Ifølge afgørelse 9782/17 skal Unionens holdning på møderne i den årlige partskonference først tages op til revision med henblik på det årlige møde i 2022. Langt de fleste af Rådets afgørelser om Unionens holdning i de forskellige RFFO'er, som Unionen er kontraherende part i, skal imidlertid revideres inden disse RFFO'ers årlige møder i 2019. Med henblik på at fremme sammenhængen mellem Unionens holdninger i alle RFFO'erne og synkronisere tidsplanen for de forskellige revisionsprocedurer bør revisionen af Unionens holdning på møderne i den årlige partskonference for perioden 20192023 fremrykkes og afgørelse 9782/17 erstattes.

For den årlige partskonference er denne fremgangsmåde gennemført ved Rådets afgørelse 9782/17 af 30. maj 2017, hvori Unionens på konferencen mellem parterne i Beringshavkonventionen er fastlagt for perioden 2017-2021. Nævnte afgørelse indeholder de generelle principper og retningslinjer, men tager i videst muligt omfang hensyn til særlige forhold for parterne i Beringshavkonventionen. I overensstemmelse med medlemsstaternes ønske indeholder den desuden en standardprocedure for fastlæggelsen af Unionens holdning fra år til år.

Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på de årlige møder i de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er), fastlægges på nuværende tidspunkt efter en totrinsmodel. De vejledende principper og retningslinjer for Unionens holdning fastlægges i en rådsafgørelse for flere år ad gangen, hvorefter holdningen justeres forud for hvert årsmøde ved et uofficielt kommissionsdokument, som drøftes i Rådets arbejdsgruppe.

Den årlige partskonference har beføjelse til at vedtage foranstaltninger for det fiskeri, der hører under dens kompetenceområde, og disse er bindende for de kontraherende parter.

Den årlige partskonference er et organ, der er oprettet ved Beringshavkonventionen og er ansvarligt for forvaltning og bevarelse af sejbestandene i konventionsområdet. Den vedtager foranstaltninger, som skal sikre den langsigtede bevarelse og bæredygtige udnyttelse af de fiskeressourcer, der hører under dens kompetenceområde.

Ved Rådets afgørelse 7277/16 af 11. april 2016 blev Republikken Polen bemyndiget til i Unionens interesse at føre forhandlinger om en ændring af Beringshavkonventionen med henblik på, at Unionen bliver kontraherende part i den nævnte konvention. Dette mandat er i øjeblikket ved at blive gennemført. Det er underforstået, at Republikken Polen trækker sin deltagelse i Beringshavkonventionen tilbage ved godkendelse af Unionen som fuldgyldig kontraherende part i den nævnte konvention.

Formålet med konventionen om bevarelse og forvaltning af sejbestandene i det centrale Beringshav (Beringshavkonventionen) er gennem oprettelsen af den årlige partskonference for konventionen at sikre langsigtet bevarelse og bæredygtig udnyttelse af sejbestandene i konventionsområdet. Konventionen trådte i kraft den 8. december 1995.

Dette forslag vedrører en afgørelse om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på møder i den årlige konference for parterne i konventionen om bevarelse og forvaltning af sejbestandene i det centrale Beringshav for perioden 2019-2023 i forbindelse med den påtænkte vedtagelse af bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af den påtænkte retsakt, hvortil der skal indtages en holdning på Unionens vegne. Hvis den pågældende retsakt har to formål eller består af to elementer, og det ene af disse formål eller elementer må betragtes som det primære, mens det andet kun er sekundært, skal den afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF, kun have ét materielt retsgrundlag, nemlig det, som det primære eller fremherskende formål eller element tilsiger.

I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal Rådet vedtage afgørelser om fastlæggelse af, "hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen."

I forbindelse med den aktuelle revision tages der, hvad angår indvirkningen af fiskeriet, hensyn til Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en europæisk strategi for plast i en cirkulær økonomi, den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen om international havforvaltning: en dagsorden for havenes fremtid og Rådets konklusioner om denne fælles meddelelse.

4.3.Konklusion

Retsgrundlaget for forslaget til afgørelse bør være artikel 43, stk. 2, i TEUF sammenholdt med artikel 218, stk. 9, i TEUF.

2019/0058 (NLE)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne på den årlige konference for parterne i konventionen om bevarelse og forvaltning af sejbestandene i det centrale Beringshav, og om ophævelse af afgørelse 9782/17

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 9,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

(1)Republikken Polen er kontraherende part i konventionen om bevarelse og forvaltning af sejbestandene i det centrale Beringshav (Beringshavkonventionen). Unionen er ikke part i den nævnte konvention. Unionen forvalter, jf. artikel 6, stk. 9, i tiltrædelsesakten, fiskeriaftaler, som medlemsstaterne har indgået med tredjelande, og Unionen skal gennemføre enhver afgørelse, der træffes i henhold til Beringshavkonventionen.

(2)Ved Rådets afgørelse 7277/16 af 11. april 2016 blev Republikken Polen bemyndiget til i Unionens interesse at føre forhandlinger om en ændring af Beringshavkonventionen med henblik på, at Unionen bliver kontraherende part i den nævnte konvention. Dette mandat er i øjeblikket ved at blive gennemført. Det er underforstået, at Republikken Polen trækker sin deltagelse i konventionen tilbage ved godkendelse af Unionen som fuldgyldig kontraherende part i Beringshavkonventionen.

(3)Den årlige konference mellem parterne i Beringshavkonventionen (den årlige partskonference) er ansvarlig for forvaltning og bevarelse af sejbestandene i Beringshavkonventionsområdet. Sådanne foranstaltninger kan blive bindende for Unionen.

(4)I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 skal EU sikre, at fiskeri- og akvakulturaktiviteter er miljømæssigt bæredygtige på lang sigt og forvaltes på en måde, der er i overensstemmelse med målene om at opnå økonomiske, sociale og beskæftigelsesmæssige fordele, og som bidrager til fødevareforsyningssikkerheden. Det er ligeledes fastsat i nævnte forordning, at Unionen skal forvalte fiskeriet efter en forsigtighedstilgang og bestræbe sig på at sikre, at udnyttelsen af havets levende biologiske ressourcer genopretter og opretholder bestandene af befiskede arter på niveauer, der kan give det maksimale bæredygtige udbytte. Endvidere er det fastsat, at Unionen skal træffe forvaltnings- og bevarelsesforanstaltninger på grundlag af den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning, støtte udbygningen af videnskabelig viden og rådgivning, gradvis eliminere udsmid og fremme fangstmetoder, der bidrager til et mere selektivt fiskeri, til undgåelse og størst mulig begrænsning af uønskede fangster og til fiskeri med begrænset indvirkning på det marine økosystem og fiskeressourcerne. Derudover er det i forordning (EU) nr. 1380/2013 udtrykkeligt fastsat, at Unionen skal anvende disse mål og principper i forbindelse med varetagelsen af sine eksterne fiskeriforbindelser.

(5)Som meddelt i den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen om international havforvaltning: en dagsorden for havenes fremtid og Rådets konklusioner om denne fælles meddelelse er fremme af foranstaltninger til støtte og forbedring af effektiviteten af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er) og, hvor det er relevant, forbedring af deres forvaltning et centralt element i Unionens indsats i disse fora.

(6)I Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en europæisk strategi for plast i en cirkulær økonomi henvises der til specifikke foranstaltninger til reducering af plast og havforurening og til forebyggelse af, at fiskeredskaber mistes eller efterlades til søs.

(7)Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på møder i den årlige partskonference for perioden 2019-2023, bør fastlægges, eftersom de bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger, som vedtages af den årlige partskonference, vil være bindende for Unionen og vil kunne få afgørende indflydelse på indholdet af EU-lovgivningen, nemlig Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008, Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009, og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2403.

(8)Ifølge Rådets afgørelse 9782/17 skal Unionens holdning på møderne i den årlige partskonference først tages op til revision med henblik på det årlige møde i 2022. Langt de fleste af Rådets afgørelser om Unionens holdning i de forskellige RFFO'er, som Unionen er kontraherende part i, skal imidlertid revideres inden disse RFFO'ers årlige møder i 2019. Med henblik på at fremme sammenhængen mellem Unionens holdninger i samtlige forskellige RFFO'er og strømline revisionsprocessen bør revisionen af Rådets afgørelse 9782/17 fremrykkes, og nævnte afgørelse bør ophæves og erstattes med en ny afgørelse for perioden 2019-2023.

(9)I betragtning af udviklingen i fiskeressourcerne i Beringshavkonventionsområdet og det deraf følgende behov for, at der i Unionens holdning tages hensyn til den nye udvikling, herunder nye videnskabelige og andre oplysninger, der forelægges forud for eller på møderne i den årlige partskonference, skal der i overensstemmelse med princippet om loyalt samarbejde mellem EU-institutionerne som fastsat i artikel 13, stk. 2, i TEU fastlægges procedurer for præciseringen fra år til år af Unionens holdning for perioden 2019-2023 —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE: