30.3.2004 DA C 80/103 Den Europæiske Unions Tidende
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til
Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget:
Midtvejsevaluering af den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden«
(KOM(2003) 312 endelig)
(2004/C 80/26)
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 2. juni 2003 under henvisning til EF-
traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det
ovennævnte emne.
Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkeds-
mæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Luca Jahier til ordfører. Sektionen vedtog sinudtalelse den 25. november 2003.
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 404. plenarforsamling den 10. og
11. december 2003, mødet den 10. december 2003, følgende udtalelse med 104 stemmer for, 5 imod og
9 hverken for eller imod.
1. Indledning
1.1. Den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden har
fungeret som et vigtigt mål i opbygningen af et mere socialtEU, der bygger på solidaritet og social retfærdighed. I medlems-
staterne er velfærdssystemerne opstået og udviklet sig i histo-
risk set forskellige, nationale kulturer, hvilket har frembragtløsninger på social beskyttelse, som er meget forskellige mensom alle er baseret på solidaritetsprincippet. Dagsordenen har
været og er et betydningsfuldt fælles grundlag for debat og
social konvergens mellem de enkelte medlemsstater.
1.2. Strategien, som har gjort det muligt at opnå enighed
om en fælles europæisk social- og arbejdsmarkedspolitiskdagsorden, bygger på to grundlag: a) anerkendelse af, at arbejdeer et behov og en rettighed, der skal beskyttes for at sikre
forudsætningerne for positiv social integration, samt kvalificere
og støtte økonomiens konkurrenceevne på de interne oginternationale markeder; b) bekæmpelse af fattigdom, social
udstødelse, modsætninger og uligheder, især dem, som går ud
over forholdet mellem sociale grupper, mellem kønnene og —hvilket bliver stadig tydeligere — de nye generationer.
1.3. Dagsordenen er opstillet inden for rammerne af det
omfattende strategiske mål, som Det Europæiske Råd fastsattei Lissabon, med ambitionen om at bidrage til et dynamisk
samspil mellem økonomiske, beskæftigelsesmæssige og sociale
politikker, der kan fremme en god cirkel med økonomisk ogsocial fremgang inden for rammerne af bæredygtig udvik-
ling (
1).
(1) I forbindelse med bæredygtig udvikling henvises til EØSU’s
mange udtalelser, herunder kan nævnes: »Lissabon-strategien ogbæredygtig udvikling«, EUT C 95 af 23.4.2003, og udtalelse omKommissionens meddelelse »Mod et globalt partnerskab for
bæredygtig udvikling«, EFT C 221 af 17.9.2002.1.4. Midtvejsevalueringen af dagsordenen indgår således i
en langsigtet strategi, hvis mål er at gøre den sociale ogarbejdsmarkedspolitiske dagsorden til en samlet ramme med
retningslinjer for fremme af menneskelig og social udvikling i
de enkelte medlemsstater og i EU, og opnå tilslutning til fællesniveauer for socialt borgerskab og fastsætte strategier, der er
bedre egnet til at fremme og gennemføre dem.
1.5. Dette mål kan kun opnås, hvis der sikres kontinuitet i
de løsninger, som dagsordenen har indkredset og støttet: den
åbne koordinationsmetode, sammenhængende lovgivning tilgennemførelse af sociale minimumsnormer mellem arbejds-
markedets parter, social dialog for at udvikle organiseringen af
arbejdet med hensyn til fleksibilitet og sikkerhed, målrettetanvendelse af strukturfondene, programmer til støtte forinnovative politikker, tilskynde de enkelte medlemsstater til
at tage selvstændigt ansvar for specifikke tiltag, som skal
iværksættes.
1.6. Revisionen er en lejlighed til at vurdere de opnåede
resultater (
2), formulere anbefalinger med henblik på en effektiv
gennemførelse af anden fase af dagsordenen (2004/2005)
og at være retningsgivende for forberedelsesfasen for denfremtidige debat om dagsordenen for 2006-2010.
2. Generelle bemærkninger
2.1. EØSU tilslutter sig hovedlinjen og forslagene i Kommis-
sionens meddelelse, da de ekspliciterer hovedelementerne iforløbet og de problemer, der skal tages højde for, og bemærkerdet positive i, at praktisk talt alle agendaens planlagte tiltag er
blevet iværksat.
(2) Et sammenfattende og omfattende billede udledes af den meddelel-
se, som denne udtalelse drejer sig om, og meddelelsen i febru-ar 2003 »Resultattavle for gennemførelsen af den social- og
arbejdsmarkedspolitiske dagsorden«, KOM(2003) 57 endelig.
C 80/104 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
2.2. Overvågningen af fremskridtet inden for fattigdomsbe-
kæmpelse og fremme af social integrering støder fortsat på
hindringer på grund af manglende aktuelle data på en række
områder. I løbet af de næste to år skal der garanteres flereoplysninger vedrørende: nye og bedre job; arbejdsmiljø ogsikkerhed; bekæmpelse af alle former for udstødelse og for-
skelsbehandling; modernisering og forbedring af den sociale
beskyttelse; lige behandling af mænd og kvinder; udbygning afdet sociale aspekt af udvidelsen og Den Europæiske Unions
forbindelser udadtil.
2.3. Et af de styrende principper for den socialpolitiske
dagsorden har endvidere været at styrke socialpolitikkens rollesom produktiv faktor. Kommissionen har fulgt denne logik, da
den er bevidst om, hvad det vil koste ikke at have en
socialpolitik, hvilket skal vurderes ved at sammenligne deenkelte medlemsstater.
2.4. Et andet centralt punkt i den social- og arbejdsmarkeds-
politiske dagsorden er styring. Den skal styrkes i anden fase,især ved at fremme de berørte aktørers deltagelse og fælles
metoder til vurdering af socialpolitikken. Kommissionen har
forpligtet sig til at overvåge, at EU’s regelværk overholdes fuldtud på dette område.
2.5. Beskæftigelse
2.5.1. Resultaterne af strukturreformerne på arbejdsmarke-
det er ved at blive synlige. Dette afspejles især i høj beskæftigel-sesintensitet og oprettelse af jobs inden for højteknologiske og
vidensintensive sektorer. Siden 1997 er der faktisk oprettet
12 millioner nye arbejdspladser. Det er en stigning på fireprocent i erhvervsfrekvensen og ifølge Eurostat nåede EU i
2001 den laveste arbejdsløshedsprocent siden 1992 (7,4 %) (
1).
2.5.2. Imidlertid steg arbejdsløsheden betydeligt allerede i
2002, for første gang siden 1996. Vedvarende regionale
forskelle og langvarige svagheder såsom lave beskæftigelsesra-ter for ældre arbejdstagere, kønsforskelle, stor og langvarig
ungdomsarbejdsløshed (
2) bør derfor tilskynde til en beslutsom
(1) Eurostat/GD Beskæftigelse »La situation sociale dans l’Union
Europeénne 2003«, september 2003.
(2) EØSU understreger i denne forbindelse, at indvandrernes beskæfti-
gelsesfrekvens ligger markant under gennemsnittet, som påpegeti EØSU’s initiativudtalelse om »Indvandring, integration og det
organiserede civilsamfunds rolle«, EFT C 125 af 27.5.2002.styrkelse af de allerede planlagte foranstaltninger (3). I den
forbindelse har EØSU besluttet at udarbejde en initiativudtalel-
se om beskæftigelsesfremmende foranstaltninger (4).
2.6. Sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen
2.6.1. I de senere år er der gjort fremskridt med hensyn til
at reducere ulykker på arbejdspladsen, og det samlede antal
alvorlige ulykker har været faldende fra siden midten af1990’erne. Antallet af arbejdsulykker er imidlertid stadig megethøjt. Det er meget dyrt for EU’s konkurrenceevne og vidner
om manglerne ved den nuværende praksis inden for sundhed
og sikkerhed på arbejdspladsen (
5) I en arbejdsverden under
hurtig forandring opstår der endvidere nye problemer på
det sundhedsmæssige plan, herunder forstyrrelser i ryg og
bevægeapparat og psykosociale sygdomme såsom stress, de-pression og angst.
2.7. Ligestilling mellem kønnene
2.7.1. Kønsfordelingen på beskæftigelsesområdet er en
anelse forbedret i de senere år, uden at det dog er lykkedes at
ændre ligevægten i væsentlig grad (
6) Dertil kommer den
uberettigede forskel mellem mænds og kvinders lønind-komst (
7), som anslås at være 16 % lavere end mænds
lønindkomst. EØSU støtter derfor tanken om at overveje
oprettelsen af et europæisk institut, som kan behandle spørgs-mål vedrørende ligestilling mellem kønnene, således at deneuropæiske indsats styrkes i denne retning.
2.8. Lovgivningens sociale virkninger
2.8.1. Lovgivningens sociale virkninger er et næsten nyt
perspektiv, som kun i ringe grad er udforsket. Takket være den
sociale og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden er der iværksatovervågning af gennemførelsen af EU-bestemmelser og
-direktiver i medlemsstaterne vedrørende arbejdsret, ligebe-
handling, arbejdstageres fri bevægelighed, sundhedsbeskyttelseog sikkerhed på arbejdspladsen.
(3) Hvilket EØSU allerede har anmodet om ved utallige lejligheder.
Der henvises især til udtalelse om retningslinjer for beskæftigelses-politikken, EUT C 208 af 3.9.2003, og sonderende udtalelse omLissabon-strategien.
(
4) Er for tiden under udarbejdelse. Der henvises til revisionen af den
europæiske beskæftigelsesstrategi.
(5) Jf. EØSU’s sonderende udtalelse om sundhed og sikkerhed på
arbejdspladsen, EFT C 260 af 17.9.2001 og udtalelse om enfællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen,EFT C 241 af 7.10.2002.
(
6) Jf. EØSU’s udtalelse om ligebehandling, EFT 123 af 25.4.2001.
(7) Se EØSU’s udtalelse om »Forskelsbehandling af mænd og kvinder
på det lønmæssige område«, EFT C 155 af 29.5.2001.
30.3.2004 DA C 80/105 Den Europæiske Unions Tidende
2.8.2. Efter EØSU’s mening er der behov for en klar
vurdering af de forskellige reglers sociale virkninger og effekti-
vitet. Især vil lovgivningens sociale afkast, når det er omdannet
til sammenlignelige indikatorer, kunne gøre det muligt atsammenligne sociale virkninger mellem lande. For eksempeltage højde for, at usikkerheden ved visse arbejdsvilkår — som
ikke må forveksles med anerkendte former for fleksibilitet —
også i betydelig grad skader økonomien i EU.
2.9. Sociale indikatorer
2.9.1. EØSU påskønner, at der er defineret strategier og
instrumenter til at overvåge fænomenerne og kontrollere
effekten af de tiltag, som dagsordenen støtter, men understre-
ger dog, at der stadig mangler en reel kontrolkapacitet til atsammenholde indikatorer for formel gennemførelse (i form af
lovgivning) med indikatorer for effektiviteten af de gennemfør-
te tiltag (færre sociale problemer, indikatorer for udstødelse,fattigdom, langtidsledighed osv.).
2.9.2. EØSU peger også på betydningen af, at mennesker
og sociale grupper og regionale myndigheder i større gradinddrages, ikke alene i produktionen af indikatorer, men også
i vurderingen af dem, som foreslået af Udvalget for Social
Beskyttelse.
EØSU har i en udtalelse (
1) allerede udarbejdet specifikke
henstillinger til, hvordan indikatorerne kan gøres mere pålideli-ge og samtidig praktisk anvendelige og nyttige, og lagt
hovedvægten på de indikatorer, som gør det muligt at måle
social inddragelse og adgang til tjenesteydelser, især inden forsocial- og sundhedssektoren.
2.10. Omkostningerne ved ikke at have en socialpolitik
2.10.1. Den fælles referenceramme, som anvendes til at
analysere omkostningerne ved ikke at have en socialpolitik,
udgøres af økonomisk effektivitet contra social effektivitet,
som kommer til udtryk ved lige fordeling af muligheder ogressourcer (
2).
(1) Jf. EØSU’s initiativudtalelse, EFT C 221 af 17.9.2002.
(2) »Costs of non-social policy: towards an economic framework of
quality social policies — and the costs of not having them«.
Report for the Employment and Social Affairs DG, 3, 2003.2.10.2. Omkostningerne ved ikke at have socialpolitikker
ses i form af informations- og uddannelsesefterslæb, ulige
adgang til tjenesteydelser, ulige muligheder for uddannelse i
livsforløbet, forskelsbehandling mellem mænd og kvinder,deltagelsesunderskud, stive uddannelses- og beskæftigelsespro-cedurer.
2.10.3. Komparative undersøgelser mellem lande og mel-
lem fattigdomstal før og efter omfordelingspolitikker viser, atder er en betydelig social gevinst ikke alene på kort sigt men
især på mellemlang og lang sigt. Denne gevinst afspejles ikke
alene i en mindskelse af fænomenet, men især i færre socialekonflikter og uligheder, som er skadelige for kvaliteten af
familiers samliv og af den sociale kapital i de pågældende
samfund.
2.10.4. EØSU understreger også betydningen af ideen om
»welfare performance«, dvs. positive indikatorer, som kan
overvåges i forholdet mellem offentlige udgifter til velfærd, talfor produktion og udvikling, inflation, fattigdom, offentlig
gældssætning, i deres forhold til grundlæggende sociale indika-
torer, såsom middellevetid, børnedødelighed, skolegang, ind-komst for de dårligst stillede lag i befolkningen og uddannelses-niveau.
2.10.5. Efter EØSU’s mening bør den sociale og arbejdsmar-
kedspolitiske dagsorden kvalificeres og alle dens mulighederanvendes på disse områder, så den fra at have en fortrinsvis
principiel og retningsgivende funktion kan få en meget mere
konkret funktion og vurdere investeringerne i social kapital,jobkvalitet og social samhørighed.
2.11. Anden fase af dagsordenen i en ændret økonomisk ramme
2.11.1. Den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden,
ligesom den omfattende ramme for nye strategier, som blevvedtaget efter Lissabon-topmødet, blev skabt på et tidspunktmed vedvarende økonomisk vækst og udsigt til forsat vækst,
både med hensyn til udviklingen i den internationale økonomi,
som en positiv følge af udsigterne til integrationen af nye landei EU, og som en følge af de vellykkede strategier (sociale og
beskæftigelsesmæssige) for udvikling og vækst og deres gunsti-
ge indvirkning på den økonomiske cyklus.
2.11.2. EØSU mener, at den social- og arbejdsmarkedspoli-
tiske dagsorden fortsat har stor betydning, også i en situation
med langvarig krise eller økonomisk stagnation. EØSU udtryk-
ker imidlertid bekymring over, at rammen for tilpasning afden social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden ikke er
revideret, og at der ikke rejses spørgsmål om socialpolitikkens
forskellige virkninger, behov og bæredygtighed, og heller ikkeom social- og beskæftigelsespolitikkens fremtid i en ændretøkonomisk cyklus.
C 80/106 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
2.11.3. Det er nødvendigt at forsætte i det spor, som
Lissabon-strategien har fastlagt, og fremskynde de foranstalt-
ninger, som dagsordenen har fastlagt, men man bør:
— tage højde for og vurdere de uundgåelige virkninger, som
denne negative økonomiske cyklus har på de vedvarende
strukturelle svagheder på arbejdsmarkedet og på det, at
den gør det meget sværere at nå og styrke målet om atoprette 15 millioner nye arbejdspladser inden 2010 og
de forskellige fastlagte kvalitative mål,
— tage højde for og vurdere de uundgåelige følger, som den
økonomiske cyklus har på muligheden for — i lighed
med nuværende politikker og ressourcer, som medlems-
staterne har investeret — at give vigtig og varig hjælp tilde nuværende 9 % af EU’s befolkning, som lever i en
tilstand af vedvarende fattigdom.
2.11.4. Med hensyn til dagsordenens tiltagsområder må
man hurtigst muligt indkredse et mere fastlagt prioritetspro-
gram, under hensyntagen til situationens udfordringer, den
politiske kalender i de næste to år og de betydelige begrænsnin-ger i disponible ressourcer.
3. Særlige bemærkninger
3.1. Beskæftigelse og indkomstpolitik
3.1.1. I den nuværende økonomiske situation er der væsent-
ligt dårligere betingelser for at nå de beskæftigelsesmål, der i
sin tid blev opstillet, men de forbliver et vigtigt mål at forfølge,specielt for så vidt angår de strukturelle problemer omkring deunges beskæftigelsessituation og kvindernes og de ældre
arbejdstageres lave erhvervsfrekvens.
3.1.2. Især bliver de yngre generationer, specielt i visse
lande, ved med at have problemer med at komme ind på
arbejdsmarkedet. Dette har på kort sigt den konsekvens, at debliver ved med at være afhængige af familien, og på mellemlang
og længere sigt, at de opbygger en »forskudt samfundsgæld«,
som vil skulle afholdes over de offentlige sociale udgifter af demyndigheder, der i fremtiden vil skulle forsørge disse personer i
alderdommen, eftersom de ikke selv har opsparet tilstrækkelige
pensionsmidler til at kunne leve over fattigdomsgrænsen.
3.1.3. Dertil kommer det afgørende spørgsmål om lønnin-
gernes, herunder specielt de lave lønningers købekraft i lyset
af den inflationstendens, der er i gang i flere af de europæiskelande. Der er derfor behov for at intensivere jagten på effektivemidler til at imødegå denne tendens, der udhuler købekraften
hos arbejdstagerne og husholdningerne, især hos lavindkomst-
grupperne og eneforælder-familier (fortrinsvis enlige mødre),
og som øger antallet af de såkaldte »fattige arbejdstagere«, somlever under fattigdomsgrænsen, til trods for at de har etarbejde.
3.2. Udvidelse af Unionen
3.2.1. Udvidelsen af Unionen og optagelsen af de ti nye
lande udgør den kvalitetsmæssige største udfordring for EU i
såvel den omtalte periode (2004/2005) som den efterfølgende.
Denne strategiske prioritet bliver stadig mere relevant forUnionen, specielt i relation til det ikke uvæsentlige spørgsmål
om EU’s interne økonomiske og sociale samhørighed (
1)
3.2.2. Dertil kommer, at i mange af disse lande er tilpasnin-
gen af lønomkostningerne til vestlig standard sket en del
hurtigere end forventet, specielt i de store byer og inden forde specialiserede serviceydelser, hvor leveomkostningerneshastige stigning dog ofte har opvejet de kortsigtede fordele.
Derudover er der fortsat store afvigelser i forhold til EU’s
gennemsnitlige beskæftigelsesprocent, og relativt mange pen-sionister, landarbejdere og fattige befolkningsgrupper.
3.2.3. Med en demografisk struktur, der stort set svarer til
strukturen i de nuværende 15 EU-lande, kan disse lande ikke
tillade sig at skære ned på de offentlige udgifter, og eftersom
de har forpligtet sig til at følge et program, der med sikkerhedgår i retningen af konvergens, må de forvente at se stigninger i
den interne efterspørgsel efter velfærdsordninger, der kan
garantere og sikre pensioner og sundhed samt aktive politikkertil bekæmpelse af diskrimination og fattigdom og til fremme
af beskæftigelsen.
3.2.4. For at undgå pludselige politiske ændringer, der ville
have ødelæggende konsekvenser for Europa, bør strømmen
af økonomisk bistand derfor øges og ikke mindskes eftertiltrædelsen. Løsningen af dette store problem, som i vidudstrækning pga. den nuværende politiske situation udsættes
til 2005, er imidlertid en forudsætning for den praktiske
gennemførelse og opretholdelse af den sociale- og arbejdsmar-kedspolitiske dagsorden. Ligeledes er det afgørende at styrke
alle ledsage- og kontrolforanstaltningerne med henblik på en
korrekt og fuldstændig gennemførelse af EU-regelværket.
(1) Se Den anden situationsrapport om økonomisk og social samhø-
righed, KOM(2003) 34 endelig og EØSU’s udtalelse herom.
30.3.2004 DA C 80/107 Den Europæiske Unions Tidende
3.3. Styreformer og social integration
3.3.1. EU’s styreformer er baseret på fem velkendte princip-
per: åbenhed, deltagelse, ansvar, effektivitet og samhørighed.I lyset af erfaringerne bør disse principper også omfatte
subsidiaritetsprincippet, som er det vigtigste grundlag for
korrekt styring. Dette gælder også de såvel vertikale somhorisontale former for samarbejde og medansvarliggørelse,
som kan øge bidraget fra alle de sociale og lokale aktører, der
er interesserede i de økonomiske og sociale politikker.
3.3.2. Derfor bør fremlæggelsen af lovforslag forberedes
ved at der foretages en systematisk og uafhængig analyse afforslagets forventede indvirkning på velfærdssystemet og et
overslag over, hvilket cost-benefitforhold der opnås ved at
indføre det pågældende forslag (
1).
3.3.3. EØSU mener derfor, at meddelelsen i højere grad bør
fremme den åbne koordinationsmetode, som var den vigtigstenyskabelse i Lissabon, og som helt klart er et vigtigt middel til
at forbedre EU’s interne styreformer, men som først og
fremmest har været selve grundlaget for at indføre nyskabelserog egentlig modernisering på det social- og arbejdsmarkedspo-
litiske område.
3.3.4. EØSU mener, at det er nødvendigt at tydeliggøre og
offentliggøre de vurderingsparametre, som Kommissionen
allerede har udarbejdet for den proces, der har været i ganggennem de seneste år. I den sammenhæng bør den sociale
dialog i højere grad anvendes som redskab, og samtidig bør
arbejdsmarkedsparternes programmer profileres bedre, dogunder iagttagelse af deres selvbestemmelse, hvad angår iværk-
sættelse af deres arbejdsprogram. Samtidig bør man forsøge
at udvide denne praksis med aktivt samråd til så mangesektorpolitikker som muligt og først og fremmest i de nye EU-medlemslande (
2).
3.3.5. Ligeledes lægges der ikke tilstrækkelig vægt på det
organiserede civilsamfunds og de almennyttige sociale tjenes-
ters rolle, som tværtimod burde styrkes gennem en bedreindkredsning og fremhævning af, hvordan de supplerer detoffentliges indsats. Samtidig bør man være klar over, at disse
organisationer ikke har pligt til at sikre rettighederne (hvilket
netop er de pågældende offentlige myndigheders ansvar), mentil at bidrage til at gøre det lettere at udøve rettighederne i de
enkelte nationale velfærdssystemer. Som EØSU allerede har
sagt ved andre lejligheder, kan de almennyttige tjenester yde etafgørende bidrag til mange af målsætningerne på den social- og
(1) EØSU’s udtalelse om »Nye styreforme i EU — En hvidbog« i EFT
C 125 af 27.5.2002.
(2) Jf. EØSU’s udtalelse om den social- og arbejdsmarkedspolitiske
dagsorden fra 2000, EFT C 14 af 16.1.2001 og EØSU’s udtalelseom resultattavlen for gennemførelsen af den social- og arbejdsmar-
kedspolitiske dagsorden EFT 241 af 7.10.2002.arbejdsmarkedspolitiske dagsorden takket være en solidarisk
indsats fra foreninger, fonde, kooperativer og gensidige foreta-
gende (3) de forskellige nationale og lokale kontekster i EU.
3.3.6. De almennyttige reviderede tjenesters bidrag til be-
skæftigelsen og deres samfundsbetydning anerkendes og ud-
nyttes i stadig stigende grad, hvilket giver vigtige resultater
inden for fremme og beskyttelse af de svagtstilledes rettigheder,imødekommelse af uddannelsesbehov, social bistand, sund-
hedsbistand, støtte til politikker vedrørende social integration
og udligning af sociale forskelle.
3.3.7. De almennyttige organisationer hjælper med til at
indkredse og udtrykke nye sociale behov, specielt hos dedårligst stillede befolkningsgrupper. De investerer i at reparereødelagte sociale strukturer, som har behov for at genskabe
nogle positive forbindelser. De mobiliserer solidaritetsfølelse
og samfundsdeltagelse, som er et nødvendigt grundlag for etvelfungerende demokrati, også i de dårligst stillede områder.
3.3.8. Af disse grunde bør den sociale økonomis rolle som
udviklingsfaktor og den rolle, som spilles af de almennyttige
aktører som udviklingsfremmere, i højere grad anerkendes og
udvikles inden for sektoren for sociale tjenesteydelser, især ilyset af EU’s konkurrencelovgivning.
4. På vej mod et europæisk socialt unionsborgerskab
4.1. Perioden 2004/2005 vil først og fremmest være en
fase til at færdiggøre og konsolidere den proces, der bleviværksat i 2000. I betragtning af den ændrede økonomiske
situation mener EØSU, at der bør ske en klar og progressiv
fastlæggelse af de strategiske akser, som i øvrigt alleredefremgår af den nuværende dagsorden, men som bør fremhævesyderligere:
— dels for at tjene som pejlemærke for sektorpolitikker og
prioriteringer i forbindelse med gennemførelsen af den
nuværende dagsorden;
— dels for at forme den allerede søsatte forberedelsesfase
forud for den nye social- og arbejdsmarkedspolitiskedagsorden for 2006-2010.
(3) Se EØSU’s udtalelse om resultattavlen for gennemførelsen af den
social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, EFT C 241 af7.10.2002 EØSU’s udtalelse om almennyttige sociale tjenester iden private nonprofit-sektor i EU, EFT C af 7.11.2001 og EØSU’sudtalelse om »Socialøkonomien i det indre marked«, EFT C 117 af
26.4.2000.
C 80/108 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
4.1.1. Midtvejsevalueringen er faktisk en enestående chance
for at fremskynde overgangen fra en social- og arbejdsmarkeds-
politisk dagsorden, der primært fokuserer på beskæftigelse (og
sociale foranstaltninger til at fremme beskæftigelsen i eninternational konkurrencesituation) til en ny slags dagsorden,hvor emner som social udvikling og samhørighed behandles
separat og i sammenhæng med EU’s øvrige politiske indsats-
områder.
4.1.2. Hvis det grundlæggende princip i dag således hedder
social samhørighed som produktionsfremmende faktor i en
Union, der bruger den sociale solidaritet som lokomotiv for
sin udvikling, bør termen »produktion« defineres nærmere,såvel i økonomisk forstand som i relation til forbedring af de
sociale betingelser. Man bør ikke kun behandle de negative
sider af de sociale aspekter (f.eks. udelukkelse, ulighed, ...), menogså de positive og produktive sider, der er knyttet til begrebet
»borgerskab«, dvs. national og lokal social kapital, som bør
anerkendes og fremmes.
4.1.3. Det er specielt vigtigt at tage fat på spørgsmålet om,
hvordan det fælles europæiske tilhørsforhold kan fortolkessom et socialt unionsborgerskab, ikke forstået som en ny
juridisk status, som er opstået på baggrund af en assimilation
af de nationale forskelle (civile og politiske), men derimodgennem en påskønnelse af disse forskelle i en situation med
stigende mobilitet i forbindelse med arbejde, uddannelse,
forskning, produktion og overførsel af viden. Som det alleredeer tilfældet for de forskellige valutaer, betyder borgernes
mobilitet, at man har de samme grundlæggende parametre for
borgerskab og socialitet, der fungerer som en garanti for»flytbarheden« af de grundlæggende rettigheder i et Europa,som er i stand til at dække borgernes grundlæggende behov
og dermed at tilbyde større muligheder for udveksling, mobili-
tet og sikkerhed.
4.1.4. Udsigten til således at være fælles om en slags socialt
borgerskabsinfrastruktur kræver at der ydes en tilsvarende
indsats for at gennemføre store infrastrukturer til brug for den
europæiske økonomiske udvikling. Der er tale om et ambitiøstprojekt, som bør undersøges og vurderes ud fra dets gennem-
førlighed, og som for at blive gennemført kræver, at man
indkredser, hvilke betingelser (»minimale infrastrukturer«) vilvære egnede til at fremme det sociale borgerskab på baggrundaf de muligheder, der allerede ligger i de enkelte landes
ordninger for sundhed, social beskyttelse, social sikring, un-
dervisning, miljøbeskyttelse, familiepolitikker, dvs. de enkeltenationale samfunds sociale kapital.
4.2. Udvikling af Europas menneskelige og sociale kapital
4.2.1. Udviklingen af Europas menneskelige og sociale
kapital er ikke alene en grundlæggende betingelse for at støtte
den vidensbaserede økonomi og dermed øge konkurrence-evnen, det er også det vigtigste middel til effektivt at understøttede strukturelle ændringer på arbejdsmarkedet og de nye
perspektiver for socialt borgerskab og social inddragelse (
1). En
menneskelig og social kapital af høj kvalitet er det afgørende
grundlag for morgendagens Europa, baseret på fuld og aktivinddragelse af samfundets forskellige interessegrupper.
4.2.2. Det er derfor nødvendigt, at politikkerne vedrørende
livslang læring (
2) (Life Long Learning) prioriteres klart ikke
alene i de aktive jobskabelsespolitikker, men også i de socialepolitikker i bredere forstand. Hvis hver enkelt borger i samtlige
EU-lande fik muligheden for at få, hvad der svarer til ét ekstra
års uddannelse, ville EU’s samlede produktivitet helt sikkertstige på både kortere og længere sigt. EØSU mener derfor, at
dette aspekt bør gøres til en klarere tværgående prioritet i den
nye gennemførelsesfase for den social- og arbejdsmarkedspoli-tiske dagsorden.
4.3. Modernisering og forbedring af socialsikringsordningerne
4.3.1. Socialsikringsordningerne er på én gang den euro-
pæiske samfundsmodels særlige kendetegn og grunden til, atdenne model i dag fremhæves som et godt eksempel på
verdensplan (
3). Pensionsspørgsmålet og de ændringer, der er
undervejs i de forskellige nationale systemer, og det vanskeligespørgsmål om sikring af sundhed og sundhedspleje i en
situation med fri bevægelighed for arbejdstagere inden for EU,
udgør de to primære søjler i de europæiske socialsikringsord-ninger, og har derfor stor betydning for opretholdelsen af
effektiviteten, solidariteten, sikkerheden og udviklingen inden
for det sociale system.
4.3.2. EØSU mener, at der sideløbende med de nationale
handlingsplaner for social integration (PAN/inclusion) er behovfor at yde en afgørende indsats for at rationalisere og styrke
den åbne koordinationsmetode. Fristen i 2005 for den proces
og de tiltag, der er planlagt på pensionsområdet, og DetEuropæiske Råds opfordring til Kommissionen om at fremsæt-
te nye forslag med henblik på at øge udvekslingen i forbindelse
med samarbejde, f.eks. inden for sundhedssektoren og ældre-plejen, kan blive vigtige løftestænger for denne strategi og
dermed forbedre virkningen af den social- og arbejdsmarkeds-
politiske dagsorden (
4).
(1) Se endvidere resolutionen fra Rådet om beskæftigelse, socialpoli-
tik, sundhed og forbrugerspørgsmål af 2. og 3. juni 2003 omvigtigheden af den sociale og menneskelige kapital.
(
2) Jf. EØSU’s udtalelse om »Kommissionens memorandum om
livslang læring«, EFT C 311 af 7.11.2001 og EØSU’s udtalelse om
Kommissionens meddelelse om »Kommissionens forslag til Rådetsbeslutning om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelses-politik« efter Det Europæiske Råd i Lissabon, EUT C 133 af6.6.2003.
(
3) Jf. EØSU’s udtalelse om mulige alternativer i forbindelse med
pensionsreformen, EFT C 221 af 17.9.2002 og EØSU’s udtalelseom »Sikre og bæredygtige pensioner« EFT C 48 af 21.2.2002.
(
4) Jf. Kommissionens meddelelse: »Styrkelse af Lissabon-strategiens
sociale dimension: Strømlining af den åbne koordination indenfor social beskyttelse« (KOM(2003) 261 endelig) og EØSU’sudtalelse herom, som blev vedtaget på plenarforsamlingen den
29. og 30 oktober 2003.
30.3.2004 DA C 80/109 Den Europæiske Unions Tidende
4.4. Beskæftigelsen som en prioritet for den økonomiske og sociale
udvikling
4.4.1. Beskæftigelsesspørgsmålet har været et af de vigtigste
konvergens- og forpligtelsespunkter på den europæiske social-og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden. De løsninger, der peges
på, omfatter primært jobskabelse i de højteknologiske og
videnintensive sektorer. Denne strategi bør ledsages af etprogram for social integration, som er rettet mod kvinder,
unge, dårligt stillede personer, voksne, der for tidligt har forladt
arbejdsmarkedet pga. vanskeligheder i visse produktionssekto-rer, og indvandrere. Der bør især satses på såvel forebyggendesom aktive politikker, som letter de handicappedes adgang til
arbejdsmarkedet.
4.4.2. Selv i en tid med lavkonjunktur er der et politisk
og kulturelt grundlag for at høste udbyttet af de hidtidige
investeringer i at fremme jobkvaliteten, som ikke bør begræn-
ses til de fortsat store sikkerheds- og beskyttelsesproblemer påarbejdspladsen, men udvides til at omfatte forhold som arbejds-
og ansættelsesforhold (
1).
4.4.3. Jobkvaliteten afhænger bl.a. af strategierne for over-
førsel af viden (life long learning og learning environments),
den vanskelige balance mellem fleksibelt og usikkert arbejde
(vedrører især de yngre generationer), ikke-konfliktsøgendeog samarbejdsorienterede strategier for arbejdsprocesserne
(ansvarliggørelse, fælles strategier og resultater), forholdet
mellem arbejds- og familielivet, som i visse lande har alvorligekonsekvenser for fødselstallet.
4.4.4. Endelig bør de enkelte lande helt klart styrke indsat-
sen over for sort arbejde, eftersom de seneste opgørelser fra
Verdensbanken viser, at der i Europa er cirka 20 millioner
personer, der har sort arbejde (
2). Disse personer undlader ikke
alene at opfylde deres forpligtelser i form af skattemæssig og
social solidaritet, men bidrager samtidig ikke i tilstrækkeligt
omfang til at finansiere deres egen pensionsdækning. Ud fradenne synsvinkel sætter EØSU pris på den resolution, som ervedtaget af Rådet om beskæftigelse, socialpolitik, sundhed
og forbrugerspørgsmål, og som eftertrykkeligt understreger
problemets alvor og opfordrer medlemsstaterne, EU-institutio-nerne og arbejdsmarkedets parter til at yde deres til at komme
dette fænomen til livs (
3).
(1) Jvf. EØSU’s udtalelse om »Styrkelse af kvaliteten af social-,
arbejdsmarkeds- og beskæftigelsespolitikken« i EFT C 311 af7.11.2001.
(
2) Som også sagt ved tidligere lejligheder understreger EØSU her, at
indvandrerne udgør en særlig udsat gruppe i denne sammenhæng.Se bl.a. EØSU’s initiativudtalelse om »Indvandring, integration ogdet organiserede civilsamfunds rolle«, EFT C 125 af 27.5.2002.
(
3) Jf. Rådets resolution om sort arbejde i konklusionerne fra Rådet
om beskæftigelse, socialpolitik, sundhed og forbrugerspørgsmål
af den 20. oktober 2003.4.5. Overvågning og fælles vurdering
4.5.1. Overvågningsindsatsen har afsløret nogle indre be-
grænsninger for den europæiske målsætning om at evaluere
den sociale udvikling og virkningen af dagsordenen ud fra
fælles, troværdige parametre. Man bør derfor overvinde denuværende vanskeligheder, som skyldes tendensen til blot at
registrere, hvad der sker, og i stedet satse på kontrol- og
evalueringsstrategier, som egner sig til at måle, om man når deopstillede målsætninger. Overvågningsredskabernes manglen-
de egnethed og tilstrækkelighed, som flere gange er blevet
påpeget i andre dokumenter, må derfor i fremtiden ikke sessom en hindring, eller endnu værre, en acceptabel undskyld-ning, men bør derimod ses som et problem, der hurtigst muligt
skal løses.
4.5.2. Tiltagene for at stoppe dette hul i vores viden bør
fremme udviklingen af en »europæisk model for vurdering afsociale virkninger«, af nogle normer og nogle dertil hørende
politikker, baseret på tre forskellige indikatorer for investering
og finansiering (input), tilrettelæggelse af svarene (output) ogvirkningen af tiltagene (outcome), således at man med pålideli-
ge indikatorer kan angive, hvilke niveauer for socialt unions-
borgerskab, der er opnået i de forskellige lande.
4.5.3. Denne løsning, som allerede er ved at blive afprøvet
via pilotprojekter, viser, hvor det er muligt at forenkle og spare
på dataindsamlingen takket være det mindre antal variabler,
der skal overvåges, og de nye fortolkningsmuligheder, derskyldes kombinationen af de tre nævnte indikatorer, og
den gør det lettere og mere gennemskueligt at foretage en
sammenligning mellem landene. Denne metode ville derforgive den nuværende strategi vedrørende de sociale indikatorer
bedre muligheder for at fortolke og vurdere resultaterne, og
den ville fremhæve det »sociale resultat« af de aktioner, der eriværksat på europæisk skala og i de enkelte lande, og endeligville den gøre det lettere at foretage en fælles evaluering af
resultaterne takket være inddragelsen af arbejdsmarkedets
parter og de forskellige sociale aktører, der har interesse i detsociale borgerskab.
5. Konklusioner
5.1. EØSU sætter pris på, at alle aktionerne i den sociale og
arbejdsmarkedspolitiske dagsorden for 2000 er blevet iværksat,og gentager sin klare overbevisning om, at gennemførelsen af
de fastsatte aktionslinjer og selve den sociale og arbejdsmar-
kedspolitiske dagsordens fremtid også er vigtige i en periodemed økonomisk krise eller stagnation.
C 80/110 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
5.2. EØSU er enigt i, at der er behov for at sikre kontinuitet
i aktionen, hvad angår tid, investeringer og metode, og at man
først og fremmest skal øge den sociale virkning af reglerne,
investeringerne i menneskelig og social kapital og fremmeanerkendelsen af den sociale økonomi og dens forskelligeaktører med henblik på at bane vejen for effektivt at nå flere af
Lissabon-strategiens målsætninger om samhørighed og social
udvikling.
5.3. EØSU gentager, at der et klart behov for at sikre en
mere hensigtsmæssig adgang til ajourførte oplysninger for at
støtte den nødvendige og konstante overvågning, bl.a. medhenblik på at indkredse nogle mere effektive og innovative
muligheder for fælles evaluering.
5.4. EØSU mener, at det er nødvendigt at opstille en mere
præcis prioriteringsliste for den anden fase af dagsordenen,som allerede er indledt, i betragtning af den vanskelige politiske
og økonomiske situation, den institutionelle tidsplan, de
Bruxelles, den 10. december 2003.
Roger BRIESCH
Formand for
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgbegrænsede ressourcer og den særlige forpligtelse til at inte-
grere de nye medlemmer af EU.
5.5. EØSU gør opmærksom på, at det er nødvendigt at
hjælpe de nye medlemsstater med at deltage aktivt i at
gennemføre Lissabon-strategien og at opfylde forpligtelsen tilat overholde den gældende EU-ret på det sociale område.
5.6. Endelig er EØSU enigt i, at perioden 2004/2005 uden
tvivl vil være afgørende for, at debatten om de fremtidigeeuropæiske politikker foregår på de rette præmisser, og erderfor ubetinget tilfreds med, at Kommissionen nedsætter en
ekspertgruppe på højt niveau vedrørende den fremtidige
beskæftigelses- og socialpolitik, i overensstemmelse med hvadder bebudes i meddelelsen. Som optakt til den offentlige debat,
der skal afholdes i efteråret 2004, og på baggrund af det
store antal vigtige udtalelser, det har afgivet i de senere år,tilkendegiver EØSU allerede nu, at det er interesseret i at
deltage aktivt i den proces, som allerede er i gang.