8. 7. 87 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 180/37 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  forordning  (EØF)  om betingelserne  for transportvirksomhed-
ers adgang  til at udføre  intern  godstransport  ad landevej  i en medlemsstat,  hvor  de ikke  er 
hjemmehørende  (1) 
(87/C  180/12) 
Rådet  for De europæiske  Fællesskaber  besluttede  den  18. december  1985  under  henvisning 
til EØF-traktatens  artikel  75 at anmode  om  Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
om det ovennævnte  emne. 
Det forberedende  arbejde  henvistes  til Udvalgets  sektion  for transport  og kommunikation. 
Sektionen  vedtog  sin udtalelse  den  11. marts  1987  på grundlag  af rapporten  fra ordføreren, 
René  Bleser. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 246.  plenarforsamling  den  13. maj  1987 
med stort  flertal,  to stemmer  imod  og en stemme  hverken  for eller  imod,  følgende  udtalelse: 
1. Generelle  bemærkninger 
1.1. EF-Domstolens  dom  13/83  af 22.  maj  1985  i 
sagen  Europa-Parlamentet  versus  Ministerrådet  (det  så-
kaldte  »passivitetssøgsmål«)  satte  skub  i Rådets  initiati-
ver på det transportpolitiske  område,  og offentliggørel-
sen af »Hvidbogen  om  gennemførelsen  af det interne 
marked«  mundede  ud i EF-transportministrenes  fast-
læggelse  af nogle  politiske  retningslinjer  den 14. novem-
ber 1985  (*), som  fik Rådets  bekræftelse  den  30.  juni 
1986. 
1.2. Rådet  fandt  det i forbindelse  med  Fællesskabets 
rammeplan  for  den  fælles  transportpolitik  (»Master-
Plan«)  »nødvendigt  at undersøge  transportproblemerne 
i en større  sammenhæng  med  henblik  på at forbedre 
sektorens  effektivitet  og rentabilitet  som  et led i styrkel-
sen af det interne  marked,  den  harmoniske  integration, 
økonomisk  konvergens  og de sociale  fremskridt«. 
1.3. Det  er vigtigt,  at der  inden  udgangen  af 1992 
gennemføres  et frit marked  inden  for transportsektoren; 
men man  bør  være  opmærksom  på det økonomiske  og 
politiske  samspil,  som  eksisterer  mellem  de forskellige 
transportformer.  En global  fælles  transportpolitik  om-
fattende  alle  enkelte  transportformer  har  endnu  ikke 
kunnet  fastlægges,  og hvad  der på nuværende  tidspunkt 
er gennemført,  har karakter  af endnu  ufærdige  og sek-
torbestemte  ordninger. 
1.4. Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  konstaterer,  * 
at det i artikel  3 i forslaget  til forordning  fastsættes,  at 
en ikke-hjemmehørende  transportvirksomhed  er under-
kastet  de love  og andre  retsforskrifter,  der gælder  i den 
medlemsstat,  hvor  cabotagen  udføres,  på samme  vilkår 
som en hjemmehørende  transportvirksomhed.  Det  vil 
med andre  ord  sige,  at også  de ikke-hjemmehørende 
transportvirksomheder  vil  mærke  følgevirkningerne, 
hvor  et nationalt  transportmarked  er henholdsvis  libe-
raliseret  eller  omfattet  af kontingenter  og regionale 
ordninger,  hvilket  fremdeles  udelukker  en tilnærmelse 
af de forskellige  landes  politik,  for så vidt  angår  kapaci-
teten  på vejgodstransportområdet. 
t1) EFT  nr. C 349  af 31. 12. 1985,  s. 26. 1.5. Med  forordningsforslaget  tilstræber  Kommis-
sionen  udelukkende,  at ikke-hjemmehørende  transport-
virksomheder  behandles  på lige  fod med  indenlandske 
virksomheder.  Dette  har  i praksis  følgende  konse-
kvenser: 
-— udenlandske  virksomheder  kan  på markeder  uden 
kontingenter  (Benelux-landene,  Danmark,  Irland  og 
Storbritannien)  udøve  cabotagevirksomhed  ukon-
tingenteret, 
— på vejtransportmarkeder  med  en differentieret  regu-
lering  vil der kunne  ske komplekse  forandringer.  På 
markeder  for transporter  over  korte  afstande,  som 
ikke er underkastet  mængdemæssige  restriktioner 
for hjemmehørende  virksomheder,  kan  sådanne  re-
striktioner  heller  ikke  pålægges  udenlandske  virk-
somheder,  der tilbyder  transportydelser.  For de kon-
tingenterede  transporter  over  lange  afstande  kan der 
f.eks.  i Forbundsrepublikken  Tyskland,  Frankrig  og 
Italien  indføres  et særkontingent. 
1.6. Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  er helt  over-
bevist  om,  at ikke-hjemmehørende  transportvirk-
somheders  adgang  til de interne  markeder  i medlemssta-
terne  (cabotage)  vil få ikke  ubetydelige  følgevirkninger. 
Forslaget  vil få indflydelse  på tomkørslerne,  som  i de 
forskellige  medlemsstater  udgør  mellem  24 og 30%, 
ligesom  man  kan  forvente  negative  følgevirkninger  på 
det økonomiske  og sociale  område.  Kommissionens 
forslag  medfører,  at de konkrete  muligheder  for trans-
portvirksomhederne  på de forskellige  transportmarke-
der i EF vil blive  vidt  forskellige  som  følge  af forskelle 
i de krav,  som  gælder  for de enkelte  nationale  markeder. 
1.7. I  begrundelsen  til dommen  fastslår  EF-Domsto-
len, at gennemførelsen  af fri udveksling  af tjenesteydel-
ser på transportområdet  ikke  juridisk  bør være  betinget 
af en forudgående  harmonisering  af konkurrencebetin-
gelserne.  På ministerrådsmødet  den  14. november  1985 
fastlagdes  imidlertid  en politisk  forbindelse  mellem  libe-
raliseringen  af transportmarkederne  og harmoniserin-
gen af væsentlige  konkurrencebetingelser.  Baggrunden 
herfor  er tydeligt  nok  den,  at transportvirksomhederne 
i forbindelse  med  udøvelse  af den  frie  udveksling  af 
tjenesteydelser  ikke  helt,  men  kun  delvis,  er underlagt 
lovgivningen  i den  medlemsstat,  på hvis  område  de 
tilbyder  deres  tjenesteydelser  (de er således  ikke  omfat-
tet af denne  bl.a.  med  hensyn  til skatter  og afgifter 
på erhvervskøretøjer,  virksomhedsbeskatning,  teknisk 
Nr. C 180/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 7. 87 
kontrol af motorkøretøjer, kontrol med overholdelse af 
de sociale bestemmelser på virksomhedens hjemsted, 
registreringsafgifter og lovpligtig ansvarsforsikring). 
1.8. Skal transportmarkederne integreres, er en til­
nærmelse af de afvigende nationale love og administra­
tive forskrifter påkrævet, da ikke-hjemmehørende virk­
somheder ellers i praksis vil få vanskeligt ved at udnytte 
muligheden for fri udveksling af tjenesteydelser. På 
cabotageområdet gælder de enkelte medlemsstaters na­
tionale love og administrative bestemmelser, f.eks. på 
områderne forsikring, ansvar, transportret og tranport 
af farligt gods. Også den enkelte medlemsstats tarifbe­
stemmelser, som, hvad tilsynet med deres overholdelse 
angår, er indrettet efter de i det pågældende land etable­
rede virksomheder, skal på tilsvarende måde efterleves. 
Endvidere må det påregnes, at nogle medlemsstater vil 
belægge cabotagetransporten med kontingenter. I alle 
disse tilfælde er det vigtigt for ikke-hjemmehørende 
virksomheder at vide, hvilke nationale myndigheder der 
er kompetente inden for bestemte områder, og hvilke 
administrative procedurer, der skal følges. Alene kravet 
om kendskab til de forskellige nationale love og admini­
strative bestemmelser vil hyppigt kunne udgøre en næ­
sten uoverstigelig hindring for ikke-hjemmehørende 
transportvirksomheder. Kommissionen bør da også eta­
blere en oplysnings- og vejledningsprocedure, som skal 
gøre det lettere for transportvirksomhederne i praksis 
at udøve deres virksomhed, og som endvidere skal sikre, 
at ikke-hjemmehørende transportvirksomheder ikke 
stilles ugunstigt på grund af administrative procedurer. 
1.9. I forbindelse med forsøget på at fjerne konkur­
renceforvridningerne mellem medlemsstaterne, må man 
gøre sig klart, at man ikke i alle medlemsstater anvender 
direktiv 74/561/EØF om adgang til udøvelse af trans­
portvirksomhed ad landevej, eller gør det på forskellig 
vis. 
1.10. Af denne grund kan Det økonomiske og sociale 
Udvalg ikke uforbeholdent tilslutte sig Kommissionens 
forslag. Forslaget bør, jf. den nærmere uddybning heraf 
nedenfor i kapitel 2, ændres på visse punkter. 
1.11. Der bør med henblik på fjernelse og forebyggel­
se af konkurrenceforvridninger mellem medlemsstater­
ne samtidig med vedtagelsen af forslaget til forordning 
sikres fremskridt på en række vigtige harmoniserings-
områder, f.eks. særlige skatter og vejafgifter. Det øko­
nomiske og sociale Udvalg opfordrer derfor Kommis­
sionen til, at den sætter Rådet i stand til, sideløbende 
med forordningsforslaget, også at tage beslutning om 
de omtalte harmoniseringstiltag. Alene den omstændig­
hed, at man rent politisk kan regne med, at Kommis­
sionens forslag, i betragtning af de interesser, der er 
repræsenteret i Rådet, ellers vil kunne løbe ind i en 
række vanskeligheder, taler herfor. Dette er også i sam­
klang med udfaldet af Rådets møde den 14. november 
1985 og ligger på linje med Kommissionens meddelelse 
til Rådet om den interne godstransport af 23. december 
1985. 1.12. Det økonomiske og sociale Udvalg henstiller, 
at Kommissionen snarest præsenterer en samlet over­
sigt, om hvilken det skal høres, og som omfatter: 
1.12.1. Angivelse af samtlige de liberaliseringsforan­
staltninger, som må iværksættes på transportområdet i 
tidsrummet frem til 1992. 
1.12.2. Angivelse af de harmoniseringsforanstalt­
ninger, der må træffes sideløbende hermed af hensyn 
til en sund udvikling på transportmarkedet. 
1.12.3. Opstilling af en tidsplan for en trinvis 
gennemførelse af harmoniserings- og liberaliseringsfor­
anstaltninger. 
1.12.4. Analyse og vurdering af disse foranstaltning­
ers eventuelle konsekvenser i de enkelte medlemsstater 
for de forskellige transportformer i social, økonomisk 
og teknisk henseende samt opstilling af en plan for 
sociale ledsageforanstaltninger. 
1.13. Det økonomiske og sociale Udvalg anmoder 
endelig Kommissionen om at uridersøge, hvilke 
virkninger visse tredjelandes transitpolitik har for EF-
landene. Det økonomiske og sociale Udvalg mener såle­
des, at gennemførelsen af princippet om fri adgang til 
at levere tjenesteydelser inden for EF risikerer at møde 
alvorlige hindringer, hvis ikke samtlige medlemslande 
opnår ensartede garantier for transitførsel. 
2. Særlige bemærkninger til de enkelte artikler 
2.1. Ad artikel 1 
2.1.1. Kommissionen foreslår, at retten til at deltage 
i cabotage forbeholdes transportvirksomheder, der ud­
fører godstransport ad landevej for fremmed regning, 
og som er etableret i en medlemsstat og opfylder betin­
gelserne for adgang til erhvervet. Det bør præciseres, 
at transportvirksomhederne for at deltage i cabotage 
i andre medlemsstater kun behøver den pågældende 
nationale tilladelse. Det bør nærmere afklares, hvad 
der forstås ved midlertidige aktiviteter på det interne 
transportmarked i en anden medlemsstat. I EØF-trakta-
tens artikel 60 tales der om »midlertidig virksomhed« i 
et andet land. Det er ligeledes vigtigt med en præcise­
ring, fordi aftalerne om fritagelse for motorkøretøjsaf­
gifter kun omfatter virksomhed af begrænset varighed 
i en anden medlemsstat, og der bør også tages hensyn 
til toldlovgivningens bestemmelser vedrørende indførsel 
af transportmidler. I princippet skulle det derfor stå 
transportøren frit for, om han vil udnytte den i EØF-
traktaten hjemlede ret til fri udveksling af tjenesteydel­
ser, eller om han vil etablere en filial i en anden med­
lemsstat. Tidsmæssige begrænsninger på udnyttelsen 
af retten til frit af udveksle tjenesteydelser må derfor 
bortfalde, hvis den fri udveksling af tjenesteydelser skal 
være en realitet i transportsektoren. 
2.1.2. Det økonomiske og sociale Udvalg beklager, 
at direktiv 74/561/EØF endnu ikke er gennemført i visse 
medlemslande, hvilket bevirker, at vejtransportvirk­
somhederne i de pågældende lande ikke er i stand til at 
8. 7. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/39 
godtgøre, at de opfylder de nødvendige betingelser for 
at kunne omfattes af cabotageordningen. 
2.2. Ad artikel 2 
2.2.1. Efter Kommissionens opfattelse skal fysiske 
personer, som er statsborgere i en af medlemsstaterne, 
sikres retten til fri udveksling af tjenesteydelser; er der 
tale om juridiske personer, er det kun de virksomheder, 
som opfylder visse selskabsretlige og kapitalmæssige 
betingelser, der skal have adgang til fri udveksling af 
tjenesteydelser. Dette indebærer, at ikke alle transport­
virksomheder etableret i en medlemsstat får-adgang til 
fri udveksling af transportydelser. Kommissionen vil 
gerne undgå, at der som følge af tredjelande-transport­
virksomheders adgang opstår markedsforstyrrelser i de 
enkelte medlemslande. Der er allerede gennemført en 
ordning gående i denne retning for adgang til Rhintra­
fikken (tillægs- og undertegnelsesprotokol). Årsagen 
hertil er ganske givet, at man ønsker at undgå eventuelle 
konkurrencemæssige trusler mod medlemsstaternes 
transportmarkeder fra Comecon-landenes og visse tre­
djelandes transportvirksomheder. Det økonomiske og 
sociale Udvalg konstaterer med tilfredshed, at det endog 
i artikel 5, stk. 2, i Kommissionens forslag om adgang til 
markedet for vejgodstransport mellem medlemsstaterne 
fastsættes, at retten til at udføre indenrigstransporter i 
en medlemsstat ophæves i tilfælde af alvorlige forstyr­
relser af det pågældende marked. 
2.2.2. Kommissionens foreslåede begrænsning af den 
fri udveksling af tjenesteydelser er utilfredsstillende. 
Såfremt bestemte virksomheder ikke skulle få adgang 
til transporter i bestemte medlemslande, bør der på 
etableringsretsområdet udarbejdes bestemmelser for 
transportaktiviteter på samtlige EF's transportmarke­
der. Den hidtidige ordning betyder, at virksomheder, 
som kontrolleres fra tredjelande, rent faktisk kan ude­
lukkes fra cabotage i andre medlemslande, mens de 
uden restriktioner kan udføre transport i det medlems­
land, hvor de er etableret, herunder også internationale 
transporter. 
2.2.3. Kommissionen foreslår videre, at den med­
lemsstat, i hvilken en transportvirksomhed er etableret, 
kan dispensere for de virksomhedsretlige og kapital­
mæssige krav, dersom der ikke er nogen risiko for 
en forstyrrelse af transportmarkedet. Det er imidlertid 
uafklaret, hvilke forudsætninger, der skal være opfyldt 
her, og om der stilles krav om markeds-
overvågningssystemer, der imidlertid kun er partielle. 
2.3. Ad artikel 3 
2.3.1. Medlemsstaterne forpligtes kun til at udelukke 
enhver forskelsbehandling af udlændinge, når det drejer 
sig om restriktioner på cabotageområdet. Nationale 
kapacitets- og tarifbestemmelser kan opretholdes. I 
praksis kan dette dog bevirke en forskelsbehandling 
af de transportvirksomheder, som er etableret i den 
pågældende medlemsstat, f.eks. med hensyn til overhol­delse af bestemmelserne vedrørende tariffer og sociale 
ordninger, da de transportvirksomheder, som er etable­
ret i den pågældende medlemsstat, lettere vil kunne 
følge nationale love og andre retsforskrifter. Helt bort­
set fra, at Kommissionens initiativ vil føre til en yderli­
gere skærpelse af markedsopsplitningen mellem natio­
nal og international transport, er det også af nævnte 
grund bedre at anlægge en integrationsrettet strategi, 
som kan fremme en tilnærmelse af de forskellige med­
lemsstaters love og andre retsforskrifter. 
2.3.2. En oplysnings- og vejledningsprocedure er 
efter Det økonomiske og sociale Udvalgs mening på­
krævet under alle omstændigheder med henblik på at 
orientere ikke-hjemmehørende virksomheder om de 
love og administrative forskrifter, der skal overholdes 
på områder som transportret, ansvar, forsikring, tilla­
delser, tariffer, bestemmelser vedrørende transport af 
farligt gods (undtagelser fra ADR) samt nationale afvi­
gelser fra sociale EF-forskrifter inden for landevejs­
transport. En tilnærmelse af de afvigende nationale 
love og administrative bestemmelser og en harmoni­
sering af de relevante bestemmelser vedrørende den 
internationale transport, specielt CMR-bestemmelser, 
sociale forskrifter og transport af farligt gods, bør til­
stræbes. 
2.3.3. I det øjemed at sikre en reel ligebehandling af 
virksomheder inden for godstransport ad landevej på de 
øvrige medlemsstaters markeder kunne Kommissionen 
knytte en integrationsrettet strategi til EF-tilladelserne. 
Som en begyndelse kunne indehaverne af EF-tilladelser 
gives adgang til at udføre cabotagevirksomhed, hvorved 
antallet af virksomheder med en sådan adgang ville 
udvides i takt med gennemførelsen af Rådets konklusio­
ner af 30. juni 1986. Dette ville imidlertid også åbne 
mulighed for at knytte en forbindelse mellem 
kapacitetsudviklingen i den internationale transport og 
på de nationale transportmarkeder i de enkelte med­
lemsstater. Er man i besiddelse af en EF-tilladelse, skulle 
man da fremtidigt have ret til at tilbyde sine transport­
ydelser på samtlige transportmarkeder i Fællesskabet. 
En virkelig ligebehandling forudsætter imidlertid også 
fri passage gennem tredjelande. Navnlig for de perifert 
beliggende EF-lande, som ikke har fælles grænse med 
andre EF-lande, er transittrafikken meget vigtig. 
2.4. Ny artikel 4 
2.4.1. Fastlæggelsen af betingelser for udførelse af 
intern godstransport for ikke-hjemmehørende trans­
portvirksomheder har kun værdi, hvis der føres effektiv 
kontrol med overholdelsen af disse betingelser. 
Der bør for at sikre denne overholdelse indføjes en ny 
artikel 4 (den nuværende artikel 4 bliver til artikel 5 
osv.) i forslaget til forordning. 
2.4.2. Denne artikel affattes således: 
»1. De kompetente nationale myndigheder — 
som eventuelt først skal oprettes og tilføres det 
nødvendige personale — fører kontrol med overhol-
Nr. C 180/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 7. 87 
delsen af de betingelser, som er anført i de foregåen­
de artikler, og retsforfølger overtrædere. De kompe­
tente myndigheder yder hinanden bistand, når ikke-
hjemmehørende transportvirksomheder begår lov­
overtrædelser i den nationale transport. 
2. Kommissionen udarbejder regler for kontrol 
med henblik på sanktioner ved overtrædelser, her­
under for dennes intensitet. Princippet skal være, at 
der ikke må diskrimineres over for ikke-hjemmehø-
rende transportvirksomheder i tilfælde af overtræ­
delser. 
3. Straffen bør i samtlige medlemsstater være 
større end de økonomiske fordele, som opnås ved 
en overtrædelse af de gældende bestemmelser. 
4. En transportvirksomhed, som dømmes for 
gentagne, alvorlige lovovertrædelser, mister sin til­
ladelse til at udføre international transport.« 
2.5. Ad artikel 4 
2.5.1. Transportvirksomheder skal ifølge denne arti­
kel have mulighed for at vælge et fiktivt sæde. Denne 
bestemmelse er medtaget som følge af nogle medlems­
staters restriktioner vedrørende etableringssteder, f.eks. 
bestemmelser vedrørende nærzoner. Det bør præciseres, 
hvilken form det fiktive sæde må have, hvis der fortsat 
eksisterer afgrænsede regionale markeder. 
2.6. Ad artikel 5 
2.6.1. Uafhængigt af en generel ret til at udføre cabo-
tagekørsel skal medlemsstaterne fremover indrømme 
transportvirksomheder fra andre medlemsstater ret til 
at foretage to cabotagekørsler i såkaldt forlængelse 
uden kvantitative eller kvalitative restriktioner. Dette 
skulle ifølge Kommissionen nedbringe antallet af tom-
Bruxelles, den 13. maj 1987. kørsler inden for den internationale transport. En for­
udsætning er det imidlertid, at der er udført en forudgå­
ende international transport. Det økonomiske og soci­
ale Udvalg ville gerne vide, hvorledes Kommissionen 
agter at kontrollere det præcise antal cabotagekørsler. 
Det er heller ikke klart anført, hvilke kvalitative restrik­
tioner medlemsstaterne ikke må pålægge. I betragtning 
af det betydelige omfang, den internationale trafik mel­
lem EF-landene har, kan en betydelig del af de nationale 
transporter fremover foregå uden at være omfattet af 
nationale kapacitetsbestemmelser, hvilket sammen med 
forhøjelsen af EF-kontingentet kan bevirke en betydelig 
og uberegnelig forøgelse. 
2.6.2. Det økonomiske og sociale Udvalg anbefaler 
derfor, at artikel 5 i Kommissionens forslag uden videre 
udgår, navnlig da der som følge af gennemførelsen af 
den frie bevægelighed for tjenesteydelser, således som 
fastsat ved EF-Domstolens dom af 22. maj 1985, ikke 
findes noget juridisk påbud om indførelse af tilknyttet 
cabotage. 
2.7. Ad artikel 8 
2.7'.1. På baggrund af foranstående bemærkninger 
og i betragtning af at medlemsstaterne i henhold til 
forordningsforslagets artikel 7 først må træffe de foran­
staltninger, der er nødvendige for at efterkomme for­
ordningen, finder Det økonomiske og sociale Udvalg, 
at ikrafttrædelsesdatoen for forordningen ikke bør ligge 
før den 1. januar 1988. 
2.7.2. Kommissionen bør sideløbende hermed fore­
lægge en præcis tidsplan for harmoniseringen af kon­
kurrencebetingelserne. Der vil derigennem kunne opnås 
en harmonisk og gradvis tilpasning til en europæisk 
ordning på transportområdet. 
3. Endelig godkender Det økonomiske og sociale 
Udvalg Kommissionens forslag, såfremt der tages hen­
syn til de generelle og særlige bemærkninger ovenfor. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg