12. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 311/7 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
OFFENTLIGE KONTRAKTER 
Regionale og sociale aspekter 
KOM(89) 400 endelig udg. 
(Meddelelse fra Kommissionen den 22. september 1989) 
(89/C 311/07) 
I. INDLEDNING 
Problemet 
1. Liberaliseringen af offentlige kontrakter er en del af 
programmet for gradvis oprettelse af det indre marked i 
løbet af perioden indtil den 31. december 1992 som 
nedfældet i artikel 8 A i EØF-Traktaten. 
2. I artikel 8 C i EØF-Traktaten bestemmes det, at 
Kommissionen ved udarbejdelsen af sine forslag skal tage 
bensyn til omfanget af den indsats, som oprettelsen af 
det indre marked kræver af økonomier på forskellige 
udviklingstrin, og at den kan fremsætte forslag om 
hensigtsmæssige bestemmelser. 
3. I artikel 130 A og B i EØF-Traktaten bestemmes 
det endvidere, at oprettelsen af det indre marked skal ske 
under hensyntagen til en styrkelse af den økonomiske og 
sociale samhørighed og skal bidrage til at virkeliggøre 
denne. 
4. Heraf fremgår klart, at Kommissionen, såvel i 
perioden frem til det indre markeds oprettelse som i 
perioden derefter, er forpligtet til at gøre sig overvejelser 
om, hvilke foranstaltninger der vil kunne styrke den 
økonomiske og sociale samhørighed i Fællesskabet. 
5. Spørgsmålet om, hvordan man kan oprette et indre 
marked inden for offentlige kontrakter på en måde, der 
fuldt ud tager hensyn til behovet for at styrke den 
økonomiske og sociale samhørighed, har længe ligget 
Europa-Parlamentet på sinde. Ved behandlingen af de 
forskellige forslag, der tilsammen udgør lovkataloget 
inden for offentlige kontrakter, har Parlamentet vedtaget 
en række ændringer, der tager sigte herpå. Parlamentet 
har specielt beskæftiget sig med foranstaltninger, der 
sigter mod at mindske de regionale forskelle og skabe 
arbejdspladser i de økonomisk dårligst stillede områder 
og i områder med industriel tilbagegang. Parlamentets 
arbejde har dog haft et bredere sigte og har omfattet 
foranstaltninger til bekæmpelse af langtidsledigheden og 
indslusning af unge på arbejdsmarkedet, foranstaltninger til sikring af overholdelse af de gældende bestemmelser 
om tryghed i ansættelsen og arbejdsvilkår og foranstalt­
ninger vedrørende underleverandørvirksomhed i forbin­
delse med offentlige kontrakter. 
6. Problemet med regionale præferencer har også 
været drøftet i Rådet ved flere lejligheder i forbindelse 
med ajourføringen af direktiverne om offentlige bygge-, 
anlægs- og indkøbskontrakter. Flere medlemsstater har 
her lagt stor vægt på at forhindre, at præferencer 
forstyrrer det indre markeds rette funktion. 
7. Denne meddelelse er Kommissionens svar på Trak­
tatens krav og på Europa-Parlamentets og Rådets over­
vejelser. 
II. De økonomiske virkninger af at åbne offentlige 
kontrakter for konkurrence 
8. Offentlige kontrakters store økonomiske betydning 
hidrører først og fremmest fra deres omfang. Den 
offentlige sektors og dens forskellige institutioners 
indkøb udgør ca. 15 % (592 mia ECU i 1989-priser) (*) 
af Fællesskabets BNP, og af disse har 7 til 10% 
(260—380 mia ECU) form af kontrakter, der er under­
lagt formelle kontraktprocedurer (restbeløbet udgøres af 
udgifter til leje, opvarmning, el, telefon, postbesørgelse, 
forsikring og lignende). 
9. Det er således åbenbart, at det har afgørende 
betydning for Fællesskabets økonomiske velbefindende, 
at der opnås effektivitet i indgåelsen af offentlige 
kontrakter. 
(') Se »Europæisk Økonomi«, nr. 35, marts 1988, side 54, 
punkt 3.4 og tabel 3.4.1 og 3.4.2; 1989-tallene forudsætter, 
at der ikke er sket nogen ændring i forholdet mellem offent­
lige kontrakter og BNP i perioden 1985 til 1989; 
1989-tallene bygger på skøn udarbejdet på basis af de impli­
cerede deflatorer for det private forbrug anført i tabel 6 i 
»EEC Economic Forecasts«, januar 1989. 
Nr. C 311/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 12. 89 
10. Hertil kræves såvel størst mulig deltagelse fra alle 
potentielle leverandører på markedet som en kontrakttil-
delingsprocedure, der sikrer, at offentlige organer, der 
har behov for at få leveret varer og tjenesteydelser og for 
at få udført bygge- og anlægsarbejder, opnår disse på de 
gunstigst mulige betingelser. 
11. Politikken vedrørende offentlige kontrakter, 
således som denne kommer til udtryk i direktiverne om 
offentlige bygge-, anlægs- og indkøbskontrakter og i 
direktivforslagene om de undtagne sektorer, tager sigte 
på at højne effektiviteten ved offentlige udbud ved at 
skabe gennemsigtige markeder, hvorved det sikres, at 
markedsinformation er tilgængelig for interesserede leve­
randører og kontrahenter, og at det bliver lettere for 
dem at deltage. kontrakter kan have en betydelig, ja endog afgørende, 
indflydelse på bestemte virksomheders, sektorers og 
regioners økonomiske styrke og udvikling. 
14. Dette instruments betydning øges yderligere af de 
offentlige kontrakters ulige fordeling på de forskellige 
erhvervssektorer. Som det blev påpeget i en tidligere 
meddelelse (3), er omkring 85 % af de offentlige 
kontrakter koncentreret på en tredjedel af samtlige 
erhvervssektorer, heraf 28,6 % på bygge- og anlægssek­
toren, 13,7 % på de tre største energisektorer (kul, raffi­
nerede olieprodukter, elkraft), 8,3 % på transportmidler 
(eksklusive biler), 4,4 °/o på eludstyr og 3,2 % på 
kemiske produkter. 
12. Ved at organisere indgåelsen af offentlige 
kontrakter på denne måde opnår man betydelige økono­
miske fordele. Skøn udarbejdet i forbindelse med under­
søgelsen af omkostningerne ved ikke at skabe et euro­
pæisk enhedsmarked viser, at et indre marked inden for 
offentlige kontrakter vil give besparelser på helt op til 
0,5 % af Fællesskabets BNP på mellemlang til lang sigt. 
Disse skøn bygger på følgende forudsætninger: 
(mia ECU) 
(1989-priser) 
a) Besparelser i offentlige kontrakter 
opnået ved at vælge de mest konkur­
rencedygtige leverandører: 5,5 
b) Besparelser affødt af skærpet konkur­
rence, der stiller indenlandske og 
udenlandske leverandører lige: 2,8 
c) Besparelser opnået gennem rationali­
sering af produktionsstrukturen: 8,9 
lait: 17,2 O 
Yderligere besparelser på forsvarsområdet vil bringe 
totalen op på over 22 mia ECU i 1989-priser. De makro­
økonomiske konsekvenser af besparelser i denne størrel­
sesorden kunne i sig selv give plads for en betragtelig 
udvidelse af den samlede efterspørgsel med den deraf 
følgende styrkelse af den økonomiske aktivitet og 
beskæftigelsen. I undersøgelsen af omkostningerne ved 
ikke at skabe et europæisk enhedsmarked skønnes netto­
gevinsten for beskæftigelsen at blive henved 400 000 (2), 
hvis dette udvidede råderum udnyttes rigtigt. 15. Mange højteknologimarkeder, bl. a. telekommuni­
kation og medicinsk udstyr, er voldsomt afhængige af 
offentlige kontrakter. Inden for informationsteknologi 
tegner den offentlige sektors andel sig generelt for ca. 
60 °/o af det samlede marked. Offentlige kontrakters 
andel af bygge- og anlægsvirksomhed ligger på omkring 
30 %. Det forhold, at de største udstyrsleverandører er 
involveret i navnlig leverancer til telekommunikations-, 
transport-, energi- og vandsektorerne, betyder, at valget 
af én leverandør frem for en anden, rationaliseringen af 
en sektor, radikale teknologiske forandringer eller store 
udsving i den samlede efterspørgsel efter leverancer kan 
have en betydelig indvirkning på den økonomiske situa­
tion i en region eller en lokalitet og det pågældende 
områdes arbejdsstyrke. 
16. Det ligger implicit i programmet for oprettelse af 
et enhedsmarked inden for offentlige kontrakter, at en 
fjernelse af de interne barrierer vil føre til ændringer i 
fordelingen af kontrakter og derved til mere effektive 
indkøb. De overordnede fordele ved processen er 
beskrevet ovenfor. Ændringer af denne art vil uvægerligt 
indebære en rationalisering; denne er endda en af hoved­
kilderne til de besparelser, der er nævnt ovenfor. Selv om 
undersøgelser, der allerede er udført af Kommissionen, 
giver et vist fingerpeg om rækkevidden af denne rationa­
lisering, er det på dette stadium umuligt at forudsige 
nøjagtigt, hvilke regionale, industrielle og sociale konse­
kvenser den vil få, og den hænger under alle omstændig­
heder sammen med den økonomiske udvikling på andre 
områder, med dens sammenkædning med andre 
EF-foranstaltninger, f. eks. den frie etableringsret og 
indførelsen af fælles tekniske forskrifter, og med udvik­
lingen inden for området offentlige kontrakter som 
sådant, f. eks. inden for underleverandørvirksomhed. 
13. Samtidig står det klart, at den måde, hvorpå så 
store økonomiske ressourcer anvendes, udgør et magt­
fuldt økonomisk instrument. Tildelingen af offentlige 
0) Op. cit., s. 57; skøn i tabel 3.4.4 med 1989-priser udarbejdet 
på samme basis. 
(2) Op. cit. (se fodnote s. 160). 17. Medens de overordnede økonomiske konse­
kvenser for efterspørgslen og beskæftigelsen vil være 
positive, vil det altså først med tiden vise sig, hvilke virk­
somheder, grupper og regioner, der scorer gevinsten, og 
hvilke, der står tilbage med smerten. 
C) KOM(88) 376. 
12. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 311/9 
18. Kommissionen er dog fast besluttet på at fortsætte 
sine undersøgelser af de regionale virkninger af at åbne 
offentlige kontrakter inden for de undtagne sektorer for 
konkurrence (se punkt 25). 
19. Den har endvidere igangsat en bredere undersø­
gelse af, hvilke problemer og muligheder det indre 
marked frembyder i de medlemsstater, der geografisk 
ligger i periferien af EF. De foreløbige resultater tyder 
på, at der sandsynligvis kun vil forekomme større nega­
tive regionale konsekvenser af en liberalisering af offent­
lige kontrakter inden for sektorer som bygge- og anlægs­
virksomhed, farmaka og tekstiler. En skærpet konkur­
rence vil ikke nødvendigvis udgøre en trussel for hjem­
memarkederne. Der består dog en risiko for, at de 
muligheder, som en liberalisering af offentlige kontrakter 
skaber, ikke udnyttes på grund af en historisk arv af 
beskyttelsesforanstaltninger, tilbagestående teknologi, lav 
produktivitet, manglende evne til at organisere markeder 
og ringe eksportevne. 
20. Opsummerende kan det siges, at skabelsen af et 
indre marked inden for offentlige kontrakter påvirker 
den økonomiske og sociale samhørighed ved at: 
— skabe øget effektivitet og derved lette trykket på 
statskassen og forstærke den makroøkonomiske 
vækst 
— fremme omstrukturering og omstilling 
— give virksomheder, sektorer og regioner mulighed for 
at udnytte deres særlige færdigheder og fortrin til 
egen økonomisk fordel 
— øve indflydelse på, i hvilken retning en lang række 
virksomheder, sektorer og regioner udvikler sig, 
hvilket kan give anledning til problemer i økonomisk 
svagere stillede områder. 
21. De ovenfor beskrevne økonomiske og sociale 
konsekvenser af en liberalisering af offentlige kontrakter 
betyder, at der kan opstilles tre særskilte politiske udvik­
lingsområder, nemlig: 
— effektivisering af det offentliges indkøb. Dette 
behandles i en række forslag vedrørende offentlige 
indkøb, der findes i Hvidbogen om det Indre 
Marked (1). De behandles ikke yderligere her 
— fremme af omstrukturering og omstilling som følge af 
liberaliseringen af offentlige kontrakter og senere 
udviklinger; dette behandles kortfattet i punkt 22 
til 25 
— sikring af, at bestemte ressourcer, navnlig i relation til 
regioner, mindre virksomheder og bestemte person­
grupper, udnyttes og udvikles fuldt ud. Dette 
behandles under fire overskrifter i kapitel rV. 
(l) KOM(85) 310. III. Omstrukturering og omstilling som følge af libera­
liseringen af offentlige kontrakter 
22. Omstrukturering og omstilling er en uundgåelig 
følge af oprettelsen af et indre marked inden for offent­
lige kontrakter. Som det blev påpeget i den ovenfor 
nævnte tidligere udsendte meddelelse, synes det uanset 
de ændringer inden for offentlige kontrakter, som opret­
telsen af det indre marked medfører, reelt at være 
umuligt at komme uden om en omstrukturering og 
omstilling af en række hovedsektorer. Meddelelsen af 
11. oktober 1988 forudså betydelige strukturtilpasninger 
inden for produktionen af jernbanemateriel og store 
elektriske anlæg samt i telekommunikationsindustrien. 
Siden da har der rent faktisk fundet en større omstruktu­
rering sted inden for disse sektorer. 
23. Den tidligere udsendte meddelelse pegede lige­
ledes på, at selv om der foreligger visse oplysninger om 
den eksisterende regionale fordeling af beskæftigelsen 
inden for de pågældende sektorer, er det umuligt på 
dette stadium at forudsige, hvilken virkning en omstruk­
turering helt nøjagtigt vil have. Den vil — ud over den 
generelle økonomiske udvikling — afhænge af, hvor 
hurtigt og med hvilket held de enkelte virksomheder 
tager skridt til at udnytte nye muligheder eller til at 
omstille sig til en ny konkurrencesituation. Selv om man 
så også kan pege på visse virksomheder, for hvilke en 
omstrukturering vil indebære en risiko, betyder place­
ringen af deres produktionsanlæg, at omstruktureringens 
virkning for de enkelte regioner vil afhænge af de pågæl­
dende virksomheders investerings-, udviklings- og ratio-
naliseringsbeslutninger. F.eks. opregnedes der elleve 
større produktionssteder for kedler til fossilt brændsel, ni 
for dampturbinegeneratorer og sytten for transforma­
torer. De regionale virkninger af en omstrukturering af 
de pågældende industrier vil helt klart afhænge af, på 
hvilke af disse produktionsanlæg, om overhovedet 
nogen, beskæftigelsen udvides eller indskrænkes. 
24. At beskrive vanskelighederne med at forudse 
problemer er hverken ensbetydende med at afvise, at 
problemerne kan opstå, eller at løse dem. Selv om en 
liberalisering af de offentlige kontrakter skaber en samlet 
aktivitets- og beskæftigelsesforbedring, og selv om de 
foranstaltninger, der træffes via strukturfondene, eller 
som beskrives andetsteds i denne meddelelse, sikrer, at 
regionerne får fuldt udbytte af disse fordele, vil der være 
behov for konstant at være opmærksom, således at det 
sikres, at de virkelige omstillingsproblemer, som det i 
sidste ende er enkeltpersoner, der står over for, løses på 
tilfredsstillende måde. 
25. Kommissionen har et løbende undersøgelses­
arbejde i gang for så tidligt som muligt at identificere de 
problemer, der måtte opstå. Skulle der så opstå bestemte 
problemer, må der tages passende social- og regionalpo­
litiske foranstaltninger af Fællesskabet via strukturfon­
dene eller Den Europæiske Investeringsbank eller andre 
finansielle instrumenter. 
Nr. C 311/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 12. 89 
IV. Bedre udnyttelse og udvikling af de økonomiske 
ressourcer 
26. Store selskaber og småvirksomheder med hjemsted 
i regionerne har ikke den adgang til specialisering, 
kapital og knowhow, som ofte styrker de centrale og 
økonomisk mest gunstigt stillede områders position. De 
lave lønninger i periferiområderne opvejer ikke altid den 
højere produktivitet, den bedre infrastruktur til indu­
striens disposition og den mere sofistikerede markedsfø­
ring og produktudvikling. Med oprettelsen af det indre 
marked står virksomhederne i regionerne over for den 
yderligere udfordring at skulle nå op på det gennemsnit­
lige europæiske præstationsniveau, og dette på et tids­
punkt, hvor kvalitets- og effektivitetsniveauet i Europa 
inden for de traditionelle arbejdskraftintensive industrier 
er i hastig fremgang. 
27. Hvis man ignorerer denne sårbarhed hos virksom­
hederne i regionerne, risikerer man ikke blot at udsætte 
dem for en konkurrence, som de organisatorisk, finan­
sielt og teknisk er dårligt forberedt på, men også at 
blokere for processen med at virkeliggøre det indre 
marked, fordi de tilskyndes til tilbageholdenhed og til at 
indtage en forsvarsposition. I de efterfølgende afsnit i 
dette kapitel redegøres der for, hvad Fællesskabet kan 
gøre stillet over for de specifikke udfordringer inden for 
beskæftigelse, små og mellemstore virksomheder (SMV) 
og regionalpolitik. 
IV. 1. Præferenceordninger inden for offentlige kon­
trakter 
28. Visse medlemsstater har præferenceordninger 
inden for offentlige kontrakter til fordel for ugunstigt 
stillede regioner med det sigte at påvirke den geografiske 
fordeling af den økonomiske aktivitet. Ordningerne er et 
supplement til de klassiske instrumenter inden for regio­
naludvikling og tager generelt sigte på at opveje de 
handicap, som virksomheder, der har hjemsted i ugun­
stigt stillede og perifere regioner, lider under. I 
Forbundsrepublikken Tysklands tilfælde tjener de til at 
opveje de økonomiske ulemper ved Tysklands økono­
miske deling. Som en måde at opveje handicap af denne 
art på er præferencer inden for offentlige kontrakter 
ordninger, der ved at reservere markeder eller i form af 
særpriser eller andre vilkår giver fortrinsstilling til leve­
randører eller kontrahenter fra fattige regioner. 
29. Generelt er præferencer inden for indkøbskon­
trakter blevet benyttet til at fremme regionaludviklingen 
på længere sigt, medens der i forbindelse med præfe­
rencer inden for offentlige bygge- og anlægskontrakter i 
højere grad har været lagt vægt på at benytte bygge- og 
anlægskontrakter til at afhjælpe akutte beskæftigelses­
problemer. 
30. Vedtagelsen af direktiverne om offentlige bygge-
og anlægskontrakter (1971) og offentlige indkøbskon­
trakter (1976) førte til, at en række af disse ordninger og 
arrangementer blev afskaffet. Der findes dog fortsat 
regionale præferenceordninger i Forbundsrepublikken Tyskland, Grækenland, Italien og Det Forenede Konge­
rige. En oversigt over disse ordninger gives i bilag I. 
31. Ordningerne rejser en række spørgsmål, bl.a. om 
de fungerer efter hensigten som regionalpolitiske instru­
menter, om de er forenelige med de økonomiske målsæt­
ninger for Fællesskabets politik vedrørende offentlige 
kontrakter, og ikke mindst om de er forenelige med 
fællesskabslovgivningen og Fællesskabets internationale 
forpligtelser. 
32. Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt de fungerer 
efter hensigten som regionalpolitiske instrumenter, kan 
der gøres følgende bemærkninger om de økonomiske 
kendetegn ved de forskellige ordninger. 
33. Præferenceordningen til fordel for de østlige 
grænseområder i Tyskland, herunder Berlin, synes at 
have haft begrænset økonomisk betydning i de senere år. 
I 1986, som er det seneste år, der findes tal for, udgjorde 
befolkningstallet i de pågældende regioner ca. 15 % af 
den samlede befolkning, og de virksomheder, der 
befandt sig i disse regioner, tegnede sig for ca. 15,4 % af 
samtlige offentlige kontrakter i Forbundsrepublikken. 
Værdien af de kontrakter, som præferencerne reelt blev 
anvendt på, beløb sig til lidt over 142 mio ECU svarende 
til 0,25 % af værdien af samtlige offentlige kontrakter i 
Forbundsrepublikken. Udgifterne hertil på Forbundsre­
publikkens statsbudget androg ca. 2 mio ECU, dvs. 
mindre end 1 % af det samlede støttebeløb til de pågæl­
dende regioner. 
34. Selv om præferenceordningen i Det Forenede 
Kongerige i 1981, som er det seneste år, der findes tal 
for, gjaldt for 18 % af landet efter befolkningstal, 
tegnede virksomhederne i de pågældende regioner sig 
kun for 3,3 °/o af de statslige kontrakter. Præferencerne 
fandt rent faktisk kun anvendelse på kontrakter til en 
værdi af 0,02 % af de samlede offentlige indkøb, 
svarende til en kontraktværdi på 10,8 mio ECU. Det 
offentliges udgifter hertil anslås at have været i størrel­
sesordenen 17 000 ECU. Dette meget lave tal dækker 
udgifterne til en 5 % prispræferenceordning i Nordirland 
samt en anden ordning, hvorefter en række begunstigede 
virksomheder skulle blive konkurrencedygtige på prisen 
sammenlignet med den laveste tilbudsgiver. 
35. I hverken det britiske eller tykse tilfælde er der 
pålideligt bevis for, at præferenceordningerne har 
bidraget væsentligt til de pågældende regioners økono­
miske udvikling. Samtidig er der dog heller ikke tegn på, 
at nogen af dem har affødt større handelsforvridninger, 
hverken inden for landene eller mellem dem og andre 
medlemsstater. 
36. Den græske ordning gælder for mere end 90 % af 
landet, hvor der lever 65 % af befolkningen. Nærmere 
oplysninger om de begunstigede regioners andel af de 
samlede offentlige kontrakter, hvor stor en procentdel og 
hvilken værdi de offentlige kontrakter, som præferencer 
har været anvendt på, udgør og størrelsen af de budget­
mæssige udgifter til ordningen er ikke blevet stillet til 
12. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 311/11 
Kommissionens disposition. Det menes dog, at import, 
på grund af mangelen på konkurrencedygtige leveran­
dører i de græske regioner, tegner sig for henved 40 til 
45 % af de offentlige kontrakter, hvilket ligger langt 
over EF-gennemsnittet. 
37. Sigtet med den græske ordning er at undgå, at der 
sker for stor en koncentration af økonomisk aktivitet i 
Storathen, som i forvejen er overbelastet, samt at fremme 
udviklingen i andre regioner. Selv om denne ordning og 
andre regionalpolitiske foranstaltninger nok har haft en 
vis positiv virkning, har de ikke været tilstrækkelige til at 
vende tendensen hen imod en koncentration af moderne 
industrier i Attika og placeringen af traditionelle 
erhvervsaktiviteter i regionerne og på øerne. 
38. I Italien fungerer ordningerne på den måde, at en 
høj procentdel af kontrakterne er forbeholdt virksom­
heder i de pågældende regioner. Befolkningstallet i disse 
regioner udgør omtrent 40 % af den samlede befolkning 
i Italien. Efter den nationale ordning er 30 % af de 
offentlige indkøb forbeholdt regionale virksomheder, en 
procentdel, der stiger til 50 %, når det drejer sig om 
bygge- og anlægsarbejder, der finansieres af særlige 
interventionsfonde. Den forbeholdte andel kan endda 
være større, idet den del af en andel, der i et givet 
tilfælde ikke udnyttes fuldt ud, skal lægges til det pågæl­
dende indkøbsorgans fremtidige forbeholdte tildeling. 
Der foreligger ingen offentlige tal herfor, men i en 
henvendelse til Kommissionen for nylig skønnedes 
værdien af de offentlige kontrakter, for hvilke der 
gælder forbeholdte andele, at være i størrelsesordenen 16 
til 26 mia ECU om året. 
39. Der findes ingen overbevisende vidnesbyrd om, at 
den italienske præferenceordning har ydet et væsentligt 
bidrag til den langsigtede økonomiske udvikling i de 
pågældende regioner. I de senere år har ordningen 
afstedkommet indvendinger fra virksomheder fra andre 
dele af Italien og andre medlemsstater med den begrun­
delse, at den repræsenterer en uacceptabel indskrænk­
ning af deres virksomhed i disse regioner. 
40. Set i et historisk perspektiv kan der fremføres det 
argument, at præferencer kan have medvirket til en mere 
afbalanceret økonomi ved via garanterede markeder at 
begrænse uddybningen af de regionale forskelle. De kan 
også i visse tilfælde have haft mere end én positiv funk­
tion derved, at de har ydet det minimum af finansiel 
sikkerhed, der er nødvendig for at udvikle nye og 
teknisk innovative industrier. Der er dog ikke overbevi­
sende tegn på, at de gældende ordninger generelt har 
haft den tilsigtede langsigtede virkning i henseende til 
økonomisk udvikling. Mangelen på vidnesbyrd om disse 
ordningers virkning i den ene eller den anden retning 
skyldes utvivlsomt hovedsagelig vanskeligheden med at 
analysere virkningen af et enkelt økonomisk-politisk 
instrument i en situation, hvor der er så mange andre 
faktorer, der påvirker den langsigtede økonomiske 
udvikling i de pågældende regioner. Virkningen af de 
tyske og britiske ordninger synes generelt at være ret 
begrænset. Mangelen på tilstrækkelige oplysninger om 
den græske ordning gør det vanskeligt at vurdere dens virkning. De italienske ordninger afviger på den anden 
side betydeligt såvel i henseende til de benyttede meka­
nismer som i omfang. Der hersker ingen tvivl om, at 
kontrakter i en sådan grad er blevet placeret hos virk­
somheder, der hører hjemme i de pågældende regioner, 
at de deraf følgende forvridninger skaber problemer ikke 
blot i form af den hæmmende virkning på importen fra 
andre medlemsstater, men også i form af indskrænk­
ninger i omsætningen og udviklingen hos virksomheder 
fra andre italienske regioner. 
41. I den udstrækning, de gældende regionale præfe­
renceordninger giver fortrinsstilling til virksomheder fra 
bestemte regioner med udelukkelse af alle andre, frem­
byder de reelt alle problemer med hensyn til deres fore­
nelighed med det fundamentale sigte i Fællesskabets 
politik vedrørende offentlige kontrakter og endda med 
selve Traktaten. De virker ikke på en sådan måde, at 
virksomheder med stort set samme beliggenhed 
behandles ens. De kan have den virkning, at de direkte 
afskærer bestemte leverandører, der hører hjemme uden 
for en given region — herunder dem, der hører hjemme i 
regioner, der er tilsvarende ugunstigt stillet økonomisk 
set — fra at få tildelt kontrakter, der i stedet tildeles 
andre, der hører hjemme inden for den pågældende 
region. Selv om ordningerne ikke reelt har denne virk­
ning, forekommer dette at være en overtrædelse af 
EØF-Traktaten, særlig artikel 30 og 59. Artikel 92 i 
EØF-Traktaten, især stk. 2, litra c), og stk. 3, litra a), 
synes at være de rammebestemmelser, som ordninger, 
der virker som statsstøtte, falder ind under. Men selv om 
så også nogle af ordningerne kunne betragtes som stats­
støtte i Traktatens betydning, hvilket i sig selv er tvivl­
somt, løser dette ikke det altoverskyggende problem med 
overtrædelsen af artikel 30 og 59, som der endnu ikke er 
fundet en løsning på. 
42. Domstolen er af en række italienske domstole 
blevet anmodet om at afsige foreløbig kendelse om den 
italienske præferenceordnings forenelighed med fælles­
skabslovgivningen. I sit skriftlige indlæg nedlagde 
Kommissionen den påstand, at den italienske ordning er 
uforenelig med artikel 30 i EØF-Traktaten. Domstolen 
har endnu ikke afsagt sin kendelse. Domfældes den 
italienske ordning, vil dette naturligvis få følger for 
andre medlemsstaters ordninger, som vil kunne 
indbringes for de nationale domstole. 
IV.2. Ikke-diskriminerende kontraktvilkår 
43. En anden mulighed for at fremme en bedre udnyt­
telse af de til rådighed stående økonomiske ressourcer 
består i at benytte ikke-diskriminerende kontraktvilkår. 
44. I en sag for nylig (31/87, Gebroeders Beentjes BV 
og Nederlandene) blev Domstolen anmodet om at afsige 
kendelse om, hvorvidt det var foreneligt med fælles­
skabslovgivningen at knytte et vilkår til tildelingen af en 
offentlig bygge- og anlægskontrakt, hvorefter entrepre-
Nr. C 311/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 12. 89 
nøren forpligtede sig til at ansætte et vist antal langtids­
ledige, der var registreret på et regionalt arbejdsformid­
lingskontor. Domstolen afsagde den kendelse, at et 
vilkår af denne art er foreneligt med direktivet om 
offentlige bygge- og anlægskontrakter (71/305/EØF). 
Vilkåret var dog desuden underlagt Traktaten, navnlig 
bestemmelserne om frihed til at levere tjenesteydelser, fri 
etableringsret og ikke-diskrimination begrundet i natio­
naliteten. Domstolen henviste sagen til den nationale 
domstol for at få fastslået, om det pågældende vilkår, 
alle omstændigheder taget i betragtning, var foreneligt 
med Traktaten. 
45. Kendelsen rejser en række interessante spørgsmål: 
— kan vilkår af denne art legitimt finde anvendelse til 
andre formål end til bekæmpelse af langtidsledighed 
og i givet fald hvilke? 
— inden for hvilke grænser kan sådanne vilkår finde 
anvendelse? 
— er sådanne vilkår et hensigtsmæssigt politisk instru­
ment? 
a) Legitime målsætninger med kontraktvilkår 
46. Selv om Beentjes-sagen drejede sig om langtidsle­
dighed, er der ingen grund til at tro, at andre formål end 
bekæmpelse af langtidsledighed vil ligge uden for 
rammerne af den handlefrihed, som direktiv 
71/305/EØF giver medlemsstaterne. Bekæmpelse af 
andre former for ledighed, f.eks. ungdomsledighed, 
synes at være et lige så legitimt formål. Det samme er 
formentlig tilfældet med et bredt spektrum af sociale 
hensyn såsom erhvervsuddannelse, sundhed og sikkerhed 
på arbejdspladsen, arbejdsgiver/arbejdstagerforhold og 
afskaffelse af diskrimination begrundet i race, religiøs 
overbevisning eller køn. Heller ikke på disse områder 
forbyder direktiverne om offentlige kontrakter medlems­
staterne at gribe regulerende ind, lige som de dog ej 
heller udtrykkeligt bemyndiger medlemsstaterne til at 
gøre det. Følgelig står det i henhold til fællesskabslovgiv­
ningen medlemsstaterne og de ordregivende myndig­
heder frit for at tage disse hensyn i betragtning, forudsat 
at de overholder bestemmelserne i direktiverne og i 
Traktaten. Det følger ligeledes heraf, at det i henhold til 
fællesskabslovningen står medlemsstaterne frit for at 
begrænse de ordregivende myndigheders muligheder for 
at tage sådanne hensyn i betragtning. 
b) Grænserne for kontraktvilkårs anvendelse 
47. Domstolen sondrede mellem kontraktvilkåret om 
langtidsledighed på den ene side og kriterierne for 
udvælgelse af virksomheder og for tildeling af en 
kontrakt på den anden. Vilkåret havde ingen relevans for 
en vurdering af tilbudsgivernes økonomiske, finansielle eller tekniske evne til at udføre arbejdet. Det var heller 
ikke blandt de kriterier, indkøbsmyndigheden havde lagt 
til grund for afgørelsen af, til hvem kontrakten skulle 
tildeles. Det var simpelthen en forpligtelse, som den virk­
somhed, der sikrede sig kontrakten, skulle acceptere. 
48. I nogle tilfælde vedrører kontraktvilkår imidlertid 
forhold, som også har relevans for udvælgelses- eller 
tildelingskriterierne. F.eks. ville det at gøre antallet af 
langtidsledige, som tilbudsgiverne skulle ansætte, til et af 
kriteriene for, hvilken tilbudsgiver der afgav det økono­
misk mest favorable bud, skabe problemer i forhold til 
artikel 29 i direktivet om offentlige bygge- og anlægs­
kontrakter, også selv om forpligtelsen til at ansætte det i 
buddet anførte antal langtidsledige havde form af et 
kontraktvilkår. De »forskellige kriterier«, der er givet 
som eksempler i det pågældende direktiv, drejer sig alle 
om forhold, som påvirker den med buddet forbundne 
økonomiske fordel for det ordregivende organ set i 
forhold til en bestemt bygge- og anlægskontrakts 
genstand. At en tilbudsgiver rent faktisk har mulighed 
for at ansætte de pågældende langtidsledige har normalt 
ingen indvirkning på, hvor stor økonomisk fordel 
kontrakten frembyder for indkøbsorganet. Økonomiske 
fordele som f.eks. mindre sociale udgifter eller øget 
forbrug hos dem, der ansættes, er indirekte og skal ses 
helt isoleret fra selve kontraktens genstand. Medmindre 
der kan påvises at foreligge særlige omstændigheder, 
hvorunder det at ansætte de pågældende langtidsledige 
ville øge den med kontrakten forbundne økonomiske 
fordel for indkøbsorganet, ville dette kriterium ikke være 
foreneligt med direktivet. Det samme gælder for andre 
kriterier, som ikke har noget at gøre med en bestemt 
kontrakts genstand. 
49. Endvidere påpegede Domstolen, at kontraktvilkår 
under alle omstændigheder skal overholde de relevante 
bestemmelser i fællesskabslovgivningen. Den nævnte i 
denne forbindelse specielt restriktioner, der udspringer af 
Traktatens principper om fri etableringsret og frihed til 
at levere tjenesteydelser samt princippet om ikke-diskri­
mination begrundet i nationaliteten. I denne forbindelse 
fandt den, at kontraktvilkåret kunne repræsentere en 
overtrædelse af ikke-diskriminationsprincippet, hvis det 
viste sig, at det kun kunne overholdes af nationale virk­
somheder, eller hvis det ville være vanskeligere for 
tilbudsgivere fra andre medlemsstater at overholde det. 
50. Meget afhænger derfor af den nøjagtige ordlyd af 
et bestemt kontraktvilkår og af, hvilken virkning det i 
praksis har for tilbudsgivere fra andre medlemsstater. Et 
par eksempler kan belyse problemet. 
51. Et simpelt vilkår, hvorefter den vindende tilbuds­
giver skal ansætte et bestemt antal eller en bestemt 
procentdel arbejdsløse, langtidsledige eller unge arbejds­
løse med henblik på gennemførelse af en offentlig bygge-
12. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 311/13 
og anlægskontrakt, synes ikke at diskriminere tilbuds­
givere fra andre medlemsstater. Alle tilbudsgivere, hvad 
enten det er indenlandske eller ej, vil være nødsaget til at 
ansætte personer, som er uden arbejde, og alle har lige 
store muligheder (eller vanskeligheder) for at gøre det. 
52. Men et krav om, at den vindende tilbudsgiver skal 
ansætte en bestemt procentdel personer, der er bosid­
dende i et bestemt område, vil umiddelbart være diskri­
minerende. Lokale virksomheder vil efter al sandsyn­
lighed i forvejen have lokal arbejdskraft ansat og vil 
under alle omstændigheder kende det lokale arbejds­
marked. Virksomheder, der ikke er hjemmehørende på 
det pågældende sted og i endnu højere grad virksom­
heder fra andre medlemsstater, vil være meget mindre 
tilbøjelige til at have lokal arbejdskraft beskæftiget og må 
starte en rekrutteringskampagne på det lokale arbejds­
marked helt fra bunden. De risikerer derved helt klart at 
blive stillet dårligere. 
53. Mellem disse ekstreme eksempler er der tilfælde, 
som kræver omhyggelig vurdering. F.eks. rejser kravet 
om, at den vindende tilbudsgiver skal ansætte et bestemt 
antal eller en bestemt procentdel langtidsledige, der er 
registreret på det lokale arbejdsformidlingskontor — et 
vilkår af den art, der gav anledning til Beentjes-sagen — 
spørgsmålet om, hvorvidt det er nemmere for en lokal 
virksomhed end en udefra kommende at gøre det. Et 
tilsagn fra de lokale myndigheder om, at passende 
arbejdskraft vil blive stillet til rådighed, f. eks. gennem et 
ansættelsesbureau, kunne give en vis garanti for, at dette 
ikke er tilfældet. I tilfælde, hvor der træffes dispositioner 
i henhold til de planer, der omtales i forordningerne om 
strukturfondene, eller i forbindelse med et projekt, der 
finansieres gennem en støtte, der er blevet meddelt 
Kommissionen, indebærer den kendsgerning, at der ikke 
rejses indvendinger ved behandlingen af planen eller 
vurderingen af støtten på EF-plan, at Kommissionen ikke 
anser den for at være diskriminerende, medmindre der 
dukker faktorer op, der viser det modsatte, og som ikke 
var bekendt tidligere. 
54. Der er endnu en dimension af problemet, som må 
tages i betragtning. Domstolen nøjedes i Beentjes-sagen 
med at behandle påstanden om, at vilkåret diskrimine­
rede udefra kommende entreprenører. Der kan dog også 
forekomme diskrimination over for andre EF-arbejdsta-
gere. Sagerne må altså også vurderes ud fra dette syns­
punkt. 
55. Det står således klart, at vurderingen af, om 
kontraktvilkår er forenelige med fællesskabslovgivningen, 
ud fra gældende lovgivning må foretages fra sag til sag. 
Dette gælder ikke kun vilkår, der vedrører arbejds­
løshed, men også andre områder. 56. Inden for uddannelse ville f.eks. et vilkår om, at 
en virksomhed udelukkende skal ansætte et vist antal 
eller en vis procentdel praktikanter under nationale 
uddannelsesprogrammer, diskriminere praktikanter 
under tilsvarende ordninger i andre medlemsstater. Det 
ville følgelig ikke kunne godkendes. Derimod ville en 
forpligtelse til at ansætte praktikanter, som med hensyn 
til nationalitet ikke er begrænset til ét bestemt land, ikke 
frembyde noget problem. 
57. Med hensyn til ligestilling ville en forpligtelse til at 
ansætte et vist antal eller en vis procentdel kvinder eller 
en anden gruppe personer efter kriterier, der ikke bygger 
på nationalitet, sandsynligvis heller ikke fremgyde noget 
problem, selv om en endelig afgørelse heraf nødvendigvis 
måtte afhænge af en vurdering af alle relevante kends­
gerninger i en bestemt sag. 
58. Det samme gælder for klausuler, der tager sigte på 
at sikre, at en virksomhed overholder de på en bestemt 
lokalitet normalt gældende ansættelsesvilkår. Alle virk­
somheder, hvad enten de er lokale, nationale eller fra en 
anden stat, behandles ens. Hverken udenlandske virk­
somheder eller udenlandske arbejdstagere stilles ringere i 
forhold til borgere fra den pågældende medlemsstat. Et 
vilkår om, at alle personer, der ansættes med henblik på 
gennemførelse af kontrakten, skal være underlagt ansæt­
telsesvilkårene på en bestemt lokalitet, kan dog volde 
problemer, hvis hensigten var, at det også skulle gælde 
for personer i andre medlemsstater. Selv i forbindelse 
med offentlige bygge- og anlægskontrakter kan det 
hænde, at ansatte under kontrakten er beskæftiget uden 
for den stat, hvori den ordregivende myndighed er hjem­
mehørende. Inden for offentlige indkøbskontrakter er 
denne situation naturligvis meget mere almindelig. Det er 
vanskeligt at se, hvad der skulle berettige til, at man 
godkender vilkår, hvorefter nationale ordregivende 
myndigheder gives tilladelse til at eksportere lokalt 
gældende ansættelsesvilkår til andre medlemsstater. 
Sådanne vilkår kunne fremkalde uacceptable retskon-
flikter og politiske konflikter og kunne desuden fjerne en 
stor del af de konkurrencemæssige fordele, som virksom­
heder i lande med lave arbejdskraftomkostninger, 
herunder især i mindre udviklede regioner, har. 
Domstolen overvejede ikke dette spørgsmål i 
Beentjes-dommen, og man bør derfor være påpasselig 
med at drage følgeslutninger herom på basis af denne 
dom. 
59. Opsummerende kan det siges, at der af Domsto­
lens dom i Beentjes-sagen kan udledes, at anvendelsen af 
kontraktvilkår er begrænset på tre måder: 
— kontraktvilkåret må ingen indflydelse have på vurde­
ringen af tilbudsgivernes evne til at udføre det pågæl­
dende arbejde eller på kontrakttildelingskriterierne 
Nr. C 311/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 12. 89 
— det må ikke repræsentere en overtrædelse af andre 
principper i fællesskabslovgivningen, navnlig den frie 
etableringsret, friheden til at levere tjenesteydelser og 
den nationalitetsbegrundede ikke-diskrimination. I 
praksis synes dette at kræve, at hvert enkelt tilfælde 
undersøges for sig 
— den giver kun bemyndigelse til at indføje vilkår, der 
søger at realisere målsætninger inden for det land, 
hvori den ordregivende myndighed er hjemmehø­
rende. 
c) Er vilkår af denne art et hensigtsmæssigt politisk instru­
ment? 
60. Det hensigtsmæssige i at udnytte de muligheder, 
som dommen i Beentjes-sagen giver, som et politisk 
instrument er begrænset på tre måder. 
61. For det første er mulighederne for at indføje 
særlige kontraktvilkår betydeligt mere begrænsede inden 
for offentlige indkøbskontrakter end inden for offentlige 
bygge- og anlægskontrakter. I betragtning af, at 
indkøbskontrakter hovedsagelig opfyldes på produk­
tionsstedet, er det vanskeligt at forestille sig, hvordan 
vilkår af social art skulle kunne finde anvendelse ved 
tildelingen af en indkøbskontrakt, uden at man derved 
enten diskriminerer mellem indenlandske og andre leve­
randører eller søger at opfylde målsætninger uden for 
det land, hvori den ordregivende myndighed er hjemme­
hørende. Det er i forbindelse med offentlige bygge- og 
anlægskontrakter, hvor arbejdet for størstedelens 
vedkommende udføres inden for det land, hvori den 
ordregivende myndighed er hjemmehørende, at der er 
størst sandsynlighed for, at muligheden for at opfylde 
Domstolens krav er til stede. 
62. For det andet begrænses instrumentets hensigts­
mæssighed i praksis af selve kontraktens hovedformål. 
En ordregivende myndighed, som planlægger at opføre 
en bygning eller en bro, vil formentlig i de fleste tilfælde 
ønske, at byggearbejdet sker under forhold, der giver 
den bedste og mest effektive bygning eller bro til den 
lavest mulige pris. Dette sætter grænser for, hvor mange 
andre mål der kan forfølges uden derved at skade 
kontraktens hovedformål. 
63. For det tredje sætter nødvendigheden af, at man 
fra sag til sag undersøger, hvorvidt bestemte vilkår er 
forenelige med omstændighederne i forbindelse med 
individuelle kontrakter, grænser for, med hvilken sindsro 
man kan fastsætte disse vilkår. Risikoen for, at et vilkår 
bestrides af en deltager i en kontrakttildelingsprocedure 
hvilket fører forsinkelser, ekstraomkostninger og even­
tuelt en nedsat effektivitet med sig, gør det usikkert, om 
instrumentet kan benyttes med det tilsigtede resultat. Selv 
om denne usikkerhedsfaktor kan tænkes at mindskes, 
efterhånden som man høster erfaringer med at bruge 
denne type klausul, må den uvægerligt benyttes med 
omtanke på nuværende tidspunkt. 
64. På trods af disse begrænsninger synes kontrakt­
vilkår rent faktisk at kunne være et politisk instrument, 
som i situationer, hvor der er et stort udbud af arbejds­kraft, f.eks. langtidsledige eller unge arbejdsløse, kan 
benyttes til at hjælpe arbejdsløse til at komme i beskæfti­
gelse. I betragtning af, hvor vanskeligt det er at fastsætte 
ikke-diskriminerende vilkår, kan der opnås yderligere 
sikkerhed med hensyn til deres legitimitet ved på forhånd 
at forelægge dem for Kommissionen. De kan også 
bruges til andre formål, som vel at mærke ikke er 
forbudt ifølge den nationale lovgivning, som f.eks. til at 
sikre, at arbejde, der udføres på et bestemt arbejdssted, 
overholder visse vilkår for arbejdets udførelse, der f.eks. 
kunne være dem, der normalt er gældende i det pågæl­
dende område. 
IV.3. Fremme af SMV'ers deltagelse i offentlige 
kontrakter 
65. At fremme SMV's deltagelse i offentlige 
kontrakter er en vigtig faktor i forbindelse med at tilveje­
bringe økonomisk og social samhørighed, både på natio­
nalt plan og EF-plan. Små og mellemstore virksomheder 
er hyppigt mindre velorienterede om, hvilke muligheder 
der findes på dette område, eller står tøvende over for at 
kaste sig ud i forhandlinger om tværnationale kontrakter 
med offentlige myndigheder, som de ikke er fortrolige 
med (sprogproblemer, kontraktvilkår, geografisk afstand, 
betalingsforsinkelser, retsmidler i tilfælde af uoverens­
stemmelser). SMV's deltagelse i offentlige kontrakter har 
under alle omstændigheder været forholdsvis lav i Fælles­
skabet sammenlignet med USA, Canada og Japan. 
Kommissionen er ved at foretage en tilbundsgående 
vurdering af alle aspekterne af dette problem på 
grundlag af en undersøgelse udarbejdet for nylig (1). Der 
vil blive udarbejdet en mere detaljeret og omfattende 
meddelelse til Rådet om SMV's deltagelse i offentlige 
kontrakter og desuden et udkast til en henstilling fra 
Kommissionen til medlemsstaterne om visse aspekter af 
problemet (se punkt 99 og 100). 
66. På nationalt plan føles problemet måske som 
mindre alvorligt, men det er alligevel reelt nok. Dette er 
netop grunden til, at de ordregivende myndigheder i de 
fleste industrilande igennem en række år har gennemført 
foranstaltninger med henblik på at øge SMV's deltagelse 
i offentlige kontrakter. 
67. Dertil skal føjes, at EF allerede har gennemført 
foranstaltninger til fremme af SMV's deltagelse i offent­
lige kontrakter på EF-plan. Rækkevidden af disse foran­
staltninger kan evt. senere udvides. Disse foranstaltninger 
analyseres ud fra nedenstående seks aspekter. 
a) Bedre oplysning til SMV om offentlige kontrakter 
68. Fællesskabet stiller midler til rådighed, der giver 
de ordregivende myndigheder og SMV selv mulighed for 
at indhente oplysning om offentlige kontrakter. Dette 
gælder navnlig nettet af Euro-info-centre, der er 
(') »SMEs and Public Procurement«, udarbejdet for Kommis­
sionen af WS Atkins, 1988. 
12. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende "NTr. C 311/15 
forbundet med TED-databasen, og som varetager 
formidlingen af udbudsbekendtgørelser og er SMV 
behjælpelige med af afgive bud på dem, der er af inter­
esse for dem. Der er inden for rammerne af de ændrede 
direktiver om fremgangsmåderne ved indgåelse af offent­
lige kontrakter åbnet mulighed for at offentliggøre 
oplysninger om indkøbsplaner (den såkaldte »forhånds-
informationsprocedure«) og også oplysninger om 
kontraktildelinger. 
69. Disse tiltag på informationsområdet kunne 
suppleres med andre foranstaltninger af ikke-obligatorisk 
art som supplement til bestemmelserne i direktiverne. 
Disse kunne omfatte: 
— oprettelse af databaser, der giver de ordregivende 
myndigheder, der ønsker det, mulighed for effektivt 
og billigt at offentliggøre udbud, der ligger under de 
i direktiverne fastsatte tærskelbeløb, og derved gøre 
dem tilgængelige for SMV overalt i Fællesskabet 
— indlæsning i disse databaser af oplysninger om poten­
tielle leverandører blandt SMV med angivelse af 
deres aktivitetsområde, tidligere erfaring med at 
levere til den offentlige sektor og andre oplysninger 
vedrørende kvalitetssikring 
— tilrettelæggelse af messer om offentlige indkøb med 
det sigte at skabe nye kontakter mellem SMV og de 
ordregivende myndigheder fra andre medlemsstater. 
Der kunne stilles nyttige oplysninger til rådighed for 
SMV gennem TED-databasen. 
b) Uddannelse af virksomhedsledere 
70. Uddannelse af virksomhedsledere er en meget 
væsentlig dimension af SMV's integration i det indre 
marked. Med henblik herpå har Kommissionen for nylig 
vedtaget et program med titlen »Preparing the SMEs for 
the Europe of 1992«, hvorigennem den agter at yde 
støtte til relevante uddannelsesprojekter. Jo bedre små og 
mellemstore virksomheders ledere uddannes, jo bedre vil 
disse virksomheder være i stand til at udvide deres virk­
somhed på EF-plan, herunder inden for offentlige 
indkøb. 
c) Bedre adgang til større kontakter: opdeling af større 
kontrakter i delkontrakter 
71. Opdeling af større kontrakter indebærer en risiko 
for at øge de administrative omkostninger og give et 
påskud for at omgå de tærskelbeløb, som er fastsat i 
direktiverne om offentlige kontrakter. Det er derfor ikke 
hensigtsmæssigt at gøre, hvis det eneste formål er at 
fremme deltagelse fra SMV's side. Dette gælder dog 
ikke, hvis en større kontrakt opdeles i delkontrakter. 
Delkontrakterne vil stadig være underlagt direktiverne, 
bl.a. deres bestemmelser om offentliggørelse. Derved vil 
mindre virksomheder, som ikke har mulighed for at byde 
på hele kontrakten, kunne søge at få tildelt en del af 
arbejdet. 72. Der kan rejses den indvending, at denne metode 
ikke stemmer overens med bestræbelserne på at opnå 
stordriftsfordele. Indvendingen forekommer dog at være 
grundløs, så længe der er mulighed for at byde på hele 
kontrakten. I den situation må en SMV, der byder på en 
delkontrakt, afgive et bud, der er lige så økonomisk 
favorabelt som buddet fra en anden virksomhed, der 
afgiver bud på hele kontrakten og udnytter stordriftsfor­
dele. SMV's chancer for at få tildelt kontrakten 
afhænger så af, om den kan tilbyde konkurrencemæssige 
fordele, f.eks. større fleksibilitet eller en lavere fortje­
neste, der kan opveje dette. 
73. Opdeling af større kontrakter i delkontrakter er i 
overensstemmelse med direktiverne. Det skulle dog være 
muligt at gøre dette klarere, enten ved at ændre selve 
direktiverne eller, hvis dette først kan ske ved en 
passende lejlighed i fremtiden, i en rådsresolution eller 
rådshenstilling, som skulle være en formel fortolkning af, 
hvordan direktiverne skal anvendes på dette område. 
d) En aktiv underleverancepolitik 
74. Brug af underleverandører spiller ligeledes en 
vigtig rolle i forbindelse med at udvide SMV's adgang til 
større kontrakter. I de fleste medlemsstater opfattes dette 
som et effektivt middel til at fremme en bedre konkur­
renceevne og større effektivitet og retfærdighed inden 
for offentlige kontrakter. Fællesskabet kunne søge at 
udvide brugen af underleverandører til SMV's fordel ved 
at: 
— præcisere, i hvor stort omfang direktiverne allerede 
åbner mulighed for brug af underleverandører til 
dette formål 
— lette opbygningen af nye samarbejdsrelationer mellem 
hovedkontrahenter og underleverandører ved at stille 
mere information til rådighed, navnlig ved, at tilbuds­
giveren, når han afgiver sit bud, oplyser, om han har 
til hensigt at benytte underleverandører, og ved at 
offentliggøre disse oplysninger, når der gives medde­
lelse om kontrakttildelingen 
— behandle SMV på lige fod med hovedkontrahenter, 
specielt retsligt, teknisk og finansielt 
— præcisere underleverandørers retslige status med 
hensyn til rettigheder og forpligtelser. 
75. Man bør dog ikke gøre noget, som åbner 
mulighed for misbrug af brugen af underleverandører, og 
som kan være til skade for hovedkontrahenters og 
underleverandørers overholdelse af deres forpligtelser. 
Man skal derfor være særlig opmærksom over for skatte­
svig og misbrug af sociale sikringsordninger og over for 
at sikre, at hovedkontrahenter er i stand til at betale 
underleverandører til tiden. I visse tilfælde bør de ordre­
givende myndigheder måske være rede til selv direkte at 
effektuere betaling. 
Nr. C 311/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 12. 89 
76. Der bør også tages skridt til at sikre, at hovedkon­
trahenter lever op til deres ansvar med hensyn til at sørge 
for, at underleverandører får mindst lige så favorable 
vilkår som dem, de selv har opnået hos de ordregivende 
myndigheder, og muligvis bistå dem med at opfylde 
kvalitetskravene. 
77. Hvis underleverandører havde en effektiv klagead­
gang i tilfælde af manglende betaling uden gyldig grund 
fra hovedkontrahentens side eller dennes konkurs eller 
anden urimelig handelspraksis som f.eks. urimelige certi­
ficeringskrav, kunne dette også tjene til at styrke SMV's 
sikkerhed. 
78. Endelig kunne der udarbejdes en række standard­
kontraktbestemmelser om underleverandørvirksomhed 
med det formål at skabe stort set ensartede retsvilkår i 
alle medlemsstater. Derved ville SMV med større sindsro 
kunne søge at sikre sig underleverancer i andre lande. 
Hovedkontrahenter ville derved tillige få fordelen af at 
kunne fæste større lid til, at en underleverandør fra en 
anden medlemsstat var bekendt med de vigtigste lovbe­
stemmelser vedrørende hans rettigheder og ansvar. 
e) Gensidige garantier for en retfærdig og effektiv 
kontraktopfyldelse 
79. En betydelig hindring for SMV's deltagelse i 
offentlige kontrakter er den manglende tillid på begge 
sider til, at samarbejdsforholdet fører til et resultat, der 
er effektivt og retfærdigt. I visse lande er der blevet 
truffet foranstaltninger for at løse dette problem gennem: 
— finansielle garantier til sikring af, at SMV ikke 
trækker allerede afgivne bud tilbage og opfylder 
kontrakter til tiden og ifølge specifikationerne 
— bedre betingelser for at stille sådanne garantier 
— oprettelse af en gensidig forsikringsordning som 
garanti for, at de implicerede virksomheder er 
solvente og opfylder kontrakter til punkt og prikke 
— velfungerende og retfærdige betalingsordninger. 
f) Virksomhedssamarbejde 
80. Etablering af et samarbejde mellem SMV kan 
medvirke til at opveje deres svage sider. F.eks. kunne de 
ordregivende myndigheder ved vurderingen af, om to eller flere virksomheder i et samarbejde er i stand til at 
påtage sig en kontrakt, tage udgangspunkt i de pågæl­
dende virksomheders kombinerede finansielle og 
tekniske formåen. Et samarbejde af denne art mellem 
SMV fra de forskellige medlemsstater kunne fra juli 
1989 og fremefter etableres inden for de lovrammer, der 
er fastlagt for Den Europæiske Økonomiske Firma­
gruppe (EEIG). 
rV.4. Større regional deltagelse i offentlige kontrakter i 
EF 
81. Liberaliseringen af offentlige kontrakter stiller 
virksomhederne i de økonomisk dårligere stillede 
regioner over for særlige udfordringer. Af disse kan 
nævnes den historisk betingede afhængighed af regionale 
præferencer og andre beskyttelsesforanstaltninger, den 
relative mangel på skalabesparelser på grund af de regio­
nale virksomheders mindre størrelse og behovet for 
større tilpasningsevne og mobilitet hos arbejdskraft, 
kapital og know how. Mere konkret må de regionale 
virksomheder være i stand til at omstille sig til den høje 
tekniske standard på det større marked i stedet for 
fortsat at basere sig på traditionelle forbindelser med 
etablerede og ofte lokale aftagere, og de må opbygge en 
markedsføringskapacitet, der står mål med et større og 
mere konkurrencepræget marked. 
82. De foranstaltninger, der blev peget på i afsnittet 
om ikke-diskriminerende kontraktvilkår og fremme af 
SMV's deltagelse i offentlige kontrakter, kan anvendes 
hvor som helst i Fællesskabet. Selv om de kan være 
vanskeligere at bringe i anvendelse i de økonomisk 
mindre udviklede regioner, har de ikke desto mindre 
særlig relevans for netop disse regioner. Dette fremgår 
klart ved en nærmere undersøgelse. Ikke-diskrimine­
rende kontraktvilkår, der er møntet på at afhjælpe 
ledighed eller underbeskæftigelse, har særlig relevans i 
områder, hvor disse problemer er størst. Det drejer sig 
specielt om områder i industriel tilbagegang, men også 
de økonomisk mindre udviklede regioner i Fællesskabet. 
Tilsvarende har foranstaltninger til fremme af SMV'ers 
deltagelse i offentlige kontrakter særlig relevans for de 
økonomisk mindre udviklede regioner, fordi SMV'er er 
fremherskende i lokaløkonomien. Desuden er det i begge 
typer af ugunstigt stillede regioner hyppigt de små og 
mellemstore virksomheder, der udviser de bedste vækst­
muligheder. Endelig er der i områder, der opfylder 
betingelserne herfor, mulighed for, at strukturfondene 
kan yde støtte til de foranstaltninger, der er opstillet for 
SMV'er. 
83. Der kunne iværksættes foranstaltninger til fordel 
for virksomheder i bestemte regioner med henblik på at 
øge deres deltagelse i offentlige kontrakter ved at foku-
12. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 311/17 
sere på velkendte sårbare områder, nemlig planlægning 
og organisation, markedsføring, adgang til information 
om det større marked for offentlige kontrakter, adgang 
til kapital og teknisk bistand og højnelse af færdigheds­
niveauet hos arbejdere og ledere. 
84. Der kunne bl.a. iværksættes foranstaltninger, 
hvorved der indføres eller sker en udvidelse af de meka­
nismer og tjenester, der yder rådgivning og bistand til de 
regionale virksomheder for at hjælpe dem til at få størst 
muligt udbytte af offentlige kontrakter. Disse kunne 
omfatte: 
— markedsundersøgelser og -tjenester, herunder forsk­
nings- og evalueringstjenester til diagnosticering af 
virksomheders kapacitet og potentiel til at imøde­
komme de ordregivende organers behov 
— tilrettelæggelse af seminarer og høringer om konkrete 
potentielle behov i den offentlige sektor som en 
anledning til at etablere en dialog mellem beslut­
ningstagere i den offentlige og den private sektor og 
tilskynde til aktiv deltagelse fra sidstnævntes side 
— bistand med produkt- og procesudvikling, herunder 
finansiel støtte i form af garantistillelser til udvikling 
af nye produkter til imødekommelse af den offentlige 
sektors behov 
— bedre formidling af resultaterne af EF-forskningspro-
grammer til regionale virksomheder og forvaltninger 
— støtte til produktionsomlægninger med henblik på at 
overholde europæiske tekniske standarder og specifi­
kationer, der er ved at blive obligatoriske for ordregi­
vende myndigheder; adgang til tekniske laboratorier 
til afprøvning og certificering af produkters og 
processers overensstemmelse med sådanne standarder 
— teknisk bistand i forbindelse med udarbejdelsen af 
tilbud på ikke-lokale kontrakter, herunder sproglig 
bistand 
— nemmere adgang, eventuelt via Den Europæiske 
Investeringsbank, til den til deltagelse i offentlige 
kontrakter nødvendige kapital 
— styrkelse af Europartenariat og andre foranstaltninger 
til fremme af virksomhedssamarbejde, herunder 
deltagelse fra bankers og finansieringsinstitutters side 
i de tilfælde, hvor EFRU-garantier er i kraft 
— uddannelse i markedsføring, herunder udveksling af 
ledere efter den formel, de benyttes i 
ERASMUS-programmet, som forberedelse til det 
valg af specialisering, som liberaliseringen af offent­lige kontrakter meget vel kan tvinge en række regio­
nale virksomheder til at foretage 
— erhvervsuddannelse i forbindelse med de ændrede 
produktionskrav. 
85. De foranstaltninger af denne art, der træffes i 
bestemte regioner, kan suppleres med EF-støtte for i de 
tilfælde, hvor der er mest behov for det, at sikre, at 
nogle af de forslag, som er fremsat om SMV i kapitel 
IV.3, får størst mulig virkning. 
86. Foranstaltningerne kan have form af statsstøtte. 
Støtte af denne art skal i henhold til bestemmelserne i 
artikel 93 i EØF-Traktaten meddeles Kommissionen til 
godkendelse. 
87. Det er klart, at foranstaltninger af denne art skal 
udformes og gennemføres på en sådan måde, at de er 
forenelige med det endelige mål om at sætte regionale 
virksomheder i stand til at afgive seriøse bud på 
kontrakter, ikke blot i deres egen region, men også på 
det større EF-marked for offentlige kontrakter. Sigtet er 
ikke at beskytte regionale markeder. Der kan derfor 
opstå behov for, at Kommissionen må indfører specifikke 
vilkår for at sikre, at kontrakter indgået mellem ordregi­
vende myndigheder og leverandører ikke har en 
markedsforstyrrende virkning. Det kunne f.eks. blive 
nødvendigt at sørge for, at indkøbsfunktionen og funk­
tionen med at yde teknisk eller finansiel bistand holdes 
strengt adskilt og om nødvendigt varetages af forskellige 
organer. 
V. En politik vedrørende de regionale og sociale aspekter 
af offentlige kontrakter 
88. Som der blev peget på i kapitel II, har det indre 
marked den virkning, at der skabes muligheder, som 
virksomhederne kan udnytte. 
89. Det er magtpåliggende for Kommissionen i 
forbindelse med udformningen af dens politik til sikring 
af social og økonomisk samhørighed inden for offentlige 
kontrakter at sikre, at der åbnes mulighed for bred delta­
gelse fra alle grupper og regioner, og at bistå de dårligst 
stillede virksomheder med at deltage på markedet og 
udnytte deres muligheder fuldt ud. 
90. Selv om man ved at skabe gennemsigtighed i det 
offentliges indkøb gennem umiddelbart tilgængelig infor­
mation gør det lettere at deltage, kunne der udarbejdes 
tiltag til fordel for bestemte grupper eller regioner med 
det ene sigte at tilskynde dem til at udnytte deres mulig­
heder på enhedsmarkedet for offentlige kontrakter. 
Nr. C 311/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 12. 89 
91. Sådanne tiltag lader sig ikke gennemføre ved en 
simpel politisk afgørelse, som derefter af sig selv føres ud 
i livet — således som det kan synes at være tilfældet med 
afgørelsen om enhedsmarkedet, når det én gang er reali­
seret. Det, der kræves, er snarere, at der opstilles en 
række foranstaltninger, som så kan bringes i anvendelse i 
forskellige kombinationer afhængig af omstændighe­
derne, og som kan sættes i værk på nationalt, regionalt 
eller lokalt plan suppleret efter behov med EF-foranstalt-
ninger. 
92. I afsnittene nedenfor gennemgås der for hvert af 
de områder, der er behandlet i kapital IV, hvilke 
retningslinjer for en politik på det pågældende område 
Kommissionen påtænker at opstille. 
V. 1. Tiltag i forbindelse med regionale præferencer 
93. Kommissionen agter omgående at indlede drøf­
telser med de pågældende medlemsstater med henblik på 
at bringe overtrædelser ud af verden senest den 31. 
december 1992. Der vil blive givet prioritet til at afskaffe 
overtrædelser, der er et resultat af præferencer, der over­
skrider tærskelbeløbene i de gældende direktiver ('). 
Endvidere vil det blive undersøgt, hvilke foranstaltninger 
der kan træffes for at bistå de regionale virksomheder 
med at udnytte deres muligheder fuldt ud på enhedsmar­
kedet. Disse foranstaltninger kunne omfatte de foran­
staltninger i det foregående kapitel, der sigter mod at 
fremme en øget deltagelse fra SMV's side og øget 
regional deltagelse i offentlige kontrakter (punkt 65-87). 
94. Det skal erindres, at tærskelbeløbene i direktiverne 
er blevet fastsat for at give et fingerpeg om, ved hvilket 
niveau der er en reel mulighed for handel på tværs af 
landegrænserne. I forlængelse af denne tænkemåde vil 
det være muligt i visse tilfælde at påvise, at præferencer, 
der virker under disse omstændigheder, ikke er særlig 
betydningsfulde økonomisk set. Dette vil dog kun være 
muligt, hvis ordningen selv er gennemsigtig. Indkøbsord­
ninger, der blot forbeholder offentlige indkøb til inden­
landske virksomheder, kan ikke anses for at falde ind 
under denne kategori. I de tilfælde, hvor en ordning 
virker ved hjælp af en transparent mekanisme som f.eks. 
alternativt bud eller en acceptabel prispræference i stør­
relsesordenen 5 til 10 %, skulle det være muligt at påvise 
dette. Kommissionen agter for så vidt angår de 
ordninger, der opererer under tærskelbeløbene, at under­
søge, hvor gennemsigtig indkøbsproceduren er, og 
hvilken virkning de har for samhandelen, og den vil 
træffe en passende afgørelse. 
95. I løbet af 1995 vil Kommissionen fremlægge en 
rapport om, hvordan de ændrede ordninger fungerer, og 
hvilken indvirkning de har på det indre marked. 
(') For offentlige indkøbskontrakters vedkommende er tærskel­
beløbene 137 000 ECU for statslige myndigheder, der er 
omfattet af GATT-indkøbsreglerne, og 200 000 ECU for 
andre myndigheder. Tærskelbeløbene for offentlige bygge-
og anlægskontrakter er ved at blive hævet til 5 mio ECU. 96. I sine generelle tiltag over for præferenceord­
ninger skal Kommissionen desuden tage hensyn til 
Fællesskabets internationale forpligtelser i henhold til 
GATT-overenskomsten om statslige indkøb, der blev 
vedtaget i 1980 og ændret i 1987. Aftalen gælder for 
indkøb over et vist tærskelbeløb, som for øjeblikket 
ligger på 137 000 ECU, der foretages af en række opreg­
nede organer, som i praksis er statelige organer. 
Kommissionen skal navnlig tage hensyn til bestemmel­
serne i artikel 11 om national behandling og ikke-diskri-
mination. Hvad angår præferencer, som statslige organer 
tildeler, kan der sættes spørgsmålstegn ved, om de er 
forenelige med Fællesskabets forpligtelser i henhold til 
GATT-indkøbsreglerne, når de ikke er blevet notificeret 
og godkendt af de øvrige parter. Kommissionen vil 
fortsat være opmærksom over for at påse, at Fælles­
skabets forpligtelser i denne forbindelse overholdes. 
V.2. Foranstaltninger til udnyttelse af enhedsmarkedet 
inden for offentlige kontrakter 
a) Ikke-diskriminerende kontraktvilkår 
97. Der er, som det blev påpeget i IV.2, vide mulig­
heder for at benytte sig af ikke-diskriminerende kon­
traktvilkår i henhold til direktiverne i deres nuværende 
form, men dog med visse begrænsninger, som kun kan 
vurderes fra sag til sag. 
98. Som Domstolen gjorde det klart, er det under alle 
omstændigheder absolut nødvendigt, at vilkår af denne 
art offentliggøres i udbudsbekendtgørelsen. På dette 
grundlag vil Kommissionen nøje overvåge, hvordan disse 
vilkår benyttes for at sikre, at de ikke strider mod fælles­
skabslovgivningen. 
b) Foranstaltninger til/remme af SM Vers deltagelse 
99. Som der blev redegjort for i afsnit IV.3, er der 
allerede blevet truffet en række foranstaltninger med 
henblik på at bistå SMV'er med at drage fuld nytte af 
deres konkurrencemæssige fordele inden for offentlige 
kontrakter. Kommissionen vil fortsætte sine bestræbelser 
på at udbygge disse aktioner, bl.a. i form af den i punkt 
65 nævnte meddelelse. 
100. Nogle af disse foranstaltninger vil blive inklu­
deret i et udkast til en henstilling fra Kommissionen til 
medlemsstaterne, som vil blive forelagt Det Rådgivende 
Udvalg for Offentlige Kontrakter og de berørte parter til 
høring. 
101. Kommissionen vil fortsat samarbejde med de 
relevante myndigheder om at udvikle en bedre informa­
tionsbase for SMV og de markeder, som potentielt kan 
være af interesse for dem. Den vil dm nødvendigt frem­
sætte passende forslag. Efter Kommissionens opfattelse 
12. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 311/19 
vil det være et værdifuldt skridt i denne retning, hvis 
dens forslag til ændring af direktivet om offentlige 
bygge- og anlægskontrakter (') blev vedtaget. Ifølge 
forslaget skal den vindende tilbudsgiver offentliggøre, 
hvor stor en andel af kontrakten han agter at give i 
underentreprise. 
c) Større regional deltagelse 
102. Medlemsstaterne kan inkludere foranstaltninger 
af den art, der er beskrevet i kapitel IV.3 og IV.4, i de 
flerårige planer, der skal indsendes i henhold til forord­
ning (EØF) nr. 2052/88 om strukturfondene. Disse 
planer vil så danne udgangspunkt for EF's støtteord­
ninger, der skal forhandles mellem Kommissionen og 
medlemsstaterne. Arten af de foreslåede foranstaltninger 
synes at vise, at de egner sig bedst til at blive gennemført 
via Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den 
Europæiske Socialfond og i visse tilfælde Den Euro­
pæiske Investeringsbank. 
103. På baggrund af studier af offentlige kontrakters 
virkning og andre undersøgelser af det indre marked og 
foranstaltninger foreslået af medlemsstaterne i udvik­
lingsplaner og prioriteterne i EF's støtteordninger vil 
Kommissionen undersøge, om det er nødvendigt at 
iværksætte supplerende foranstaltninger til fordel for de 
regioner, der opfylder betingelserne for at modtage 
støtte fra strukturfondene, og som står over for 
problemer affødt af liberaliseringen af offentlige 
kontrakter og virkeliggørelsen af det indre marked. 
104. Foranstaltninger, der indebærer statsstøtte, skal 
meddeles Kommissionen i henhold til artikel 93, stk. 3, i 
EØF-Traktaten. I en begrundelse offentliggjort i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende nr. C 212 af 12. august 
1988 er der redegjort for, hvordan artikel 92 skal 
anvendes på regionale støtteordninger. 
d) Konklusion: det fremtidige arbejde 
105. Det er nødvendigt med yderligere arbejde for at 
udbygge aktionerne til fremme af de små og mellemstore 
virksomheder (se punkt 99 til 101) og aktionerne til 
fordel for regioner i vanskeligheder (se punkt 102 til 
104) samt på andre områder, hvor der kan være behov 
for yderligere undersøgelser og drøftelser. Et koordi­
neret arbejdsprogram vil omfatte følgende aktioner: 
— yderligere vejledning til medlemsstaterne i brugen af 
ikke-diskriminerende kontraktvilkår til at fremme 
sociale målsætninger i lyset af, hvordan praksis blandt 
de ordregivende myndigheder udvikler sig 
— udarbejdelse af en detaljeret og omfattende medde­
lelse om SMV og offentlige kontrakter med henblik 
på at fremsætte forslag om bl.a.: 
(') KOM(89) 141 af 4. 4. 1989. — forbedring af kvaliteten af den information om 
kontrakter, som potentielle tilbudsgivere har 
adgang til 
— yderligere præcisering af, i hvor stort omfang 
direktiverne åbner mulighed for at opdele 
kontrakter i delkontrakter og for brug af underle­
verandører 
— klarhed over underleverandørers retslige status 
— udarbejdelse af standardbestemmelser om under­
leverandørvirksomhed 
— benyttelse på basis af en undersøgelse, som for 
nylig er udført for Kommissionen, af mere favo­
rable betingelser for finansielle garantier, 
herunder tilskyndelse til kollektive forsikringsord­
ninger som garanti for virksomhedernes solvens 
— etablering af et bedre fungerende samarbejde 
mellem SMV indbyrdes og mellem SMV og 
andre virksomheder specielt inden for rammerne 
af Den Europæiske Økonomiske Firmagruppe 
(EEIG) 
— færdiggørelse af forslaget til henstilling fra Kommis­
sionen om foranstaltninger til fremme af deltagelse 
fra små og mellemstore virksomheders side i offent­
lige kontrakter på basis af denne meddelelse 
— afslutning af undersøgelsen af behovet for ledsagefor­
anstaltninger inden for sektorer, som hidtil har været 
undtaget fra at falde ind under direktiverne om 
offentlige kontrakter 
— undersøgelse på baggrund af studier af offentlige 
kontrakters virkning og andre undersøgelser af det 
indre marked og foranstaltninger foreslået af 
medlemsstaterne i udviklingsplaner og prioriteterne i 
EF's støtteordninger af, om det er nødvendigt at 
iværksætte supplerende foranstaltninger til fordel for 
de regioner, der opfylder betingelserne for at 
modtage støtte fra strukturfondene, og som står over 
for problemer affødt af liberaliseringen af offentlige 
kontrakter og virkeliggørelsen af det indre marked 
— yderligere undersøgelser af, hvordan de i punkt 84 
opregnede andre foranstaltninger virker, navnlig de 
foranstaltninger, der tager sigte på at forbedre kvali­
teten og strømmen af oplysninger mellem potentielle 
entreprenører og underleverandører og ordregivende 
myndigheder, herunder bl.a. udvikling en elektronisk 
udbudsinformationstjeneste 
— en mere intensiv formidling til regionerne af resulta­
terne af forskningsprogrammer af relevans for offent­
lige kontrakter 
— yderligere undersøgelse i samarbejde med Den Euro­
pæiske Investeringsbank af problemerne i forbindelse 
med at opnå adgang til den kapital, der er nødvendig 
for at deltage i offentlige kontrakter. 
Nr. C 311/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 12. 89 
BILAG 
Ikraftværende præferenceordninger inden for offentlige kontrakter i medlemsstaterne 
Medlemsstat 
FORBUNDS­
REPUBLIKKEN 
TYSKLAND 
GRÆKENLAND 
ITALIEN 
DET FORENEDE 
KONGERIGE Retsgrundlag 
National lovgivning 
National lovgivning 
National lovgivning 
Regional lovgivning 
Administrativ praksis 
(ikke-obligatorisk) 
Administrativ praksis 
(ikke-obligatorisk, 
men generelt anvendt 
i praksis) Anvendelsesområde 
a) efterspørgselssiden 
b) udbudssiden 
a) offentlige kontrakter (indkøbskon­
trakter/bygge- og anlægskon­
trakter) 
b) virksomheder med produktionssted 
eller personer med bopæl i Vest­
berlin eller zone inden for 50 km 
fra grænse med Østtyskland 
a) offentlige kontrakter (indkøbskon­
trakter) 
b) i) virksomheder med hjemsted i 
regioner, der ligger mere end 
50 km fra Athen 
ii) virksomheder med hjemsted på 
de græske øer 
a) offentlige indkøbskontrakter (den 
statslige og regionale forvaltning, 
offentlige virksomheder) 
b) virksomheder med hjemsted i 
Mezzogiorno, Lazio, Trieste 
a) offentlige bygge- og anlægskon­
trakter fra regionale og lokale 
forvaltninger, offentlige virksom­
heder 
b) virksomheder med hjemsted på Sici­
lien igennem mindst tre år 
A. Generel præferenceordning 
a) indkøb foretaget af statslige 
organer, nationaliserede industrier 
og andre offentlige myndigheder 
b) virksomheder med hjemsted i udpe­
gede udviklingsområder 
B. Særlig præferenceordning 
a) virksomheder i udpegede udvik­
lingsområder -
b) virksomheder i udpegede udvik­
lingsområder 
a) indkøb foretaget af statslige organer 
i Nordirland 
b) personer eller virksomheder, der 
handler med produkter fra Nord­
irland Anvendelsesmetode 
— pligt til at inkludere b) 
— på lister til brug ved begrænset 
udbud 
— pligt til at give præference til b), 
hvis buddet er lig med laveste 
tilbudsgivers eller ligger inden for 
0,5 % fra det laveste bud ved 
kontrakter til en værdi af 
1 000 000 DM eller derover 
(Bemærk: I Berlins tilfælde findes der ud 
over den regionale præferenceordning 
afgiftslettelser, som har direkte betyd­
ning for tilbudsprisen) 
b) i) op til 7 % prisfordel i forhold til 
laveste bud 
ii) op til 10 % prisfordel i forhold til 
laveste bud 
30 % kvote tildelt de under b) anførte 
regioner, men konkurrencebaseret afgi­
velse af bud inden for kvote 
50 % kvote for leverancer til offentlige 
bygge- og anlægsarbejder, der får støtte 
fra særlige interventionsfonde 
— ved lige store pristilbud mindst 40 % 
deltagelse af sicilianske virksomheder 
— ved bolig- og skolebyggeri samt 
25 % præfabrikeret byggeri skal 
materialer leveres af sicilianske virk­
somheder 
— præferencer til underleverandører 
Står pris og andre elementer i buddet 
lige, tildeles offentlige kontrakter b) 
Ingen prisfordel, men virksomheder, der 
opfylder betingelserne herfor (b)), kan få 
tilbudt at udføre 25 % af en ordre til en 
pris, som ikke medfører ekstraudgifter 
for køber 
— generel præference til produkter fra 
Nordirland, forudsat at de opfylder 
de krævede specifikationer; 
— 5 % prisfordel til tilbudsgivere, hvis 
buddet gavner beskæftigelsen i 
Nordirland