BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Emneområde

Grænseregionerne mellem Tyskland og Schweiz er tæt integrerede. Mange tyskere pendler til arbejde i Schweiz og omvendt, og der er meget grænseoverskridende personbefordring ad landevej. Der er en række busruter på tværs af grænsen, som forbinder de to landes grænseregioner.

Bilateral godstransport og personbefordring ad landevej mellem Schweiz og EU er reguleret af aftalen om landtransport mellem EU og Schweiz (i det følgende benævnt "EU-aftalen").

I henhold EU-aftalens artikel 20, stk. 1, "giver [denne aftale] ikke tilladelse til befordring mellem to punkter på samme kontraherende parts område udført af transportvirksomheder med hjemsted på den anden kontraherende parts område". Det betyder, at transportvirksomheder, som udfører grænseoverskridende personbefordring, kun må befordre passagerer over grænsen eller inden for området i den kontraherende part, hvor de har deres hjemsted. Transportvirksomheder med hjemsted i Schweiz må ikke befordre passagerer mellem to punkter på den tyske side af grænsen, og transportvirksomheder med hjemsted i EU må ikke befordre passagerer mellem to punkter på den schweiziske side af grænsen.

EU-aftalens artikel 20, stk. 2, tillader, at eksisterende rettigheder i henhold til bilaterale aftaler, der var indgået mellem enkelte EU-medlemsstater og Schweiz, og som var gyldige ved indgåelsen af EU-aftalen, fortsat udøves, forudsat at der ikke sker forskelsbehandling mellem EU-transportvirksomheder eller konkurrencefordrejning. Cabotage inden for personbefordring med bus kan derfor forekomme i forbindelser med Schweiz, hvis der var taget højde for dette i en aftale mellem en EU-medlemsstat og Schweiz, som var gyldig pr. 21. juni 1999. I praksis var der ikke nogen relevante bilaterale aftaler mellem medlemsstater og Schweiz, der var gældende på daværende tidspunkt, som tog højde for cabotagerettigheder for personbefordring med bus.

Ved brev af 11. maj 2017 meddelte Tyskland Kommissionen, at det gerne så, at Unionen gav landet bemyndigelse i medfør af artikel 2, stk. 1, i TEUF til at ændre sin bilaterale aftale om vejtransport med Schweiz af 1953 med henblik på at tillade cabotagekørsel i forbindelse med udøvelse af personbefordring med bus i grænseregionerne mellem de to lande. På mødet i juni 2018 i landtransportudvalget EU/Schweiz, der blev nedsat ved EU-aftalen, meddelte Schweiz Kommissionen, at det også var interesseret i at ændre denne aftale med henblik herpå.

Cabotagekørsel inden for personbefordring med bus kan forbedre effektiviteten af transportoperationer, da det giver mulighed for at øge køretøjets lastfaktor. EU ser derfor generelt positivt på åbningen af markedet for cabotagekørsel, som den har gjort inden for EU i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/2009 om fælles regler for adgang til det internationale marked for buskørsel (i det følgende benævnt "forordning (EF) nr. 1073/2009"). Tilladelse af cabotagekørsel i forbindelse med udøvelse af international personbefordring med bus i grænseregionerne mellem Tyskland og Schweiz vil gøre det muligt for berørte transportvirksomheder at blive mere konkurrencedygtige og effektive.

Om EU's kompetence

I artikel 3, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde hedder det: "Unionen har ligeledes enekompetence til at indgå internationale aftaler, når indgåelsen har hjemmel i en lovgivningsmæssig EU-retsakt, eller når den er nødvendig for at give Unionen mulighed for at udøve sin kompetence på internt plan, eller for så vidt den kan berøre fælles regler eller ændre deres rækkevidde".

I henhold til forordning (EF) nr. 1073/2009 kan alene transportvirksomheder, der har en EF-tilladelse, udføre cabotagekørsel i Unionen på visse betingelser. Internationale forpligtelser, der tillader, at andre transportvirksomheder, navnlig transportvirksomheder fra tredjelande, udfører transport af denne type, påvirker ovennævnte forordning i medfør af artikel 3, stk. 2, i TEUF.

Endvidere påvirker sådanne internationale forpligtelser også EU-aftalen, særlig artikel 20. De har ikke tilladelse efter nævnte artikels stk. 1, med undtagelse af dens stk. 2.

Forpligtelser såsom de af Tyskland påtænkte, falder således ind under Unionens enekompetence. I henhold til artikel 2, stk. 1, i TEUF kan Unionen dog give medlemsstaterne bemyndigelse til at handle på områder, hvor den har enekompetence.

Formålet med dette forslag er at bemyndige Tyskland til at ændre sin eksisterende bilaterale aftale om vejtransport med Schweiz med henblik på at tillade cabotagekørsel i forbindelse med international personbefordring med bus i de to landes respektive grænseregioner.

Proceduren

Cabotagekørsel inden for Unionen, der udføres af transportvirksomheder fra tredjelande, som ikke har en EF-tilladelse i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/2009, påvirker det indre marked for buskørsel som fastsat af Unionens lovgivere i forordning (EF) nr. 1073/2009. Det er derfor nødvendigt, at enhver bemyndigelse efter artikel 2, stk. 1, i TEUF, tildeles af Unionens lovgivere i overensstemmelse med den i artikel 91 i TEUF omtalte lovgivningsmæssige procedure.