Nr. C 332/86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse 
af det finansielle system til renvaskning af penge (1) 
(90/C 332/26) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 5. april 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 57, stk. 2, at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for økonomiske, fiansielle og monetære 
spørgsmål, som udpegede Robert Pelletier til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
11. september 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 279. plenarforsamling den 19. september 
1990 med 113 stemmer for, 11 imod og 10 hverken for eller imod følgende udtalelse. 
1. En moralsk forpligtelse 
1.1. ØSU kan kun støtte en mere energisk bekæmpel­
se af alvorlige kriminelle aktiviteter, der fordømmes af 
det internationale samfund, herunder navnlig dem med 
tilknytning til narkotikahandel. 
1.2. Der påhviler alle en moralsk forpligtelse til at 
bekæmpe denne svøbe for menneskets værdighed og 
den fysiske og moralske integritet hos den del af be­
folkningen, der rammes, herunder en stor andel unge. 
Kreditinstitutterne kan i øvrigt ikke forholde sig ligegyl­
dige over for risikoen for en destabilisering af hele det 
finansielle system, eller for at offentligheden mister 
tilliden til dem, fordi de finansielle kredsløb anvendes 
til renvaskning af penge hidrørende fra alvorlige forbry­
delser, som fordømmes af det internationale samfund. 
1.3. På denne baggrund kan et direktivforslag om 
forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det 
finansielle system til renvaskning af penge hidrørende 
fra alvorlige forbrydelser, der fordømmes af det interna­
tionale samfund, kun godkendes. Et sådant forslag bør 
navnlig fremme en samordning af de love eller admini­
strative bestemmelser, som medlemsstaterne er i færd 
med at udarbejde eller vedtage. En sådan samordning 
er nødvendig for at undgå konkurrenceforvridninger. 
Forsøget på at neutralisere disse renvaskningsmekanis-
mer ved at anvende oplysninger, man får, i og med at 
de pågældende penge nødvendigvis skal passere gennem 
bankkanaler eller mere generelt finansieringsinstitutter, 
er et mål, som ØSU godkender uden forbehold; det, 
ØSU lægger vægt på, er, at de midler, der anvendes, 
er effektive og afpasset efter problemets betydning. 
Høringen af repræsentanter for Interpol har i denne 
forbindelse bestyrket ØSU i dets opfattelse. 
(]) EFT nr. C 106 af 28. 4. 1990, s. 6. 1.4. Narkotikahandlerne indsamler enorme summer, 
normalt i form af pengesedler, fra en kundekreds, som 
er afhængig af narkotika. Der udtænkes ofte yderst 
komplekse systemer på internationalt plan med henblik 
på at føre det økonomiske udbytte af disse kriminelle 
aktiviteter tilbage i det internationale økonomiske 
kredsløb. Talrige kredsløb med anvendelse af tomme 
selskaber beliggende i »juridiske og skattemæssige pa­
radiser «, bevirker, at de penge, der kommer til Europa, 
allerede er renvaskede. 
GAFI(2) har vurderet omfanget af pengestrømme fra 
narkotikatrafikken. Der er nødvendigvis tale om om­
trentlige vurderinger, men størrelsesordenen forekom­
mer sandsynlig. Ifølge De forenede Nationers metode, 
der baseres på vurderinger af verdensproduktionen af 
narkotika, skulle den endelige værdi af ulovlig handel 
med narkotika have andraget 300 milliarder dollars i 
1987. Andre seriøse kilder har anstået, at narkotikahan­
delen beløber sig til 500 milliarder dollars for 1990, 
idet det skønnes, at USA alene tegner sig for for 300 
milliarder af dette beløb. 
GAFI har ved hjælp af forskellige metoder anslået salget 
af kokain, heroin og cannabis til ca. 122 milliarder 
dollars årligt i USA og i Europa, hvoraf mellem 50 og 
70%, dvs. 85 milliarder dollars pr. år, skulle kunne 
være disponible til renvaskning eller investeringer. 
GAFI påpeger, at størsteparten af indtægterne kommer 
ind gennem detailsalg i de vesteuropæiske lande, USA 
og Canada. 
Behov for en mere omfattende indsats 
1.5. ØSU mener dog på baggrund af de redegørelser, 
som det har fået ved høringen af ledere fra Interpol, at 
man ikke kan begrænse sig til problemet i forbindelse 
med renvaskning af penge, men også må komme ind 
på hele problematikken omkring anvendelse og mar­
kedsføring af narkotika. En harmonisering af lovgiv­
ning og praksis i forbindelse med en forebyggende 
indsats mod narkotikamisbrug er et nødvendigt supple­
ment til direktivforslaget. 
(2) Groupe d'Action Financiére — den finansielle task-force ved­
rørende renvaskning af penge, nedsat på de syv mest udviklede 
landes topmøde i Paris i juli 1989. 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/87 
Bekæmpelsen af renvaskningen ville blive lettet betyde­
ligt, hvis der i EF ikke fandtes store forskelle både 
med hensyn til niveau og metoder til forebyggelse og 
bekæmpelse af narkotikamisbrug og -salg, dvs. hvis de 
forskelle, som er uforenelige med De forenede Natio­
ners konvention af 1988, blev fjernet. 
1.6. Bekæmpelsen af narkotikahandel og af organise­
ret kriminalitet på internationalt plan vedrører alle 
lande og kræver aktiv deltagelse fra offentlighedens side 
og fra samtlige beslutningstagere i det økonomiske liv. 
ØSU anmoder om at blive inddraget i de overvejelser, 
som CELAD — Koordinatorgruppen på højt plan — 
skal aflægge til Det europæiske Råd i juni 1990 »om 
foranstaltninger med henblik på en mere effektiv koor­
dinering, og om prioriteringen af målene for Fællesska­
bets og dets medlemsstaters indsats, som led i en sa­
mordnet aktion til bekæmpelse af narkotikamisbrug og 
ulovlig produktion, distribution og salg af narkotika«. 
Disse foranstaltninger skal færdiggøres og samles i én 
plan, som skal forelægges på topmødet i Rom i slutning­
en af 1990. 
ØSU bemærker navnlig, at Det europæiske Råd i 
Dublin har godkendt CELAD's henstilling om, at De 
forenede Nationers konvention iværksættes inden ud­
gangen af december 1990 eller senest inden udgangen 
af juni 1991. 
1.7. Det forekommer endvidere nødvendigt at udvide 
bestemmelserne om anvendelsen af det finansielle sy­
stem for renvaskning til også at dække områder, som 
er under EF-medlemsstaternes indflydelse uden juridisk 
set at høre til EF, samt området af Den europæiske 
Frihandelssammenslutning (EFTA). Desuden er det 
uomgængeligt nødvendigt at arbejde snævert sammen 
med lande med frie kapitalbevægelser. 
Det forhold, at der uden for Fællesskabet eller Organi­
sationen for økonomisk Samarbejde og Udvikling 
(OECD)-landene eksisterer finansielle kredsløb, som 
accepterer enhver form for finansiel handel, herunder 
også renvaskning, udgør unægtelig en hindring for en 
effektiv bekæmpelse af denne type organiseret forbry­
delse. 
ØSU opfordrer EF-Kommissionen til at indlede for­
handlinger med Den internationale Valutafond (IMF) 
om, at dette organ i samarbejde med FN udarbejder 
en international konvention, hvorved kredit- og andre 
finansieringsinstitutter, som nægter at tilslutte sig 
Wiener-Konventionens krav, udelukkes fra den interna­
tionale finansverden og det internationale betalingssy­
stem. Denne udelukkelse skulle komme til udtryk gen­
nem en afbrydelse af de internationale finansielle for­
bindelser med disse institutter. Der er ingen tvivl om, 
at en sådan konvention ville få afgørende indvirkning 
på saneringen af det internationale finansielle system. Direktivforslaget i forhold til visse internationale 
retsakter eller forslag til retsakter 
1.8. Mobiliseringen af offentligheden internationalt 
med henblik på bekæmpelse af narkotikahandel har 
affødt flere samtidige initiativer: 
— De forenede Nationers konvention om bekæmpelse 
af ulovlig handel med narkotika og psykotrope stof­
fer, indgået i Wien den 19. december 1988, 
— Basel-erklæringen af 12. december 1988 vedtaget af 
banktilsynsmyndighederne i ti-landegruppen, 
— efter topmødet i juli 1989 blev der nedsat en finansiel 
task-force, som i februar 1990 har udgivet GAFI-
rapporten med 40 henstillinger, 
— Europa-Rådets forslag til konvention af 25. april om 
bekæmpelse af forbrydelser, i hvilken det i artikel 6 
fastsættes, at staterne skal gøre renvaskning af 
penge til en strafbar handling. 
1.9. Direktivforslaget synes på visse punkter at være 
mindre præcist end henstillingerne fra GAFL ØSU har 
overvejet, om det ikke ville være nyttigt, om man i 
direktivet i en mere bindende form end GAFI's medtog 
visse af dennes henstillinger, navnlig den, hvori det 
forbydes finansieringsinstitutter og deres ansatte at 
underrette kunderne om, at de er genstand for en indbe­
retning til de strafferetlige myndigheder, eller hen­
stillingen om, at der iværksættes en undersøgelse med 
særlig vægt på transaktioner med de lande, der ikke 
efterkommer henstillingerne. 
1.10. Det ville i alle henseender være uheldigt, om 
direktivforslaget fremtræder mindre direkte anvendeligt 
end GAFI-henstillingerne, som er resultatet af et dybt­
gående arbejde og en god kortlægning af problemerne. 
Disse henstillinger er blevet godkendt af flere medlems­
stater og af Kommissionen selv. På topmødet i Houston 
i juli 1990 blev de stadfæstet, idet det her blev krævet, 
at de skal gælde umiddelbart og være bindende i alle 
enkeltheder. 
Med udtryk som » medlemsstaterne drager omsorg for, 
at ...«, som stilmæssigt ligger tættere på en henstilling 
end på et direktiv, anslås en tone, der røber en vis 
slaphed i forhold til den faste beslutsomhed, der præger 
begrundelsen og betragtningerne. 
Et usikkert retsgrundlag 
1.11. ØSU betvivler, at retsgrundlaget for direktiv­
forslaget er det rette. 
Formålet med forslaget er nemlig navnlig at samordne 
medlemsstaternes lovgivning på det strafferetlige og 
straffeprocesretlige område. 
Nr. C 332/88 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
I kraft af dette forslag vil medlemsstaterne således skulle 
lade deres lovgivninger indeholde dels en definition af 
en strafbar handling (artikel 2), dels en forpligtelse til 
at give underretning om forhold, hvor der kan være 
tale om en sådan handling, hvilket hører ind under det 
straffeprocesretlige område. 
EØF-traktatens artikel 57, i kraft af hvilken Rådet kan 
vedtage direktiver, der tager sigte på at lette adgangen 
til at optage og udøve selvstændig erhvervsvirksomhed 
som led i den fri etableringsret og den frie udveksling 
af tjenesteydelser, vil ikke kunne udgøre det rette rets­
grundlag. 
Kommissionen må foreslå et andet grundlag, som f.eks. 
kan findes i artikler 100, 100 A og 235 i Traktaten. 
1.12. Hvis Kommissionen mener, at den må foreslå 
Rådet et direktiv om et forhold, der henhører under det 
strafferetlige og straffeprocesretlige område, må den 
fremlægge præcise og stringente forslag, der reelt kan 
sikre den ønskede tilnærmelse af medlemsstaternes lov­
givninger på dette område. 
Direktivets anvendelsesområde med hensyn til juridiske 
personer bør ikke være begrænset til » kredit- og finan­
sieringsinstitutter«, men bør i overensstemmelse med 
ovenstående udvides til at omfatte alle retssubjekter. 
1.13. Begrebet » alvorlig forbrydelse « er ikke define­
ret i strafferetten. Det er derfor uegnet til at sikre en 
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger. 
Begrebet »kriminalitet«, der ikke defineres yderligere, 
er ligeledes uegnet til at sikre den ønskede tilnærmelse 
af medlemsstaternes lovgivninger, eftersom en kriminel 
handling i strafferet ikke defineres i forhold til lovover­
trædelsens art, men i forhold til arten af den straf, der 
er forbundet med en sådan handling. 
Den strafbare handling, som renvaskning af penge 
udgør, bør derfor defineres meget nøje, således at der 
er grundlag for en ensartet anvendelse i alle medlemssta­
terne. 
For så vidt som man begrænser sig til renvaskning af 
udbyttet fra narkotikahandel, er det nødvendigt og 
tilstrækkeligt at overtage Wiener-Konventionens be­
stemmelser i direktivet: 
»Medlemsstaterne vedtager de nødvendige foran­
staltninger med henblik på i deres nationale lovgiv­
ning at behandle forsætlige handlinger som en straf­
bar handling i følgende tilfælde: 
a) ved konvertering eller overførsel af formuegoder, 
hvor den, der handler, er vel vidende om, at de 
pågældende formuegoder hidrører fra en forbrydel­
se af den art, der er anført i artikel 3, stk. 1, litra a), i De forenede Nationers konvention om 
bekæmpelse af ulovlig handel med narkotika og 
psykotrope stoffer, som blev vedtaget i Wien den 
19. december 1988, eller fra en medvirken til en 
sådan strafbar handling, med det formål at fortie 
eller tilsløre formuegodernes ulovlige oprindelse 
eller hjælpe personer, som medvirker til en sådan 
strafbar handling eller handlinger til at unddrage 
sig de retlige konsekvenser heraf; 
b) ved fortielse eller tilsløring af beskaffenhed, op­
rindelse, lokalisering, anbringelsesform, bevægelser, 
rettigheder eller ejerforhold med hensyn til formue­
goder, hvor den, der handler, er ved vidende om, at 
de pågældende formuegoder hidrører fra en forbry­
delse af den art, der er anført i artikel 3, stk. 1, litra 
a), i overnnævnte Wiener-Konvention, eller fra en 
medvirken til en sådan strafbar handling; 
c) ved erhvervelse, besiddelse eller anvendelse af 
formuegoder, hvor den person, der erhverver, besid­
der eller anvender de pågældende formuegoder, på 
tidspunktet for modtagelsen er ved vidende om, at 
de hidrører fra en forbrydelse af den art, der er 
anført i artikel 3, stk. 1, litra a), i ovennævnte 
Konvention, eller fra medvirken til en sådan strafbar 
handling eller handlinger«. 
Bemærkninger til artiklerne 
Artikel 1 
ØSU finder, at det vil være tilrådeligt i stk. 1, andet 
led, udtrykkeligt at nævne postvæsenet som et finansie­
ringsinstitut. 
Definitionen i stk. 1, femte led, af en alvorlig forbrydelse 
er for vag, idet den omfatter »enhver anden alvorlig 
forbrydelse, hvad enten denne står i forbindelse med 
narkotika eller ej «. Det er ikke kreditinstitutternes op­
gave at fungere som hjælpetjeneste for politiet, retsin­
stanserne eller de myndigheder, der er kompetente på 
navnlig områderne told- og skattesvig, med alle de risici 
for fejltagelser eller uregelmæssigheder, som dette ville 
indebære. 
Artikel 2 
Ud over den ovenfor fremførte kritik bør det bemærkes, 
at udvidelsen af Fællesskabets beføjelser til det straffe­
retlige område rejser en række juridiske problemer, der 
må afklares. 
ØSU mener, at det absolut er muligt at komme uden 
om problemet og dog bevare det væsentlige princip 
om, at renvaskning af penge betegnes som en alvorlig 
forbrydelse, ved at henvise til medlemsstaternes forplig­
telse til at ratificere Wiener-Konventionen, som etable­
rer forpligtelsen til at kriminalisere renvaskning af 
penge, der hidrører fra narkotikahandel. 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/89 
Artiklen skulle således formuleres som følger: »Med­
lemsstaterne forpligter sig til at ratificere De forenede 
Nationer Konvention om bekæmpelse af ulovlig handel 
med narkotika og psykotrope stoffer af 19. december 
1988, inden udgangen af december 1990 eller senest 
inden udgangen af juni 1991. « 
Artikel 3 
Det er et led i kredit- og finansieringsinstitutternes 
sædvanlige forretningspraksis at fastslå kundernes iden­
titet. Desuden figurerer denne forpligtelse i Basel-erklæ-
ringen af 12. december 1988, som er blevet underskrevet 
af størsteparten af EF-landene. Det bør i direktivforsla­
get fastsættes, at denne forpligtelse også skal omfatte 
de lande, der ikke har underskrevet denne erklæring. 
I de tilfælde, hvor kunden ikke handler på egne vegne, 
rejser fastslåelsen af identiteten af de personer, på hvis 
vegne en transaktion udføres eller en konto åbnes, 
komplekse tekniske problemer, som direktivforslaget 
helt klart ikke kan specificere nærmere. 
Det er f.eks. tilfældet med de ordrer, der udføres i 
forbindelse med et clearingsystem. De pågældende insti­
tutter har i forbindelse med disse systemer absolut ingen 
mulighed for at fastslå identiteten af den kunde, på hvis 
vegne et tilknyttet institut handler. I sådanne tilfælde 
er det derfor tvingende nødvendigt, at kontrollen af 
fordringshaverens identitet sker i første led. De finansie­
ringsinstitutter, der har direkte kontrakt med den ende­
lige investor, er dem, som bedst kan foretage kontrollen 
af fordringshaverne, mens de finansieringsinstitutter, 
der på det generelle plan arbejder sammen med andre 
finansieringsinstitutter, ikke kan fastslå identiteten af 
de endelige beneficianter for transaktioner, der udføres 
ved andre finansieringsinstitutters mellemkomst. 
Der må rådes bod på denne manglende præcision, der 
åbner mulighed for en uensartet anvendelse fra med­
lemsstaternes side. ØSU finder det nødvendigt, at Kom­
missionen udarbejder et bilag til direktivforslaget i form 
af en vejdledning, hvori der på harmoniseret vis redegø­
res for de forskellige juridisk bindende forpligtelser, 
som overholdelsen af de pågældende principper indebæ­
rer. Det burde ikke være videre vanskeligt at udarbejde 
dette bilag, idet de fleste banktilsynsmyndigheder for 
bankernes praksis - på grundlag af Basel-erklæringen -
har fastlagt detaljerede retningslinjer, der netop tager 
sigte på disse gennemførelsesvanskeligheder. 
Artikel 4 
Ordlyden i denne artikel vil give kreditinstitutterne 
gennemførelsesproblemer. Disse problemer bør imidler­
tid ikke overdrives, når det tages i betragtning, at ban­
kernes praksis, der er baseret på kendskabet til kunde­kredsen, vil gøre det muligt at løse de problemer, der 
kan opstå i forbindelse med relativt upræcise begreber 
som »umiddelbar økonomisk formål« eller »mis­
tanke«. 
ØSU beklager imidlertid, at direktivet ikke medtager 
GAFFs 15. og 21. henstilling i deres helhed, idet de er 
både mere præcise og mere komplette. Der fastsættes 
det nemlig, at baggrunden og formålet for sådanne 
transaktioner bør undersøges; resultaterne af denne 
undersøgelse bør forelægges skriftligt og være disponi­
ble med henblik på at hjælpe de myndigheder, der skal 
kontrolleres, afsløre eller bekæmpe sådanne forhold, 
samt revisorer og interne eller eksterne inspektører. 
Det ville på den anden side være ønskeligt, om man 
fulgte GAFI's 22. henstilling og også lod de forpligtelser, 
der defineres i denne artikel, gælde for filialer eller 
aktiemajoritetsejede datterselskaber med sæde uden for 
Fællesskabet, medmindre den for stedet gældende lov­
givning er til hinder herfor. 
Artikel 5 
Denne artikel indeholder et grundlæggende princip om 
afvigelse fra sædvanlig praksis og almindelig gældende 
ret. Den frigør kreditinstitutterne fra deres faglige tavs­
hedspligt og fastsætter en særlig procedure for samar­
bejde med de strafferetlige myndigheder. 
ØSU finder, at en mere bindende formulering såsom 
»medlemsstaterne er forpligtede til at drage omsorg 
for, at« vil være at foretrække. Det må nemlig hindres, 
at direktivets rækkevidde svækkes, fordi medlemssta­
terne anvender det forskelligt. Denne formulering vil 
desuden være i bedre overensstemmelse med punkt 6 i 
begrundelsen, hvor forpligtelsen omtales. 
— Nummer 1: ifølge forslaget skal kredit- og finansie­
ringsinstitutterne kun samarbejde med de for ved­
kommende straffesager kompetente retsinstanser 
eller politimyndigheder. Visse medlemsstater har 
fundet det hensigtsmæssigt at oprette særlige struk­
turer for bekæmpelse af narkotikahandel og den 
dermed forbundne renvaskning af penge, i hvilke 
navnlig toldmyndighederne deltager. 
For klarhedens skyld må der til artikel 5, nr. 1, tilføjes 
følgende: » samt med de myndigheder, som af medlems­
staterne specielt måtte være blevet pålagt at bekæmpe 
renvaskning af penge «. 
Artikel 5's nye ordlyd bliver således følgende: »Med­
lemsstaterne er forpligtede til at drage omsorg for, at : 
» 1. kredit- og finansieringsinstitutter samt disses 
direktører og ansatte fuldt ud samarbejder med de 
for vedkommende straffesager kompetente retsin­
stanser eller politimyndigheder samt med de myn-
Nr. C 332/90 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
digheder, der af medlemsstaterne specielt måtte 
være blevet pålagt at bekæmpe renvaskning af penge 
og: 
— på eget initiativ obligatorisk underretter 
disse instanser eller myndigheder ..., 
— giver disse instanser eller myndigheder ... «. 
— Nummer 2: det ville være ønskeligt, om fritagel­
sen for ethvert strafferetligt ansvar udvides til 
at omfatte » vedkommende kredit- eller finansie­
ringsinstitut«. 
Slutningen af nummer 2 affatttes derfor således: 
»ikke påfører sådanne ansatte og direktører samt 
vedkommende kredit- eller finansieringsinstitut 
nogen form for civil- eller strafferetligt ansvar«. 
Følgende afsnit bør tilføjes som nummer 3: 
»3. Oplysninger, der indhentes af retsinstanserne 
eller politimyndighederne, kan ikke anvendes til 
andre formål end dem, der er fastlagt i nærværende 
direktiv.« 
Det er vigtigt at undgå, at der opstår uklarhed omkring 
direktivets rækkevisse og målsætning, som er at styrke 
bekæmpelsen af renvaskning af penge i tilknytning til 
narkotikahandel. 
Artikel 5 a 
ØSU bemærker, at direktivforslaget ikke omfatter kre­
ditinstitutternes ansvar over for deres kunder i de tilfæl­
de, hvor disse institutter afholder sig fra en transaktion 
i medfør af artikel 4 eller i god tro giver underretning om 
en ubegrundet mistanke. Dette ansvar kan økonomisk 
blive til en yderst tung byrde (manglende rådighed over 
penge på et ønsket tidspunkt, kontraktbrud som følge 
af forsinket betaling osv.). 
ØSU foreslår, at direktivet suppleres med følgende arti­
kel 5a: » Medlemsstaterne påtager sig ansvaret for ska­
der, der måtte opstå som følge af videregivelse af op­
lysninger i god tro, i medfør af artikel 5, eller manglende 
iværksættelse af de i artikel 4 omhandlede transak­
tioner«. 
Artikel 5 b 
ØSU mener, at det i en yderligere artikel bør forbydes 
finansieringsinstitutterne og deres ansatte at underrette 
deres kunder om, at der videregives oplysninger til 
de kompetente myndigheder om transaktioner, som 
vedrører dem. 
Artikel 5 c 
Direktivforslaget nævner intet om de tilfælde, hvor 
kredit- og finansieringsinstitutterne ikke overholder de 
fastlagte forpligtelser. ØSU foreslår, at man tilføjer følgende artikel 5 c: »Hvis et kredit- eller finansie­
ringsinstitut som følge af manglende opmærksomhed 
eller en mangelfuld organisation af sine interne kontrol­
procedurer ikke opfylder de i nærværende direktiv fast­
lagte forpligtelser, kan de tilsynsmyndigheder, der har 
disciplinære beføjelser, handle af egen drift på de i deres 
tjenesteforskrifter fastsatte betingelser. Denne bestem­
melse er ikke til hinder for anvendelsen af de af med­
lemsstaterne fastsatte straffe i tilfælde af meddelagtig­
hed, hvis det under rettergangen kommer frem, at den 
manglende videregivelse af oplysninger beror på en 
skjult forståelse med beneficianten for pengeren­
vaskningen«. 
Artikel 7 
Denne artikel er for vag, for så vidt angår »interne 
kontrolprocedurer« og »nødvendige foranstaltninger 
med henblik på at sikre, at deres ansatte gøres bekendt 
med ...«. 
ØSU er vel vidende om, at et direktiv ikke kan komme 
ind på detaljerne i de komplekse gennemførelsesbestem­
melser. Derfor fremhæver det behovet for, at Kommis­
sionen i samarbejde med medlemsstaternes kompetente 
myndigheder udarbejder vejledninger, hvori der gøres 
nærmere rede for den tekniske side af gennemførelsen. 
Ellers er der risiko for, at der opstår store forskelle 
mellem medlemsstaternes aktive deltagelse i bekæmpel­
sen af en af de alvorligste trusler mod samfundet. 
Artikel 8 
Kredit- og finansieringsinstitutterne er ikke de eneste 
organer, der er involveret i pengetransaktioner. Kom­
missionen gør derfor ret i at åbne mulighed for, at 
direktivet udvides til at omfatte andre erhverv; det er 
imidlertid uforståeligt, hvorfor denne udvidelse kun 
forekommer »hvor det er muligt«. ØSU foreslår, at 
man lader dette sætningsled udgå. 
ØSU mener ligeledes, at artikel 8 kunne være mere 
præcis ved at tage udgangspunkt i GAFI's 11. henstil­
ling, der nævner muligheden for at oprette en minimal, 
fælles fortegnelse over ikke-bankmæssige finansierings­
institutter og andre erhverv, der modtager penge, og 
bør være underkastet de samme forpligtelser. 
ØSU mener, at man blandt de hverv, der involverer 
betydelige pengetransaktioner, navnlig bør inkludere 
følgende: postvæsenet, kasinoer og spillehuse, vekse­
lerer, notarer, advokater, ejendomsmæglere, auktions­
huse samt forhandlere og mellemhandlere i handel med 
kunstgenstande og ædle metaller. 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/91 
Konklusion 
Kommissionens hensigt og målsætning godkendes på 
det kraftigste; men det vil uden tvivl være vanskeligt i 
et enkelt direktiv at samle alle de meget komplekse 
bestemmelser, som kræves for en effektiv bekæmpelse 
af renvaskning af penge. 
Valget af en kort formulering, der kun omfatter de 
væsentligste bestemmelser og ikke dvæler ved især de 
praktiske gennemførelsesbestemmelser for de anvendte 
principper, indebærer dog ulemper, som ØSU må gøre 
opmærksom på. 
Da de fleste medlemsstater har tilsluttet sig mere vidtgå­
ende krav, som Wiener-Konventionen, er det rimeligt at håbe, at der kan opnås enighed om at få indført en 
teknisk set effektiv metode til at bekæmpe renvaskning 
af penge. 
Ovenstående gennemgang af artiklerne vil sikkert 
kunne danne grundlag for visse supplerende tekniske 
forslag, uden at det dog foregives, at de mangler, der 
præger et åbenlyst ufuldstændigt forslag, afhjælpes. Da 
ØSU ikke ser sig i stand til at behandle hele problemet 
fra grunden af og fremlægge en ny tekst, føler det sig 
overbevist om, at det er nødvendigt at give direktivfor­
slaget et klarere og mere præcist mål, idet der tages 
udgangspunkt i GAFI-henstillingerne, som derved får 
bindende værdi, hvilket er i overensstemmelse med 
beslutningen på topmødet i Houston i juli 1990. 
Bryssel, den 19. september 1990. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om sundhedsbestemmelser for produktion 
og afsætning af råmælk, mælk til fremstilling af mælkebaserede produkter 
og mælkebaserede produkter (l) 
(90/C 332/27) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 23. februar 1990 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for landbrug og fiskeri, som udpegede 
Kennets J. Gardner til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 12. juli 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 279. plenarforsamling den 19. september 
1990 følgende udtalelse uden stemmer imod, mens 2 stemte hverken for eller imod. 
1. Indledning 2. Generelle bemærkninger 
1.1. Dette forslag er nødvendigt for at beskytte for­
brugerne på et marked uden indre grænser, og ØSU 
godkender det med forbehold af følgende be­
mærkninger. 
(*) EFT nr. C 84 af 2. 4. 1990, s. 112. 2.1. Forslaget rejser tre generelle problemer: 
2.1.1. Folkesundheden er udelelig, og mindre virk­
somheder bringer blot færre mennesker i fare. Alle 
virksomheder må derfor være omfattet af passende