Nr. C 70/4 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 21.3.78 
Artikel  8 
De ansvarlige  for gennemførelsen  af efterforsknings-
projekterne  skal  årligt  aflægge  rapport  til Kommissio-
nen om,  hvorvidt  det enkelte  projekt  er nået,  og om 
de udgifter,  der er afholdt. 
Kommissionens  repræsentanter  har  på ethvert  tids-
punkt  adgang  til tekniske  og økonomiske  dokumen-
ter i forbindelse  med  projektet. 
Artikel  9 
Oplysninger,  som  indeholdes  i de i artikel  8 omtalte 
rapporter,  er fortrolige. Artikel  10 
Kommissionen  aflægger  årligt  over  for Europa-Parla-
mentet  og Rådet  rapport  om,  hvor  langt  de enkelte 
projekter  er nået. 
Artikel  11 
Denne  forordning  træder  i kraft  dagen  efter  offentlig-
gørelsen  i De  Europæiske  Fællesskabers  Tidende. 
Den forbliver  i kraft  i en periode  på tre  år fra 
ikrafttrædelsestidspunktet  at regne. 
Denne  forordning  er bindende  i alle  enkeltheder  og 
gælder  umiddelbart  i hver  medlemsstat. 
Forslag  til Rådets  direktiv  om  tilnærmelse  af medlemsstaternes  ved  lov  eller  admi-
nistrativt  fastsatte  bestemmelser  om vildledende  og illoyal  reklame 
(Forelagt  Rådet  af Kommissionen  den  1. marts  1978) 
RÅDET  FOR  DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  ar-
tikel  100, 
under  henvisning  til forslag  fra Kommissionen, 
under  henvisning  til udtalelse  fra Europa-Parlamen-
tet, 
under  henvisning  til udtalelse  fra Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
De nugældende  bestemmelser  vedrørende  vildledende 
og illoyal  reklame  er ovenud  forskellige  i de forskelli-
ge medlemsstater;  da reklame  i betydeligt  omfang 
rækker  ud over  en medlemsstats  grænser; 
vildledende  og illoyal  reklame  har følgelig  en direkte 
virkning  på oprettelsen  af det  fælles  marked  og dets 
rette  funktion; 
vildledende  og  illoyal  reklame  kan  sandsynligvis 
vanskeliggøre  gennemførelsen  at et system,  der  kan 
forhindre,  at konkurrencen  i det fælles  marked  ikke 
forvrides; vildledende  og illoyal  reklame  kan  foranledige  for-
brugerne  til at træffe  ufordelagtige  afgørelser  ved  er-
hvervelse  af varer  eller  ved  modtagelse  af tjenesteydel-
ser, og de bestående  forskelle  i de enkelte  medlems-
staters  retsforskrifter  medfører  i mange  tilfælde  ikke 
alene  en utilstrækkelig  beskyttelse  af forbrugerne, 
men forhindrer  også  reklamekampagner,  der  rækker 
ud over  statsgrænsen;  den  frie  samhandel  med  varer 
og tjenesteydelser  hindres  på denne  måde; 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskabs  første  pro-
gram  for  en politik  vedrørende  forbrugerbeskyttelse 
og -oplysning  (*) skal  blandt  andet  træffe  hensigts-
mæssige  foranstaltninger  til beskyttelse  af forbru-
gerne  mod  falsk  eller  vildledende  reklame; 
det er i offentlighedens  interesse,  og dette  gælder 
såvel  forbrugerne  som  alle  dem,  .der  i hele  fællesmar-
kedet  udøver  en industriel,  erhvervsmæssig  eller  fag-
lig virksomhed,  at der gennemføres  en tilnærmelse  af 
medlemsstaternes  lovgivning  mod  misbrug  gennem 
vildledende  og illoyal  reklame; 
for at opnå  dette  er det  hensigtsmæssigt  at opstille 
mindstekriterier  til bedømmelser  af, om  en reklame 
er vildledende  eller  illoyal; 
(!) EFT  nr. C 92 af 25. 4. 1975,  s. 1. 
21. 3. 78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 70/5 
begrebet  »reklame«  må i betragtning  af den  moderne 
kommunikationsmetode  gøres  meget  omfattende, 
men må  dog  ikke  omfatte  politiske  erklæringer, 
uafhængige  organisationers  offentliggørelse  af sam-
menlignende  vareafprøvninger  og lignende  erklærin-
ger; 
det er nødvendigt  så vidt  muligt  at definere  begre-
berne  »vildledende  reklame«  og »illoyal  reklame«  ved 
hjælp  af objektive  kriterier; 
sammenlignende  reklame  kan  være  til fordel  for for-
brugerne  og konkurrenterne,  såfremt  der foretages  en 
sammenligning  af væsentlige  og kontrollerbare  for-
hold,  og  reklamen  hverken  er vildledende  eller 
illoyal; 
de retsforskrifter,  som  medlemsstaterne  bør  udstede 
mod vildledende  og illoyal  reklame,  må være  rimelige 
og effektive;  det  overlades  til medlemsstaterne  at 
afgøre,  om de vil indføre  civilretlige,  forvaltningsret-
lige eller  strafferetlige  bestemmelser  eller  en kombina-
tion heraf; 
de berørte  personer  og sammenslutninger,  som  har en 
begrundet  interesse  heri,  bør  have  mulighed  for at 
gribe  ind over  for vildledende  eller  illoyal  reklame,  og 
de bør  navnlig  kunne  opnå,  at vildledende  eller 
illoyal  reklame  hurtigt  standses; 
den, der i reklameøjemed  fremsætter  en påstand  om 
faktiske  forhold,  har bevisbyrden  for rigtigheden  af 
sin påstand; 
bestemmelserne  i dette  direktiv  hindrer  ikke,  at med-
lemsstaterne  indfører  andre  bestemmelser  til beskyttel-
se af forbrugerne  under  forudsætning  af, at de for-
pligtelser,  der følger  af traktaten  om oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  specielt  hvad  an-
går bestemmelserne  om  den  frie  samhandel  med 
varer,  tjenesteydelser  og konkurrence,  overholdes  — 
UDSTEDT  FØLGENDE  DIREKTIV: 
Artikel  1 
Dette  direktivs  formål  skal  være  at beskytte  forbru-
gerne,  personer,  som  driver  handel  eller  næringsvirk-
somhed  eller  udøver  et liberalt  erhverv,  samt  offent-
lighedens  interesser  mod  vildledende  og  illoyal 
reklame. 
Artikel  2 
1 dette  direktiv  forstås  ved: 
— »reklame«  enhver  ytring  i forbindelse  med  ud-
øvelse  af handel,  næringsvirksomhed  eller  liberalt 
erhverv  med  det formål  at fremme  afsætningen  af 
formuegoder  eller  tjenesteydelser; — »vildledende  reklame«  al reklame,  som  hel eller 
delvis  er falsk  eller  som  i betragtning  af sin hel-
hedsvirkning,  hvilket  inkluderer  formen,  skuffer 
eller er egnet  til at skuffe  personer,  til hvem  den 
er rettet,  eller  som  nås  af den,  medmindre  det 
ikke med  rimelighed  kunne  forudses,  at disse  per-
soner  ville  blive  nået  af den; 
— »illoyal  reklame«  al reklame,  som: 
a) ved  utilbørlig  henvisning  til en andens  natio-
nalitet,  herkomst,  privatliv  eller  gode 
omdømme  bringer  denne  i miskredit;  eller 
som 
b) skader  eller  er egnet  til at skade  en andens  er-
hvervsmæssige  omdømme  gennem  urigtige 
erklæringer  eller  bagtalerisk  kritik  af hans 
firma  eller  hans  formuegoder  eller  tjenestey-
delser;  eller  som 
c) appellerer  til frygt  eller  fremmer  forskelsbe-
handling  på grundlag  af race  eller  religion; 
eller som 
d) i betydelig  grad  skader  princippet  om social, 
økonomisk  og  kulturel  ligestilling  mellem 
kønnene;  eller  som 
e) udnytter  forbrugerens  tillid,  godtroenhed  eller 
mangel  på erfaring,  eller  som  med  andre  mid-
ler på utilbørlig  måde  øver  eller  er egnet  til at 
øve indflydelse  på denne  eller  på offentlig-
heden; 
— »formuegoder«  formuegenstande  af enhver  art, 
uanset  om der  er tale  om løsøre  eller  fast  ejen-
dom,  samt  rettigheder  og forpligtelser,  der vedrø-
rer formuegenstande. 
Artikel  3 
1. Ved  afgørelsen  af, om en reklame  vildledende 
eller illoyal,  skal  der særlig  tages  hensyn  til ytringer 
vedrørende  følgende  punkter: 
a) formuegodernes  eller  tjenesteydelsernes  egenska-
ber, såsom  art,  udførelse,  sammensætning,  frem-
stillings-  eller  ydelsesmåde  og -tidspunkt,  hen-
sigtsmæssighed,  egnethed  til anvendelsesformålet, 
mængde,  kvalitet,  geografisk  eller  handelsmæssig 
oprindelse,  egenskaber  og de resultater,  som  kan 
forventes  opnået  ved brugen; 
b) vilkår  for levering  af formuegoder  eller  tjeneste-
ydelser,  såsom  værdi  og pris,  kontrakts-  og garan-
tibetingelser; 
c) annoncørens  stillingsgruppe,  kvalifikationer  og 
rettigheder,  såsom  annoncørens  identitet,  solvens, 
dygtighed,  immaterielle  ejendomsrettigheder  eller 
de ham  tilkendte  prisbelønninger  og udmærkelser. 
Nr. C 70/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 21. 3. 78 
2. Reklame  skal  især  anses  for  vildledende,  når 
den ikke  indeholder  væsentlige  oplysninger  og ved 
denne  undladelse  giver  et falsk  indtryk  eller  skaber 
forventninger,  som  annoncøren  ikke  kan  indfri. 
Artikel  4 
Sammenlignende  reklame  er tilladt,  for så vidt  der 
foretages  sammenligning  af væsentlige  og kontroller-
bare  forhold,  og den  hverken  er vildledende  eller 
illoyal. 
Artikel  S 
Medlemsstaterne  udsteder  passende  og effektive  rets-
forskrifter  mod  vildledende  og illoyal  reklame. 
Disse  restforskrifter  skal  blandt  andet  gøre  det muligt 
for personer,  som  har  været  berørt  af vildledende 
eller illoyal  reklame,  samt  for sammenslutninger  med 
en begrundet  interesse  heri,  hurtigt,  effektivt  og billigt 
at bringe  en passende  judiciel  fremgangsmåde  i an-
vendelse  over  for vildledende  og illoyal  reklame. 
Medlemsstaterne  drager  navnlig  omsorg  for: 
— at retten  har adgang  til, selv  uden  bevis  for skyld-
spørgsmålet  eller  for,  at der faktisk  er lidt skade: 
a) at nedlægge  forbud  mod  eller  påbyde  en 
standsning  af den  vildledende  eller  illoyal 
reklame,  eller 
b) at træffe  en sådan  afgørelse  under  en hurtig 
retsforfølgning  og med  foreløbig  eller  endelig 
virkning; 
— at retten  har adgang  til: 
a) at kræve  offentliggørelse  af et korrigerende 
udsagn,  eller 
b) at kræve  offentliggørelse  af afgørelsen  enten  i 
sin helhed  eller  i uddrag  og i en af retten  fast-
sat form; 
— at de retlige  konsekvenser  af en overtrædelse  af 
disse  bestemmelser  er tilstrækkelig  afskrækkende og at der  i givet  fald  tages  hensyn  til de økono-
miske  udgifter  til reklamen,  omfanget  af den  lidte 
skade  samt  den  ved  reklamen  opnåede  eventuelle 
fortjeneste. 
Artikel  6 
Fremsætter  annoncøren  en påstand  om  faktiske  for-
hold,  har  han  bevisbyrden  for rigtigheden  af denne 
påstand. 
Artikel  7 
Såfremt  en medlemsstat  til imødegåelse  af vildledende 
eller illoyal  reklame  lader  kontrol  med  reklame  ske 
gennem  selvdisciplinære  organer,  eller  anerkender  en 
sådan  kontrol,  har  de personer  eller  sammenslutnin-
ger, som  har  søgsmålsret  i henhold  til artikel  5, ud 
over retten  til at klage  til sådanne  selvdisciplinære 
organer  ligeledes  adgang  til at indbringe  søgsmål  for 
retten. 
Artikel  8 
Dette  direktiv  hindrer  ikke,  at medlemsstaterne  tager 
eller opretholder  andre  bestemmelser  til beskyttelse  af 
forbrugerne  mod  vildledende  og illoyal  reklame  for 
så vidt  disse  bestemmelser  er i overensstemmelse  med 
traktaten. 
Artikel  9 
Medlemsstaterne  træffer  de foranstaltninger,  som  er 
nødvendige  for at efterkomme  dette  direktiv,  senest 
atten  måneder  efter  dets  meddelelse,  og underretter 
uopholdeligt  Kommissionen  herom.  Medlemsstaterne 
underretter  Kommissionen  om  indholdet  af de vig-
tigste  nationale  retsforskrifter,  som  de vedtager  på 
det, område,  der omfattes  af dette  direktiv. 
Artikel  10 
Dette  direktiv  er rettet  til medlemsstaterne.