à-A-A" •h 
ix KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 22.11.1995 
KOM(95) 567 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET OG EUROPA PARLAMENTE 
"DEN EUROPÆISKE UNION 
OG DE UDENRIGSPOLITISKE ASPEKTER 
AF MENNESKERE1TIGHEDERNE 
FRA ROM^ HL MAASTRICHT-TRAKTATEN OG I TIDEN FREMOVER' 

INDHOLDSOVERSIGT 
Indledning: I)en historiske udvikling 
Kapitel I : STATUS 
Afsnit A : Den Europæiske Unions forpligtelser på internationalt plan 
1. I)e Forenede Nationer 
2. OSCE 
3. Europarådet 
Afsnit B Grundlag, aktionsområder og instrumenter 
1. Grundlag 
2. Aktionsområder 
3. Instrumenter 
Kapitel II : PERSPEKTIVER 
Afsnit A : Udvikling af nye temaer 
1. Menneskerettighedskomponenten i forbindelse med forebyggelse af konflikter 
2. Bistand ved afholdelse af frie valg 
Afsnit B Sammenhæng og virkningsfuldhed 
i Elementer til en handlingsstrategi 
Instrumenter : uddybende overvejelser og styrkelse 
3. Samarbejde med de forskellige partnere 
I- 8 
INDLEDNING 
1. Traktaten om Den Fxiropæiske Union, der trådte i kraft den 1. november 1993. 
indvarsler en ny fase i behandlingen af spørgsmålene om menneskerettigheder og 
demokratiske principper. 
2. For første gang lindes begrundelsen for Fællesskabets indsats på dette område ikke 
længere i præambelen, men i traktatens dispositive del; dette er et af de mest nyskabende 
aspekter af Maastricht-traktaten. 
3. Respekten for menneskerettighederne er en afde væsentlige bestanddele af Den 
Europæiske Union og et grundlæggende princip for dens indstats, således som det 
udtrykkes i artikel 8F, stk. 2 : "Unionen respekterer de grundlæggende rettigheder, således 
som de garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder 
øg grundlæggende frihedsrettigheder, undertegnet i Rom den 4. november 1950, øg 
således søm de folge af medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige traditioner, som 
generelle principper for fællesskabsretten." 
4. Med hensyn til udenrigspolitikken præciseres det i traktaten om Den Europæiske 
Union, at "udvikling og befæstelse af demokratiet og retsstatsprincippet samt respekten 
før menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder"1 udgør et af de 
generelle mål for udenrigspolitikken og den fælles sikkerhedspolitik. Sideløbende hermed 
skal fællesskabets politik på området for udviklingssamarbejde "bidrage til den generelle 
målsætning om udvikling øg befæstelse af demokratiet øg retsstaten samt til målsætningen 
øm respekt for menneskerettighederne og de grundliggende frihedsrettigheder"2. 
5. Disse bestemmelser markerer en afgørende fase i det hidtil altovervejdende økonomiske 
fællesskabs udviklin hen imod et politisk fællesskab. I traktaterne øm oprettelse af 
fællesskaberne findes der ingen udtrykkelige henvisninger til menneskerettighederne øg 
lil de forskellige relevante internationale instrumenter; en sådan henvisning optræder først 
tredive år senere, i præambelen til Den Europæiske Fælles Akt, der bl.a. indebærer en 
førmel konsolidering af det politiske samarbejde. 
6. 1. tidsrummet indtil vedtagelsen af Den Europæiske Fælles Akt forelå der altså ikke 
nogen formelle henvisninger til emnet, men der opstår gradvis en hensyntagen til 
menneskerettigheder øg demokratiske principper i forbindelserne til tredjelande i de 
udtalelser, der afgives af stats- og regeringscheferne og af Fællesskabets institutioner. 
Denne udvikling er kendetegnet ved, at man begynder at understrege de retlige, politiske 
øg moralske værdier, der udgør de grundlæggende bestanddele af den europæiske 
identitet, bl.a. principperne om det repræsentative demokrati, om retsstaten øg om 
respekten før menneskerettighederne3. 
Artikel J.l, stk. 2, 5. led, i traktaten om Den Europæiske Union. 
Artikel 130 U, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union. 
Jf. bl.a. den erklæring øm demokratiet, som Det Europæiske Råd afgav på mødet i 
København den 8. april 1978. 
På internt plan er det Domstolen, som på baggrund af de manglende bestemmelser på 
fællesskabsplan om sikring af de grundlæggende frihedsrettigheder har spillet en 
nyskabende rolle. Den har udviklet en selvstændig domspraksis, i henhold til hvilken de 
grundlæggende menneskerettigheder udgør en del af medlemsstaternes generelle fælles 
retsprincipper, som ligger til grund for fællesskabsretten og sikrer respekten for denne. 
I en række dømme har Domstolen fastlagt disse generelle principper ud Ira traditioner, 
der er fælles for de nationale grundlove, samt ud fra de vigtigste internationale og 
regionale instrumenter desangående, bl.a. Den Europæiske Menneskerettighedskonvention 
om sikring af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, der blev 
undertegnet den 4. november 1950, og som trådte i kraft i 1953. 
7. Fra og med Den Europæiske Fælles Akt bliver denne holdning stadig mere 
praksisorienteret, idet der indkredses prioriterede områder for indsatsen, øg der åbnes vej 
før indføjelsen af respekt for menneskerettighederne i Traktaten øm Den Europæiske 
Union. F.eks. vedtog Det Europæiske Råd, forsamlet i Luxembourg den 28. til 29. juni 
1991, en "erklæring om menneskerettighederne", der fastlægger principperne og skitserer 
hovedlinjernee for en politisk platform, idet man bevidner viljen til at engagere 
Fællesskabet og dets medlemsstater i en aktiv politik til fremme af menneskerettighederne 
og de demokratiske principper. Nogle måneder senere vedtager Rådet og medlemsstaterne 
førsamlet i Rådet den 28. november 1991 en "resolution om menneskerettigheder, 
demokrati og udvikling", der fastlægger retningslinjer, procedurer og hovedlinjer for 
indsatsen, med henblik på at styrke sammenhængen mellem de inititativer, der tages til 
førdel for udviklingslandene. 
8. Europa-Parlamentet .har spillet en afgørende rolle i forbindelse med denne udvikling. 
Gennem førskellige initiativer, bl.a. de årlige beslutninger om 
menneskerettighedssituationen i verden, har det bidraget til synliggørelsen af den 
menneskelige dimension af Fællesskabets indsats over for tredjelande. 
9. I løbet af samme periode har Kommissionen i stadig stigende omfang inddraget 
menneskerettighedsproblematikken i forberedelsen og gennemførelsen af forskellige 
fællesskabstiltag, og den har derved skaffet sig en række værdifulde erfaringer på dette 
område. De henvisninger til menneskerettigheder og demokratiske principper, der 
forekommer i Traktaten om Den Europæiske Union, har foranlediget Kommissionen til 
at gå i dybden med sine overvejelser om, hvilke midler og mål dens indsats bør have, set 
i lyset af udviklingen i de internationale forbindelser, fremkomsten af nye temaer og 
betydningen af at satse på bestemte målgrupper i samfundenes demokratiske udvikling. 
10. Formålet med nærværende meddelelser er at skitsere en strategi til virkeliggørelse af 
disse mål. Som den første øvelse af denne art indgår den i Kommissionens 
arbejdsprogram for 1995 og er med til at indfri det løfte, som kommissionsformand 
Jacques Santer afgav over for Europa-Parlamentet. 
11. Meddelelsen falder i to dele. I den første gøres der status . idet der beregnes om den 
indsats, som Fællesskabet og dets medlemsstater har gjort på internationalt plan inden for 
rammerne af I^en Europæiske Union samt om grundlaget før og høvedlinjerne i denne 
indsats og om de til rådighed stående midler. 1 anden del indkredses fremtidens 
udfordringer på kort øg mellemlangt sigt, idet der fremlægges en række nye temaer og 
elementer til den strategi, der bør iværksættes med henblik på at styrke sammenhængen 
10 
i øg virkningen øg synligheden af Fællesskabets indsats. Disse elementer suppleres med 
en række retningslinjer lor del arbejde. Kommissionen arier al ud li »re i løbet al sin 
embedsperiode. 
KAPITEL I: STATUS 
12. I en international sammenhæng, der bl.a. er præget af en styrkelse af 
menneskerettighedernes universelle karakter, har Den Europæiske Union gradvis fastlagt 
sin holdning med hensyn til fremme af menneskerettigheder og de demokratiske 
frihedsrettigheder, ved at bidrage til udformningen og styrkelsen af diverse forpligtelser 
på internationalt plan (Afsnit A), ved at fastlægge de prioriteter og mål, der ligger til 
grund for dens interventioner, og ved at udvikle instrumenter til iværksættelse af 
Unionens politik (Afsnit B). 
Afsnit A: Den Europæiske Unions forpligtelser på internationalt plan 
13. Den Europæiske Union yder et vigtigt bidrag til del arbejde øg de aktiviteter, der 
udfoldes af De Forenede Nationer, Organisationen for Sikkerhed øg Samarbejde i Europa 
(OSCE) og Europarådet. Det drejer sig bl.a. om disse internationale organisationers 
lovgivningsaktiviteter og styrkelsen af de instrumenter, de kan tage i anvendelse, en 
forstærkning af deres forebyggelses- og beskyttelsesmekanismer samt fastlæggelsen af 
prioriteter og gennemførelsen af specifikke foranstaltninger. 
1. De Forenede Nationer 
14. Menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder udgør en væsentlig 
del af menneskehedens fælles arv, og respekten for disse er en altafgørende betingelse for 
fredens bevarelse. Disse rettigheder og friheder, der blev forkyndt i verdenserklæringen 
fia 1948 og videreudviklet i de internationale konventioner fra 1966, berører væsentlige 
aspekter af et lands politiske, økonomiske, sociale og kulturelle liv. 
15. Den indledende periode, der var centreret om formuleringen af de grundlæggende 
principper, blev ellerfulgt af en periode med en uddybning af landenes forpligtelser, 
indkredsning af prioriterede områder og styrkelse af gennemførelsesmekanismernc. Denne 
udvikling var kendetegnet af en række internationale konferencer på højt plan, som i de 
senere år er blevet stadig hyppigere: Wien, juni 1993, om menneskerettighederne, Kairo, 
september 1994, øm befolkningsforhold, København, marts 1995, om den sociale 
udvikling, øg Beijing, september 1995, om kvindernes forhold. 
16. Disse konferencer har vist, at selv så vigtige principper søm menneskerettighedernes 
almengyldighed øg udelelighed ofte vækker modstand. Den konsensus, der er opnået ved 
afslutningen af disse konferencer, danner dog grundlaget før en dialog og et øget 
samarbejde mellem medlemmer af det internationale samfund. 
17. Unionens støtte til arbejdet i De Forenede Nationers forskellige faste organer, der 
behandler menneskerettighedsspørgsmål, har gradvis faet stadig mere vægt øg betydning. 
11 
IXTI tale, som førmandskabet før Den Europæiske Union holder for 
Menneskerettighedskommissionen om menneskcreltighedssiluationen i de enkelte lande 
(punkt 12 på dagsordenen) har fået en uomtvistelig betydning i det internationale 
samfund. 
18. Sideløbende hermed bidrager Unionen aktivt til arbejdet på, øg til udarbejdelsen af 
konklusionerne af, verdenskonferencerne. Dette var især tilfældet med verdenskonferencen 
vedrørende menneskerettighederne i Wien, hvor man bekræftede de grundlæggende 
principper om almengyldihed, udelelighed og indbyrdes afhængighed, og hvis 
sluterklæring øg og handlingsprogram danner rammen om det internationale samarbejde 
på dette område. På denne konference fremlagde Den Europæiske Union et dokument4, 
der understreger principperne bag dens politik, og som i vid udstrækning har påvirket 
konferencens slutdokument, bl.a. med hensyn til oprettelsen af en stilling som 
højkommissær for menneskerettigheder, der skal spille en væsentlig rolle som 
samtalepartner og koordinator af relevante initiativer. 
19. Endvidere bidrager Unionen væsentligt til etableringen af mekanismer for tilsyn med 
og fremme af menneskerettighedernes overholdelse. Det er tilfældet med de internationale 
domstole vedrørende Jugoslavien og Rwanda og med arbejdet for at få indført en 
international domstol til pådømmelse af forbrydelser mod menneskerettighederne. 
II. Oiganisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE) 
20. Denne regionale organisation, der forbinder økonomiske aspekter, 
sikkerhedsproblemer øg respekt for de personlige frihedsrettigheder, har bidraget til den 
demokratiske udvikling i de central- og østeuropæiske lande og i det tidligere 
Sovjetunionen. 
21. Begrebet "den menneskelige dimension" blev indført i 1990 gennem vedtagelsen af 
Paris-charteret før et nyt Europa, der sammenfatter de ledende principper; dette dokument 
er blevet undertegnet af stats- og regeringscheferne samt af formanden for Europa-
Kommissionen. Det er et tydeligt tegn på Den Europæiske Unions stadig større 
engagement i OSCE-processen, som nu er blevet særligt synliggjort gennem vedtagelsen 
af Stabilitetspakten. 
22. På regionalt plan ser man samme tendens til at indføre kontrolmekanismer og 
strukturer til fremme af respekten for menneskerettighederne: mekanismen omkring "den 
menneskelige dimension" - herunder udsendelsen af eksperter - høj kommissæren for 
nationale mindretal samt Kontoret for demokratiske institutioner øg menneskerettigheder: 
Den Europæiske Union, der i vid udstrækning har støttet udviklingen af "den 
menneskelige dimension", og som har givet en kraftig opbakning til vedtagelsen af 
diverse mekanismer og oprettelsen af diverse strukturer, spiller en meget aktiv rolle i de 
førskellige OSCE-instanser. 
HL Europarådet 
4 "Programerklæring" fra Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater 
(A/157/PC/87)-april 1993. 
12 
23. De Europæiske Fællesskaber og Europarådet har et fælles værdigrundlag. 
Medlemsskab af Europarådet og ikke mindst det at være kontraherende part i den 
europæiske menneskerettighedskonvention (EMRK) er blevet en implicit forudsætning for, 
al en stal kan blive medlem af" Den Europæiske Union. 
24. Det er en af grundene til, at Kommissionen i 1990 har genoptaget debatten om 
nødvendigheden af at styrke den retlige sikring af de grundlæggende rettigheder på 
fællesskabsplan, øg at den formet har anmodet Rådet om at indlede forhandlinger med 
henblik på Fællesskabets tiltrædelse af EMRK. Europa-Parlamentet understøtter denne 
anmodning, øg Rådet har anmodet Domstolen om at afgive en udtalelse herom. 
25. På det praktiske plan opretholder de to organisationer særlig nære forbindelser og 
gennemfører en række foranstaltninger i fællesskab inden for rammerne af forskellige 
programmer, herunder samarbejdet med og bistanden til de central- øg østeuropæiske 
lande, der tager sigte på at fremme indførelsen af retsstatsprincippet i disse lande og at 
udvikle dem i retning af den europæiske model i overensstemmelse med de demokratiske 
ideer. 
Redre resultater gennem samvirke 
26. Den Europæiske Union har sammen med disse organisationer udviklet stadig snævrere 
forbindelser af samvirkende karakter. 
27. Et af de seneste eksempler herpå er den Stabilitetspakt, søm Det Europæiske Råd 
fremsatte førslag øm i Bruxelles i december 1993, og som blev vedtaget den 20. marts 
i Paris af alle OSCE-medlemmer, og hvis gennemførelse er lagt i hænderne på OSCE. 
Dette initiativ vidner øm betydningen af at mobiliserer alle fremskridtsvenlige ressourcer 
og evner hos de europæiske politiske beslutningstagere omkring en række fælles mål 
såsom konsolidering af grænserne og dæmpning af spændingerne mellem nationale 
mindretal. 
28. Et andet eksempel på et sådant samvirke på europæisk plan er det første topmøde 
mellem stats- øg regeringschefer fra Europarådets medlemslande, der blev afholdt i Wien 
i oktober 1993, hvor der var lejlighed til at fremhæve de fælles problemer og at skabe en 
vis komplementaritet mellem mål og midler for de forskellige europæiske organisationer, 
der bl.a. er aktive på områderne for beskyttelse af nationale mindretal og før bekæmpelse 
af racisme og fremmedhad. 
29. I3er er også etableret et snævert samarbejde med De Forenede Nationers 
liøjkommissær for menneskerettigheder. Derved har Fællesskabet fået mulighed for at 
støtte en række tiltag i tilknytning til krisesituationer, såsom afsendelse af en gruppe 
observatører til Rwanda til overvågning af menneskerettigheder. Dette nyskabende 
initiativ, der blev taget af Unionen som svar på en anmodning fra højkommissæren, er 
baseret på den fælles holdning af 24. oktober 1994; det mandat, de udsendte observatører 
har laet, går bl.a. ud på gennem deres tilstedeværelse at sikre og skabe bedre muligheder 
for flygtningenes rent faktiske tilbagevenden; Unionen er ved at forberede udsendelsen 
af andre observatører til Burundi, på grundlag af den fælles holdning af 24. marts 1995. 
13 
30. Kommissionen opretholder tillige snævre operationelle forbindelser til De Forenede 
Nationers center for menneskerettigheder, til ISCE's kontor for demokratiske institutioner 
og menneskerettigheder - især vedrørende aspekter af bistanden til alholdelse af frie valg 
-, lil OSCE's højkommissær før nationale mindretal og (il Europarådets instanser øg the 
Commission for Democracy through l^ivv. 
Afsnit B: Grundlag, aktionsområder og instrumenter 
I. Grundlag 
31. Den Europæiske Unions indsats foregår inden for de generelle rammer, der udgøres 
af De Forenede Nationers Pagt og Verdenserklæringen om menneskerettighederne, 
suppleret af de to internationale konventioner om borgerlige og politiske rettigheder og 
øm økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder. Indsatsen er også baseret på de 
forpligtelser, der er indeholdt i de vigtigste internationale og regionale retlige instrumenter 
til sikring af menneskerettighederne. De prioriterede tiltag, der er tiltrådt af det 
internationale samfund i sluterklæringen og i aktionsprogrammet fra verdenskonferencen 
øm menneskerettighederne (Wien, juni 1993), udgør en aktionsramme, der er en 
fremragende inspirationskilde for Den Europæiske Union. De andre verdenskonferencer, 
der har været centreret om specifikke emner eller befolkningsgrupper, og som er blevet 
stadig hyppigere i løbet af de seneste år, har gjort det muligt at uddybe overvejelserne øg 
at fastlægge de operationelle mål, der er bestemmende for Fællesskabets indsats. 
32. Med udgangspunkt i verdenserklæring om menneskerettighederne, og højtideligt 
bekræftet af det internationale samfund på verdenskonferencen i Wien i 1993, udgør 
følgende tre principper slutstenen på det internationale system til sikring af 
menneskeretti ghederne: 
a) almengydligheden. der indebærer, at ingen særlig bestemmelse, der er begrundet i 
nationale, kulturelle eller religiøse overvejelser, må afvige fra de principper, der knæsat 
i verdenserklæringen om menneskerettighederne. 
b) udeleligheden, der forbyder enhver skelnen mellem borgerlige og politiske rettigheder 
øg mellem økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder. 
c) den indbyrdes afhængighed mellem menneskerettigheder, demokrati øg udvikling, der 
er baseret på en ny definition af udvikling, centreret om mennesket som indehaver af 
menneskerettighederne og som den, der skal drage fordel af udviklingsprocessen. 
33. Af disse principper - der mere eller mindre direkte genfindes i erklæringen om 
menneskerettighederne fra Det Europæiske Råd i Luxembourg i juni 1991 øg i 
resolutionen om "menneskerettigheder, demokrati og udvikling", der blev vedtaget af 
Rådet i november 1991 - kan logisk afledes: 
. en komplementær forbindelse mellem og en snæver sammenknytning af idéerne 
om menneskerettigheder og demokrati: ligesom respekten for 
menneskerettighederne er en betingelse for hver enkelt menneskes fulde 
udfoldelse, er det demokratiske samfund en forudsætning før udøvelsen af de 
demokratiske rettigheder, fordi det udgør de rammer, der muliggør en sådan 
14 
udfoldelse; menneskerettighederne er på deres side forudsætningen for et 
demokratisk samfund, eftersom et sådan er baseret på hver enkelt persøns 
frivillige og individuelle støtte til Fællesskabets opretholdelse 
. relativiteten i princippet øm ikke-indblanding. på baggrund af at "forskellige 
former for tilkendegivelser, som afspejler bekymring over krænkelser af disse 
rettigheder, samt anmodninger øm at genetablere disse, ikke kan betragtes som 
indblanding i en stats indre anliggender, samt om, at de udgør en vigtig og legitim 
del af Fællesskabets dialog med tredjelande'^. 
IL Aktionsområder 
a) De generelle rammer 
34. På ovennævnte grundlag har Kommissionen gradvist fastlagt en række 
aktionsområder, der alier er præget af en positiv, konkret øg konstruktiv tilgang til 
problematikken, der er centreret øm værdier som samkvem, delagtighed øg tilskyndelse, 
elvs.: 
. slotte til den demokratiske overgangsproces, herunder afholdelse af frie øg 
regelmæssige valg; 
. fremme eller styrkelse af retssstatsprincipper, bl.a. gennem aktioner til støtte for 
domsmagtens uafhængighed øg styrkelse af denne (retspleje, behandling al 
løvbrydere, forebyggelse af forbrydelser), samt støtte til parlamenternes øg andre 
demokratiske valgte institutioners aktiviteter; støtte til institutionelle og 
1 øvgivningsmæssige reformer; 
. støtte til lokale, nationale og regionale institutioner, der udfolder aktiviteter i 
forbindelse med sikring og fremme af menneskerettighederne, bl.a. støtte til 
ombudsmænd og offentligt ansatte fortalere forsikring af menneskerettighederne; 
. fremme af et pluralistisk borgerligt samfund gennem styrkelse af de institutioner, 
der er nødvendige for at sikre samfundets pluralistiske karakter, herunder ikke-
slatslige organisationer (NGO'er); 
. fremme af mediernes uafhængighed, pluralisme og ansvarlighed; støtte til fordel 
for ytringsfrihed og pressefrihed; 
. fremme af lige muligheder og af ikke-diskriminerende praksis; 
. fremme af forvaltningens gennemsigtighed og af god offentlig forvaltning, støtte 
til bekæmpelse af korruption; 
. støtte til en tillidsskabende indsats til genindførelse af fred mellem de stridende 
parter; 
. støtte til nationale bestræbelser for at fremme de væbende styrkers underordning 
under den civile myndighed, og for at etablere en klar skelnen mellem hærens og 
politiets opgaver; uddannelse og bevidstgørelse omkring 
menneskerettighedsspørgsmål til fordel for personalet ved ovennævnte 
institutioner; 
. beskyttelser af sårbare grupper, især børn, kvinder, ofre for tørtur, krankeiser 
eller væbnede konflikter, af indvandrere, flygtninge og fordrevne personer; 
5 Erklæring om menneskerettighederne, fremsat af Det Europæiske Råd i Luxembourg i 
juni 1991. 
15 
. beskyttelse af personer, der tilhører etniske, religiøse eller sproglige mindretal, 
især med hensyn til deres rettigheder og deres kulturelle identitet; 
. beskyttelse af oprindelige folkeslag, deres rettigheder og deres kulturer. 
35. Disse prioriterede interventionsområder varierer alt efter de forskel lidart ede situationer 
øg deres følelighed og behov; arbejdet hermed indebærer en løbende og grundig dialog 
med de berørte parter og en optimal fleksibilitet i valget og anvendelsen af de disponible 
instrumenter. 
b) Særlige initiativer 
36. Visse emner, der er medtaget i handlingsprogrammet fra verdenskonferencen i Wien, 
fortjener en ganske særlig opmærksomhed. 
* undervisning i menneskerettigheder 
37. Som anført i verdenserklæringens artikel 28 er undervisning en forudsætning for 
individets fulde udvikling og en katalysator for demokratiseringsprocessen. Dens 
multiplikatoreffekt gør den til et særlig velegnet middel til at fremme 
menneskerettighederne, bl.a. til fordel for samfundets mest sårbare grupper; den er et 
middel til bekæmpelse af den udvidenhed, der hersker omkring disse grupper; og som 
fremkalder forskelsbehandling. Denne indsats er at betragte som et prioriteret tiltag i det 
handlingsprogram, der blev vedtaget af verdenskonferencen i Wien om 
menneskerettigheder, og De Forenede Nationer har viet et årti til gennemførelse heraf, 
fra øg med 1. januar 1995. Talrige projekter, der finansieres over Fællesskabets budget, 
har en uddannelsesmæssig komponent. 
* menings- og ytringsfrihed 
38. Menings- øg ytringsfriheden - der er omhandlet i verdenserklæringens artikel 19, som 
optræder i forskellige regionale konventioner, og som indbefatter retten til oplysning -
anses ligeledes for et prioriteret tiltag i handlingsprogrammet fra Wien. Gennem dens 
symbolske værdi og dens "demokratiske potentiel", der er stærkt øget i kraft af den 
møderne kommunikationsteknik, er denne frihedsrettighed gerne det første mål før 
undertrykkende regimer. I løbet af de senere år har stadig liere journalister og forfattere 
måtte betale med deres liv eller frihed for deres engagement. 
39. Det Europæiske Fællesskab har forstærket sin støtte til medierne gennem projekter, 
der tager sigte på at fremme mediernes uafhængighed og at bevidstgøre folk om 
massemediernes rolle i et demokratisk samfund. 
* bekæmpelse af racisme og fremmedhad 
40. Bekæmpelsen af racisme og fremmedhad er et centralt mål for det internationale 
samfund og for de regionale organisationer. Det er i første instans de enkelte regeringers 
forpligtelse, idet disse skal træffe effektive forholdsregler for at forebygge, fjerne øg 
undertrykke enhver tilkendegivelse af racisme og intolerance. På regionalt plan har 
Europarådet i oktober 1993 vedtaget en handlingsplan, der bl.a. omfatter nedsættelsen af 
et udvalg til bekæmpelse af racisme og intolerance, til hvis arbejde Europa-Kommissionen 
16 
bidrager aktivt. I henhold til de overvejelser, der foregår i OSCE, påtænker man at 
uddybe de forskellige komponenter inden for rammerne al en samlet indsats. 
41. Europa-Parlamentet har udøvet en katalysatoreffekt i spørgsmålet om bekæmpelse af 
racisme og fremmedhad; det har bl.a. bidraget til at øge bevidstheden om, at det er 
nødvendigt med en samordnet indsats på europæisk plan. Det Europæiske Råd på Korfil 
besluttede at nedsætte en rådgivende kommission, som skal bestå af fremtrædende 
personligheder og have til opgave at fremkomme med henstillinger øm samarbejde 
mellem regeringerne og de forskellige sociale organer med henblik på at styrke tolerancen 
og forståelsen over for udlændinge. Denne kommissions rapporter samt rapporten fra 
Rådet (retlige og indre anliggender) indeholder de nødvendige elementer til udarbejdelse 
af en samlet strategi for bekæmpelse af voldshandlinger, der bunder i racisme eller 
fremmedhad. Der er gennemført adskillige fællesskabsforanstaltninger som supplement 
til medlemsstaternes, bl.a. på områderne for undervisning, uddannelse og oplysning via 
medierne. 
* menneskerettigheder, demokrati og udvikling 
42. Fællesskabets politik for udviklingssamarbejde har sat mennesket i centrum; den er 
knyttet tæt sammen med menneskets ret til at kunne nyde godt af de grundlæggende 
rettigheder og friheder samt med anerkendelsen og praktiseringen af de demokratiske 
principper, befæstelsen af retsstaten og en god forvaltning af de offentlige anliggender. 
Dette tiltag - der er nærmere defineret i den resolution om "menneskerettigheder, 
demokrati og udvikling", som Rådet og medlemsstaterne, forsamlet i Rådet, vedtog den 
28. november 1991 - er baseret på en åben og konstruktiv dialog med de berørte landes 
regeringer, samt på gennemførelsen af positive foranstaltninger til bevidstgørelse om og 
fremme af menneskerettigheder og demokrati. Denne indsats tager sigte på at styrke 
forbindelsen mellem udviklingssamarbejdet, menneskerettigheder og de demokratiske 
principper, retsstaten og god ledelse, så man opnår en bedre virkning af 
udviklingsprojekterne og en længere levedygtighed. 
43. IX* forskellige foranstaltninger, søm IXt Europæiske fællesskab gennemfører på 
grundlag af denne resolution, beskrives i en årlig beretning fra Kommissionen til Rådet 
og Europa-Parlamentet; disse foranstaltninger tager især sigte på: 
- styrkelse af retsstatsprincippet 
- støtte til den demokratiske overgangsproces 
- fremme ai* de institutioners rolle, der sikrer samfundets pluralistiske karakter, 
herunder de ikke-statslige organisationer. 
* målgmppeme 
44. Lige rettigheder er et af de bærende principper for hele systemet omkring sikring af 
de grundlæggende rettigheder, og i en tidlig fase førte det til, at man betragtede individet 
isoleret og kun lagde vægt på den pågældendes tilhørsforhold til det nationale fællesskab. 
Denne tankegang er siden blevet uddybet og suppleret, idet man nu retter en større 
opmærksomhed ikke blot med forskellige særligt udsatte grupper i samfundet - og kræver 
en særlig beskyttelse heraf - men at man også begynder at interessere sig for de 
forskellige måder til al sikre den enkeltes udfoldelse og respekten for den enkeltes 
rettigheder. Sideløbende hermed er der taget en række særlige initiativer til fordel for 
17 
førskellige faglige grupper (f.eks. journalister, dommere, ansatte ved politiet og de 
væbnede styrker), der må anses at have en særlig indflydelse på samfundets demokratiske 
udvikling. 
45. ild fra disse synspunkter har det internationale samfund gjort sig særlige overvejelser 
vedrørende de mest sårbare grupper i samfundet, de forfordelte eller de, der er ude af 
stand til at udøve alle eller blot nogle af deres grundlæggende rettigheder. Det drejer sig 
om kvinder, børn, de nationale mindretal, de oprindelige folkeslag, torturofre. Disse 
drøftelser, der har fundet sted på konferencer på højeste plan, tager sigte på at styrke de 
indgåede forpligtelser og/eller nedfælde dem i internationale og regionale konventioner 
om særligt emner. 
46. Fællesskabets indsats tager særligt hensyn til disse målgrupper i forbindelse med de 
projekter, der støttes via forskellige finansielle instrumenter. Der er i enkeltheder tale om 
følgende grupper: 
1) Grupper, der har behov for særlig beskyttelse 
- kvinder 
47. Unionen gør en indsats i de forskellige internationale fora med henblik på at fremme 
kvindernes rettigheder. Dens engagement skyldes det generelle ansvar, den føler for at 
sikre og fremme de universelle menneskerettigheder, hvoraf kvindernes grundlæggende 
rettigheder udgør en integrerende, uomtvistelig og uadskillelig bestanddel. 
48. Blandt de tiltag, LXt Europæiske Fællesskab særlig har satset på inden for dette 
område, bør nævnes: 
- en systematisk hensyntagen til kvindens rolle inden for de forskellige aspekter 
af Fællesskabets politik for udviklingssamarbejde; 
- fremme af kvindernes fulde deltagelse i samfundslivet, det politiske liv og det 
sociale øg økonomiske liv; 
- bistand til kvinder, der er blevet ofre for tortur eller for en anden form for 
mishandling. 
På baggrund af konklusionerne af kvindeverdenskonferencen i Beijing er det fremover 
fuldt berettiget at betragte kvindernes rolle i samfundet som en dynamisk faktor og at 
fremme deres fulde deltagelse i det politiske, økonomiske og sociale liv. 
49. Unionen har spillet en yderst aktiv rolle i forberedelsen øg afviklingen af den IV. 
verdenskonference om kvinderne (Beijing, september 1995). IXn har under hele 
konferencens forløb været en deltager, man måtte regne med, som lalle med én stemme 
øg søm var særdeles synlig. Kommissionen vedtog for sit eget vedkommende den 29. 
maj 1995 en meddelelse om forberedelsen af denne konference; tre fællesskabsinitiativer 
bidrager til opfølgningen af sluterklæringen fra konferencen: 
det IV. program om lige muligheder før mænd og kvinder; 
• en meddelelse øm lige muligheder for mænd og kvinder, der er ved at 
blive udarbejdet; 
18 
med hensyn til forbindelserne til tredjelande, en meddelelse øm 
"integrering af kønsaspektet i udviklingssamarbejdet", der blev vedtaget 
den 19. september 1995. 
- hum 
50. Konventionen om børns rettigheder - der blev vedtaget af de Forenede Nationers 
generalforsamling i november 1989 - vedrører alle barnets borgerlige, økonomiske, sociale 
øg kulturelle rettigheder samt retten til en særlig beskyttelse mod enhver form for vold. 
Det Europæise Fællesskab råder over en bred vifte af ansporende foranstaltninger, der 
supplerer medlemsstaternes indsats. Kommissionen har arrangeret seminarer om børns 
vilkår, bl.a. vedrørende deres mobilitet, børns rettigheder og om handicappede børn. 
51. I de lande, der er hårdest ramt af fænomenerne omkring den økonomiske udbytning 
af de helt unge, der ofte er overladt til sig selv i byerne og/eller tvinges ind i prostitution, 
støtter Fællesskabet de pågældende landes bestræbelser gennem særlige projekter, der 
tager sigte på at fremme bistanden til børnene, beskyttelsen af dem, deres sociale velfærd, 
deres rehabilitering og undervisningen af dem. 
- de nationale mindretal 
52. Dette spørgsmål - der indtager en vigtig plads i det internationale samfunds 
overvejelser - er meget kontroversielt; det vidner om de mange modsigelser i vor nutid, 
og det er først og fremmest vanskeligt at få defineret. Selv øm man kan blive enig om, 
at de spændinger, der er forbundet med de nationale mindretal, udgør en direkte trussel 
mød freden, sikkerheden og stabiliteten, er de løsninger, der slås til lyd før, ikke ganske 
entydige, alt efter som man holder sig til den klassiske forestilling om individets ret. 
hvilken oprindelse øg hvilke særlige egenskaber dette end måtte have, eller man 
anerkender, at mindretalsgrupper som sådan har ret til at nyde godt af og udfolde særlige 
rettigheder. Endvidere går der en skillelinje mellem tilhængerne af integrering og 
tilhængeme af assimilering. På baggrund af disse grundlæggende spørgsmål indeholder 
rammekonventionen øm beskyttelse af nationale mindretal, der blev vedtaget af 
Europarådet og siden den 31. januar 1995 står åben for undertegnelse, en række 
kompromislosninger, ud fra hvilke det har været muligt at fastlægge visse 
minimumsforpligtelser, der er fælles for organisationens medlemsstater. 
53. For Den Europæiske Unions vedkommende har den taget initiativ til en erklæring, der 
indgår i Stabilitetspaklen, og hvori det bekræftes, al respekten for menneskerettighederne, 
herunder respekten for personer, der tilhører nationale mindretal, er en garanti for el 
stabilt og demokratisk Europa. Unionen yder også sit bidrag til en lang række 
foranstaltninger centreret om beskyttelsen af rettighederne for personer, der tilhører 
nationale mindretal, bl.a.: 
- i forbindelse med Paktens gennemførelse, gennem ledsageforanstaltninger 
vedrørende de nationale mindretals problemer, 
- gennem iværksættelse af særlige projekter i samarbejde med regionale og ikke-
statslige organisationer på områderne for bekæmpelse af racisme øg fremmedhad 
samt fremme af ytringsfrihed og styrkelse af det borgerlige samfund. 
19 
- de oprindelige folkeslag 
54. Det Europæiske Fællesskab yder et bi rag til det internationale samfunds indsats til 
fordel for respekten for menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder i 
forbindelse med disse folkeslag. Det understøtter sammen med lokale myndigheder og 
organisationer konkrete og nyskabende projekter, der tager sigte på at styrke de 
oprindelige samfunds organisatoriske kapacitet og i visse tilfælde fastlæggelse af 
grænserne omkring deres territorier. Denne form for indsats vidner særligt tydeligt om 
sammenhængen mellem fremme af menneskerettighederne og respekten for miljøet, ud 
fra efterlevelsen af konklusionerne af konferencen i Rio i 1992, hvor tanken om ret til et 
bæredygtigt miljø blev knæsat. 
- torturofre 
55. Delte emne - der indgår i de prioriterede tiltag i handlingsprogrammet fra Wien - er 
blevet taget op af Europa-Parlamentet, der har indført en særlig budgetpost til støtte for 
torturofre med henblik på deres fysiske, psykiske og sociale rehabilitering. Fællesskabets 
indsats går ud på at inddrage specialiserede organisationer, der bistår de lokale 
organisationer med iværksættelse og gennemførelse af projekter, øg søm tager initiativer 
til bevidstgørelse, forskning og dokumentation. 
2) Grupper, der særligt bor satses på ved bevidstgørelseskampagner 
- journalister, dommere, de væbnede styrker og ansatte ved politiet 
56. Presse- og informationsfrihed, domsmagtens uafhængighed og de væbnede styrkers 
underordning under den kompetente civile myndighed indgår blandt de væsentlige 
faktorer, der kendetegner retsstaten og demokratiet. 
57. Ud fra bevidstheden om, hvilken rolle journalisterne spiller for formidlingen af 
værdier som loleramce øg fredlig sameksistens mellem de forskellige samfundsgrupper, 
understøtter Fællesskabet en lang række foranstaltninger - bl.a. i Afrika, i det tidligere 
Jugoslavien og i Latinamerika - der tage sigte på at uddanne og bevidstgøre fagfolk inden 
for massemedierne om emner i tilknytning til den katalysatoreffekt, de udøver i den 
demokratiske udviklingsproces. 
58. Det er ud fra samme målsætning, at de af Fællesskabet undersøttede tiltag over for 
dommere og, mere generelt, personer inden for rets- og fængselsvæsenet, er centreret om 
oplysning, uddannelse og bevidstgørelse. Idet Fællesskbet bestræber sig for at tage hensyn 
til særtrækkene i de forskellige regionale retlige systemer, yder der støtte til institutioner, 
der tilbyder retshjælp, bl.a. til de såkaldte "Procuradores de løs derechos humanos" i 
Latinamerika. I den forbindelse bør også nævnes den beslutning, IXt Europæiske Råd i 
Essen traf om at åbne mulighed for via PHARE-programmet at finansiere projekter på 
området for retlige øg indre anliggender, herunder retsligt samarbejde. 
59. IX væbnede styrker samt politi- og sikkerhedsstyrkerne spiller ligeledes en afgørende 
rolle i samfundet, især for så vidt angår respekten for de individuelle frihedsrettigheder. 
Derfor er det bydende nødvendigt at arrangere bevidstgørende foranstaltninger for disse 
20 
grupper med hensyn til respekten for menneskerettighederne, hvorved der tages særligt 
hensyn til de opgaver, de skal løse. I den forbindelse har fællesskabet gennemført et 
llerårigt program til fremme af menneskerettighederne i Mellemamerika, hvor der lægges 
særlig vægt på projekter for uddannelse og bevidstgørelse af ansatte ved politiet, de 
væbnede styrker og rets- og fængselvæsenet. 
III. Instrumenter 
60. fil gennemførelse af disse foranstaltninger råder Det Europæiske Fællesskab øver en 
bred vifte af instrumenter, herunder de aftalemæssige forbindelser med tredjelande øg 
særlig linansielle ressøucer. 
a) Forbindelser med tredjelande 
61. IX aftalemæssige forbindelser mellem IXt Europæiske fællesskab og tredjelande er 
blevet udbygget i takt med de indvundne erfaringer, så hver enkelt aftale nu indgår i en 
samlet koncept omkring den politiske, sociale og økonomiske udvikling. Inden for det 
internationale samfund indtager disse aftaler en særlig stilling, ikke mindst med hensyn 
til deres menneskerettighedskomponent. 
62. fil imødekommelse af et ønske fra Europa-Parlamentets side og under hensyntage til 
det af Rådet udførte arbejde vedtog Kommissionen den 23. maj 1995 en meddelelse om. 
"hvorledes overholdelsen af de demokratiske principper og menneskerettighederne indgår 
i Fællesskabets aftaler med tredjelande"6. Denne tekst omhandler de grundlæggende 
principper øg de henvisninger til menneskerettighederne, som danner basis for 
Fællesskabets politik på dette område, den beskriver den udvikling, der siden 1992 har 
været præget af, at der i Fællesskabets aftaler med tredjelande systematisk er blevet 
indføjet en bestemmelse, hvori menneskerettighederne karakteriseres søm et "væsentligt 
element" i de aftalemæssige forbindelser, og der gøres status over den praksis, der er fulgt 
i løbet af de to forløbne år, ligesom der stilles forslag øm en sammenhængende øg 
struktureret politik. 
63. Konklusionerne af denne meddelelse tager sigte på en styrkelse af den juridiske 
rækkevidde af den aftalemæssige bestemmelse, der skal indsættes i alle nye udkast til 
forhandlingsdirektiver vedrørende fællesskabsaftaler med tredjelande. Således vil 
udtrykket "væsentligt element" blive suppleret med en artikel vedrørende "manglende 
opfyldelse", der igen følges af to fortolkende erklæringer. Disse konklusioner falder 
sammen med den af Rådet den 29. maj 1995 vedtagne tekst7. Disse konklusioner tager 
sigte på at skabe større sammenhæng, gennemsigtighed og synlighed inden for 
Fællesskabets politik, under hensyntagen til tredjelandenes følsomhed og princippet om 
ikke at udøve forskelsbehandling. De påtænkte bestemmelser begunstiger gennemførelsen 
af positive foranstaltninger og bekræfter indføjelser af en passus om menneskerettigheder 
og demokratiske principper som "et væsentligt element" i alialen, der kan gøres til 
genstand for en fælles dialøg. IXnne politik skal opfattes som en fælles forpligtelse øver 
for respekten for, og fremme af, en række universelle værdier, og ikke som noget diktat. 
6 KOM(95) 216 endelig udg. 
7 Dok. 7255/95, Rådet (almindelige anliggender). 
21 
64. I loved formålet med denne positive politik er muligheden for al trælle 
hensigtsmæssige foranstaltninger i tilfælde al alvorlige og vedvarende krænkelser al 
menneskerettighederne eller afbrydelsen af den demokratiske proces. Spektret af 
foranstaltninger er tilstrækkeligt bredt til at give mulighed for graduerede reaktioner, alt 
efter hvor alvorlige tilfælde, der er tale om. De strækker sig lige fra fortrolige eller 
officielle démarcher til interventioner inden for rammerne af internationale fora og til 
udsendelse af internationale og regionale delegationer, der skal orientere sig om 
situationen; i tilfælde af aftalemæssige forbindelser består der også mulighed for at 
udskyde indgåelsen af en aftale, at ændre indholdet af samarbejdsprogrammet og - under 
overholdelse af international ret - at suspendere aftalen. Ved anvendelsen af disse 
foranstaltninger sørger Fællesskabet for ikke at straffe landets befolkning på grund af dets 
regerings adfærd, ved at Fællesskabets interventioner kanaliseres via organisationer i det 
civile samfund. 
65. IXt samme nyskabende aspekt genfindes i den senere lids forordninger, der fastlægger 
rammen for den faglige bistand og det finansielle samarbejde. ( ianske vist drejer det sig 
her om ensidige foranstaltninger, men de indeholder udtrykkelige henvisninger til 
respekten Ibr menneskerettighederne øg de demokratiske principper som væsenltigt 
samarbejdselement. IX rummer mulighed for, at Unionen træffer passende 
foranstaltninger - der kan gå så vidt som suspension af samarbejdet - bl.a. i tilfælde af 
alvorlige krænkelser af menneskerettighederne og de demokratiske principper. Denne 
formel findes i forordning 443/92 af 25. februar 1992 om de asiatiske og latinamerikanske 
lande, i TACIS-forordningen, der omfatter landene i det tidligere Sovjetunionen og 
Mongoliet samt i forslaget til MEDA-forordningen til fordel for tredjelande i 
Middelhavsområdet. 
65. a). I forbindelse med midtvejsrevisionen af Lomé IV, hvor tørhandlingerne er ved at 
være afsluttet, er der udarbejdet et særligt detaljeret forhandlingsresultat mellem AVS-
landene og Den Europæiske Union. Der satses ikke blot på respekt for 
menneskerettighederne og de demokratiske principper som et "væsentligt element" i 
forbindelse mellem parterne, men der er også indføjet en suspensionsbestemmelse samt 
en meget præcist udformet høringsmekanismc på paritetisk grundlag mellem de berørte 
parter. I overensstemmelse med konklusionerne af meddelelsen af 23. maj 1995 lægges 
der hermed primært vægt på en dialog som middel til at nå frem til en løsning, inden der 
træffes nøgen negative foranstaltninger, bortset fra meget presserende tilfælde; dette er 
gjort ud fra tanken om, at suspendering af samarbejdet bør være det allersidste skridt, 
man tager tilflugt til. 
66. Disse overvej Iser fortsætter, for såvel i de internationale fora som inden for 
fællesskabsinstitutionerne er der startet en debat om indføjelsen af en passus om respekt 
for fremme af de grundlæggende sociale rettigheder i de aftalemæssige forbindelser til 
tredjelande. Det drejer sig bl.a. om at bidrage til bekæmpelse af de forskellige former for 
tvangsarbejde og udnyttelse af børn samt fremme af organisationsfrihed og kollektive 
forhandlinger, hvorved man støtter sig til de relevante ILO-kønventioner. Dette er en 
stadig uafsluttet debat, eftersom udviklingslandene har givet udtryk for forbehold, idet de 
skønner, at det drejer sig om en form for maskeret protektionisme, der tager sigte på at 
fratage dem den konkurrencemæssige fordel, der er forbundet med de lave lønninger. 
22 
67. IXnne debat har også fundet genklang på del multilaterale område. Udøver 
eksisterende foranstaltningir er det også tilladdet al under reformen al den generelle 
præferenceordning, der er vedtaget af Fællesskabet, at de lande, der bestræber sig for at 
overhøjde I LO-kon vent ionerne med hensyn til organisationsfrihed og retten til kollektiv 
overenskomstforhandlinger samt vedrørende børns arbejde, kan drage særlige 
handelsmæssige fordele heraf; iværksæsttelsen af denne bestemmelse er udskudt til januar 
1998, bl.a. for at give ansøgerlandene mulighed for at tilpasse deres politik til disse krav. 
Den erklæring, der blev vedtaget af verdenskonferencen øm den sociale udvikling (i 
København i marts 1995) samt sluterklæringen fra Beijing, omfatter en forpligtelse til at 
fremme respekten før ILOkonventionerne om forbud mod tvangsarbejde og børns 
arbejde, organisationsfrihed, frit fagforeningsval g og ret til kollektive 
overenskomstforhandlinger samt princippet om ikke-forskelsbehandling, herunder 
aspekterne af anvendelsen af ILO-konvention nr. 100. 
68. Kommissionen vil fremover uddybe denne debat; med henblik herpå vil den aflægge 
beretning om de analyseresultater, der er fremkommet fra internationale fora såsom ILO, 
Verdenshandelsorganisationen og OECD. 
b) De finansielle ressoucer 
69. Fællesskabets budget udgør også et middel til gennemførelse af "positive 
foranstaltninger". På I Europa-Parlamentets initiativ afsættes en del af disse ressoucer, og 
endog en stadig stigende andel, speicelt til fremme af menneskerettigheder øg demokrati, 
der dækker forskellige tematiske og geografiske aspekter; det drejer sig bl.a. om Kapitel 
"Europæisk initiativ før demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne" der rummer 
særlige budgetposter desangående. Ved anvendelsen af disse midler aftales det indbyrdes 
mellem de berørete tjenestegrene i Kommissionen, hvordan man fastlægger 
retningslinjerne og indkredser referencer og de fælles kriterier for udvælgelse af projekter 
samt harmoniserer procedurerne. 
70. IXr er også andre midler, der tages fra bevillingerne til faglig bistand og finansielt 
samarbejde, der anvendes til opfyldelse af disse førmål. Disse midler, der til at bcgundc 
med især blev ydet til førdel for økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, investeres 
nu stadig hyppigere i foranstaltninger til fremme af retsstaten og beskyttelse af sårbare 
grupper, især når det drejer sig om bevillinger, der henhører under finansforordninger, der 
rummer udtrykkelige henvisninger til menneskerettighederne. 
71. I flere forskellige beretninger gøres der hvert år status over anvendelsen af disse 
midler. IX tematiske aspekter behandles på tværgående måde i "beretningerne om 
gennemførelsen af forantaltninger til fremme af menneskerettigheder og demokratisering" 
(1992-1993, 1994) og i beretningerne om gennemførelsen af den resolution om 
menneskerettigheder, demokrati og udvikling, som Rådet og medlemsstaterne, forsamlet 
i Rådet, vedtog den 28. november 1991 (1992, 1993 og 1994). Især med henblik på de 
ikke-statslige organisationer (NGO) bestræber Kommissionen sig for at forbedre 
oplysningerne om de forskellige EU-finansieringskilder på dette område, bl.a. gennem 
23 
udgivelsen af en "Recueil commenté ties ressources communautaires disponibles pour 
linaneer les actions ONG"8. 
8 Udgivet i april 1995 i dok. VIII/222/95-FR (orginalversion). 
24 
KAPITEL II: PERSPEKTIVER9 
Afsnit A: Udvikling af nye temær 
72. Det internationale samfund bliver stadig mere bevidst omkring 
menneskerettighedernes betydning for den internationale og regionale fred og sikkerhed 
og for et lands samlede situation, dets politiske stabilitet såvel som dets sociale øg 
økonomiske udvikling. 
73. Denne erkendelse er ledsaget af en stigende interesse for aspekterne omkring 
konfliktforebyggelse i forbindelse med de foranstaltninger, der gennemføres til førdel for 
menneskerettighederne og de demokratiske principper. På tilsvarende måde har 
bestræbelserne for at gribe ind på så tidligt et tidspunkt som muligt ført til en styrkelse 
af de foranstaltninger, der skal støtte og ledsage den demokratiske overgangsproces. 
74. Begrebet "forbyggelse" er jo ikke nogen ny opfindelse, for enhver politik til fremme 
af menneskerettighederne må nødvendigvis tage sigte herpå. Men gennem de fordybede 
overvejelser omkring dette emne har det været muligt at udvikle en samlet og 
multidimensional fremgangsmåde (menneskerettigheder, sikkerhed, udvikling, miljø) og 
at afdække nye perspektiver, som de nedenfor beskrevne initiativer er centreret om. 
1. Menneskerettighedskomponenten i forbindelse med forebyggelse af konflikter 
og reaktion på krisesituationer 
75. Et stort antal konflikter kan føres tilbage til en række massive krænkelser af de 
fundamentale menneskerettigheder. Disse krænkelser fører til køn 11 ikter, der frembringer 
andre krænkelser, der igen fører til en olie uoprettelig voldsspiral. 1 løbet af de sidste 
årtier har de Heste konflikter hall deres årsag i forudsigelige spændinger, der kunne være 
glattet ud. Del at forebygge konflikter er ikke al betragte som nogen luksus, tværtimod 
er omkostningerne herved - når man tænker på menneskeliv og materielle skader - mindre 
end behandlingen af konflikter og genopbygning af et samfund. 
76. I krisesituationer er det af grundlæggende betydning at kunne reagere umiddelbart og 
foretage "aktiv forebyggelse" gennem målrettede og hurtigt gennemførlige tiltag. Således 
har fællesskabet deltaget i udsendelsen af observatører til Rwanda, øg formålet hermed 
var at indføre et upartisk og tillidsvækkende element i en situation med graverende og 
vedvarende voldshandlinger, så spændingerne kunne dæmpes og flygtningenes 
tilbagevenden fremmes. Forebyggelse indebærer også visse repressive aspekter, bl.a. i 
situationer, hvor den straffrihed, som ophavsmændene til graverende voldshandlinger 
midlertidigt nyder godt af, skaber en usikker situation, der let afføder nye 
voldshandlinger. Sådanne fænomeners faretruende karakter har bl.a. - i medfør af FN-
sikkerhedsrådsbeslutninger - ført til oprettelse af internationale ad hoc-domstole for hhv. 
det tidligere Jugoslavien øg Rwanda, søm har fået til opgave at domme ophavsmændene 
til en række alvorlige krænkelser af menneskerettighedemc. Disse nyskabelser, der er al 
betydelig rækkevidde inden for international ret, er blevet aktivt støttet af Den 
l) I det Iblgende indeholder afsnittene i kursiv de forslag, som Kommissionen agter at 
benytte som rettesnor for arbejdet i den nuværende embedsperiode. 
25 
Luropæiske Union og bakket op gennem særlige initiativer fra Kommissionens side med 
henblik på at lette igangsættelsen af det praktiske arbejde. Det Luropæiske Fællesskab 
hilser med tilfredshed de fremskridt, der er gjort i FN-regi i ikn seneste tid vedrørende 
udarbejdelse af vedtægter foren international slrallcret, og Furopa-Parlamenlel har ved 
liere lejeligheder udtalt sig om delle emne1" oi\ har lor loisle gang på Iu<>5 budgettet 
opfort en særlig post til stolle for de internationale N(i( )'er, der arbejder på al lå etableret 
en sådan domsmyndighed. 
77. Disse nye interventionsformer, der otte er vanskelige at iværksætte og til tider er af 
mere symbolsk end reel betydning, følges normalt op af en indsats på mellemlang og lang 
sigt, hvor der benyttes en helt anden fremgangsmåde med henblik på at skabe et klima 
af tillid og "demokratisk sikkerhed", og hvor der derfor lægges mere vægt på en aktiv end 
en reaktiv handlen, mere vægt på kontinuerlige interventioner end på punktuelle initiativer 
af spredt karakter, som ikke følges op. Det er det mønster, der ligger til grund for 
initiativer såsom det flerårige program til fremme af menneskerettighederne i 
Mellemamerika og rehabiliteringsprogrammet i Sydafrika. 
78. forsvar og fremme af menneskerettighederne er også et middel til at forebygge de 
massive migrationsslromme, som krise- eller konfliktsituationer kan ud lose. Un indsats 
på delte område indvirker på de dybereliggende årsager til tvungen udvandring, således 
som det understreges i Kommissionens meddelelse om indvandrer- og asylpolitik" fra" 
1994, der fremhæver betydningen af en snæver koordinering af hhv. asyl- øg 
indvandrerpolitikken og politikken til fremme og sikring af menneskerettighederne. 
79. /forbindelse med Kommissionens samlede indsats til fordel for retsstatsprincippet og 
de demokratiske frihedsrettigheder foreslår den at uddybe overvejelserne omkring 
kriseforebyggelse, bl.a vedrørende de aspekter, der drejer sig om definitionen og arten 
af dens interventioner, finansieringsformen og gennemforelsesproceduren. Generelt 
betragtet vil det være nødvendigt at forstærke rådslagningerne omkring analysekapacitet 
og aktiv forebyggelse på europæisk plan med de forskellige europæiske instanser, 
herunder Europa-Parlamentet og Rådet. 
2. Bistand ved afholdelse af frie valg 
SO. Bistand ved valghandlinger rummer en række bemærkelsesværdige fordele: 
en lillidsskabende virkning høs befolkningen, en massiv politisk betydning og en grad af 
synlighed, der langt overstiger den, der præger de traditionelle initiativer. 
81. Denne form før foranstaltninger - hvis politiske karakter er forstærket i de senere år -
vidner om en målrettet indsats Ira det internationale samfunds side, der dermed engagerer 
sig aktivt og yder støtte til et lands overgang til demokratisk styreform. 
82. Bistanden ved valghandlinger er et led i en samlet indsats, der tager sigte på at 
fremme retsstatsprincippet og de demokratiske frihedsrettigheder. Konceptet bag er 
gradvis blevet udbygget, så bistanden nu omfatter en stadig længere periode, fra det civile 
10 For nylig i dets beslutning af 13. juli 1995 - UP 192.560. 
11 KOM(94) 23 endelig udg. 
26 
samfunds modningsfase, øver iværksættelsen af institutionelle reformer til konsolideringen 
af overgangen til demokrati. Det Luropæiske fællesskab, der i tidsrummet 1992-1994 har 
ydet en primært teknisk betonet bistand til 41 lande via specielle organisationer, har 
således udviklet en lang række aktioner beregnet på de præ- og postelektorale faser, med 
det førmål at skabe førudsætninger for overgang til demokrati og befæstelse af denne 
styreform etter selve valgperioden. Det drejer sig bl.a. om særlig støtte til sikring af 
domsmagtens ualhængighed, udvikling af det civile samfund, herunder kvindernes 
deltagelse i valgene (som kandidater og som oplyste vælgere), bevidstgørelse af medierne, 
undervisning i samfundskundskab og skabelse af parlamentariske strukturer. 
83. I}ct politiske aspekt af denne form for indsats blev klart erkendt i forbindelse med de 
første fælles tiltag, som IXTI Europæiske Union tog beslutning om inden for rammerne 
af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Tre af disse tillag hænger sammen med 
vdclsc af bistand ved afholdelse af valg: i Rusland (december 199}); i Sydafrika (maj 
1994) og den igangværende indsats til slotte for fredsprocessen i Mellemøsten. Gennem 
disse forskellige interventioner har Unionens valgbistand fået sin egen identitet. 
84. Kommissionen vil bestræbe sig for at indkredse visse "handlingsmoduler", der vil 
kunne indgå i pmgrammer, der skal udarbejdes alt efter de specifikke behov i de 
forskellige tvgioner, og tilpasses de præ- og postelektorale faser; formålet med disse 
pmgrammer skal være at skabe forudsætninger for overgang til demokrati og befæstelse 
c f dette også efter selve valgperioden. Der bør lægges særlig vægt på en aktiv deltagelse 
fra alle samfundsborgeres side, især kvindernes, for deres adgang til indflydelsesrige 
stillinger er en væsentlig indikator for, hvor demokratisk et land er. 
85. Forså vidt angår udsendelse af observatører - ved afholdelse af valg samt vedrørende 
tilsyn med overholdelse af menneskerettighederne - bør Fællesskabets indsats tage sigte 
på: 
at fremskynde placeringen af observatorer i marken gennem oprettelse (tf 
reservelister over velkvalificerede observatorvr, der er udvalgt pa basis af 
objek ti ve kriterier; 
at iværksætte strukturvrede uddctnnelsespmgrammer ud fra en formel, der 
er fælles for de forskellige opgaver, suppleret med en specialisering inden 
for hvert enkelt område; 
at gone ydelsen af bistand mere professionel med hensyn til den retlige og 
logistiske ekspertise gennem udarbejdelsen af "moduler", der er tilpasset 
de forskellige situationen-
at standardisere procedurerne, således at man sikrer en vis sammenhæng 
mellem de enkelte interventioner; 
at sikre komplementaritet mellem Unionens og de andre internationale og 
regionale organisationers indsats. 
AFSNIT B: SAMMENHÆNG OG VIRNINGSFULDHED 
86. Den Furopæiske Unions rolle med hensyn til forsvar og fremme af de grundlæggende 
rettigheder er resultatet af en politisk vilje, der kommer til udtryk i fraktalen om IXTI 
I europæiske Union. Den hidrører Ira en række institutionelle beslutninger og den 
offentlige menings forventninger til Unionen; den har udmøntet sig i de indledende fælles 
27 
aktioner inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik samt i den 
generelle politik, der er udviklet inden for Fællesskabets indsats på området for 
udviklingssamarbejde. 
87. Dette indebærer en meget stor udfordring for Unionen: i krafl af et politisk 
engagement på universelt og regionalt plan og ved hjælp af en række instrumenter og 
omfattende ressoucer har Unionen fået til opgave at koncentrere sine bestræbelser om at 
udforme og gennemføre en strategi, der vil kunne sikre sammenhængende, virkningsfulde 
øg effektive foranstaltninger samt synlighed og gennemsigtighed ved anvendelsen af disse 
instrumenter. 
88. IX'l vil i nær fremtid vise sig, hvorvidt disse forpligtelser vil kunne indfries, og om 
Unionen vil være i stand til at virkeliggøre sine mål, anvende instrumenterne på en 
gennemsigtig og ikke-diskriminerende måde, og i hvilket omfang de midler, den råder 
over, vil gøre det muligt for den at handle effektivt på mellemlang og lang sigt og at 
reagere i krisesituationer med den ønskede vægt. 
1. Fiementer til en handlingsstrategi 
89. fastlæggelsen af en strategi indebærer en styrkelse af sammenhængen og en forøgelse 
af kvaliteten, virkningen og synligheden af interventionerne samt en forbedring af 
instrumenterne således, at man sikrer muligheden for at iværksætte foranstaltninger 
og/eller programmer på mellemlang og lang sigt samt forstærker reaktionsevnen på kort 
sigt. 
90. Med henblik herpå er det nødvendigt: 
at uddybe overvejelserne om de forskellige aspekter af 
menneskerettighederne, så man får rådighed over et sæt instrumenter, der 
kan anvendes alt efter de pågældende landes eller regioners specifikke 
behov og karakteristika; 
at forbedre afstemningen qfhhv. det tematiske og det geografiske aspekt, 
så man udvikler evnen til at tage initiativer i situationer, der kræver en 
hurtig reaktion; 
at sikre gennemsigtighed i oplysningerne og hensyntagen til 
institutionernes retningslinjer ved fastlæggelsen af prioriterede tiltag, bl.a 
gennem en konstruktiv dialog med Europa-Parlamentets instanser, der 
kunne være baseret på en systematisk integrering af 
"menneskerettighedsemner" i dets handlingspmgram; 
at styrke kontinuiteten i Unionens officielle udtalelser i de internationale 
og regionale fora og i de foranstaltninger, der gennemføres på 
fællesskabsplan. 
91. Specielt med hensyn til en forbedring af interventionernes kvalitet og virkning er det 
nødvendigt: 
at drage fordel af de allerede indhøstede erfaringer med henblik på 
opbygning af en særlig evalueringskapacitet omkring 
"menneskerettighedspmjekter; 
at sikrv analysekapacitet og ekspertise med henblik på at forebygge 
krisesituationer og at indkredse behov og prioriterede tiltag, samtidig med 
28 
at der tages hensyn (il de />ag< cider ide landes c/ler n'gioneis særlige 
forhold; 
af uddanne s/>ecialteam, der vil kunne sættes effektivt ind i situai ioner-
om kring sikring af menneskerettigheder og demokratisering; 
at fremme en informationsudveksling mellem medlemsstaterne, så man 
sikrer en ovemrdnet sammenhæng i indsatsen. 
92. Sammenhæng og gennemsigtighed hænger nøje sammen. Fællesskabets indsats vil for 
udenforstående fremstå med desto større klarhed, jo mere sammenhængende, homogen 
og målrettet den er. 
2. Instrumenter: uddybende overvejelser og styrkelse 
93. fastlæggelsen af en strategi indebærer også en optimal udnyttelse af de 
forhåndenværende instrumenter øg om nødvendigt en søgen eller nye, egnede former. 
a) de aftalemcessige forbindelser med tredjelande 
94. Integreringen af menneskeret lighederne i de cftalemæssige forbindelser med 
tredjelande - der anses for et af de mest synlige midler, Fællesskabet råder over til 
manifestering af sin forpligtelser - giver anledning til en særlig ovewejelse, med henblik 
pa 
fastlæggelse af forhånaskriterier for etablering cf aftalemæssige 
forbindelser, så dette kan foregå på en ikke-diskriminerende måde: 
vurdering af de af aftalepartnerne udfoldede anstrengelser. 
95. Med hensyn til førstnævnte punkt, er det så nødvendigt på forhånd at fastlægge 
kriterier for en vurdering af situationen, eller bør man snarere mene, at selve det, at der 
indledes forhandlinger med et land, nok vil fa positive virkninger for 
menneskerettighedssituationen ? Umiddelbart betragtet synes én forudsætning at være 
absolut nødvendig: nemlig de pågældende landes entydige vilje til at engagere sig i en 
demokratiseringsproces og at vise respekt for de internationale principper og forpligtelser, 
det har skrevet under på. F.eks. kunne tiltrædelsen af et vist antal retlige instrumenter til 
beskyttelse af menneskerettighederne betragtes søm et vidnesbyrd om, at en sådan vilje 
er til stede. 
96. Under hensyntagen til de retningslinjer, der er fastlagt på internationalt og/eller 
regionalt plan, bor den lobende dialog med den pågældende stat om nødvendigt gøre det 
muligt i fællesskab at finde frem til hovedpunkterne i et partnerskabspmgram og/eller et 
særligt handlingspmgram til fordel for menneskerettigheder og demokrati. 
97. På baggrund af gennemførelsen af disse foranstaltninger - i lighed med landets 
realisering af sine egne mål på dette område - vil det være muligt at vurdere de udfoldede 
bestræbelser; kan der noteres positive resultater, bør der kunne ydes en større støtte, 
medens der i tilfælde af manglende indfrielse af forpligtelserne vil kunne træffes passende 
forholdsregler. 
98. l^ct er derfor bydende nødvendig med en række samråd, både i fasen for 
udarbejdelsen af handlingsprogrammet og i dets gennemførelsesfase. Kun ved sådanne 
29 
samråd kan man fremme en fleksibel tilgang til emnet, der også respekterer de 
pågældende landes kulturelle "ømme punkter" og deres specifikke behov, samtidig med 
at man drager omsorg for, at Den Europæiske Unions væsentligste principper overholdes. 
b) De finansielle ressourcer 
99. Mangedoblingen af de finansielle ressourcer, der står til rådighed for gennemførelsen 
af menneskerettighedsprojekter, har gjort det muligt af foretage en betragtelig forøgelse 
af interventionernes rækkevidde, ud fra såvel et geografisk som et tematisk synspunkt. 
På nuværende tidspunkt bør det undersøges, i hvilket omfang - og vel at mærke under 
overholdelse af de finansielle bestemmelser og princippet om budgetmæssig 
gennemsigtighed - disse midler giver mulighed for at handle effektivt på mellemlang og 
lang sigt, reagere i presserende situationer, sikre instrumenternes komplementaritet og 
tilbyder modtagerlandene en form for incitament. 
100. Initiativer i sammenhæng med fremme af retsstatprincippet, demokrati og 
menneskerettigheder kræver ofte en fleksibilitet, der er vanskeligt forenelig med de 
stramme regler for anvendelsen af finansieringsinstrumenter. Denne fleksibilitet er en 
væsentlig faktor for de forskellige foranstaltninger, både for de kortfristede, der kræver 
øjeblikkelig rådighed over midler, og de for mellem- og langfristede foranstaltninger, der 
indbærer en kontinuerlig intervention ud over det enkelte budgetår. I3et er derfor vigtigt 
at få undersøgt, hvilke finansieringsinstrumenter der er bedst egnede til at opfylde de 
specikke formål. 
101. For så vidt angår foranstaltningerne på mellemlang og lang sigt, er en afløsningerne 
at benytte forordninger om faglig bistand samt midlerne til udviklingssamarbejde; disse 
muliggør kontinuitet i interventionerne på et geografisk afgrænset område gennem 
iværksættelse af flerårige programmer. Derimod lindes der ikke noget system for 
"øjeblikkelige aktioner". Der bør derfor lindes en passende formel, der gør det muligt 
hurtigt at frigøre de nødvendige bevillinger til aktioner såsom udsendelse af observatører 
i forskellige situationer ("politiske" retssager, alvorlige krænkelser af 
menneskerettighederne, konfliktforebyggelse osv.). 
102. lit andet aspekt af fleksibiliteten er evnen til - under overholdelse af princippet om 
budgetmæssig gennemsigtighed - at tilpasse sig til de specifikke krav inden for 
menneskerettighedsområdet, både med hensyn til de berørte parter og bevillings- og 
evaluerihgsprocedurerne. Det er vigtigt at tage hensyn til støttemodtagerne, der med 
bistand fra Fællesskabet gennemfører en indsats til forsvar for og fremme af 
menneskerettighederne, ikke mindst det almennyttige aspekt af deres aktivitet. På samme 
vis er udvælgelsen af menneskerettighedsprojekter kendetegnet af helt andre forhold, end 
de, der gør sig gældende ved et udbud til etablering af infrastrukturer, og derfor bør 
evalueringsprocessen været baseret på helt andre indfaldsvinkler. 
103. Del er vigtigt at sikre komplementaritet i anvendelsen af instrumenter af forskellig 
art. Dette er bl.a. et problem, når de budgetmæssige bemærkninger kun aimme generelle 
henvisninger til menneskerettighederne, øg den eneste forskel er af geografisk art. Dette 
kunne løses ved at udvikle en hierarkisk anvendelse af instrumenter/midler. F.eks. kunne 
nyskabende projekter til at begynde med systematisk finansieres over særlige, mindre 
30 
budgetposter, inden de - hvis erfaringerne dermed er lovende - udbygges til større tiltag, 
der finansieres søm faglig bistand eller udviklingssamarbejde. 
104. Med hensyn til de finansielle ressoucer kunne man gøre sig en anden overvejelse: 
muligheden af al stille finansielle incitalmenter til rådighed. Denne formel er blevet nævnt 
i Rådets resolution om "menneskerettigheder, demokrati og udvikling" fra 28. november 
1991, hvor man understreger betydningen af inciterende formler eller "præmier" for 
allerede udført arbejde; denne tanke indgår for første gang i udkastet til den reviderede 
Lomé IV-konvention, hvor det påtænkes at stille et "beløb af tilskyndende art" til 
rådighed til finansiering af institutionelle eller administrative reformer i forbindelse med 
demokratisering eller med henblik på styrkelse eller indførelse af retsstatsprincipper. Et 
sådant beløb kan da tilvejebringes, så snart et AVS-land har besluttet af finansiere 
sådanne reformer, via midlerne fra Lomé-konventionen til udviklingsaktioner. Dette beløb 
supplerer dermed den del af midlerne, der stammer fra det pågældende lands Nationale 
Indikativprogram (NIP). Et sådan tiltag indgår helt naturligt i den positive politik, 
Fællesskabet fører, og er med til yderligere at befæste forbindelserne mellem demokrati, 
menneskerettigheder og udvikling. Man kunne passende udvide denne praksis til at 
omfatte andre lande eller landegrupper uden for den kreds, der har undertegnet Lomé-
konventionen. 
105. For alt i alt at opnå en optimal udnyttelse af de forskellige finansielle instrumenter 
til fordel for overholdelse og fremme af menneskerettighederne bør der drages omsorg 
for følgende: 
instrumenters fleksibilitet, så de gøres kompatible med de tilstræbte 
sjyecifikke mål, bl.a for at sikre, at man har rådighed over finansielle 
ressourcer indenfor en meget kortfrist, når det drejer sig om aktioner af 
presserende karakter, ligesom instrumenterne må kunne tilpasses de 
specifikke behov på menneskerettighedsområdet; 
instrumenternes komplementaritet (faglig bistand. midler til 
udvikl ir igssam arb ej de, særl ige h uc/ge tpos ter ve chore nde 
menneskerettigheder osv....) med henblik på at undgå overlapninger og 
sikre kontinuiteten og den ønskede virkning; 
rådighed over beløb med et inciterende sigte, der bevilges i forbindelse 
med allerede udfoldede bestræbelser; der tænkes her på økonomiske 
incitamenter bl.a inden for området for institutionelle reformer, 
gennemførelse af retsstatsprincippet og demokratisering; 
gennemsigtigheden af oplysningerne vedm/vnde de forskellige 
finansieringskilder og udnyttelsen af disse. 
3. Styrkelse af samarbejdet med de forskellige partnere 
106. Effektiviteten af Den Europæiske Unions indsats afhænger også af en mobilisering 
af de forskellige nationale, regionale og internationale partnere - de internationale og 
regionale organisationer, staterne og de forskellige instanser i det borgerlige samfund og 
af en åben og konstruktiv dialog, der giver mulighed for komplementære og samvirkende 
interventioner. 
31 
107. Menneskeretlighedsanliggenderne tages op på forskelligt plan i det internationale 
samfund af en lang række organisationer; det er af væsentlig betydning at kunne drage 
fordel af hver af disse organisationers resultater og ekspertise og at undgå overlapning, 
for slet ikke at tage om tilfælde, hvor man modarbejder hinanden. Ud fra denne 
synsvinkel bør der opbygges en dialog om De Forenede Nationer, OSCE, Europarådet 
samt andre regionale organisationer såsom OAS og OAU med det formål at koordinere 
initiativerne, forstærke deres virkning og støtte de regionale initiativer, der bedst opfylder 
de lokale behov og bedst imødekommer den lokale mentalitet. 
108. Derfor er de primære partnere i Fællesskabets indsats modtagerlandene selv, der er 
direkte ansvarlige for opbygningen af demokratiske institutioner og for sikring af 
menneskerettighederne. Det er dem, der sidder inde med de vigtigste instrumenter til at 
handle på de områder, hvor der opstår problemer. Dialogen mellem Den Europæiske 
Union og tredjelandene er en afgørende faktor for at fremme menneskerettigheder og 
demokratiske værdier. Det er derfor af altafgørende betydning at fastholde og udbygge 
denne dialog med de forskellige statslige instanser og de nationale institutioner med 
henblik på - inden for rammerne af de internationale forpligtelser og under hensyntagen 
til landenes kulturelle egenart og særlige mentalitet - at fastlægge fælles prioriteter og på 
grundlag heraf udarbejde konkrete handlingsprogrammer. 
109. Det Europæiske Fællesskab indgår ligeledes i et priviligeret partnerskab med det 
civile samfund i alle dets forskellige demokratiske afskygninger, bl.a. med de ikke-
statslige organisationer (NGO), hvis engagement til fordel for fremme af de 
grundlæggende rettigheder gradvis har udviklet sig inden for de førskellige internationale 
øg regionale instanser samt ude i marken. Deres bidrag er af afgørende betydning for 
etablering, befæstelse og forsvar af retsstaten, ligesom de er særdeles velegnede talsmænd 
for de sårbare grupper i samfundet. Deres evne til at indkredse de reelle behov, tilpasse 
sig de mangeartede situationer og løbende vurdere de fremskridt, der opnås med de 
forskellige foranstaltninger, gør dem til vigtige instrumenter til fremme og forsvar af de 
grundlæggende rettigheder. 
110. Partnerskabet med de forskellige instanser i det civile samfund var til at begynde 
med begrænset til områderne for udviklingssamarbejde og humanitær bistand, men det 
har med tiden gradvis udvidet sig og omfatter nu en række nye områder såsom forsvar 
af de sårbare gruppers rettigheder, fremme af de demokratiske frihedsrettigheder og støtte 
til gennemførelse af frie valg. I forbindelse med foranstaltningerne til fremme af 
retsstatsprincippet støtter Det Europæiske Fællesskab også oprettelsen og konsolideringen 
af ikke-statslige organisationer som en væsentlig bestanddel af det borgerlige 
demokratiske samfund. 
111. På baggrund af ovenstående overvejelser vil Kommissionen satse på at styrke de 
samvirkende forbindelser til de internationale og regionale organisationer gennem 
udvikling af en dialog med disse, med det formål at få fastlagt prioriteter og behov, bl. a : 
ved at yde støtte til de forskellige mekanismer for tilsyn med og strukturer 
til fremme af menneskerettighederne 
ved at fremme en pmgrammering på mellemlang og lang sigt af de 
aktiviteter, der bør udfoldes i fællesskab samme med de regionale og 
internationale organisationer 
32 
ved at udvikle en øget recàtionsevne i forbindelse med punktuelle 
operationer 
ved at styrke informationsudvekslingen vedrørende de igangværende 
aktiviteter og de tematiske forskningstiltag. 
112. Specielt vedrørende forbindelsen til de ikke-statslige organisationer bør dialogen med 
disse uddybes, således at man kan få klarhed over deres prioriterede opgaver og tage 
hensyn til deres behov. 
113. Denne meddelelse fremkommer i en periode præget af modsigelsesfyldte 
begivenheder. I Europa fejres på den ene side 50 års fredelig sameksistens, mens der på 
den anden side udspiller sig ødelæggende konflikter i de centrale områder; på globalt plan 
kan noteres en stærk bevægelse i retning af demokrati og indførelse af individuelle 
frihedsrettigheder, samtidig med at der vedvarende forekommer alvorlige massive 
krænkelser af de grundlæggende menneskerettigheder og tegn på en tilbagevendende 
fanatisme og intolerance. 
114. Denne meddelelse er stilet til fællesskabsinstitutionerne som et pant på fremtiden, 
med det sigte at bidrage til udviklingen af en menneskelig dimension svarende til de 
europæiske folkeslags traditioner og håb. 
115. Hvilke ambitioner Den Europæiske Union end måtte have, vil resultaterne af dens 
indsats primært afhænger af, hvad de forskellige institutioner kan bidrage med, samt af 
den støtte, en ansvarsbevidst og engageret offentlighed kan yde. 
16. Denne meddelelse er stilet til Rådet og Europa-Parlamentet. 
33 

ISSN 0254-1459 
KOM(95) 567 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 06 01 
Katalognummer : CB-CO-95-635-DA-C 
ISBN 92-77-96684-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg -"? LA