DA Den Europæiske Unions Tidende C 227/20

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Tyrkiets rolle i flygtningekrisen

(initiativudtalelse)

(2018/C 227/03)

Ordfører: Dimitris DIMITRIADIS

Plenarforsamlingens beslutning 22.9.2016 Retsgrundlag Forretningsordenens artikel 29, stk. 2 Initiativudtalelse Kompetence Sektionen for Eksterne Forbindelser Vedtaget i sektionen 7.11.2017 Vedtaget på plenarforsamlingen 14.2.2018 Plenarforsamling nr. 532 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 227/6/12

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. EØSU anerkender, at Tyrkiet spiller en vigtig og afgørende rolle i håndteringen af den såkaldte flygtningekrise i Mellemøsten og Middelhavsområdet, og at det har bestræbt sig på at løse problemet ved hjælp af egne midler, men dog med supplerende bistand fra EU og det internationale samfund.

1.2. EØSU er af den opfattelse, at EU trods den eksplosive såkaldte »flygtningekrise« endnu ikke har formået at etablere en troværdig og effektiv fælles europæisk immigrationspolitik og et fælles europæisk asylsystem på grund af nogle medlemsstaters urimelige afvisning af at opfylde deres juridiske forpligtelser i henhold til såvel internationale konventioner som EU's egne traktater samt overholde de forpligtelser, der er vedtaget enstemmigt på topmøder og ministerrådsmøder. Det opfordrer derfor indtrængende Rådet og Kommissionen til en mere resolut indsats på dette område og til at forpligte de medlemsstater, der ikke opfylder deres europæiske forpligtelser, til omgående at træffe de nødvendige foranstaltninger.

1.3. EØSU fordømmer på det kraftigste den fremmedfjendske indstilling til flygtningekrisen i nogle medlemsstater og opfatter en sådan holdning som værende i strid med EU's grundlæggende værdier.

1.4. EØSU gentager, at det er indstillet på at gøre alt, hvad det kan for at afhjælpe flygtningekrisen i samarbejde med EU-institutionerne og civilsamfundsorganisationer (arbejdsgivere, arbejdstagere og NGO'er), hvilket afspejles i det store arbejde, det allerede har udført i form af utallige udtalelser og rejser til de lande, der er berørt af denne humanitære katastrofe.

1.5. Siden erklæringen fra EU og Tyrkiet blev underskrevet, har der været et betydeligt og støt fald i antallet af mennesker, der ulovligt krydser grænsen til Europa eller mister livet i Det Ægæiske Hav. Men samtidig er tilstrømningen til andre lande i syd stærkt stigende, hvilket er en kilde til særlig bekymring for EØSU. EU-medlemsstaternes efterfølgende resultater i forhold til genbosætning og flytning er fortsat skuffende. Det nødvendige grundlag for gennemførelsen af disse programmer er på plads, men det går fortsat langsommere end påkrævet for at nå de fastlagte mål om at flytte og genbosætte alle dem, der er omfattet af denne foranstaltning.

1.6. EØSU anser det for nødvendigt, at Tyrkiet etablerer et ensartet system for indrømmelse af international beskyttelse til asylansøgere, der er i overensstemmelse med internationale og europæiske standarder ( 1 ) , og som ikke forskelsbehandler ansøgere om international beskyttelse på grundlag af deres nationale oprindelse, men yder alle en ensartet beskyttelse. Det foreslår bl.a. at fjerne den geografiske begrænsning vedrørende ikkeeuropæiske asylansøgere og sondringen mellem syriske og ikkesyriske asylansøgere ( 2 ) . Der bør ligeledes være garanti for, at princippet om nonrefoulement bliver overholdt.

1.7. EØSU mener, at der er behov for at forbedre modtagelsesforholdene i Tyrkiet og landets politikker for social og økonomisk integration af anerkendte flygtninge, især hvad angår deres adgang til beskæftigelse, sundhedsydelser, uddannelse og boliger. Der bør være særlig fokus på beskyttelse af uledsagede mindreårige og børn med særlig vægt på deres adgang til uddannelse og sikring mod tvangsarbejde og tvangsægteskab ( 3 )

1.8. EØSU opfordrer til etablering af en vægtig og uafhængig tilsyns- og overvågningsmekanisme i henseende til erklæringen fra EU og Tyrkiet vedrørende flygtninge med henblik på i samarbejde med de tyrkiske myndigheder, internationale NGO'er og specialiserede humanitære organisationer at føre tilsyn med begge parters gennemførelse og overholdelse af de aftalte vilkår i overensstemmelse med international og europæisk ret ( 4 )

1.9. EØSU anser der for helt afgørende, at Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning får styrket sin rolle, så det kan optrevle netværk af menneskehandlere og bekæmpe menneskesmugling i overensstemmelse med international ret ( 5 )

1.10. EØSU opfordrer til, at de EU-medlemsstater, som endnu ikke har deltaget i genbosættelses- og flytningsprocedurerne, fuldt ud opfylder deres forpligtelser og til, at de relevante programmer fremskyndes. Den Europæiske Unions Domstols afgørelser og Kommissionens bestræbelser på at sikre en bedre koordinering mellem EU-institutionerne og medlemsstaterne er en positiv udvikling i den henseende. Afgørelserne er en direkte fordømmelse fra Domstolens side af visse landes adfærd med hensyn til at modtage flygtninge på deres territorium, hvilket — som påpeget af Domstolen — er i modstrid med den solidaritetsforpligtelse og forpligtelse til retfærdig fordeling af byrderne, der påhviler Unionens medlemsstater inden for asylpolitikken.

1.11. EØSU er dybt foruroliget over den generelle menneskerettighedssituation i Tyrkiet, især efter det mislykkede kupforsøg. Udvalget mener, at der muligvis sker krænkelser af de europæiske principper og værdier, der er omhandlet i artikel 2 i EU-traktaten, fra den nuværende tyrkiske regerings side ( 6 ) . EØSU er ligeledes foruroliget over, at civilsamfundsorganisationer ikke kan operere uhindret i Tyrkiet, især efter indførelsen af undtagelsestilstand, og mener, at disse organisationer har afgørende betydning for håndteringen af den humanitære situation for flygtninge i forbindelse med såvel planlægningen som gennemførelsen af programmer for integration af flygtninge i lokalsamfundene.

1.12. EØSU er af den opfattelse, at arbejdsmarkedets parter kan og skal spille en fremtrædende rolle i Tyrkiet for at håndtere flygtningekrisen.

1.13. EØSU er bekymret over den senere tids anspændte forhold mellem EU og Tyrkiet og de eventuelle konsekvenser for gennemførelsen af aftalen mellem Europa og Tyrkiet og for de europæisk-tyrkiske forbindelser generelt, hvis situationen tilspidses yderligere. EØSU er fortsat af den opfattelse, at de europæisk-tyrkiske forbindelser bør være lagt an på, at Tyrkiet forsat har udsigt til medlemsskab under fuld overholdelse af EU-retten.

2. Indledende bemærkninger: fra den europæiske dagsorden for migration til aftalen af 18. marts 2016

2.1. Udbruddet af krigen i Syrien og den deraf følgende omfattende humanitære krise og den eksplosive situation i Irak forårsaget af den fortsatte politiske ustabilitet fik tusinder af flygtninge til at krydse grænsen til Tyrkiet under umenneskelige forhold med det endelige mål at nå frem til EU, især til landene i Centraleuropa. Tyrkiet stod pludselig i en situation, hvor det gav »husly« til omkring 3 millioner mennesker, der med livet som indsats var rejst gennem krigszoner og — igen med livet som indsats — forsøgte og blev ved med at forsøge ulovligt at krydse Grækenlands grænse til Europa.

2.2. Som første modtagerland har Tyrkiet spillet og spiller fortsat en særlig vigtig rolle i den såkaldte »flygtningekrise«, der har udviklet sig til et af EU's største uløste problemer.

2.3. Den europæiske dagsorden for migration, der var resultatet af svære og langstrakte forhandlinger mellem medlemsstaterne i maj 2015, udgjorde EU's første forsøg på at afhjælpe den forfærdelige situation for tusinder af flygtninge, der sætter livet på spil, når de rejser gennem krigszoner og forsøger at krydse Middelhavet. For første gang blev der indført begreber som intern flytning og genbosætning. Dagsordenen indeholder såvel øjeblikkelige som mere langsigtede foranstaltninger for at håndtere de store migrationsstrømme i EU og især i Middelhavslandene og de problemer, der opstår, når den slags kriser skal løses. Der er bl.a. tale om en tredobling af de økonomiske ressourcer til Frontex, flytning af flygtninge og migranter i EU-lande i henhold til specifikke kriterier og kvoter, aktivering — for første gang — af krisemekanismen i artikel 78, stk. 3, i TEUF for at hjælpe medlemsstater, der står over for en pludselig tilstrømning af flygtninge, og iværksættelse af en operation i Middelhavet inden for rammerne af den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik for at optrevle menneskehandlernes netværk og bekæmpe menneskesmugling i overensstemmelse med international ret.

2.4. Med til billedet hører også erklæringen af 18. marts 2016 mellem EU og Tyrkiet, der havde som sigte at begrænse flygtningekrisen, som af proceduremæssige årsager blev betegnet som en uformel aftale om irregulær migration fra Tyrkiet til EU, og at erstatte den irregulære migration med lovlige kanaler for genbosætning af flygtninge i Den Europæiske Union ( 7 ) . Det hedder bl.a.: i) Alle »irregulære migranter«, der kommer til Grækenland fra Tyrkiet fra den 20. marts 2016, vil blive tilbagesendt til Tyrkiet på grundlag af en bilateral aftale mellem de to lande. ii) Alle, som ikke ansøger om asyl, eller hvis ansøgning anses for grundløs eller afvises, vil blive tilbagesendt til Tyrkiet. iii) Grækenland og Tyrkiet vil bistået af EU's institutioner og agenturer aftale eventuelle nødvendige bilaterale ordninger, herunder om tilstedeværelsen af tyrkiske embedsmænd på græske øer og af græske embedsmænd i Tyrkiet fra den 20. marts 2016, med henblik på at gennemføre disse aftaler. iv) For hver syrer, som tilbagesendes til Tyrkiet fra de græske øer, vil en anden syrer blive genbosat i EU. v) Der vil — i samarbejde med Kommissionen, EU's agenturer, FN's Højkommissær for Flygtninge og medlemsstaterne — blive oprettet en mekanisme med henblik på at sikre, at dette »en for en«-princip gennemføres fra og med den dag, hvor tilbagesendelserne indledes. vi) Der gives prioritet til genbosætning i EU til syrere i Tyrkiet snarere end i Grækenland, og af disse gives der prioritet til migranter, som ikke tidligere er indrejst eller har forsøgt at indrejse i EU.

2.5. I det supplerende faktablad om erklæringen fra EU og Tyrkiet af 18. marts 2016 ( 8 ) fremhæver Kommissionen muligheden for at klassificere Tyrkiet som et »sikkert tredjeland« ( 9 ) . I sin meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet om status over gennemførelsen af de prioriterede foranstaltninger i den europæiske dagsorden for migration kommer Kommissionen til samme konklusion, idet den gør gældende, at begrebet sikkert tredjeland som defineret i direktivet om asylprocedurer ikke kræver, at Genèvekonventionen gennemføres uden forbehold og geografiske begrænsninger, men at der principielt kan opnås beskyttelse i henhold til konventionens bestemmelser ( 10 )

2.6. EØSU har på sin side gjort gældende, at begrebet sikkert oprindelsesland under ingen omstændigheder må finde anvendelse i tilfælde af manglende respekt for pressefriheden eller indskrænkninger i den politiske pluralisme samt i lande, hvor der foregår forfølgelse på grund af køn og/eller seksuel orientering eller på grund af tilhørsforhold til nationale, etniske, kulturelle eller religiøse minoriteter. Under alle omstændigheder skal følgende (blandt andet) vurderes, inden et land optages på listen over sikre oprindelseslande: ajourført information fra kilder som Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, FN's Højkommissær for Flygtninge (UNHCR), Det Europæiske Asylstøttekontor (EASO), Europarådet og andre menneskerettighedsorganisationer ( 11 )

2.7. Siden erklæringen fra EU og Tyrkiet blev underskrevet, har der været et betydeligt og støt fald i antallet af mennesker, der ulovligt krydser grænsen til Europa eller mister livet i Det Ægæiske Hav ( 12 ) . Men samtidig er tilstrømningen til andre lande i syd stærkt stigende, hvilket er en kilde til særlig bekymring for EØSU. EU-medlemsstaternes efterfølgende resultater i forhold til genbosætning og flytning er fortsat skuffende. Det nødvendige grundlag for gennemførelsen af disse programmer er på plads, men det går fortsat langsommere end påkrævet for at nå de fastlagte mål om at flytte og genbosætte alle dem, der er omfattet af denne foranstaltning ( 13 )

3. Ordningen med sikkert land: sikkert tredjeland og første asylland

3.1. Begreberne »sikkert oprindelsesland«, »sikkert tredjeland« og »første asylland« er defineret i direktiv 2013/32/EU om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse, hvori fastlægges de fælles proceduremæssige standarder og garantier for personer, der søger international beskyttelse i EU's medlemsstater. Mere konkret fastlægges der i direktivet fire kategorier af sikkert land. Disse kategorier er: første asylland (artikel 35), sikkert tredjeland (artikel 38), sikkert oprindelsesland (artikel 37) og europæisk sikkert tredjeland (artikel 39) ( 14 )

3.2. Sammenholdes artikel 39 om europæisk sikkert tredjeland i direktiv 2013/32/EU med artikel 35 om første asylland i samme direktiv, viser der sig at være en større eller mindre grad af international beskyttelse, hvor anvendelsen af begrebet sikkert tredjeland i artikel 38 ligger midt imellem. Artikel 39 giver den højeste grad af beskyttelse, idet der henvises til lande, der har ratificeret Genèvekonventionen uden geografiske begrænsninger, sikrer maksimal beskyttelse i henhold til konventionen, gennemfører artikel 36 i konventionen fuldt ud og er underlagt konventionens kontrol. I skarp kontrast hertil står artikel 35 i direktivet, som udelukkende sikrer beskyttelse af flygtninge eller anden tilstrækkelig beskyttelse, idet fokus er på anvendelse af princippet om nonrefoulement.

3.3. I henhold til artikel 38 i direktiv 2013/32/EU betragtes et land som et sikkert tredjeland for en bestemt ansøger, hvis det samlet set opfylder følgende kriterier: a) ansøgerens liv og frihed ikke er truet på grund af race, religion, nationalitet, tilhørsforhold til en bestemt social gruppe eller politisk overbevisning; b) det pågældende land overholder nonrefoulementprincippet i overensstemmelse med Genèvekonventionen; c) der er ikke risiko for, at ansøgeren lider alvorlig overlast; d) landet har forbud mod udsendelse til et land, hvor der er risiko for, at personen ville blive udsat for tortur og grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling som fastsat i international ret; e) der er mulighed for at søge om flygtningestatus, og hvis flygtningestatus anerkendes at opnå beskyttelse i overensstemmelse med Genèvekonventionen; og f) ansøgeren har en sådan forbindelse til det pågældende tredjeland, at det ville være rimeligt, at personen tog til det pågældende land. Som en følge heraf vil de kompetente myndigheder, hvis de vurderer, at et land, f.eks. Tyrkiet, er det første asylland eller et sikkert tredjeland for en ansøger, træffe afgørelse om, at ansøgningen om international beskyttelse afvises uden realitetsbehandling ( 15 )

3.4. Princippet om nonrefoulement er grundstenen i den internationale beskyttelse af flygtninge og fastlagt i artikel 33, stk. 1, i Genèvekonventionen fra 1951 ( 16 ) . UNHCR har udtalt, at der med denne artikel indføres et centralt princip i konventionen, som nu er blevet folkeretlig sædvaneret og dermed bindende for alle lande i det internationale samfund, uanset om de har ratificeret Genèvekonventionen eller ej ( 17 )

3.5. Derfor er enhver, der betragtes som flygtning i henhold til konventionen fra 1951, og som opfylder kriterierne for definitionen af flygtning i konventionens artikel 1, litra a), stk. 2, omfattet af den beskyttelse, der er sikret ved artikel 33, stk. 1, også selv om deres flygtningestatus ikke er officielt anerkendt ( 18 ) . Det er særligt vigtigt for asylansøgere, da de kan være flygtninge og derfor ikke bør udsendes eller udvises fra det land, hvor de har søgt asyl, før der er truffet endelig afgørelse om deres status ( 19 )

4. Tyrkiet som et »sikkert tredjeland«

4.1. Siden 2011 har Tyrkiet givet husly til det højeste antal flygtninge fra Syrien (mere end 3 millioner — 3 222 000). Dertil kommer, at Libanon, et land med en befolkning på omkring 4,8 millioner, har taget imod mere end 1 million registrerede flygtninge. Jordan har det tredje største antal flygtninge fra Syrien (654 582), og Irak og Egypten har ifølge de seneste officielle tal taget imod henholdsvis 244 235 og 124 534 registrerede flygtninge ( 20 )

4.2. Tyrkiet har ratificeret Genèvekonventionen om flygtninge og protokollen fra 1967, men med et geografisk forbehold vedrørende ikkeeuropæiske asylansøgere. I praksis anerkender landet kun flygtninge fra Europa og lande, som er medlem Europarådet ( 21 ) . I april 2014 vedtog Tyrkiet en ny lov om udlændinge og international beskyttelse. Loven fastlægger bestemmelser om fire typer af beskyttet status i landet: a) »flygtningestatus« til anerkendte flygtninge i henhold til Genèvekonventionen og som er statsborgere i et af de 47 medlemslande af Europarådet; b) »betinget flygtningestatus« for anerkendte ikkeeuropæiske flygtninge; c) »subsidiær beskyttelse«, som kan indrømmes til europæiske og ikkeeuropæiske borgere, som ikke opfylder betingelserne i Genèvekonventionen for anerkendelse som flygtning, men som, hvis de tilbagesendes til deres hjemland, trues af dødsstraf, tortur eller anden umenneskelig eller nedværdigende behandling eller er i risiko for at lide skade som følge af en væbnet konflikt i deres hjemland; og d) »midlertidig beskyttelse«, der indrømmes i tilfælde af massetilstrømning ( 22 )

4.3. Oprindeligt fik de syrere, der ankom i stort tal status af »besøgende« (misâfir) og derefter midlertidig beskyttelse, men uden ret til at ansøge om flygtningestatus. Hensigten med denne bestemmelse er, at de skal kunne blive i Tyrkiet, så længe der er krig i Syrien, og så rejse tilbage, når forholdene bliver bedre.

4.3.1. Statsborgere fra andre lande (ikkesyrere) kan ansøge om asyl på individuelt grundlag, og deres ansøgning behandles derefter efter en parallel procedure i henhold til den nye lov om udlændinge og international beskyttelse, der trådte i kraft i april 2014. I henhold til denne procedure sendes ansøgere både til generaldirektoratet for migrationsstyring, som forestår proceduren for fastlæggelse af status, og til UNHCR, som parallelt hermed også fastlægger status og formulerer anbefalinger vedrørende flytning. Sidstnævntes beslutninger har ikke retskraft, men medtages i generaldirektoratets vurderinger. Det er således klart, at Tyrkiets lovgivning på området fastlægger forskellige beskyttelsesstandarder og procedureregler for syrere og for statsborgere fra andre tredjelande og indfører dermed ulighed med hensyn til såvel adgangen til som vilkårene for beskyttelse.

4.4. Der er også alvorlige hindringer, mangler og problemer hvad angår adgang til at arbejde og til grundlæggende tjenester som sundhed og velfærd, uddannelse og mere generelt integration i samfundet ( 23 ) . Selv om Tyrkiet siden januar 2016 har anerkendt syreres ret til at arbejde, er det i praksis meget få, der har opnået arbejdstilladelse, hvorfor de fleste arbejder sort ( 24 ) . Til ovenstående skal det bemærkes, at personer under international beskyttelse udtrykkeligt og kategorisk er udelukket fra muligheden for langsigtet integration i Tyrkiet (artikel 25 i loven om udlændinge og international beskyttelse), og den fri bevægelighed for flygtninge er begrænset i henhold til lovens artikel 26. Det er således helt klart, at den beskyttelse, som ydes personer, der søger om international beskyttelse i Tyrkiet, ikke er lige så omfattende som de retsgarantier og rettigheder, der indrømmes personer, der anerkendes som flygtninge i henhold til Genèvekonventionen, som f.eks. retten til at færdes på den kontraherende stats område (artikel 26 i konventionen fra 1951), retten til naturalisation (artikel 34 i konventionen fra 1951) og retten til at arbejde (artikel 17, 18 og 19 i konventionen fra 1951).

4.5. Endvidere kan der sættes spørgsmålstegn ved klassificeringen af Tyrkiet som et »sikkert tredjeland« i forhold til respekten for princippet om nonrefoulement, der er fastlagt i artikel 33, stk. 1, i Genèvekonventionen, artikel 3 i den europæiske menneskerettighedskonvention (EMRK) og artikel 3, stk. 2, i konventionen mod tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf ( 25 ) . Ikke blot er der mange tilfælde af, at Tyrkiet har drevet ikkeeuropæiske asylansøgere tilbage, men nylige rapporter fra internationale menneskerettighedsorganisationer omtaler også tilfælde af nægtet indrejse og kollektive tilbagedrivelser til syrisk territorium ( 26 ) . Meget sigende rapporterede Amnesty International allerede dagen efter aftalens underskrivelse om endnu et tilfælde af massetilbagesendelse af afghanske flygtninge til Kabul ( 27 ) . Tilsvarende anførtes det bl.a. i en resolution vedtaget af Europarådets Parlamentariske Forsamling den 20. april 2016, at tilbagesendelse af såvel syrere som statsborgere fra andre lande til Tyrkiet strider imod EU-retten og international ret ( 28 ) . Det er derfor klart, at garantierne ikke er tilstrækkelige til at sikre overholdelse af nonrefoulementprincippet i praksis ( 29 )

Bruxelles, den 14. februar 2018. Georges DASSIS Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Kommissionen, Turkey 2016 Report, Bruxelles, 9.11.2016, SWD(2016) 366 final, s. 77-78. Kan findes på: http://ec.europa.eu/enlargement/pdf/key_documents/2016/20161109_report_turkey.pdf.

(2) EØSU's informationsindsamlingsrejser om flygtningesituationen set fra civilsamfundsorganisationernes side, rapport om Tyrkiet, 9.-11. marts 2016, s. 2. Kan findes på: http://www.eesc.europa.eu/resources/docs/eesc-fact-finding-missions-refugees_turkey_en.pdf.

(3) Se fodnote 2.

(4) Amnesty International, Europe's gatekeeper: unlawful detention and deportation of refugees from Turkey, s. 14. Kan findes på: https://www.amnesty.org/en/documents/document/?indexNumber=eur44%2f3022%2f2015&language=en.

(5) Se fodnote 2.

(6) Artikel 2: »Den Europæiske Union bygger på værdierne respekt for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, ligestilling, retsstaten og respekt for menneskerettighederne, herunder rettigheder for personer, der tilhører mindretal. Dette er medlemsstaternes fælles værdigrundlag i et samfund præget af pluralisme, ikkeforskelsbehandling, tolerance, retfærdighed, solidaritet og ligestilling mellem kvinder og mænd«.

(7) Det Europæiske Råd, Udenrigsanliggender og internationale forbindelser, 18.3.2016, http://www.consilium.europa.eu/el/press/press-releases/2016/03/18-eu-turkey-statement/.

(8) Kommissionen, Faktablad om aftalen mellem EU og Tyrkiet, 19.3.2016, kan ses her: http://europa.eu/rapid/press-release_MEMO-16-963_en.htm.

(9) På hvilket juridisk grundlag vil asylansøgere blive tilbagesendt fra de græske øer til Tyrkiet? Personer, som søger asyl i Grækenland, vil få deres ansøgning behandlet ud fra en konkret vurdering i overensstemmelse med kravene i EU-retten og international ret og princippet om nonrefoulement. Der vil blive gennemført en personlig samtale, individuel vurdering, og afgørelsen vil kunne ankes. Der vil ikke blive foretaget massetilbagesendelser eller automatisk tilbagesendelse af asylansøgere. EU's asylregler giver medlemsstaterne mulighed for under visse klart angivne omstændigheder at erklære en ansøgning for »uantagelig«, dvs. afvise ansøgningen uden realitetsbehandling. I forhold til Tyrkiet kan man juridisk forestille sig to muligheder for at erklære asylansøgninger uantagelige: 1) første asylland (artikel 35 i direktivet om asylprocedurer): når ansøgeren allerede er blevet anerkendt som flygtning i det pågældende land eller nyder tilstrækkelig beskyttelse dér; 2) sikkert tredjeland (artikel 38 i direktivet om asylprocedurer): når ansøgeren ikke allerede er blevet indrømmet beskyttelse i tredjelandet, men det pågældende tredjeland kan garantere den tilbagesendte effektiv adgang til beskyttelse.

(10) »I den forbindelse understreger Kommissionen, at anvendelsen af begrebet sikkert tredjeland som defineret i direktivet om asylprocedurer kræver, at der er mulighed for at få beskyttelse i overensstemmelse med Genèvekonventionen, men ikke, at tredjelandet skal have ratificeret denne konvention uden geografiske forbehold. Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt der er en forbindelse til det pågældende tredjeland, og hvorvidt det derfor er rimeligt, at ansøgeren tager til det land, kan der desuden også tages hensyn til, om ansøgeren har været i transit gennem det pågældende sikre tredjeland, eller om tredjelandet geografisk ligger tæt på ansøgerens oprindelsesland.« Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om status over gennemførelsen af de prioriterede aktioner i den europæiske dagsorden for migration, 10.2.2016, COM(2016) 85 final.

(11) Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Etablering af en fælles EU-liste over sikre oprindelseslande, (EUT C 71 af 24.2.2016, s. 82), punkt 2.4 og 2.11.

(12) Antallet af daglige passager fra Tyrkiet til de græske øer har ligget lavt på gennemsnitligt 75 ankomster om dagen siden Kommissionens seneste rapport. Kommissionen, Bruxelles, 6.9.2017, COM(2017) 470 final, Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd og Rådet — Syvende rapport om de fremskridt, der er gjort med hensyn til opfyldelsen af erklæringen fra EU og Tyrkiet. Kan findes her: https://ec.europa.eu/home-affairs/sites/homeaffairs/files/what-we-do/policies/european-agenda-migration/20170906_seventh_report_on_the_progress_in_the_implementation_of_the_eu-turkey_statement_en.pdf.

(13) Ifølge de seneste tal ligger det samlede antal flytninger på 27 695 (19 244 fra Grækenland og 8 451 fra Italien), mens i alt 8 834 syrere er blevet genbosat fra Tyrkiet i EU i overensstemmelse med erklæringen fra EU og Tyrkiet. Med hensyn til den økonomiske støtte under faciliteten for flygtninge i Tyrkiet er der af de 3 mia. EUR, der er afsat for perioden 2016-2017, allerede indgået kontrakter for en værdi af mere end 1,66 mia. EUR og udbetalt 838 mio. EUR. Antallet af sårbare flygtninge, der modtager hjælp fra det sociale krisesikkerhedsnet, er steget fra 600 000 til 860 000 og forventes at nå 1,3 millioner ved udgangen af 2017. Kommissionen, Bruxelles, 6.9.2017, COM(2017) 465 final, Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd og Rådet — 15. rapport om omfordeling og genbosætning. Kan findes her: https://ec.europa.eu/home-affairs/sites/homeaffairs/files/what-we-do/policies/european-agenda-migration/20170906_fifteenth_report_on_relocation_and_resettlement_en.pdf.

(14) Det gøres gældende, at ordningen med sikkert land er i strid med Genèvekonventionens artikel 31, stk. 1, eftersom det i international ret ikke er fastlagt, at ansøgningen skal indgives i det første land, hvor der kan indrømmes international beskyttelse. Se i den forbindelse M. Symes and P. Jorro, Asylum Law and Practice, LexisNexis UK, 2003, s. 448; G. Goodwin and J. McAdam, The Refugee in International Law, Oxford University Press, 2007, s. 392. For det modsatte synspunkt se K. Hailbronner, The Concept of »Safe Country« and Expeditious Asylum Procedures: A Western European Perspective, International Journal of Refugee Law, 1993, 5(1): s. 31-65.

(15) Ifølge den græske menneskerettighedsorganisation Hellenic Union for Human Rights betragtede eksperten fra EASO lige fra de første dage, hvor aftalen mellem EU og Tyrkiet fandt anvendelse, Tyrkiet som et sikkert tredjeland ved behandlingen af de første asylansøgninger. Denne vurdering, der er en standardformulering, der bruges som begrundelse ved alle afviste ansøgninger, fratager i realiteten ansøgerne retten til den nødvendige individuelle vurdering og, hvad der er endnu værre, pålægger asylansøgeren bevisbyrden for, at Tyrkiet ikke er et sikkert tredjeland, hvilket er fuldstændigt i modstrid med direktivets ånd. I disse første sager er de summariske afvisninger uberettigede. Hellenic Union for Human Rights, Comments — critical remarks on the provisions and implementation of Law 4375/2016, 21. april 2016, kan findes her: http://www.hlhr.gr/?MDL=pages&SiteID=1215. Den 10. maj 2016 blev der dog for første gang i Grækenland truffet en afgørelse, hvorefter Tyrkiet ikke blev betragtet som et sikkert tredjeland. Nærmere bestemt afgjorde flygtningeankenævnet i en sag indbragt af en syrer på Lesbos, der i første omgang ikke fik asyl og derfor skulle have været tilbagesendt til Tyrkiet, at Tyrkiet ikke var et sikkert tredjeland, hvilket betød, at asylansøgningen skulle genbehandles mere indgående og på grundlag af flere fakta. Den præcedens, der blev dannet med denne første afgørelse om, at Tyrkiet ikke kunne betragtes som et sikkert tredjeland, er blevet fulgt af mange flygtningeankenævn.

(16) For mere om nonrefoulementprincippet, se bl.a. E. Lauterpacht and D. Bethlehem, »The scope and content of the principle of non refoulement: Opinion«, in E. Feller, V. Tuerk & F. Nicholson (eds)., Refugee Protection in International Law, UNHCR's Global Consultations on International Protection, Cambridge University Press, Cambridge 2003, s. 87-177. Se også »Advisory Opinion of the UN High Commissioner for Refugees on the Extraterritorial Application of Non-Refoulement Obligations under the 1951 Convention relating to the Status of Refugees and its 1967 Protocol«, der kan findes her: http://www.unhcr.org/refworld/docid/45f17a1a4.html.

(17) Note on international protection of 13 September 2001 (A/AC. Artikel 96/951, punkt. 16. Se også UNHCR, The Principle of Non Refoulement as a Norm of Customary International Law, Response to the Questions Posed to UNHCR by the Federal Constitutional Court of the Federal Republic of Germany in cases 2 BvR 1938/93, 2 BvR 1953/93, 2 BvR 1954/93. Og UNHCR, Note on the Principle of Non Refoulement (EU-seminar om gennemførelsen af EU's resolution fra 1995 om mindstegarantier for behandling af asylsager), 1.11.1997. Se tillige betragtning 4 i præamblen til erklæringen fra de stater, der er part i konventionen fra 1951 og/eller protokollen fra 1967 vedrørende flygtninges retsstilling, vedtaget på ministermøde den 12.-13. december 2001, HCR/MMSP/2001/09, og afgørelsen fra New Zealands appelret i sag Zaoui v. Attorney General (No. 2) [2005] 1 NZLR 690, 20.9.2004, punkt 34 og 136.

(18) Conclusion No. 6 (XXVIII) — 1977 on the principle of non-refoulement, punkt c), Conclusion No. 79 (XLVIII) — 1996 on international protection, punkt j), Conclusion No. 81 (XLVIII) — 1997 on international protection, punkt i).

(19) UNHCR, Global Consultations on International Protection/Third Track: Asylum Processes (Fair and Efficient Asylum Procedures), EC/GC/01/12, 13.5.2001, punkt 4, 8, 13 & 50 (c) og E. Leuterpacht and D. Bethlehem, fodnote 16 ovenfor, punkt 87-99.

(20) For flere oplysninger se: http://data.unhcr.org/syrianrefugees/regional.php.

(21) Se fodnote 2.

(22) Lovteksten kan findes på engelsk på: http://www.goc.gov.tr/files/files/eng_minikanun_5_son.pdf.

(23) Se fodnote 2.

(24) Meltem Ineli-Ciger, Implications of the New Turkish Law on Foreigners and International Protection and Regulation no. 29153 on Temporary Protection for Syrians Seeking Protection in Turkey, Oxford Monitor of Forced Migration, 2014, 4(2): s. 28-36.

(25) Se fodnote 2.

(26) Se bl.a. meddelelsen fra Human Rights Watch af 23. november 2015, der kan findes på: https://www.hrw.org/news/2015/11/23/turkey-syrians-pushed-back-border.

(27) Amnesty International, Η ψευδαίσθηση της »ασφαλούς χώρας« για την Τουρκία καταρρέει (Illusionen om Tyrkiet som et »sikkert land« brister), 23. marts 2016, kan ses på græsk her: https://www.amnesty.gr/news/press/article/20243/i-pseydaisthisi-tis-asfaloys-horas-gia-tin-toyrkia-katarreei. Yderligere referencer kan findes på: Ulusoy, Turkey as a Safe Third Country?, 29. marts 2016: https://www.law.ox.ac.uk/research-subject-groups/centre-criminology/centreborder-criminologies/blog/2016/03/turkey-safe-third. E. Roman, Th. Baird, and T. Radcliffe, Why Turkey is Not a »Safe Country«, februar 2016, Statewatch, http://www.statewatch.org/analyses/no-283-why-turkey-is-not-a-safe-country.pdf.

(28) Resolution 2109 (2016) foreløbig version, The situation of refugees and migrants under the EU–Turkey Agreement of 18 March 2016, Forfatter(e): Parliamentary Assembly Origin — plenardebat 20. april 2016 (15. samling (se Dok. 14028, report of the Committee on Migration, Refugees and Displaced Persons, ordfører: Tineke Strik). Tekst vedtaget af forsamlingen den 20 april 2016 (15. samling).

(29) L. Reppeli (2015), »Turkey’s track record with the European Court of Human Rights«. Turkish Review, 1 January 2015 (Available online at: http://archive.is/XmdO5).