EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 14.7.2021 COM(2021) 563 final 2021/0213(CNS) Forslag til RÅDETS DIREKTIV om omstrukturering af EU-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (omarbejdning) (EØS-relevant tekst) {SEC(2021) 663 final} - {SWD(2021) 640 final} - {SWD(2021) 641 final} - {SWD(2021) 642 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Beskatning af energiprodukter og elektricitet er en vigtig brik i klima- og energipolitikken. De harmoniserede regler i direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet ("energibeskatningsdirektivet") har til formål at sikre et velfungerende indre marked. Siden vedtagelsen af energibeskatningsdirektivet har den underliggende klima- og energipolitiske ramme imidlertid ændret sig radikalt, hvorfor direktivet ikke længere er i overensstemmelse med de nuværende EU-politikker. Desuden sikrer energibeskatningsdirektivet ikke længere et velfungerende indre marked. Forslaget til omarbejdning indgår i den europæiske grønne pagt og lovgivningspakken "Fit for 55", da det har fokus på miljø- og klimaspørgsmål med henblik på at understøtte Kommissionens tilsagn om at tackle miljørelaterede udfordringer samt nå EU's mål om at reducere sine drivhusgasemissioner og nedbringe luftforureningen. Med den grønne pagt blev der lanceret en ny vækststrategi for EU, der sigter mod at omstille EU til et retfærdigt og velstående samfund. Pagten er endnu en bekræftelse af, at Kommissionen ønsker at øge sine klimaambitioner og gøre Europa til det første klimaneutrale kontinent senest i 2050. Nødvendigheden og værdien af den europæiske grønne pagt er kun steget i lyset af covid-19-pandemiens meget alvorlige konsekvenser for EU-borgernes sundhed og økonomiske velfærd. På grundlag af strategien i den europæiske grønne pagt og en omfattende konsekvensanalyse foreslog Kommissionen i sin meddelelse fra september 2020 om en styrkelse af Europas klimaambitioner for 2030 ("2030-klimaplanen") at hæve EU's ambitionsniveau og fremlægge en omfattende plan for på en ansvarlig måde at øge Den Europæiske Unions bindende mål for 2030 hen imod en nettoemissionsreduktion på mindst 55 %. De øgede 2030-ambitioner er nu med til at sikre vished for politiske beslutningstagere og investorer, således at beslutninger, der træffes i de kommende år, ikke bidrager til en fastholdelse af emissionsniveauer, der er uforenelige med EU's mål om at blive klimaneutralt senest i 2050. 2030-målet er på linje med målet i Parisaftalen om at holde stigningen i den globale gennemsnitstemperatur et godt stykke under 2 °C og fortsætte bestræbelserne på at begrænse den til 1,5 °C. Det Europæiske Råd godkendte det nye bindende 2030-mål på sit møde i december 2020. Den europæiske klimalov, som vedtaget af Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd, gør EU's mål om klimaneutralitet juridisk bindende og hæver 2030-ambitionen ved at fastsætte et mål om frem mod 2030 at have reduceret nettoemissionerne med mindst 55 % i forhold til 1990. For at følge den kurs, der udstikkes i den europæiske klimalov, og nå det øgede ambitionsniveau for 2030 har Kommissionen gennemgået den gældende klima- og energilovgivning. Lovgivningspakken "Fit for 55", som blev bebudet i 2030-klimaplanen, er det mest omfattende modul i bestræbelserne på at indfri det ambitiøse nye klimamål for 2030, og det vil kræve bidrag fra alle økonomiske sektorer og politikker. I den europæiske grønne pagt forpligtede Kommissionen sig til at revidere energibeskatningsdirektivet med fokus på miljøspørgsmål og med henblik på at sikre, at energibeskatningen er tilpasset klimamålsætningerne. Beskatning spiller en direkte rolle til støtte for den grønne omstilling, i og med at den sender de rette prissignaler og skaber de rette incitamenter til et bæredygtigt forbrug og en bæredygtig produktion. For at opnå de ønskede reduktioner af drivhusgasemissionerne er det i den forbindelse nødvendigt, at der i hele EU indføres en effektiv miljøbeskatning, og at incitamenterne til at bruge fossile brændsler fjernes, samtidig med at der også træffes andre lovgivningsmæssige foranstaltninger. Energibeskatningsdirektivet kan bidrage til den øgede ambition om senest i 2030 at have reduceret drivhusgasemissionerne med mindst 55 % ved at sikre, at beskatningen af motorbrændstof og brændsel til opvarmning i højere grad afspejler disses miljø- og sundhedsmæssige virkninger. Dette kan opnås ved at fjerne den ugunstige skattemæssige behandling af rene teknologier og indføre højere beskatningsniveauer for ineffektive og forurenende brændsler som supplement til CO2-prissætning gennem emissionshandel. Det vil lette omstillingen væk fra fossile brændsler og hen imod renere energi for at opfylde EU's mål om klimaneutralitet i overensstemmelse med forpligtelserne i henhold til Parisaftalen. Energibeskatningsdirektivet blev sidst evalueret i 2019. Efter denne evaluering vedtog Rådet konklusioner, hvori det fandt, at energibeskatning kan være en vigtig del af de økonomiske incitamenter, der driver en vellykket energiomstilling, fører til lave drivhusgasemissioner og energibesparelsesinvesteringer og samtidig bidrager til bæredygtig vækst, og opfordrede Kommissionen til at revidere energibeskatningsdirektivet. Det nuværende energibeskatningsdirektiv giver anledning til en række spørgsmål vedrørende dets manglende sammenhæng med klima- og energieffektivitetsmålene og dets mangler med hensyn til at sikre et velfungerende indre marked. For det første er energibeskatningsdirektivet ikke i overensstemmelse med EU's klima- og energimålsætninger. Direktivet fremmer ikke i tilstrækkelig grad reduktionen af drivhusgasemissioner, energieffektiviteten og udbredelsen af elektricitet og alternative brændsler (vedvarende brint, syntetiske brændsler, avancerede biobrændstoffer osv.). Grunden hertil er, at nye, mindre kulstofintensive brændsler beskattes som fossile brændsler, hvis disse nye brændsler er opstået siden vedtagelsen af det seneste energibeskatningsdirektiv i 2003, og der derfor ikke er nogen særskilt sats herfor. Biobrændstoffer behandles skattemæssigt ugunstigt i form af den mængdebaserede beskatning (satser udtrykt pr. liter). Energiindholdet i en liter biobrændstof er nemlig typisk lavere end i en liter af det konkurrerende fossile brændstof, mens der pålægges samme afgiftssats. Samlet set giver energibeskatningsdirektivet ikke tilstrækkelige incitamenter til at investere i rene teknologier. For det andet fremmer energibeskatningsdirektivet reelt anvendelsen af fossile brændsler. Der ses en kombination af meget forskellige nationale satser og en lang række afgiftsfritagelser og -lempelser. Rækken af fritagelser og lempelser fungerer som incitamenter til at anvende fossile brændsler, hvilket ikke er i overensstemmelse med målene for den europæiske grønne pagt. Det nye forslag vil bidrage til at mindske anvendelsen af fossile brændsler på to måder. For det første ved at fastsætte højere satser for fossile brændsler og lavere satser for vedvarende produkter, hvilket vil mindske den relative prisfordel ved at vælge fossile brændsler frem for mindre forurenende alternativer. Derved gøres det mindre attraktivt at bruge fossile brændsler. For det andet ved at genvurdere muligheden for at indrømme afgiftslempelser og -fritagelser, som på nuværende tidspunkt sænker skatten på fossile brændsler. Disse omfatter gasolie, der anvendes i landbruget, gasolie og kul, der anvendes af husholdninger til opvarmning (dog med fortsat mulighed for at fritage sårbare husholdninger), eller fossile brændsler, der anvendes af energiintensive industrier. Desuden vil forslaget sætte en stopper for den nuværende obligatoriske fritagelse, der indrømmes luftfarts-, skibsfarts- og fiskerisektoren. For det tredje sikrer energibeskatningsdirektivet ikke længere et velfungerende indre marked, idet minimumsafgiftssatserne har mistet deres konvergerende indvirkning på de nationale afgiftssatser. Minimumssatserne er lave, da de ikke er blevet ajourført siden 2003, selv om de nationale satser i de fleste tilfælde ligger betydeligt over de minimumssatser, der er fastsat i energibeskatningsdirektivet. Under alle omstændigheder er energibeskatningsdirektivets minimumssatser derfor ikke længere et værn mod et "kapløb mod bunden", og det udgør heller ikke en nedre grænse for beskatning. Alt dette medfører sammen med de nuværende fritagelser og lempelser en øget fragmentering af det indre marked og forvrider navnlig de lige konkurrencevilkår på tværs af de berørte sektorer i økonomien.

Desuden mangler visse aspekter af energibeskatningsdirektivet klarhed, relevans og sammenhæng, hvilket kan bringe retssikkerheden i fare. Disse aspekter omfatter bl.a. definitionen af afgiftspligtige produkter og anvendelser, der ligger uden for direktivets anvendelsesområde, og fortolkningen af den fritagelse, som indrømmes for motorbrændstof, der anvendes i luft- og skibsfart. Nærværende forslag tager derfor sigte på at indfri følgende mål: (1)tilvejebringelse af en tilpasset ramme, der som led i den europæiske grønne pagt bidrager til EU's 2030-mål og til klimaneutralitet senest i 2050. Dette indebærer, at beskatningen af energiprodukter og elektricitet tilpasses EU's energi-, miljø- og klimapolitikker, og bidrager dermed til EU's bestræbelser på at reducere sine emissioner (2)tilvejebringelse af en ramme, der bevarer og forbedrer EU's indre marked ved at ajourføre anvendelsesområdet for og strukturen i satserne samt rationalisere medlemsstaternes anvendelse af afgiftsfritagelser og -lempelser (3)bevarelse af medlemsstaternes mulighed for at generere indtægter til deres budgetter. Som ovenfor nævnt skal disse mål indfries ved at gå fra mængdebaseret til energiindholdsbaseret beskatning, fjerne incitamenterne til brug af fossile brændsler samt indføre en rangordning af satserne på grundlag af deres miljøpræstationer. Desuden forenkles den nuværende afgiftsstruktur, idet energiprodukter (der anvendes som motorbrændstof eller brændsel til opvarmning) og elektricitet grupperes i kategorier og rangordnes efter deres miljøpræstationer. "Miljøpræstationerne" er defineret i forhold til andre EU-politikker med tilknytning til den europæiske grønne pagt og navnlig i forhold til de øvrige forslag i "Fit for 55"-pakken. Ifølge denne rangorden beskattes konventionelle fossile brændsler eller brændstoffer såsom gasolie og benzin med den højeste sats. Den anden satskategori gælder for brændsler, der er baseret på fossile brændsler, men som stadig potentielt kan yde et vist bidrag til dekarboniseringen på kort og mellemlang sigt. Eksempelvis pålægges naturgas, LPG og brint baseret på fossile brændsler to tredjedele af referencesatsen i en overgangsperiode på ti år. Derefter stiger satsen til den normale referencesats. Den tredje kategori omfatter bæredygtige, men ikkeavancerede biobrændstoffer. For at afspejle deres bidrag til dekarboniseringen anvendes en sats, der svarer til halvdelen af referencesatsen. Den laveste sats gælder for elektricitet, uanset anvendelsen heraf, avancerede biobrændstoffer, flydende biobrændsler, biogasser og vedvarende brint. For denne kategori anvendes en sats, der er sat væsentligt lavere end referencesatsen, idet elektricitet og de nævnte brændsler og brændstoffer kan drive EU's omstilling til ren energi med henblik på at indfri målene i den europæiske grønne pagt og i sidste ende opnå klimaneutralitet senest i 2050. I visse sektorer, primært de sektorer, der i øjeblikket er berettiget til en fuldstændig fritagelse, såsom luftfart eller brændsel til opvarmning for ikkesårbare husholdninger, vil der gælde overgangsperioder for at mindske de økonomiske og sociale omkostninger ved at indføre afgifter. I forslaget tages der også hensyn til den sociale dimension, idet der indføres en mulighed for i en tiårig periode at fritage sårbare husholdninger for beskatning af brændsel til opvarmning, og der indføres en tiårig overgangsperiode for opnåelsen af minimumsafgiftssatsen. Medlemsstaterne kan også indrømme lempelser, der ikke må ligge under minimumssatserne for brændsel til opvarmning for alle husholdninger. Det er op til medlemsstaterne at beslutte, hvordan de vil anvende deres skatteindtægter; de kan f.eks. sikre større retfærdighed ved at anvende dem til at afbøde de sociale konsekvenser. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område I Rådets direktiv 2003/96/EF defineres de afgiftspligtige energiprodukter, de anvendelser, der udløser beskatning, og de minimumsafgiftssatser, der gælder for hvert enkelt produkt, afhængigt af om det anvendes i motorkøretøjer, til visse former for industriel eller kommerciel anvendelse eller til opvarmning. De ændrede bestemmelser vil fortsat være i overensstemmelse med de bestemmelser, der forbliver uændrede. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder De initiativer, der knytter sig til EU's klimamål som led i den europæiske grønne pagt, navnlig klimamålet for 2030, fremlægges i "Fit for 55"-pakken. Pakken vil især omfatte en revision af sektorspecifik lovgivning inden for klima, energi, transport og beskatning. Forslaget til omarbejdning af energibeskatningsdirektivet er en del af ovennævnte sammenhængende pakke. Som supplement til de øvrige forslag i pakken bidrager det til EU's klimamål, idet de fritagelser og lempelser i energibeskatningen, der reelt fungerer som incitamenter til at anvende fossile brændsler, genvurderes, samtidig med at forslaget fremmer energieffektivitet og udbredelse af renere brændsler. Forslaget til omarbejdning af energibeskatningsdirektivet og forslaget om revision af EU's emissionshandelssystem, herunder indførelse af emissionshandel i bygge- og vejtransportsektoren, supplerer derfor hinanden. De øvrige initiativer i "Fit for 55"-pakken omfatter nye forslag og en revision af gældende EU-ret inden for klima-, energi- og transportpolitik: ·EU's emissionshandelssystem (ETS) med henblik på at tilpasse det til det nye klimamål og indføre emissionshandel i byggesektoren og sø- og vejtransportsektoren samt ændre behandlingen af luftfartssektoren, som allerede er omfattet af systemet ·forordningen om indsatsfordeling om bindende årlige reduktioner af drivhusgasemissioner for medlemsstaterne fra 2021 til 2030 ·forordningen om fastsættelse af præstationsnormer for bilers og lette erhvervskøretøjers CO2-emissioner ·direktivet om fremme af vedvarende energi ·"ReFuelEU Aviation"-initiativet, der skal sætte skub i produktionen og udbredelsen af bæredygtige flybrændstoffer i luftfartssektoren ·"FuelEU Maritime"-initiativet, der skal øge efterspørgslen efter vedvarende og kulstoffattige brændstoffer i søtransportsektoren

·direktivet om energieffektivitet med henblik på at indfri ambitionen om det nye klimamål for 2030 samt bidrage til en retfærdig omstilling ·en ny CO2-grænsetilpasningsmekanisme ·forordningen om medtagelse af drivhusgasemissioner og -optag fra arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug (LULUCF) ·direktivet om etablering af infrastruktur for alternative brændstoffer ·forordningen om fastlæggelse af rammen til fremme af bæredygtige investeringer (taksonomi). Desuden understøtter omarbejdningen af energibeskatningsdirektivet den ambition om nulforurening, der er givet tilsagn om i den europæiske grønne pagt, og de FoI-politikker inden for klima, energi og mobilitet, der knytter sig til forskningsrammeprogrammet Horisont 2020 for perioden 2021-2027. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Forslaget er baseret på artikel 113 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), som giver EU mulighed for at fastsætte harmoniserede regler for at sikre et velfungerende indre marked. Desuden kan der i henhold til artikel 192, stk. 2, første afsnit, i TEUF vedtages passende bestemmelser af fiskal karakter, der bl.a. har til formål at bevare og beskytte miljøet. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Manglerne i det gældende direktiv kan kun afhjælpes ved en revision af energibeskatningsdirektivet i samordning med andre politiske foranstaltninger på EU-plan. I henhold til det eksisterende energibeskatningsdirektiv kan medlemsstaterne hæve deres afgifter på energiprodukter og elektricitet, beslutte ikke at benytte eventuelle fritagelser og lempelser eller indføre miljø- og klimamål. Sådanne nationale tilgange risikerer imidlertid at forvride det indre marked og undergrave målene for den europæiske grønne pagt som følge af de nationale afgifters ikkeharmoniserede struktur og niveau: (1)De nuværende minimumssatser kan lægge en dæmper på de miljøambitioner, som medlemsstaterne kan forfølge ved hjælp af energiafgifter, navnlig fordi energibeskatning har direkte indvirkning på virksomhedernes omkostninger. (2)Harmoniseringen af energibeskatningen gennem energibeskatningsdirektivet har til formål at mindske de skadelige virkninger, som medlemsstaternes indbyrdes konkurrence på energibeskatningsområdet har, f.eks. som følge af en eventuel udflytning af virksomheder til medlemsstater med mere fordelagtige skatteordninger. (3)EU's emissionshandelssystem (ETS) har vist sig at være et effektivt redskab til at reducere drivhusgasemissionerne fra anlæg, der er omfattet af ordningen. Som led i "Fit for 55"-pakken foreslås det at udvide EU's emissionshandelssystem til at omfatte søfartssektoren samt indføre emissionshandel i vejtransport- og byggesektoren. Imidlertid foregår energibeskatningen i medlemsstaterne parallelt med emissionshandelen på EU-plan, og energibeskatningsdirektivet skal sikre, at de på EU-plan fastsatte minimumsafgiftssatser skaber incitamenter, der er i overensstemmelse med EU's energi-, klima- og miljømål. I den forbindelse kan tiltag på EU-plan sikre sammenhæng mellem anvendelsen af EU's emissionshandelssystem og beskatningen af energiprodukter og elektricitet samt en fælles EU-tilgang til beskatning af energiprodukter. Det kræver en kombination af flere forskellige politiske instrumenter at indfri EU's klima- og miljømål, og en effektiv EU-beskatningsramme kan ud over at understøtte andre politiske foranstaltninger på EU-plan forebygge, at de enkelte medlemsstater træffer valg, der fører til forvridning af det indre marked og/eller dobbeltbeskatning. Omarbejdningen af energibeskatningsdirektivet og tidspunktet herfor skal ses som led i den bredere dagsorden for den europæiske grønne pagt. Målet om at bringe energibeskatningsdirektivet i nøjere overensstemmelse med sine målsætninger kan kun gennemføres i kraft af en retsakt om omarbejdning af energibeskatningsdirektivet, der vedtages af Unionen. •Proportionalitetsprincippet

Forslaget er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet af følgende grunde. Målene med det foreliggende forslag kan bedst nås ved at omarbejde det gældende direktiv som beskrevet ovenfor. Forslaget vedrører primært følgende væsentlige komponenter i direktivet: beskatningsstrukturen og forholdet mellem de respektive skattemæssige behandlinger af de forskellige energikilder. Forslaget er på alle måder begrænset til, hvad der er nødvendigt for at nå de tilstræbte mål. •Valg af retsakt Forslaget er et direktiv. På dette område, som allerede er reguleret af et gældende direktiv, bør medlemsstaterne fortsat sikres en grad af fleksibilitet som forklaret ovenfor. Det vil derfor ikke være hensigtsmæssigt at anvende andre midler end et direktiv om ændring af direktiv 2003/96/EF. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Oprindeligt udgjorde energibeskatningsdirektivet et hovedsageligt positivt bidrag til dets primære formål, nemlig at sikre et velfungerende indre marked, forhindre dobbeltbeskatning eller enhver forvridning af samhandelen og konkurrencen mellem energikilder og energiforbrugere og -leverandører. I takt med at teknologier, nationale afgiftssatser og energimarkeder har udviklet sig i løbet af de seneste 15 år, leverer energibeskatningsdirektivet i sin nuværende form imidlertid ikke længere det samme positive bidrag. Desuden har EU's lovgivningsmæssige rammer og politiske mål udviklet sig væsentligt, siden energibeskatningsdirektivet blev vedtaget i 2003, hvilket giver anledning til nogle spørgsmål vedrørende relevans og sammenhæng. Som følge heraf er den samlede EU-merværdi af energibeskatningsdirektivet med tiden udhulet betydeligt, navnlig på grund af den manglende indeksregulering af minimumssatserne, medlemsstaternes omfattende og meget forskellige anvendelse af valgfrie afgiftsfritagelser samt de skiftende politiske forhold. Det gældende energibeskatningsdirektiv udgør kun et meget begrænset bidrag til EU's bredere økonomiske, sociale og miljømæssige politiske mål. I det mindste er energibeskatningsdirektivet delvis i overensstemmelse med de politiske bestræbelser på at fremme anvendelsen af vedvarende energi og øget energieffektivitet, men er det i mindre grad med hensyn til reduktionen af drivhusgasemissioner og andre gasemissioner samt energidiversificering eller energiuafhængighed og -sikkerhed. De primære årsager til den manglende sammenhæng er (for) lave minimumsafgiftssatser og (for) mange fritagelser samt det faktum, at der ved energiprodukter og elektricitet ses bort fra energiindhold og CO2-emissioner. Af samme årsager bidrager energibeskatningsdirektivet ikke til dekarboniseringen af transportsektoren og til reduktionen af luftforurenende emissioner. Som følge heraf bidrager energibeskatningsdirektivet kun i begrænset omfang til at indfri målene for internationale aftaler såsom Parisaftalen fra 2015. Desuden skelnes der i energibeskatningsdirektivet ikke mellem vedvarende og kulstofintensive elektricitetskilder, og biobrændstoffers miljøpræstationer tages heller ikke i betragtning. Bestemmelserne i energibeskatningsdirektivet om beskatning af biobrændstoffer er derfor ikke i overensstemmelse med EU's energi-, klima- og miljøpolitik. Efterhånden som nye teknologier og produkter (f.eks. el til gas eller brændstoffer og brændsler af ikkebiologisk oprindelse) fortsat opstår eller får betydning, vil en faldende andel af EU's energimiks være omfattet af energibeskatningsdirektivet. Derfor kan den nuværende energibeskatningsordning ikke sikre præferencebehandling af miljømæssigt bæredygtige nye teknologier og produkter. For eksempel baseres skattebehandlingen af vedvarende brændstoffer i henhold til energibeskatningsdirektivet — til trods for disse brændstoffers voksende markedsrelevans — fortsat på regler, som blev udarbejdet på et tidspunkt, hvor de pågældende brændstoffer var alternative nicheprodukter. I det nuværende energibeskatningsdirektiv behandles benzin ugunstigt i forhold til diesel i form af en lavere minimumssats for diesel. Dette skaber større efterspørgsel efter diesel. Desuden behandles nye brændstoffer og brændsler også ugunstigt. Hvis de ikke er udtrykkeligt anført i det nuværende energibeskatningsdirektiv, pålægges de afgiftssatsen for det brændstof eller brændsel, der anvendes til tilsvarende formål. Disse brændstoffer og brændsler har typisk et lavere energiindhold pr. liter end det tilsvarende brændstof eller brændsel. Dette fører til en højere afgiftssats pr. liter for nye brændstoffer og brændsler. Desuden er den obligatoriske afgiftsfritagelse for international luftfart og skibsfart særligt problematisk, fordi den ikke hænger sammen med de nuværende klimaudfordringer og ‑politikker. På luftfartsområdet har EU på vegne af Unionen og medlemsstaterne forhandlet horisontale luftfartsaftaler og omfattende lufttransportaftaler med tredjelande. Desuden har medlemsstaterne også indgået bilaterale luftfartsaftaler med tredjelande. I de horisontale luftfartsaftaler har EU mulighed for at ændre en række bestemmelser i medlemsstaternes bilaterale aftaler. De omfattende lufttransportaftaler har forrang for de bilaterale aftaler, som de enkelte medlemsstater har indgået med tredjelande. I de fleste tilfælde er det i henhold til disse aftaler muligt at beskatte brændstof, der på medlemsstaternes område leveres til brug i et luftfartøj, der flyver inden for EU. For så vidt angår transport ad vandvejen reguleres transport på Rhinen af den reviderede Mannheimkonvention af 17. oktober 1868 om sejlads på Rhinen. Den aftale om en told- og afgiftsordning for gasolie, der finder anvendelse på forsyninger til forbrug om bord på fartøjer ved sejlads på Rhinen, og som blev indgået i Strasbourg den 16. maj 1952 ("Strasbourgaftalen"), indeholder desuden bestemmelser om fritagelse for gasolie, der anvendes på Rhinen og dens bifloder samt andre vandveje. Eftersom brændstof, der anvendes til transport ad vandvejen, bør beskattes ens i EU, skal de medlemsstater, der er parter i Strasbourgaftalen, træffe alle passende foranstaltninger for effektivt at fjerne uoverensstemmelserne. I henhold til artikel 351, stk. 2, i TEUF skal de pågældende medlemsstater, i det omfang aftaler indgået af EU-medlemsstater er uforenelige med EU-retten, bringe alle egnede midler i anvendelse med henblik på at fjerne de konstaterede uoverensstemmelser. Minimumssatserne for brændsel til opvarmning er for lave til at bidrage til et velfungerende indre marked, da de kun udgør en ubetydelig andel af disse produkters pris. Desuden gør anvendelsen af valgfrie fritagelser og lempelser, der indrømmes husholdninger såvel som erhvervsbrugere, forskellene endnu større, således at de effektive afgiftssatser er betydeligt lavere i nogle medlemsstater end i andre. De meget forskellige satser for elektricitet og naturgas er sammen med en lang række afgiftsfritagelser og -lempelser med til at skabe yderligere fragmentering af det indre marked. Da afgiftssatserne i henhold til energibeskatningsdirektivet ikke afspejler nogen specifik logik — f.eks. ved at energiindhold og eksternaliteter ikke tages i betragtning — har medlemsstaterne lov til at fastsætte deres nationale satser efter eget ønske uden at skulle følge nogen angivelser eller sikre et vist forhold mellem produkter. Det gældende energibeskatningsdirektiv kan derfor resultere i uhensigtsmæssige prissignaler til brugerne, som dermed afholdes fra at vælge grønnere og mere effektive energikilder, og der sikres ikke en ensartet behandling af energikilder på nationalt plan. For hverken medlemsstaterne eller de erhvervsdrivende har energibeskatningsdirektivet medført nogen betydelig regelbyrde eller væsentlige omkostninger forbundet med at overholde direktivet. En stor del af omkostningerne og byrderne stammer enten fra horisontal lovgivning eller nationale gennemførelsesforanstaltninger, der ikke er foreskrevet i direktivet, og varierer betydeligt mellem de enkelte medlemsstater eller erhvervssektorer. Vanskelighederne med at gennemføre energibeskatningsdirektivet har været forbundet med kompleksiteten, manglende klarhed, tvetydige formuleringer og fortolkninger af nogle af direktivets bestemmelser. Dette har igen ført til usikkerhed såsom uklare betingelser for at være berettiget til skattemæssig præferencebehandling. En sådan usikkerhed kan, navnlig når den fører til retssager, udgøre en omkostning for skattemyndighederne og de økonomiske aktører i form af offeromkostninger eller sagsomkostninger. •Høringer af interesserede parter

Forslaget er udarbejdet på baggrund af en lang række forskellige eksterne bidrag. Interessenterne blev først hørt via feedbackmekanismen i forbindelse med indledende konsekvensanalyser og via en særlig offentlig høring. Den offentlige høring var åben fra den 22. juli 2020 til den 14. oktober 2020. Fra 25 medlemsstater og 5 tredjelande indkom der i alt 563 svar sammen med 129 holdningsdokumenter. Et overvældende flertal af respondenterne er enige i EU's overordnede mål om at bekæmpe klimaændringer og forurening og i anvendelsen af disse mål i forbindelse med en revision af energibeskatningsdirektivet. For så vidt angår prioriteterne i forbindelse med en revision af energibeskatningsdirektivet var de fleste respondenter enige i, at der ved fastlæggelsen af satser (som også bør ske på grundlag af energiindhold snarere end mængder) bør tages højde for drivhusgasemissioner, og at der bør indføres incitamenter til at anvende alternative energikilder såsom ren brint og bæredygtige biobrændstoffer. Samlet set gav respondenterne udtryk for, at de var uenige i beskatningen af sektorer i risiko for kulstoflækage. Den offentlige høring afdækkede en vis støtte til at udligne afgifterne for forskellige transportformer, så de kan konkurrere på lige vilkår, og til at udvikle transportformer, der er mere energieffektive og har lavere emissioner. Med hensyn til ledsagende sociale foranstaltninger støttede de fleste respondenter sociale velfærdsprogrammer rettet mod fattige husholdninger og en skatteomlægning væk fra bidrag til sociale sikringsordninger og beskatning af arbejde. Ud over den offentlige høring har der fundet direkte høringer sted med medlemsstaterne, herunder anmodninger om input til beregning af effektive skattesatser, og med andre interessenter. •Konsekvensanalyse For at vurdere, hvordan de forskellige politiske mål bedst kunne nås, blev der undersøgt en række tilgange, som blev sammenlignet med referencescenariet. Referencescenariet repræsenterer den eksisterende 2030-lovgivningsramme for klima- og energipolitikken, nemlig de tidligere aftalte klima- og energimål om senest i 2030 at have reduceret drivhusgasemissionerne med 40 %, samt de vigtigste politiske redskaber til at nå disse mål. Denne løsningsmodel forudsætter, at energibeskatningsdirektivet forbliver uændret. I løsningsmodel 1 indeksreguleres minimumssatserne, og skattegrundlaget udvides delvist, samtidig med at strukturen i væsentlig grad forbliver uændret. Ved at fjerne de nuværende skattefritagelser vil luftfarts- og søfartssektoren inden for EU blive omfattet af anvendelsesområdet med en minimumssats på nul. I løsningsmodel 2 indføres en ordning med forenklede satser. Minimumssatserne indeksreguleres og baseres på energiindhold, og der anvendes en overgangsperiode (ti år for løsningsmodel 2a og en kortere periode indtil 2030 for løsningsmodel 2b). Modellen er koncentreret om energiindhold med et højere afgiftsniveau (gælder primært brændsel til opvarmning) og en udvidelse af beskatningsgrundlaget til at omfatte navigation inden for EU i luftfarts- og søfartssektoren, der vil blive omfattet af direktivets anvendelsesområde med minimumssatser, som vil stige lineært over en tiårig overgangsperiode. I løsningsmodel 2c indføres der ved beregning af satserne en ny komponent, der ud over de elementer, der indgår i løsningsmodel 2a, tager højde for produkternes luftforurenende emissioner. I løsningsmodel 3 indføres en kulstofindholdskomponent for de sektorer, der på nuværende tidspunkt ikke er omfattet af emissionshandelssystemet, for at sikre, at CO2-prissætning også gælder for disse sektorer. For så vidt angår løsningsmodel 2 overvejes det også her at anvende to overgangsperioder (en tiårig og en kortere periode indtil 2030). Indførelsen af en forureningskomponent analyseres også i denne løsningsmodel. Vigtigste resultater Da Europa-Kommissionen i september 2020 fremlagde sit ajourførte mål om en reduktion af drivhusgasemissionerne på mindst 55 % i 2030 i forhold til 1990, beskrev den også de tiltag på tværs af alle økonomiske sektorer, der ville supplere de nationale bestræbelser på at indfri de øgede ambitioner. Der er udarbejdet konsekvensanalyser til støtte for de planlagte revisioner af centrale retsakter i "Fit for 55"-pakken. På den baggrund indeholder denne konsekvensanalyse en vurdering af de forskellige muligheder, hvorigennem revisionen af energibeskatningsdirektivet effektivt og virkningsfuldt kan bidrage til indfrielsen af det ajourførte mål som led i den mere omfattende "Fit for 55"-pakke under hensyntagen til målet vedrørende det indre marked om at undgå udhuling af indtægterne. På grundlag af en sammenligning af løsningsmodellerne og en analyse af de specifikke politiske løsningsmodeller vil løsningsmodel 2 og 3 være velegnede til at nå målene. Disse løsningsmodeller bidrager til klima- og energimålene samt til de øvrige politiske målsætninger. For så vidt angår overgangsperioden vil begge perioder (på hhv. ti eller syv år) i alle løsningsmodeller have haft samme virkning i 2035. Løsningsmodellerne med en overgangsperiode på ti år (model 2a og 3a) giver imidlertid de bedste resultater sammenlignet med en kortere overgangsperiode, når der tages højde for den sociale dimension. Når luftforureningskomponenten tages i betragtning, er den positive indvirkning på emissionsreduktionerne forbundet med en negativ social konsekvens i form af betydeligt stigende priser på kul og biomasse. Eftersom der bør indføres emissionshandel i forbindelse med kulstofemissioner i vejtransport- og byggesektoren, som det foreslås i revisionen af forslaget om EU's emissionshandelssystem som led i "Fit for 55"-pakken, anses løsningsmodel 2a for at være den bedste løsning, da den forhindrer overlapning mellem de to mekanismer. En afbalanceret udvidelse af EU's emissionshandelssystem til søfartssektoren samt indførelse af emissionshandel i vejtransport- og byggesektoren vil kombineret med løsningsmodel 2 for energibeskatningsdirektivet bidrage til at nå EU's ambitiøse klimamål om en emissionsreduktion på 55 % senest i 2030 og vil samtidig gøre det muligt at nå resten af de mål, der søges opnået med en revision af energibeskatningsdirektivet.

Af konsekvensanalysen fremgår det også, at revisionen af energibeskatningsdirektivet ikke vil udgøre en urimelig byrde for økonomien. Ovennævnte mål kan nås med meget begrænsede økonomiske omkostninger, og revisionen kan potentielt medføre økonomiske fordele, især hvis de ekstra indtægter fra de generelle energiforbrugsafgifter anvendes til at kompensere for utilsigtede sociale omkostninger. Ifølge konsekvensanalysen kan øget beskatning af fossile brændsler ramme lavindkomsthusholdninger hårdere, navnlig i form af øgede udgifter til opvarmning. I de tilfælde kan der kompenseres for energiafgifternes eventuelle regressivitet ved at anvende disse indtægter til at støtte den grønne omstilling via finansiering af investeringer i produkter og apparater, der er energieffektive og har lave emissioner, eller ved at overføre et fast beløb tilbage til husholdningerne. Analysen viser f.eks., at hvis de ekstra skatteindtægter fra energiafgifter overføres tilbage til husholdningerne som et fast beløb, bliver de foreslåede ændringer progressive, da disse overførsler vil medføre en større stigning i fattige husholdningers disponible indkomst. I referencescenariet forventes medlemsstaternes indtægter at falde med næsten 32 % mellem 2020 og 2035 på grund af den forventede udvikling i energisystemet, idet afhængigheden af brændsler vil mindskes som følge af energibesparelser og omstillingen væk fra fossile brændsler. Den foretrukne løsningsmodel vil i vid udstrækning afbøde denne tendens gennem øgede indtægter. •Målrettet regulering og forenkling For så vidt angår de omkostninger, der er forbundet med den måde, energibeskatningsdirektivet fungerer på, afhænger den konkrete gennemførelse af direktivet af flere andre faktorer. Disse omfatter aspekter såsom specifikke nationale politikker eller andre EU-politikker, der anvendes på samme område, nationale prioriteter og industrielle eftervirkninger, fremherskende økonomiske og handelsmæssige forhold eller forretningsmodeller inden for de enkelte sektorer eller virksomheder. Ifølge den (allerede offentliggjorte) evaluering af det gældende energibeskatningsdirektiv var det på grund af den vidtgående fleksibilitet, som medlemsstaterne i henhold til det gældende energibeskatningsdirektiv har til at anvende fritagelser, lempelser og tilbagebetalinger, indviklet at foretage en ensartet beregning af effektive satser i hele EU. Navnlig fandtes der på tidspunktet for evalueringen ingen officiel dataindsamling, hvormed der kunne registreres effektive skattesatser. Det var derfor vanskeligt at definere og opgøre visse af direktivets virkninger. I den nuværende konsekvensanalyse er der imidlertid identificeret nogle økonomiske omkostninger i det relevante afsnit om virkningerne af de politiske løsningsmodeller. Der vil opstå visse administrative omkostninger (primært til forvaltning af tilladelser, erklæringer og ajourføring af IT-systemer) for forvaltninger og forhandlere af energiprodukter, der nu vil blive omfattet af energibeskatningsdirektivets anvendelsesområde, da visse bestemmelser i den generelle ordning for punktafgifter vil gælde for disse produkter; for forhandlere af brint og fast biomasse burde disse omkostninger dog være begrænsede, da der for disse produkter vil være mulighed for de samme forenklinger i bevægelseskontrollen som for henholdsvis naturgas og kul. Ophævelsen af punktafgiftsfritagelserne for visse brændstoffer eller sektorer (f.eks. luftfarts- og søfartssektoren) ændrer ikke de administrative omkostninger forbundet med den generelle ordning, da fritagne brændstoffer og brændsler under alle omstændigheder var omfattet af oplægnings- og bevægelseskontrol. Opkrævningen af en brændstofafgift i luftfartssektoren forventes ud fra et administrativt synspunkt ikke at være problematisk. Medlemsstaterne har allerede erfaring med at opkræve brændstofafgifter inden for andre transportformer (hovedsagelig vejtransport). Det forventes, at der på lignende vis vil blive opkrævet en afgift på flybrændstof, idet brændstofleverandørerne opkræver afgiften, når de leverer petroleum i lufthavnene, hvorefter disse midler overføres til de relevante skattemyndigheder. For så vidt angår effektivitet kan omkostningerne ved at opkræve de nuværende afgifter på motorbrændstof anvendes som indikator for, hvor meget det vil koste at opkræve en afgift på flybrændstof. Ifølge en undersøgelse fra 2012 udgjorde de offentlige myndigheders administrative omkostninger mellem 0,65 % og 0,85 % af indtægterne fra brændstofafgifter. Det anslås, at opkrævningen af en brændstofafgift på petroleum vil være noget enklere, da leveringen af petroleum primært finder sted i lufthavne, hvoraf der ikke findes så mange i hver medlemsstat. Derfor anses det laveste tal på 0,65 % af indtægterne for at svare til de administrative omkostninger ved at opkræve en brændstofafgift. Kommissionen har også, bl.a. med henblik på konsekvensanalysen, bestilt en ekstern undersøgelse om beskatningen af luftfart. •Grundlæggende rettigheder Foranstaltningen har ingen indvirkning på grundlæggende rettigheder. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Forslaget har ingen konsekvenser for Unionens budget. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Der føres regelmæssigt tilsyn med beskatningen af energiforbrug mindst én gang om året gennem indsamling af oplysninger fra medlemsstaterne i forbindelse med møderne i Ekspertgruppen vedrørende Indirekte Skatter. Desuden ajourfører GD TAXUD sammen med medlemsstaterne to gange årligt informationsdatabasen om de gældende energiafgiftssatser ("Taxes in Europe"-databasen). Derudover indeholder energibeskatningsdirektivet bestemmelser om regelmæssig gennemgang på grundlag af en rapport og om nødvendigt et forslag fra Kommissionen med henblik på ændring af minimumsafgiftssatserne og de forskellige bestemmelser i direktivet. Ved gennemgangen skal der tages hensyn til det indre markeds korrekte funktion og traktatens overordnede målsætninger. Når energibeskatningsdirektivet er blevet revideret, skal denne gennemgang navnlig have fokus på følgende:

(a)hvordan medlemsstaterne har gennemført de nye bestemmelser for beskatning af energiprodukter og elektricitet i deres nationale systemer (b)hvordan de nye bestemmelser har gjort det muligt for medlemsstaterne bedre at kunne indarbejde miljø- og energieffektivitetshensyn (c)hvad de økonomiske virkninger er, når der tages højde for, hvordan medlemsstaterne har anvendt eventuelle yderligere indtægter. •Forklarende dokumenter (for direktiver) Det vurderes, at der ikke er behov for forklarende dokumenter om gennemførelsen af dette forslags bestemmelser i national ret. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Kommissionen foreslår med virkning fra den 1. januar 2023: 1) Energibeskatning baseret på energiprodukternes og elektricitetens energiindhold og miljøpræstationer For at tage hensyn til de allerede nævnte diversificerede mål (energieffektivitet, reduktion af drivhusgasemissioner, generering af indtægter osv.) og så vidt muligt sikre, at de alle kan forfølges på en ensartet måde, bør beskatningen være knyttet til energiprodukternes og elektricitetens energiindhold kombineret med deres miljøpræstationer som beregnet i henhold til den overordnede EU-ramme. Beskatning baseret på energiindhold udgør et bedre grundlag for at sammenligne forskellige energiprodukter og elektricitet og fjerner den nuværende, potentielt ugunstige skattemæssige behandling af visse produkter såsom biobrændstoffer. For at sikre sammenhæng og bidrag til de fælles mål omfatter begrebet "miljøpræstationer" og den tilsvarende rangordning af de gældende satser hensyntagen til de forskellige produkters særlige egenskaber og behandlingen af dem i henhold til det gældende energibeskatningsdirektiv og i medlemsstaterne samt den forventede udvikling i EU's energimiks. Begrebet er i tråd med de øvrige forslag i "Fit for 55"-pakken (navnlig forslagene om revision af EU's emissionshandelssystem og RED II-direktivet) og målet om nulforurening via anvendelse af princippet om, at forureneren betaler. Energibeskatning vil derfor skulle baseres på den nedre brændværdi for energiprodukter og elektricitet, der er anført i bilag IV til direktiv 2012/27/EU. I tilfælde af produkter afledt af biomasse er referenceværdierne de værdier, der er anført i bilag III til direktiv (EU) 2018/2001 (jf. artikel 1, stk. 2, første afsnit). I de tilfælde, hvor ovennævnte direktiver ikke indeholder en nedre brændværdi for det pågældende produkt, bør der henvises til de relevante tilgængelige oplysninger om dets nedre brændværdi (jf. artikel 1, stk. 2, andet afsnit). Minimumsafgiftssatserne er fastsat på grundlag af de nævnte miljøpræstationer (dvs. at bæredygtige biobrændstoffer vil blive beskattet med lavere satser) og udtrykkes i EUR/GJ (jf. artikel 7, 8, 9, 10 og bilag I). 2) Liste over energiprodukter og gældende definitioner Anvendelsesområdet for beskatning bør på listen over energiprodukter omfatte konkurrerende energikilder, og der bør derfor sikres en ensartet og standardiseret skattemæssig behandling heraf, også for så vidt angår det faktum, at de er omfattet af bestemmelser om kontrol og bevægelse (jf. artikel 2, stk. 1, og artikel 21, stk. 1). Yderligere definitioner, der stammer fra andre dele af EU-lovgivningen (nemlig ovennævnte direktiv (EU) 2018/2001) eller er nærmere angivet i forslaget, vil muliggøre en differentieret skattebehandling (jf. definitionerne i artikel 2, stk. 4 og 5). I de tilfælde, hvor et energiprodukt består af en blanding af et eller flere produkter, bør beskatningen af hver komponent fastlægges i overensstemmelse hermed på grundlag af de gældende satser og uafhængigt af den KN-kode, under hvilken produktet som helhed henhører (jf. artikel 2, stk. 6). Endelig henvises der til den i øjeblikket gældende udgave af den kombinerede nomenklatur (KN). For at sikre, at henvisningen til KN-koder ajourføres, når det er nødvendigt, bør beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen med henblik på ajourføring (jf. artikel 2, stk. 8, og artikel 29). 3) Bestemmelser om udelukkelse fra den retlige rammes anvendelsesområde

Energibeskatning omfatter energiprodukter, der anvendes som motorbrændstof eller brændsel til opvarmning, og elektricitet. Derfor bør kun andre anvendelser end som motorbrændstof eller brændsel til opvarmning samt dobbelt anvendelse af energiprodukter og outputbeskatning af varme udelukkes fra energibeskatningsdirektivets anvendelsesområde. Elektricitet, der anvendes til lignende formål, behandles på samme måde (jf. artikel 3). 4) Rangordning af satser og indeksering af minimumssatserne For at sikre, at en ensartet behandling af energikilder også omfatter de afgiftssatser, der er fastsat nationalt — på et højere niveau end de minimumsafgiftssatser, der er fastsat i forslaget — bør medlemsstaterne respektere forholdet mellem de i forslaget fastsatte minimumsafgiftssatser for de forskellige energikilder og anvendelser. Med henblik herpå bør elektricitet altid være blandt de lavest beskattede energikilder for at fremme anvendelsen heraf, navnlig i transportsektoren, og bør rangordnes sammen med andet motorbrændstof og brændsel til opvarmning (jf. artikel 5, stk. 1). Rangordningen af energiprodukter og elektricitet bør betragtes som et generelt princip, der finder tilsvarende anvendelse, når det i henhold til direktivet er muligt at differentiere (jf. artikel 13, 14, 15, 16, 17 og 18). Desuden bør minimumsafgiftssatsernes reelle værdi opretholdes. Minimumssatserne bør justeres årligt for at tage hensyn til udviklingen i deres reelle værdi, således at det nuværende niveau for harmoniseringen af satserne opretholdes. For at mindske den volatilitet, som energi- og fødevarepriserne forårsager, bør denne tilpasning foretages på grundlag af ændringerne i EU's harmoniserede forbrugerprisindeks, eksklusive energi og uforarbejdede fødevarer, som offentliggjort af Eurostat. Kommissionen offentliggør de deraf følgende minimumsafgiftssatser i Den Europæiske Unions Tidende (jf. artikel 5, stk. 2). 5) Forskellige minimumsafgiftssatser for motorbrændstof, brændsel til opvarmning og elektricitet Der bør fastsættes forskellige minimumsafgiftssatser for motorbrændstof til transport, for motorbrændstof anvendt til specifikke formål (såsom i den primære sektor), for brændsel til opvarmning og for elektricitet. Hvis der anvendes en overgangsperiode, bør forhøjelsen af minimumsafgiftssatserne — undtagen for kulstoffattige brændstoffer — fastsættes til en tiendedel pr. år indtil udgangen af overgangsperioden, idet der også tages hensyn til behovet for at indeksregulere disse minimumsafgiftssatser (jf. artikel 7, 8, 9 og 10 samt bilag I). I overensstemmelse med målene for forslaget bør der ikke skelnes mellem erhvervsmæssig og ikke-erhvervsmæssig anvendelse af gasolie som motorbrændstof og mellem erhvervsmæssig og ikke-erhvervsmæssig anvendelse af brændsel til opvarmning og af elektricitet. For at forenkle minimumsafgiftssatsernes struktur tilpasses minimumsafgiftssatserne for visse anvendelser af motorbrændstof (jf. tabel B i bilag I) om muligt til minimumsafgiftssatserne for brændsel til opvarmning (jf. tabel C i bilag I). 6) Input, der anvendes til elproduktion Af miljøpolitiske hensyn kan medlemsstaterne beskatte energiprodukter og elektricitet, der anvendes til elproduktion, parallelt med energibeskatningsdirektivet og uden pligt til at overholde de minimumsafgiftssatser, der er fastsat i forslaget. Medlemsstater, der ønsker at indføre en sådan beskatning, bør for at sende de rette miljøsignaler som minimum respektere rangordningen mellem de i forslaget fastsatte minimumssatser (jf. artikel 13). 7) Energiprodukter og elektricitet, der anvendes af luftfartøjer og fartøjer Medmindre andet gælder i henhold til internationale luftfartsrelaterede aftaler, bør energiprodukter og elektricitet, der leveres til luftfart inden for EU (medmindre de leveres til fragtflyvning) og til skibsfart inden for EU, herunder fiskeri, beskattes (jf. artikel 14 og 15). Der vil gælde andre afgiftssatser for anvendelse af energiprodukter og elektricitet til ikkeforretningsflyvning og ikkefritidsflyvning inden for EU. Energiprodukter og elektricitet, der anvendes til forretningsflyvning og fritidsflyvning inden for EU, bør være omfattet af de standardafgiftssatser, der gælder for motorbrændstof og elektricitet i medlemsstaterne. For at sikre en gnidningsløs gennemførelse af bestemmelserne om ikkeforretningsflyvning og ikkefritidsflyvning inden for EU vil minimumsafgiftssatserne for motorbrændstof blive nået gradvist over en overgangsperiode på ti år, mens bæredygtige alternative brændstoffer (herunder bæredygtige biobrændstoffer og bæredygtig biogas, kulstoffattige brændstoffer, avancerede bæredygtige biobrændstoffer og avanceret bæredygtig biogas og vedvarende brændstoffer af ikkebiologisk oprindelse) og elektricitet i ti år vil blive pålagt en minimumssats på nul. Energiprodukter og elektricitet, der udelukkende anvendes til luftfart inden for EU i form af fragtflyvning, bør fritages med mulighed for, at en medlemsstat kan beskatte disse brændstoffer, enten ved indenrigsfragtflyvning eller i henhold til bilaterale eller multilaterale aftaler, der er indgået med andre medlemsstater. For så vidt angår luftfart uden for EU kan medlemsstaterne, medmindre andet gælder i henhold til internationale forpligtelser, afhængigt af den pågældende type flyvning fritage eller anvende de samme afgiftssatser som for luftfart inden for EU. For så vidt angår skibsfart vil der i betragtning af risikoen for bunkring uden for EU gælde andre afgiftssatser for anvendelsen af energiprodukter og elektricitet til sejlads i fast rutefart til søs og ad indre vandveje samt fiskeri og godstransport inden for EU (fra en EU-havn til en anden EU-havn). Energiprodukter og elektricitet, der anvendes til øvrig skibsfart (herunder bl.a. sejlads med fritidsfartøjer) inden for EU, bør være omfattet af de standardafgiftssatser, der gælder for motorbrændstof og elektricitet i medlemsstaterne. Ved anvendelse til sejlads i fast rutefart til søs og ad indre vandveje samt fiskeri og godstransport inden for EU bør der anvendes de minimumsafgiftssatser, der gælder for motorbrændstof anvendt til specifikke formål (og som derfor bør være lavere end dem, der gælder for motorbrændstof generelt). For at skabe et incitament til at anvende bæredygtige alternative brændstoffer (herunder bæredygtige biobrændstoffer og bæredygtig biogas, kulstoffattige brændstoffer, avancerede bæredygtige biobrændstoffer og avanceret bæredygtig biogas samt vedvarende brændstoffer af ikkebiologisk oprindelse) vil disse brændstoffer og elektricitet i ti år blive pålagt en minimumssats på nul. For så vidt angår skibsfart uden for EU kan medlemsstaterne afhængigt af den pågældende type aktivitet fritage eller anvende de samme afgiftssatser som nævnt ovenfor.

Endelig findes der i visse havne allerede et renere alternativ til elproduktion om bord på et fartøj i form af anvendelsen af elektricitet fra land (dvs. forbindelse til elnettet på land). For at tilskynde til udviklingen og anvendelsen heraf kan elektricitet fra land, der leveres til fartøjer, som ligger ved kaj i en havn, fritages. Samme behandling bør gælde for elektricitet, der leveres til stationære luftfartøjer. 8) Mulig afgiftsfritagelse for visse produkter eller for elektricitet fra visse kilder Muligheden for at anvende fritagelser for eller lempelser af afgiftssatserne vil især af hensyn til energieffektivitets- og miljøbeskyttelsesmål være berettiget i særlige tilfælde såsom: elektricitet fra vedvarende energikilder, elproduktion, der stammer fra kraftvarmeværker, når de pågældende kraftvarmeværker ifølge EU-definitionen er miljøvenlige, vedvarende brændstoffer af ikkebiologisk oprindelse, avancerede bæredygtige biobrændstoffer, flydende biobrændsler, biogas og avancerede bæredygtige produkter under KN-kode 4401 og 4402 (jf. artikel 16). 9) Mulig afgiftslempelse for visse anvendelser Det kan af forskellige årsager såsom energieffektivitetstiltag eller sociale hensyn (jf. artikel 17) vise sig nødvendigt med målrettede lempelser, der ikke ligger under de i forslaget fastsatte minimumssatser. Der vil bl.a. muligvis gælde en lavere sats, der ikke ligger under minimumssatserne, for energiprodukter anvendt som brændsel til opvarmning samt elektricitet, der anvendes af husholdninger. I så fald bør minimumsafgiftssatserne starte fra nul og hvert år i en tiårig overgangsperiode stige med en tiendedel af de endelige minimumssatser (jf. artikel 17, litra c)). Energiprodukter og elektricitet, der anvendes af husholdninger, der ifølge en harmoniseret EU-definition er anerkendt som sårbare, kan fritages i en periode på højst ti år efter direktivets ikrafttræden (jf. artikel 17, litra c)). I visse sektorer (landbrug, havebrug, akvakultur og skovbrug) vil der gælde lavere afgiftssatser, der ikke ligger under minimumssatserne, for energiprodukter, der anvendes til opvarmning, og elektricitet (jf. artikel 17, litra d)). 10) Energiintensive virksomheder og andre erhvervsmæssige enheder Målrettede afgiftslempelser, der ikke ligger under minimumssatserne, kan vise sig nødvendige som incitament til at indfri miljøbeskyttelsesmål og opnå forbedret energieffektivitet i EU's produktionssektor (jf. artikel 18). Disse lempelser vil enten være knyttet til en streng definition eller en verificerbar indsats, der fører til de nævnte mål. 11) Liste over energiprodukter, der er omfattet af kontrol- og bevægelsesbestemmelser For at forbedre retssikkerheden og afbøde risikoen for svig bør udvalgte energiprodukter (såsom smøreolier) være omfattet af kontrol- og bevægelsesbestemmelser (jf. artikel 21). 12) Forfald af afgiften på visse energiprodukter I betragtning af ligheden i de fysiske egenskaber bør den afgiftsudløsende begivenhed for brint tilpasses den, der gælder for naturgas, for hvilken afgiften forfalder ved levering fra distributøren eller videredistributøren (jf. artikel 22, stk. 4, første afsnit). Hvad angår elektricitet vil det i lyset af den seneste og fremtidige udvikling af lagringsteknologier være nødvendigt, at faciliteter til lagring af elektricitet og transformatorer af elektricitet kan betragtes som videredistributører, når de leverer elektricitet, for at undgå risiko for dobbeltbeskatning (jf. artikel 22, stk. 4, andet afsnit). På grund af ligheden i de fysiske egenskaber og de forskelligartede forhold i medlemsstaterne bør varer under KN-kode 2703 (tørv), 4401 (brænde, træ i form af flis eller spåner, savsmuld og træaffald) og 4402 (trækul) pålægges afgifter, som bør forfalde til betaling ved leveringen, lige som det er tilfældet for kul, koks og brunkul, og ifølge de procedurer, der er fastsat af de enkelte medlemsstater (jf. artikel 22, stk. 4, femte afsnit). 13) Definition af standardtanke For at sikre den frie bevægelighed, samtidig med at sikkerhedskravene for kommercielle motorkøretøjer og særlige beholdere respekteres, bør definitionen af sådanne køretøjers standardtanke afspejle det forhold, at fabrikanterne ikke udelukkende tilpasser brændstoftanke til kommercielle køretøjer (jf. artikel 25).

14) Medlemsstaternes rapporteringsforpligtelser For at få præcise oplysninger om, hvordan direktivet fungerer, bør medlemsstaterne underrette Kommissionen om de afgiftssatser, de anvender, samt de dertil knyttede mængder af energiprodukter og elektricitet, der pålægges afgifter (jf. artikel 26). 15) Rapport fra Kommissionen til Rådet Kommissionen bør hvert femte år og for første gang fem år efter dette direktivs ikrafttræden forelægge Rådet en rapport om anvendelsen af direktivet og, hvis det er hensigtsmæssigt, et forslag om ændring heraf. Kommissionen bør i sin rapport bl.a. gennemgå minimumsafgiftssatserne, innovationens og den teknologiske udviklings virkninger, navnlig hvad angår energieffektivitet, anvendelsen af elektricitet i transport samt begrundelsen for at anvende de i forslaget fastsatte fritagelser, lempelser og differentieringer. I rapporten skal der tages højde for det indre markeds korrekte funktion, miljømæssige og sociale hensyn, minimumsafgiftssatsernes reelle værdi og traktaternes overordnede relevante mål (jf. artikel 31). 16) Bilag I og tabeller med minimumssatser Bilag I indeholder tabellerne med de generelt gældende minimumsafgiftssatser — udtrykt i EUR/GJ — for motorbrændstoffer, jf. artikel 7 og artikel 8, stk. 2, brændsel til opvarmning og elektricitet (jf. tabel A, B, C og D). Disse minimumssatser finder ligeledes anvendelse, når de er nævnt i andre relevante bestemmelser i direktivet. 🡻 2003/96/EF (tilpasset) 2021/0213 (CNS) Forslag til RÅDETS DIREKTIV om omstrukturering af EF⌦ EU ⌫-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (omarbejdning) (EØS-relevant tekst) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab⌦ Den Europæiske Unions funktionsmåde ⌫, særlig artikel 93⌦ 113 og artikel 192, stk. 2, første afsnit, litra a) ⌫, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter en særlig lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: ⇩ nyt (1)Rådets direktiv 2003/96/EF er blevet ændret væsentligt flere gange. Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af klarhedshensyn omarbejdes. (2)Direktiv 2003/96/EF blev vedtaget for at sikre, at det indre marked fungerer korrekt med hensyn til beskatningen af energiprodukter og elektricitet. I direktiv 2003/96 blev der også indarbejdet miljøbeskyttelseskrav, navnlig på baggrund af Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer. 🡻 2003/96/EF betragtning 1 (tilpasset) Anvendelsesområdet for Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier og Rådets direktiv 92/82/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for mineralolier er begrænset til mineralolier. 🡻 2003/96/EF betragtning 2 (tilpasset) Mangelen på EF-bestemmelser om minimumsbeskatning af elektricitet og andre energiprodukter end mineralolier kan være til skade for et velfungerende indre marked. ⇩ nyt (3)Der er behov for at sikre, at tydelige beskatningsregler for energiprodukter og elektricitet fortsat bidrager til et velfungerende indre marked og samtidig imødegår klima- og miljøudfordringerne i forbindelse med Kommissionens meddelelse "Den europæiske grønne pagt". Hvis beskatningen af motorbrændstof, brændsel til opvarmning og elektricitet i højere grad afspejler disses miljø- og sundhedsmæssige virkninger, kan energibeskatning bidrage til at opfylde ambitionen om senest i 2030 at have reduceret nettodrivhusgasemissionerne med mindst 55 % i forhold til 1990 samt til målet om nulforurening via gennemførelse af princippet om, at forureneren betaler. Energibeskatningens bidrag til at nå disse mål er blevet godkendt ved Rådets konklusioner om EU's energibeskatningsramme. 🡻 2003/96/EF betragtning 3 (tilpasset) Et velfungerende indre marked og gennemførelsen af formålene med EF's øvrige politikker kræver, at der fastsættes minimumsafgiftssatser på EF-plan for de fleste energiprodukter, herunder elektricitet, naturgas og kul.

⇩ nyt (4)Miljøbeskatning kan for medlemsstaterne være et omkostningseffektivt middel til at opnå de tilstræbte drivhusgasreduktioner. Et velfungerende indre marked kræver, at der fastsættes fælles regler for denne beskatning. (5)Medlemsstaterne bør imidlertid have mulighed for at anvende energibeskatningen på motorbrændstof, brændsel til opvarmning og elektricitet til flere forskellige formål, som ikke nødvendigvis eller specifikt eller udelukkende er forbundet med reduktion af drivhusgasser. 🡻 2003/96/EF betragtning 4 (6)Betydelige forskelle mellem medlemsstaternes energiafgiftssatser vil kunne vise sig at modarbejde et velfungerende indre marked. 🡻 2003/96/EF betragtning 5 (tilpasset) (7)Fastsættelse af passende EF⌦ EU ⌫-minimumsafgiftssatser for beskatning kan gøre det muligt at formindske de nuværende forskelle mellem de nationale afgiftssatser. 🡻 2003/96/EF betragtning 6 (tilpasset) I henhold til traktatens artikel 6 skal miljøbeskyttelseskrav integreres i udformningen og gennemførelsen af Fællesskabets politikker på andre områder. 🡻 2003/96/EF betragtning 7 (tilpasset) (8)Som signatar af De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer har Fællesskabet⌦ Unionen ⌫ ratificeret Kyoto-protokollen⌦ Parisaftalen ⌫. Beskatning af energiprodukter og, når det er relevant, elektricitet er et af de mulige instrumenter til at nå Kyoto-protokollens⌦ Parisaftalens ⌫ mål. ⇩ nyt (9)Der bør fastsættes regler for beregning af energibeskatning på grundlag af energiprodukternes og elektricitetens energiindhold kombineret med deres miljøpræstationer. Med henblik herpå bør der henvises til definitionerne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/27/EU, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/852. Desuden bør listen over energiprodukter ajourføres med tilføjelsen af visse energiprodukter for at sikre en ensartet og standardiseret behandling af disse brændstoffer og brændsler.

🡻 2003/96/EF betragtning 8 (tilpasset) Rådet skal gennemgå afgiftsfritagelserne og -lempelserne og minimumsafgiftssatserne med regelmæssige mellemrum under hensyn til et velfungerende indre marked, realværdien af minimumsafgiftssatserne, Fællesskabets erhvervslivs internationale konkurrenceevne og andre af traktatens målsætninger. ⇩ nyt (10)Af hensyn til den fiskale neutralitet bør der for hver enkelt komponent af energibeskatningen anvendes de samme minimumsafgiftssatser for alle energiprodukter til en given anvendelse. I de tilfælde, hvor der således er fastsat de samme minimumsafgiftssatser, bør medlemsstaterne, også af hensyn til den fiskale neutralitet, sikre de samme nationale afgiftssatser for alle de pågældende produkter. 🡻 2003/96/EF betragtning 9 (tilpasset) Medlemsstaterne bør have den nødvendige fleksibilitet til at udarbejde og iværksætte politikker, der er tilpasset deres nationale situation. ⇩ nyt (11)Medlemsstaterne bør også til enhver tid respektere den i bilaget fastsatte rangordning af minimumsafgiftssatserne for de forskellige produkter for hver enkelt anvendelse med henblik på at sikre en afgiftsstruktur, der er tilpasset miljøhensyn. Minimumsafgiftssatserne bør tilpasses automatisk hvert år for at tage hensyn til udviklingen i deres reelle værdi med henblik på at bevare det nuværende niveau for harmonisering af satserne og dermed mindske den volatilitet, som energi- og fødevarepriserne forårsager. Denne tilpasning bør foretages på grundlag af ændringerne i EU's harmoniserede forbrugerprisindeks, eksklusive energi og uforarbejdede fødevarer, som offentliggjort af Eurostat. (12)For at sikre en gnidningsløs gennemførelse af visse bestemmelser om visse produkter eller anvendelser er der behov for en overgangsperiode. 🡻 2003/96/EF betragtning 10 (tilpasset) ⇨ nyt (13)⇨ Generelt bør medlemsstaterne anvende afgiftssatser for energiprodukter og elektricitet, der ikke er lavere end de i direktivet fastsatte minimumsafgiftssatser. ⇦ Medlemsstaterne ønsker at indføre eller opretholde forskellige former for afgifter på energiprodukter og elektricitet. Med henblik herpå bør medlemsstaterneMedlemsstaterne bør kunne overholde EF⌦ EU ⌫-minimumsafgiftssatserne ved at indregne den samlede beskatning, der pålægges, i form af alle de indirekte skatter, de har valgt at anvende (med undtagelse af moms). 🡻 2003/96/EF betragtning 11 (tilpasset) (14)Afgiftsordninger, der indføres i forbindelse med gennemførelsen af disse EF⌦ EU ⌫-bestemmelser for beskatning af energiprodukter og elektricitet, henhører under de enkelte medlemsstater. Medlemsstaterne kan i den forbindelse vælge ikke at øge den samlede afgiftsbyrde, hvis de vurderer, at gennemførelsen af et sådant princip om afgiftsneutralitet kan bidrage til omstrukturering og modernisering af deres afgiftssystemer ved at tilskynde til adfærd, der fremmer øget miljøbeskyttelse og større anvendelse af arbejdskraft.

🡻 2003/96/EF betragtning 12 (tilpasset) (15)Energipriser er vigtige elementer i EF's⌦ Unionens ⌫ energi-, transport- og miljøpolitik. 🡻 2003/96/EF betragtning 13 Beskatning er med til at bestemme prisen på energiprodukter og elektricitet. 🡻 2003/96/EF betragtning 14 Minimumsafgiftssatserne bør afspejle de forskellige energiprodukters og elektricitets konkurrencemæssige situation. I denne forbindelse bør beregningen af minimumssatserne i videst muligt omfang baseres på produkternes energiindhold. Denne metode bør imidlertid ikke anvendes for motorbrændstoffer. 🡻 2003/96/EF betragtning 15 Det bør under visse omstændigheder eller på vedvarende basis være muligt at anvende differentierede nationale afgiftssatser for det samme produkt, forudsat at Fællesskabets minimumssatser for beskatning, reglerne for det indre marked og konkurrencereglerne overholdes. 🡻 2003/96/EF betragtning 16 (tilpasset) (16)Da der kun er meget begrænset handel mellem medlemsstaterne med varme, bør outputbeskatning af varme forblive uden for disse fællesskabs⌦ EU- ⌫bestemmelsers anvendelsesområde. 🡻 2003/96/EF betragtning 17 (tilpasset) (17)Dert er nødvendigt at fastsætte forskellige fællesskabs⌦ EU- ⌫minimumssatser for beskatning afhængigt af anvendelsen af energiprodukterne og elektriciteten. 🡻 2003/96/EF betragtning 18 ⇨ nyt

(18)Energiprodukter, der bruges som motorbrændstof ved visse former for industriel og kommerciel anvendelse og som brændsel til opvarmning, beskattes normalt lavere end energiprodukter, der anvendes som brændstof i motorkøretøjer. ⇨ Elektricitet bør altid være blandt de lavest beskattede energikilder for at fremme anvendelsen heraf, navnlig i transportsektoren. Med henblik herpå bør medlemsstaterne bestræbe sig på at anvende samme afgiftssats for elektricitet til opladning af elektriske køretøjer som den, der anvendes til opvarmningsformål, i det nødvendige tidsrum efter dette direktivs ikrafttræden. ⇦ 🡻 2003/96/EF betragtning 19 Beskatningen af dieselolie, der anvendes af transportvirksomheder, især sådanne, som udfører transport mellem medlemsstaterne, kræver mulighed for særbehandling, herunder foranstaltninger, der tager hensyn til indførelsen af vejbenyttelsesafgifter for at begrænse den konkurrenceforvridning, virksomhederne eventuelt står over for. ⇩ nyt (19)Behovet for at forfølge direktivets mål gør det påkrævet, at der ikke skelnes mellem diesel til erhvervsmæssig og ikke-erhvervsmæssig brug eller mellem erhvervsmæssig og ikke-erhvervsmæssig anvendelse af brændsel til opvarmning og af elektricitet. 🡻 2003/96/EF betragtning 20 Medlemsstaterne kan have behov for at differentiere mellem dieselolie til erhvervsmæssigt forbrug og privat forbrug. Medlemsstaterne kan udnytte denne mulighed til at reducere forskellen mellem beskatning af privatforbruget af dieselolie anvendt som brændstof i motorkøretøjer og benzin. 🡻 2003/96/EF betragtning 21 Erhvervsmæssigt forbrug og ikke-erhvervsmæssigt forbrug af energiprodukter og elektricitet kan behandles skattemæssigt forskelligt. 🡻 2003/96/EF betragtning 22 (tilpasset) (20)Energiprodukter skal generelt være underlagt fællesskabs⌦ EU- ⌫regler, når de anvendes som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof. Det er derfor i overensstemmelse med afgiftsordningens karakter og logik, at reglerne ikke omfatter dobbelt anvendelse af energiprodukter og anvendelse af energiprodukter til andet end brændsel til opvarmning eller motorbrændstof, samt til mineralogiske processer. Elektricitet, der anvendes til lignende formål, behandles på samme måde. 🡻 2003/96/EF betragtning 23 Af hensyn til eksisterende internationale forpligtelser og for at fastholde EF-selskabernes konkurrenceevne bør energiprodukter til luft- og søfart, bortset fra ikke-erhvervsmæssige private formål, fortsat være fritaget, samtidig med at medlemsstaterne bør kunne begrænse sådanne fritagelser.

⇩ nyt (21)Unionen og medlemsstaterne har indgået multilaterale luftfarts- og lufttransportaftaler eller bilaterale aftaler med tredjelande. Disse aftaler indeholder bestemmelser om beskatning af flybrændstof. Flybrændstof har traditionelt været omfattet af en lempelig skatteordning. Behovet for at forfølge direktivets mål gør det påkrævet, at energiprodukter og elektricitet, der leveres til luftfart (undtagen fragtflyvning) inden for EU, bør beskattes, medmindre andet gælder i henhold til internationale aftaler. I mangel af mere effektive alternativer er det fortsat nødvendigt at fritage brændstof, der anvendes til fragtflyvninger. (22)For at sikre en gnidningsløs gennemførelse af dette direktiv vil minimumsafgiftssatserne for motorbrændstof, der anvendes til ikkeforretningsflyvning og ikkefritidsflyvning inden for EU, blive nået gradvist over en overgangsperiode på ti år, mens bæredygtige alternative brændstoffer og elektricitet i ti år vil blive pålagt en minimumssats på nul. Energiprodukter og elektricitet, der anvendes til forretningsflyvning og fritidsflyvning inden for EU, bør være omfattet af de standardafgiftssatser, der gælder for motorbrændstof og elektricitet i medlemsstaterne. (23)Brændstof, der anvendes til skibsfart, herunder fiskeri, bør også beskattes, og de medlemsstater, der er parter i internationale aftaler om fritagelse for dette brændstof, vil på datoen for dette direktivs anvendelse skulle sørge for at fjerne uoverensstemmelserne. Med hensyn til skibsfart er det nødvendigt at tillade andre afgiftssatser for anvendelsen af energiprodukter og elektricitet til sejlads i fast rutefart, fiskeri og godstransport inden for EU samt de tilknyttede aktiviteter ved kaj. I betragtning af disse anvendelsers særlige karakter bør minimumsafgiftssatserne være lavere end dem, der gælder for motorbrændstof generelt. For at skabe et incitament til at anvende bæredygtige alternative brændstoffer og elektricitet bør disse brændstoffer og elektricitet fritages for beskatning i ti år. Energiprodukter og elektricitet, der anvendes til øvrig skibsfart inden for EU, bør være omfattet af de standardafgiftssatser, der gælder for motorbrændstof og elektricitet i medlemsstaterne. (24)For så vidt angår luftfart uden for EU og skibsfart, herunder fiskeri, uden for EU kan medlemsstaterne, medmindre andet gælder i henhold til internationale forpligtelser, fritage eller anvende de samme afgiftssatser, som anvendes inden for EU, afhængigt af den pågældende type aktivitet. 🡻 2003/96/EF betragtning 24 ⇨ nyt (25)Medlemsstaterne bør have mulighed for at indrømme visse andre fritagelser eller at anvende lavere afgiftssatser, når det ikke er til skade for ⇨ miljømålene eller ⇦ et velfungerende indre marked eller medfører konkurrenceforvridning. 🡻 2003/96/EF betragtning 25 ⇨ nyt (26)Navnlig ⇨ højeffektiv ⇦ kraft-varme-produktion og, for at fremme anvendelsen af alternative energikilder, vedvarende energikilder kan gives særpræferencebehandling. 🡻 2003/96/EF betragtning 26 Der bør vedtages fællesskabsregler, som tillader medlemsstaterne at indrømme afgiftsfritagelser eller -lempelser med henblik på at fremme anvendelsen af biobrændstoffer for dermed at bidrage til et mere effektivt indre marked og for at yde medlemsstaterne og de økonomiske aktører en rimelig retssikkerhed. Konkurrenceforvridninger bør begrænses, og tilskyndelser i form af en reduktion i biobrændstofproducenternes og -distributørernes basisomkostninger bør fastholdes, bl.a. ved at medlemsstaterne foretager afgiftstilpasninger, som tager højde for ændringer i råvareprisen. 🡻 2003/96/EF betragtning 27 (tilpasset) Dette direktiv berører ikke anvendelsen af de relevante bestemmelser i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed og Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer , når produktet, som påtænkes anvendt, udbudt til salg eller anvendt som motorbrændstof eller tilsætningsmiddel til brændstof, består af ethylalkohol som defineret i direktiv 92/83/EØF.

🡻 2003/96/EF betragtning 28 Visse afgiftsfritagelser og -lempelser kan blive nødvendige, især på grund af den manglende yderligere harmonisering på fællesskabsplan, på grund af risikoen for tab af international konkurrenceevne eller af sociale eller miljømæssige hensyn. ⇩ nyt (27)Målrettede afgiftslempelser kan vise sig nødvendige som incitament til at indfri miljøbeskyttelsesmål og opnå forbedret energieffektivitet i Unionens produktionssektor. (28)Målrettede afgiftslempelser kan vise sig nødvendige til afbødning af de sociale konsekvenser af energiafgifterne. En afgiftsfritagelse kan midlertidigt vise sig nødvendig til beskyttelse af sårbare husholdninger. 🡻 2003/96/EF betragtning 29 Virksomheder, der indgår aftaler for i betydeligt omfang at øge miljøbeskyttelsen og energieffektiviteten, fortjener opmærksomhed. Blandt disse virksomheder tilkommer der energiintensive virksomheder en særlig behandling. 🡻 2003/96/EF betragtning 30 Det kan blive nødvendigt med overgangsperioder og -ordninger, for at medlemsstaterne kan foretage en smidig tilpasning til de nye afgiftssatser og dermed begrænse eventuelle negative bivirkninger. 🡻 2003/96/EF betragtning 31 ⇨ nyt (29)⇨ I betragtning af den finansielle, økonomiske og miljømæssige indvirkning på de enkelte medlemsstater ⇦ Det erer det nødvendigt at tilvejebringe en procedure, der tillader medlemsstaterne at indføre andre undfritagelser og lempelserne i afgiftssatserne i en på forhånd angivet periode. ⇨ Af hensyn til beskyttelsen af miljøet og folkesundheden, herunder mindskelse af luftforureningen, er det nødvendigt at tilvejebringe en procedure, der tillader medlemsstaterne at indføre særlige forhøjede satser i en på forhånd angivet periode. En sådan tilladelse bør på grundlag af en begrundet anmodning fra medlemsstaterne og på forslag af Kommissionen vedtages af Rådet ved en gennemførelsesafgørelse i overensstemmelse med artikel 291 i TEUF. ⇦ Sådanne undtagelser og lempelser⇨ foranstaltninger ⇦ bør jævnligt undersøges. ⇩ nyt (30)Listen over de energiprodukter, der er omfattet af kontrol- og bevægelsesbestemmelserne i Rådets direktiv 2008/118/EF, bør omfatte udvalgte energiprodukter for at sikre en ensartet og standardiseret behandling af disse produkter samt tage højde for risikoen for skattesvig, skatteunddragelse eller skattemisbrug. (31)For at sikre den frie bevægelighed, samtidig med at sikkerhedskravene for kommercielle motorkøretøjer og særlige beholdere respekteres, bør definitionen af sådanne køretøjers standardtanke afspejle det forhold, at fabrikanterne ikke udelukkende tilpasser brændstoftanke til kommercielle køretøjer.

🡻 2003/96/EF betragtning 32 (tilpasset) (32)Der bør sørges for, at medlemsstaterne underretter Kommissionen om visse nationale foranstaltninger. En sådan underretning fritager ikke medlemsstaterne for deres pligt til at anmelde visse nationale foranstaltninger i henhold til traktatens artikel 88⌦ 108 ⌫, stk. 3⌦ , i TEUF ⌫. Dette direktiv foregriber ikke⌦ bør ikke foregribe ⌫ udfaldet af eventuelle fremtidige statsstøtteprocedurer i overensstemmelse med traktatens artikel 87⌦ 107 ⌫ og 88⌦ 108 ⌫ ⌦ i TEUF ⌫. 🡻 2003/96/EF betragtning 33 (33)Anvendelsesområdet for direktiv 92/12/EØFdirektiv 2008/118/EF skal, når det er relevant, udvides til de produkter og indirekte afgifterskatter, der er omfattet af dette direktiv. ⇩ nyt (34)For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af dette direktiv bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser til at afgøre, om kontrol- og bevægelsesbestemmelserne i direktiv 2008/118/EF skal finde anvendelse på de produkter, der giver anledning til svig, unddragelse eller misbrug. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011. 🡻 2003/96/EF betragtning 34 (tilpasset) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen — ⇩ nyt (35)Der bør henvises til den til enhver tid gældende udgave af den kombinerede nomenklatur. For at sikre, at henvisningerne i dette direktiv til koderne i den kombinerede nomenklatur (KN) ajourføres, når det er nødvendigt, og at minimumsafgiftssatserne afspejler prisudviklingen, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår ajourføring af henvisningen til nævnte KN-koder og ajourføring af minimumsafgiftssatserne baseret på årlige udsving i forbrugerprisindekset. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning. For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og dets eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter. (36)Kommissionen bør hvert femte år og for første gang fem år efter dette direktivs ikrafttræden aflægge rapport til Rådet om anvendelsen af dette direktiv, idet den især gennemgår minimumsafgiftssatserne, innovationens og den teknologiske udviklings virkninger, navnlig for så vidt angår energieffektivitet, anvendelsen af elektricitet i transport samt begrundelsen for at anvende de afgiftsfritagelser, -lempelser og ‑differentieringer, der er fastsat i dette direktiv. I rapporten bør der tages miljømæssige og sociale hensyn og hensyn til det indre markeds korrekte funktion, minimumsafgiftssatsernes reelle værdi samt traktaternes overordnede relevante mål. (37)Forpligtelsen til at gennemføre dette direktiv i national ret bør kun omfatte de bestemmelser, hvori der er foretaget indholdsmæssige ændringer i forhold til det tidligere direktiv. Forpligtelsen til at gennemføre de bestemmelser, der er uændrede, følger af det tidligere direktiv. (38)Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag II, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og datoen for anvendelse af direktiverne — 🡻 2003/96/EF

VEDTAGET DETTE DIREKTIV: Artikel 1 1. Medlemsstaterne beskatter energiprodukter og elektricitet i overensstemmelse med dette direktiv. ⇩ nyt 2. I dette direktiv beregnes beskatningen i EUR/gigajoule på grundlag af den nedre brændværdi for energiprodukter og elektricitet, der er anført i bilag IV til direktiv 2012/27/EU, konverteret til gigajoule. I tilfælde af produkter afledt af biomasse er referenceværdierne de værdier, der er anført i bilag III til direktiv (EU) 2018/2001, konverteret til gigajoule. I de tilfælde, hvor direktiv 2012/27/EU eller direktiv (EU) 2018/2001 i givet fald ikke indeholder en nedre brændværdi for det pågældende produkt, henholder medlemsstaterne sig til de relevante tilgængelige oplysninger om dets nedre brændværdi. 🡻 2003/96/EF ⇨ nyt Artikel 2 1. I dette direktiv forstås ved "energiprodukter" nedennævnte varer: a)varer under KN-kode 1507-1518, når de er bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof b)varer under KN-kode ⇨ 2207, 2208 90 91 og 2208 90 99, når de er bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof og er fritaget for den harmoniserede punktafgift på alkohol og alkoholholdige drikkevarer i overensstemmelse med artikel 27, stk. 1, litra a) eller b), i direktiv 92/83/EØF ⇦ 2701, 2702 og 2704-2715 c)varer under KN-kode ⇨ 2701-2715 ⇦ 2901 og 2902 d)ikke-syntetiske varer under KN-kode ⇨ 2804 10 ⇦2905 11 00, når de er bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof ⇩ nyt e)varer under KN-kode 2814, når de er bestemt til anvendelse som motorbrændstof

🡻 2003/96/EF (tilpasset) ⇨ nyt ef)varer under KN-kode 3403⇨ 2901 og 2902 ⇦ fg)ikkesyntetiske varer under KN-kode 3811⇨ 2905 11 00, når de er bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof ⇦ gh)varer under KN-kode 3817⇨ 2909 19 10 og 2909 19 90, heraf sidstnævnte, når de er bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof ⇦ hi)varer under KN-koder ⇨ 3403 ⇦ 38249986, 38249992 (bortset fra antirustpræparater indeholdende aminer som aktive bestanddele og uorganiske blandede opløsnings- og fortyndingsmidler til lak og lign.), 38249993, 38249996 (bortset fra antirustpræparater indeholdende aminer som aktive bestanddele og uorganiske blandede opløsnings- og fortyndingsmidler til lak og lign.), 38260010 og 38260090, når de er bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof ⇩ nyt j)varer under KN-kode 3811 k)varer under KN-kode 3814, når de er bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof l)varer under KN-kode 3817 m)varer under KN-kode 3823 19, når de er bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof n)varer under KN-kode 3824 99 86, 3824 99 92 (bortset fra antirustpræparater indeholdende aminer som aktive bestanddele og uorganiske blandede opløsnings- og fortyndingsmidler til lak og lign.), 3824 99 93, 3824 99 96 (bortset fra antirustpræparater indeholdende aminer som aktive bestanddele og uorganiske blandede opløsnings- og fortyndingsmidler til lak og lign.), 3826 00 10 og 3826 00 90, når disse er bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof o)varer under KN-kode 4401 og 4402, når de er bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning i anlæg med en samlet nominel indfyret termisk effekt på 5 MW eller derover. 🡻 2003/96/EF (tilpasset) ⇨ nyt 2. Dette direktiv finder også anvendelse på: Elektrisk energi under KN-kode 2716 (elektricitet). 3. Energiprodukter, ud over dem, der er fastsat en ⇨ minimums ⇦afgiftssats⌦ er ⌫ for i dette direktiv, som er bestemt til anvendelse, udbydes til salg eller anvendes som motorbrændstof eller brændsel til opvarmning, beskattes, alt efter anvendelse, med den sats, der er fastsat for det tilsvarende motorbrændstof eller brændsel til opvarmning.

Ud over de afgiftspligtige produkter, der er nævnt i stk. 1, beskattes produkter, der er bestemt til anvendelse, udbydes til salg eller anvendes som motorbrændstof, eller som tilsætnings- eller fyldstof i motorbrændstof, med den sats, der er fastsat for det tilsvarende motorbrændstof. Ud over de afgiftspligtige produkter, der er nævnt i stk. 1, beskattes ethvert andet kulbrintebrændstof, bortset fra tørv, der er bestemt til anvendelse, udbydes til salg eller anvendes som brændsel til opvarmning, med den sats, der er fastsat for det tilsvarende energiprodukt. ⇩ nyt Andre produkter end energiprodukter, som er bestemt til anvendelse, udbydes til salg eller anvendes som motorbrændstof, beskattes med den sats, der er fastsat for det tilsvarende motorbrændstof. Tilsætningsstoffer og fyldstoffer til motorbrændstof, bortset fra vand, beskattes med den sats, der er fastsat for det tilsvarende motorbrændstof. Andre kulbrinter end dem, der er nævnt i stk. 1, og som er bestemt til anvendelse, udbydes til salg eller anvendes som brændsel til opvarmning, beskattes med den sats, der er fastsat for det tilsvarende energiprodukt. 🡻 2003/96/EF 4. Dette direktiv finder ikke anvendelse på: a)Output-beskatning af varme og beskatning af varer under KN-kode 4401 og 4402 b)Følgende anvendelser af energiprodukter og elektricitet: –energiprodukter, der anvendes til andet end motorbrændstof eller brændsel til opvarmning –dobbelt anvendelse af energiprodukter Et energiprodukt har en dobbelt anvendelse, når det anvendes både som brændsel til opvarmning og til andre formål end som motorbrændstof og brændsel til opvarmning. Anvendelse af energiprodukter til kemisk reduktion og til elektrolyse og metallurgiske processer skal anses for dobbelt anvendelse –elektricitet, der fortrinsvis anvendes til kemisk reduktion og i elektrolyse og metallurgiske processer –elektricitet, såfremt udgifterne hertil udgør mere end 50 % af omkostningerne ved et produkt. Ved et »produkts omkostninger« forstås den enkelte virksomheds samlede køb af varer og tjenesteydelser plus personaleudgifter plus forbrug af fast realkapital i den erhvervsmæssige enhed, som defineret i artikel 11. Disse omkostninger beregnes som et gennemsnit pr. enhed. »Udgiften til elektricitet« defineres som den faktiske købsværdi af elektricitet eller udgiften til produktionen af elektricitet, hvis denne produceres i virksomheden –mineralogiske processer Ved »mineralogiske processer« forstås de processer, der er klassificeret i NACE-nomenklaturen under afdeling DI 26 »Fremstilling af andre ikke-metalholdige mineralske produkter« i Rådets forordning (EØF) nr. 3037/90 af 9. oktober 1990 om den statistiske nomenklatur for økonomiske aktiviteter i De Europæiske Fællesskaber Artikel 20 finder dog anvendelse på disse energiprodukter.

5. Henvisningerne i dette direktiv til koder i den kombinerede nomenklatur er til Kommissionens forordning (EF) nr. 2031/2001 af 6. august 2001 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif . I overensstemmelse med proceduren i artikel 27 træffes der en gang om året beslutning om ajourføring af koderne i den kombinerede nomenklatur for de varer, der er omhandlet i dette direktiv. Beslutningen må ikke medføre nogen ændringer af de minimumsafgiftssatser, der finder anvendelse i henhold til dette direktiv, eller føre til, at der tilføjes eller fjernes energiprodukter og elektricitet fra listen. ⇩ nyt 4. Afgiftspligtige produkter, jf. stk. 1 og 3, der er fremstillet eller afledt af biomasse, er under afgiftsmyndighedernes kontrol omfattet af de særlige afgiftssatser fastsat for disse produkter i overensstemmelse med dette direktiv, forudsat at de opfylder et af følgende kriterier: a) kriterierne for bæredygtighed og besparelse af drivhusgasemissioner, jf. artikel 29 i direktiv (EU) 2018/2001, bortset fra produkter med høj risiko for indirekte ændringer i arealanvendelsen, jf. artikel 26, stk. 2, i nævnte direktiv b) er fremstillet af de råprodukter, der er opført i bilag IX til direktiv (EU) 2018/2001. I dette direktiv anvendes for "biomasse" definitionen i artikel 2, nr. 24), for "biogas" definitionen i samme artikel, nr. 28), for "flydende biobrændsler" definitionen i samme artikel, nr. 32), for "biobrændstoffer" definitionen i samme artikel, nr. 33), og for "avancerede biobrændstoffer" definitionen i samme artikel, nr. 34), i direktiv (EU) 2018/2001. I dette direktiv forstås ved "avanceret" biogas, flydende biobrændsler og varer under KN-kode 4401 og 4402 produkter fremstillet af de råprodukter, der er opført i del A i bilag IX til direktiv (EU) 2018/2001. Biobrændstoffer, biogas og flydende biobrændsler, der er fremstillet af de råprodukter, der er opført i del B i bilag IX til nævnte direktiv, anses for at svare til avancerede produkter. 5. Afgiftspligtige produkter, jf. stk. 1 og 3, der falder ind under definitionen "vedvarende brændstoffer af ikkebiologisk oprindelse" eller "kulstoffattige brændstoffer", kan under afgiftsmyndighedernes kontrol være omfattet af de særlige afgiftssatser fastsat for disse produkter i overensstemmelse med dette direktiv, når: a) der ved "vedvarende brændstoffer af ikkebiologisk oprindelse" forstås andre brændstoffer end biobrændstoffer, flydende biobrændsler eller biogas, hvis energiindhold er afledt af andre vedvarende energikilder end biomasse b) der ved "kulstoffattige brændstoffer" forstås kulstoffattig brint og syntetiske gasformige og flydende brændstoffer og brændsler, hvis energiindhold hidrører fra kulstoffattig brint, samt alle fossile brændstoffer og brændsler, der opfylder de tekniske screeningskriterier for bestemmelse af, under hvilke betingelser en bestemt økonomisk aktivitet kan anses for at bidrage væsentligt til modvirkning af klimaændringer i henhold til artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/852 og bilag I til delegeret forordning (EU) [...]/[...]. "Genanvendt kulstofbrændsel", jf. artikel 2, nr. 35), i direktiv (EU) 2018/2001, inkluderes i denne kategori. 6. I de tilfælde, hvor et energiprodukt delvist består af et eller flere af de produkter, der er omhandlet i de foregående stykker, fastlægges beskatningen af disse dele i overensstemmelse hermed på grundlag af dette direktiv, uafhængigt af den KN-kode, under hvilken produktet som helhed henhører. 7. Med henblik på nærværende artikels stk. 1, litra a), b), d), e), g), h), k), m), n) og o), og artikel 21, stk. 1, litra a), b), h), i), l), m) og n), anses produkter, der er bestemt til forsyning, for at være bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof, når leverandøren ved eller rimeligvis burde vide, at modtageren har til hensigt at anvende produkterne som brændsel til opvarmning eller som motorbrændstof. De produkter, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1, litra a), og artikel 21, stk. 1, litra a), anses ikke for at være bestemt til anvendelse som brændsel til opvarmning eller motorbrændstof, hvis de leveres til en producent af varer som omhandlet i nærværende artikels stk. 1, litra n), og artikel 21, stk. 1, litra n). 8. Henvisningerne i dette direktiv til koder i den kombinerede nomenklatur forstås som henvisninger til koderne i den kombinerede nomenklatur som fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/1577. Når den i første afsnit omhandlede forordning erstattes, eller når en ændring af den kombinerede nomenklatur nødvendiggør en ændring af de koder, der er omhandlet i dette direktiv, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 29 for at ajourføre koderne i den kombinerede nomenklatur for de produkter, der er omhandlet i dette direktiv, eller for at ajourføre den i første afsnit anførte reference, således at den henviser til den gældende udgave af den kombinerede nomenklatur. De pågældende delegerede retsakter må ikke medføre nogen ændringer af de minimumsafgiftssatser, der er fastsat i dette direktiv, eller føre til, at nogen energiprodukter og elektricitet tilføjes eller fjernes. 🡻 2003/96/EF Artikel 3

Henvisningerne i direktiv 92/12/EØF til »mineralolier« og »punktafgifter«, for så vidt det vedrører mineralolier, fortolkes som alle energiprodukter, elektricitet og nationale indirekte afgifter, der omhandles i henholdsvis dette direktivs artikel 2 og artikel 4, stk. 2. ⇩ nyt Artikel 3 1. Dette direktiv finder ikke anvendelse på følgende: a) outputbeskatning af varme b) følgende anvendelser af energiprodukter og elektricitet: — energiprodukter, der anvendes til andet end motorbrændstof eller brændsel til opvarmning — dobbelt anvendelse af energiprodukter Et energiprodukt har en dobbelt anvendelse, når det anvendes både som brændsel til opvarmning og til andre formål end som motorbrændstof og brændsel til opvarmning. Anvendelsen af energiprodukter til kemisk reduktion og til elektrolyse og metallurgiske processer, hvor energiprodukter anvendes direkte i eller giver et direkte energiinput til processen, eller forbruget af dem er forbundet med processen, anses for dobbelt anvendelse — elektricitet, der fortrinsvis anvendes til kemisk reduktion og i elektrolyse og metallurgiske processer, hvor elektricitet anvendes direkte i eller giver et direkte energiinput til processen, eller forbruget af den er forbundet med processen. 2. Artikel 21 finder anvendelse på energiprodukter, der anvendes i overensstemmelse med denne artikels stk. 1, litra b). 🡻 2003/96/EF Artikel 4 1. De afgiftssatser, medlemsstaterne fastsætter for energiprodukter og elektricitet, der omhandles i artikel 2, må ikke være lavere end de minimumssatser for beskatningminimumsafgiftssatser, der er fastsat i dette direktiv. 2. I dette direktiv er "afgiftssats" den samlede byrde, der pålægges i form af alle indirekte afgifterskatter (undtagen moms), der beregnes direkte eller indirekte af mængden af energiprodukter eller elektricitet ved overgangen til forbrug. Artikel 5 Medlemsstaterne kan i følgende tilfælde, under afgiftsmyndighedernes kontrol, anvende differentierede afgiftssatser, når blot de overholder de minimumsafgiftssatser, der er fastsat i dette direktiv, og er forenelige med EU-retten: –når de differentierede satser hænger direkte sammen med produktkvalitet

–når de differentierede satser afhænger af kvantitative forbrugsniveauer for elektricitet og energiprodukter, der anvendes til opvarmningsformål –til anvendelse i forbindelse med: lokal offentlig passagerbefordring (herunder taxier), affaldsindsamling, de væbnede styrker og den offentlige forvaltning, handicappede samt ambulancer –mellem erhvervsmæssigt og ikke-erhvervsmæssigt forbrug for de i artikel 9 og 10 omhandlede energiprodukter og elektricitet. ⇩ nyt Artikel 5 1. Medlemsstaterne sikrer, at der, når der i bilag I er fastsat de samme minimumsafgiftssatser i forbindelse med en given anvendelse, fastsættes de samme afgiftssatser for de produkter, der bruges til den pågældende anvendelse. Medlemsstaterne respekterer også til enhver tid den i bilag I fastsatte rangordning af minimumsafgiftssatserne for forskellige produkter ved hver given anvendelse. Med henblik på første afsnit anses enhver anvendelse, for hvilken der er fastsat en minimumsafgiftssats i henholdsvis tabel A, B og C i bilag I, for at være en enkelt anvendelse, medmindre andet er fastsat i dette direktiv. Med henblik på den i første afsnit nævnte rangordning sidestilles elektricitet med andre motorbrændstoffer og brændsel til opvarmning, der er anført i tabel B og C i bilag I, undtagen når medlemsstaterne anvender en særlig afgiftssats for elektricitet anvendt til opladning af elektriske køretøjer, i hvilket tilfælde elektricitet sidestilles med de motorbrændstoffer, der er anført i tabel A i bilag I, medmindre andet er fastsat i dette direktiv. I nærværende stykkes tredje afsnit forstås ved "elektrisk køretøj" et elektrisk køretøj som defineret i artikel 2, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/94/EU. 2. De minimumsafgiftssatser, der er fastsat i dette direktiv, tilpasses hvert år, første gang den 1. januar 2024, for at tage hensyn til ændringerne i det harmoniserede forbrugerprisindeks, eksklusive energi og uforarbejdede fødevarer, som offentliggjort af Eurostat. Minimumssatserne tilpasses automatisk ved at hæve eller sænke grundbeløbet i euro med den procentvise ændring i nævnte indeks i løbet af det foregående kalenderår. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 29 for at ændre de i første afsnit omhandlede minimumsafgiftssatser. 🡻 2003/96/EF (tilpasset) ⇨ nyt Artikel 6 Medlemsstaterne kan frit gennemføre de afgiftsfritagelser og -lempelser, der er fastsat i dette direktiv, enten a)direkte b)ved at differentiere afgiftssatsen eller

c)ved at refundere hele den erlagte afgift eller en del heraf. Artikel 7 1. Fra den 1. januar 2004 og fra den 1. januar 2010⇨ 2023 ⇦ er minimumsafgiftssatserne for motorbrændstoffer som fastsat i ⌦ tabel A i ⌫ bilag I tabel A. ⇩ nyt Hvis der anvendes en overgangsperiode, jf. tabel A i bilag I, fastsættes forhøjelsen af minimumsafgiftssatserne til en tiendedel pr. år indtil den 1. januar 2033, jf. dog artikel 5, stk. 2. For kulstoffattige brændstoffer gælder den minimumsafgiftssats, der er fastsat for det første år af overgangsperioden, indtil den 1. januar 2033. 🡻 2003/96/EF (tilpasset) ⇨ nyt Senest den 1. januar 2012 skal Rådet med enstemmighed efter høring af Europa-Parlamentet og på grundlag af en rapport og et forslag fra Kommissionen træffe afgørelse om minimumsafgiftssatserne for dieselolie for en yderligere periode fra den 1. januar 2013. 2. Medlemsstaterne kan indføre differentierede afgiftssatser for erhvervsmæssig og ikke-erhvervsmæssig brug af dieselolie anvendt i motorkøretøjer, forudsat at EF-minimumsafgiftssatserne overholdes, og at afgiftssatsen for dieselolie anvendt i motorkøretøjer ikke kommer under den afgiftssats, der var gældende pr. 1. januar 2003, uanset eventuelle undtagelser for denne brug, der måtte være fastsat i dette direktiv. 3. Ved »erhvervsmæssig brug af dieselolie« anvendt i motorkøretøjer forstås dieselolie anvendt i motorkøretøjer i følgende øjemed: a)godstransport mod leje eller vederlag eller for egen regning i lastbiler eller vogntog, der udelukkende er beregnet på godstransport ad vej, og som har en tilladt totalvægt på 7,5 tons eller derover b)passagerbefordring, hvad enten der er tale om regelmæssig eller lejlighedsvis kørsel, i motorkøretøjer i kategori M2 eller M3, som defineret i Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil . 4. Uanset stk. 2 kan medlemsstater, som indfører infrastrukturafgifter for lastbiler eller vogntog, der udelukkende er beregnet på godstransport ad vej, anvende en reduceret afgiftssats for dieselolie, anvendt af sådanne motorkøretøjer, som er lavere end den afgiftssats, der var gældende i medlemsstaten pr. 1. januar 2003, forudsat at den samlede afgiftsbyrde stort set forbliver på samme niveau, at EF-minimumsafgiftssatserne i øvrigt overholdes, og at den nationale afgiftssats, der var gældende pr. 1. januar 2003 for dieselolie anvendt som brændstof, er mindst dobbelt så højt som den minimumsafgiftssats, der var gældende pr. 1. januar 2004. Artikel 8 1. Fra den 1. januar 2004⇨ 2023 ⇦, og uanset artikel 7, er minimumsafgiftssatserne for produkter anvendt som motorbrændstof til de formål, der er redegjort for i ⌦ nærværende artikels ⌫ stk. 2, som fastsat i ⌦ tabel B i ⌫ bilag I, tabel B. ⇩ nyt Hvis der anvendes en overgangsperiode, jf. tabel B i bilag I, fastsættes forhøjelsen af minimumsafgiftssatserne til en tiendedel pr. år indtil den 1. januar 2033, jf. dog artikel 5, stk. 2. For kulstoffattige brændstoffer gælder den minimumsafgiftssats, der er fastsat for det første år af overgangsperioden, indtil den 1. januar 2033.

🡻 2003/96/EF (tilpasset) ⇨ nyt 2. Denne artikel⌦ Stk. 1 ⌫ gælder for følgende former for industriel og kommerciel anvendelse: a)landbrug, havebrug, fiskeopdræt⌦ akvakultur ⌫ og skovbrug b)stationære motorer c)udstyr og maskiner, der anvendes inden for byggeri, ingeniørarbejder og offentlige arbejder d)køretøjer beregnet til brug uden for offentlig vej, eller som ikke har opnået tilladelse til brug primært på offentlig vej. Artikel 9 1. Fra den 1. januar 2004⇨ 2023 ⇦ er minimumsafgiftssatserne for brændsel til opvarmning som fastsat i ⌦ tabel C i ⌫ bilag I, tabel C. ⇩ nyt Hvis der anvendes en overgangsperiode, jf. tabel C i bilag I, fastsættes forhøjelsen af minimumsafgiftssatserne til en tiendedel pr. år indtil den 1. januar 2033, jf. dog artikel 5, stk. 2. For kulstoffattige brændstoffer gælder den minimumsafgiftssats, der er fastsat for det første år af overgangsperioden, indtil den 1. januar 2033. 🡻 2003/96/EF (tilpasset) ⇨ nyt 2. Medlemsstater, som den 1. januar 2003 havde tilladelse til at anvende en kontrolafgift for fyringsolie, kan fortsat anvende en reduceret sats på 10 EUR pr. 1000 liter for dette produkt. Denne tilladelse skal bortfalde den 1. januar 2007, hvis Rådet træffer afgørelse herom med enstemmighed på grundlag af en rapport og et forslag fra Kommissionen, efter at have konstateret, at den reducerede afgiftssats er så lav, at problemer med forvridning af samhandelen mellem medlemsstaterne ikke kan undgås. Artikel 10 1. Fra den 1. januar 2004⇨ 2023 ⇦ er minimumsafgiftssatserne for elektricitet som fastsat i ⌦ tabel D i ⌫ bilag I, tabel C. 2. Medlemsstaterne kan fastsætte den gældende afgift på et højere niveau end minimumsafgiftssatserne i stk. 1, når blot de overholder direktiv 92/12/EØF.

Artik