FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 15/2008

vedtaget af Rådet den 6. juni 2008

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/…/EF af … om ændring af direktiv 2002/59/EF om oprettelse af et trafikovervågnings og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet

(EØS-relevant tekst)

(2008/C 184 E/01)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og

ud fra følgende betragtninger:

Dette direktiv vedrører ændring af direktiv 2002/59/EF, og de fleste af direktivets forpligtelser gælder derfor ikke for medlemsstater uden kyster og kysthavne. Derfor er de eneste forpligtelser, der gælder for Østrig, Den Tjekkiske Republik, Ungarn, Luxembourg og Slovakiet, de forpligtelser, der påhviler skibe, som fører disse medlemsstaters flag, uden at det berører medlemsstaternes samarbejdsforpligtelse med henblik på at sikre kontinuitet mellem maritime og andre trafikreguleringstjenester, navnlig flodinformationstjenester.

I henhold til dette direktiv bør medlemsstater, der er kyststater, kunne udveksle de oplysninger, de kommer i besiddelse af under overvågning af søtrafikken i det område, hvor de har kompetence. Fællesskabets maritime informationsudvekslingssystem »SafeSeaNet« (i det følgende benævnt »SafeSeaNet«), som Kommissionen har udviklet i samarbejde med medlemsstaterne, omfatter dels et net til udveksling af data, dels standarder for de vigtigste oplysninger om skibe og laster (forudgående anmeldelser og indberetninger). Med dette system er det således muligt at finde frem til nøjagtige og aktuelle oplysninger ved kilden om, hvilke skibe der befinder sig i de europæiske farvande, om deres bevægelser og om deres farlige eller forurenende laster, samt om ulykker til søs og at sende oplysningerne til andre myndigheder.

For at sikre, at de således indsamlede oplysninger udnyttes operationelt, er det vigtigt, at den infrastruktur, der er nødvendig for at modtage og udveksle de i dette direktiv omhandlede oplysninger, og som de nationale myndigheder har tilvejebragt, integreres i SafeSeaNet.

Det udstyr til automatisk identifikation af skibe (AIS: Automatic Identification System), der omhandles i den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen af 1. november 1974, kan ikke blot forbedre mulighederne for at overvåge disse skibe, men navnlig at øge deres sikkerhed i tæt trafik. AIS er derfor blevet indarbejdet i den dispositive del af direktiv 2002/59/EF. På grund af det store antal fiskerfartøjer, der er impliceret i kollisioner, hvor det er tydeligt, at handelsskibene ikke har opdaget dem, eller at de ikke har opdaget handelsskibene omkring sig, har det stor betydning, at denne foranstaltning udvides til at omfatte fiskerfartøjer på over 15 meter. Inden for rammerne af Den Europæiske Fiskerifond kan der ydes tilskud til installation af sikkerhedsudstyr såsom AIS om bord på fiskerfartøjer.

Det bør undersøges, hvilket samspil der kan opnås mellem AIS og de systemer for positionsbestemmelse og kommunikation, der benyttes i forbindelse med den fælles fiskeripolitik, f.eks. det satellitbaserede fartøjsovervågningssystem. Med henblik herpå bør Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne undersøge mulighederne for at integrere AIS i de positionsbestemmelses- og kommunikationssystemer, der benyttes i den fælles fiskeripolitik, og fastlægge detaljerede regler herfor. Undersøgelsen af mulighederne for at integrere de to systemer bør tage hensyn til de behov og krav, der stilles af hensyn til kontrollen med fiskeriflåderne, særligt for så vidt angår de transmitterede datas sikkerhed og fortrolighed.

I henhold til direktiv 2002/59/EF skal medlemsstaterne træffe særlige foranstaltninger over for skibe, der kan frembyde fare på grund af deres adfærd eller tilstand. Det er derfor ønskværdigt på listen at medtage skibe, der ikke har tilstrækkelig forsikringsdækning eller finansiel sikkerhed, samt skibe, som lodser eller havnemyndigheder har indberettet på grund af åbenbare uregelmæssigheder, der kan indebære fare for søfartssikkerheden eller miljøet.

I overensstemmelse med direktiv 2002/59/EF forekommer det nødvendigt i forbindelse med farer på grund af usædvanligt ugunstige vejrforhold at tage hensyn til den fare, islæg udgør for søfarten. Når en kompetent myndighed, som en medlemsstat har udpeget, på grundlag af isvarsler fra en kvalificeret meteorologisk informationstjeneste vurderer, at sejladsforholdene indebærer alvorlig fare for menneskeliv eller for forurening, bør den derfor underrette skibsførerne på skibe, der befinder sig inden for myndighedens kompetenceområde eller ønsker at anløbe eller forlade havne i området. I denne forbindelse bør den kompetente myndighed kunne træffe alle fornødne foranstaltninger for at sikre menneskeliv på søen og beskytte miljøet.

I henhold til direktiv 2002/59/EF skal medlemsstaterne for at mindske følgerne af søulykker navnlig udarbejde planer, der gør det muligt at modtage nødstedte skibe i deres havne eller andre afskærmede områder på de bedst mulige vilkår, hvis situationen kræver det. Dette direktiv bør imidlertid ændres under hensyn til »Guidelines on places of refuge for ships in need of assistance« (retningslinjer for nødområder for skibe med behov for assistance), vedlagt som bilag til resolution A.949(23) den 13. december 2003 af Den Internationale Søfartsorganisation (i det følgende benævnt IMO-resolution A.949(23)), og som er vedtaget efter direktiv 2002/59/EF, og som i stedet for nødstedte skibe vedrører skibe med behov for hjælp, når der ikke er fare for menneskeliv.

På grundlag af IMO-resolution A.949(23), og i lyset af det arbejde, som Kommissionen, Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (i det følgende benævnt »agenturet«) og medlemsstaterne har udført i fællesskab, er det nødvendigt at fastlægge det væsentligste indhold af, hvad planerne for modtagelse af skibe med behov for hjælp bør indeholde for at sikre en harmoniseret og effektiv iværksættelse af disse planer og tydeliggøre rækkevidden af medlemsstaternes pligter.

IMO-resolution A.949(23) skal danne grundlag for alle planer udarbejdet af medlemsstaterne med henblik på en effektiv reaktion på trusler fra skibe med behov for hjælp. Når der foretages en vurdering af de risici, der er forbundet med sådanne trusler, kan medlemsstaterne under hensyn til de særlige omstændigheder, der gør sig gældende, inddrage andre faktorer i deres overvejelser, f.eks. brug af havvand til fremstilling af drikkevand samt frembringelse af elektricitet.

Når et skib har behov for hjælp, kan det være nødvendigt at træffe en beslutning angående modtagelse af det pågældende skib i et nødområde. Med dette formål bør den berørte myndighed forhåndsvurdere situationen ud fra oplysningerne i den gældende plan for modtagelse af skibe i nødområder.

Planerne for modtagelse af skibe med behov for hjælp, bør indeholde en præcis beskrivelse af beslutningsgangen i forbindelse med en alarm og med behandlingen af de pågældende situationer. Der bør være en klar beskrivelse af de berørte myndigheder og deres beføjelser samt af midlerne til at kommunikere mellem de berørte parter. De gældende procedurer bør sikre, at der træffes passende afgørelse hurtigt på grundlag af sagkundskab og passende information, der er til rådighed for den kompetente myndighed.

Derudover bør medlemsstaterne som led i udarbejdelsen af planerne indsamle oplysninger om potentielle nødområder på kysten, så den kompetente myndighed, når der indtræffer en ulykke eller hændelse på søen, hurtigt og klart kan udpege de områder, der egner sig bedst til at modtage skibe med behov for hjælp. Disse relevante oplysninger bør navnlig omfatte en beskrivelse af visse forhold i de anførte områder og om, hvilket udstyr og hvilke anlæg der findes på stedet, som kan hjælpe med at modtage skibe med behov for hjælp, eller bekæmpe følgerne af en ulykke eller forurening.

Det er vigtigt, at der på passende måde offentliggøres en fortegnelse over de myndigheder, der har ansvar for at beslutte, om et skib skal modtages i et nødområde, og over myndigheder med ansvar for at modtage og behandle alarmkald. Det kan også være nyttigt for deltagere i søredningsaktioner, herunder for bjærgnings- og bugseringsselskaber, og for myndighederne i nabolande, der kan blive berørt af en nødsituation på søen, at have adgang til relevante oplysninger.

Foranstaltningerne til overvågning af søtrafikken og tilrettelæggelse af skibsruter har særligt til formål at gøre det muligt for medlemsstaterne at få et reelt kendskab til de skibe, der besejler farvande under deres jurisdiktion, og dermed blive bedre i stand til om nødvendigt at træffe mere effektive foranstaltninger til at imødegå de potentielle risici. I denne forbindelse vil bedre informationsudveksling kunne højne kvaliteten og lette behandlingen af de indsamlede oplysninger.

Den teknologiske udvikling, ikke mindst inden for anvendelse af rumteknologi til f.eks. radiobøjebaseret skibsovervågning, billeddannelsessystemer og GNSS (»Global Navigation Satellite System« (det globale satellitnavigationssystem)), gør det muligt i dag at overvåge søtrafikken længere til havs og dermed opnå en bedre dækning af de europæiske farvande, herunder ved hjælp af LRIT (»Long Range Identification and Tracking« (systemer til langtrækkende identifikation og sporing af skibe)). Hvis sådanne redskaber skal integreres fuldstændigt i trafikovervågnings- og trafikinformationssystemet for skibsfarten som oprettet ved direktiv 2002/59/EF, må dette arbejde gøres til genstand for fuldt samarbejde inden for Fællesskabet.

Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelse til at ændre direktiv 2002/59/EF med henblik på at anvende efterfølgende ændringer på internationale konventioner, protokoller, koder og resolutioner knyttet hertil. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i direktiv 2002/59/EF, herunder ved at supplere det med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Ændringer

I direktiv 2002/59/EF foretages følgende ændringer:

»skib med behov for hjælp«: et skib, der befinder sig i en situation, som kan medføre forlis eller fare for miljøet eller søfarten, dog ikke en situation, som kræver redning af personer om bord.«

»IMO-resolution A.949 (23)«: Den Internationale Søfartsorganisations resolution 949(23) med titlen »Guidelines on Places of Refuge for Ships in Need of Assistance«

»IMO-resolution A.917 (22)«: Den Internationale Søfartsorganisations resolution 917(22) med titlen »Guidelines for the onboard use of AIS« som ændret ved IMO-resolution A.956(23)

Det er afskiberens ansvar at afgive denne erklæring til skibsføreren eller til operatøren og sikre, at den last, der ønskes transporteret, er identisk med den, der er omfattet af erklæringen i overensstemmelse med første stykke.«

kan de, uden at det berører hverken pligten til at bistå skibe med behov for hjælp eller andre forpligtelser ifølge relevante internationale regler, forlange, at et skib, der befinder sig i det pågældende område, og som ønsker at anløbe eller forlade en havn eller en terminal eller at forlade et opankringsområde, opfylder de krav til modstandsdygtighed og kraft, som issituationen i området tilsiger.

1. Hvis de kompetente myndigheder finder, at der på grund af isforholdene er alvorlig risiko for menneskeliv til søs eller for beskyttelsen af deres eller andre staters hav- eller kystområder:

1. Før et skib med behov for hjælp modtages i eller nægtes adgang til et nødområde, foretager en kompetent myndighed en forudgående vurdering af situationen på grundlag af den i artikel 20a omhandlede plan og træffer en beslutning.

Ved gennemførelsen af de procedurer, der er omhandlet i planerne for modtagelse af skibe med behov for hjælp, sørger medlemsstaterne for, at alle relevante oplysninger stilles til rådighed for de parter, der er involveret i operationerne.

oplysninger om procedurerne for vurdering med henblik på at modtage et skib med behov for hjælp i eller nægte det adgang til et nødområde

oplysninger om medlemsstaternes kystlinje, som vil være nyttige ved vurderingen af et skib med behov for hjælp i et nødområde, herunder en beskrivelse af de miljømæssige, økonomiske og samfundsmæssige faktorer og naturforholdene

oplysning om, hvilken kompetent myndighed der har ansvaret for at vurdere situationen, modtage et skib med behov for hjælp i det udpegede nødområde eller nægte skibet adgang hertil

1. Medlemsstaterne udarbejder planer for imødegåelse af de farer, der udgår fra skibe med behov for hjælp i farvande under deres jurisdiktion.

3. For at sikre effektiv udveksling af de i dette direktiv omhandlede oplysninger sørger medlemsstaterne for, at de nationale eller lokale systemer, der er oprettet til at indsamle, behandle og opbevare disse oplysninger, kan sammenkobles med SafeSeaNet. Kommissionen sørger for, at SafeSeaNet er operationelt døgnet rundt.«

udvidelse af dækningsområdet for trafikovervågnings- og trafikinformationssystemet for skibsfarten i Fællesskabet og/eller ajourføring af det med henblik på bedre identifikation og overvågning af skibe under hensyntagen til informations- og kommunikationsteknologiens udvikling. Med dette formål samarbejder medlemsstaterne og Kommissionen i relevant omfang om at oprette obligatoriske indberetningssystemer, obligatoriske skibstrafiktjenester og hensigtsmæssige skibsrutesystemer, med henblik på at forelægge dem for IMO til godkendelse. De samarbejder også i de relevante regionale eller internationale organer om at udvikle langtrækkende identifikations- og sporingssystemer til overvågning af skibstrafikken«

Artikel 2

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den … (9). De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 3

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 4

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EUT C 318 af 23.12.2006, s. 195.

(2) EUT C 229 af 22.9.2006, s. 38.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 25. april 2007 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af den 6. juni 2008 og Europa-Parlamentets holdning af … (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(4) EFT L 208 af 5.8.2002, s. 10.

(5) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 93/2007 (EUT L 22 af 31.1.2007, s. 12).

(6) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. Ændret ved afgørelse 2006/512/EF (EUT L 200 af 22.7.2006, s. 11).

(7) EFT L 208 af 5.8.2002, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1891/2006 (EUT L 394 af 30.12.2006, s. 1).

(8) EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

(9) 18 måneder efter dette direktivs ikrafttræden.

(10) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 93/2007 (EUT L 22 af 31.1.2007, s. 12).«.

(11) Tre år efter dette direktivs ikrafttræden.

(12) Fire år efter dette direktivs ikrafttræden.

(13) Fem år efter dette direktivs ikrafttræden.

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

I november 2005 vedtog Kommissionen forslaget (1) til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2002/59/EF om oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet. Dette forslag blev forelagt Rådet den 13. januar 2006.

Europa-Parlamentet vedtog sin førstebehandlingsudtalelse den 25. april 2007.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog sin udtalelse den 13. september 2006 (2).

Regionsudvalget afgav udtalelse den 15. juni 2006 (3).

Som led i den fælles beslutningsprocedure (EF-traktatens artikel 215) nåede Rådet den 7. juni 2007 til politisk enighed om udkastet til direktiv. Rådet vedtog sin fælles holdning den 6. juni 2008 efter den juridiske og sproglige gennemgang.

II. FORMÅL

Hovedformålet med det foreslåede direktiv er at ændre direktiv 2002/59/EF med henblik på at indføje supplerende foranstaltninger for at øge sikkerheden for søfarten og beskytte miljøet bedre samt harmonisere gennemførelsen af »nødområderne«.

Forslaget omfatter navnlig udvikling af Fællesskabets maritime informationsudvekslingssystem, SafeSeaNet, medlemsstaternes udpegelse af en uafhængig myndighed for modtagelse af nødstedte skibe, forholdsregler i forbindelse med isforekomster samt skibe, der ikke er dækket af en forsikring. Desuden foreslås det, at brug af automatiske identifikationssystemer (AIS) gøres obligatorisk for fiskerfartøjer på over 15 meter, og at der sker en skærpelse af afskiberens oplysningspligt.

III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Generelle bemærkninger

Den fælles holdning vedrørende ovennævnte forslag, som Rådet er nået til enighed om, er en ajourføring af det gældende direktiv, der skal bidrage til øget sikkerhed til søs. Selv om Rådet er enigt med Kommissionen om formålet med direktivet, foretog det visse tilpasninger med det formål at øge sikkerheden for fiskerfartøjer med en overaltlængde på over 15 meter: det indebærer, at disse fartøjer udstyres med et automatisk identifikationssystem (AIS), at der fastsættes regler for, hvornår skibe med behov for hjælp kan modtages i eller nægtes adgang til nødområder, samt at overvågningen af skibene forbedres ved hjælp af informationsudvekslingssystemet SafeSeaNet.

Det skal bemærkes, at den fælles holdning også omfatter en række ændringer ud over ændringerne i Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse, idet visse bestemmelser i Kommissionens forslag er blevet suppleret med nye elementer eller helt omformuleret.

Desuden er der foretaget visse redaktionelle ændringer udelukkende med sigte på at gøre teksten klarere eller sikre den generelle sammenhæng i direktivet.

To væsentlige spørgsmål, installation af automatiske identifikationssystemer (AIS) i fiskerfartøjer og modtagelse af skibe i nødområder, blev anset for at være af afgørende betydning under drøftelserne i de relevante organer i Rådet.

Specifikke spørgsmål

A. Brug af automatiske identifikationssystemer (AIS)

Brugen af automatiske identifikationssystemer (AIS, klasse A) i fiskerfartøjer med en overaltlængde på over 15 meter, som er en af de væsentligste bestanddele i det ændrede direktiv, blev accepteret af Rådet. Rådet finder imidlertid, at det klart skal fremgå, hvilke fartøjer denne forpligtelse gælder for. Rådets fælles holdning ændrer derfor Kommissionens forslag og fastsætter nøjagtigt, hvornår denne obligatoriske bestemmelse finder anvendelse.

Desuden accepterede Rådet Europa-Parlamentets ændring 17, og der henvises derfor i direktivet til IMO-resolution A.917(22) (Guidelines for the onboard use of AIS).

Endvidere gennemgik Rådet den tidsplan for gennemførelsen (bilag II(I)), der var foreslået af Kommissionen, for at sikre, at tidsfristerne kan gennemføres i praksis af de berørte parter. Efter Rådets opfattelse skal det fremgå, at fiskerfartøjer udstyret med AIS skal holde systemet i drift konstant bortset fra i visse særlige tilfælde.

B. Modtagelse af skibe i nødområder

Rådet er af den opfattelse, at for så vidt angår modtagelse af skibe i nødområder bør medlemsstaterne anvende IMO's retningslinjer for nødområder for skibe med behov for hjælp (IMO-resolution A.949(23)), hvoraf det fremgår, at medlemsstaten har ret til at indvillige i eller afslå at modtage et skib i et nødområde. Med Rådets ændring af Kommissionens forslag gøres det klart, at før et skib med behov for hjælp modtages i eller nægtes adgang til et nødområde, skal der foretages en forudgående vurdering af situationen på grundlag af planen for modtagelsen og træffes en beslutning af den kompetente myndighed. Rådet finder det nødvendigt at sikre, at planerne for modtagelsen udarbejdes på basis af IMO's resolution A.949(23) (Guidelines on places of refuge for ships in need of assistance) og A.950(23) (Maritime Assistance Services).

Desuden mener Rådet i modsætning til Kommissionen, at planerne for modtagelse af skibe med behov for hjælp bør omfatte oplysninger om medlemsstaternes kystlinje, som vil være nyttige ved vurderingen af et skib med behov for hjælp i et nødområde. I forbindelse med fremsendelse af sådanne planer til tilgrænsende medlemsstater gav Rådet medlemsstaterne mulighed for at stille krav om, at oplysningerne behandles fortroligt.

Et andet spørgsmål, der blev taget op i drøftelserne i Rådets organer i forbindelse med modtagelse i nødområder, var »den kompetente myndigheds« rolle. Rådet tilføjede en yderligere definition af »kompetent myndighed«, der tilsigter en bedre forståelse af dette begreb, og som indeholder en beskrivelse af den kompetente myndigheds rolle. Rådets sigte hermed er at give medlemsstaterne tilstrækkelig fleksibilitet til selv at tilrettelægge deres kompetente myndighed, bl.a. under hensyntagen til deres interne administrative og organisatoriske strukturer.

Andre spørgsmål

Ud over de to ovennævnte hovedspørgsmål ændrede Rådet også Kommissionens forslag navnlig med hensyn til foranstaltninger i forbindelse med isforekomster. Med hensyn til dette spørgsmål er det blevet præciseret, at de kompetente myndigheder træffer deres foranstaltninger, uden at det berører hverken pligten til at bistå nødstedte skibe eller relevante internationale regler.

Med hensyn til den foreslåede bestemmelse vedrørende finansiel sikkerhed, der giver medlemsstaterne mulighed for at forlange, at skibets operatør forelægger en forsikringsattest eller et certifikat for finansiel sikkerhed, finder Rådet det ikke hensigtsmæssigt at henvise til et andet kommissionsforslag, der er til behandling som led i den fælles beslutningsprocedure (forslag om rederes privatretlige ansvar og finansielle sikkerhed).

Med hensyn til det ændrede direktivs ikrafttræden blev den frist, medlemsstaterne har til at iværksætte de nationale gennemførelsesbestemmelser til dette udkast til direktiv, forlænget fra 12 til 18 måneder.

Hvad angår SafeSeaNet indeholder Rådets fælles holdning en bestemmelse, baseret på Europa-Parlamentets ændring 65, ifølge hvilken Kommissionen sørger for, at SafeSeaNet er operationelt døgnet rundt.

IV. EUROPA-PARLAMENTETS ÆNDRINGER

Nogle af Europa-Parlamentets førstebehandlingsændringer, der forbedrer eller præciserer teksten til det foreslåede direktiv, er indarbejdet i den fælles holdning.

Rådet accepterede fuldt ud Europa-Parlamentets ændring 17 og 65 (jf. dok. 8724/07) og nåede til enighed om at omformulere ændring 22 og 23, så artikel 6a, stk. 2, affattes således: »I fiskerfartøjer, der er udstyret med AIS, skal systemet holdes i drift konstant. Under ekstraordinære omstændigheder kan AIS afbrydes, såfremt skibsføreren skønner det nødvendigt af hensyn til fartøjets sikkerhed«.

Det er imidlertid ikke alle Europa-Parlamentets øvrige ændringer, der er afspejlet i den fælles holdning. Af forskellige grunde har Rådet ikke kunnet acceptere dem. For eksempel kunne ændring 10, 11, 15, 18, 35 og 45 ikke accepteres af Rådet, da de tilsigter en udvidelse af direktivets anvendelsesområde. Ændring 5, 31, 32, 33 og 34, der vedrører den kompetente myndighed, kan ikke accepteres af Rådet, fordi de er for specifikke og detaljerede. De ville føre til ufleksible ordninger og ville ikke give mulighed for at tage hensyn til særlige forhold i de enkelte medlemsstater. Med hensyn til fiskerfartøjers brug af AIS støtter Rådet den længde, der er foreslået af Kommissionen, bl.a. under hensyntagen til de yderligere ændringer i forbindelse hermed, der indgår i den fælles holdning. Rådet kunne derfor ikke støtte ændring 24, 50 og 51. Rådet fandt ikke ændring 8, 9, 38, 39, 40 og 41 hensigtsmæssige, da de henviser til et andet forslag i den tredje pakke vedrørende sikkerhed til søs, der stadig er til behandling som led i den fælles beslutningsprocedure. Med hensyn til udveksling af fortrolige oplysninger (ændring 7, 37, 44, 47 og 64) er Rådet af den opfattelse, at disse ændringer kan give anledning til visse problemer i forbindelse med fortroligheden af de pågældende oplysninger. Endelig finder Rådet for så vidt angår ændring 50, 52, 53 og 54, hvori det præciseres, hvornår de forskellige fiskerfartøjer er omfattet af bestemmelserne i direktivet, at den tidsplan for gennemførelsen, der indgår i den fælles holdning, vil være mere hensigtsmæssig for de berørte parter.

Rådet mener også, at det vil være mere hensigtsmæssigt at lade visse ændringer indgå i betragtningerne, f.eks. ændring 42 og 43.

V. KONKLUSION

Det er Rådets opfattelse, at den fælles holdning sætter medlemsstaterne i stand til at træffe forebyggende og hensigtsmæssige foranstaltninger samt reagere korrekt på farlige situationer.

Rådet ser frem til en konstruktiv debat med Europa-Parlamentet med henblik på en hurtig vedtagelse af direktivet.

(1) Dok. 5171/06 — KOM(2005) 589 endelig.

(2) EUT C 318 af 23.12.2006.

(3) EUT C 229 af 22.9.2006.