DA Den Europæiske Unions Tidende C 318/74

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget »Sikre, innovative og tilgængelige lægemidler: et nyt perspektiv for lægemiddelsektoren«

KOM(2008) 666 endelig

2009/C 318/14

Ordfører: Joost van IERSEL

Kommissionen besluttede den 10. december 2008 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

»Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om »Sikre, innovative og tilgængelige lægemidler: et nyt perspektiv for lægemiddelsektoren««

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Joost van IERSEL til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 9. september 2009.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 456. plenarforsamling den 30. september og 1. oktober 2009, mødet den 30. september, følgende udtalelse med 170 stemmer for, 1 imod og 4 hverken for eller imod.

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 Meddelelsen om sikre, innovative og tilgængelige lægemidler (1) søger at opstille en langsigtet dagsorden for udviklingen hen imod et indre europæisk marked for medicinalindustrien (2), som vil skabe bæredygtige rammer for medicinalindustrien i Europa og internationalt som svar på de øgede behov hos patienter.

1.2 EØSU mener, at meddelelsen udstikker nødvendige rammer, der indeholder en række værdifulde mål. Meddelelsen er imidlertid noget forsigtig og uklar med hensyn til, hvordan dette program skal gennemføres.

1.3 Medicinalindustrien afhænger i betydelig grad af det nationale sundhedsvæsen og de finansielle vilkår. Samtidig står den over for udfordringer som følge af de øgede behov og forventninger i befolkningen og hos patienter og den stigende internationale konkurrence. Den nuværende krise vil sammen med nedskæringen af budgetter også påvirke medicinalindustriens fremtid.

1.4 Efter EØSU's opfattelse gør disse faktorer det desto mere presserende for Rådet at udarbejde en omfattende dagsorden for at løse udfordringerne på basis af et fælles strategisk perspektiv. EU's mål bør være at opstille betingelserne for at sikre den europæiske medicinalindustri en bæredygtig position på hjemmemarkedet og en bæredygtig udvikling på globalt plan.

1.5 Et fælles perspektiv forudsætter nødvendigvis, at de nuværende, overvejende nationale kompetencer, som gør, at fri adgang til lægemidler og et indre marked, hvor ønskeligt dette end måtte være, forbliver en fjern realitet, gradvist skal erstattes af konvergerende praksis og fælles fremgangsmåder til gavn for de europæiske patienter, industrien og hele sundhedsvæsenet.

1.6 EØSU mener, at nationale ordninger mere eksplicit bør tage hensyn til den europæiske dimension. De nationale finansielle og sundhedsmæssige vilkår bør frem for alt tage hensyn til de enorme omkostninger ved og vigtigheden af fremtidsorienteret F&U og innovation i sektoren.

1.7 EØSU bifalder initiativet Innovative Lægemidler, som er led i det 7. forskningsrammeprogram, og støtter på det kraftigste indførelsen af et EF-patent. Udvalget slår til lyd for et europæisk system for afgørelse af tvister. Det Europæiske Patentkontors funktionsmåde bør forbedres yderligere.

1.8 Generiske lægemidler er en mulighed for besparelser i sundhedsvæsenet. EØSU støtter udviklingen af konkurrencedygtige patentfri markeder. Rådet bør overveje, hvordan man kan udnytte potentialet for betydelige besparelser på dette område.

1.9 Fri adgang og billige lægemidler kræver en fornyet debat om de indbyrdes forbundne spørgsmål vedrørende de enorme prisforskelle mellem lægemidler i Europa, adgang, parallel handel og princippet om ikke-eksterritorialitet. Denne debat bør også sætte fokus på »et forslag til afskaffelse af de resterende hindringer for eller fordrejninger af farmaceutiske specialiteters frie bevægelighed…« (3).

1.10 EØSU mener i øjeblikket, at den åbne koordinationsmetode samt Kommissionens overvågningsrolle, god praksis og gennemsigtige data, der er den aktuelle praksis under Lissabon-strategien, bør indføres for at fremme øget konvergens. Tal og tendenser fra hele verden og deres virkning bør indgå i datapakken og sætte medicinalindustriens udfordringer og muligheder i det rette perspektiv.

2. Indledning

2.1 På grund af Kommissionens og medlemsstaternes opdelte beføjelser har der længe manglet et overordnet europæisk syn på lægemiddelsektoren. EU-institutionerne har hovedsagelig været fokuserede på at forbedre markedsadgangen og lovgivningen.

2.2 Årsagen til modviljen på EU-niveau var og er sundhedssektorens helt særlige stilling. Inden for alle områder af sundhedsvæsenet dominerer nationale systemer og kompetencer. Ikke desto mindre har Kommissionen og medlemsstaterne i stigende grad understreget behovet for europæiske rammevilkår for klart afgrænsede sundhedsspørgsmål.

2.3 EU-vilkår og -mål er nødvendige for en sektor, som afhænger af langsigtet forskning og innovationsstyrede investeringer. Det er desto vigtigere fordi — lægemiddelsektoren i stort omfang afhænger af F&U og innovative nye produkter; — konkurrencen fra andre lande, bl.a. de nye asiatiske markedsøkonomier, er voksende.

2.4 Det indre marked har behov for omfattende investeringer. På den baggrund er det ganske forståeligt, at EU-domstolen i flere domskendelser kræver, at der indføres et indre marked i denne sektor, især for patienternes skyld. Dette indre marked hæmmes alvorligt af 27 sundhedssystemer, der er styret af deres egne traditioner, lovbestemmelser og prisfastsættelse.

2.5 Så sent som i 1996 arrangerede EU-kommissær Martin Bangemann, ansvarlig for erhvervsudvikling, diskussioner på EU-niveau i tre rundbordsmøder med alle interessenter om fuldførelsen af det indre marked for lægemidler. Det blev fulgt op af utallige andre høringer. Den heterogene sammensætning af rundbordsmøderne med regeringsrepræsentanter, medicinalvirksomheder og andre aktører giver en bred vifte af synspunkter og nationale tilgange.

2.6 Som svar på disse synspunkter og tilgange har EØSU ved flere lejligheder gentaget en række konkrete forslag. De vigtigste temaer var fri bevægelighed for lægemidler i EU, behovet for at bringe udgifterne til lægemidler i medlemsstaterne under kontrol og en opfordring til en stærk medicinalindustri for vækst og beskæftigelse i Europa (4). EØSU noterer, at der fortsat er meget, der skal gøres for at opnå synlige fremskridt på disse områder.

2.7 Medlemsstaternes holdning er fortsat afgørende. De nationale strukturelle og organisatoriske særtræk ved sundhedsvæsenerne er afgørende for priser og godtgørelser i Europa og for adgangen til lægemidler.

2.8 Trods holdningsforskelle og bevarelsen af nationale beføjelser har Rådet siden 1965 vedtaget en række lovgivningsforanstaltninger om folkesundhed og lægemidler for at forbedre patienters og sundhedsvæsenets vilkår.

2.9 I 2001 blev det besluttet at forbedre debattens struktur ved at etablere en begrænset gruppe af interesserede parter, nemlig G-10 (5). I maj 2002 fremlagde G-10 fjorten generelle henstillinger som en strategisk oversigt for lægemiddelsektoren. I de efterfølgende år blev adskillige henstillinger gennemført.

2.10 Efterfølgende blev der i 2005 oprettet et lægemiddelforum på højt niveau for at gennemføre de resterende henstillinger fra G-10 og uddybe debatten. Inden for disse rammer fik tre arbejdsgrupper til opgave at udarbejde nye henstillinger.

2.11 Denne proces blev afsluttet i oktober 2008, da forummet vedtog sine konklusioner og henstillinger om information til patienter, relativ effektivitet og priser og godtgørelser.

2.12 I disse konklusioner og henstillinger blev de indbyrdes forbindelser mellem på den ene side teknologi og innovation i et dynamisk konkurrencepræget marked og på den anden side kvalitetsgarantier, fri adgang til lægemidler, pålidelig information til patienter og effektive pris- og godtgørelsespolitikker fremhævet og understreget.

2.13 Lægemiddelforummet konkluderer, at både Lissabon-strategien til styrkelse af europæisk konkurrenceevne og lægemiddelsektorens dynamik og udfordringer på verdensplan i øjeblikket kræver en indgående tilgang og et mellem- og langsigtet syn på sektoren.

2.14 For første gang har det 7. forskningsrammeprogram fastlagt en fælles forskningsdagsorden for medicinalindustrien. Den omfatter et stort antal innovative lægemiddelprojekter, som stimulerer eksisterende og potentielle internationale forskningsnetværk (6).

2.15 Samtidig bliver globaliseringens virkninger mærkbare. I lyset af de imponerende F&U-resultater i USA og i stigende grad i Kina og andre nye markedsøkonomier vil den innovative eksponering af europæiske virksomheder i denne sektor i sidste ende være afgørende for den europæiske industri.

2.16 Som følge af den nuværende økonomiske krise vil verden bagefter se anderledes ud. Økonomiens tilstand og nedskæringen af de nationale budgetter kombineret med den styrkede position, som andre globale aktører i Asien har opnået, vil påvirke konkurrencevilkårene. Disse faktorer skal der tages højde for i enhver fremtidig politik for sundhedssektoren og industrien.

2.17 EØSU konkluderer, at netværk og udvekslinger i løbet af det sidste tiår er blevet intensiveret, hvilket i et vist omfang har ført til konvergerende synspunkter blandt mange interessenter. Trods dette fremskridt findes der fortsat sorte pletter som følge af forskelle i lovgivning og sundhedssystemer. Fri adgang til lægemidler er begrænset og der findes intet indre marked for industrien.

3. Kommissionens holdning

3.1 Kommissionen offentliggjorde i december 2008 en strategisk meddelelse om medicinalindustrien, som definerer principper og målsætninger og opridser udsigterne for sektoren over en lang periode samt de globale udfordringer.

3.2 Meddelelsen fastlægger rammerne for lovgivningsforslagene i den samlede pakke fra december 2008 og for fremtiden.

3.3 Et nyt element er den kraftige betoning af eksterne aspekter såsom forfalskninger, handel, nye sygdomme samt den øgede betydning af nye markedsøkonomier.

3.4 Meddelelsen identificerer tre indsatsområder, der dækkes af fem lovgivningsforslag, der ledsager meddelelsen: forfalskning af lægemidler, lægemiddelsikkerhed og patientoplysning (7).

3.5 Endnu engang understreges lægemiddelindustriens altafgørende betydning i Europa, hvad angår F&U, vækst og arbejdspladser og folkesundhed.

3.6 Europa står imidlertid over for store sundhedsmæssige, videnskabelige og økonomiske udfordringer for at bevare en levedygtig og bæredygtig medicinalindustri: — Europa bliver ved med at miste terræn til USA og Asien inden for F&U og innovation, — inden for EU bliver der ved med at være uligheder hvad angår tilgængelige og billige lægemidler; — større international arbejdsdeling, herunder F&U, kliniske forsøg, fremstilling og markedsføring; — behovet for yderligere videnskabeligt pionerarbejde for at opfylde uløste folkesundhedsudfordringer samt åbne nye markeder for lægemidler produceret i EU.

3.7 Kommissionen anser det for at være på høje tid at gøre yderligere fremskridt for at forbedre den måde, det indre marked for lægemidler fungerer på, så man kan stabilisere og styrke Europas position internationalt.

3.8 I det øjemed er der opstillet 25 målsætninger med henblik på at (a) opnå et fælles og bæredygtigt marked for lægemidler, (b) udnytte globaliseringens muligheder og tage dens udfordringer op, og (c) styrke rammevilkårene for forskning og innovation.

3.9 Meddelelsen giver et sammenhængende billede af interne og internationale udfordringer og hensigtsmæssige tilgange inden for overordnede rammer, der bør fastlægge en langsigtet dagsorden i denne sektor.

4. Generelle bemærkninger

4.1 EØSU er enigt i behovet for en overordnet tilgang til den europæiske medicinalindustri i et internationalt perspektiv.

4.2 Meddelelsen præsenteres som en »fornyet vision«. Uanset hvor eftertragtet meddelelsen end måtte være og trods en bred høring af mange aktører, er resultatet noget skuffende, da meddelelsen ikke giver nogen overordnet analyse af mangler på det fælles marked og ikke fremsætter nogen proaktiv tilgang til politiske henstillinger på baggrund af patienters og industriens interesser.

4.3 Europa har mistet terræn, når det gælder lægemiddelinnovation. Sektorens globalisering åbner op for nye muligheder og nye udfordringer. Manglen på fri adgang til lægemidler i Europa og behovet for videnskabelige gennembrud som svar på medicinske fremskridt samt på globale folkesundhedsudfordringer, bliver med rette kædet sammen. Det forbliver dog uklart, hvilke foranstaltninger medlemsstaterne og EU bør træffe for at klare disse udfordringer.

4.4 EØSU mener, at der er et presserende behov for at forbedre funktionen af et bæredygtigt indre marked for lægemidler, hvilket er en forudsætning for at bevare en indbringende, yderst innovativ lægemiddelsektor i Europa, der kan imødekomme befolkningens øgede behov samt møde de internationale udfordringer.

4.5 Meddelelsen tilbyder en passende ramme for lovgivningsmæssigt samarbejde og forhandlinger med et stigende antal tredjelande, deriblandt USA, Japan, Canada, Rusland, Indien og Kina. Gennem samarbejde og forhandlinger med tredjelande vil der blive skabt et bæredygtigt perspektiv for europæisk eksport.

4.6 I den internationale sammenhæng er et velfungerende indre marked en forudsætning. Markedsfragmenteringen fortsætter enten som følge af forskelle i nationale prisfastsættelses- og godtgørelsesordninger eller (nye) lovgivningsmæssige byrder, mangelfuld gennemførelse af EU-lovgivning, ulige adgang og en mangel på kommerciel interesse i nationale markeder, som er økonomisk mindre attraktive.

4.7 Desuden er EU inden for forholdsvis kort tid vokset til 27 medlemsstater, hver med deres egne, og dermed helt særlige, træk, ikke mindst på grund af den øgede mangfoldighed af markeder og patientbehov. Dette illustrerer kompleksiteten af det overordnede europæiske billede.

4.7.1 Et eksempel på denne kompleksitet er den prismæssige tilgængelighed af lægemidler, som i høj grad afhænger af de enkelte nationale sociale sikringssystemer og kredsen af forsikrede personer. I de fleste systemer forhandler socialsikringsinstitutionerne eller deres sammenslutninger og producenterne om prisen på receptpligtig medicin, så de forsikrede, der eventuelt selv skal betale et beskedent bidrag, kan få lægemidlerne til en rimelig pris.

4.8 Forholdet mellem innovationsomkostninger og omsætning i sektoren har stor indvirkning. Forskning og innovation kan kun trives, såfremt industrien er konkurrencedygtig, og det europæiske marked således fungerer på tilfredsstillede vis.

4.9 Hvis forskellene i administrative procedurer og tilgange fortsætter, vil sektoren kontinuerligt lide af fragmentering, overlapninger, alt for store udgifter til innovation og derved af ulemper i forhold til industrier, som kan nyde fordele af en kontinental størrelsesorden, f.eks. USA og Kina.

4.10 Selv om markeder af kontinental størrelsesorden også delvis påvirkes af regionale forskelle, er situationen ikke sammenlignelig med den nuværende fragmentering i Europa.

4.11 Et yderligere problem er, at produktiviteten af F&U-investeringer i lægemiddelsektoren har været faldende i de senere år som følge af en kombination af en lang række komplekse faktorer.

4.11.1 Den bioteknologiske revolution har trods løfter om mange nye fremskridt været omkostningskrævende for industrien, da F&U og anvendt teknologi endnu ikke er blevet omsat til en moden produktudvikling. Bekæmpelse af nye sygdomme kræver en endnu mere omkostningskrævende udvikling af lægemidler.

4.11.2 Omkostningerne ved at markedsføre nye produkter er steget, til dels på grund af behovet for omfattende og dyre kliniske forsøg. Lovkravene for klinisk udvikling er også skærpede, hvortil kommer, at forskning og udvikling har bevæget sig i retning af mere komplekse sygdomme behandlingsområder, herunder kræft, Alzheimers m.fl.

4.11.3 Medicinsk innovation betragtes i øjeblikket primært som en omkostningsfaktor for nationale sundhedsbudgetter snarere end som en drivkraft for innovation med henblik på patienters velfærd. Et godt eksempel er nationale pris- og godtgørelsespolitikker, som ikke giver mulighed for større belønning til innovative produkter i forhold til visse ældre produkter inden for bestemte sygdomsområder (f.eks. fastsættelse af referencepriser for behandling).

4.12 Denne udvikling i Europa har konsekvenser i forhold til konkurrenterne. Mens de lovgivende myndigheder i USA generelt er strengere end i EU med hensyn til at give markedsføringstilladelse, er de amerikanske markedsrammer mere tiltrækkende for F&U-investeringer, da innovation belønnes mere end, det er tilfældet på de fleste europæiske markeder.

4.13 Asiatiske lande som Kina og Indien, hvis markeder vokser med over 15 % om året i gennemsnit, vil sandsynligvis tiltrække en betydelig andel af internationale F&U-investeringer, når først intellektuelle ejendomsbeskyttelsesstandarder bliver håndhævet effektivt i disse lande.

4.14 Hvis der skal opnås yderligere fremskridt på dette område, må der findes en ny balance mellem de resterende nationale kompetencer og de europæiske (rets)mekanismer og -procedurer og markedsvilkår, som baner vejen for en levedygtig og stærk europæisk lægemiddelsektor.

5. Fremtidens udfordringer

5.1 EØSU mener, at kombinationen af den nuværende økonomiske krise, forberedelsen af en forbedret Lissabonstrategi i 2010 og verdensomspændende udfordringer giver den kommende Kommission et passende udgangspunkt for fornyelse og fremskridt.

5.2 Lissabonstrategien, som indebærer en finjustering af nationale og EU-beføjelser og en klarere rolle til Kommissionen, kan udgøre en nyttig ramme og metode for lægemiddelindustrien.

5.3 I 2008 iværksatte Kommissionen initiativet Innovative Lægemidler (8) som led i det 7. forskningsrammeprogram. EØSU hilser denne strategiske dagsorden velkommen, som effektivt arbejder hen imod løsninger på forskningsudfordringer via offentlig-private partnerskaber – universiteter, forskningsinstitutter, SMV'er, hospitaler, patientorganisationer og lovgivere – med det formål at fjerne flaskehalse inden for forskning og uddannelse og fremskynde udviklingen af lægemidler til fremtidige sundhedsbehov.

5.4 Inden for konkurrencepræget forskning er patenter og garanteret beskyttelse af intellektuel ejendomsret i lægemiddelsektoren afgørende incitamenter til at innovere og takle eksisterende og nyopstående sundhedsproblemer samt produkternes lange livscyklus (herunder lange udviklingsperioder).

5.5 EØSU har noteret sig midtvejsrapporten fra november 2008 om en undersøgelse af lægemiddelsektoren. EØSU bakker kraftigt op om den anbefalede godkendelse af et EF-patent og etableringen af et europæisk system for afgørelse af tvister, der skal strømline processer og reducere omkostninger i forhold til 27 retstvistprocedurer baseret på forskellige lovgivninger.

5.6 Uanset Det Europæiske Patentkontors internationale omdømme finder EØSU, at dens funktionsmåde kan forbedres.

5.7 Generiske lægemidler, som er kopier af originale lægemidler, når patenterne er udløbet, er væsentligt billigere at fremstille og markedsføre end originale lægemidler. EØSU støtter udviklingen af konkurrencedygtige markeder for ikke-patenterede produkter.

5.8 EØSU understreger behovet for større effektivitet og konkurrence på det europæiske generiske marked. EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at overveje, hvordan man kan udnytte potentialet for væsentlige besparelser for patienter og sundhedssystemer.

5.9 Hvad angår fri adgang til lægemidler og overkommelige priser opfordrer EØSU til en fornyet diskussion med bl.a. Kommissionen, regeringer og interessenter om indbyrdes forbundne spørgsmål såsom enorme prisforskelle mellem lægemidler i Europa, adgang, parallel handel og princippet om ikke-eksterritorialitet.

5.10 Til orientering peger EØSU på en række successive erklæringer fra G10, henstilling 6, lægemiddelforummet på højt niveau, henstilling 9.2 og den endelige fremskridtsrapport fra dette forum (9).

5.11 Formålet med en sådan debat bør være at fastlægge en fælles vision om behovet for fri adgang og overkommelige priser for patienter, om skabelsen af et fælles marked, om forudsigeligheden af regeringers adfærd og tiltag på dette område samt om behovet for bæredygtige rammer for F&U og innovation.

5.12 Nationale og internationale udfordringer hænger sammen: — En bæredygtig position for den europæiske lægemiddelindustri på globalt plan vil afhænge af dens position på hjemmemarkedet i Europa. — Sygdomme på globalt plan og den verdensomspændende cirkulation af lægemidler fra udviklede og nye markedsøkonomier, som også vil påvirke det europæiske marked. — En bæredygtig position for industrien på hjemmemarkedet skal være til fordel for patienter på baggrund af diskussionsfora vedrørende lægemidler, sygdomme og ændrede holdninger blandt forbrugerne af disse produkter i Europa.

5.13 Til støtte for den fornyede debat bør Kommissionen fremlægge ajourførte EU-tal for markedsudvikling, jobskabelse og F&U-budgetter i sektoren. Der er også et stort behov for sammenlignelige internationale tal.

5.14 Tal og tendenser på verdensplan må også dække udvidelse af europæiske virksomheders F&U-aktiviteter på store nye markeder, som uden tvivl vil finde sted efterhånden som markederne i Kina og Indien vokser. Denne fordel ved globaliseringen er et andet overbevisende argument for at udvikle EU's indre marked som et bæredygtigt grundlag for F&U og innovation.

5.15 Fair handel og patienters interesser gør det nødvendigt, at importen fra lavindkomstlande reelt skal overholde god fremstillingspraksis. Forfalskede lægemidler skal forbydes. Faren for internetsalg af forfalskede lægemidler skal mindskes gennem effektiv kontrol af lægemidler, der sendes med posten.

5.16 EØSU er af den opfattelse, at man for at nå længere i retning af et indre marked i denne sektor bør indføre den åbne koordinationsmetode samt tildele Kommissionen en overvågningsrolle, hvilket i dag er gængs praksis inden for rammerne af Lissabon-strategien.

5.17 Med henblik på at opnå større gennemsigtighed bør Kommissionen anmodes om at offentliggøre eksempler på god praksis og undersøge og systematisk fremhæve debatter og udviklingstendenser i medlemsstaterne vedrørende fri adgang til billige lægemidler samt de lovgivningsmæssige vilkår for F&U, innovation og lægemiddelindustrien. Resultaterne af disse undersøgelser bør danne grundlag for Rådets beslutningstagning.

Bruxelles, den 30. september 2009 Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Meddelelse fra Kommissionen om »Sikre, innovative og tilgængelige lægemidler: et nyt perspektiv for lægemiddelsektoren«, KOM(2008) 666 endelig, december 2008

(2) I 2007 beskæftigede den europæiske medicinalindustri ca. 600 000 mennesker og brugte 18 % af sin samlede omsætning på F&U.

(3) Jf. art. 9 i Rådets direktiv 89/105 EF af 21. december 1988. Siden er Rådet blevet mere tilbageholdende med udvidelsen.

(4) Jf. initiativudtalelse EFT C 14 af 16.1.2001, s. 122, og udtalelse EUT C 241 af 28.9.2004, s. 7.

(5) G-10 var sammensat af fem ministre, to kommissionsmedlemmer og repræsentanter for industrien.

(6) I bemærkninger til Kommissionens meddelelser om forskning og konkurrenceevne i lægemiddelsektoren har EØSU løbende understreget (grund)forskningens afgørende betydning i denne sektor. Jf. EFT C 14 af 16.1.2001, EUT C 234 af 30.9.2003 og EUT C 110 af 30.4.2004.

(7) EØSU har behandlet disse spørgsmål i en pakke af udtalelser: CESE 1022/2009, CESE 1023/2009, CESE 1024/2009, CESE 1191/2009 og CESE 1025/2009, EFT C 306 af 16.12.2009.

(8) Den strategiske forskningsdagsorden for initiativet Innovative Lægemidler er køreplan for en hurtig gennemførelse af initiativet, hvor der sættes fokus på fire søjler: sikkerhed, effektivitet, vidensforvaltning og uddannelse.

(9) Jf. s. 85 i den endelige fremskridtsrapport.