DA Den Europæiske Unions Tidende C 75/111

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om luftfartspakke II, indeholdende et Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for civil luftfart og oprettelse af Den Europæiske Unions Luftfartssikkerhedsagentur og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 og om Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet

(COM(2015) 613 final — 2015/0277 (COD))

og om en

rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om det europæiske program for luftfartssikkerhed

(COM(2015) 599 final)

(2017/C 075/19)

Ordfører: Raymond HENCKS Medordfører: Stefan BACK

Anmodning om udtalelse Rådet, 19.1.2016 Retsgrundlag Artikel 100, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde Kompetence Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet Vedtaget i sektionen 15.11.2016 Vedtaget på plenarforsamlingen 14.12.2016 Plenarforsamling nr. 521 Afstemningsresultat (for/imod/hverken for eller imod) 184/1/2

1. Konklusioner og henstillinger

1.1. EØSU går ind for den nye fremgangsmåde, der er baseret på risikovurderinger og performance, forudsat at de præskriptive regler finder anvendelse, når det er nødvendigt for at garantere sikkerheden. EØSU er af den opfattelse, at en vellykket gennemførelse af nye arbejdsmetoder og en ny arbejdskultur tager tid og forudsætter tilstrækkelige ressourcer. EØSU understreger ligeledes, at denne omstilling skal foregå med en tæt inddragelse af personale og interessenter.

1.2. EØSU er enig i, at EASA bør have større ansvar for sikkerhed i samarbejde og efter aftale med medlemsstaterne, også for så vidt angår specifikke regler om nødsituationer, på betingelse af, at der afsættes tilstrækkelige ressourcer, så EASA kan gennemføre sine opgaver på området med godt resultat. EØSU mener i øvrigt, at forordning (EF) nr. 300/2008 bør revideres i forhold til den udvikling, der har fundet sted siden 2008.

1.3. EØSU henleder opmærksomheden på, at luftfarten opererer inden for en kontekst, der er i hastig forandring som følge af en hurtig teknisk udvikling herunder digitalisering samt udviklingen af nye virksomhedsmodeller, nye beskæftigelsesmodeller og modeller for levering af ydelser. EØSU lægger stor vægt på den regelmæssige evaluering af den nye forordning hver femte år, som beskrevet i forslaget. Det er vigtigt, at de mulige sikkerhedsaspekter i disse udviklinger bliver grundigt evalueret i konsekvensanalysen, og at der i tide planlægges og træffes de nødvendige foranstaltninger.

1.4. EØSU glæder sig over, at groundhandling indgår i forordningens anvendelsesområde, og foreslår, at man overvejer et certificeringskrav for udbydere af groundhandlingtjenester og personale med sikkerhedskritiske opgaver.

1.5. EØSU glæder sig over udviklingen af certificeringsstandarder for kabinepersonale, men beklager, at Kommissionen ikke foreslår et licenssystem for kabinepersonale.

1.6. EØSU bakker op om inddragelsen af ubemandede luftfartøjer i forslaget og understreger betydningen af at sætte høje standarder.

1.7. EØSU vil gerne advare mod unødig kompleksitet og dobbeltarbejde i forbindelse med certifikatudstedelse eller krav om kontrol med hensyn til flyvepladsudstyr, bortset fra når det er nødvendigt af sikkerhedsmæssige årsager.

1.8. EØSU ser positivet på opgaver som tilsyn, samarbejde og assistance i forhold til nationale myndigheder, som det fremgår af forslaget, og håber, at dette vil føre til fortsat høje, harmoniserede og effektive standarder for så vidt angår sikkerhed, forbedret udveksling af oplysninger samt benchmarking, der vil sikre større ressourceeffektivitet. EØSU noterer sig i den forbindelse den europæiske plan og det europæiske program for luftfartssikkerhed samt den mulighed begge indeholder for udvikling og gennemførelse af højere og harmoniserede sikkerhedsstandarder.

1.9. EØSU støtter den foreslåede mekanisme for den frivillige overdragelse af opgaver fra nationale myndigheder til EASA herunder specifikke regler om nødsituationer.

1.10. EØSU er af den opfattelse, at den mulighed, som de europæiske operatører, der opererer i flere EU-lande, har for at vælge EASA som deres kompetente myndighed, bør forudsætte meddelelse fra den eller de kompetente nationale myndighed(er). De ovennævnte operatørers mulighed for at vælge EASA som kompetent myndighed kan ikke anvendes til foranstaltninger, der er omfattet af artikel 59 og 60.

1.11. EØSU noterer sig betydningen af udveksling af informationer og understreger, at oplysninger, der indhentes med henblik på forbedring af sikkerheden, ikke må anvendes i retssystemet, medmindre der er tale om helt særlige omstændigheder som f.eks. forsætlig forseelse. Den åbne rapporteringskulturkultur (Just Culture) skal sikres, og EØSU gentager sit forslag om udvikling og iværksættelse af et charter om åben rapporteringskultur.

1.12. EØSU noterer sig tillige forslaget om at indføre en bestemmelse om afgifter for tjenesteydelser i det fælles luftrum som en måde at finansiere EASA-aktiviteter, til trods for at de materielle bestemmelser om disse afgifter vil blive indarbejdet i bestemmelser, der endnu ikke er fastlagt. Det er ydermere uklart, hvordan de planlagte afgifter skal ses i forhold til systemet for overflyvningsafgifter, der på nuværende tidspunkt forvaltes af EUROCONTROL på vegne af deltagerstaterne i en multilateral aftale. Under henvisning til dette mener EØSU, at det er for tidligt at lovgive om brugen af en afgift, der endnu ikke findes, og hvor der findes flere forskellige muligheder for dens sammensætning. EØSU foreslår derfor, at forslaget forkastes.

1.13. I lyset af at EASA skal iværksætte regler om certificering og sikkerhedskriterier, der også kan være i offentlighedens interesse, foreslår EØSU, at tekster af denne art oversættes til alle officielle EU-sprog. For gennemsigtighedens skyld bør EASA's hjemmeside også være tilgængelig på andre sprog end engelsk. EØSU vil i den forbindelse gerne henlede opmærksomheden på EU's charter for grundlæggende rettigheder, navnlig artikel 21.

1.14. For så vidt angår forslaget om at forenkle formaliteterne for wet lease-aftaler for luftfartøjer, påpeger udvalget, at forslaget hovedsageligt omhandler sikkerhed, hvorimod spørgsmål vedrørende wet lease-aftaler vedrører kommercielle aktiviteter, markedsadgang og konkurrence. De kan også have en stor socioøkonomisk dimension. Derfor fraråder EØSU, at man på nuværende tidspunkt ændrer de materielle bestemmelser om wet lease, og mener, at emnet bør behandles, når forordning (EF) nr. 1008/2008 skal revideres.

1.15. For så vidt angår den igangværende evaluering af forordning (EU) nr. 996/2010, henviser EØSU til betydningen af det europæiske netværk af den civile luftfarts sikkerhedsundersøgelsesmyndigheder (ENCASIA) og finder det afgørende, at der afsættes de nødvendige ressourcer til denne vigtige aktivitet. EØSU henviser ligeledes til sin udmelding om åben rapporteringskultur i punkt 1.11 ovenfor.

2. Indledning

2.1. Forslaget om en forordning om sikkerhed (1) (herefter benævnt forslaget) går ud på at erstatte forordningen fra 2008 (2). Forslaget gengiver og/eller ajourfører visse bestemmelser fra forordningen fra 2008 og indfører nye foranstaltninger. Det er baseret på normerne fra Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) samt på en offentlig høring blandt medlemsstater og interessenter, herunder arbejdsmarkedsparterne. Forslaget bygger desuden på Kommissionens rapport om det europæiske luftfartssikkerhedsprogram (3) såvel som på diverse undersøgelser. Det er et skridt i retning af gennemførelsen af meddelelsen En luftfartsstrategi for Europa (4).

2.2. Forslaget indfører en tilgang til sikkerhedslovgivning baseret på forebyggelse, vurdering af risici og performance for at forbedre ressourceeffektiviteten og bedre målrette tilsynsarbejdet på alle niveauer. Målet er at lukke de huller i sikkerheden og tage mere hensyn til samspillet mellem lovgivningen inden for luftfartssikkerhed og andre områder, som f.eks. flyvesikkerhed og miljøbeskyttelse.

2.3. Forslaget har til formål at sikre en høj grad af håndhævelse og tilsyn i hele EU gennem et tæt samarbejde mellem myndigheder på både europæisk og nationalt niveau, der skal omfatte udveksling af oplysninger og effektiv kontrol samt overvågning. Den ajourfører forordningen fra 2008 for at omfatte teknisk udvikling såsom ubemandede luftfartøjer.

2.4. Kommissionen er i gang med en evaluering af forordning (EU) nr. 996/2010 om undersøgelse og forebyggelse af havarier inden for civil luftfart (forordningen) og har anmodet om EØSU's synspunkter (Arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene om gennemførelsen af forordning (EU) nr. 996/2010). EØSU afgav i 2010 en udtalelse om forslaget til denne forordning (5).

3. Generelle bemærkninger

3.1. EØSU tilslutter sig forslagets målsætninger om styrkelse af reglerne for sikkerhed inden for civil luftfart og afklaring af, hvilken rolle Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) spiller for sikkerheden. EØSU bifalder desuden, at EASA yder teknisk bistand til Kommissionen til gennemførelsen af sikkerhedslovgivningen, og at agenturet kan træffe de dertil hørende foranstaltninger efter Kommissionens godkendelse og høring af medlemsstaterne.

3.2. EØSU er enig i, at EASA bør have større ansvar for sikkerhed i samarbejde og efter aftale med medlemsstaterne, også for de specifikke regler om nødsituationer, på betingelse af at der afsættes tilstrækkelige ressourcer, så EASA kan gennemføre sine opgaver på området med godt resultat. EØSU mener i øvrigt, at forordning (EF) nr. 300/2008 om fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civil luftfart er forældet i forhold til den udvikling, der er sket siden 2008, og at den bør tages op til fornyet overvejelse.

3.3. Forslaget har til formål at gøre EU's retlige ramme for luftfartssikkerhed klar til de kommende 10 til 15 års udfordringer. EØSU mener, at prognoser over en så lang periode vil blive indhentet af den teknologiske udvikling og sikkerhedsrisici i konstant udvikling som f.eks. ubemandede luftfartøjer, nye former for cyberkriminalitet og risiko for landinger, der forstyrres af laser osv. EØSU er derfor af den opfattelse, at reglerne for civil luftfart bør revideres regelmæssigt og ofte. EØSU støtter derfor forslaget om en evaluering af den nye forordning hver femte år.

3.4. EØSU bekræfter (6), at sikkerheden er hjørnestenen i en bæredygtig luftfartsstrategi, og at der ikke er plads til nogen form for kompromis i den henseende. Derfor bør man evaluere, om forslagets tilgang opfylder disse krav, navnlig i lyset af Kommissionens målsætning (7) om, at sikkerhedsrisiciene skal identificeres og kortlægges hurtigere og mere effektivt ved hjælp af en tilgang, der er baseret på vurdering af risici og performance, samtidig med at det samme overordnede sikkerhedsniveau som minimum garanteres.

3.5. Den foreslåede metode er således en mere forholdsmæssig og fleksibel tilgang til sikkerhedsreglerne. Målet er at identificere og begrænse sikkerhedsrisici hurtigere og mere effektivt gennem en fremgangsmåde baseret på risikovurderinger og performance for at garantere et højere niveau af sikkerhed generelt. EØSU bifalder denne tilgang, men påpeger, at man er nødt til at bibeholde visse præskriptive regler for at sikre ensartede spilleregler. Derudover forudsætter en så væsentlig overgang tilstrækkelige ressourcer og en overgangsproces, som er gennemsigtig for alle interessenter, herunder personalet, og som tager den tid, der er behov for, for at gennemgå en kulturændring, så den nye strategi kan gennemføres fuldt ud.

3.6. En undersøgelse bestilt af Kommissionen om de menneskelige ressourcer, der er til rådighed hos luftfartsmyndighederne, hvordan de anvendes mest effektivt og udvikles, og om finansieringen af det europæiske luftfartssikkerhedssystem (støtteundersøgelse af ressourcer) har vist, at balancen mellem ressourcerne og arbejdsbyrden er blevet forringet i løbet af de sidste 10 år, og at der er mangler med hensyn til personalets kvalifikationer. Undersøgelsen fastsætter en række løsninger for dette dilemma. EØSU understreger, at man er nødt til at finde løsningen inden for rammerne af den sociale dialog.

3.7. En anden undersøgelse om performanceordninger og en performancebaseret tilgang undersøgte muligheden for at indføre performanceelementer i forvaltningen af luftfartssikkerhed (støtteundersøgelse af performance). Undersøgelsen konkluderede, at dette er muligt, men advarede af en række tekniske årsager mod at indføre dette for hurtigt. Ifølge undersøgelsen er det umuligt på forhånd at sætte tal på fordelene ved en performancebaseret tilgang forud for gennemførelsen. EØSU er af den opfattelse, at undersøgelsens konklusioner fremhæver betydningen af en forsigtig og sammenhængende gennemførelse af den nye tilgang.

3.8. EØSU henleder i den forbindelse opmærksomheden på spørgsmålet om samfundsmæssig og social udvikling, herunder nye former for beskæftigelse og forretningsmodeller, som også på luftfartsmarkedet ofte er forbundet med den digitale økonomi og de sikkerhedsmæssige følger af denne udvikling. Ifølge meddelelsen om en luftfartsstrategi for Europa (8) og adskillige EØSU-udtalelser (9) bør disse spørgsmål overvejes nøje. EØSU er af den opfattelse, at de også bør tages i betragtning, når forslaget gennemføres, og når man evaluerer virkningerne af gennemførelsesforanstaltningerne.

3.9. EASA skal evaluere organernes præstationer i forbindelse med den europæiske plan for luftfartssikkerhed, men har endnu ikke fastlagt sikkerhedsmålene for de organer, der falder under dets ansvarsområde. Dette viser endnu en gang vigtigheden af en hurtig og effektiv løsning på ressourceproblemerne nævnt i pkt. 3.6 ovenfor.

3.10. De regler, aktiviteter og arbejdsgange, der indgår i det europæiske program for luftfartssikkerhed, bør overvåges for at vurdere deres relevans og virkning. Overvågning bør baseres på indikatorer såsom overholdelse af bestemmelserne, hyppigheden af visse former for begivenheder, der påvirker sikkerheden, antal ulykker og dødsfald samt sikkerhedsstyringssystemernes modenhed. Sådanne indikatorer anvendes af landene til at bestemme deres eget lands acceptable sikkerhedspræstationsniveau i henhold til ICAO. I forslaget fokuseres på samarbejdet mellem EASA og de nationale myndigheder samt EASA's rolle som administrator af det nye register over oplysninger, der er omhandlet i artikel 61-63. EØSU understreger betydningen af dette træk for at forbedre tilsyns- og håndhævelsessystemet.

4. Særlige bemærkninger

4.1. Miljøbeskyttelse

EØSU godkender tilføjelsen af en ny bestemmelse om miljøspørgsmål, herunder miljøgennemgangen, som skal udgives af EASA hvert tredje år.

4.2. Anerkendelse af tredjelandes certifikater

EØSU understreger betydningen af gensidige anerkendelsesaftaler med vigtige partnerlande for at støtte EU's luftfartselektronikindustri og den internationale handel i denne sektor.

4.3. Groundhandling

4.3.1. EØSU glæder sig over, at groundhandling, som er en vigtig del af den civile luftfartssikkerhedskæde, er inkluderet i forordningens anvendelsesområde.

4.3.2. EØSU vil imidlertid foreslå, at man overvejer et certificeringskrav for udbydere af groundhandlingtjenester samt for groundhandlingpersonale med sikkerhedskritiske opgaver. De væsentlige krav, der er indeholdt i bilag VII til forslaget, bør udvikles yderligere og være mere detaljerede, hovedsagelig med hensyn til uddannelsesstandarder og -kvalifikationer.

4.3.3. Yderligere spørgsmål til overvejelse omfatter: — personaleantal og antallet af forskellige udbydere omkring luftfartøjet i forbindelse med turnaround-tider — sundhedsrisici, der stammer fra udsættelse for luftforurening på forpladsen.

4.4. Flyvepladsudstyr

4.4.1. Angående certificeringskravet for flyvepladsudstyr, der er fastsat i artikel 31 i forordningen, noterer EØSU sig, at flyvepladsudstyr typisk er certificeret i henhold til ordninger for elektrisk materiel og andre systemer. En yderligere certificering kan betyde dobbeltregulering uden nogen eller med yderst begrænsede fordele. Derfor foreslår EØSU, at man erstatter den foreslåede artikel 31 med en tekst, der siger, at EASA vil reagere hensigtsmæssigt, når sikkerhedsdata afslører, at det udstyr, der anvendes eller er bestemt til anvendelse på flyvepladser, som er underlagt den nye forordning, udgør en sikkerhedsrisiko.

4.5. Kabinebesætning

EØSU glæder sig over indførelsen af nye væsentlige krav i bilag IV og konsolideringen af bestemmelserne om kabinebesætningen i artikel 21. Udvalget beklager, at forslaget anvender begrebet »attest« og ikke »licens«, til trods for at kravene i bilag 4 (artikel 4) vedrørende kabinebesætningsmedlemmer svarer til de krav, der stilles for at opnå et certifikat eller licens. For at sikre overensstemmelse bør kabinepersonale derfor bevilges licens udstedt af den nationale luftfartsmyndighed eller EASA

4.6. Beskyttelses- og fleksibilitetsbestemmelser, agenturets foranstaltninger

4.6.1. EØSU gør opmærksom på forslagets udvidelse af beredskabsforanstaltningerne og fleksibilitetsbestemmelserne i artikel 59 og 60 sammenlignet med de nuværende bestemmelser i artikel 14 og 22 i forordning (EF) nr. 216/2008, navnlig med hensyn til begrænsninger af flyvetiden og andre foranstaltninger vedrørende personalets arbejdsvilkår.

4.6.2. EØSU er af den opfattelse, at perioden på to måneder uden at informere EASA i tilfælde af beskyttelsesforanstaltninger (artikel 59) eller fleksibilitetsforanstaltninger (artikel 60) ikke bør forlænges. EØSU er således også imod forlængelsen til otte måneder i artikel 65, stk. 4, om agenturets foranstaltninger.

4.6.3. EØSU mener, at der bør være en forpligtelse til at søge at nå til enighed med det berørte personale forud for en beslutning om haste- og fleksibilitetsforanstaltninger, der påvirker deres arbejdsvilkår. Hvis en beslutning træffes uden en sådan aftale, bør EASA straks indlede en vurderingsprocedure i henhold til artikel 59, stk. 2, og artikel 60, stk. 2.

4.7. Samarbejde mellem de kompetente myndigheder og EASA, overdragelse af ansvarsområder

4.7.1. EØSU glæder sig over forslaget om forstærket samarbejde mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder, Kommissionen og EASA for så vidt angår certificering, tilsyn og håndhævelse. Udvalget støtter foranstaltninger såsom etablering af en pulje af inspektører og nødoverførslen af ansvarsområder til EASA, forudsat at det ikke påvirker de involverede arbejdstageres ansættelsesvilkår og -betingelser i negativ retning. Såvel kriterierne for nødoverførsel og kravene for at returnere ansvaret for tilsyn til medlemsstaten skal dokumenteres tydeligt.

4.7.2. EØSU fremhæver den frivillige karakter af en medlemsstats overdragelse af ansvarsområder til EASA i henhold til artikel 53, med undtagelse af nødoverførslen jf. artikel 55 med henblik på at løse særligt hastende sikkerhedsmangler. Artikel 53, stk. 2, sidste afsnit sikrer, at overdragelse sker i henhold til national lovgivning og efter aftale med den pågældende medlemsstat. EØSU mener, at proceduremæssige og andre beskyttelsesbestemmelser sikrer, at en overførsel fungerer ordentligt og i overensstemmelse med retssikkerheden. EØSU støtter derfor den foreslåede overførselsmekanisme.

4.7.3. Medlemsstaternes mulighed for at overføre tilsyn til en anden medlemsstat skal fortsat ske frivilligt, hvor medlemsstaten har mulighed for at få de delegerede beføjelser tilbage.

4.7.4. EØSU noterer sig indførelsen af den mulighed, at multinationale operatører kan vælge EASA som deres kompetente myndighed. EØSU kan i tråd med sin holdning til frivillig overdragelse af ansvarsområder godkende dette forslag, forudsat at den eller de involverede nationale myndigheder samtykker, og at foranstaltningen ikke påvirker de involverede arbejdstageres ansættelsesvilkår og -betingelser i negativ retning.

4.8. Indsamling, udveksling og analyse af oplysninger

4.8.1. Ligesom for forslagene om øget samarbejde mellem EASA og de nationale luftfartsmyndigheder støtter EØSU de forstærkede bestemmelser om indsamling, udveksling og analyse af oplysninger. Udvalget anmoder imidlertid om yderligere tiltag for at sikre beskyttelsen af personoplysninger, for eksempel ved at inkludere dette punkt i IT-revisionssystemet eller forbedre niveauet for oplysningers anonymitet. For at øge gennemsigtigheden bør den anonymiserede oplysning stilles til rådighed for alle interessenter.

4.8.2. EØSU glæder sig ligeledes over etableringen af et register, der omfatter certifikater, godkendelser, foranstaltninger, Kommissionens afgørelser, medlemsstaternes afgørelser, overførsler af ansvarsområder, meddelelser, anmodninger og andre oplysninger.

4.9. Forvaltning af luftfartssikkerheden

4.9.1. Mens EØSU støtter inddragelsen af henvisningen til EASP såvel som nationale luftfartssikkerhedsprogrammer, vil udvalget gerne gøre opmærksom på den udfordring, det er at udarbejde foranstaltninger og materiale, der er forståeligt for frontlinjemedarbejdere. Derfor er det væsentligt, at EASP og nationale planer er baseret på en bottom-up-tilgang, hvor det er muligt. Ellers er det ikke sikkert, at teksterne kan medvirke til at opnå den ønskede ændring.

4.10. Ubemandede luftfartøjer (droner)

4.10.1. EØSU bakker op om inddragelsen af ubemandede luftfartøjer i forslaget, men maner igen til forsigtighed for så vidt angår indførelsen af en performancebaseret tilgang.

4.10.2. Derfor skal der udarbejdes omfattende bestemmelser for at sikre den behørige sikkerhed. EØSU betragter det som en udfordring at sikre, at disse nye luftfartsaktiviteter, der involverer droner, er forenelige med den almindelige lufttrafik. Regulering af dette område er altafgørende. Lufttrafikstyring er allerede et komplekst område, hvor flyveledere bærer et stort ansvar. EØSU opfordrer til, at disse arbejdstagere ikke pålægges uberettigede ansvarsområder for at tilpasse sig en situation, hvor der flyves med ubemandede luftfartøjer. Der bør iværksættes en sammenhængende tilgang til udstedelse af licenser for drift og ejerskab af droner samt deres registrering. Et krav om erhvervelse af licens — afhængigt af dronens karakteristika — vil skabe opmærksomhed og vil forudsætte kendskab til de gældende regler og restriktioner og vil bidrage til at udvikle de nødvendige færdigheder.

4.11. Cybertrusler

4.11.1. EØSU er særligt bekymret over cybersikkerhed. På trods af digitalisering vil den menneskelige faktor forblive afgørende i forbindelse med verificering og beskyttelse af data mod ulovlig indblanding. Selv om tilgængeligheden af relevant data om bord styrker sikkerheden, pointerer EØSU, at flybesætningen skal have kontrollen over flyet. På samme måde bør der udvikles et robust system mod cybertrusler for droner.

4.12. Overgang til en performancebaseret tilgang

4.12.1. En af de største fordele ved et overholdelsesbaseret system er garantien for en ensartet behandling af operatørerne. EØSU mener, at overgangen til et system, der er baseret på risikovurderinger og performance skal lette tilpasningen til en ny kultur samt opretholde tilliden til sikkerhedssystemet og dets evne til at sikre fortsat forbedring af sikkerhedsniveauerne i et performancebaseret system. Dette kræver justering og tilpasning på alle niveauer. Gennem en videreudvikling af de genelle bemærkninger i punkt 3.4 og 3.5 mener EØSU, at følgende faktorer er afgørende for en vellykket overgang: — der skal være tilstrækkelige ressourcer til rådighed for at sikre et passende sikkerhedsniveau på alle tidspunkter; — overgangen skal gennemføres på en sådan måde, at personalets arbejdsvilkår kan planlægges i forvejen. Der skal være gennemsigtighed for så vidt angår planlagte ændringer; — gennemførelsen af det nye system skal foregå i en løbende dialog med interessenter herunder en social dialog; — gennemførelsen bør ske i et sådant tempo, at det bliver en sikker overgang til det nye system, hvor der tages højde for, at der er behov for at sikre en kulturændring.

4.12.2. EØSU mener, at den gradvise overgang til et nyt system og en ny kultur vil være tidskrævende. På nuværende tidspunkt er det tvivlsomt, hvorvidt sikkerhed vil være fuldstændigt dækket gennem performancebaserede regler.

4.13. Indberetning af begivenheder og åben rapporteringskultur

4.13.1. Ligesom i sine foregående udtalelser (10) fastholder EØSU, at der i hele luftfartsindustrien bør være en åben rapporteringskultur. EØSU tvivler på, hvorvidt dette forslag eller en hvilken som helst anden eksisterende EU-lovgivning alene er tilstrækkelig til at sikre efterlevelse af den åbne rapporteringskultur. Der er stadig meget arbejde tilbage i medlemsstaterne for at fremme den åbne rapporteringskultur og for at bevare en klar og forudsigelig grænse mellem sikkerhedsrelateret indberetning og retssystemet. EØSU gentager derfor sit forslag om et charter eller en adfærdskodeks til at støtte god praksis.

4.14. Bøder og sanktioner

4.14.1. EØSU mener, at det nuværende system for bøder og tvangsbøder har vist sig at være ineffektivt. Ordlyden af artikel 72, stk. 1, som fastsætter, at »Kommissionen kan […] pålægge en juridisk eller fysisk person […] en bøde«, bør ændres til »Kommission skal […]«. Man må huske på, at artikel 72, stk. 3, stadig indeholder et vist spillerum. Når man overvejer, om man skal opkræve en bøde eller ej, skal Kommissionen samarbejde med de relevante nationale myndigheder for at sikre en tilgang, der er i overensstemmelse med den nationale retshåndhævelse.

4.15. EASA-midler

EØSU mener, at forslaget om at inkludere gebyrer, der betales i henhold til kommende bestemmelser i forordningen om gennemførelsen af det fælles europæiske luftrum, fremsættes for tidligt og er for uklart. Det er eksempelvis uklart, om der oprettes et særskilt afgiftssystem for det fælles luftrum, eller om målet er at ændre det nuværende overflyvningsafgiftssystem, der for tiden forvaltes af EUROCONTROL (Multilaterale aftaler om et overflyvningsafgiftssystem — uofficiel udgave — oktober 2006, findes på EUROCONTROL's hjemmeside). Det er ligeledes uklart, om de planlagte afgifter kun vil gælde for tjenesteydelser i det fælles luftrum, eller om de skal være med til at finansiere agenturets generelle budget. Af disse grunde mener EØSU, at forslaget kommer for tidligt og bør forkastes.

4.16. Arbejdsmetoder og inddragelse af interessenter

4.16.1. Inddragelse af interessenter er og skal blive ved med at være et væsentligt karakteristikum ved EASA's arbejde. Derfor foreslår vi, at ordlyden »om nødvendigt« bør fjernes fra artikel 104, stk. 1, litra b, for at undgå vilkårlige beslutninger om, hvorvidt interessenter skal involveres i agenturets aktiviteter eller ej.

4.17. Sprogordning

Til trods for, at engelsk er meget udbredt inden for luftfarten, så findes der stadig geografiske områder og arbejdsområder, hvor de nationale sprog er dominerende. EØSU er af den opfattelse, at i henhold til forbuddet mod diskrimination på grund af sprog i artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder bør i det mindste certificeringsspecifikationer og acceptable måder for overensstemmelse oversættes til og offentliggøres på alle officielle EU-sprog. Desuden bør EASA's hjemmeside være tilgængelig på andre EU-sprog end engelsk for at øge gennemsigtigheden og offentlighedens bevidsthed.

4.18. Intern struktur

Den foreslåede formulering af artikel 90 vil give Kommissionen betydeligt flere beføjelser på bekostning af Europa-Parlamentet. Derfor insisterer EØSU på, at såvel en repræsentant fra Kommissionen som en repræsentant fra Europa-Parlamentet får en plads i bestyrelsen.

4.19. Leasing

EØSU modsætter sig på det kraftigste forslaget om at ændre bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1008/2008 om leasing. Eftersom evalueringen af denne forordning efter planen vil finde sted i 2017-2018, bør det behandles særskilt.

5. Evaluering af forordning (EU) nr. 996/2010 om undersøgelse og forebyggelse af havarier og hændelser inden for civil luftfart

Som allerede henvist til under punkt 4.13 ovenfor gentager EØSU, at der er behov for at sikre en åben rapporteringskultur og sit forslag om et charter i den forbindelse. EØSU går ind for en blød lovgivning og støtter det vellykkede samarbejde med ENCASIA som et forum for sammenlægning af ressourcer og viden og som en platform til iværksættelse af studier og udstedelse af sikkerhedshenstillinger og fastsættelse af benchmarks. For at opnå dette er det altafgørende, at de nødvendige ressourcer er til rådighed.

Ifølge EØSU's opfattelse bør det fremtidige arbejde på området under denne forordning fokusere på korrekt gennemførelse snarere end på ændring af lovgivningsrammen.

Bruxelles, den 14. december 2016. Georges DASSIS Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) COM(2015) 613 final.

(2) EUT L 79 af 19.3.2008, s. 1.

(3) COM(2015) 599 final.

(4) COM(2015) 598 final; EUT C 389 af 21.10.2016, s. 86.

(5) EUT C 21 af 21.1.2011, s. 62.

(6) EUT C 13 af 15.1.2016, s. 169.

(7) COM(2015) 598 final.

(8) COM(2015) 598 final, afsnit 2.3.

(9) EUT C 13 af 15.1.2016, s. 169, punkt 3.1.3, EUT C 13 af 15.1.2016, s. 110, punkt 2.7 og EUT C 389 af 21.10.2016, s. 86, punkt 1.3.

(10) EUT C 21 af 21.1.2011, s. 62 og EUT C 198 af 10.7.2013, s. 73.