Nr. C 41/56 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 2. 91 
udgå, samtidig med at der pålægges lufthavnsmyn-
dighederne generel forpligtelse til at tilstræbe fuldstæn-
Bryssel, den 20. november 1990. 
1. Indledning 
ØSU støtter det foreliggende forslag til forordning. Det 
bifaldes, at Kommissionen med henblik på at gennemfø­
re det indre marked og afskaffe kontrollen ved Fælles­
skabets indre grænser tilsigter at afhjælpe visse mangler 
i den forordning for varebevægelser, der blev indført 
ved Rådets forordning (EØF) nr. 3/84 af 19. december 
1983. 
2. Historisk baggrund 
2.1. Nævnte forordning (EØF) nr. 3/84 trådte i kraft 
den 1. juli 1985 for en forsøgsperiode, der udløb den 
30. juni 1988. Ved denne forordning blev visse former 
for varer, goder og udstyr, som var anført i et bilag 
(!) EFT nr. C 204 af 15. 8. 1990, s.15. dig konkurrence. I modsat fald kan anvendelse af Trak­
tatens artikel 90 komme på tale. 
Fran^ois STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
til forordningen, fritaget for forskellige restriktioner, 
forbud og begrænsninger, når de blev ekspederet fra en 
medlemsstat med henblik på midlertidig anvendelse i 
en eller flere andre medlemsstater, under forudsætning 
af, at forsendelsen foregik ved hjælp af fællesskabscar-
net. Ved Rådets forordning (EØF) nr. 1227/88 af 3. 
maj 1988 blev ordningen i første omgang forlænget i 
uændret form indtil den 30. juni 1989. 
2.2. Den næste forlængelse af ordningen kom i stand 
gennem Rådets forordning (EØF) nr. 1292/89 af 3. maj 
1989. I henhold til betragtningerne hertil havde mange 
privatpersoner og erhvervsdrivende klaget over, at for­
ordning (EØF) nr. 3/84 dækkede et alt for begrænset 
antal varer og begunstigede. Situationen havde imidler­
tid ændret sig stærkt med vedtagelsen af Rådets sytten­
de momsdirektiv 85/382/EØF af 16. juli 1985, som 
indebar fritagelse for merværdiafgift ved midlertidig 
indførsel af andre goder end transportmidler. Da man 
ønskede at tage hensyn til privatpersoners og erhvervs­
drivendes ønsker og at sikre overensstemmelse mellem 
ordningen for midlertidige varebevægelser inden for 
Fællesskabet og det syttende momsdirektiv, blev 
ordningen ved forordning (EØF) nr. 1292/89 udvidet til Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 3/84 
om en ordning for bevægelser inden for Fællesskabet af varer, der ekspederes fra en 
medlemsstat med henblik på varernes midlertidige anvendelse i en eller flere andre medlems­
stater (*) 
(91/C 41/19) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 16. august 1990 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser. Under forberedelserne udpegede ØSU's plenarforsamling Camille Giacomelli 
til hovedordfører. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 281. plenarforsamling, den 20. november 
1990, enstemmigt følgende udtalelse: 
18. 2. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 41/57 
at omfatte så mange varer, goder og udstyrsartikler 
samt så mange begunstigede (fysiske og juridiske perso­
ner) som muligt. 
2.3. Selv om man allerede på det tidspunkt, hvor 
forordning (EØF) nr. 3/84 blev vedtaget, overvejede at 
lade denne særordning og dermed fremgangsmåden 
med fællesskabscarnet omfatte kunstværker, blev det 
først efter udløbet af den anden forsøgsperiode den 30. 
juni 1989, at man i forordning (EØF) nr. 1292/89 optog 
de i artikel 29, stk. 1, litra d), i syttende momsdirektiv 
omhandlede kunstværker (artikel 12a) i listen over 
varer, der var dækket af ordningen for midlertidige 
varebevægelser; man stillede imidlertid krav om, at 
disse kunstværker skulle ledsages af deres ophavsmænd 
eller disses befuldmægtigede. 
2.4. Selv om man havde til hensigt at fastsætte lempe­
ligere bestemmelser (på vejen frem mod enhedsmar­
kedet, medførte artikel 1 i Rådets forordning (EØF) 
nr. 1292/89 imidlertid en ændring af artikel 1 i den 
oprindelige forordning nr. 3/84 i form af to nye stykker, 
nemlig stk. 1 og stk. la, og især som følge af sidstnævnt 
(EØF) kom særordningens anvendelsesområde ikke til 
at omfatte bl.a. følgende: 
— forarbejdede pelsskind, ædelstene, tæpper og smyk­
ker [(litra b)], 
— varer, der kan fortæres, undtagen vareprøver, der 
præsenteres som sådanne, på betingelse af at de 
genindføres i uændret stand til afgangsmedlemssta-
tens område [(litra c)]. 
2.5. Efterfølgende måtte det konstateres, at bestem­
melsen i forordning (EØF) nr. 1292/89 vedrørende 
kunstværker udgjorde en tilbagegang i forhold til den 
ordning, der gjaldt før 1989 (hvor offentlige museer var 
omfattet af carnetordningen), idet man havde indført 
den nye betingelse, at kunstværkerne skulle ledsages af 
deres ophavsmænd eller disses befuldmægtigede, hvor­
ved navnlig museer (offentlige institutioner) ikke længe­
re kunne benytte fremgangsmåden med fællesskabscar­
net. Dertil kom, at affattelsen af artikel 1, stk. la, litra 
b) til forskel fra litra c) vedrørende varer, der kan 
fortæres, bevirkede, at tæpper, der fremsendes som 
vareprøver, blev holdt uden for særordningen for mid­
lertidige varebevægelser inden for EF, hvilket også var 
et tilbageskridt i forhold til situationen før 1989. 
3. Generelle bemærkninger 
3.1. Da vi befinder os i en proces, hvor liberaliserin­
gen af varernes bevægelighed skal munde ud i afskaffel­
sen af EF's indre grænser, er det ikke acceptabelt, at 
forholdsregler, der træffes med det nævnte mål for øje, 
fører til tilbageskridt i forhold til tidligere situationer. 3.2. Dette er baggrunden for, at Kommissionen med 
det foreliggende forslag til forordning med rette tilsigter 
— at ændre artikel 1, stk. la, litra b), i forordning 
(EØF) nr. 3/84 på en sådan måde, at ordningen for 
midlertidige varebevægelser ved hjælp af fælles­
skabscarnet udvides til at omfatte tæpper, der frem­
sendes som vareprøver, medens forarbejdede pels­
skind, ædelstene og smykker stadig holdes uden 
for anvendelsesområdet, så større risici for misbrug 
undgås, således som det fremgår af Kommissionens 
begrundelse, hvor der også er lagt stor vægt på at 
skabe overensstemmelse med det 17. momsdirektiv 
på dette område, 
— at ophæve stk. la, litra e), hvilket bevirker, at kunst­
værker omfattes af fællesskabscarnetordningen, 
også når de ikke er ledsaget af deres ophavsmænd 
eller disses befuldmægtigede. 
3.3. Ikrafttrædelsesdatoen for forordning (EØF) nr. 
1292/89 var fastsat til den 1. juli 1989, idet den skulle 
være en fortsættelse af forordning (EØF) nr. 1227/88, 
der havde gyldighed til og med den 30. juni 1989.1 den 
nye forordning blev der imidlertid ikke fastsat nogen 
gyldighedsfrist, idet det uden tvivl var hensigten, at den 
skulle ophæves, når det indre marked var gennemført. 
I det foreliggende forslag til forordning har man fastsat, 
at ordningen for midlertidige varebevægelser inden for 
EF i sin nye form, hvor den med ganske få undtagelser 
dækker stort set alle former for varer, goder og udstyr, 
der indføres midlertidigt fra en medlemsstat til én eller 
flere andre medlemsstater, finder anvendelse frem til 
den 31. december 1992. 
Fællesskabscarnetordningen udløber pr. 1. januar 1993, 
hvilket er i overensstemmelse med Traktatens artikel 
8A vedrørende foranstaltninger, der vedtages med hen­
blik på gradvis oprettelse af det indre marked i løbet 
af perioden indtil den 31. december 1992, og som tjener 
til at sikre varernes frie bevægelighed inden for et 
område uden indre grænser. I overensstemmelse hermed 
vil også ordningen for midlertidige varebevægelser 
inden for EF samt fællesskabscarnetet som forsendelses-
dokument bortfalde pr. 1. januar 1993. 
4. Bemærkning til udformningen 
Artikel 1, stk. 1, kan give anledning til forvirring, idet 
ændringen — på trods af kommaerne efter »tæpper« 
og »sådanne« — er affattet på en sådan måde, at 
teksten muligvis kan fortolkes, som om forarbejdede 
pelsskind og ædelstene også var omfattet af 
fællesskabscarnetordningen, såfremt de blev frembudt 
som vareprøver. Det foreslås derfor, at teksten affattes 
som følger: 
» b) forarbejdede pelsskind, ædelstene, smykker og 
tæpper undtagen tæpper, der udgør vareprøver og 
frembydes som sådanne.«. 
Nr. C 41/58 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 18. 2. 91 
5. Konklusion 
Det foreliggende  forslag  til forordning  giver  ikke  anled-
ning til særlige  bemærkninger,  hverken  hvad  angår  be-
Bryssel,  den 20. november  1990. tragtningerne  eller  indholdet  i de to artikler;  ØSU  støtter 
derfor  forslaget  uden  forbehold  og mener  ligesom  Kom-
missionen,  at den  foreslåede  ændring  af forordning 
(EØF)  nr. 3/84  bør træde  i kraft  hurtigst  muligt. 
Fran^ois  STAEDELIN 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg