Forslag til RÅDETS FORORDNING om den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven og om ændring af forordning (EØF) nr. 827/68

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. FÆLLES INDLEDNING TIL DE FIRE BERØRTE SEKTORER

Siden 1992 er den fælles landbrugspolitik underkastet en grundlæggende reformproces, der tager sigte på at udskifte pris- og produktionsstøtten med en mere generel støtte til landbrugsindkomsterne. Det seneste trin i denne proces var Rådets vedtagelse den 29. september 2003 af forslaget til forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere.

Som næste trin i reformprocessen foreslår Kommissionen at integrere de nuværende støtteordninger for bomuld, olivenolie og spiseoliven, tobak og humle i ovennævnte forordning. Forslaget bygger derfor på de samme målsætninger, nemlig øget konkurrenceevne, stærkere markedsorientering, forbedret miljøbeskyttelse, stabile indkomster for landbrugere og en større hensyntagen til producenternes situation i ugunstigt stillede områder. Producentens indkomst og ikke produktionsstøtten prioriteres ved at overføre en betydelig del af de nuværende produktionsrelaterede udgifter til enkeltbetalingsordningen, der er fastsat i den nye horisontale forordning.

Der gør sig dog særlige forhold gældende i sektorerne for bomuld, oliven og tobak, hvor der en tendens til, at produktionen koncentreres i økonomisk tilbagestående områder. I forslaget tages der derfor hensyn til de eventuelle følger af en fuldstændig afkobling i disse sektorer, især risikoen for nedlæggelse af produktionen og en faldende konkurrenceevne i landdistrikterne. Derfor bør en del af udgifterne fortsat være sektorspecifikke for bomulds- og olivenavlen, og råtobakken bør integreres gradvist i enkeltbetalingsordningen. Med hensyn til humle kan medlemsstaterne tilbageholde en procentdel af støtten for at muliggøre en koblet støtte. Hovedtrækkene ved den påtænkte ordning er beskrevet nedenfor.

2. DEN NYE ORDNING FOR BOMULD

2.1. Indledning

Kommissionen foreslår at overføre den del af EUGFL-udgifterne til bomuld, der var beregnet til producentstøtte i referenceperioden 2000-2002, til finansiering af to støtteforanstaltninger, nemlig enkeltbetaling og en ny produktionsstøtte, der ydes som en arealbetaling, der vil opfylde målsætningen at støtte bomuldsproduktionen i de berørte områder som fastsat i de protokoller om bomuld, der er knyttet til akterne vedrørende Grækenlands, Spaniens og Portugals tiltrædelse. Resten af udgifterne til bomuld vil blive overført til foranstaltningerne for udvikling af landdistrikterne i de berørte områder.

Budgettet for de to foranstaltninger er opstillet på grundlag af gennemsnitsudgifterne til støtte til denne sektor i referenceåret nedsat med de beløb, der blev modtaget af egreneringsvirksomhederne, men ikke nødvendigvis videregivet til producenterne. Disse beløb svarer til to forskellige koncepter. For det første tages der hensyn til forskellen mellem orienteringsprisen og minimumsprisen (53,1 EUR/t), multipliceret med den gennemsnitlige støtteberettigede produktion, hvilket resulterer i 82,1 mio. EUR. Hertil føjes forskellen mellem gennemsnittet af de verdensmarkedspriser, som støtteansøgningerne er baseret på, og gennemsnittet af den faktiske verdensmarkedspris i samme periode, multipliceret med den pågældende produktion, hvilket resulterer i et samlet beløb på 25,4 mio. EUR. Denne forskel mellem gennemsnitlige verdensmarkedspriser skyldes egreneringsvirksomhedernes nuværende mulighed for enten at forudfastsætte eller efterudfastsætte den verdensmarkedspris, som støtten beregnes ud fra.

Det samlede beløb, der skal trækkes fra gennemsnitsbudgettet for produktionsstøtten i referenceperioden, er derfor på 107,5 mio. EUR. Da det samlede gennemsnitsbudget er på 803 mio. EUR, er det samlede beløb for enkeltbetalingsordningen og den nye produktionsstøtte for bomuld på 695,8 mio. EUR, fordelt som følger: 504,4 mio. EUR for Grækenland, 190,8 mio. EUR for Spanien og 0,565 mio. EUR for Portugal.

2.2. Direkte støtte til landbrugere

2.2.1. Produktionsstøtte pr. ha bomuld

Produktionsstøtten pr. ha bomuld skal fastsættes på et sådant niveau, at der skabes økonomiske betingelser for, at aktiviteten i bomuldssektoren kan fortsætte i de områder, der egner sig til bomuldsdyrkning, og derfor blive interessant i forhold til andre konkurrerende markafgrøder.

I betragtning af på den ene side udsvingene i marginerne for konkurrerende afgrøder mellem producerende medlemsstater og på den anden side de afkoblingsprocent satser, der blev besluttet i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik i 2003, foreslås det, at 40 % af rammebeløbet til producentstøtten skal gå til hektarstøtten. På grundlag af ovennævnte budget på 695,8 mio. EUR vil dette svare til 278,5 mio. EUR, dvs. 202 mio. EUR i Grækenland, 76,3 mio. EUR i Spanien og 0,2 mio. EUR i Portugal.

Af miljø- og kvalitetshensyn skal de arealer, hvor der kan dyrkes bomuld, og de sorter, der kan sås, fastlægges af medlemsstaterne. Støtten pr. ha bomuld vil desuden blive begrænset til et maksimumsareal pr. medlemsstat.

I Grækenland androg det samlede bomuldsareal mindst 400 000 ha i hver af de fem år før 2001. Siden da er arealet gradvis faldet til ca. 370 000 ha på grund af indførelsen af særlige foranstaltninger efter artikel 17 i forordning (EF) nr. 1051/2001, der især tager sigte på miljøbeskyttelse. For at fortsætte denne nedadgående tendens skal maksimumsarealet for Grækenland derfor fastsættes til 340 000 ha, dvs. 11 % mindre en det gennemsnitlige støtteberettigede areal i perioden fra 2000/01 til 2002/03.

Maksimumsarealerne for de andre producerende medlemsstater skal fastsættes under hensyntagen til forskellene i den gennemsnitlige overskridelse af de nationale garantimængder siden 1995, der er 2.2 gange højere i Grækenland end i Spanien. Derfor foreslås maksimumsarealet fastsat til 85 000 ha i Spanien, dvs. 5 % under det gennemsnitlige støtteberettigede areal i perioden 2000/01 til 2002/03. I Portugal, hvor de nationale garantimængder ikke er blevet overskredet, kan maksimumsarealet fastsættes til 360 ha svarende til det gennemsnitlige støtteberettigede areal i produktionsårene 2000/01 til 2002/03.

De ovennævnte disponible beløb og de maksimumsarealer, der foreslås pr. medlemsstat, resulterer i en enhedsstøtte pr. ha på 594 EUR i Grækenland, 898 EUR i Spanien og 556 EUR i Portugal. Hvis det støtteberettigede bomuldsareal overskred maksimumsarealet, nedskæres hektarstøtten forholdsvist.

Som anden direkte støtte til producenterne skal støtten pr. ha bomuld opfylde horisontale forpligtelser såsom krydsoverensstemmelse, graduering og finansiel disciplin.

2.2.2. Direkte indkomststøtte

I betragtning af det samlede budget for direkte produktstøtte til bomuld og under hensyntagen til de 40 %, der tildeles produktionsstøtten, er restbeløbet til direkte indkomststøtte på 302,4 mio. EUR i Grækenland, 114,5 mio. EUR i Spanien og 0,365 mio. EUR i Portugal, dvs. i alt 417,3 mio. EUR.

Hver producents rettigheder skal beregnes på grundlag af de støtteberettigede bomuldsarealer i produktionsårene 2000/01 til 2002/03. I gennemsnit andrager disse arealer 469 816 ha, dvs. 380 436 ha i Grækenland, 89 023 ha i Spanien og 357 ha i Portugal.

Den direkte indkomststøtte til producenterne for støtteberettigede bomuldsarealer i produktionsårene 2000/01 til 2002/03 vil derfor blive beregnet på grundlag af 795 EUR pr. ha i Grækenland, 1 286 EUR pr. ha i Spanien og 1 022 pr. ha i Portugal.

Bomulds inddragelse i enkeltbetalingsordningen indebærer naturligvis, at bomuld vil blive underkastet de samme horisontale regler - især med hensyn til miljøkrav - som dem, der gælder for andre afgrøder, der er omfattet af afkoblede betalinger.

2.3. Brancheorganisationer

For at gøre det muligt for producenterne og egreneringsvirksomhederne at forøge den producerede bomulds kvalitet foreslås det at fremme oprettelsen af brancheorganisationer, der består af bomuldsproducenter og mindst en egreneringsvirksomhed. Disse brancheorganisationer kan udstikke regler for visse aspekter af kontrakterne mellem bomuldsavlerne og egreneringsvirksomhederne med henblik på at opnå en kvalitet, der er tilpasset de lokale økonomiske og miljømæssige forhold, og som efterspørges på markedet, under hensyntagen til de kommercielle egreneringsbehov.

Brancheorganisationerne skal have tilladelse til at fastsætte en skala for højst at graduere halvdelen af den afgrødespecifikke støtte til deres medlemmer ud fra fælles kriterier. De skal herved overholde den samme budgetramme. Dette kan resultere i, at nogle producenter får en højere produktionsstøtte pr. ha end det enhedsbeløb, der er fastsat i grundforordningen, på grund af deres produktion af bomuld af høj kvalitet, mens andre mindre effektive producenter får en lavere støtte pr. ha.

Brancheorganisationerne og deres skalaer for graduering af støtten skal godkendes af den pågældende medlemsstat. Brancheorganisationerne skal finansieres af deres medlemmer, men som en stimulans til sektoren skal EU bidrage til deres aktiviteter med en forhøjelse på 10 EUR af produktionsstøtten pr. støtteberettiget hektar. EU's samlede budget for dette formål vil således blive på 4,3 mio. EUR.

Medlemsstaterne skal kontrollere resultaterne af skalaens anvendelse i relation til de pågældende producenters resultater for at beregne det endelige beløb, der skal udbetales pr. ha.

En producent, der ikke længere tilhører en brancheorganisation, modtager enhedsstøttebeløbet.

2.4. Rammebeløb for omstrukturering

Den foreslåede reform kan kræve en vis omstilling i sektoren eller endog en vis grad af omstrukturering. Med dette for øje er det meningen, at der overføres finansielle midler til udvikling af landdistrikterne i områderne med bomuldsproduktion. Disse midler kan gavne nye modtagere, blive brugt til nye aktioner eller tjene til at forøge medfinansieringssatsen.

Budgettet svarer til det beløb, der ikke nødvendigvis er overført til producenterne i det nuværende system som beskrevet i punkt 2.1, nedsat med det beløb, der er afsat til fremme af oprettelse af brancheorganisationer. Dette resulterer i et beløb på 102,9 mio. EUR, der skal fordeles på medlemsstaterne på grundlag af det gennemsnitlige støtteberettigede areal i referenceperioden, dvs. 82,68 mio. EUR i Grækenland, 20,13 mio. EUR i Spanien og 0,12 mio. EUR i Portugal.

De beløb, der således står til rådighed for de pågældende medlemsstater og regioner, skal overføres fra underudgiftsområde 1a til underudgiftsområde 1b i de finansielle overslag. Beløbene vil være en integreret del af den anden søjle i den fælles landbrugspolitik og anvendes som for tiden fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999.

2.5. Anvendelse

De nye ordninger skal anvendes fra den 1. september 2005 og vil således allerede vedrøre den afgrøde, der sås i foråret 2005. De nuværende ordninger vil fortsat gælde indtil udgangen af produktionsåret 2004/05.

3. ORDNINGEN FOR OLIVENPLANTAGER

3.1. Direkte støtte til olivenavlere

3.1.1. Integrering i enkeltbetalingsordningen

Indkomststøtten vil blive integreret i den nye enkeltbetalingsordning. Den vil være lig med en procentdel af den gennemsnitlige produktionsstøtte for olivenolie og spiseoliven, der er ydet i referenceperioden. Medlemsstaterne vil fastlægge det areal, der skal tages i betragtning (fra nu af udtrykt i "GIS-ha oliven"), på grundlag af dataene i et geografisk informationssystem (GIS) for olivenavl, der er integreret i det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem (IFKS) og konstant ajourføres. Kommissionen vil fastlægge metoden for beregning af antallet af GIS-ha oliven for hele Fællesskabet på en sådan måde, at der tages hensyn til antallet af oliventræer og deres placering på arealet.

Den del af støtten, der er beregnet til enkeltbetalingsordningen, skal være den størst mulige for at maksimere fordelene ved ordningen samtidig med, at der tillades nationale rammebeløb, der er tilstrækkelige til garantere plejen af olivenplantager med miljømæssig og samfundsmæssig værdi og sikre finansieringen af olivenoliebrancheorganisationernes aktiviteter. Kommissionen mener, at det er passende at overføre 60 % af den nuværende olivenoliestøtte til enkeltbetalingsordningen. For forenklingens skyld skal denne procentdel dog ikke anvendes på bedrifter på under 0,3 GIS-ha oliven, hvor samtlige betalinger i referenceperioden vil overgå til enkeltbetalingen.

For at undgå, at den nye støtteordning kan ændre den nuværende situation med skrøbelig ligevægt på markedet for olivenolie, er det nødvendigt at begrænse adgangen til enkeltbetalingsordningen alene til de olivenarealer, der bestod inden den 1. maj 1998, og de nye plantninger, der er fastsat i forbindelse med de programmer, som Kommissionen har godkendt.

3.1.2. Tillægsstøtte til olivenavl

Hver medlemsstat vil råde over et nationalt rammebeløb lig med 40 % af den direkte støtte, der ydes til olivenbrug på over 0,3 GIS-ha oliven. Støtten vil blive ydet efter regler, som Kommissionen nærmere vil fastsætte under overholdelse af nedennævnte principper:

a) Støtten vil blive ydet for olivenplantagens areal udtrykt i antal GIS-ha oliven.

b) Olivenplantager, der bestod inden den 1. maj 1998, skal være registreret i det geografiske informationssystem for olivenavl. Oliventræer til udskiftning og plantager, der er anlagt efter nævnte dato i forbindelse med et program, som Fællesskabet har godkendt, vil dog også være støtteberettiget.

c) Medlemsstaterne definerer på grundlag af en ramme, som Kommissionen nærmere skal fastlægge, højst fem kategorier olivenplantager, der er støtteberettiget ud fra deres miljømæssige og samfundsmæssige værdi. Inden for det nationale rammebeløb fastsætter medlemsstaterne det støttebeløb, der svarer til hver kategori, uden at overskride plejeomkostningerne ekskl. høstomkostningerne.

d) Støtten ydes i årene efter dens indførelse, hvis det antal oliventræer, der består pr. 1. januar 2005, opretholdes med en udsvingsmargin på højst 10 % og kendetegnene for den kategori olivenplantage, som støtten er anmodet for, bibeholdes.

e) For forenklingens skyld vil kun ansøgninger om et beløb på over 50 EUR blive antaget.

Kontrolkontorerne skal sørge for udbetalingen af produktionsstøtten for produktions-året 2003/04, og medfinansieringen af deres driftsudgifter, der vil fortsætte indtil den 31. oktober 2005, er dermed berettiget. Kommissionen mener dog, at kontrollen med støtten til olivenavl ud over denne dato vil være den samme som for resten af støtten i forbindelse med den fælles landbrugspolitik, og at finansieringen af olivenkontorerne derfor ikke længere vil være nødvendig.

3.2. Forordning om den fælles markedsordning for olivenolie

Selvom den fælles landbrugspolitiks foranstaltninger for oliefrø henhører under de generelle bestemmelser for markafgrøder, dækker forordning nr. 136/66/EØF om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer ikke kun olivenolie og spiseoliven, men også oliefrø, oliekager og andre vegetabilske olier. Da støtteordningen under forordning nr. 136/66/EØF udløber pr. 1. november 2004, bør dette instrument ophæves og erstattes af en rådsforordning om den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven.

Den nye markedsordning skal omfatte:

- en ordning for det indre marked og samhandelen, der lader markedskræfterne få frit spil, idet importen dog reguleres ved den fælles markedsordnings regler og der indføres instrumenter for at forvalte krisesituationer og

- en ordning for kvalitetsforbedring i bred forstand, der er baseret på overholdelse af handelsnormerne og erhvervsorganisationernes aktiviteter i olivensektoren.

3.2.1. Ordning for det indre marked og samhandelen

Det årlige produktionsår begynder for tiden den 1. november for olivenolie og den 1. september for spiseoliven. Disse datoer er dog uegnet for visse tidlige olivensorter. Kommissionen foreslår, at produktionsåret 2004/05 undtagelsesvis varer otte måneder og slutter den 30. juni 2005. De følgende produktionsår begynder den 1. juli og varer tolv måneder.

Selvom markedet for olivenolie stadig befinder sig i en samlet ligevægt over en årrække, kan udsving i produktionen og de nye plantningers virkninger føre til perioder med lave priser i fremtiden. Den nuværende støtteordning for privat oplagring skal derfor bevares. Denne ordning må dog ikke hindre produktionens omlægning ud fra markedsbehovet. Kommissionen skal derfor fortsat udløse støtten på en ikke automatiseret måde ud fra markedssituationen.

For tiden har EU's konserves i olivenolie et godt image hos forbrugerne, der mere og mere værdsætter levnedsmidler nedlagt i olivenolie. En støtte til anvendelse af olivenolie - normalt af middel kvalitet - i konserves er ikke længere berettiget ved de nye marketingsidéer, ifølge hvilke der mere skal lægges vægt på olivenoliens egenskaber end salgsprisens niveau. Kommissionen foreslår disse restitutioner afskaffet.

Med hensyn til samhandelen med tredjelande kræver den skrøbelige ligevægt på EU-markedet en importkontrol og en toldbeskyttelse i forbindelse med aftalerne i Verdenshandelsorganisationen. Udviklingen i EU's politik over for Middelhavslandene vil dog kræve en forsigtig åbning af EU's marked ud fra de muligheder, som de respektive fremskridt i produktion og forbrug byder på. Ordningen for aktiv forædling skal dog fortsat muliggøre en regulering af importbehovet ud fra konjunkturen på verdensmarkedet. Det er dog nødvendigt at fastsætte, at ordningen i nødsfald kan begrænses ved Kommissionens beslutning efter forvaltningskomitéproceduren.

Med hensyn til Fællesskabets eksport af olivenolie viser erfaringen siden 1998, at restitutionerne ikke er nødvendige, da EU-prisen tjener som reference i international handel og EU-prisens høje niveau i forhold til andre vegetabilske olier ikke påvirker forbrugernes beslutning om køb. Kommissionen foreslår derfor dette instrument afskaffet.

3.2.2. Ordning for kvalitetsforbedring

Da produktionen kan overstige det nuværende forbrug, afhænger olivensektorens fremtid i stor udstrækning af, om branchen generelt satser på kvalitet. Som følge af Rådets beslutning i 2001 bestræber erhvervsorganisationerne sig allerede herpå. Trods den ringe erfaring på området synes der at være behov for, at den nuværende ordning skærpes på en række punkter:

- indgåelse af treårige forpligtelser og fremme af aktiviteter, der har en multinational dimension

- styrkelse af de erhvervsdrivendes bidrag til olivensektoren med henblik på et effektivt tilsyn med kvaliteten og kontrol med ægtheden af de olivenolier, der overgår til frit forbrug

- satsning på aktiviteterne til forbedring af kvaliteten og formidling af kendskabet til dette arbejde og dets resultater

- styrkelse af medlemsstaternes evaluerings- og revisionsordning.

Den samlede EU-finansiering til disse programmer vil blive fastlagt af medlemsstaten, uden at den kan overstige 10 % af det nationale rammebeløb, hvilket er mere end det maksimumsbeløb, der for tiden kan tilbageholdes i produktions støtten.

Denne ordning vil erstatte de nuværende tilbageholdelser til finansiering af de foranstaltninger til forbedring af olivenproduktionens kvalitet, der bliver overflødige. Den nuværende støtte til producentorganisationerne og foreningerne heraf vil ikke længere være berettiget ved, at de forvalter produktionsstøtten, eftersom produktionsstøtten falder bort. Producentorganisationerne skal dog varetage forvaltningen og kontrollen af støtteansøgningerne for produktionsåret 2003/04.

4. DEN NYE ORDNING FOR TOBAK

4.1. Direkte støtte til landbrugere

Ved reformen af den fælles landbrugspolitik er nogle af de tidligere mål for den fælles markedsordning for råtobak ikke længere relevante. Nogle instrumenter er ikke egnet i den nye situation, mens andre var ineffektive og derfor ikke nåede deres mål, selvom målene stadig har gyldighed. Desuden skal den fælles markedsordning for råtobak ligesom de fælles markedsordninger for andre produkter have sine mål omdefineret på linje med den nye økonomiske situation og forbrugernes og skatteydernes forventninger.

Ud over de generelle mål for den horisontale ordning for direkte støtte til landbrugere, der skal nås ved en integrering af tobakssektoren i denne ordning, er der også målet at opnå øget sammenhæng mellem EU's hovedpolitikker, især politikken for folkesundhed.

På Det Europæiske Råds møde i Gøteborg fremlagde Kommissionen en meddelelse om en EU-strategi for bæredygtig udvikling [1] (maj 2001), hvor der specifikt henvistes til tobakssektoren. Skønt Rådet afholdt sig fra at vedtage specifikke konklusioner om tobak, fremgik det klart af drøftelserne og den ramme, som de fandt sted i, at der var visse forbehold for tobakssektorens bæredygtighed.

[1] Meddelelse fra Kommissionen: En bæredygtig udvikling i Europa for en bedre verden: En EU-strategi for bæredygtig udvikling (KOM(2001) 264 endelig af 15.5.2001).

Kommissionens svar på daværende tidspunkt var at styrke dens tilsagn om at finde en bæredygtig holdning til tobaksordningen, der er baseret på en vurdering af de økonomiske, sociale og miljømæssige aspekter ved sektoren. Kommissionen besluttede således i maj 2002 i sit lovgivnings- og arbejdsprogram for 2003 at underkaste sine politiske overvejelser om tobakssektoren en udvidet konsekvensanalyse [2] i overensstemmelse med sin prioritering af "En bæredygtig og vidtfavnende økonomi".

[2] SEK(2003) 1023 af 23.92003 om den udvidede konsekvensanalyse af tobakssektoren.

Kommissionens hovedkonklusion fra den udvidede konsekvensanalyse for tobakssektoren var, at for at undgå et afbræk i produktionen, hvor ca. en tredjedel af tobakspræmien for tiden er nødvendig for at dække de variable produktions omkostninger, skal afkoblingen og integrationen i enkeltbetalingsordningen foretages gradvist. Denne holdning, der ledsages af en udfasning af Fællesskabsfonden for Tobak og bevilling af et finansielt rammebeløb til omstrukturering af de pågældende områder i forbindelse med udvikling af landdistrikterne, anses for at være den mest bæredygtige politik i fremtiden.

Den foreslåede reform skal begynde med overførsel af hele eller en del af den nuværende tobakspræmie til rettigheder i forbindelse med enkeltbetalingen. Mens denne overførsel vil være fuldstændig for en landbrugers første 3,5 t produktion, vil kun 75 % af den nuværende tobakspræmie blive inkorpereret i enkeltbetalingen for der følgende del på over 3,5 t op til 10 t. For delen på over 10 t vil 1/6 i det første år, 1/3 i det andet år og 45 % fra det tredje år af den tilsvarende tobakspræmie blive konverteret til rettigheder under enkeltbetalingen. 2/3 af tobakspræmien svarende til delen på over 10 t vil således fortsat være koblet til produktionen i det første år. I det andet år vil 1/3 af tobakspræmien svarende til delen på over 10 t fortsat være koblet til produktionen. I hvert tilfælde overføres den resterende procentdel til rammebeløbet for omstrukturering, dvs. 1/6 i det første år, 1/3 i det andet år og 55 % fra det tredje år.

Den følgende tabel viser den nuværende tobakspræmies gradvise integration i enkeltbetalingsordningen

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Procentdelen af den samlede tobaksstøtte, der vil blive overført til rammebeløbet for omstrukturering, holder sig lige over 20 % som forudset i den meddelelse om opstilling af en bæredygtig landbrugsmodel for Europa på grundlag af FLP-reformen - tobaks-, olivenolie-, bomulds- og sukkersektoren, som Kommissionen vedtog den 23. september 2003 (KOM(2003) 554 endelig - se afsnit 3 på s. 15).

4.2. Rammebeløb for omstrukturering

Samtidig med den gradvise afkobling af den nuværende støtteordning for råtobak skal der afsættes et finansiel rammebeløb til omstrukturering af de pågældende områder i forbindelse med udviklingen af landdistrikterne. Rammebeløbet til omstrukturering vil være lig med forskellen mellem et samlet rammebeløb på 955 mio. EUR og den foreslåede koblede og afkoblede støtte såvel som betalinger under ordningen for opkøb af tobakskvoter. Rammebeløbet på 955 mio. EUR svarer til de historiske gennemsnitsudgifter i tobakssektoren i referenceperioden 2000 til 2002. Hver medlemsstat vil modtage et beløb, der svarer til forskellen mellem dets historiske udgifter og den foreslåede koblede og afkoblede støtte, til fordel for de tobaksproducerende områder. De beløb, der således står til rådighed for de pågældende medlemsstater og regioner, skal overføres fra underudgiftsområde 1a til underudgiftsområde 1b i de finansielle overslag. Beløbene vil være en integreret del af den anden søjle i den fælles landbrugspolitik og anvendes som for tiden fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999.

5. DEN NYE ORDNING FOR HUMLE

Støtteordningen for humle skal fuldt ud integreres i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003.

Kommissionens rapport til Rådet om evaluering af den fælles markedsordning for humle efter artikel 18 i forordning (EØF) nr. 1696/71 indeholder en detaljeret redegørelse for udviklingen på humlemarkedet. Dette marked er hovedsageligt præget af en fortsat bestræbelse på at opnå en ligevægt mellem udbuddet af humle og bryggeriernes behov. To bemærkelsesværdige fænomener karakteriserede markedstrenden i det sidste årti. På den ene side udviklede forbrugernes smag sig i retning af øl med mindre humle i, og efterspørgslen efter humle faldt derfor. På den anden side resulterede omstillingen til sorter med et højt alphasyreindhold i et for stort udbud af humle på markedet. Denne situation gjorde det nødvendigt at reducere humlearealerne.

Denne permanente tilpasning blev foretaget i forbindelse med den fælles markeds ordning, hvor produktionsstøttens niveau viste sig at være tilstrækkelig for afgrødens overlevelse og de specielle foranstaltninger, der muliggjorde den konjunkturelle (midlertidig udtagning) og strukturelle (reduktion af arealerne) tilpasning af humleproduktionen.

Den nuværende situation, der viser en sektor, der er helt indstillet på at opfylde markedsbehovene, og som bestræber sig på at reagere på en tilfredsstillende måde, tyder på, at integrationen af støtteordningen for humleproduktionen i den afkoblede enkeltbetalingsordning vil gøre det muligt at bevare humleproduktionen i EU.

Dette forslag sigter derfor på at give medlemsstaterne mulighed for at opretholde en koblet støtte, så der kan tages hensyn til specielle produktionsvilkår eller specifikke forhold i produktionsområderne.

2003/0279 (CNS)

Forslag til RÅDETS FORORDNING om den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven og om ændring af forordning (EØF) nr. 827/68

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og artikel 37, stk. 2, tredje afsnit,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg,

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Den fælles landbrugspolitik forfølger målene i traktatens artikel 33. For at stabilisere markederne og sikre landbrugssamfundet i sektoren for olivenolie og spiseoliven en rimelig levestandard må der fastsættes bestemmelser om en indkomststøtte til landbrugere for pleje af olivenplantager, om interne markedsforanstaltninger, hvorved priser og leveringsbetingelser kan holdes inden for rimelige rammer, og om aktiviteter, der tager sigte på at påvirke efterspørgslen gennem en forbedring af produkternes kvalitet og af den måde, hvorpå kvaliteten præsenteres for forbrugerne.

(2) Der ydes indkomststøtte til landbrugere for pleje af olivenplantager i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere [3] gennem betalingerne til de enkelte bedrifter og en støtte for pleje af olivenplantager.

[3] EUT L 270 af 21.10.2003, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. .../2003 (EUT L ...).

(3) Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer [4] bør derfor ophæves og afløses af en ny forordning. Ved denne lejlighed bør en række rådsforordninger i olivenoliesektoren også ophæves, nemlig forordning (EØF) nr. 154/75 [5], (EØF) nr. 2754/78 [6], (EØF) nr. 3519/83 [7], (EØF) nr. 2261/84 [8], (EØF) nr. 2262/84 [9], (EØF) nr. 3067/85 [10], (EØF) nr. 1332/92 [11], (EØF) nr. 2159/92 [12], (EØF) nr. 3815/92 [13], (EF) nr. 1255/96 [14], (EF) nr. 1414/97 [15], (EF) nr. 1638/98 [16] og (EF) nr. 1873/2002 [17].

[4] EFT L 172 af 30.9.1966, s. 3025/66. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 1513/2001 (EFT L 201 af 26.7.2001, s. 4).

[5] Rådets forordning (EØF) nr. 154/75 af 21. januar 1975 om oprettelse af en fortegnelse over olivendyrkningsarealer i de olivenproducerende medlemsstater (EFT L 19 af 24.1.1975, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3788/85 (EFT L 367 af 31.12.1985, s. 1).

[6] Rådets forordning (EØF) nr. 2754/78 af 23. november 1978 om intervention i olivenoliesektoren (EFT L 331 af 28.11.1978, s. 13). Forordningen er ændret ved forordning (EØF) nr. 2203/90 (EFT L 201 af 31.7.1990, s. 5).

[7] Rådets forordning (EØF) nr. 3519/83 af 12. december 1983 om fastsættelse af visse foranstaltninger for sure olier fra raffinering fremstillet af biprodukter fra olivenolie eller olie af presserester af oliven (EFT L 352 af 15.12.1983, s. 2).

[8] Rådets forordning (EØF) nr. 2261/84 af 17. juli 1984 om almindelige regler for støtte til olivenolieproduktion og til producentorganisationer (EFT L 208 af 3.8.1984, s. 3). Forordningen er senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2366/98 (EFT L 293 af 31.10.1998, s. 50).

[9] Rådets forordning (EØF) nr. 2262/84 af 17. juli 1984 om særlige foranstaltninger inden for olivenoliesektoren (EFT L 208 af 3.8.1984, s. 11). Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 2292/2001 (EFT L 308 af 27.11.2001, s. 1).

[10] Rådets forordning (EØF) nr. 3067/85 af 29. oktober 1985 om kriterierne for tilvejebringelse på Fællesskabets marked af vegetabilske olier bestemt til fødevarehjælp (EFT L 290 af 1.11.1985, s. 96).

[11] Rådets forordning (EØF) nr. 1332/92 af 18. maj 1992 om indførelse af specifikke foranstaltninger for spiseoliven (EFT L 145 af 27.5.1992, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 2826/2000 (EFT L 328 af 23.12.2000, s. 2).

[12] Rådets forordning (EØF) nr. 2159/92 af 23. juli 1992 om finansiering af udgifterne til oprettelse og ajourføring af fortegnelsen over olivendyrkningsarealer (EFT L 217 af 31.7.1992, s. 8).

[13] Rådets forordning (EØF) nr. 3815/92 af 28. december 1992 om anvendelse af den fælles interventionspris for olivenolie i Spanien (EFT L 387 af 31.12.1992, s. 9).

[14] Rådets forordning (EF) nr. 1255/96 af 27. juni 1996 om midlertidig suspension af den fælles toldtarifs autonome toldsatser for visse industri- og landbrugsprodukter (EFT L 158 af 29.6.1996, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 1048/2003 (EUT L 161 af 30.6.2003, s. 1).

[15] Rådets forordning (EF) nr. 1414/97 af 22. juli 1997 om fastsættelse for produktionsåret 1997/98 af priserne, støtten og tilbageholdelsen for olivenolie samt af den maksimale garantimængde (EFT L 196 af 24.7.1997, s. 4).

[16] Rådets forordning (EF) nr. 1638/98 af 20. juli 1998 om ændring af forordning nr. 136/66/EØF om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer (EFT L 210 af 28.7.1998, s. 32). Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 1513/2001 (EFT L 201 af 26.7.2001, s. 4).

[17] Rådets forordning (EF) nr. 1873/2002 af 14. oktober 2002 om fastsættelse af grænser for EF-finansiering af aktivitetsprogrammerne for godkendte erhvervsorganisationer i olivensektoren som fastsat i forordning (EF) nr. 1638/98 og om fravigelse af forordning nr. 136/66/EØF (EFT L 284 af 22.10.2002, s. 1).

(4) Produktionsåret bør tilpasses til alle olivensorters produktionscyklus og bør af hensyn til samordningen afpasses efter produktionsåret for andre landbrugsprodukter.

(5) Betegnelserne og definitionerne på olivenolie og dermed kategorien er en vigtig faktor i markedsstrukturen, idet de skaber grundlag for fastsættelsen af kvalitetsnormer og giver forbrugerne relevante oplysninger om produktet.

(6) Olivenoliens særlige kendetegn bevirker, at forbrugerne har god grund til at interessere sig for produktet til trods for den høje pris for denne olie i forhold til prisen for andre olier og fedtstoffer. For at undgå svindel med kvaliteten og ægtheden af de produkter, forbrugerne præsenteres for, og eventuelle deraf følgende alvorlige forstyrrelser af markedet er der behov for særlige foranstaltninger for at udvikle og beskytte kvaliteten af oliven og olivenolie.

(7) Pålideligheden af angivelserne på mærkningen bør garanteres ved hjælp af tidssvarende analysemetoder og andre foranstaltninger til bestemmelse af de enkelte olivenoliekategoriers karakteristika.

(8) I betragtning af virkningerne af udsving i produktionen og det disponible udbud på verdensmarkedet bør der fastsættes passende foranstaltninger til stabilisering af det indre marked.

(9) Ordningen med støtte til kontrakter om privat oplagring betragtes som et effektivt middel til at regulere udbuddet af olivenolie, idet det virker som et sikkerhedsnet, når der forekommer alvorlige markedsforstyrrelser.

(10) Den indsats, som de erhvervsdrivende i sektoren for olivenolie og spiseoliven yder for at forbedre og sikre kvaliteten af de pågældende produkter og dermed for at udvikle forbrugernes interesse og bevare markedsligevægten, bør fremmes og tilrettelægges ved hjælp af en EF-ordning.

(11) EF-finansiering svarende til den procentdel af den direkte støtte, som medlemsstaterne kan tilbageholde i henhold til artikel 143i, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, er påkrævet for at tilskynde godkendte erhvervsorganisationer til at opstille arbejdsprogrammer for forbedring af kvaliteten af produktionen af olivenolie og spiseoliven. Der bør ydes EF-støtte i overensstemmelse med prioriteringen af opgaverne i de pågældende arbejdsprogrammer.

(12) For at overvåge omfanget af samhandelen med olivenolie med tredjelande og med henblik på at opnå en forenkling af de administrative procedurer bør der indføres en ordning med importlicenser med en sikkerhedsstillelse som garanti for, at de transaktioner, som der ansøges om licenser for, gennemføres. Hvis markedsudviklingen gør det påkrævet at følge eksporten af olivenolie fra EF nærmere, bør Kommissionen have tilladelse til at indføre en ordning med eksportlicenser.

(13) EF-markedet for olivenolie og spiseoliven indebærer en samhandelsordning med tredjelande, herunder importafgifter. Samhandelsordningen bør baseres på de forpligtelser, der er indgået som led i internationale aftaler.

(14) Tolden for de fleste af de landbrugsprodukter, der er omfattet af Verdenshandelsorganisationens aftaler (WTO-aftalerne), er fastsat i den fælles toldtarif. Kommissionen bør dog have mulighed for helt eller delvis at suspendere denne told for at sikre en tilfredsstillende forsyning af det indre marked med olivenolie.

(15) For at ordningerne med aktiv og passiv forædling kan fungere efter hensigten, bør der i fornødent omfang åbnes mulighed for at regulere adgangen til disse ordninger eller for, når markedssituationen gør det nødvendigt, helt at forbyde adgangen til dem.

(16) På grund af toldordningen kan alle andre beskyttelsesforanstaltninger ved EF's ydre grænser undværes. I helt specielle tilfælde kan ordningen for det indre marked og toldordningen dog vise sig at være utilstrækkelige. For at EF's marked i sådanne tilfælde ikke skal være forsvarsløst over for eventuelle forstyrrelser, bør EF have mulighed for hurtigt at kunne træffe alle nødvendige foranstaltninger. Alle sådanne foranstaltninger bør være i overensstemmelse med de forpligtelser, der følger af WTO-aftalerne.

(17) Der er risiko for, at et enhedsmarked, som er baseret på fælles priser, ikke fungerer efter hensigten, hvis der ydes statsstøtte. Derfor bør traktatens bestemmelser om statsstøtte gælde for de produkter, der er omfattet af denne fælles markedsordning.

(18) Da det fælles marked for olivenolie og spiseoliven er i konstant udvikling, bør medlemsstaterne og Kommissionen holde hinanden underrettet om denne udvikling.

(19) Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning bør vedtages efter Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen [18].

[18] EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(20) Da det er nødvendigt at kunne løse praktiske og specifikke problemer, bør Kommissionen bemyndiges til i hastetilfælde at træffe de fornødne foranstaltninger.

(21) De udgifter, som medlemsstaternes påføres på grund af de forpligtelser, der følger af denne forordning, bør finansieres af EF efter Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik [19].

[19] EFT L 160 af 26.6.1999, s. 103.

(22) De produkter, der indgår i den fælles markedsordning, som blev oprettet ved forordning nr. 136/66/EØF, og som ikke er omfattet af den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven eller af nogen anden fælles markedsordning, bør optages i Rådets forordning (EØF) nr. 827/68 af 28. juni 1968 om en fælles markedsordning for visse varer, der er anført i bilag II til traktaten [20] -

[20] EFT L 151 af 30.6.1968, s. 16. Forordningen er senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1272/2002 (EFT L 184 af 13.7.2002, s. 7).

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Kapitel I Indledende bestemmelser og kvalitetskrav

Artikel 1

Den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven omfatter følgende produkter:

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Artikel 2

For produkterne i artikel 1 begynder produktionsåret den 1. juli og slutter den 30. juni det følgende år. Produktionsåret 2004/05 begynder dog den 1. november 2004.

Artikel 3

Denne forordning gælder, uden at de foranstaltninger, der er fastsat ved Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003, derved tilsidesættes.

Artikel 4

1. De betegnelser og definitioner på olivenolie og olie af olivenpresserester, der er fastsat i bilag I, skal anvendes ved afsætning af disse produkter i medlemsstaterne samt i samhandelen mellem medlemsstaterne og med tredjelande.

2. Kun den i punkt 1, litra a) og b), og punkt 3 og 6 i bilag I omhandlede olie kan afsættes i detailleddet.

Kapitel II Det indre marked

Afdeling 1 Afsætningsnormer

Artikel 5

1. For de i artikel 1, litra a) omhandlede produkter kan der fastsættes bestemmelser om afsætningsnormer, der bl.a. vedrører kvalitetsklassificering, emballage og præsentationsform, under hensyntagen til de tekniske krav i forbindelse med produktion og afsætning samt udviklingen i metoderne til bestemmelse af de fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber ved disse produkter.

Når sådanne normer er fastsat, kan de produkter, de gælder for, kun afsættes efter disse normer.

2. Medlemsstaterne foretager en kontrol af overensstemmelsen af produkter, for hvilke der er fastsat afsætningsnormer, og anvender sanktioner, hvis det er relevant. De underretter Kommissionen om de foranstaltninger, de har truffet til gennemførelse af dette stykke.

3. Afsætningsnormerne tillige med gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og de analysemetoder, der eventuelt skal anvendes, vedtages efter proceduren i artikel 18, stk. 2.

Afdeling 2 Markedsforstyrrelser

Artikel 6

1. Hvis der i nogle regioner af EF opstår alvorlige markedsforstyrrelser, kan der for at regulere markedet efter proceduren i artikel 18, stk. 2 træffes beslutning om at bemyndige organer, der tilbyder tilstrækkelige garantier, og som er godkendt af medlemsstaterne, til at indgå kontrakter om oplagring af den olivenolie, de afsætter.

De i første afsnit nævnte foranstaltninger kan bl.a. iværksættes, når den konstaterede gennemsnitspris på markedet i en repræsentativ periode er på under:

- 1 779 EUR/t for ekstra jomfruolie eller

- 1 710 EUR/t for jomfruolie eller

- 1 487 EUR/t for bomolie med et syretal på 3, idet beløbet reduceres med 36,70 EUR/t for hver overskydende enhed.

2. Den støtte, der ydes med henblik på opfyldelse af kontrakterne i henhold til stk. 1, kan tildeles ved licitation.

3. Det i stk. 2 nævnte støttebeløb og gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, navnlig vedrørende mængden, kvaliteten og oplagringsperiodens varighed, fastsættes efter proceduren i artikel 18, stk. 2 på en sådan måde, at støtten får en væsentlig indvirkning på markedet.

Afdeling 3 Erhvervsorganisationer

Artikel 7

1. I denne forordning forstås ved "erhvervsorganisationer" godkendte producentorganisationer, godkendte brancheorganisationer og andre godkendte erhvervsorganisationer i olivenoliesektoren eller sammenslutninger heraf.

2. I denne afdeling forstås ved "godkendte brancheorganisationer" retlige enheder, der:

- består af repræsentanter for sektorer, som er knyttet til produktionen af og/eller handelen med og/eller forarbejdningen af de i artikel 1 nævnte produkter

- er oprettet på initiativ af alle eller nogle af de organisationer eller sammenslutninger, som de er sammensat af

- er godkendt af den medlemsstat, hvor de udøver deres virksomhed.

Artikel 8

1. De beløb, som medlemsstaterne tilbageholder i henhold til artikel 143i, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, skal sikre EF-finansieringen af treårige arbejdsprogrammer, som erhvervsorganisationerne udarbejder inden for et eller flere af følgende områder:

a) opfølgning og administrativ forvaltning af olivenolie- og spiseolivensektoren og -markedet

b) miljøforbedrende foranstaltninger i forbindelse med olivendyrkningen

c) kvalitetsforbedrende foranstaltninger i forbindelse med produktionen af olivenolie og spiseoliven

d) foranstaltninger vedrørende sporbarhed, certificering og beskyttelse af kvaliteten af olivenolie og spiseoliven, navnlig overvågning af kvaliteten af olivenolie, der sælges til den endelige forbruger, under de nationale administrationers tilsyn

e) spredning af oplysninger om de aktiviteter, erhvervsorganisationerne gennemfører for at forbedre olivenoliens kvalitet.

2. EF-finansieringen af de i stk. 1 nævnte arbejdsprogrammer svarer højst til den del af støtten, som tilbageholdes af medlemsstaterne. Denne finansiering vedrører de støtteberettigede omkostninger og udgør:

- op til 100 % for aktiviteterne i de områder, der er nævnt i stk. 1, litra a) og b)

- op til 100 % for investeringerne i anlægsaktiver og op til 75 % for de andre aktiviteter inden for det område, der er nævnt i stk. 1, litra c)

- op til 75 % for de arbejdsprogrammer, der gennemføres i mindst tre ikke-producerende medlemsstater eller tredjelande af godkendte erhvervsorganisationer fra mindst to producentmedlemsstater inden for de områder, der er nævnt i stk. 1, litra d) og e), og op til 50 % for de andre aktiviteter inden for disse områder.

Medlemsstaterne sørger for supplerende finansiering op til 50 % af de omkostninger, der ikke dækkes af EF-finansieringen.

3. Medlemsstaten kontrollerer, om betingelserne for EF-finansiering er overholdt. Med henblik herpå foretager de en revision af arbejdsprogrammerne og gennemfører en kontrolplan i form af en stikprøve, som fastlægges på grundlag af en risikoanalyse og mindst omfatter 30 % af producentorganisationerne samt alle andre erhvervsorganisationer, der modtager EF-finansiering efter denne artikel.

Artikel 9

Efter proceduren i artikel 18, stk. 2 fastlægges følgende enkeltheder:

a) betingelserne for godkendelse af erhvervsorganisationer og sammenslutninger heraf

b) aktiviteterne, der kan komme i betragtning for programmerne inden for de fem områder, der er nævnt i artikel 8, stk. 1

c) procedurerne for medlemsstaternes godkendelse af programmer

d) foranstaltningerne vedrørende kontrol og sanktioner og revisionen af arbejdsprogrammerne

e) enhver anden foranstaltning, der måtte være nødvendig for gennemførelsen af denne afdeling.

Kapitel III Samhandel med tredjelande

Artikel 10

1. Ved import til EF af produkter henhørende under KN-kode 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 og 1522 00 39 skal der fremlægges en importlicens.

Medlemsstaterne udsteder importlicens til enhver, der ansøger herom, uanset hvor i EF ansøgeren er etableret.

2. Importlicensen er gyldig i hele EF. Licensudstedelsen er betinget af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen inden for licensens gyldighedsperiode. Sikkerheden fortabes helt eller delvis, hvis importen ikke eller kun delvis gennemføres inden for nævnte periode, undtagen i tilfælde af force majeure.

3. Hvis det er nødvendigt for at kunne følge markedsudviklingen, kan det efter proceduren i artikel 18, stk. 2 besluttes, at de i artikel 1, litra a), nævnte produkter kun kan eksporteres fra EF mod fremlæggelse af en eksportlicens.

4. Licensens gyldighedsperiode og andre gennemførelsesbestemmelser til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 18, stk. 2.

Artikel 11

1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte produkter.

2. Uanset stk. 1 kan der, hvis markedsprisen for olivenolie i EF ligger 1,6 gange over gennemsnitspriserne i henhold til artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i en periode på mindst tre måneder, for at sikre en tilstrækkelig forsyning af EF-markedet med olivenolie ved import fra tredjelande efter proceduren i artikel 18, stk. 2) træffes beslutning om:

- helt eller delvis at suspendere anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif for olivenolie og fastlægge bestemmelserne for denne suspension

- at åbne et kontingent for import af olivenolie med nedsættelse af toldsatserne i den fælles toldtarif og fastlægge bestemmelserne for dette kontingents forvaltning.

Disse foranstaltninger anvendes i den nødvendige minimumsperiode, som under alle omstændigheder højst må vare indtil udgangen af det pågældende produktionsår.

Artikel 12

1. Ved tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning, gælder de almindelige regler for fortolkning af den kombinerede nomenklatur og de nærmere regler for dens anvendelse. Den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, indarbejdes i den fælles toldtarif.

2. Medmindre andet er fastsat i denne forordning eller i bestemmelser, som er vedtaget i henhold til denne forordning, er følgende forbudt i samhandelen med tredjelande:

a) opkrævning af afgifter med samme virkning som told

b) anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning.

Artikel 13

I det omfang det er nødvendigt for, at den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven kan fungere efter hensigten, kan anvendelse af proceduren for aktiv forædling af de i artikel 1, litra a) og b) nævnte produkter helt eller delvis forbydes efter proceduren i artikel 18, stk. 2.

Artikel 14

1. Hvis EF's marked for et eller flere af produkterne i artikel 1 på grund af import eller eksport bliver eller risikerer at blive udsat for alvorlige forstyrrelser, som kan bringe målene i traktatens artikel 33 i fare, kan der træffes relevante foranstaltninger for samhandelen med lande, der ikke er medlemmer af Verdenshandelsorganisationen, indtil forstyrrelsen eller risikoen herfor er ophørt.

2. Hvis den i stk. 1 nævnte situation opstår, træffer Kommissionen de fornødne foranstaltninger på begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ. Medlemsstaterne underrettes om sådanne foranstaltninger, der straks iværksættes. Hvis Kommissionen modtager en begæring fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage efter modtagelsen.

3. Enhver medlemsstat kan indbringe de af Kommissionen trufne foranstaltninger for Rådet senest tre arbejdsdage efter meddelelsesdagen. Rådet træder straks sammen. Det kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning senest en måned efter, at den blev indbragt for det.

4. Bestemmelser, der vedtages i henhold til denne artikel, anvendes under iagttagelse af de forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 300, stk. 2.

Kapitel IV Almindelige bestemmelser

Artikel 15

Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes traktatens artikel 87, 88 og 89 på produktion af og handel med produkterne i artikel 1 i denne forordning.

Artikel 16

Foranstaltninger, der træffes af medlemsstaterne for at forhøje prisen for andre vegetabilske olier i forhold til prisen for olivenolie for at sikre en afsætningsmulighed for nationalt fremstillet olivenolie, er uforenelige med anvendelsen af denne forordning.

Artikel 17

Medlemsstaterne og Kommissionen sender hinanden alle de oplysninger, der er nødvendige for at anvende denne forordning og for at opfylde de internationale forpligtelser med hensyn til olivenolie og spiseoliven.

De nærmere regler for fastlæggelse af, hvilke oplysninger der er nødvendige, og for meddelelse og videregivelse af disse oplysninger vedtages efter proceduren i artikel 18, stk. 2.

Artikel 18

1. Kommissionen bistås af Forvaltningskomitéen for Olivenolie og Spiseoliven, i det følgende benævnt "komitéen".

2. Når der henvises til dette stykke, finder artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF anvendelse.

Det i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF omhandlede tidsrum fastsættes til en måned.

3. Komitéen fastsætter selv sin forretningsorden.

Artikel 19

Foranstaltninger, der i en hastesituation er både nødvendige og berettigede for at løse praktiske og specifikke problemer, vedtages efter proceduren i artikel 18.

Sådanne foranstaltninger kan fravige visse bestemmelser i denne forordning, men kun i det strengt nødvendige omfang og tidsrum.

Artikel 20

Forordning (EF) nr. 1258/1999 og gennemførelsesbestemmelserne hertil er gældende for medlemsstaternes udgifter i forbindelse med opfyldelsen af de forpligtelser, der følger af denne forordning.

Kapitel V Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser

Artikel 21

1. Forordning (EØF) nr. 136/66, (EØF) nr. 154/75, (EØF) nr. 2754/78, (EØF) nr. 3519/83, (EØF) nr. 2261/84, (EØF) nr. 2262/84, (EØF) nr. 3067/85, (EØF) nr. 1332/92, (EØF) nr. 2159/92, (EØF) nr. 3815/92, (EF) nr. 1255/96, (EF) nr. 1414/97, (EF) nr. 1638/98 og (EF) nr. 1873/2002 ophæves.

De bestemmelser, der er nødvendige for at forvalte og kontrollere produktionsstøtten, er dog fortsat gældende med henblik på forvaltning og kontrol af produktionsstøtten vedrørende produktionsårene indtil produktionsåret 2003/04.

2. Der kan vedtages overgangsforanstaltninger efter proceduren i artikel 18, stk. 2.

Artikel 22

Bilaget til forordning (EØF) nr. 827/68 ændres som angivet i bilag II til nærværende forordning.

Artikel 22

Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra produktionsåret 2004/05.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne

Formand

BILAG I BETEGNELSER OG DEFINITIONER PÅ OLIVENOLIE OG OLIE AF OLIVENPRESSERESTER SOM OMHANDLET I ARTIKEL 4

1. JOMFRUOLIE

Olie, som er udvundet af oliven udelukkende ved mekaniske processer eller andre fysiske processer, der ikke medfører nogen ændring af olien, og som ikke har undergået anden behandling end vask, dekantering, centrifugering og filtrering, men ikke olie, som er udvundet ved hjælp af et opløsningsmiddel eller et hjælpestof med kemisk eller biokemisk virkning eller reesterificering, eller blandinger med olier af anden art.

Disse olier klassificeres og betegnes udelukkende således:

a) Ekstra jomfruolie

Jomfruolie med et indhold af frie fedtsyrer, udtrykt i oliesyre, på højst 0,8 g pr. 100 g og de øvrige kendetegn for denne kategori.

b) Jomfruolie

Jomfruolie med et indhold af frie fedtsyrer, udtrykt i oliesyre, på højst 2 g pr. 100 g og de øvrige kendetegn for denne kategori.

c) Bomolie

Jomfruolie med et indhold af frie fedtsyrer, udtrykt i oliesyre, på over 2 g pr. 100 g og/eller de øvrige kendetegn for denne kategori.

2. RAFFINERET OLIVENOLIE

Olivenolie, der er udvundet ved raffinering af jomfruolie, med et indhold af frie fedtsyrer, udtrykt i oliesyre, på højst 0,3 g pr. 100 g og de øvrige kendetegn for denne kategori.

3. OLIVENOLIE - SAMMENSAT AF RAFFINERET OLIVENOLIE OG JOMFRUOLIE

Olie, der er fremkommet ved sammenstikning af raffineret olivenolie og jomfruolie, bortset fra bomolie, med et indhold af frie fedtsyrer, udtrykt i oliesyre, på højst 1 g pr. 100 g og de øvrige kendetegn for denne kategori.

4. RÅ OLIE AF OLIVENPRESSERESTER

Olie, der er udvundet af olivenpresserester, som er behandlet med et opløsningsmiddel eller ved fysiske processer, eller som med undtagelse af bestemte kendetegn svarer til bomolie, bortset fra olie udvundet ved reesterificering og blandinger med olier af anden art, og som har de øvrige kendetegn for denne kategori.

5. RAFFINERET OLIE AF OLIVENPRESSERESTER

Olie, der er udvundet ved raffinering af rå olie af olivenpresserester, med et indhold af frie fedtsyrer, udtrykt i oliesyre, på højst 0,3 g pr. 100 g og de øvrige kendetegn for denne kategori.

6. OLIE AF OLIVENPRESSERESTER

Olie, der er udvundet ved sammenstikning af raffineret olie af olivenpresserester og jomfruolie, bortset fra bomolie, med et indhold af frie fedtsyrer, udtrykt i oliesyre, på højst 1 g pr. 100 g og de øvrige kendetegn for denne kategori.

BILAG II

I bilaget til forordning (EØF) nr. 827/68 foretages følgende ændringer:

1. Efter varebeskrivelsen under KN-kode 1108 20 00 ("- Inulin") indsættes følgende:

"1202 10 90 // Jordnødder, ikke ristede eller på anden måde varmebehandlede, med skal, i andre tilfælde end til udsæd

1202 20 00 // Jordnødder, ikke ristede eller på anden måde varmebehandlede, også afskallede eller knuste

1203 00 00 // Kopra

1206 00 91 ex 1206 00 99 // Solsikkefrø, også knuste, i andre tilfælde end til udsæd

1207 10 90 // Palmenødder og palmekerner, også knuste, i andre tilfælde end til udsæd

1207 20 90 // Bomuldsfrø, også knuste, i andre tilfælde end til udsæd

1207 30 90 // Ricinusfrø, også knuste, i andre tilfælde end til udsæd

1207 40 90 // Sesamfrø, også knuste, i andre tilfælde end til udsæd

1207 50 90 // Sennepsfrø, også knuste, i andre tilfælde end til udsæd

1207 60 90 // Saflorfrø, også knuste, i andre tilfælde end til udsæd

1207 91 90 // Valmuefrø, også knuste, i andre tilfælde end til udsæd

ex 1207 92 98 // Sheafrø (karitefrø), også knuste, i andre tilfælde end til udsæd

1207 99 91 // Hampefrø, også knuste, i andre tilfælde end til udsæd

ex 1207 99 98 // Andre varer, olieholdige frø og frugter, også knuste, i andre tilfælde end til udsæd

1208 // Mel af olieholdige frø og frugter, undtagen sennepsmel"

2. Efter varebeskrivelsen under KN-kode 1503 00 ("Lardstearin, lardolie, oleostearin (pressetalg), oleomargarine og talgolie, ikke emulgeret eller blandet eller på anden måde tilberedt") indsættes følgende:

"1504 // Fedtstoffer og olier, udvundet af fisk og havpattedyr, samt fraktioner deraf, også raffinerede, men ikke kemisk modificerede

1507 // Sojabønneolie og fraktioner deraf, også raffinerede, men ikke kemisk modificerede

1508 // Jordnøddeolie og fraktioner deraf, også raffinerede, men ikke kemisk modificerede

1511 // Palmeolie og fraktioner deraf, også raffinerede, men ikke kemisk modificerede

1512 // Solsikkeolie, saflorolie og bomuldsolie og fraktioner deraf, også raffinerede, men ikke kemisk modificerede

1513 // Kokosolie (kopraolie), palmekerneolie og babassuolie og fraktioner deraf, også raffinerede, men ikke kemisk modificerede

1514 // Rypsolie, rapsolie og sennepsolie samt fraktioner deraf, også raffinerede, men ikke kemisk modificerede

ex 1515 // Andre vegetabilske fedtstoffer og olier (undtagen jojobaolie: 1515 90 15) samt fraktioner deraf, også raffinerede, men ikke kemisk modificerede

ex 1516 // Animalske og vegetabilske fedtstoffer og olier samt fraktioner deraf, helt eller delvis hydrerede, interesterificerede, reesterificerede eller elaidiniserede, også raffinerede, men ikke på anden måde bearbejdede (undtagen hærdet ricinusolie, såkaldt opalvoks: 1516 20 10)

ex 1517 // Margarine; spiselige blandinger eller tilberedninger af animalske eller vegetabilske fedtstoffer og olier eller af fraktioner af forskellige fedtstoffer og olier fra dette kapitel, undtagen spiselige fedtstoffer og olier eller fraktioner deraf henhørende under pos. 1516, med undtagelse af pos. 1517 10 10, 1517 90 10 og 1517 90 93

1518 00 31 1518 00 39 // Blandinger af vegetabilsk olie, til teknisk eller industriel anvendelse, bortset fra fremstilling af næringsmidler

1522 00 91 // Oliefod og sæbefod (soap-stock), restprodukter fra behandling af fedtstoffer, fede olier eller animalsk og vegetabilsk voks, undtagen varer med indhold af olie, der har karakter af olivenolie

1522 00 99 // Andre varer af restprodukter fra behandling af fedtstoffer, fede olier eller animalsk og vegetabilsk voks, undtagen varer med indhold af olie, der har karakter af olivenolie"

3. Efter varebeskrivelsen under KN-kode 2302 50 00 ("- Af bælgfrugter") indsættes følgende:

"2304 00 00 // Oliekager og andre faste restprodukter fra udvinding af sojaolie, også formalede eller i form af piller (pellets)

2305 00 00 // Oliekager og andre faste restprodukter fra udvinding af jordnøddeolie, også formalede eller i form af piller (pellets)"

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>