Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om et forbrugerprogram 2014-2020 /* KOM/2011/0707 endelig - 2011/0340 (COD) */





BEGRUNDELSE 1. BAGGRUND FOR FORSLAGET Europa 2020-strategien kræver, at "borgerne skal have mulighed for fuldt ud at deltage i det indre marked", hvilket gør det "nødvendigt at styrke deres mulighed for og tillid til at købe varer og tjenesteydelser over grænserne". Det er i stigende grad blevet tydeligt, at forbrugerpolitikken på et tidspunkt, hvor Europa har brug for nye kilder til vækst, er et område, der kan yde et markant bidrag til at nå Europa 2020-målene. Der er 500 mio. forbrugere i Europa, og forbrugerudgifterne udgør 56 % af EU's BNP. I jo højere grad forbrugerne er i stand til at træffe kvalificerede beslutninger, i jo højere grad kan de bidrage til styrkelsen af det indre marked og til at stimulere væksten. Stærke forbrugere, hvis rettigheder er beskyttede, og som kan drage fordel af det indre marked, kan således drive innovation og vækst ved at kræve værdi, kvalitet og service. De virksomheder, der reagerer på det, vil være i den bedste position til at klare presset fra det globale marked. Forbrugerindflydelse er ikke kun et spørgsmål forbrugerrettigheder, men om at opbygge et generelt miljø, som gør forbrugerne i stand til at bruge og få gavn af disse rettigheder. Det indebærer, at der etableres en ramme, hvor forbrugerne kan stole på den grundlæggende præmis, at sikkerheden er i orden, og at der er redskaber til at påvise mangler ved standarder og praksis og behandle dem effektivt i hele Europa. Det betyder, at der skal skabes et miljø, hvor forbrugerne i kraft af uddannelse, information og viden er klar over, hvordan de skal navigere på det indre marked for at udnytte de bedste tilbud på varer og tjenesteydelser. Endelig er det en forudsætning for forbrugerindflydelse, at forbrugerne har tillid til, at de kan udøve deres EU-rettigheder i hele Europa, og at de, når noget går galt, kan regne med en effektiv håndhævelse af disse rettigheder og nem adgang til effektive klagemuligheder. I meddelelsen "Et budget for Europa 2020"[1] af 29. juni 2011 blev der bevilget 175 mio. EUR (i faste 2011-priser) til forbrugerprogrammet for perioden 2014-2020. I den forbindelse er det hensigten med dette forslag at oprette et forbrugerprogram for perioden 2014-2020 som en efterfølger til EF-handlingsprogrammet inden for forbrugerpolitik for 2007-2013. Det nye forbrugerprogram støtter den overordnede målsætning med den fremtidige forbrugerpolitik og sætter stærke forbrugere i centrum for det indre marked. Den europæiske forbrugerpolitik støtter og supplerer de nationale politikker gennem bestræbelser på at sikre, at EU-borgerne fuldt ud kan udnytte fordelene ved det indre marked, og at deres sikkerhed og økonomiske interesser i den forbindelse nyder passende beskyttelse. Optimal udnyttelse af den store økonomiske kraft, der ligger i forbrugerudgifterne (som udgør 56 % af EU's BNP), vil være et væsentligt bidrag til at nå EU-målet om at få sat gang i væksten igen. · Generel baggrund De væsentligste problemer, der skal løses gennem finansiering af aktioner i henhold til det nye program, er inddelt i følgende fire kategorier: i) Sikkerhed: forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til håndhævelse af produktsikkerhedslovgivningen, tilstedeværelse af usikre produkter på det indre marked; risici forbundet med globalisering af produktionskæden; tjenesteydelsessikkerhed; ingen passende koordineringsstruktur på EU-niveau til at sikre den størst mulige værdi af EU's samfinansiering. ii) Information og uddannelse: mangel på pålidelige data af god kvalitet og analyser af, hvordan det indre marked fungerer for forbrugere; utilstrækkelige beføjelser for forbrugerorganisationer, herunder mangel på ressourcer og ekspertise, især i de nye medlemsstater; mangel på gennemsigtig, sammenlignelig, pålidelig og brugervenlig forbrugerinformation, især med hensyn til grænseoverskridende sager; ringe viden om og forståelse af vigtige forbrugerrettigheder og beskyttelsesforanstaltninger hos såvel forbrugerne som de detailhandlende; utilstrækkelige gængse EU-redskaber til uddannelse af forbrugerne, især med hensyn til udviklingen i den digitale verden. iii) Rettigheder og klageadgang: ikke-optimal beskyttelse af forbrugerrettigheder, navnlig i grænseoverskridende sager; behovet for yderligere forbedring af integrationen af forbrugernes interesser i EU-politikker; problemer, som forbrugerne møder, når de forsøger at gøre krav gældende, især på tværs af landegrænserne. iv) Håndhævelse: ikke fuld udnyttelse af netværket for forbrugerbeskyttelsessamarbejde (netværk af de nationale håndhævende myndigheder); begrænset viden om Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre (ECC-Net) blandt forbrugerne og behov for at styrke effektiviteten af netværket. Samtidig skal det nye program med de fire prioriterede områder sikkerhed, information og uddannelse, rettigheder og klageadgang samt håndhævelse (SIRE) tage højde for nye samfundsmæssige udfordringer, hvis betydning er vokset i de senere år. Disse omfatter: den mere komplekse beslutningstagning for forbrugerne, behovet for udvikling hen imod mere bæredygtige forbrugsmønstre, mulighederne og truslerne fra digitaliseringen, stigende social udstødelse, stigning i antallet af sårbare forbrugere samt en aldrende befolkning. · Fokusområder for aktionerne i henhold til forbrugerprogrammet Selv om de problemer, som forbrugerpolitikken skal tage fat på, er vidtspændende, betyder forbrugerprogrammets relativt lille omfang, at de aktioner, der skal finansieres, skal målrettes områder, hvor intervention på EU-plan kan gøre en forskel og tilføre merværdi. Der er tre typer af områder udvalgt til aktioner: i) Aktioner, der modsvarer de juridiske forpligtelser, der er pålagt EU og medlemsstaterne af traktaten og den eksisterende EU-ret på forbrugerbeskyttelsesområdet. – Finansiering af vedligeholdelse og korrekt funktion af RAPEX[2], af de håndhævende myndigheders forbrugerbeskyttelsessamarbejde og kosmetikdatabaser. ii) Aktioner, som ikke er foretaget eller ikke kunne foretages på nationalt plan, da aktionen er af en art, der bør foretages på EU-plan: – Hjælp til forbrugere i grænseoverskridende spørgsmål gennem: - Samfinansiering af driften af Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre (ECC). De nationale myndigheder eller forbrugerorganisationer er sædvanligvis ikke i stand til at yde rådgivning og støtte til forbrugere i grænseoverskridende spørgsmål. - Støtte til oprettelsen af en onlinetvistbilæggelsesordning på EU-plan, som også skal behandle grænseoverskridende sager. – Udvikling af samarbejde med internationale partnere til behandling af den indvirkning, som globaliseringen af produktionskæden har på produktsikkerhed. – Støtte til frembringelse af data om forbrugermarkeder, der er sammenlignelige på EU-niveau, med henblik på benchmarking mellem medlemsstater og input til politikudformning på EU-plan. – Sikre, at forbrugernes interesser repræsenteres på EU-plan gennem finansiel støtte til forbrugerorganisationer på EU-plan. iii) Aktioner, der supplerer og øger effektiviteten af foranstaltninger truffet på nationalt plan: – Koordinering og samfinansiering af fælles aktioner inden for produktsikkerhed og håndhævelse af forbrugerrettigheder. – Støtte til oplysningskampagner om forbrugeranliggender sammen med medlemsstaterne og andre berørte parter og samarbejde med mellemled for at bidrage til klar, gennemsigtig og pålidelig information til forbrugerne. – Støtte til uddannelse af nationale forbrugerorganisationer, hvilket ville være meget mere omkostningskrævende på nationalt plan uden stordriftsfordele. – Sikring af en platform for udveksling og deling af god praksis på forbrugeruddannelsesområdet. · Forslagets formål Målet med forbrugerprogrammet er at understøtte den politiske målsætning om at sætte stærke forbrugere i centrum for det indre marked. Programmet tilsigter at opnå dette ved at bidrage til at beskytte forbrugernes sundhed, sikkerhed og økonomiske interesser samt til at fremme deres ret til information, uddannelse og til at organisere sig med henblik på at beskytte deres interesser. Programmet skal supplere, støtte og overvåge medlemsstaternes politikker. Aktionerne støtter følgende fire specifikke målsætninger: i) Sikkerhed: at styrke og øge produktsikkerheden gennem effektiv markedsovervågning i hele EU. ii) Information og uddannelse: at give forbrugerne bedre uddannelse, information og større bevidsthed om deres rettigheder og at udvikle evidensgrundlaget for forbrugerpolitik og støtte forbrugerorganisationer. iii) Rettigheder og klageadgang: at styrke forbrugernes rettigheder, særlig gennem lovgivning og ved at forbedre adgangen til at klage, herunder til alternative tvistbilæggelsesordninger. iv) Håndhævelse: at fremme håndhævelsen af forbrugernes rettigheder ved at styrke samarbejdet mellem de nationale håndhævende myndigheder og ved at støtte forbrugerne med rådgivning. Disse målsætninger er i fuld overensstemmelse med Europa 2020 med hensyn til vækst og konkurrencedygtighed. De skal sikre integration af specifikke Europa 2020-anliggender vedrørende digital dagsorden (sikre, at digitalisering faktisk fører til øget forbrugervelfærd), bæredygtig vækst (udvikling hen imod mere bæredygtige forbrugsmønstre), social inklusion (tage hensyn til de specifikke forhold for sårbare forbrugere og behovene hos en aldrende befolkning), intelligent lovgivning (overvågning af forbrugermarkeder som hjælp til udformning af intelligent og målrettet lovgivning). 2. RESULTATER AF KONSEKVENSANALYSER OG HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER · Høring af interesserede parter En midtvejsevaluering af det nuværende retsgrundlag, EF-handlingsprogrammet inden for forbrugerpolitik (2007-2013), blev foretaget mellem maj 2010 og februar 2011[3]. I denne sammenhæng blev de vigtigste berørte parter (medlemsstaternes nationale myndigheder, der beskæftiger sig med forbrugerpolitikker, EU's og nationale forbrugerorganisationer og erhvervslivet) hørt med hensyn til de aktioner, der er gennemført under det nuværende program. Evalueringen fremhævede programmets merværdi på trods af, at europæisk forbrugerpolitik er et relativt nyt område, og at niveauet af EU-midler under programmet er relativt lavt. Det blev understreget, at aktioner i henhold til strategien og programmerne bidrager til Europa 2020-målene om intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Resultaterne var især overordnet positive med hensyn til relevansen af programmets målsætninger, virkning og merværdi. Evalueringen konkluderede også, at programmet vil have langvarig virkning på forbrugerbeskyttelsen. De nationale myndigheder bekræftede generelt, at strategien og programmet supplerede de nationale forbrugerpolitikker. Imidlertid konkluderede evalueringen, at nye sociale og miljømæssige udfordringer kun delvist blev imødegået af den aktuelle strategi og det aktuelle program. Desuden har efterfølgende drøftelser med de berørte parter fundet sted under udarbejdelsen af det nye forbrugerprogram, navnlig på forbrugertopmødet 2011 i april 2011 og i forbindelse med forbrugernetværk: Det forbrugerpolitiske netværk af nationale myndigheder, netværket af nationale håndhævende myndigheder for forbrugerbeskyttelsessamarbejde og den Europæiske Rådgivende Forbrugergruppe (ECCG), som består af europæiske og nationale forbrugerorganisationer. Der blev også anmodet om bidrag fra de tre vigtigste horisontale erhvervsorganisationer (BusinessEurope, UEAPME og EuroCommerce). Trods forskellige fokusområder bakkede bidragene fra de nationale myndigheder og forbrugerorganisationerne generelt op om de prioriterede emner med relevans for programmet, der var foreslået af Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugere. Erhvervsorganisationerne var generelt enige i de prioriteringer, der var foreslået af Kommission, og understregede, at det var vigtigt at finde den rette balance mellem forbrugerbeskyttelse og konkurrencedygtighed. Derudover har Europa-Parlamentet i de senere år udgivet en række rapporter med direkte relevans for de aktiviteter, der gennemføres under programmet[4]. · Konsekvensanalyse Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugere foretog en konsekvensanalyse mellem februar og juli 2011. Der blev vurderet fire muligheder: - Mulighed 0 svarer til det absolutte minimum af aktioner, der skal finansieres som følge af de juridiske forpligtelser, der er pålagt af traktaten og den eksisterende EU-ret på forbrugerbeskyttelsesområdet. - Mulighed 1 er basisscenariet. I henhold til denne mulighed videreføres flertallet af de aktioner, der blev gennemført under 2007-2013-programmet med nogen tilpasning. Nogle aktioner reduceres kraftigt eller vil ikke længere blive gennemført, fordi de ikke længere er relevante, mens visse nye aktioner lanceres med et begrænset ambitionsniveau (f.eks. vedrørende klagemuligheder). Det betyder et budget, der svarer til eller er lavere end budgettet for det nuværende program. - Mulighed 2 svarer til en mere ambitiøs tilgang på linje med Kommissionens prioriteringer (Europa 2020, akten for det indre marked) og de igangværende betragtninger om forbrugerpolitikkens fremtid[5]. Budgettet for denne mulighed er på ca. 25 mio. EUR om året. - Mulighed 3 ville kræve en budgetforhøjelse i forhold til det nuværende program til visse yderligere aktioner, f.eks. udvikling af en offentlig database om forbrugsvaresikkerhed; klageadgang: oprettelse af en fond til støtte til finansieringen af klageadgang på tværs af grænserne. Konsekvensanalysen nåede frem til den konklusion, at mulighed 2 er den bedste ud fra et cost-benefit-synspunkt. Budgettet for denne mulighed ville være ca. 25 mio. EUR om året, hvilket er på linje med den foreslåede budgettildeling til forbrugerprogrammet i meddelelsen "Et budget for Europa 2020" af juni 2011. · Forenkling af finansieringsprocessen Finansieringsprocessen vil især blive forenklet gennem brugen af partnerskabsaftaler og støtte til et koordineringsorgan på EU-plan for markedsovervågning med relation til sikkerhed[6]. Muligheden for så vidt muligt at anvende faste beløb vil blive undersøgt for at reducere den administrative byrde. Hvis Kommissionen beslutter at anvende et forvaltningsorgan til gennemførelse af forbrugerprogrammet, bidrager det også til strømlining af procedurerne i finansieringsprocessen. · Aktionernes merværdi Programmet understøtter målene med den fremtidige forbrugerpolitik, idet det sætter EU-forbrugerne i centrum for det indre marked. Den merværdi, der tilføres af aktionerne under de fire specifikke målsætninger, opsummeres nedenfor. i) Sikkerhed Med hensyn til sikkerhed giver aktioner på EU-plan og samarbejde gennem netværket i henhold til direktivet om produktsikkerhed i almindelighed bedre resultater end en række individuelle aktioner foretaget af de enkelte medlemsstater, eftersom informationskløfter udfyldes, bl.a. ved hjælp af oplysninger indsamlet af andre lande, og bidrager til at undgå skævheder på det indre marked. ii) Information og uddannelse Overvågning af forbrugermarkeder hjælper til at påpege svagheder på de nationale markeder og hindringer for det indre marked, som kunne fjernes med reformer til forbedring af innovation og konkurrence. Oplysningerne forventes generelt at være tilstrækkeligt pålidelige og repræsentative til at kunne anvendes ikke blot på EU-plan men også på nationalt plan, således at der kan opnås effektiviseringsgevinster på EU-plan og skabes mulighed for benchmarking af medlemsstater. Støtte til stærk og konsekvent repræsentation fra forbrugerbevægelsen på EU-plan bidrager til styrket input fra forbrugerne til politikudformningen i EU, EU's institutioner og drøftelser på EU-plan. Det sikrer også direkte styrkelse af handlekraften for og støtte til særligt svage organisationer i de nye medlemsstater. Kapacitetsopbyggende aktioner for nationale forbrugerorganisationer støtter udviklingen af tværnationale netværk mellem deltagerne, herunder til mentorordninger og peer review. EU's initiativer inden for forbrugerinformation og -uddannelse øger forbrugernes viden om og tillid til grænseoverskridende transaktioner og understøtter dermed gennemførelsen af det indre marked. De fremmer medlemsstaternes udveksling af bedste praksis og vil bidrage til oprettelsen af en sammenhængende og autoritativ kilde til information/uddannelse på EU-plan. iii) Rettigheder og klageadgang Alternativ tvistbilæggelse (ATB) vil give en billig, hurtig og nem adgang til at klage i hele EU og dermed skabe lige vilkår. ATB er en central aktion i akten for det indre marked. Oprettelsen af en onlinetvistbilæggelsesordning på EU-plan vil føre til en koordineret tilgang, der skaber stordriftsfordele og synergieffekter. iv) Håndhævelse Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre bidrager til gennemførelsen af det indre marked ved at stille rådgivning og støtte til rådighed for forbrugerne i grænseoverskridende spørgsmål, hvilket de nationale myndigheder og forbrugerorganisationer oftest ikke er i stand til. Koordinerede fælles håndhævelsesaktioner med netværket af de nationale håndhævende myndigheder for forbrugerbeskyttelsessamarbejde, f.eks. såkaldte "sweeps" er en effektiv metode til at håndtere problemer, som har en grænseoverskridende EU-dimension. 3. FORSLAGETS JURIDISKE INDHOLD Retsgrundlaget for forslaget er artikel 169 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Foranstaltninger vedtaget i henhold til artikel 169 i TEUF skal have som formål at fremme forbrugernes interesser og at sikre et højt niveau for forbrugerbeskyttelse. Det foreslås at yde finansiel støtte til EU's og medlemsstaternes aktioner, der sigter på beskyttelse af forbrugernes sikkerhed, forbedring af deres adgang til information og yderligere styrkelse af deres rettigheder. Valget af artikel 169 i TEUF som retsgrundlag er således berettiget ud fra såvel formålet som indholdet af forslaget. Dette forslag skal vedtages efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg. 4. VIRKNINGER FOR BUDGETTET De finansielle bevillinger for gennemførelsen af programmet for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 vil beløbe sig til 197 mio. EUR i løbende priser. Dette svarer til den foreslåede budgettildeling til forbrugerprogrammet i meddelelsen "Et budget for Europa 2020" fra juni 2011. 2011/0340 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om et forbrugerprogram 2014-2020 EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 169, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[7], under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget[8], efter den almindelige lovgivningsprocedure og ud fra følgende betragtninger: (1) Meddelelsen fra Kommissionen "EUROPA 2020 ‑ En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst"[9] kræver, at borgerne skal have mulighed for fuldt ud at deltage i det indre marked, hvilket gør det nødvendigt at styrke deres mulighed for og tillid til at købe varer og tjenesteydelser over grænserne, navnlig over nettet. (2) Unionen skal bidrage til at sætte forbrugere i centrum for det indre marked ved at støtte og supplere medlemsstaternes politikker gennem bestræbelser på at sikre, at EU-borgerne fuldt ud kan udnytte fordelene ved det indre marked, og at deres sikkerhed og økonomiske interesser i den forbindelse nyder passende beskyttelse gennem konkrete aktioner. (3) I denne forordning tages der højde for de økonomiske, sociale og tekniske omstændigheder og de ledsagende nye udfordringer. Med de aktioner, der modtager støtte i henhold til dette program, tilsigtes det især at tage fat om de problemer, der er forbundet med globaliseringen, digitaliseringen, behovet for udvikling hen imod mere bæredygtige forbrugsmønstre, en aldrende befolkning, social udstødelse og spørgsmålet om sårbare forbrugere. Der bør lægges stor vægt på at integrere forbrugerinteresser i alle EU's politikker i overensstemmelse med artikel 12 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsområde. Koordineringen med andre EU-politikker og -programmer er et vigtigt led i at sikre, at der i forbindelse med andre politikker tages behørigt hensyn til forbrugerinteresser. For at fremme synergi og undgå dobbeltarbejde bør andre EU-fonde og -programmer åbne mulighed for at yde finansiel støtte til at integrere forbrugerinteresser i deres respektive områder. (4) Disse aktioner skal fastlægges i et forbrugerprogram for perioden 2014–2020 (i det følgende benævnt "programmet"), som skal danne en ramme for finansiering af EU's aktioner. I overensstemmelse med artikel 49 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget[10] skal denne forordning udgøre retsgrundlaget for aktionen og for gennemførelsen af programmet. Denne forordning bygger på og viderefører de aktioner, der modtager støtte under Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1926/2006/EF af 18. december 2006 om oprettelse af et EF-handlingsprogram inden for forbrugerpolitik (2007-2013)[11]. (5) Det er vigtigt at styrke forbrugerbeskyttelsen. For at nå dette generelle mål bør der fastsættes specifikke mål for sikkerhed, forbrugeroplysning og uddannelse og rettigheder og klageadgang samt håndhævelse med hensyn til forbrugerrettigheder. Værdien og indvirkningen af de foranstaltninger, der iværksættes inden for rammerne af programmet, bør regelmæssigt overvåges og evalueres. Der bør udarbejdes indikatorer med henblik på at evaluere forbrugerpolitikken. (6) Det er nødvendigt at fastsætte de støtteberettigede aktioner, hvormed disse mål skal nås. (7) Det er nødvendigt at definere, hvilke kategorier af potentielle støttemodtagere der kan få tilskud. (8) Programmet bør gælde for en periode på syv år for at tilpasse gyldighedsperioden til varigheden af den flerårige finansielle ramme, som er fastlagt i artikel 1 i Rådets forordning om fastlæggelse af den flerårige finansielle ramme for 2014-2020. (9) I denne forordning fastlægges der for hele programmets varighed en finansieringsramme, der som omhandlet i punkt [17] i den interinstitutionelle aftale af XX/YY/201Y mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetsamarbejde og budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning[12] udgør det primære referencegrundlag for budgetmyndigheden inden for rammerne af den årlige budgetprocedure. (10) Aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (i det følgende benævnt EØS-aftalen) indeholder bestemmelser om samarbejde inden for forbrugerbeskyttelse mellem Den Europæiske Union og dets medlemsstater på den ene side og de lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, der deltager i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (i det følgende benævnt "EFTA/EØS-landene"), på den anden side. Andre lande bør også kunne deltage i programmet, herunder især EU's nabolande og lande, der har ansøgt om EU-medlemskab, kandidatlande og tiltrædende lande. (11) Man bør i forbindelse med programmets gennemførelse i givet fald forsøge at fremme samarbejdet med tredjelande, der ikke deltager i programmet, idet der tages hensyn til relevante aftaler mellem disse tredjelande og EU. (12) For at ændre visse ikke-væsentlige elementer i denne forordning, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår tilpasningen af de indikatorer, der er fastsat i bilag II. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af de relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet. (13) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning med hensyn til vedtagelsen af de årlige arbejdsprogrammer tillægges Kommissionen gennemførelsesbeføjelser. Sådanne beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser[13]. Da programmet ikke opstiller kriterier for produkternes sikkerhed, men har til formål at yde økonomisk støtte til redskaber til gennemførelsen af produktsikkerhedspolitik, og da det kun drejer sig om et ret lille beløb, er det hensigtsmæssigt at anvende rådgivningsproceduren. (14) Der bør sikres en overgang mellem EF-handlingsprogrammet inden for forbrugerpolitik (2007-2013) og dette program, navnlig hvad angår videreførelse af flerårige foranstaltninger og evalueringen af resultaterne af det forrige program og af de områder, der kræver større opmærksomhed. Fra den 1. januar 2021 bør bevillingerne til teknisk og administrativ bistand i givet fald dække de udgifter, der vedrører forvaltningen af de aktioner, der ikke er afsluttet ultimo 2020. (15) De tilsigtede mål med denne forordning kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på grund af de berørte områders grænseoverskridende karakter og kan derfor på grund af EU's større handleevne med henblik på effektivt at beskytte borgernes sundhed og sikkerhed samt økonomiske og juridiske interesser bedre opfyldes på EU-plan; EU kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. (16) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1926/2006/EF af 18. december 2006 om oprettelse af et EF-handlingsprogram inden for forbrugerpolitik (2007-2013) bør derfor ophæves. (17) Den Europæiske Unions finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af forholdsmæssige foranstaltninger under hele udgiftscyklussen, herunder ved forebyggelse, opdagelse og efterforskning af uregelmæssigheder, inddrivelse af midler, der er gået tabt, udbetalt uretmæssigt eller anvendt forkert, og efter omstændighederne med sanktioner — VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1 Oprettelse af programmet Med denne forordning oprettes et flerårigt forbrugerprogram for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020, i det følgende benævnt "programmet". Artikel 2 Overordnet målsætning Målet med forbrugerprogrammet er at understøtte den politiske målsætning om at sætte stærke forbrugere i centrum for det indre marked. Programmet tilsigter at opnå dette ved at bidrage til at beskytte forbrugernes sundhed, sikkerhed og økonomiske interesser samt til at fremme deres ret til information, uddannelse og til at organisere sig med henblik på at beskytte deres interesser. Programmet skal supplere, støtte og overvåge medlemsstaternes politikker. Artikel 3 Specifikke målsætninger og indikatorer 1. Målsætningen i artikel 2 skal forfølges gennem følgende målsætninger: a) Målsætning 1 - Sikkerhed: at styrke og øge produktsikkerheden gennem effektiv markedsovervågning i hele EU. Denne målsætning bliver især vurderet gennem aktiviteten i EU's hurtige varslingssystem for farlige forbrugsgoder (RAPEX). b) Målsætning 2 – Information og uddannelse: at give forbrugerne bedre uddannelse, information og større bevidsthed om deres rettigheder og at udvikle evidensgrundlaget for forbrugerpolitik og støtte forbrugerorganisationer. c) Målsætning 3 – Rettigheder og klageadgang: at styrke forbrugernes rettigheder, særlig gennem lovgivning og ved at forbedre adgangen til at klage, herunder til alternative tvistbilæggelsesordninger. Denne målsætning bliver især vurderet gennem anvendelse af alternativ tvistbilæggelse til løsning af grænsoverskridende tvister og gennem aktiviteten i en EU-dækkende onlinetvistbilæggelsesordning. d) Målsætning 4 - Håndhævelse: at fremme håndhævelsen af forbrugernes rettigheder ved at styrke samarbejdet mellem de nationale håndhævende myndigheder og ved at støtte forbrugerne med rådgivning. Denne målsætning bliver især vurderet gennem informationsstrømmen og samarbejdet inden for netværket for forbrugerbeskyttelsessamarbejde og de europæiske forbrugercentre. 2. Bilag II indeholder en beskrivelse af indikatorerne. 3. Kommissionen tillægges beføjelse til efter artikel 15 at vedtage delegerede retsakter for at tilpasse de indikatorer, der er fastsat i bilag II. Artikel 4 Støtteberettigede aktioner Målsætningerne i artikel 3 skal nås ved hjælp af de aktioner, som er opstillet i følgende liste, og i henhold til prioriteringerne i de årlige arbejdsprogrammer, der er nævnt i artikel 12. a) under målsætning 1 - sikkerhed: 1) videnskabelig rådgivning og risikoanalyse, der vedrører forbrugernes sundhed og sikkerhed med hensyn til nonfoodvarer og tjenesteydelser, herunder støtte til de opgaver, der påhviler de uafhængige videnskabelige komitéer, som er oprettet ved Kommissionens afgørelse 2008/721/EF om oprettelse af en rådgivningsstruktur bestående af videnskabelige komitéer og eksperter inden for forbrugersikkerhed, folkesundhed og miljø[14] 2) samordning af markedsovervågning og håndhævelsesaktioner vedrørende produktsikkerhed i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF om produktsikkerhed i almindelighed[15] og aktioner til forbedring af sikkerheden af forbrugertjenester 3) vedligeholdelse og yderligere udvikling af kosmetikdatabaser b) under målsætning 2 – information og uddannelse: 4) opbygning af evidensgrundlaget for politikformuleringen på områder, der berører forbrugerne 5) støtte til forbrugerorganisationer 6) forbedret gennemsigtighed på forbrugermarkederne og i forbrugeroplysningen 7) bedre forbrugeruddannelse c) under målsætning 3 – rettigheder og klageadgang: 8) Kommissionens udarbejdelse af forbrugerbeskyttelseslovgivning og andre former for lovgivning til overvågning af medlemsstaternes gennemførelse af den og den efterfølgende vurdering af dens virkning og fremme af sam- og selvregulering 9) lettere adgang til og overvågning af, hvorledes tvistbilæggelsesordninger fungerer, og om de er effektive for forbrugerne, navnlig alternative tvistbilæggelsesordninger, også online, herunder udvikling og vedligeholdelse af relevante it-værktøjer d) under målsætning 4 - håndhævelse: 10) koordinering af overvågnings- og håndhævelsesaktioner i henhold til forordning (EF) nr. 2006/2004 af 27. oktober 2004 om samarbejde mellem nationale myndigheder med ansvar for håndhævelse af lovgivning om forbrugerbeskyttelse[16] 11) finansiel støtte til fælles aktioner med offentlige organer eller nonprofitorganisationer, som indgår i EU-netværk, der informerer forbrugerne og bistår dem med at udøve deres rettigheder og få adgang til passende tvistbilæggelse, herunder udenretslige ordninger til onlinetvistbilæggelse (Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre). Bilag I indeholder en mere detaljeret beskrivelse af indholdet af disse aktioner. Artikel 5 Tilskudsberettigede modtagere 1. Tilskud til driften af forbrugerorganisationer på EU-plan kan tildeles europæiske forbrugerorganisationer, som opfylder alle de følgende betingelser: a) De er ikkestatslige nonprofitorganisationer, der er uafhængige af industri- og erhvervsmæssige interesser samt af andet, der kan afstedkomme interessekonflikter, og deres primære formål og aktiviteter er at fremme og beskytte forbrugernes sundhed, sikkerhed samt økonomiske og juridiske interesser i EU. b) De har fået mandat til at repræsentere forbrugernes interesser på EU-plan af organisationer i mindst halvdelen af medlemsstaterne, som efter nationale regler eller praksis repræsenterer forbrugerne, og som opererer på regionalt eller nationalt plan. 2. Tilskud til driften af internationale organer, der fremmer principper og politikker, som bidrager til programmets målsætninger, kan tildeles organisationer, som opfylder alle de følgende betingelser: a) De er ikkestatslige nonprofitorganisationer, der er uafhængige af erhvervsmæssige interesser samt af andet, der kan afstedkomme interessekonflikter, og deres primære formål og aktiviteter er at fremme og beskytte forbrugernes sundhed, sikkerhed samt økonomiske og juridiske interesser. b) De udfører alle de følgende aktiviteter: stiller en formel ordning til rådighed, hvor forbrugerrepræsentanter fra EU og tredjelande kan bidrage til politiske diskussioner og politikker, arrangerer møder med embedsmænd og lovgivere for at fremme og slå til lyd for forbrugerinteresser over for de offentlige myndigheder, identificerer fælles forbrugeranliggender og -udfordringer, fremmer forbrugersynspunkter i forbindelse med bilaterale forbindelser mellem EU og tredjelande, bidrager til udveksling og formidling af ekspertise og viden med relation til forbrugerspørgsmål i EU og tredjelande og udarbejder politikanbefalinger. 3. Tilskud til driften af organer på EU-plan, som er oprettet med henblik på koordinering af håndhævelsesaktioner inden for produktsikkerhed, kan tildeles organer, der er anerkendt til dette formål i medfør af EU-lovgivningen. 4. Aktionstilskud til fælles EU-organer til udvikling af metoder til sammenligning af adfærdskodekser, bedste praksis og retningslinjer for priser, produktkvalitet og bæredygtighed kan tildeles organer, som opfylder alle de følgende betingelser: a) De er ikkestatslige nonprofitorganisationer, der er uafhængige af vareproducenter og tjenesteydere samt af andet, der kan afstedkomme interessekonflikter, og blandt deres primære formål og aktiviteter er fremme og beskyttelse af forbrugernes interesser. b) De opererer i mindst halvdelen af medlemsstaterne. 5. Aktionstilskud til forbrugermyndigheder i medlemsstaterne og til de tilsvarende myndigheder i tredjelande kan tildeles myndigheder, der er anmeldt til Kommissionen i henhold til forordning (EF) nr. 2006/2004 eller direktiv 2001/95/EF af en medlemsstat eller et tredjeland, jf. artikel 7 i denne forordning. 6. Tilskud til embedsmænd med ansvar for håndhævelse fra medlemsstaterne og fra tredjelande kan tildeles embedsmænd fra myndigheder, der er anmeldt til Kommissionen med hensyn til forordning (EF) nr. 2006/2004 og direktiv 2001/95/EF af en medlemsstat eller et tredjeland i henhold til artikel 7 i denne forordning. 7. Aktionstilskud kan tildeles et offentligt organ eller et nonprofitorgan valgt ved en gennemsigtig procedure og udpeget af en medlemsstat eller et tredjeland i henhold til artikel 7 i denne forordning. Det udpegede organ skal indgå i et EU-netværk, der informerer forbrugerne og bistår dem med at udøve deres rettigheder og få adgang til passende tvistbilæggelse (Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre). 8. Aktionstilskud kan tildeles klageinstanser, der er etableret og driver virksomhed i EU og i lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, som deltager i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, og som er ansvarlige for at indsamle forbrugerklager eller forsøge at finde en løsning på klager, rådgive eller give oplysninger til forbrugerne om klager eller forespørgsler, og som er tredjepart til en klage eller en forespørgsel fra en forbruger om en forhandler. Dette omfatter ikke forbrugerklagemekanismer, der drives af forhandlere, og som behandler forespørgsler og klager direkte med forbrugeren, eller mekanismer, der yder klagetjenester, der drives af eller på vegne af en forhandler. Artikel 6 Finansiel ramme Finansieringsrammen for gennemførelsen af programmet er 197 000 000 EUR i løbende priser. Artikel 7 Tredjelandes deltagelse i programmet Følgende lande kan deltage i programmet: a) landene i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, som deltager i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde b) tredjelande, særlig tiltrædelses- og kandidatlande samt potentielle ansøgerlande, og lande, der er omfattet af den europæiske naboskabspolitik, i overensstemmelse med de generelle principper og generelle vilkår og betingelser for disse landes deltagelse i EU's programmer, som er fastsat i de respektive rammeaftaler, associeringsrådsafgørelser eller i lignende aftaler. Artikel 8 Støtteformer og maksimumssatsen for samfinansiering 1. I henhold til forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 kan finansiel støtte fra EU tildeles i form af enten tilskud eller offentlige indkøb eller andre interventioner, der er nødvendige for at opnå målene i artikel 2 og 3. 2. Tilskuddene fra EU og de højeste satser for disse tilskud fastlægges således: a) tilskud til driften af forbrugerorganisationer på EU-plan, jf. artikel 5, stk. 1, må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede udgifter b) tilskud til driften af internationale organer, der fremmer principper og politikker, som bidrager til programmets målsætninger, jf. artikel 5, stk. 2, må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede udgifter c) tilskud til driften af organer på EU-plan, der er oprettet med henblik på koordinering af håndhævelsesaktioner vedrørende produktsikkerhed, og som er anerkendt til dette formål i medfør af EU-lovgivningen, jf. artikel 5, stk. 3, må ikke overstige 95 % af de støtteberettigede udgifter d) aktionstilskud til fælles EU-organer til udviklingen af metoder til sammenligning af adfærdskodekser, bedste praksis, retningslinjer for priser, produktkvalitet og bæredygtighed, jf. artikel 5, stk. 4, må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede udgifter e) aktionstilskud til forbrugermyndigheder i medlemsstaterne og til de tilsvarende myndigheder i tredjelande, som deltager i henhold til artikel 7, jf. artikel 5, stk. 5, må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede udgifter, undtagen i tilfælde af aktioner med særlig stor nytteværdi som defineret i de årlige arbejdsprogrammer, hvor EU's bidrag ikke må overstige 70 % f) tilskud til udveksling af de retshåndhævende myndigheders personale fra medlemsstaterne og tredjelande, der deltager i henhold til artikel 7, jf. artikel 5, stk. 6, til dækning af rejse- og opholdsudgifter g) aktionstilskud til organer udpeget af forbrugermyndigheder i medlemsstaterne og af de tilsvarende myndigheder i tredjelande, som deltager i henhold til artikel 7, jf. artikel 5, stk. 7, må ikke overstige 70 % af de støtteberettigede udgifter h) aktionstilskud til nationale forbrugerklageinstanser som defineret i artikel 5, stk. 8, må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede omkostninger. Artikel 9 Administrativ og teknisk bistand Finansieringsrammen for programmet kan også dække udgifter til forberedelse, overvågning, kontrol, revision og evaluering, som er en nødvendighed for at forvalte programmet og opnå målene med det, særlig undersøgelser, ekspertmøder, information og kommunikation, herunder formidling af EU's politiske prioriteringer til virksomhederne, for så vidt de vedrører denne forordnings generelle målsætninger, udgifter forbundet med it-netværk, der fokuserer på behandling og udveksling af oplysninger, samt andre udgifter til administrativ eller teknisk bistand, som Kommissionen måtte afholde i forbindelse med forvaltningen af programmet. Artikel 10 Gennemførelsesmetoder Kommissionen gennemfører programmet ved hjælp af de forvaltningsmetoder, der er nævnt i artikel 53 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002. Artikel 11 Sammenhæng og komplementaritet med andre politikker Kommissionen sikrer, i samarbejde med medlemsstaterne, at programmet generelt er i overensstemmelse med og komplementerer andre relevante EU-politikker, -støtteforanstaltninger og -aktioner. Artikel 12 Årlige arbejdsprogrammer Kommissionen gennemfører programmet ved hjælp af vedtagelse af årlige arbejdsprogrammer i form af gennemførelsesretsakter, der beskriver de elementer, der er foreskrevet i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, og navnlig: a) prioriteringerne med hensyn til gennemførelse og de aktioner, som skal gennemføres, herunder tildelingen af finansielle ressourcer b) de væsentlige udvælgelses- og tildelingskriterier, der skal anvendes i forbindelse med udvælgelse af de forslag, der skal modtage finansiel støtte c) tidsplanen for de planlagte udbud og indkaldelser af forslag d) eventuelt bemyndigelse til at anvende engangsbeløb, standardskalaer for enhedsomkostninger eller faste støttesatser i overensstemmelse med forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002. e) kriterier til bedømmelse af, om bestemmelsen om særlig stor nytteværdi finder anvendelse. Sådanne gennemførelsesretsakter vedtages i overensstemmelse med rådgivningsproceduren i artikel 16. Artikel 13 Evaluering og resultatformidling 1. På opfordring af Kommissionen indsender medlemsstaterne til Kommissionen oplysninger om gennemførelsen og virkningerne af programmet. 2. Kommissionen udarbejder senest i midten af 2018 en evalueringsrapport om, hvorvidt målene for alle foranstaltningerne er nået (med hensyn til resultater og virkninger) og anvendelsen af ressourcerne er effektiv og om den europæiske merværdi heraf med henblik på at træffe beslutning om forlængelse, ændring eller indstilling af foranstaltningerne. Evalueringen skal endvidere behandle muligheden for forenkling, den interne og eksterne sammenhæng, den fortsatte relevans af alle målsætninger samt foranstaltningernes bidrag til EU's prioriteter for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Den skal tage højde for evalueringsresultater vedrørende den langsigtede virkning af det forudgående program. De langsigtede virkninger og bæredygtigheden af virkningerne af programmet bør evalueres med henblik på at træffe beslutning om en eventuel forlængelse, ændring eller indstilling af et efterfølgende program. 3. Kommissionen sørger for, at resultaterne af de aktioner, der iværksættes i henhold til denne forordning, gøres offentligt tilgængelige. Artikel 14 Beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser 1. Kommissionen træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at Den Europæiske Unions finansielle interesser bliver beskyttet, når der gennemføres aktioner, der finansieres i henhold til denne forordning; beskyttelsen skal sikres ved foranstaltninger til forebyggelse af svig, bestikkelse og andre ulovlige aktiviteter, ved effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved inddrivelse af de uretmæssigt udbetalte beløb samt efter omstændighederne ved sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og have afskrækkende virkning. 2. Kommissionen eller dens befuldmægtigede og Revisionsretten har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan efter procedurerne i forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96[17] foretage kontrol og inspektion på stedet hos økonomiske aktører, der direkte eller indirekte er berørt af finansieringen, for at klarlægge, om der er begået svig, bestikkelse eller andre ulovlige aktiviteter, der berører Den Europæiske Unions finansielle interesser, i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt om EU-finansiering. Samarbejdsaftaler med tredjelande og internationale organisationer, aftaler om tilskud, afgørelser om ydelse af tilskud og kontrakter som følge af gennemførelsen af denne forordning skal udtrykkeligt give Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage denne kontrol og inspektion på stedet; denne bestemmelse berører ikke første og andet afsnit. Artikel 15 Udøvelse af de delegerede beføjelser 1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter på de i denne artikel anførte betingelser. 2. De delegerede beføjelser i artikel 3 tillægges Kommissionen i programmets gyldighedsperiode, som er 2014-2020. 3. Den i artikel 3 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller fra et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft. 4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom. 5. En delegeret retsakt, vedtaget i henhold til artikel 3, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på 2 måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med 2 måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ. Artikel 16 Udvalgsprocedure 1. Kommissionen bistås af et udvalg i henhold til forordning (EU) nr. 182/2011. 2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011. Artikel 17 Overgangsbestemmelser 1. Artikel 6 i afgørelse nr. 1926/2006/EF finder fortsat anvendelse på aktioner, som er omfattet af denne afgørelse, og som ikke er afsluttet inden den 31. december 2013. Derfor kan den finansielle tildeling til programmet også omfatte udgifter til teknisk og administrativ bistand, som er nødvendige for at sikre overgangen mellem de foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til afgørelse nr. 1926/2006/EF, og programmet. 2. Bevillingerne kan om nødvendigt opføres i budgettet efter 2020 til dækning af udgifter, som er omhandlet i artikel 9, således at aktioner, der ikke er afsluttet den 31. december 2020, fortsat kan forvaltes. Artikel 18 Ophævelse Afgørelse nr. 1926/2006/EF ophæves med virkning fra den 1. januar 2014. Artikel 19 Ikrafttrædelse og anvendelsesdato Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Den anvendes fra den 1. januar 2014. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den [...]. På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne [...] [...] Formand Formand BILAG I – Aktionstyper Målsætning I - Sikkerhed: at styrke og øge produktsikkerheden gennem effektiv markedsovervågning i hele EU 1. Videnskabelig rådgivning og risikoanalyse, der vedrører forbrugernes sundhed og sikkerhed med hensyn til nonfoodvarer og tjenesteydelser Støtte til de opgaver, der påhviler de uafhængige videnskabelige komitéer, som er oprettet ved Kommissionens afgørelse 2004/210/EF om oprettelse af videnskabelige komitéer inden for forbrugersikkerhed, folkesundhed og miljø[18]. 2. Koordinering af markedsovervågnings- og håndhævelsesaktioner vedrørende produktsikkerhed i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF om produktsikkerhed i almindelighed og aktioner til forbedring af sikkerheden af tjenesteydelser for forbrugere: a) udvikling og vedligeholdelse af it-værktøjer (f.eks. databaser og informations- og kommunikationssystemer) b) tilrettelæggelse af seminarer, konferencer, workshopper og møder mellem de berørte parter og sagkyndige inden for risici og håndhævelse inden for produktsikkerhed c) udveksling af de retshåndhævende myndigheders personale og uddannelse d) specifikke fælles samarbejdsaktioner inden for sikkerhed med hensyn til nonfoodvarer til forbrugere og tjenesteydelser i henhold til direktiv 2001/95/EF e) overvågning og vurdering af sikkerheden med hensyn til nonfoodvarer og tjenesteydelser, herunder en vidensbase for yderligere standarder eller fastlæggelse af andre benchmarks for sikkerhed f) administrativt og retshåndhævende samarbejde med tredjelande, som ikke er omfattet af artikel 7 g) støtte til organer, der er anerkendt i medfør af EU-lovgivningen, med henblik på koordinering af håndhævelsesaktioner mellem medlemsstaterne. 3. Vedligeholdelse og yderligere udvikling af kosmetikdatabaser a) vedligeholdelse af den portal til anmeldelse af kosmetiske produkter, der blev oprettet i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1223/2009 af 30. november 2009 om kosmetikprodukter[19] b) vedligeholdelse af databasen om kosmetiske bestanddele til understøttelse af gennemførelsen af forordning (EF) nr. 1223/2009. Målsætning II – Information og uddannelse: at give forbrugerne bedre uddannelse, information og større bevidsthed om deres rettigheder og at udvikle evidensgrundlaget for forbrugerpolitik og støtte forbrugerorganisationer 4. Opbygning af evidensgrundlaget for politikformuleringen på områder, der berører forbrugerne der kan give et evidensgrundlag for udviklingen af forbrugerpolitikken og for integrationen af forbrugernes interesser i andre EU-politikker, herunder: a) undersøgelser og analyser på EU-plan af forbrugere og forbrugermarkeder b) udvikling og vedligeholdelse af databaser c) udvikling og analyse af nationale statistiske oplysninger og andre relevante oplysninger. Indsamling af nationale data og indikatorer vedrørende priser, klager, håndhævelse, klageadgang osv. udvikles i samarbejde med nationale berørte parter. 5. Støtte til forbrugerorganisationer a) finansiel støtte til driften af forbrugerorganisationer på EU-plan, der repræsenterer forbrugernes interesser i henhold til artikel 5, stk. 1 b) kapacitetsopbygning for regionale, nationale og europæiske forbrugerorganisationer, herunder gennem uddannelse af samt udveksling af bedste praksis og erfaring blandt personale, særlig i forbrugerorganisationer i de medlemsstater, som ved overvågning af forbrugermarkeder og forbrugermiljøet i medlemsstaterne viser sig at have et relativt lavt niveau af forbrugertillid og forbrugerkendskab c) støtte til internationale organer, der fremmer principper og politikker inden for rammerne af programmets målsætninger. 6. Forbedret gennemsigtighed på forbrugermarkederne og i forbrugeroplysningen a) oplysningskampagner om forbrugeranliggender, herunder gennem fælles aktioner med medlemsstaterne b) tiltag, der øger forbrugermarkedernes gennemsigtighed med hensyn til f.eks. finansielle produkter i detailleddet, energi, digitalisering og telekommunikation og transport c) tiltag, der øger forbrugernes adgang til relevant information om produkter og markeder d) tiltag, der øger forbrugernes adgang til information om bæredygtigt forbrug af varer og tjenesteydelser e) støtte til aktiviteter i forbindelse med EU's forbrugerpolitik, som arrangeres af EU-formandskabet vedrørende emner, der er i overensstemmelse med fastlagte prioriteter for EU-politikker f) tilskud til nationale klageinstanser til anvendelse af en harmoniseret metode til klassificering og indberetning af klager og forespørgsler fra forbrugere g) tilskud til fælles EU-organer med henblik på udvikling af metoder til sammenligning af adfærdskodekser/bedste praksis/retningslinjer for priser/kvalitet/bæredygtighed h) støtte til kommunikation om forbrugerspørgsmål, herunder gennem støtte til medierne med henblik på at fremme forbrugerindflydelse og håndhævelse. 7. Bedre forbrugeruddannelse a) udvikling af en interaktiv platform for udveksling af bedste praksis og materiale til forbrugeruddannelse rettet mod vigtige målgrupper, særlig unge forbrugere, i samspil med EU's finansieringsprogram inden for uddannelse b) udvikling af uddannelsesforanstaltninger og -materiale om f.eks. forbrugerrettigheder, herunder grænseoverskridende spørgsmål, sundhed og sikkerhed, EU-forbrugerlovgivning, bæredygtigt forbrug og finansielle færdigheder. Målsætning III – Rettigheder og klageadgang: at styrke forbrugernes rettigheder, særlig gennem lovgivning og ved at forbedre adgangen til at klage, herunder til alternative tvistbilæggelsesordninger 8. Medlemsstaternes udarbejdelse, gennemførelsesvurdering, overvågning, evaluering, gennemførelse og håndhævelse af initiativer til forbrugerbeskyttelseslovgivning og andre former for lovgivning og fremme af selvregulering, herunder a) undersøgelser, forudgående og efterfølgende evalueringer, konsekvensanalyser, offentlige høringer, evaluering af eksisterende lovgivning b) seminarer, konferencer, workshopper og møder mellem de berørte parter og sagkyndige c) udvikling og vedligeholdelse af offentligt og let tilgængelige databaser med oplysninger om gennemførelsen af EU's lovgivning om forbrugerbeskyttelse d) evaluering af de aktioner, der gennemføres i henhold til programmet. 9. Lettelse af adgangen til og overvågning af, hvorledes alternativ tvistbilæggelse for forbrugere fungerer, og om den er effektiv, navnlig alternativ tvistbilæggelse, herunder onlineordninger, også gennem udvikling og vedligeholdelse af relevante it-værktøjer a) udvikling og vedligeholdelse af it-værktøjer b) støtte til udvikling af en onlinetvistbilæggelsesordning på EU-plan og vedligeholdelse heraf, herunder for tilhørende tjenester, f.eks. oversættelse. Målsætning 4 - Håndhævelse: at fremme håndhævelsen af forbrugernes rettigheder ved at styrke samarbejdet mellem de nationale håndhævende myndigheder og ved at støtte forbrugerne med rådgivning 10. Koordinering af overvågnings- og håndhævelsesaktioner i henhold til forordning (EF) nr. 2006/2004 af 27. oktober 2004 om samarbejde mellem nationale myndigheder med ansvar for håndhævelse af lovgivning om forbrugerbeskyttelse, herunder a) udvikling og vedligeholdelse af it-værktøjer (f.eks. databaser og informations- og kommunikationssystemer) b) aktioner til forbedring af samarbejdet mellem myndigheder samt koordineringen af overvågning og håndhævelse, f.eks. udveksling af de retshåndhævende myndigheders personale, fælles aktiviteter, uddannelse af de retshåndhævende myndigheders personale og af aktører inden for retsvæsenet c) tilrettelæggelse af seminarer, konferencer, workshopper og møder mellem de berørte parter og sagkyndige inden for håndhævelse d) administrativt og retshåndhævende samarbejde med tredjelande, der ikke deltager i programmet. 11. Finansiel støtte til fælles aktioner med offentlige organer eller nonprofitorganisationer, som indgår i fællesskabsnetværk, der informerer forbrugerne og bistår dem med at udøve deres rettigheder og få adgang til passende tvistbilæggelse, herunder udenretslige ordninger til online­tvistbilæggelse (Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre) udvikling og vedligeholdelse af it-værktøjer (f.eks. databaser og informations- og kommunikationssystemer), der er nødvendige, for at Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre kan fungere tilfredsstillende. Denne liste kan suppleres med yderligere aktioner af samme type og med samme virkning, der forfølger de målsætninger, der er nævnt i artikel 3. BILAG II Indikatorer i henhold til forbrugerprogrammets artikel 3 Målsætning 1: Sikkerhed: at styrke og øge produktsikkerheden gennem effektiv markedsovervågning i hele EU Indikator || Kilde || Den nuværende situation || Mål Procentdel af RAPEX-meddelelser, der medfører mindst én reaktion (fra andre medlemsstater) || RAPEX || 43 % i (843 meddelelser) i 2010 || Stigning på 10 % på 7 år Forholdet antal reaktioner/antal meddelelser (alvorlige risici)* || RAPEX || 1,07 i 2010 || Stigning på 15 % på 7 år * en meddelelse kan give anledning til flere reaktioner fra myndigheder i andre medlemsstater Målsætning 2: Information og uddannelse: at give forbrugerne bedre uddannelse, information og større bevidsthed om deres rettigheder og at udvikle evidensgrundlaget for forbrugerpolitik og støtte forbrugerorganisationer Indikator || Kilde || Den nuværende situation || Mål Antallet af klageorganer, der fremsender klager til ECCRS || ECCRS (Det Europæiske System til Registrering af Forbrugerklager) || Ikke relevant || 60 % af klageorga­nerne på 7 år Tillid til grænseoverskridende transaktioner - % af forbrugere, der føler sig lige så sikre eller mere sikre ved at foretage indkøb på internettet fra sælgere fra en anden medlemsstat || Eurobarometer for forbrugere || 37 % i 2010 || 50 % på 7 år Målsætning 3: Rettigheder og klageadgang: at styrke forbrugernes rettigheder, særlig gennem lovgivning og ved at forbedre adgangen til at klage, herunder til alternative tvistbilæggelsesordninger Indikator || Kilde || Den nuværende situation || Mål % af grænseoverskridende sager, der er henvist til alternativ tvistbilæggelse af ECC || Årlig rapport fra ECC || 9 % i 2010 || 50 % på 7 år Antal sager behandlet af en onlinetvistbilæggelsesordning på EU-plan || || 17 500 (klager modtaget af ECC vedrørende e-handelstransaktioner) i 2010 || 38 500 (+120 %) på 7 år Målsætning 4: Håndhævelse: at fremme håndhævelsen af forbrugernes rettigheder ved at styrke samarbejdet mellem de nationale håndhævende myndigheder og ved at støtte forbrugerne med rådgivning Indikator || Kilde || Den nuværende situation || Mål Informationsstrøm og samarbejde inden for netværket for forbrugerbeskyttelsessamarbejde: - antal anmodninger om at udveksle oplysninger mellem myndighederne for forbrugerbeskyttelsessamarbejdet - antal anmodninger om håndhævelsesforanstaltninger mellem myndighederne for forbrugerbeskyttelsessamarbejdet - antal advarsler i netværket for forbrugerbeskyttelsessamarbejdet || CPC-netværkets database (CPCS) || årlige gennemsnitstal 2007-2010 129 142 63 || - stigning på 40 % på 7 år - stigning på 40 % på 7 år - stigning på 30 % på 7 år Antal forbrugerkontakter behandlet af Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre || Rapport fra ECC || 71 000 i 2010 || Stigning på 50 % på 7 år Disse indikatorer kan suppleres med generelle indikatorer. FINANSIERINGSOVERSIGT TIL FORSLAGET 1. FORSLAGETS/INITIATIVETS RAMME 1.1. Forslagets/initiativets betegnelse 1.2. Berørt(e) politikområde(r) inden for ABM/ABB-strukturen 1.3. Forslagets/initiativets art 1.4. Mål 1.5. Forslagets/initiativets begrundelse 1.6. Varighed og finansielle virkning 1.7. Påtænkt(e) forvaltningsmetode(r) 2. FORVALTNINGSFORANSTALTNINGER 2.1. Bestemmelser om tilsyn og rapportering 2.2. Forvaltnings- og kontrolsystem 2.3. Foranstaltninger til forebyggelse af svig og uregelmæssigheder 3. FORSLAGETS/INITIATIVETS ANSLÅEDE FINANSIELLE VIRKNING 3.1. Berørt(e) udgiftspost(er) i budgettet og udgiftsområde(r) i den flerårige finansielle ramme 3.2. Anslået virkning for udgifterne 3.2.1. Sammenfatning af den anslåede virkning for udgifterne 3.2.2. Anslået virkning for aktionsbevillingerne 3.2.3. Anslået virkning for administrationsbevillingerne 3.2.4. Forenelighed med den indeværende flerårige finansielle ramme 3.2.5. Tredjeparts bidrag til finansieringen 3.3. Anslået virkninger for indtægterne FINANSIERINGSOVERSIGT TIL FORSLAGET 1. FORSLAGETS/INITIATIVETS RAMME 1.1. Forslagets/initiativets betegnelse Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om et forbrugerprogram for 2014-2020 1.2. Berørt(e) politikområde(r) inden for ABM/ABB-strukturen[20] Forbrugerpolitik 1.3. Forslagets/initiativets art ¨ Forslaget/initiativet drejer sig om en ny foranstaltning ¨ Forslaget/initiativet drejer sig om en ny foranstaltning som opfølgning på et pilotprojekt/en forberedende foranstaltning[21] þ Forslaget/initiativet vedrører en forlængelse af en eksisterende foranstaltning ¨ Forslaget/initiativet drejer sig om omlægning af en foranstaltning til en ny foranstaltning 1.4. Mål 1.4.1. Det eller de af Kommissionens flerårige strategiske mål, som forslaget/initiativet vedrører Formålet med forbrugerprogrammet er at understøtte det politiske mål om at sætte stærke forbrugere i centrum for det indre marked. Programmet tilsigter at opnå dette ved at bidrage til beskyttelse af forbrugernes sundhed, sikkerhed og økonomiske interesser samt fremme af deres ret til information, uddannelse og til at organisere sig for at beskytte deres interesser. Programmet skal supplere, støtte og overvåge medlemsstaternes politikker. 1.4.2. Berørte specifikke mål og ABM/ABB-aktiviteter Specifikt mål nr. 1: Sikkerhed: at styrke og øge produktsikkerheden gennem effektiv markedsovervågning i hele EU Berørte ABM/ABB-aktiviteter Forbrugerpolitik Specifikt mål nr. 2. Information og uddannelse: at give forbrugerne bedre uddannelse, information og større bevidsthed om deres rettigheder og at udvikle evidensgrundlaget for forbrugerpolitik og støtte forbrugerorganisationer Berørte ABM/ABB-aktiviteter Forbrugerpolitik Specifikt mål nr. 3. Rettigheder og klageadgang: at styrke forbrugernes rettigheder, særlig gennem lovgivning og ved at forbedre adgangen til at klage, herunder til alternative tvistbilæggelsesordninger Berørte ABM/ABB-aktiviteter Forbrugerpolitik Specifikt mål nr. 4. Håndhævelse: at fremme håndhævelsen af forbrugernes rettigheder ved at styrke samarbejdet mellem de nationale håndhævende myndigheder og ved at støtte forbrugerne med rådgivning Berørte ABM/ABB-aktiviteter Forbrugerpolitik 1.4.3. Forventede resultater og virkninger Angiv, hvilken virkninger forslaget/initiativet forventes at få for modtagerne/målgruppen. Programmets støttemodtagere vil være forbrugere, nationale myndigheder med ansvar for forbrugerbeskyttelse samt forbrugerorganisationer med det overordnede mål at forbedre situationen for forbrugerne i hele EU. Programmet vil tilbyde støtte til forbrugerorganisationer på EU-plan og på nationalt plan samt til medlemsstaternes nationale myndigheder med ansvar for produktsikkerhed og håndhævelse. Programmet vil desuden reelt være en fordel for hæderlige virksomheder, idet effektiv forbrugerpolitik understøtter, at det indre marked fungerer korrekt, belønner de mest konkurrencedygtige virksomheder og driver lyssky erhvervsdrivende ud. Stærke forbrugere driver innovation, og forbrugerpolitikken vil således understøtte innovative forretningsmodeller. Endelig vil økonomiske beslutningstagere drage nytte af lige vilkår baseret på præcise bestemmelser og bedre koordineret håndhævelse. I den forbindelse bidrager programmet til at stimulere økonomisk vækst. 1.4.4. Virknings- og resultatindikatorer Det angives, hvilke indikatorer der kan anvendes til at følge forslagets/initiativets gennemførelse. Mål 1: Sikkerhed: at styrke og øge produktsikkerheden gennem effektiv markedsovervågning i hele EU - % af RAPEX-meddelelser, der medfører mindst én reaktion (pr. medlemsstat) - forholdet mellem antal reaktioner og antal meddelelser (alvorlige risici) Mål 2: Information og uddannelse: at give forbrugerne bedre uddannelse, information og større bevidsthed om deres rettigheder og at udvikle evidensgrundlaget for forbrugerpolitik og støtte forbrugerorganisationer - Antallet af klageorganer, der fremsender klager til Det Europæiske System til Registrering af Forbrugerklager - Tillid til grænseoverskridende transaktioner - % af forbrugere, der føler sig lige så sikre eller mere sikre ved at foretage indkøb på internettet fra sælgere fra et andet europæisk land Denne indikator er blevet medtaget tentativt i mangel af et bedre alternativ. Den vil sandsynligvis blive ændret/suppleret i fremtiden. Mål 3: Rettigheder og klageadgang: at styrke forbrugernes rettigheder, særlig gennem lovgivning og ved at forbedre adgangen til at klage, herunder til alternative tvistbilæggelsesordninger - % af grænseoverskridende sager, der er henvist til alternativ tvistbilæggelse af Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre (ECC) - Antal sager behandlet af en onlinetvistbilæggelsesordning på EU-plan Mål 4: Håndhævelse: at fremme håndhævelsen af forbrugernes rettigheder ved at styrke samarbejdet mellem de nationale håndhævende myndigheder og ved at støtte forbrugerne med rådgivning - Informationsstrøm og samarbejde inden for netværket for forbrugerbeskyttelsessamarbejde - antal anmodninger om at udveksle oplysninger mellem myndighederne for forbrugerbeskyttelsessamarbejdet - antal anmodninger om håndhævelsesforanstaltninger mellem myndighederne for forbrugerbeskyttelsessamarbejdet - antal advarsler i netværket for forbrugerbeskyttelsessamarbejdet - antal forbrugerkontakter behandlet af Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre 1.5. Forslagets/initiativets begrundelse 1.5.1. Behov, der skal dækkes på kort eller lang sigt Forbrugerprogrammet efter 2013 (i det følgende benævnt "programmet") støtter gennemførelsen af Kommissionens indsats på det forbrugerpolitiske område fra 2014. Det bygger på de resultater, der er opnået gennem det aktuelle program (2007-2013). Det nye program understøtter den fremtidige forbrugerpolitik, der sætter EU-borgere som stærke forbrugere i centrum for det indre marked, og supplerer initiativer, der sætter fokus på udbudssiden. Der er behov for en vis kontinuitet mellem det nuværende og det fremtidige program i overensstemmelse med resultaterne fra midtvejsevalueringen af strategi og program for 2007-2013, hvilket understreger, at politikken er forholdsvis ny på EU-plan, og at kontinuitet er væsentligt for at opnå virkning. Samtidig tillægges nye samfundsmæssige problemer stadig større betydning, såsom den stigende kompleksitet ved beslutningstagning (for meget information, større ansvar på forbrugerne efter liberaliseringen, sofistikerede produkter, tjenester og annoncer), behovet for udvikling hen imod mere bæredygtige forbrugsmønstre, mulighederne og truslerne som følge af udviklingen af digitalisering, stigende social udstødelse og antallet af sårbare forbrugere samt en aldrende befolkning. De vigtigste problemer, der skal løses via finansieringen af aktionerne, vedrører sikkerhed, information og uddannelse, rettigheder og klageadgang samt håndhævelse, som beskrevet i begrundelsen. 1.5.2. Merværdi ved en indsats fra EU's side Merværdien fra EU's side er beskrevet i begrundelsen. 1.5.3. Erfaringer fra lignende, tidligere gennemførte foranstaltninger Den efterfølgende evaluering af 2004-2007-programmet understreger merværdien, som den gør for midtvejsevalueringen af 2007-2013-programmet (og forbrugerpolitikstrategi) trods den kendsgerning, at europæisk forbrugerpolitik er et relativt nyt område, og at EU's finansieringsniveau under programmet er forholdsvis lav. Det understreger, at aktioner i henhold til strategien og programmerne bidrager til Europa 2020-målene om intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Resultaterne er overordnet positive med hensyn til relevansen af strategiens og programmets målsætninger, virkning og merværdi. Evalueringen konkluderer også, at programmet vil have langvarig virkning på forbrugerbeskyttelsen. Evalueringen viser en vis divergens i synspunkterne om strategien og programmet mellem de nationale myndigheder og forbrugerorganisationerne, hvor førstnævnte er mere positive med hensyn til resultaterne af strategien og programmerne (88 % af de nationale myndigheder og 82 % af forbrugerorganisationerne er af den opfattelse, at den nuværende strategi i høj eller moderat (middelpositiv) grad har bidraget til EU's forbrugerpolitiske initiativer). De nationale myndigheder bekræfter generelt, at strategien og programmet supplerer de nationale forbrugerpolitikker. Evalueringen konkluderer imidlertid, at nye sociale og miljømæssige udfordringer kun delvist er imødegået af den aktuelle strategi og det aktuelle program. Mere specifikt om de specifikke aktioner, der udføres under programmet: i) Sikkerhed: - Om produktsikkerhed, koordinering er øget mellem markedsovervågningsmyndighederne. Rapporten anbefaler yderligere styrkelse af overvågning og håndhævelse gennem RAPEX med henblik på at videreføre bestræbelserne på at tackle produktsikkerhedens internationale dimension og udnytte brugen af ny teknologi. ii) Forbrugerinformation og ‑uddannelse: - Overvågning af forbrugermarkeder, evalueringspanelet vedrørende forbrugermarkeder og detaljerede markedsanalyser har spillet en vigtig rolle i støtten af forbrugerpolitikken. Disse elementer spiller en væsentlig rolle i den hensigtsmæssige integrering af forbrugernes bekymringer i relevante EU-politikker og udformningen af effektiv lovgivning. Rapporten foreslår endvidere yderligere udvikling af forståelsen af reel forbrugeradfærd. - Fremskridtet med hensyn til forbrugeruddannelse har været variabelt, især vedrørende Dolceta, hvor der er nogen uklarhed om definitionen af målgruppen. Rapporten foreslår konsolidering af uddannelsesredskaber, bedre definition af Dolcetas målgruppe, indhold og udbredelse samt bestræbelser på at opnå synergi med nationale læseplaner. - Den støtte, der er givet via programmerne til forbrugerorganisationer på EU-plan og nationalt plan, er blevet evalueret positivt. Den rolle, som organisationer på EU-plan spiller, anses for at være afgørende for at sikre, at forbrugernes interesser repræsenteres i EU's politikudformning. Rapporten foreslår fortsættelse af uddannelse (kapacitetsopbygning) til nationale forbrugerorganisationer og undersøgelse af muligheden for at sørge for kurser på nationalt plan. iii) Forbrugerrettigheder og klageadgang: - Rapporten peger på merværdien forbundet med en højere grad af harmonisering frembragt gennem udviklingen i lovgivning, enten gennemført eller stadig på vej. - Programmerne og strategien har i stigende grad været vellykket med hensyn til integreringen af forbrugerpolitik i relevante EU-politikker. Rapporten foreslår videreførelse af bestræbelserne på dette område og tacklingen af nye udfordringer, såsom problemer i forbindelse med digitalisering, udviklingen hen imod mere bæredygtige forbrugsmønstre samt forbrugernes sårbarhed som følge af krisen. Rapporten opfordrer også til præcisering over for interessenterne af den rolle, Kommissionens forskellige tjenestegrene spiller i forbindelse med forbrugerspørgsmål. - Forbrugernes klageadgang er fortsat et problem. Rapporten henviser til behovet om at gøre fremskridt i forbindelse med dette spørgsmål og øge forbrugernes opmærksomhed på mulighederne for at klage. iv) Håndhævelse: - Under strategien og programmerne er grænseoverskridende håndhævende samarbejde blevet styrket gennem netværket af håndhævende myndigheder (netværket for forbrugerbeskyttelsessamarbejde) og koordinerede aktioner, f.eks. "sweep"-aktioner. Rapporten foreslår også øget koordinering mellem netværket for forbrugerbeskyttelsessamarbejde og de håndhævende myndigheder. - Strategien og programmerne har betydet øget støtte til forbrugere, som søger råd om grænseoverskridende tvister gennem Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre (ECC-net). Rapporten foreslår imidlertid øget synlighed og dermed forbrugerkendskab. 1.5.4. Sammenhæng med andre relevante finansielle instrumenter og mulig synergivirkning Sammenhæng med Europa 2020 og flagskibe Europa 2020-strategien kræver, at "borgerne skal have mulighed for fuldt ud at deltage i det indre marked", hvilket gør det "nødvendigt at styrke deres mulighed for og tillid til at købe varer og tjenesteydelser over grænserne, især online". Kun oplyste og stærke forbrugere er i stand til at foretage de bedste valg for deres egen velfærd og for økonomiens sundhed gennem intensiveret konkurrence, innovation og integrering af det indre marked og således støtte Europa 2020-strategiens overordnede mål. Optimal udnyttelse af den store økonomiske kraft, der ligger i forbrugerudgifterne (som udgør 56 % af EU's BNP), vil være et væsentligt bidrag til at nå EU-målet om at få sat gang i væksten igen. Dette bekræftes i den årlige vækstundersøgelse for 2011, der anfører bedre vilkår for forbrugerne som en af drivkræfterne for vækst. Forbrugerpolitik hjælper forbrugerne med at finde rundt i det store udvalg, der udbydes, og fremmer således virksomheder, der er mere effektive og innovative. Forbrugerpolitik vil i væsentlig grad bidrage til flagskibsinitiativet om en digital dagsorden (sikre tjenester uden grænser og markeder for digitalt indhold, adgang, digital kundskab), social integration (hensyntagen til mere sårbare forbrugeres situation), bæredygtig vækst (bæredygtigt forbrug) og vigtigheden af intelligent lovgivning (overvågning af forbrugermarkeder som grundlag for udformning af effektive og målrettede politikker). Sammenhæng med akten for det indre marked og andre initiativer Monti-rapporten om den nye strategi for det indre marked fremfører, at "forbrugere og forbrugervelfærd bør være i centrum i næste etape af det indre marked". Den understreger vigtigheden af stærke forbrugere, politikker baseret på viden og afsløring af markeder, der forsømmer forbrugerne, oprettelsen af et digitalt indre marked, klageadgang (gennem alternativ tvistbilæggelse og kollektive klageordninger), produktsikkerhed og standardisering. Akten for det indre marked fremhæver en række af disse forbrugerrelaterede spørgsmål, især klageadgang (som et strategisk initiativ), produktsikkerhed og udviklingen af redskaber til problemløsning. Rapporten om unionsborgerskab 2010, fremlagt som et supplerende initiativ til akten for det indre marked, anfører bl.a. manglen på et enkelt sæt af forbrugerbeskyttelsesregler, manglende bevidsthed om eksisterende klagemuligheder samt utilstrækkelige muligheder for at klage som forhindringer for fuldt ud at realisere unionsborgerskab. Europa-Parlamentet udsendte i 2010 flere rapporter med anbefalinger for fremtidig forbrugerpolitik: Grech-betænkningen opfordrer til en holistisk tilgang, der sætter forbrugernes interesse i centrum for det indre marked. Rapporten fremhæver bl.a. vigtigheden af et evidensgrundlag og markedsovervågning, spørgsmålet om sikkerhed i forbindelse med produkter og tjenester, den vigtige rolle, som forbrugerorganisationerne spiller, forbedrede problemløsningsmekanismer, integrering af forbrugernes interesser i relevant EU-politik og ‑lovgivning, forbrugerbeskyttelse inden for finansielle tjenesteydelser, klageadgang og forbrugeroplysninger. Hedh-rapporten understreger vigtigheden af videnbasen (resultattavle, undersøgelser, klager) og håndhævelse i forbrugerlovgivningen samt produktsikkerhed (herunder ADR, "sweep", behovet for ressourcer til forbrugerbeskyttelsessamarbejdet og Det Europæisk Netværk af Forbrugercentre). Den fremhæver desuden nødvendigheden af at inkludere forbrugerinteresser i alle EU's politikker og opfordrer Kommissionen til at offentliggøre en årlig rapport om dette spørgsmål, forbrugerorganisationernes rolle, behovet for at udvikle forbrugeruddannelse (herunder for voksne), forbrugeroplysninger (herunder via netportaler, nå sårbare forbrugere), behovet for at fremme bæredygtigt forbrug. Inden for produktsikkerhed opfordrer Schaldemose-rapporten (2011) medlemsstaterne og Kommissionen til at gøre brug af tilstrækkelige ressourcer til effektive markedsovervågningsaktiviteter, og rapporten understreger, at manglende markedsovervågning kan føre til konkurrenceforvridning, udgøre en risiko for forbrugernes sikkerhed og underminere borgernes tillid til det indre marked. Rapporten opfordrer også Kommissionen til at fortsætte finansieringen af fælles markedsovervågningsaktioner og tildele tilstrækkelige ressourcer til finansiel støtte af oprettelsen af en platform og/eller en organisation, der kan understøtte udvidet koordinering mellem medlemsstaterne. Rapporten henstiller også indtrængende til Kommissionen at oprette en offentlig database til forbrugerne med produktsikkerhedsoplysninger, herunder en platform til klager. Arias-rapporten (2010) om elektronisk handel fremhævede vigtigheden af at styrke forbrugernes tillid på dette område. I forbindelse med drøftelsen af akten for det indre marked understregede Kalniete-rapporten om "Styring og partnerskab i det indre marked" vigtigheden af det fremtidige forslag om alternativ tvistbilæggelse (ATB). Afslutningsvis vil Parlamentet til oktober udarbejde en initiativbetænkning om den fremtidige forbrugerpolitik (ordfører: Eva-Britt Svensson/Kyriakos Triantaphyllides). 1.6. Varighed og finansielle virkning þ Forslag/initiativ af begrænset varighed – þ Forslag/initiativ gældende fra den [1.1.]2014 til den [31.12.]2020 – þ Finansielle virkninger fra 2014-2020 i betalingsbevillinger ¨ Forslag/initiativ af ubestemt varighed – Iværksættelse med en indkøringsperiode fra ÅÅÅÅ til ÅÅÅÅ – derefter gennemførelse i fuldt omfang 1.7. Påtænkt(e) forvaltningsmetode(r)[22] þ Direkte central forvaltning ved Kommissionen þ Indirekte central forvaltning ved uddelegering af gennemførelsesopgaver til: – þ gennemførelsesorganer – ¨ organer oprettet af Fællesskaberne[23] – ¨ nationale offentligretlige organer/organer med offentlige tjenesteydelsesopgaver – ¨ personer, som har fået pålagt at gennemføre specifikke aktioner i henhold til afsnit V i traktaten om Den Europæiske Union, og som er identificeret i den relevante basisretsakt, jf. artikel 49 i finansforordningen ¨ Delt forvaltning sammen med medlemsstaterne ¨ Decentral forvaltning sammen med tredjelande þ Fælles forvaltning sammen med internationale organisationer (angives nærmere) Hvis der angives flere forvaltningsmetoder, gives der en nærmere forklaring i afsnittet "Bemærkninger". Bemærkninger Gennemførelsesorgan: Forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere: I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 af 19. december 2002 om vedtægterne for de forvaltningsorganer, der skal administrere opgaver i forbindelse EF-programmer[24], har Kommissionen overladt[25] forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere gennemførelsesopgaverne i forbindelse med EF-handlingsprogrammet inden for området forbrugerpolitik for 2007-2013. Kommissionen kan derfor beslutte også at overlade forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere gennemførelsesopgaverne i forbindelse med forbrugerprogrammet 2014-2020. Fælles forvaltning: forventes at støtte OECD's arbejdsgruppe om produktsikkerhed. 2. FORVALTNINGSFORANSTALTNINGER 2.1. Bestemmelser om tilsyn og rapportering Hyppighed og betingelser angives. Ifølge programmet skal Kommissionen oplyse et udvalg om de aktioner, der er foretages i forbindelse med programmets gennemførelse. Det fastsættes i programmet, at Kommissionen senest i midten af 2018 udarbejder en evalueringsrapport om, hvorvidt målene for alle foranstaltningerne er nået, om anvendelsen af ressourcerne er effektiv og den europæiske merværdi heraf med henblik på at træffe beslutning om forlængelse, ændring eller indstilling af foranstaltningerne. Endvidere bør de langsigtede virkninger og bæredygtigheden af virkningerne af forbrugerprogrammet evalueres med henblik på at træffe beslutning om en eventuel forlængelse, ændring eller indstilling af et efterfølgende program. Den efterfølgende vurdering af det aktuelle (2007-2013) program, som forventes at slutte før udgangen af 2015, vil også indeholde nyttige elementer til gennemførelsen af programmet 2014-2020. 2.2. Forvaltnings- og kontrolsystem 2.2.1. Konstaterede risici Budgettets gennemførelse omfatter tildeling af aftaler om tjenesteydelser samt tilskud. Tilskud ydes primært til støtteaktiviteter til medlemsstaternes myndigheder og til offentlige organer eller almennyttige organer udpeget og samfinansieret af medlemsstaterne. Gennemførelsesperioden for støttede projekter er almindeligvis 1-2 år. Det årlige antal tilskudsaftaler er begrænset og dækker et budget på ca. 13 mio. EUR pr. år. Aftaler om serviceydelser indgås især i forbindelse med undersøgelser, indsamling af data, evaluering, uddannelse, oplysningskampagner, it- og kommunikationstjenester, facilities management osv. Kontrahenterne vil især være institutter, laboratorier, konsulentfirmaer og andre private virksomheder, hvoraf mange er SMV'er. Det gennemsnitlige årlige budget for aftaler anslås at ligge på omkring 12 mio. EUR. Antallet af individuelle kontrakter vurderes i øjeblikket at være ca. 25 pr. år. Hovedrisiciene er følgende: · Risiko for at udvalgte projekters dårlige kvalitet og den dårlige tekniske gennemførelse af projektet vil begrænse programmernes virkning; som følge af utilstrækkelige udvælgelsesprocedurer, manglende ekspertise eller utilstrækkelig overvågning. · Risiko for ineffektiv eller uøkonomisk anvendelse af de tildelte midler, både med hensyn til tilskud (kompleksiteten ved godtgørelse af reelt støtteberettigede omkostninger koblet sammen med begrænset mulighed for at kontrollere støtteberettigede omkostninger ved skrivebordet) og indkøb (et begrænset antal økonomiske udbydere med den nødvendige specialviden medfører af og til utilstrækkelige muligheder for at sammenligne pristilbud). · Omdømmemæssig risiko for Kommissionen, hvis der afsløres svig eller kriminel aktivitet. Der kan kun uddrages delvis forsikring fra tredjeparternes interne kontrolsystemer som følge af det temmelig store antal heterogene kontrahenter og støttemodtagere, der hver har sit eget kontrolsystem, som ofte er af begrænset omfang. 2.2.2. Påtænkt(e) kontrolmetode(r) Budgettet gennemføres ved direkte central forvaltning, omend dele af gennemførelsesopgaverne kan uddelegeres til det eksisterende gennemførelsesorgan forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere. Dette organ fastsætter sit eget interne kontrolsystem, GD SANCO fører tilsyn med organet, og revisionen foretages af Kommissionens interne revisor samt af Revisionsretten. Både GD SANCO og forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere etablerer interne procedurer med det formål at dække de ovenfor anførte risici. De interne procedurer er i fuld overensstemmelse med finansforordningen og tager hensyn til omkostningseffektiviteten. Inden for disse rammer fortsætter SANCO med at undersøge muligheden for at fremme forvaltningen og forbedre forenklingen. Hovedtrækkene i kontrolstrukturen er følgende: · Kendetegn for projekternes udvælgelsesproces: Hver indkaldelse af forslag/licitation er baseret på det årlige arbejdsprogram vedtaget af Kommissionen. For hver indkaldelse offentliggøres udelukkelses-, udvælgelses- og tildelingskriterierne i forbindelse med forslag/tilbud. Et evalueringsudvalg vurderer hvert forslag/tilbud i forhold til disse kriterier og overholdelse af principperne om uafhængighed, gennemsigtighed, proportionalitet, ligebehandling og ikkeforskelsbehandling. · Ekstern kommunikationsstrategi: GD SANCO har en veludviklet kommunikationsstrategi, som søger at sikre, at kontrahenterne/støttemodtagerne fuldt ud forstår kravene og bestemmelserne i kontrakterne. Der gøres brug af følgende: Webstedet for EUROPA-programmet, informationsmøder med støttemodtagere/kontrahenter, omfattende vejledende noter samt "ofte stillede spørgsmål og svar" samt en helpdesk. · Kontrol før og under gennemførelsen af projekterne: – Både GD SANCO og forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere anvender de modeller til tilskudsaftaler og aftaler om tjenesteydelser, som Kommissionen anbefaler. De fastsætter en række kontrolbestemmelser, f.eks. revisionsattester, finansielle garantier, revisioner på stedet samt OLAF-inspektioner. De regler, der gælder for støtteberettigelsen af omkostninger, forenkles ved f.eks. at bruge faste beløb inden for et begrænset antal omkostningskategorier. Dette vil også medvirke til nemmere at målrette undersøgelser og kontroller. Introduktionen af partnerskabsaftaler forventes at forbedre samarbejdsrelationerne med støttemodtagerne og forbedre forståelsen af reglerne om støtteberettigelse. – Alle medarbejdere underskriver kodeksen for god forvaltningsskik. Medarbejdere, der er inddraget i udvælgelsesproceduren eller i forvaltningen af tilskudsaftaler/kontrakter underskriver desuden en erklæring om interessekonflikt. Medarbejderne uddannes regelmæssigt og anvender netværk til at udveksle bedste praksis. – Et projekts tekniske gennemførelse kontrolleres med jævne mellemrum ved skrivebordet på grundlag af kontrahentens tekniske statusrapport. Der forventes endvidere møder med kontrahenten og besøg på stedet på ad hoc-basis. – Både SANCO's og forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugeres finansielle procedurer understøttes af Kommissionens it-værktøjer og har en høj grad af adskillelse af funktioner: Alle finansielle transaktioner i forbindelse med kontrakter/tilskudsaftaler verificeres af to uafhængige personer, før de underskrives af den anvisningsberettigede med ansvar for aktiviteten. Operationel iværksættelse og verifikation udføres af medarbejdere fra de forskellige politikområder. Betalinger foretages på grundlag af en række foruddefinerede supplerende dokumenter, f.eks. godkendte tekniske rapporter samt efterprøvede omkostningskrav og fakturaer. For at efterprøve transaktionerne udfører den centrale finansielle enhed en forhåndsskrivebordverifikation på andet niveau. Der kan også på ad hoc-basis foretages en finansiel forhåndskontrol på stedet før den afsluttende betaling. · Kontrol ved projektets afslutning: Både GD SANCO og forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere har et centralt revisionsteam, som kontrollerer omkostningskravenes støtteberettigelse på stedet. Formålet med denne kontrol er at forhindre, opdage og korrigere væsentlige fejl i forbindelse med de finansielle transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. Med henblik på at opnå en høj kontrolvirkning forudses udvælgelsen af de kontrahenter, der skal revideres, at a) kombinere risikobaseret udvælgelse og stikprøvekontrol og b) at være opmærksom på driftsmæssige aspekter, hvor det er muligt under revisionen på stedet. Omkostninger og fordele ved kontrol: Forvaltningen og kontrollen af programmet udformes på grundlag af tidligere erfaring. I de seneste tre år har det interne kontrolsystem sikret, at den gennemsnitlige tilbageværende fejlprocent har ligget under 2 %, samt at tilskuds- og udbudsprocedurerne i finansforordningen er blevet overholdt. Dette er de to primære "kontrolmål" i både det tidligere og det nye forbrugerprogram. Da hovedtrækkene i udformningen af det nye program ikke er væsentligt forskellige fra det tidligere program, vurderes risiciene ved programmets gennemførelse at forblive forholdsvis stabile. De fastlagte forvaltnings- og kontrolforanstaltninger forventes derfor videreført, men forenklinger, der kan blive mulige i henhold til den nye finansforordning, tages op snarest muligt og så vidt muligt. De administrationsomkostninger, der er medtaget i regnskabet (punkt 3.2.1), beløber sig til 12,5 mio. EUR for administration af midler på 197,2 mio. EUR fra 2014-2020. Dette resulterer i en procentsats for administrationsomkostninger for forvaltede midler på ca. 6,4 %, som skal ses i sammenhæng med et politikområde, der ikke er så udgiftsorienteret som andre EU-politikker. Takket være kombinationen af tilskud og indkøb, forudgående og efterfølgende kontroller samt skrivebordskontrol og revisioner på stedet bliver "kontrolmålene" nået med et rimeligt udgiftsniveau. Fordelene ved at opnå en gennemsnitlig tilbageværende fejlprocent på under 2 % og overholdelse af bestemmelserne i finansforordningen bedømmes som tilstrækkeligt væsentlige til at berettige de valgte administrations- og kontrolforanstaltninger. 2.3. Foranstaltninger til forebyggelse af svig og uregelmæssigheder Angiv eksisterende eller påtænkte forebyggelses- og beskyttelsesforanstaltninger. Foruden at anvende alle lovmæssige kontrolmekanismer vil GD SANCO udarbejde en strategi for bekæmpelse af svig i tråd med Kommissionens nye strategi for bekæmpelse af svig (CAFS), som blev vedtaget den 24. juni 2011, med henblik på bl.a. at sikre at dens interne kontroller for bekæmpelse af svig er i overensstemmelse med CAFS, og at dens tilgang til risikostyring af svig er gearet til at identificere områder med risiko for svig og tilstrækkelige reaktioner. Der bliver, hvor det er nødvendigt, oprettet netværksgrupper og tilstrækkelige it-redskaber til undersøgelse af sager med svig relateret til forbrugerprogrammet. På baggrund heraf gennemføres der en række foranstaltninger, bl.a.: · beslutninger, aftaler og kontrakter som følge af gennemførelsen af forbrugerprogrammet berettiger udtrykkeligt Kommissionen, herunder OLAF, og Revisionsretten til at foretage revisioner, kontroller og inspektioner på stedet · under evalueringsfasen for en indkaldelse af forslag/udbud kontrolleres forslagsstillerne og tilbudsgiverne i forhold til de offentliggjorte udelukkelseskriterier på grundlag af erklæringer og varslingssystemet (Early Warning system (EWS)) · reglerne, der gælder for støtteberettigelsen af omkostninger, forenkles i overensstemmelse med finansforordningens bestemmelser · alle medarbejdere, der er involveret i kontraktforvaltning, samt revisorer og inspektører, der kontrollerer de støtteberettigedes erklæringer på stedet, uddannes regelmæssigt i spørgsmål om svig og uregelmæssigheder. 3. FORSLAGETS/INITIATIVETS ANSLÅEDE FINANSIELLE VIRKNING 3.1. Berørt(e) udgiftspost(er) i budgettet og udgiftsområde(r) i den flerårige finansielle ramme · Eksisterende udgiftsposter i budgettet I samme rækkefølge som udgiftsområderne i den flerårige finansielle ramme og budgetposterne. Udgifts­område i den flerårige finansielle ramme || Budgetpost || Udgiftens art || Deltagelse Nummer [Betegnelse………………………...……….] || OB/IOB ([26]) || fra EFTA-lande[27] || fra kandidat­lande[28] || fra tredje­lande || i.h.t artikel 18, stk. 1, litra aa) i finans­forordningen 3 || 17 01 04 03 Administrationsudgifterne til støtte for forbrugerprogrammet 2014-2020 || OB/IOB || JA/­NEJ || JA/NEJ || JA/­NEJ || JA/NEJ 3 || 17 01 04 30 Forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere (EAHC) || OB/IOB || JA/­NEJ || JA/NEJ || JA/­NEJ || JA/NEJ · Nye budgetposter, som der er søgt om. I samme rækkefølge som udgiftsområderne i den flerårige finansielle ramme og budgetposterne. Udgifts­område i den fler­årige finan­sielle ramme || Budgetpost || Udgiftens art || Deltagelse Nummer [Betegnelse……………………………………..] || OB/IOB || fra EFTA-lande || fra kandidat­lande || fra tredje­lande || i.h.t artikel 18, stk. 1, litra aa) i finans­forordningen 3 || 17 02 06 Forbrugerprogram 2014 - 2020 || OB/IOB || JA/­NEJ || JA/NEJ || JA/­NEJ || JA/NEJ 3.2. Anslået virkning for udgifterne 3.2.1. Sammenfatning af den anslåede virkning for udgifterne i mio. EUR (3 decimaler) Udgiftsområde i den flerårige finansielle ramme || 3 || Sikkerhed og borgerskab DG: SANCO || || || År n || År n || År n || År n || År n || År n || År n || I ALT 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020[1] Aktionsbevillinger || || || || || || || || 17 02 06 Forbrugerprogram 2014 - 2020 || Forpligtelser || -1 || 23,347 || 24,111 || 24,652 || 25,204 || 25,767 || 26,341 || 26,9281 || 176,350 Betalinger || -2 || 6,819 || 14,336 || 24,126 || 24,668 || 25,220 || 25,783 || 55,400 || 176,350 Administrationsbevillinger finansieret || || || || || || || || over bevillingsrammen for særprogrammer || || || || || || || || || || || 17 01 04 [1] || || -3 || 2,950 || 2,950 || 2,950 || 2,950 || 2,950 || 2,950 || 2,950 || 20,650 Bevillinger I ALT || Forpligtelser || =1+3 || 26,297 || 27,061 || 27,602 || 28,154 || 28,717 || 29,291 || 29,878 || 197,000 for GD SANCO || Betalinger || =2+3 || 9,769 || 17,286 || 27,076 || 27,618 || 28,170 || 28,733 || 58,350 || 197,000  Aktionsbevillinger I ALT || Forpligtelser || -4 || 23,347 || 24,111 || 24,652 || 25,204 || 25,767 || 26,341 || 26,928 || 176,350 Betalinger || -5 || 6,819 || 14,336 || 24,126 || 24,668 || 25,220 || 25,783 || 55,400 || 176,350  Administrationsbevillinger finansieret over bevillingsrammen for særprogrammer I ALT || -6 || -6 || 2,950 || 2,950 || 2,950 || 2,950 || 2,950 || 2,950 || 2,950 Bevillinger I ALT || Forpligtelser || = 4+ 6 || 26,297 || 27,061 || 27,602 || 28,154 || 28,717 || 29,291 || 29,878 || 197,000 under UDGIFTSOMRÅDE 3 i den flerårige finansielle ramme || Betalinger || = 5+ 6 || 10,002 || 17,286 || 27,076 || 27,618 || 28,170 || 28,733 || 58,350 || 197,233 [1] Kommissionen kan overlade et forvaltningsorgan opgaverne i forbindelse med forbrugerprogrammet 2014 – 2020. Beløb og beregninger bliver om nødvendigt tilpasset i overensstemmelse med resultaterne af eksternaliseringsprocessen. Hvis flere udgiftsområder påvirkes af forslaget/initiativet: IKKE RELEVANT  Aktionsbevillinger I ALT || Forpligtelser || (4) || || || || || || || || Betalinger || (5) || || || || || || || ||  Administrationsbevillinger finansieret over bevillingsrammen for særprogrammer I ALT || (6) || || || || || || || || Bevillinger I ALT under UDGIFTSOMRÅDE 1-4 i den flerårige finansielle ramme (Referencebeløb) || Forpligtelser || =4+ 6 || || || || || || || || Betalinger || =5+ 6 || || || || || || || || Udgiftsområde i den flerårige finansielle ramme || 5 || "Administrative udgifter" i mio. EUR (3 decimaler) || || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || I ALT GD: SANCO – Forbrugerpolitik ||  Menneskelige ressourcer (2) || 1,146 || 1,169 || 1,192 || 1,216 || 1,240 || 1,265 || 1,291 || 8,520  Andre administrationsudgifter [2] || 0,228 || 0,233 || 0,237 || 0,242 || 0,247 || 0,252 || 0,257 || 1,695 I ALT || Bevillinger || 1,374 || 1,401 || 1,430 || 1,458 || 1,487 || 1,517 || 1,547 || 10,215 Bevillinger I ALT under UDGIFTSOMRÅDE 5 i den flerårige finansielle ramme || (Forpligtelser i alt = Betalinger i alt) || 1,374 || 1,401 || 1,430 || 1,458 || 1,487 || 1,517 || 1,547 || 10,215 i mio. EUR (3 decimaler) || || || || || || || || || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || I ALT Bevillinger I ALT || Forpligtelser || 27,671 || 28,463 || 29,031 || 29,612 || 30,205 || 30,808 || 31,425 || 207,215 under UDGIFTSOMRÅDE 1-5 i den flerårige finansielle ramme || Betalinger || 11,143 || 18,687 || 28,505 || 29,076 || 29,657 || 30,250 || 59,897 || 207,215 [2] Kommissionen kan overlade et forvaltningsorgan opgaverne i forbindelse med forbrugerprogrammet 2014-2020. Beløb og beregninger bliver om nødvendigt tilpasset i overensstemmelse med resultaterne af eksternaliseringsprocessen. 3.2.2. Anslåede virkninger for aktionsbevillingerne – ¨ Forslaget/initiativet medfører ikke anvendelse af aktionsbevillinger – þ Forslaget/initiativet medfører anvendelse af aktionsbevillinger som anført herunder (forpligtelsesbevillinger i mio. EUR (tre decimaler) Mål og resul­tater || || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || I ALT RESULTATER Type resulta­ter || Gen. snit. omkostn. ved output || An­tal re­sul­tat­er || Om­kost­nin­ger || An­tal re­sul­tat­er || Om­kost­nin­ger || An­tal re­sul­tat­er || Om­kost­nin­ger || An­tal re­sul­tat­er || Om­kost­nin­ger || An­tal re­sultat­er || Om­kost­nin­ger || An­tal re­sul­tat­er || Om­kost­nin­ger || An­tal re­sul­tat­er || Om­kost­nin­ger || Antal out­put i alt || Samle­de om­kost­ninger SPECIFIKT MÅL NR. 1 - At styrke og øge produktsikkerheden gennem effektiv markedsovervågning || || || || - Resul­tat || videnska­belige udtalelser || 0,417 || 1 || 0,393 || 1 || 0,400 || 1 || 0,409 || 1 || 0,417 || 1 || 0,425 || 1 || 0,434 || 1 || 0,442 || 7 || 2,919 - Resul­tat || markeds­overvåg­ning og håndhæ­velses­aktioner || 0,564 || 7 || 3,343 || 7 || 3,707 || 7 || 3,840 || 7 || 3,976 || 7 || 4,115 || 7 || 4,256 || 7 || 4,400 || 49 || 27,637 - Resul­tat || kosmetik­portal og -database || 0,620 || 2 || 1,167 || 2 || 1,191 || 2 || 1,214 || 2 || 1,239 || 2 || 1,264 || 2 || 1,289 || 2 || 1,315 || 14 || 8,678 Subtotal for specifikt mål nr. 1 || 10 || 4,903 || 10 || 5,298 || 10 || 5,463 || 10 || 5,631 || 10 || 5,803 || 10 || 5,978 || 10 || 6,157 || 70 || 39,234 SPECIFIKT MÅL NR. 2 - At forbedre forbrugernes adgang til nyttige oplysninger og styrke forbrugeruddannelse, at udvikle evidensgrundlaget og at støtte betroede mellemled som forbrugerorganisationer || || || || - Resul­tat || evidens­grundlag || 1,089 || 3 || 3,078 || 3 || 3,139 || 3 || 3,202 || 3 || 3,266 || 3 || 3,331 || 3 || 3,398 || 3 || 3,466 || 21 || 22,879 - Resul­tat || støtte til forbrugeror­ganisationer || 0,808 || 3 || 2,282 || 3 || 2,327 || 3 || 2,374 || 3 || 2,421 || 3 || 2,470 || 3 || 2,519 || 3 || 2,569 || 21 || 16,962 - Resul­tat || forbrugerop­lysning || 0,290 || 7 || 1,910 || 7 || 1,948 || 7 || 1,987 || 7 || 2,027 || 7 || 2,068 || 7 || 2,109 || 7 || 2,151 || 49 || 14,201 - Resul­tat || forbruger­uddannelse || 0,789 || 2 || 1,486 || 2 || 1,515 || 2 || 1,546 || 2 || 1,577 || 2 || 1,608 || 2 || 1,640 || 2 || 1,673 || 14 || 11,045 Subtotal for specifikt mål nr. 2 || 15 || 8,755 || 15 || 8,930 || 15 || 9,109 || 15 || 9,291 || 15 || 9,477 || 15 || 9,666 || 15 || 9,860 || 105 || 65,087 SPECIFIKT MÅL NR. 3 - At styrke forbrugernes rettigheder og sikre effektiv klageadgang || || || || - Resul­tat || udarbej­delse af lovgiv­ning || 0,394 || 5 || 1,857 || 5 || 1,894 || 5 || 1,932 || 5 || 1,971 || 5 || 2,010 || 5 || 2,050 || 5 || 2,091 || 35 || 13,806 - Resul­tat || koordi­nering og overvåg­ning af ADR || 0,310 || 2 || 0,584 || 2 || 0,595 || 2 || 0,607 || 2 || 0,619 || 2 || 0,632 || 2 || 0,644 || 2 || 0,657 || 14 || 4,339 Subtotal for specifikt mål nr. 3 || 7 || 2,441 || 7 || 2,490 || 7 || 2,539 || 7 || 2,590 || 7 || 2,642 || 7 || 2,695 || 7 || 2,749 || 49 || 18,145 SPECIFIKT MÅL NR. 4 - At styrke håndhævelsen af forbrugerrettigheder || || || || - Resul­tat || koordina­tion af håndhæ­velses­aktioner || 0,239 || 4 || 0,902 || 4 || 0,920 || 4 || 0,938 || 4 || 0,957 || 4 || 0,976 || 4 || 0,996 || 4 || 1,016 || 28 || 6,706 - Resul­tat || støtte til Det Europæ­iske Netværk af For­bruger­centre || 3,370 || 2 || 6,346 || 2 || 6,473 || 2 || 6,602 || 2 || 6,734 || 2 || 6,869 || 2 || 7,007 || 2 || 7,147 || 14 || 47,178 Subtotal for specifikt mål nr. 4 || 6 || 7,248 || 6 || 7,393 || 6 || 7,541 || 6 || 7,692 || 6 || 7,846 || 6 || 8,002 || 6 || 8,162 || 42 || 53,884 OMKOSTNINGER I ALT || 38 || 23,347 || 38 || 24,111 || 38 || 24,652 || 38 || 25,204 || 38 || 25,767 || 38 || 26,341 || 38 || 26,928 || 266 || 176,350 3.2.3. Anslået virkning for administrationsbevillingerne 3.2.3.1. Sammenfatning – ¨ Forslaget/initiativet medfører ikke anvendelse af administrationsbevillinger – þ Forslaget/initiativet indebærer, at der anvendes følgende administrationsbevillinger: i mio. EUR (3 decimaler) || År 2014 || År 2015 || År 2016 || År 2017 || År 2018 || År 2019 || År 2020 || I ALT UDGIFTS­OMRÅDE 5 i den flerårige finansielle ramme || || || || || || || || Menneskelige ressourcer || 1,146 || 1,169 || 1,192 || 1,216 || 1,240 || 1,265 || 1,291 || 8,520 Andre administrations­udgifter || 0,228 || 0,233 || 0,237 || 0,242 || 0,247 || 0,252 || 0,257 || 1,695 Subtotal UDGIFTSOMRÅDE 5 i den flerårige finansielle ramme || 1,374 || 1,401 || 1,430 || 1,458 || 1,487 || 1,517 || 1,547 || 10,215 Uden for UDGIFTSOMRÅ­DE 5[29] i den flerårige finansielle ramme || IKKE RELEVANT Menneskelige ressourcer || || || || || || || || Andre administrations­udgifter || || || || || || || || Subtotal uden for UDGIFTSOMRÅDE 5 i den flerårige finansielle ramme || || || || || || || || I ALT || 1,374 || 1,401 || 1,430 || 1,458 || 1,487 || 1,517 || 1,547 || 10,215 De ovennævnte tal og budgetposter bliver om nødvendigt tilpasset i overensstemmelse med den planlagte eksternaliseringsproces. 3.2.3.2. Anslået behov for menneskelige ressourcer – ¨ Forslaget/initiativet medfører ikke anvendelse af menneskelige ressourcer – þ Forslaget/initiativet indebærer følgende behov for menneskelige ressourcer: Skøn angives i hele tal (eller med højst én decimal) || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020  Stillinger i stillingsfortegnelsen (tjenestemandsstillinger og stillinger som midlertidigt ansatte) || || 17 01 01 01 (i hovedsædet og i Kommissionens repræsentationskontorer) || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || XX 01 01 02 (i delegationer) || || || || || || || || XX 01 05 01 (indirekte forskning) || || || || || || || || 10 01 05 01 (direkte forskning) || || || || || || || ||  Eksternt personale (i fuldtidsækvivalenter: FTE)[30] || || 17 01 02 01 (KA, V, UNE under den samlede bevillingsramme) || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || XX 01 02 02 (KA, V, UED, LA og UNE i delegationerne) || || || || || || || || XX 01 04 åå [31] || - i hovedsædet[32] || || || || || || || || || - i delegationerne || || || || || || || || XX 01 05 02 (KA, V, UNE – indirekte forskning) || || || || || || || || 10 01 05 02 (CA, INT, SNE – direkte forskning) || || || || || || || || Andre budgetposter (skal angives) || || || || || || || || I ALT || 12 || 12 || 12 || 12 || 12 || 12 ||