilkår. 
2. Lmpiriske undersøgelser har vist, at der konstant forhandles om anvendelsen af 
ressourcer og arbejde og fordelingen af indtægter og udbytte inden for husholdningen, og 
i* 
i^ÊÊiÊaimmmmmmm 
at forbindelserne i husholdningen ofte er konfliktfyldte. Arbejds- og ressourcefordelingen 
inden for husholdningen er relateret til forskelle i status og forhandlingsposition, 
afhængigt af kontrollen med aktiver og indtægter, og giver således ofte et skævt billede 
af kvinderne. 
3. Da kvinder og mænd har egne budgetter i husholdningen, er kvindernes indtægter, 
i naturalier eller kontanter, almindeligvis meget mere afgørende for børnenes 
ernæringsmæssige tilstand end mændenes. I mange husholdninger på eksistensniveau 
bidrager kvinderne med en større del af deres arbejde og samlede indtægter til 
husholdningens fornødenheder, særlig børnenes. 
4. I en ud af tre husholdninger i udviklingslandene er kvinden familiens overhovede 
de facto, men ikke så ofte i juridisk forstand. Man har ikke tilstrækkeligt stort kendskab 
til den sociale og økonomiske situation i disse husholdninger, der er mere forskelligartede 
end man først troede. Det viser sig imidlertid, at disse husholdningers sårbarhed over for 
fattigdom i mange tilfælde skærpes, når samfundet reducerer sin støtte i økonomiske 
krisetider, og regeringerne ikke evner at skaffe alternative støtteordninger. 
Deltagelse 
1. Der eksisterer forskelle mellem kvinder og mænd inden for 
beslutningstagningsstrukturerne lige fra græsrodsniveau til højeste niveau. Trods 
omfattende demokratiseringsbevægelser i det sidste årti er kvindernes deltagelse i de 
politiske og økonomiske magtstrukturer kun øget ganske lidt. Selv om kvinderne udgør 
mindst halvdelen af vælgerne, er der globalt set kun 10% kvinder i de 
lovgivningsmæssige organer og endnu færre i ministerielle stillinger. Kvinder er i 
mindretal i indflydelsesrige stillinger, om det er i den offentlige administration, private 
virksomheder, fagforeninger, arbejdsgiverorganisationer, lobbyvirksomhed, 
lokalforvaltning eller samfundsorganer. 
2. I forbindelse med udviklingsaktioner har de fleste projektevalueringer konkluderet, 
at det er en betingelse for en bæredygtig udvikling, at både mænd og kvinder er i stand 
til at give udtryk for deres behov og interesser fra planlægningsfasen og videre frem. De 
eksisterende uligheder mellem kvinder og mænd i beslutningsstrukturerne fra 
græsrodsniveau til højere niveauer gør det mere vanskeligt for kvinder end for mænd at 
deltage i denne proces. 
3. I Jdviklingsforanstaltningerne udformes ofte uden kvindernes medvirken, også når 
der er tale om områder, som traditionelt er kvindernes domæne som f.eks. vandforsyning. 
Flere projekter har ikke givet kvinderne mulighed for at deltage i de nyetablerede 
forvaltningsstrukturer og overser helt deres uformelle rolle i forvaltningen af de 
traditionelle systemer. Det bliver en alvorlig udfordring for projektets bæredygtighed, når 
kvinderne kun er involveret i udviklingsaktiviteterne som lavtlønnet arbejdskraft og ikke 
som produktive ressourcer og aktører i forbindelse med ændringer. 
BILAG II 
NYE OMRÅDER, HVOR UDVIKLINGSSAMARBEJDET KAN GØRES 
MODTAGELIGT FOR KØNSASPEKTER 
I det skiftende politiske og økonomiske miljø får nogle bestemte samarbejdsområder 
større og større betydning med hensyn til politisk og finansiel engagement. Det er vigtigt 
at sikre, at der vælges et kønsperspektiv på disse områder. På andre områder har den 
seneste forskning givet nye vigtige kønsperspektiver, som må anvendes på analytisk og 
operationel rådgivning. 
Nødhjælpsaktioner og kriseforebyggelse 
1. Kvinder og piger er kun i ringe grad involveret i beslutningstagningen og lider 
derfor i særlig grad under følgerne af væbnede konflikter og militarisme på grund af 
deres status i samfundet og deres køn. Kvinder og børn udgør 80% af verdens 25 
millioner flygtninge og fordrevne, og dette betyder, at de må kæmpe med alvorlige afsavn 
med hensyn til varer og ydelser, og mod vold og usikkerhed. 
2. Kvinder og børn har færre muligheder end mænd med hensyn til mobilitet, 
alternative indtægtskilder, salgbare aktiver og færdigheder. Der er derfor en tendens til, 
at de bliver de største direkte modtagere af fødevarebistand. Støtte til kvinderne bør indgå 
som en integrerende del i strategierne for konsolidering af hjælpe-, rehabiliterings- og 
udviklingsaktioner. 
3. I nødsituationer går de traditionelle socio-økonomiske roller i samfundet i 
opløsning, og der er tendens til, at kvinderne overtager de roller og ansvarsområder, 
som tidligere var mændenes. Nødhjælpsbestræbelserne bør derfor i størst muligt omfang 
støtte kvinderne i deres nye roller. Erfaringerne har vist, at kvinderne i lokalsamfundet 
f.eks. spiller en vigtig rolle, når det gælder håndtering og distribuering af 
fødevarenødhjælp, og at de griber til selvhjælp for at opfylde andre kriseofres behov. 
Sådanne initiativer fortjener at blive støttet for at opmuntre til selvhjælp, særlig blandt 
flygtninge. 
4. Flygtende kvinder bør indgå som aktive partnere i vurderingen af behov, 
planlægningen og gennemførelsen af forskellige aktiviteter. Efter krisesituationerne bør 
man i forbindelse med rehabiliterings- og udviklingsforanstaltninger ikke overse, at der 
er sket ændringer i forholdet mellem kønnene, og kvinderne bør hjælpes til at bevare 
deres nye status. 
H 
5. I udsatte områder med tilbagevendende fødevareknaphed og hungersnød er det 
nødvendigt at skelne mellem økonomisk sårbare husholdninger og særligt sårbare 
medlemmer af disse husholdninger og fastlægge strategier for, hvordan de kan overleve. 
1 sådanne tilfælde bliver kvindernes centrale rolle i fødevareproduktionen og deres 
tilbøjelighed til at anvende deres indtægter på fødevarer og andre basisfornødenheder af 
allerstørste vigtighed. Der bør derfor ydes støtte, så kvinderne kan øge produktionen, får 
større indtægter og forbedre deres færdigheder. 
Makro-økonomiske analyser og foranstaltninger 
1. Kønsopdelingen af arbejdet, forskellene i adgangen til magtbeføjelser og 
beslutningstagning og forskellene i mænds og kvinders adgang til og kontrol med 
ressourcerne i husholdningen og i samfundet betyder, at mænd og kvinder står over for 
forskellige hindringer og har forskellige behov, når de reagerer på de økonomiske 
tendenser. 
2. De traditionelle makroøkonomiske modeller omfatter ikke disse faktorer og tager 
heller ikke hensyn til den gensidige afhængighed, der består mellem ulønnet arbejde for 
social reproduktion og vedligeholdelse af de menneskelige ressourcer og så det 
lønarbejde, som betyder noget for økonomerne. 
3. Man erkender nu, at sådanne mangler i analyserne kan give uforudsete og 
lumskede virkninger af de makro-økonomiske politikker og begrænse effektiviteten. 
Sociale fænomener som ægteskab og reproduktion er påvirket af makroøkonomiske 
foranstaltninger på en måde, som hidtil har overrasket de offentlige institutioner. 
4. 1 de sidste to årtier har de makroøkonomiske politiske mål og 
strukturtilpasningspolitikken været forbundet. Det erkendes i stadig stigende grad, at 
konsblindheden i strukturtilpasningspolitikken har givet specifikke kønsbestemte 
omkostninger, som vejer tungere for kvinder og piger end for mænd og drenge og 
forværrer de eksisterende kønsuligheder. Den kan også give uforudsete resultater som 
f.eks. i forbindelse med adgang til og anvendelse af offentlige ydelser eller beslutninger 
om migration. 
5. Ved budgetstramninger er der tendens til, at man overfører omkostningerne fra 
budgetterne i de sociale sektorer på kvinderne, samtidig med at valuta- og 
udenrigshandelspolitik tvinger dem ud på arbejdsmarkedet eller til at tilbringe flere timer 
med eksportproduktion. Yderligere forøgelse af kvindernes arbejdsbyrde vil 
sandsynligvis også være til hinder for udviklingen af de menneskelige ressourcer på 
længere sigt. Samtidig kan kvinderne i mindre grad end mændene gøre brug af de nye 
økonomiske muligheder på grund af de eksisterende kønsuligheder. 
6. Man bør derfor sætte ind på at anvende et kønsperspektiv i makroøkonomiske 
politikker og programmer og analysere, hvordan kønsfaktorerne bedre kan indgå i 
formuleringen og afstemningen af politiske valg. Der bør også gøres en indsats for at 
forbedre analysen af makroøkonomiske foranstaltningers virkninger for kvinder og mænd. 
Kan man identificere forskellige negative virkninger, bør der træffes foranstaltninger til 
at modvirke disse inden for tilpasningsprogrammerne. 
Befolkning 
1. Henstillingerne i handlingsprogrammet fra den internationale konference om 
befolkning og udvikling i 1994 i Cairo bør tages med i alle befolknings- og 
familieplanlægningspolitikker og -programmer. 
2. Familieplanlægning har som sådan været på mange udviklingsorganisationers 
dagsorden i mange år. Den nye strategi fra Cairo lægger vægt på de mange gensidige 
forbindelser mellem befolkning og udvikling og er i højere grad rettet mod de enkelte 
kvinders og mænds behov end mod rent demografiske mål. 
3. Programmet taler for at gøre familieplanlægning tilgængelig for alle fra omkring 
år 2015 eller før som led i en bredere tilgang til reproduktiv sundhed og genetiske 
rettigheder. Programmel indeholder en kønsorienteret tilgang og søger at give kvinderne 
magt ved at udvide deres adgang til uddannelses- og sundhedsydelser og sætte dem i 
stand til at træffe valg med hensyn til deres frugtbarhed på baggrund af viden. Samtidig 
lægges der vægt på, at mændene bør opmuntres og sættes i stand til at tage ansvaret for 
deres seksuelle og reproduktive adfærd og deres sociale og familiemæssige roller. 
Rettigheder 
1. På verdenskonferencen om menneskerettigheder i juni 1993 blev det fastslået, at 
menneskerettighederne for kvinder hele livet igennem er "en uafhændelig, integrerende 
og udelelig del af de universelle menneskerettigheder". Et voksende antal udviklingslande 
har nu i deres konstitutioner indsat bestemmelser om grundlæggende rettigheder og 
frihedsrettigheder for både kvinder og mænd i overensstemmelse med konventionen om 
afskaffelse af alle former for diskrimination mod kvinder (CEDAW) og "Nairobi 
Forward Looking Strategies". 
2. Konstitutionelle garantier for lighed for kvinder giver imidlertid ikke altid med det 
samme fordele i praksis. Vanskeligheder med at tilpasse hele lovgivningsrammen på en 
sammenhængende måde, påvirkningen fra almindelige regler og kulturmønstre, manglende 
kendskab til lovene og manglende adgang til juridisk hjælp er fortsat en hindring for, at 
kvinder kan gøre brug af alle deres rettigheder. 
3. Kvinders sundhed, sikkerhed og mobilitet er også truet af en høj procent 
mandelig vold og af vold i hjemmet. Der er kun få oplysninger om tendenserne til 
rådighed, men volden mod kvinder er et alvorligt problem i hele verden, og i 1994 
udnævnte FN's generalforsamling en særlig rapportør om emne i Kommissionen for 
menneskerettigheder. 
18 

ISSN 0254-1459 
KOM(95) 423 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 01 
Katalognummer : CB-CO-95-468-DA-C 
ISBN 92-77-93377-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
n