Nr. C 237/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 9. 88 
Udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om tilnærmelse af punktafgiftssatserne for alkohol­
holdige drikkevarer og alkohol indeholdt i andre produkter (*) 
(88/C 237/12) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 11. september 1987 under henvisning 
til EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektionen for økonomiske, finansielle og 
monetære spørgsmål, som udpegede Luigi Della Croce til ordfører. Sektionen vedtog sin 
udtalelse den 22. juni 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 257. plenarforsamling den 7. juli 1988, med 
80 stemmer for, 13 imod og 6 hverken for eller imod, følgende udtalelse (afstemning med 
navneangivelse). 
1. Indledning 
1.1. Det foreliggende forslag fra Kommissionen er ét 
i en række af afgiftsharmoniseringsforslag, som skal 
bidrage til etableringen af det store enhedsmarked inden 
1992. 
1.2. Forslaget bygger på den overbevisning, at fiskale 
grænser kun kan fjernes, hvis der i hele EF anvendes 
fælles punktafgiftssatser, som opkræves efter harmoni­
serede metoder. 
1.3. Det foreslås derfor at indføre fælles punktaf­
giftssatser for alkoholholdige drikkevarer og alkohol i 
hele EF. 
1.4. Kommissionen erkender selv, at punktafgifts-
problemet er mere kompliceret end momsproblemet, 
fordi såvel afgiftssatserne som -strukturerne for øjeblik­
ket varierer betydeligt fra den ene medlemsstat til den 
anden. 
1.5. Forskellen mellem den laveste normalmomssats, 
der opkræves af et produkts nettopris, og den højeste 
normalmomssats andrager således kun 13 procent­
points, mens forskellen i punktafgifter på vin udgør så 
meget som 280 procentpoints. Hvis man imidlertid for 
vins vedkommende kombinerer punktafgiften og mom­
sen, vil beskatningen variere fra et minimum på 6 % til 
et maksimum på 380% af basisprisen. 
1.6. Ved beskatningen af alkohol i destillerede drik­
kevarer udgør forskellen mellem den laveste og højeste 
sats så meget som 845%. Sådanne ekstreme værdier 
giver naturligvis et overdrevent billede, men der er 
stadig ingen grund til optimisme, hvis man undersøger 
samtlige eksisterende forskelle i satser. 
1.7. Kommissionens afgiftspolitik for alkoholholdige 
drikkevarer er blevet til over en meget lang periode. 
Allerede i 1972 valgte den et system, hvorefter punktaf­
giften på vin alene fastsattes ud fra volumen, mens 
(') EFT nr. C 250 af 18. 9. 1987, s. 4. spirituosa blev afgiftsbelagt ud fra alkoholindholdet og 
øl ud fra den oprindelige vægtfylde. 
1.8. Domstolen har allerede flere gange afsagt 
domme i spørgsmål om afgifter på spirituosa, som alle 
har taget sigte på at løse konkurrenceproblemerne og 
undgå enhver form for protektionisme. 
1.9. Kommissionen foreslår nu, at der indføres fælles 
afgiftssatser på alkoholholdige drikkevarer i hele EF, 
som ligger på 1 271 ECU pr. hl konsumalkohol, 85 ECU 
pr. hl for mellemklasseprodukter, 17 ECU pr. hl vin, 
17 ECU pr. hl øl (12,5 Platograd) samt 30 ECU pr. hl 
mousserende vin. 
1.10. Kommissionen er ved fastsættelsen af gennem-
snitssatserne for de forskellige produkter ikke gået ud 
fra et utvetydigt kriterium: Hvis den havde valgt en 
konsekvent metode, ville dette have medført kraftige 
forstyrrelser både i de enkelte medlemsstaters afgifts­
provenu og i fordelingen af afgiftsbelastningen på de 
berørte kategorier af drikkevarer. 
1.11. Kommissionen har derfor foretrukket en prag­
matisk indfaldsvinkel, hvilket i den nuværende situation 
er absolut nødvendigt, men samtidig giver anledning til 
store vanskeligheder og inkonsekvenser. 
1.12. De foreslåede afgiftssatser bygger på enten det 
aritmetiske gennemsnit, det vejede gennemsnit eller en 
ren og skær tilnærmelse. 
1.13. Det aritmetiske gennemsnit er ikke noget brug­
bart kriterium, eftersom udgangspunktet er meget hete­
rogent, nemlig store og små lande og store forbrugsva­
riationer. På den anden side har det vejede gennemsnit 
den ulempe, at små lande eller lande med lavt forbrug 
slås sammen med store lande eller lande med stort 
forbrug. Dette vil få yderst følelige konsekvenser for 
12. 9. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 237/37 
markedet og afgiftsprovenuet. Der bør derfor i de enkel­
te tilfælde søges mere retfærdige løsninger. 
1.14. Under forudsætning af et uændret forbrug for­
ventes det, at virkningerne af de foreslåede satser for 
de enkelte medlemsstaters provenu stort set vil være 
som følger: 
a) Grækenland, Italien, Spanien og Portugal får en 
betydelig provenustigning; 
b) Belgien, Tyskland, Frankrig og Luxembourg får en 
mere moderat provenustigning; 
c) Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige vil 
opleve kraftigt fald i provenuet; 
d) Nederlandene får et moderat fald i provenuet. 
Det skal her bemærkes, at Kommissionens dokument 
hverken indeholder basisoplysninger eller prognoser. 
En sådan mangel kædet sammen med det objektivt 
set vanskelige i at vurdere udviklingen i forbruget og 
handelen efter gennemførelsen af det indre marked let­
ter ingenlunde behandlingen af forslaget. 
1.15. Det bør bemærkes, at punktafgifterne på alko­
holholdige drikkevarer og på alkohol i visse tilfælde 
ikke indbringer medlemsstaterne noget nævneværdigt 
provenu, medens de i andre tilfælde udgør en vigtig 
afgiftsindtægtskilde. Rent bortset fra provenuvirknin­
gerne påvirker punktafgifterne på alkoholholdige drik­
kevarer og alkohol imidlertid i betydelig grad forbruger­
priserne. En liter vin i f.eks. Irland, som koster 100 
enheder afgiftsfrit, koster 380 enheder med punktafgif­
ter og 480 enheder med moms, medens det samme 
produkt i Danmark koster 255 enheder med punktafgif­
ter og 315 enheder med moms. Tallene er lidt lavere i 
Det Forenede Kongerige. I alle de andre medlemsstater 
har punktafgifter og moms en langt mindre incidens. I 
Tyskland, Grækenland, Italien, Spanien og Portugal er 
der ikke punktafgift på vin. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Det må erkendes, at det europæiske enhedsmar­
ked vil kræve mere ensartede betingelser for forbrugsbe­
skatning, såfremt konkurrenceforvridningerne skal 
mindskes og forskelle i prisniveauer indsnævres i hele 
EF. 
2.2. For at nå dette mål skal de eksisterende afgift­
strukturer og eventuelle -satser harmoniseres. Man må 
i øvrigt ikke udelukke muligheden for på længere sigt 
af afskaffe alle punktafgifter. 2.3. Kommissionens forslag, som tager sigte på at 
indføre fælles punktafgiftssatser for alle EF's medlems­
stater, er principielt acceptabelt, fordi det sigter mod 
det mål at undgå konkurrenceforvridninger og overflø­
diggøre grænsekontrol. 
2.4. Da der er meget store forskelle i beskatningsni-
veauerne, som har baggrund i forskellige traditioner 
og forskellige økonomiske og sociale krav, kunne det 
forekomme berettiget at fastholde nogle mindre forskel­
le. Man kunne f.eks. acceptere et kriterium, som svarer 
til det, der foreslås for momsen, hvorefter der er mulig­
hed for at vælge forskellige satser inden for et snævert 
interval. 
2.5. Med vedtagelsen af forslaget vil grænsekontrol­
len blive afskaffet, dog med visse undtagelser. Da pro­
dukterne jo fortsat skal afgiftsbelægges på forbrugsste­
det, må der opretholdes et system med toldlagre, offent­
lige påtegninger og særlige rejsedokumenter. 
Der bør imidlertid indføres fælles procedurer og be­
stemmelser, som svarer til dem, der i dag eksisterer i 
de enkelte stater. 
I den forbindelse må det beklages, at Kommissionen 
ikke har fremsat forslag vedrørende toldlagre eller fri­
lagre. 
2.6. Ligesom de foreslåede ordninger for momsen 
skal de fælles punktafgiftssatser træde i kraft senest den 
3.1. december 1992. Det står medlemsstaterne frit for, 
om de inden da vil gennemføre en delvis eller fuldstæn­
dig tilpasning for at opfylde målsætningen. En mere 
tilfredsstillende løsning ville bestå i at gøre det obligato­
risk gradvis at bevæge sig hen imod slutmålet. 
2.7. Den 31. december 1992 må fastholdes som frist. 
Hvis der imidlertid blev krævet en gradvis tilnærmelse 
inden denne frist — hvorved man ville have sikkerhed 
for konvergens i udviklingen og en forudgående harmo­
nisering af afgiftsstrukturerne — kunne der indføres 
bestemmelser og undtagelser, som vil gøre det muligt 
at udsætte fristen for indførelse af fælles afgifter til 
efter den 31. december 1992. 
2.8. Eftersom punktafgifterne medfører en betydelig 
forøgelse af forbrugerpriserne, bør satserne sættes så 
lavt som muligt. Kommissionens forslag går imidlertid 
ikke i den retning. 
2.9. For øjeblikket er vin fritaget for punktafgifter i 
fem af EF's medlemsstater og beskattes uhyre lavt i en 
anden stat (Frankrig). Disse lande tegner sig for 90% 
af EF's forbrug. Hvis der indføres en afgift for alle, 
Nr. C 237/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 9. 88 
medtages der områder, som kun tegner sig for 10% af 
det samlede forbrug, hvilket turde være at gå for vidt. 
2.10. Vin bør derfor ikke belægges med punktafgif­
ter. Da øl på linje med vin indgår i den normale daglige 
kost i mange EF-lande, og eftersom der er tale om 
konkurrerende produkter, kunne man også afskaffe 
afgiften på øl. 
2.11. Genindførelsen eller indførelsen af en forbrugs­
afgift på vin kan i nogle lande være forbundet med så 
store administrative byrder, at omkostningerne måske 
ikke opvejes af det provenu, der kommer ind. Man må 
heller ikke glemme, at vin er et landbrugsprodukt, som 
der er stort overskud af. Et kraftigt fald i forbruget 
som følge af øgede afgifter vil skærpe den i forvejen 
vanskelige situation og lægge flere byrder over på EF. 
2.12. Systemet med toldlagre, som allerede rejser 
problemer for alkohols og likørdrikkes vedkommende, 
forekommer at være fuldstændig umuligt at praktisere 
for øl, vin og mousserende vin, eftersom det ville blive 
nødvendigt at oplagre store mængder under særlige 
temperaturbetingelser og i særlige omgivelser. Det er 
derfor nødvendigt at udtænke et andet system, hvilket 
Kommissionen endnu ikke har gjort, og som helt sikkert 
ikke vil blive let at iværksætte. 
3. Særlige bemærkninger 
3.1. I artikel 1 i direktivforslaget bør det anføres, 
at der skal foretages en gradvis harmonisering af de 
tilstræbte afgiftssatser. 
Denne forpligtelse kunne rumme nogle bestemmelser og 
undtagelser, hvorefter i det mindste visse medlemsstater 
indrømmes mulighed for først at gennemføre den fulde 
harmonisering efter den 31. december 1992. 
3.2. Man kan ikke udelukke — i det mindste i teorien 
— muligheden for i stedet for fælles satser at foreslå et 
interval ligesom for momsens vedkommende. 
' 3.3. Den foreslåede afgiftssats for alkohol (art. 4) er 
for høj. I fire medlemsstater vil den indebære en for 
stor prisstigning for gennemsnitsforbrugeren. En så stor 
stigning vil især være til fordel for de dyre produkter, 
som beskattes moderat. Endvidere er det uhensigtsmæs­
sigt at anvende et aritmetisk gennemsnit for alkohol, 
når det ikke gøres for vin og øl. 3.4. Den foreslåede nedsatte afgiftssats (art. 4, 
stk. 2) for udenatureret alkohol i parfume, toiletartikler 
og kosmetik, kan begrundes i, at man ikke agter at 
afgiftsbelægge disse produkter, men udelukkende den 
alkohol, de indeholder. Denatureret ethylalkohol bør 
være afgiftsfritaget som forudset i begrundelsen til 
Kommissionens forslag (!). Nedsættelsen af punktafgif­
terne bør udstrækkes til også at omfatte alkohol, der 
anvendes som opløsningsmiddel til aromastoffer. Her­
ved fremmer man brugen heraf og undgår, at der i 
stedet anvendes isopropylalkohol, fordi ethylalkohol vil 
blive for dyrt, hvis det belægges med punktafgift. 
Denne afgiftsfritagelse må ikke forpurres af en manglen­
de harmonisering af de nationale denatureringsme-
toder. 
Man kunne, i hvert fald i en første fase, overveje en 
gensidig anerkendelse af denatureringsmetoderne. 
3.5. Den foreslåede sats for mellemklasseprodukter 
(art. 5) har volumen som hovedkriterium og er mere 
eller mindre beregnet ud fra det vejede gennemsnit af 
de gældende afgifter i medlemsstaterne. Denne metode 
kan principielt godkendes, bl.a. under hensyntagen til 
den definition, Kommissionen har foreslået for mellem­
klasseprodukter i sine tidligere forslag om harmonise­
ring af afgiftsstrukturerne, som ØSU med visse forbe­
hold har udtalt sig positivt om den 31. oktober 1985 
(CES nr. 984/85 punkt 1.5 og ff). 
Man må således huske på, at mellemklasseprodukterne 
normalt opnås ved at man udgår fra grundproduktet, 
som er vin, eller delvis gæret most, som mindst udgør 
cirka 75% af slutproduktet. Det specifikke ved den 
afgift, der foreslås for disse produkter, ligger således 
i, at der er tale om gærede produkter (druevin eller 
tilsvarende vinavisprodukter og/eller frugtvin), hvortil 
der er tilsat destilleret alkohol i en mængde og på en 
måde, som ikke går ud over de »gærede drikkevarers« 
karakter [jf. dok. KOM(85) 151, art. 2]. 
Der skal i øvrigt mindes om, at mange af disse produk­
ter, der hovedsagelig består af vin (portvin, sherry, 
madeira, samos, vins doux naturels, vermouth, vernac-
cia di oristano, marsala, passito di pantelleria, vin santo 
toscano, montilla, moriles, sød malaga), bygger på en 
lang tradition; de er især vigtige for de vinproducerende 
lande i Middelhavsområdet og er for vinavlerne i nogle 
områder den vigtigste indkomstkilde (f.eks. Porto, 
Jerez). 
(') EFT nr. C 250 af 18. 9. 1987, s. 4, punkt V. 
12. 9. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 237/39 
Derfor bør produkter, der fremkommer ved gæring, og 
som især består af vin, beskattes meget lavt. eneste forskel ligger i værditilvæksten, som er betinget 
af den anvendte arbejdskraft. 
3.6. Artikel 6 og 7 kan ikke godkendes med den 
nuværende ordlyd. 
Hvad vin angår, må der ikke ske et yderligere fald i 
forbruget af et landbrugsoverskudsprodukt, hvilket 
ØSU allerede har udtalt sig klart om i udtalelsen fra 
den 27. januar 1988 om anvendelsen af landbrugsstabi-
lisatorer (CES nr. 83/88, s. 6, punkt 2.9). 
3.7. Det giver ingen mening at beskatte mousserende 
vin anderledes end bordvin, eftersom der ingen forskel 
er på de to typer vin, hverken i henseende til alkohol­
styrke (tværtimod indeholder bordvin generelt mere 
alkohol end mousserende vin) eller i henseende til værdi 
(i det mindste for nogle kvaliteters vedkommende). Den 4. Konklusion 
4.1. Tilnærmelsen af afgiftssatserne på alkohol og 
alkoholholdige drikkevarer er alt i alt et særdeles kom­
pliceret spørgsmål, som Kommissionen burde have 
underkastet en mere tilbundsgående analyse. 
4.2. På den baggrund er det absolut nødvendigt at 
konsultere alle EF-medlemsstaterne, således at man kan 
nå frem til et forslag, som måske nok ikke får alles 
fulde tilslutning, men som i det mindste virker mere 
overbevisende for alle. 
4.3. Af særlig interesse er en undersøgelse af forsla­
gets indvirkning på medlemsstaternes afgiftsprovenu. 
Det ville ligeledes være interessant at undersøge, i hvil­
ket omfang det europæiske enhedsmarked vil øve ind­
flydelse på udviklingen i varehandelen. 
Bryssel, den 7. juli 1988. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 1 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen: 
Aparicio-Bravo, Årets, Ataide-Ferreira, Beltrami, Bento-Goncalves, Beretta, Broicher, Lobo-Brandåo R. Cai, 
Calvet-Chambon, Campbell, Cavazzuti, Ceyrac, Collas, Alves-Conde, Cortois, van Dam, Delhomenie, Della 
Croce, Dodd, Donck, Dos Santos, Drilleaud, van Eeckert, Eulen, Fiather, Flum, Frandi, Fresi, Gardner, 
Gayetot, Geuenich, Glesener, Gomez-Martinez, Green, Hilkens, Horsken, Houthuys, Jaschick, Kaaris, Kirch-
feld, Kroger, Lojewski, Low, Meyer-Horn, Morales, Muhr, Neto Da Silva, Nierhaus, Nieuwenhuize, Noord-
wal, de Normann, Orsi, Pardon, Pelletier, Petersen, Poeton, Proenca, Proumens, Riera-Marsa, Robinson, 
Rolao-Goncalves, Rouzier, Saiu, Salmon, Salomone, Schade-Poulsen, Schmitz, Schopges, Silva, Solari, Spij-
kers, Stådelin, Tukker, Vercellino, Vidal, Wagner, Wick, Whitworth, Zufiaur-Narvaiza. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen: 
Aspinall, Boddy, Carroll, Christie, Dunet, Etty, Hancock, Moreland, Murphy, Pronk, Speirs, Tamlin, Tixier. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod udtalelsen: 
Coyle, Giacomelli, Martin-Almendro, Pearson, Rea, Roseingrave. 
Nr. C 237/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 9. 88 
BILAG 2 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende ændringsforslag, som blev støttet af mere end en fjerdedel af de afgivne stemmer, blev forkastet 
under debatten: 
Punkt 2.10. 
Punktet affattes således: 
»Logisk set bør vin derfor ikke belægges med punktafgifter. Deraf følger, at øl ligeledes bør undtages for at 
sikre lige konkurrence, og fordi øl, ligesom vin, i mange medlemsstater indgår i den normale daglige kost. 
Medmindre der træffes særlige foranstaltninger, vil dette dog i høj grad påvirke destillerede produkters 
konkurrencemæssige stilling med efterfølgende konsekvenser for beskæftigelsen i visse tilbagestående regioner. 
Det opstår derfor tvivl om, hvorvidt der overhovedet kan fastsættes satser, der ikke vil fordreje konkurrencen.« 
Begrundelse 
Man må dog ikke se bort fra konsekvenserne for arbejdstagerne i alkoholindustrien. Flere tusind arbejdspladser 
ville være i fare i Skotland og andre af Fællesskabets regioner, hvor mulighederne for anden beskæftigelse 
ville være begrænset. 
Resultat af afstemningen 
Stemte for: 34, stemte imod: 46, stemte hverken for eller imod: 2. 
Side 5 
I slutningen af punkt 3.5 tilføjes følgende afsnit: 
»På den anden side er det ikke indlysende, hvorfor alkoholholdige drikkevarer med samme alkoholprocent 
som mellemklasseprodukterne (navnlig aperitiffer fremstillet på basis af enzian) ikke skal beskattes på samme 
niveau. Dette kunne lade sig gøre ved at indføre en lavere beskatning af de første alkoholprocenter (de 10 
eller 12 første procenter kunne beskattes som vin).« 
Begrundelse 
Indlysende. 
Resultat af afstemningen 
Stemte for: 25, stemte imod: 61, stemte hverken for eller imod: 6.