Regionsudvalgets udtalelse om »Kommissionens meddelelse "Fremtidens energi: Vedvarende energi" Grønbog: Mod en fællesskabsstrategi« (97/C 244/01)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommissionens meddelelse »Fremtidens energi: Vedvarende energi« Grønbog: Mod en fællesskabsstrategi (KOM(96) 576 endelig udg.),

under henvisning til Kommissionens beslutning af 20. november 1996 om i henhold til artikel 198 C, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til sin beslutning af 8. marts 1996 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 5 »Fysisk Planlægning, Miljø og Energi«,

under henvisning til Underudvalg 5's forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 438/96 rev.), som blev vedtaget den 3. april 1997 med Josef Leinen som ordfører -

på den 18. plenarforsamling den 11.-12. juni 1997 (mødet den 11. juni) vedtaget følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Kommissionens grønbog om vedvarende energi markerer starten på en totrinsmodel for udvikling af en strategi, der skal fremme anvendelsen af vedvarende energi som bebudet i Kommissionens hvidbog »En energipolitik for Den Europæiske Union« (KOM(95) 682 endelig udg.).

1.2. Regionsudvalget hilser grønbogen velkommen og støtter, at EU's politik orienteres i retning af en mere intensiv og strategisk styrkelse af den vedvarende energi. Regionsudvalget er enig i Kommissionens vurdering af, at udnyttelsen af den vedvarende energi i Europa i dag er utilstrækkelig og uafbalanceret.

1.3. Regionsudvalget bifalder Kommissionens målsætning om at fordoble den vedvarende energis andel af EU's energibalance inden år 2010, så at den kommer op på 12 %. Regionsudvalget beder Kommissionen undersøge, om ikke denne andel kan forhøjes til 15 %, hvilket Europa-Parlamentet allerede har stillet krav om i sin beslutning om en fællesskabshandlingsplan for vedvarende energikilder (). En sådan andel kan opnås, hvis man samtidig styrker indsatsen for energieffektivitet og rationel energianvendelse.

1.4. Regionsudvalget mener ligesom Kommissionen, at der stadig er store forskelle i udnyttelsen af vedvarende energi fra medlemsland til medlemsland, og at disse forskelle ikke udelukkende skyldes forskellige geografiske og klimatiske betingelser. Der er tværtimod mange eksempler på, at vedvarende energi kan trænge stærkere ind på markedet, hvis den får gunstige politiske og økonomiske rammebetingelser på nationalt, regionalt og lokalt plan. Det viser f.eks. udviklingen af vindenergi i Danmark og Tyskland, biomasse i Sverige, Finland og Østrig, små vandkraftværker i Nordportugal, solvarme i Grækenland og Østrig og solcelleenergi (fotovoltaisk energi) i mange kommuner i EU.

1.5. Regionsudvalget mener, at de lokale og regionale aktører bør spille en særlig rolle ved udbredelsen af vedvarende energi, da der er tale om energiformer, som i sagens natur forekommer og udnyttes decentralt. Lokale og regionale incitamenter kan bidrage væsentligt til en forøgelse af den vedvarende energis andel.

1.6. Regionsudvalget tilslutter sig grønbogens argumenter for en aktiv og intensiv styrkelse af vedvarende energi:

- vedvarende energi beskytter miljøet og bidrager til at reducere drivhusgasemissionerne (især CO2),

- vedvarende energi er lokale energiformer og mindsker derfor EU's voksende afhængighed af energiimport,

- anvendelsen af vedvarende energi fremmer den regionale udvikling og skaber arbejdspladser, især i struktursvage regioner og i landbruget,

- vedvarende energi giver den europæiske industri store muligheder for eksport til verdensmarkedet, især til udviklingslande og tærskellande, som har et stærkt voksende behov for energi,

- i den europæiske offentlighed er der bred accept af, at en mere intensiv udnyttelse af vedvarende energiformer skal prioriteres højere end andre energiforsyningsvalg.

1.7. Regionsudvalget foreslår, at der etableres et retsgrundlag i EU-traktaten for fremme af vedvarende energi i lighed med de fællesskabsinstrumenter, der har eksisteret i årtier til fremme af kulenergi (EKSF) og atomenergi (EURATOM).

1.8. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at vedvarende energi ikke kan betragtes isoleret fra andre politikker. Derfor må man være særlig opmærksom på at styrke den vedvarende energis integrering i andre politikker (udenrigsøkonomi, industri- og konkurrencepolitik, landbrugspolitik, udviklingspolitik, det indre marked, forskning og udvikling, skatte-, trafik-, miljø-, struktur- og regionalpolitik samt turistpolitik). Fremme af vedvarende energi skal derfor i fremtiden ikke kun betragtes ud fra energi- og miljøpolitiske, men også ud fra økonomiske og teknologipolitiske synspunkter.

2. Analyse af den aktuelle situation

2.1. EU's afhængighed af energiimport er allerede i dag ganske stor og vil efter Kommissionens vurdering stige endnu mere (fra 50 % i dag til over 70 % i år 2010), hvis ikke der træffes modforanstaltninger. Denne afhængighed, som står i modsætning til målet om forsyningssikkerhed, kan efter Regionsudvalgets opfattelse reduceres væsentligt gennem udnyttelse af rene og lokale vedvarende energiformer.

Forsyning med sikker energi til en rimelig pris er vigtig for den økonomiske udvikling, konkurrenceevnen på verdensmarkedet og borgernes velstand i Den Europæiske Union.

2.2. Regionsudvalget mener, at etableringen af et indre EU-marked for energi ikke bør lægge hindringer i vejen for vedvarende energiformer. El-direktivet rummer både chancer og risici for den vedvarende energi. På den ene side giver energiforsyningsselskabernes adskilte regnskabsaflæggelse mulighed for bedre kontrol med disse selskaber, som ofte har bevaret en monopolagtig struktur. På den anden side bliver det vanskeligere for vedvarende energiformer at trænge hurtigere ind på markedet, hvis der ensidigt satses på lave energipriser. Uden en forstærket indsats og mere vidtgående støtteforanstaltninger for vedvarende energiformer er der fare for, at følgerne af det indre marked for elektricitet spænder ben for udbygningen af vedvarende energi.

2.3. I grønbogen peges der med rette på de nationale rammebetingelsers betydning for vedvarende energiformer. I Danmark og Tyskland er det således lovfæstede regler som f.eks. særlige aftagelses- og godtgørelsesforpligtelser, der har muliggjort vindenergiens kraftige opsving i disse lande. I løbet af få år har man i Danmark og Tyskland med hjælp fra nationale og regionale støtteprogrammer kunnet tilvejebringe ¾ af EU's samlede installerede vindenergikapacitet.

2.4. Nøglen til en bedre markedsindtrængning for vedvarende energi ligger - som ganske rigtigt påpeget i grønbogen - i overvindelse af markedsbarrierer og markedsmæssige mangler. Vindenergi- og solvarmeeksemplerne viser, at det bedste resultat nås, når optimeringen sker på markedets vilkår, ikke på kunstigt skabte vilkår. Først når efterspørgslen på markedet stiger, vil omkostningerne blive reduceret væsentligt. Dette gælder også for fotovoltaiske systemer, havvindmølleparker og energiafgrøder. Sideløbende med forskning, udvikling og demonstration bør man efter Regionsudvalgets mening sætte kraftigere ind på markedsføring og forbedring af eksisterende fremgangsmåder i forbindelse med disse teknologier.

2.5. De strategier til fremme af vedvarende energi, som Europas to største konkurrenter på verdensmarkedet, USA og Japan, har fulgt i nogen tid, kræver et svar, hvis EU vil bevare sin handledygtighed på et af fremtidens strategisk set vigtigste markeder i det 21. århundrede. Regionsudvalget er enig med Kommissionen, når den udtaler, at en stærk position i den internationale konkurrence kun kan opretholdes og forbedres, hvis EU's indre marked giver tilstrækkeligt stort grundlag for de forskellige erhvervsgrene.

3. Prognoser for vedvarende energis markedsindtrængning

3.1. I grønbogen fremlægges forskellige scenarier (»Europæisk energi frem til 2020«, TERES II), som viser, hvor meget den vedvarende energis bidrag i de næste 25 år kan forøges. Regionsudvalget gør opmærksom på, at langfristede energiprognoser er stærkt afhængige af de aktuelle rammebetingelser. Dette erkendes og understreges også i grønbogen: »Medmindre der iværksættes særlige aktiviteter, er det urealistisk at forvente, at det store potentiale for vedvarende energi vil blive udnyttet, og at disse kilder kommer til at yde et væsentligere bidrag til EU's energibalance.«

3.2. Regionsudvalget gør Kommissionen opmærksom på, at andre videnskabelige undersøgelser går ud fra et betydeligt større realisabelt potentiale for vedvarende energi. Undersøgelsen »Solenergipotentialet i EU«, som EUROSOLAR har udarbejdet på Kommissionens foranledning, regner således med et bidrag fra vedvarende energi på 50 % i år 2020 under den forudsætning, at EU's samlede energiforbrug stabiliseres på 1990-niveauet.

3.3. Det anføres i grønbogen, at der i øjeblikket kun udnyttes ca. 16 % af den vedvarende energis tekniske potentiale - hvilket efter Kommissionens angivelser svarer til ca. 400 Mtoe. Regionsudvalget gør Kommissionen opmærksom på, at det indtil videre må betragtes som en sikker videnskabelig erkendelse, at det naturlige potentiale for vedvarende energi er tilstrækkeligt stort til på lang sigt at kunne erstatte alle fossile og atomare energikilder.

4. Fordelene ved vedvarende energi

4.1. Regionsudvalget støtter Kommissionen i dens konstatering af, at det kun er muligt at opfylde de internationalt vedtagne bindende miljøforpligtelser - som f.eks. Rio-konventionen om klimaet - hvis den vedvarende energis andel stiger væsentligt, samtidig med at anvendelsen af fossile brændstoffer mindskes. Der er praktisk talt ingen alternativer. Atomenergien kan ikke yde et større bidrag til løsning af klimaproblemet, da mange af EU's medlemsstater har besluttet ikke at udnytte denne energiform.

4.2. Regionsudvalget understreger, at en mere intensiv indsats for vedvarende energi ikke først bliver nødvendig en gang i fremtiden, men allerede er det i dag - fem år efter miljøkonferencen i Rio de Janeiro og klimakonferenceåret i Kioto, Japan. Målet om inden år 2000 at stabilisere CO2-udledningerne (på 1990-niveauet) og yderligere reduktion af disse udledninger kan ikke nås, medmindre vedvarende energi udnyttes i højere grad. Kun med en fremtidsorienteret energipolitik, der som centralt element må omfatte strategisk fremme af vedvarende energi, vil Europa være i stand til også i fremtiden at forsvare sin førerstilling inden for international miljøpolitik på en troværdig måde.

4.3. Vedvarende energiformer er pr. definition lokale og uudtømmelige. De kan yde et væsentligt bidrag til forsyningssikkerheden og mindske afhængigheden af import. Samtidig aflastes betalingsbalancen. Følgerne af forsyningsflaskehalse og prisstigninger på de internationale energimarkeder kan neutraliseres gennem en øget anvendelse af vedvarende energiformer. I lyset af prognosen om EU's stigende afhængighed af energiimport går Regionsudvalget ind for en omfattende udenrigsøkonomisk strategi for styrkelse af vedvarende energiformer.

4.4. Regionsudvalget fremhæver Kommissionens udsagn om konkurrenceevnen og omkostningsudviklingen i forbindelse med teknologier til udnyttelse af vedvarende energi. Det peger især på den kendsgerning, at det nuværende generelle beskatningssystem forhindrer en optimal fordeling af ressourcerne - især på energiområdet. Markedsforvridninger og andre stadig eksisterende direkte og indirekte støtte til konventionelle energiformer skal derfor afvikles. Dette indebærer også, at de milliardstore subsidier, som år for år tilflyder fortidens teknologier (fossile og atomare energiformer), i stedet skal investeres i fremtidens teknologier (vedvarende energiformer).

4.5. Regionsudvalget understøtter Kommissionens analyse: at rene teknologier, især teknologier, til udnyttelse af vedvarende energiformer, spiller en nøglerolle for fremtidens økonomiske velstand. Et anslået markedsvolumen for vedvarende energi på 1,7 mia. ecu i de næste 25 år kræver, at Fællesskabet sætter lige så store bestræbelser i gang som på telekommunikationsområdet. Kun derved kan den europæiske industris eksportchancer og ekspansionsmuligheder på disse verdensmarkeder udnyttes.

4.6. Regionsudvalget deler grønbogens vurdering, at anvendelsen af vedvarende energiformer indebærer en enorm potentiel beskæftigelseseffekt. Regionsudvalget fremhæver i denne forbindelse, at anvendelse af vedvarende energi skaber op til fem gange flere arbejdspladser end anvendelse af traditionelle energiteknologier. F.eks. er der i dag flere mennesker beskæftiget i den danske vindenergiindustri end i landets traditionelle fiskeindustri. Hvis den vedvarende energis potentiale udnyttedes fuldt ud, kunne der i de næste 25 år oprettes over en million nye, fremtidsrettede arbejdspladser i EU.

4.7. De fleste arbejdspladser inden for vedvarende energi oprettes i små og mellemstore virksomheder (SMV). Sådanne virksomheder, som investerer i vedvarende energiformer, bør derfor modtage særlig EU-støtte, især i mindre udviklede regioner.

4.8. Regionsudvalget vurdere ligesom grønbogen, at fremme af vedvarende energi skaber arbejdspladser i regioner, hvor der ikke finder en traditionel industriel udvikling sted. Mange af de mindre udviklede områder i Fællesskabet mangler traditionelle energiformer, men netop disse regioner råder over et væsentligt potentiale for vedvarende energi, som bør udnyttes.

4.9. Regionsudvalget påpeger, at vedvarende energi kan spille en væsentligt større rolle ikke blot i landdistrikterne, men også i byområder. På lokalt plan er der store muligheder for at anvende vedvarende energi, f.eks. i bygninger gennem en arkitektur, der aktivt og passivt udnytter solenergien.

4.10. Også turistsektoren frembyder gode muligheder for øget brug af vedvarende energi, da forbrugeren i almindelighed ser mere positivt på denne end på andre energiformer. Der er allerede nogle regioner, som tiltrækker turister ved at henvise til deres anvendelse af vedvarende energi. Desuden kan vedvarende energi bidrage til at dække behovet ved sæsonbetingede spidsbelastninger og dermed overflødiggøre ekstraudbygning af kraftværkskapacitet.

5. Hindringerne for en øget anvendelse af vedvarende energi

5.1. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at der stadig står mange hindringer og modstridende interesser i vejen for en øget udnyttelse af vedvarende energi. Internalisering af eksterne omkostninger kan på længere sigt kun gennemføres på nationalt plan og EU-plan, men ellers skal kommuner og regioner spille en særlig rolle ved overvindelsen af disse barrierer, f.eks. ved at opstille særlige regler for byggeri og planlægning, finansiering, grunduddannelse og videreuddannelse, information og bevidstgørelse af offentligheden, eller gennem et større engagement fra de kommunale og regionale energiforsyningsselskabers side.

5.2. Regionsudvalget konstaterer med Kommissionen, at udgifterne til teknologier for vedvarende energi falder hastigt, når de vinder indpas på markedet. Erfaringerne fra vindenergi, men også fra fotovoltaiske systemer og solvarme, har vist, at de seneste års betragtelige fald i omkostningerne primært skyldtes den støt stigende efterspørgsel og de deraf følgende teknologiske fremskridt. Regionsudvalget efterlyser på denne baggrund en markedsindtrængningsstrategi for vedvarende energi, der er afstemt mellem alle Europas lande; under hensyntagen til subsidiaritetsprincippet bør det dog fastholdes, at det først og fremmest er medlemsstaternes og regionernes ansvar at fremme den vedvarende energi.

Fremtidig masseproduktion af teknologier til udnyttelse af vedvarende energi vil utvivlsomt føre til yderligere omkostningsreduktioner, ligesom udgifterne til de traditionelle energiformer samtidig klart vil stige på mellemlang frist.

5.3. Internalisering af eksterne omkostninger - som kravet lyder i grønbogen - er et vigtigt led i udvidelsen af den vedvarende energis markedsandel. Regionsudvalget opfordrer derfor Rådet til omgående at indgå aftale om en europæisk energiskat/klimabeskyttelsesafgift.

5.4. Ved siden af fjernelsen af tekniske og administrative forhindringer er spørgsmålet om forpligtelse til at aftage og betale godtgørelse for elektricitet og varme fra vedvarende energiformer efter Regionsudvalgets mening yderst vigtigt. Regionsudvalget deler Kommissionens vurdering af, at central energiforsyning kan gøre det ekstra svært for den vedvarende energi at få adgang til markedet. De mange private leverandører af vedvarende energi bør derfor styrkes over for de store energiselskaber, der som oftest har en monopolagtig opbygning.

5.5. I spørgsmålet om nettilslutnings- og transitbetingelser anbefaler Regionsudvalget, at der udarbejdes standardkontrakter og klare regler for overtagelse af omkostningerne ved tilslutning til centraliserede elektricitetsnet. På denne måde kan man forhindre energiselskabernes praksis med at kræve ofte vilkårligt høje og uigennemsigtige nettilslutnings- og transitafgifter.

5.6. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at en utilstrækkelig strømtilførselsgodtgørelse ofte udgør en hindring for den vedvarende energis markedsindtrængning. I de fleste tilfælde afspejles den egentlige værdi af elektriciteten fra vedvarende energi ikke i de strømtilførselsgodtgørelser, som energiselskaberne udbetaler. Regionsudvalget kræver derfor indførelse af lovfæstede minimumsstandarder på europæisk niveau, hvori den vedvarende energis fordele kommer til udtryk. Disse minimumsstandarder kan ligeledes være baseret på en aftale mellem de involverede organisationer. De og økologiske fordele ved vedvarende energi skal indregnes i godtgørelsen, ligesom den højere værdi af elektricitet og varme fra vedvarende energi på grund af de reducerede transmissionstab. Endelig bør man udnytte den udbredte accept af vedvarende energi til at fremme disse energikilder på lokalt og regionalt plan og til at fastsætte en pris der dækker omkostningerne ved disse energikilder.

5.7. Regionsudvalget giver Kommissionen ret i, at biobrændstoffer kun kan vinde indpas i transportsektoren, hvis der allerede findes en egnet infrastruktur. Regionsudvalget mener, at en sådan infrastruktur ikke kun er nødvendig at tilvejebringe for biobrændstoffer, men for alle former for vedvarende energi.

5.8. Regionsudvalget støtter Kommissionens opfattelse af, at finansieringen også udgør en væsentlig hindring for de vedvarende energiformers markedsindtrængning. Regionsudvalget anbefaler derfor udvikling af særlige kreditinstrumenter for vedvarende energi, f.eks. en såkaldt solenergikredit, som tager hensyn til den vedvarende energis fordele og særlige egenskaber. Med dette instrument kunne tilbagebetalingsperioderne for vedvarende energi afkortes betydeligt.

5.9. De lokale og regionale myndigheder bør spille en væsentlig rolle, både hvad angår byggeforskrifter og natur- og miljøbeskyttelse. Regionsudvalget opfordrer de relevante forvaltningsområder til at indføre bestemmelser om privilegering af anvendelsen af vedvarende energiformer. Denne privilegering skal også indføres i den europæiske miljølovgivning, så at man undgår konflikter mellem naturbeskyttelsesinteresser og anvendelsen af vedvarende energiformer. Der skal tages tilbørligt hensyn til den vedvarende energis miljømæssige fordele ved en eventuel afvejning med lokale interesser.

5.10. I grønbogen nævnes forskellene mellem medlemslandene mht. informationsniveau, erfaringshorisont og bevidstgørelse af aktørerne som en yderligere markedsmæssig hindring. Forskellige standarder samt divergerende og ofte hurtigt skiftende nationale og regionale støtteprogrammer, bidrager desuden til ustabilitet og uforudsigelighed på markederne for vedvarende energi. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i denne vurdering og støtter kravet om opstilling af stabile rammer på EU-plan for fremme af vedvarende energi på grundlag af kontinuitet.

5.11. Regionsudvalget beklager, at grønbogen i forbindelse med hindringer og barrierer for vedvarende energi ikke kommer nærmere ind på den forestående liberalisering og deregulering af EU's energimarkeder. Liberaliseringen kan blive til et handicap for den vedvarende energi, hvis den ikke ledsages af passende forholdsregler. De »ikke-bindende« bestemmelser til fremme af vedvarende energi, som fastlægges i direktivet om det indre marked for elektricitet, bør efter Regionsudvalgets mening ændres til »bindende« bestemmelser, især artikel 8, stk. 3, og artikel 11, stk. 3 (vedvarende energis fortrinsstilling).

6. Vejen frem: en strategi for vedvarende energi

6.1. Et ambitiøst mål for forøgelse af bidraget fra vedvarende energi

6.1.1. Målet om inden år 2010 at fordoble den vedvarende energis andel af EU's samlede energibalance til 12 % bør efter Regionsudvalgets mening forhøjes til 15 %, som allerede krævet af Europa-Parlamentet i dets beslutning om en fællesskabshandlingsplan for vedvarende energikilder. Et sådant bidrag kan uden videre opnås gennem en yderligere indsats på energieffektivitetsområdet og gennem rationel energianvendelse.

6.1.2. Regionsudvalget anbefaler, at der opstilles delmål for de enkelte vedvarende energiformer. Konkrete målsætninger og måltal virker for alle medlemslandene som en tilskyndelse til rent faktisk at føre en strategisk politik for vedvarende energi.

6.1.3. Regionsudvalget giver her nogle eksempler på initiativer, der kunne tages på EU-plan:

- I lighed med det japanske program om at udstyre 70 000 tage med fotovoltaiske systemer bør EU opstille et program, der omfatter 250 000 tage og facader. Dette ville være en stærk tilskyndelse for europæisk industri og håndværk til at nedbringe omkostningerne ved solceller mærkbart, idet efterspørgslen ville blive stærkt forøget.

- På vindenergiområdet burde man inden for de næste 10 år forøge den allerede planlagte kapacitet i Europa med yderligere 10 000 MW. Regionsudvalget påpeger, at der i EU's samhørighedslande og struktursvage regioner ofte er fremragende betingelser for udnyttelse af vindenergi. Udover dette 10 000 MW-program burde vindenergiudnyttelsen til havs udbygges med et særligt 5 000 MW-program.

- Regionsudvalget anbefaler, at udnyttelsen af Europas enorme biomassepotentiale øges fra 2 200 pj (petajoule) i 1989 til 7 000 pj inden år 2010. Østrig er et eksempel på, at biomassens bidrag i løbet af 10 år kan tredobles, hvis der træffes de rette foranstaltninger.

6.1.4. Regionsudvalget bifalder, at Kommissionen agter at forpligte medlemsstaterne til regelmæssigt at gøre rede for deres nationale støtteforanstaltninger og -instrumenter. De lokale og regionale myndigheder har i denne forbindelse en dobbeltfunktion. På den ene side bidrager de konkret og lokalt til opfyldelsen af EU's mål for den vedvarende energi, og på den anden side udøver de en kontrollerende og korrigerende funktion over for medlemsstaterne og Fællesskabet.

6.2. Samarbejde mellem medlemsstaterne

Regionsudvalget bifalder grønbogens udsagn om, at medlemsstaternes samarbejde om vedvarende energi skal intensiveres, da de fleste foranstaltninger til gennemførelse af målene træffes på nationalt, regionalt og lokalt plan. Bedre samarbejde mellem alle involverede parter samt flere midler fra fællesskabsprogrammerne ALTENER II og SAVE II kunne virke som en katalysator for dette arbejde.

6.3. Styrkelse af EU's politikker

Regionsudvalget bifalder Kommissionens hensigt om at oprette en arbejdsgruppe på tværs af tjenestegrenene for at forbedre koordinationen på fællesskabsplan og internt i Kommissionen. Medlemmerne af denne arbejdsgruppe bør hentes fra alle tjenestegrene og generaldirektorater, som på den ene eller den anden måde beskæftiger sig med vedvarende energi (udenrigsøkonomi, industri- og konkurrencepolitik, landbrugspolitik, udviklingspolitik, det indre marked, forskning og udvikling, skatte-, transport-, miljø-, struktur- og regionalpolitik samt turistpolitik).

6.3.1. Vedvarende energi i det indre marked

Regionsudvalget understreger, at etableringen af et indre marked for elektricitet både indebærer muligheder og risici. Erfaringer fra lande, som allerede for et stykke tid siden liberaliserede deres energimarkeder, f.eks. USA, bekræfter denne vurdering. Regionsudvalget gør opmærksom på, at der må sættes spørgsmålstegn ved målet om at holde energipriserne nede for at sikre konkurrenceevnen på verdensmarkedet.

Kommissionen opfordres til at garantere en hurtigere markedsindtrængning for vedvarende energi gennem ledsageforanstaltninger i det indre marked for energi. Det skal dermed sikres, at princippet om miljøbeskyttelse - dvs. anvendelse af vedvarende energi - prioriteres højere end overvejelser, der udelukkende går på omkostningerne. Direktivets ikke-bindende bestemmelser på dette område skal derfor fortolkes som bindende bestemmelser for medlemsstaterne, især artikel 8, stk. 3, og artikel 11, stk. 3 (vedvarende energis fortrinsstilling).

Den skærpede konkurrence på det indre marked bør ikke skade de kommunale og regionale energiselskaber, da de for det meste er ret engagerede i vedvarende energi.

Et væsentligt aspekt i denne sammenhæng er sikring af netadgang samt en garanteret minimumsgodtgørelse for vedvarende energi i det indre marked for elektricitet. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at udarbejde forslag om et europæisk strømtilførselsdirektiv for vedvarende energi. Gode nationale strømtilførselsregler for vedvarende energi bør ikke udhules.

6.3.1.1. Kreditter til vedvarende energi

Regionsudvalget betragter det foreslåede kreditsystem som principielt interessant og innovativt, men en grundig efterprøvning er dog påkrævet. Det kan derfor ikke på nuværende tidspunkt anbefales, at et sådan system sættes i værk.

6.3.1.2. Internalisering af omkostninger og skattemæssig harmonisering

Regionsudvalget støtter Kommissionens holdning til harmonisering af skatter og afgifter, dvs. indførelse af en europæisk energiafgift, samtidig med afgiftsfritagelse for vedvarende energi. Dette ville være en afgørende tilskyndelse til anvendelse af vedvarende energi. Erfaringerne i visse medlemsstater (Danmark, Holland, Sverige) viser imidlertid, at afgiftsfritagelse på kort og mellemlang sigt ikke er nok til at give vedvarende energi stærkere fodfæste på markedet. Et europæisk strømtilførselsdirektiv, som garanterer minimumsgodtgørelser for elektricitet fra vedvarende energi, ville være et vigtigt supplement til nyorienteringen i energisektoren på skatte- og afgiftsområdet.

6.3.1.3. Statsstøtte og andre støtteforanstaltninger for vedvarende energi

Regionsudvalget understreger nødvendigheden af særlige offentlige støtteforanstaltninger for vedvarende energi - dvs. på lokalt, regionalt, nationalt samt EU-plan.

Regionsudvalget kræver i denne forbindelse indførelse af EU-minimumsstandarder for strømtilførselsgodtgørelser. »Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse« bør suppleres med en bestemmelse om, at der trods de konkurrenceretlige aspekter kan indføres højere godtgørelser til vedvarende energi på nationalt plan på grund af denne energiforms positive indvirkning på miljøet.

Ved fastlæggelsen af godtgørelsernes størrelse skal der tages hensyn til følgende elementer:

- grænseomkostninger, der er undgået på lang sigt,

- eksterne fordele, f.eks. eksterne omkostninger, man har undgået ved at benytte vedvarende energi,

- udbyttemarginer, som også er almindelig praksis i traditionelle energiselskaber.

Regionsudvalget anbefaler ideen om omkostningsbestemt godtgørelse for alle vedvarende energiformer, som endnu ikke kan konkurrere med de aktuelle elpriser. Dette gælder især netopkoblede fotovoltaiske systemer, vindenergi til lands eller til havs samt forskellige biomasseteknologier.

I overensstemmelse med det i EF-traktatens artikel 130 R, stk. 2, fastlagte princip om, at forureneren betaler, bør alle udgifter, der skyldes sikring af højere strømtilførselsgodtgørelser til vedvarende energiformer, fordeles på tarifferne for samtlige elforbrugere. For at udligne eventuelle regionale skævheder mellem energiselskaberne anbefaler Regionsudvalget, at der tages nationale eller EU-mekanismer i anvendelse, f.eks. udligningsfonde.

Kravet om et bedre grundlag for strømtilførselsgodtgørelser til vedvarende energi svarer til indholdet af punkt 18 i den handlingsplan for vedvarende energi, som Europa-Parlamentet vedtog i juli 1996. Kommissionen og medlemsstaterne opfordres heri til »at sikre uafhængige producenter af el baseret på vedvarende energi adgang til elnettene til en pris, der virker som en tilskyndelse til udnyttelse af vedvarende energi, eller som i det mindste ikke virker hæmmende«.

6.3.1.4. Standardisering

Regionsudvalget bakker op om indførelse af EU-standarder for vedvarende energi. Indtil da bør princippet om gensidig anerkendelse anvendes. Man bør være opmærksom på, at et europæisk standardiseringssystem ikke må skabe nye hindringer, især ikke uforholdsmæssigt store omkostninger for SMV.

6.3.2. Særlig økonomisk støtte til foranstaltninger til fremme af vedvarende energi

6.3.2.1. Regionsudvalget anbefaler, at ALTENER II tildeles flere midler. Foranstaltningerne under dette program har væsentlig betydning for den vedvarende energis markedsindtrængning og kommercialisering.

6.3.2.2. Regionsudvalget støtter Kommissionens idé om, at alle EU-finansieringsinstrumenter fremover skal indeholde særlige incitamenter til investering i vedvarende energi. Dette gælder især investerings- og kreditstøtte fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD). Endvidere må man forbedre mulighederne for støtte til vedvarende energi i forbindelse med strukturfondene og Samhørighedsfonden, Middelhavsprogrammet (MEDA) og udviklingsprogrammerne for tredjelande.

6.3.3. Forskning, udvikling og demonstration

6.3.3.1. I forskningspolitikken gælder det om at fjerne de bestående skævheder i støtten til forskellige energiteknologier. Der bør fremover gives flere forskningsmidler til vedvarende energi.

6.3.3.2. Forskningsstøtten til vedvarende energi skal i højere grad bygge på princippet om anvendelsesorienteret forskning, dvs. på optimering af fremstillingsprocesserne. Regionsudvalget tilslutter sig i enhver henseende grønbogens overbevisning om, at nøglen til en større markedsandel for vedvarende energi ligger for enden af den teknologiske proces, dvs. i markedsintroduktionsfasen.

Inden for grundforskningen bør man støtte teknologier, der ligger endnu længere fra at være markedsegnede (f.eks. visse biomasseteknologier, tidevands- og bølgeenergi, solkraftværker).

6.3.3.3. Forskningspolitik er fremtidspolitik, især når det drejer sig om vedvarende energi. Reduktion af støtten til forskningsudgifterne kan derfor ikke accepteres. Tværtimod bør indsatsen på fremtidsteknologiernes område - herunder den vedvarende energi - intensiveres. Regionsudvalget støtter derfor grønbogens krav om udvidelse af EU-programmet for teknologisk udvikling i forbindelse med vedvarende energiformer.

6.3.4. Regionalpolitik

6.3.4.1. Regionalpolitikken spiller en særlig rolle i forbindelse med fremme af vedvarende energi. Især i udkantsområder, dvs. i landdistrikter og øregioner, er det attraktivt at anvende vedvarende energi, da denne ifølge sagens natur forekommer og udnyttes decentralt. I byområderne er der imidlertid også store muligheder for anvendelse af vedvarende energi, især ved aktiv og passiv solenergiudnyttelse i byggeriet. Den største hindring er i denne sammenhæng manglende finansielle ressourcer samt utilstrækkelig information af lokale og regionale beslutningstagere om den vedvarende energis fordele.

6.3.4.2. Hvad angår den strukturpolitiske betydning af vedvarende energi som middel til at stimulere økonomien og skabe arbejdspladser, foreslår Regionsudvalget, at der ydes særlig støtte til oprettelse af produktionssteder med anlæg til udnyttelse af vedvarende energiformer i forbindelse med såvel EU's regionale programmer som med strukturfondene og Samhørighedsfonden. Desuden kunne der med sådanne midler oprettes energiagenturer og et netværk af lokale og regionale faciliteter til fremme af vedvarende energi.

6.3.5. Land- og skovbrugspolitik

6.3.5.1. Regionsudvalget fremhæver den vedvarende energis betydning for fremtidens fælles land- og skovbrugspolitik, der er forpligtet til at følge bæredygtighedsprincippet, og peger på den vedvarende energis enorme beskæftigelsespotentiale og strukturpolitiske muligheder. Ifølge EUROSOLAR's beregninger kan der oprettes op til 500 000 arbejdspladser inden for land- og skovbrug i løbet af de næste 25 år. Realiseres dette enorme potentiale - Europa-Parlamentets udvalg om landbrug og udvikling af landdistrikterne regner med, at biomasse vil dække 10 % af EU's energibehov i 2010 og mindst 20 % i 2025 - vil det også være muligt på mellemlang sigt at reducere subsidierne til landbruget. Det europæiske landbrug vil skulle ses i et nyt perspektiv, idet det vil få et vigtigt ansvar for en miljøvenlig energiforsyning. Medlemsstaterne, regionerne og kommunerne må imidlertid i højere grad end hidtil kunne udvikle og tage ansvaret for de principper og foranstaltninger, der skal sikre en bæredygtig udvikling i landdistrikterne.

6.3.5.2. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til i Verdenshandelsorganisationen at arbejde for indførelse af mere generøse regler for råstoffer fra land- og skovbrug, der anvendes til energifremstilling.

6.3.5.3. Skatte- og afgiftsmæssige støtteforanstaltninger for produktion og anvendelse af vedvarende energi i land- og skovbrug er også en forudsætning for større markedsandele til vedvarende energi. Skatte- og afgiftsfritagelser eller -lettelser samt kreditstøtte og lavt forrentede lån kan bidrage til udnyttelse af potentialet.

6.3.6. Foranstaltninger inden for politikken for eksterne relationer

6.3.6.1. Regionsudvalget deler Kommissionens opfattelse af, at de vedvarende energiformers eksterne dimension er af særlig betydning, ikke kun ud fra energi- og miljøpolitiske overvejelser, men også, og især, når talen er om Europas konkurrenceevne i fremtiden. Omkring 2 mia. af verdens befolkning er ikke tilsluttet offentlige elnet. Det Internationale Energiagentur regner med en vækst i energiforbruget på mere end 100 % frem til år 2010 i udviklings- og tærskellandene. Senest omkring midten af næste århundrede vil disse lande stå for den største del af det globale energiforbrug. Også af denne grund har USA og Japan allerede i dag rettet deres strategiske programmer for vedvarende energi mod disse lande.

6.3.6.2. Regionsudvalget anbefaler, at SYNERGY-programmet, det nye Middelhavsprogram MEDA samt fællesskabsprogrammerne PHARE og TACIS for Central- og Østeuropa og landene i det tidligere Sovjetunionen indrettes på at fremme vedvarende energi.

6.3.6.3. Regionsudvalget foreslår, at der oprettes et europæisk agentur for vedvarende energi, der skal gøre en hurtigere overførsel af teknologier til anvendelse af vedvarende energi mulig. Dette kunne være med til at fremskynde udbygningen af vedvarende energi - især i udviklings- og tærskellandene.

6.3.6.4. Europæiske virksomheder, som ønsker at eksportere anlæg til udnyttelse af vedvarende energi til tredjelande, eller som vil investere i opbygningen af produktionskapacitet i udviklings- og tærskellande, bør støttes med information og rådgivning såvel som med eksportstøtte og eksportgarantier. Regionsudvalget anmoder Kommissionen om at sikre Det Europæiske Eksportråd for Vedvarende Energi, som blev oprettet i 1996, tilstrækkelig personalemæssig, finansiel og politisk understøttelse.

6.4. Evaluering og overvågning

6.4.1. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at kvaliteten af de statistikker, der i øjeblikket står til rådighed på EU-niveau, skal forbedres. Der kunne f.eks. foretages en sammenligning af gennemførelsen af lokale, regionale, nationale og EU-støtteforanstaltninger.

6.4.2. Fremover bør følgende former for vedvarende energi medtages i statistikkerne:

- mindre vandkraftværker (med særlig angivelse af anlæg på under 10 MW),

- vindenergi,

- solenergi (solvarme, netopkoblede fotovoltaiske systemer eller elektricitet produceret ved hjælp af solvarme),

- fast, flydende eller luftformig biomasse af organisk oprindelse (også organisk affald),

- geotermisk energi,

- bølgeenergi,

- 1tidevandsenergi.

7. En handlingsplan for vedvarende energi

7.1. Regionsudvalget bifalder Kommissionens ønske om at fremlægge en handlingsplan for vedvarende energi og henviser i denne forbindelse til Europa-Parlamentets forslag om en fællesskabshandlingsplan for vedvarende energikilder, som Kommissionen bør orientere sig efter.

7.2. I forbindelse med kommunernes og regionernes rolle henviser Regionsudvalget til konklusionerne fra ALTENER-konferencen den 25.-27. november 1996 i Sitges ved Barcelona. Regionsudvalget støtter Sitges-konklusionernes punkt 7.1, der beskriver de lokale og regionale myndigheders særlige rolle i forbindelse med fremme af vedvarende energi.

7.3. Endelig anbefaler Regionsudvalget, at der oprettes et rådgivende forum repræsenterende alle væsentlige aktører inden for vedvarende energi, dvs. europæiske, nationale, regionale og lokale myndigheder, producenter og operatører af anlæg til udnyttelse af vedvarende energi, paraplyorganisationer, repræsentanter for forbrugerorganisationer og for energiforsyningsselskaber. Dette rådgivende forum kunne bistå Kommissionen under udarbejdelsen og gennemførelsen af en handlingsplan for vedvarende energi. I denne forbindelse foreslår Regionsudvalget, at der udarbejdes et støtteprogram for organisationer, der arbejder med vedvarende energi.

Bruxelles, den 11. juni 1997.

Pasqual MARAGALL i MIRA

Formand for Regionsudvalget

() EP 216.788/endelig udg.