Udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning (EØF) nr. 1765/92 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder () (96/C 97/10)

Rådet besluttede den 20. december 1995 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede Giuseppe Pricolo til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 11. januar 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 332. plenarforsamling af 31. januar 1996 enstemmigt følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Når Kommissionen har valgt at foreslå Rådet en tilføjelse til grundforordning (EØF) nr. 1765/92 i stedet for en ændring af denne, beror det på et ønske om at iværksætte den olieafgrødeforpligtelse, som EF påtog sig over for USA som led i GATT-aftalen (Blair House-aftalen).

1.2. Fra markedsføringsåret 1993-1994 blev der med forordning (EØF) 1765/92 indført hektarstøtte til producenter af visse markafgrøder (korn, oliefrø, proteinafgrøder) for at kompensere (udligningsstøtte) for indkomsttab som følge af nedsættelsen af de institutionelle priser, dvs. gradvis tilnærmelse af EF-priserne til verdensmarkedspriserne.

1.3. Producenter, der anmoder om hektarstøtte som led i den »generelle ordning« (der findes en »forenklet ordning« for mindre producenter), har pligt til at tage en del af bedriftens jorder ud af produktion (oprindelig 15 %; nu 10 %) og oppebærer en godtgørelse for jordudtagningen (artikel 7, stk. 4 og 5).

1.4. Ifølge det aftalememorandum om oliefrø, som EF og USA indgik i juni 1993, skal Fællesskabet »træffe de fornødne korrektionsforanstaltninger under reformen af den fælles landbrugspolitik«, »hvis mængden af de biprodukter, der fremkommer ved dyrkningen af oliefrø på arealer, som er udtaget med henblik på fremstilling i Fællesskabet af produkter, der ikke primært er bestemt til konsum eller foder, overstiger 1 million ton om året udtrykt i sojamelækvivalenter«.

1.5. Kommissionen mener at have konstateret en betydelig stigning i dyrkningen af oliefrø på udtagne arealer og er bange for, at ovennævnte grænse på 1 million ton vil blive overskredet; den foreslår derfor Rådet at indføre kontrolforanstaltninger, så man kan følge og forudsige udviklingen i produktionen for at undgå en overskridelse af den maksimale mængde biprodukter (oliefrøkager og -mel), som primært er bestemt til foder.

1.6. I alt væsentligt skal man via et system til kontrol med de leveringskontrakter, som årligt indgås mellem landbrugsproducenter og forarbejdningsindustri undersøge, hvor stor en mængde sojamelækvivalenter der kan fremstilles af de biprodukter, som fremkommer ved behandlingen af oliefrø.

1.6.1. Hvis skønnet over denne produktion viser tegn på, at loftet på 1 million ton overskrides, vil man nedsætte den mængde biprodukter, som kan fremstilles efter hver leveringskontrakt.

2. Bemærkninger

2.1. ØSU mener, at Kommissionens forslag set ud fra en »rent formel« vinkel indgår i EF's forpligtelser over for USA inden for rammerne af GATT.

2.2. Det mener dog, at der ikke er nogen reel eller overhængende fare for overskridelse af loftet på 1 million ton sojamelækvivalenter.

2.2.1. Fremstillingen af biprodukter af oliefrø fra braklagte jorder lå nemlig under denne tærskel i 1995.

2.2.2. 1996 vil næppe give anledning til produktionsstigninger i Den Europæiske Union af følgende årsager:

a) braklægningen reduceres fra 15 til 10 %,

b) på EU-plan er der ikke vedtaget »skattebegunstigende foranstaltninger« til fordel for brændstoffer af landbrugsoprindelse.

2.3. Der skal også tages højde for det fald på 2-3 % i verdensproduktionen, som der er lagt op til i 1996 set i forhold til året før, hvilket bl.a. beror på prognoserne om et fald på 7 millioner ton i den amerikanske sojahøst og et betydeligt fald i den brasilianske produktion.

2.4. Hovedsigtet med Kommissionens forslag er i grundforordning (EØF) nr. 1765/92 at indføje det retsmiddel, som skal muliggøre iværksættelse af Blair House-aftalens forpligtelser; ØSU bemærker hertil, at de foreslåede foranstaltninger i sidste instans vil lægge hindringer i vejen for tilskyndelse til produktion af landbrugsvarer, som kan anvendes til brændstofudvinding.

Bruxelles, den 31. januar 1996.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 12 af 17. 1. 1996, s. 11.