2) Koordination og samarbejde med den berørte medlemsstat

3) Koordinationen mellem partnerorganisationerne

4) Meddelelse vedrørende nødhjælpsforanstaltninger i Grækenland

IV. Vejen frem





I.Indledning

I 2015 og 2016 ankom der næsten 1,1 mio. personer, der har behov for international beskyttelse, samt irregulære migranter (i det følgende benævnt "flygtninge og migranter") til Den Europæiske Union (EU) via den østlige Middelhavsrute. I sommeren 2015, hvor flygtningekrisen toppede, ankom der hver dag 10 000 migranter og flygtninge til Grækenland. Denne pludselige tilstrømning skabte en humanitær nødsituation i EU.

Selv om EU allerede har etableret en række finansielle instrumenter til at hjælpe medlemsstaterne med at reagere på forskellige typer interne udfordringer og vise solidaritet med katastroferamte regioner, viste det ekstraordinære omfang af flygtningekrisen, at ingen af disse instrumenter var helt velegnede til at håndtere de omfattende humanitære behov i EU. Et af de aspekter, der blev fremhævet i Kommissionens meddelelse om status over gennemførelsen af de prioriterede foranstaltninger i den europæiske dagsorden for migration, er EU's behov for at etablere kapacitet til at yde humanitær bistand internt i EU for at støtte de medlemsstater, der står over for et stort antal flygtninge og migranter. Der var behov for et fleksibelt finansielt redskab med en hurtig reaktionskapacitet, baseret på europæisk solidaritet og evnen til at mobilisere den eksisterende ekspertise.

I den sammenhæng opfordrede Det Europæiske Råd den 19. februar 2016 Kommissionen til "at give EU kapacitet, så det kan yde humanitær bistand internt i samarbejde med organisationer såsom UNHCR for at støtte de lande, der står over for et stort antal flygtninge og migranter, på grundlag af erfaringerne fra EU's Generaldirektorat for Humanitær Bistand og Civilbeskyttelse".

Den 2. marts 2016 vedtog Kommissionen sit forslag til Rådets forordning (EU) 2016/369 om ydelse af nødhjælp i Unionen. Forordningen blev vedtaget af Rådet den 15. marts 2016.

Som ønsket af Det Europæiske Råd bygger forordningen på den solide erfaring, som Kommissionens Generaldirektorat for Humanitær Bistand og Civilbeskyttelse (ECHO) gennem mange år har opnået inden for sine kompetenceområder, således at det i Unionen kan udnytte den knowhow, det har fået i forbindelse med de foranstaltninger, det gennemfører i tredjelande. Desuden tager forordningen ikke kun sigte på at håndtere de ekstraordinære humanitære udfordringer, der er opstået som følge af det aktuelle migrationspres ved EU's ydre grænser, men også på at afhjælpe alle former for naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer med omfattende humanitære konsekvenser i EU. Derfor indeholder forordningen også bestemmelser om, at alle former for EU-finansieret nødhjælp skal tildeles og gennemføres i overensstemmelse med de internationalt aftalte grundlæggende humanitære principper om medmenneskelighed, neutralitet, upartiskhed og uafhængighed.

For at opnå størst mulig effektivitet indeholder forordningen derudover bestemmelser om, at gennemførelsen af katastrofeberedskabsaktioner skal gennemføres af partnerorganisationer , med hvilke Kommissionen har indgået enten partnerskabsrammeaftaler eller en finansiel og administrativ rammeaftale. Samtidig gælder der specifikke krav, idet nødhjælp ydes på en EU-medlemsstats område. Således skal nødhjælp ydes "til støtte for og supplere den berørte medlemsstats foranstaltninger", og der skal sikres nært samarbejde og samråd med den pågældende medlemsstat.

I retsgrundlaget fastsættes det, at nødhjælpen aktiveres for en periode på tre år frem til den 16. marts 2019 med henblik på at forvalte de humanitære følger af flygtninge- og migrationskrisen.

Kort tid efter vedtagelsen af Rådets forordning ændrede situationen på den østlige Middelhavsrute sig drastisk. Siden erklæringen fra EU og Tyrkiet af 18. marts 2016 er de irregulære indrejser fra Tyrkiet til Grækenland faldet markant, idet det derefter indtil den 6. marts 2017 blev konstateret, at der i gennemsnit ankom 79 personer pr. dag. Den midlertidige indførelse af grænsekontrol ved visse medlemsstaters indre grænser og visse andre landes ydre grænser langs den østlige Middelhavsrute har imidlertid efterladt over 62 000 særligt sårbare personer i Grækenland, herunder 14 000 på øerne. Dette førte til betydelige humanitære behov, bl.a. for fødevarebistand, husly, sundhed, vand, sanitet og hygiejne (WASH), nonfoodprodukter og beskyttelse.

Det skal bemærkes, at Grækenland i 2016 var den eneste medlemsstat, som opfyldte de to betingelser for "berettigelse", der er fastsat i forordningen:

katastrofens ekstraordinære omfang og virkninger giver anledning til alvorlige og vidtspændende humanitære konsekvenser i en eller flere medlemsstater og

intet andet instrument, der er til rådighed for medlemsstaterne og Unionen, er tilstrækkeligt.

Derfor har alle de foranstaltninger, der hidtil er finansieret i henhold til nævnte forordning, udelukkende taget sigte på at håndtere den humanitære situation i Grækenland.

I overensstemmelse med forordningens artikel 8, stk. 1, er formålet med denne rapport at give en oversigt over de vigtigste virkninger af instrumentet for nødhjælp i Unionen (ESI) siden dets aktivering, en analyse af de vigtigste udfordringer og en beskrivelse af de planlagte aktiviteter.