KOMMI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(94) 567 endelig udg. 
Bruxelles, den 06.12.1994 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
om gennemførelse af artikel 14 i 
Rådets direktiv 89/397/EØF af 14. juni 1989 
om offentlig kontrol med levnedsmidler 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 06 EUROPA-PARLAMENTET 
om gennemførelse af artikel 14 i 
Rådets direktiv 89/397/EØF af 14. juni 1989 
om offentlig kontrol med levnedsmidler 
Indledning 
Direktiv 89/397/EØF harmoniserer de almindelige principper for udøvelse af offentlig 
kontrol med levnedsmidler. Kontrollen omfatter også tilsætningsstoffer og materialer, 
der kommer i berøring med levnedsmidler, og sigter på at forhindre helbredsrisici, 
beskytte forbrugerinteresser og sikre loyal handel. 
Direktivet giver medlemsstaterne en vis frihed med hensyn til den praktiske 
gennemførelse af kontrollen, "således at der ikke gribes ind i kontrolordninger, der har 
bevist deres egnethed, og som er tilpassede de særlige forhold i de enkelte 
medlemsstater". Det må dog siges, at der er betydelige forskelle mellem de offentlige 
levnedsmiddelkontrolordninger i de enkelte medlemsstater. 
Direktivets artikel 14 forpligter medlemsstaterne til at udarbejde foreløbige 
programmer, som indeholder bestemmelser om arten og hyppigheden af de 
kontrolforanstaltninger, der skal gennemføres regelmæssigt, og til at tilsende 
Kommissionen alle fornødne oplysninger om gennem førelsen af deres 
kontrolprogrammer i det foregående år. De statistikker, som repræsenterer disse 
kontrolresultater, skulle give et generelt indtryk af situationen for offentlig 
levnedsmiddelkontrol i BF. De er en kilde til nyttige oplysninger for såvel 
Kommissionen som medlemsstaternes kompetente myndigheder og vil bidrage til at 
skabe gensidig tillid til, hvorledes det indre marked fungerer. 
Kommissionen har i samråd med medlemsstaterne lige fra begyndelsen forsøgt at 
harmonisere den måde, hvorpå de enkelte indberetninger meddeles til Kommissionen, 
således at kontrolresultaterne fremkommer på sammenlignelig måde. Der må imidlertid 
udvises forsigtighed ved sammenligning af resultaterne, ikke blot fordi 
kontroltjenesterne arbejder forskelligt, men også fordi der ikke findes fælles 
kvalitetskontrolnormer hverken for laboratorier eller for analysemetoder. 
Artikel 14 kræver endvidere, at Kommissionen sender medlemsstaterne en henstilling 
vedrørende et koordineret kontrolprogram for det følgende år, hvis gennemførelse 
angives i et separat kapitel i statistikkerne. 
Kommissionen udarbejder i snævert samarbejde med medlemsstaterne hvert åren liste 
over emner, hvorom Den Stående Levnedsmiddelkomité skal hores. 
Desuden bidrager FLBP (Food Law Enforcement Practioners) - en selvstændig 
organisation bestående af levnedsmiddelkontrolmedarbejdere i EF- og EFTA-landene -
på uformelt ekspertgrundlag til udarbejdelsen af disse koordinerede programmer. 
Sidste stykke i artikel 14 pålægger Kommissionen fem år efter meddelelsen af direktiv 
89/397/EØF at tilsende Rådet en rapport om gennemførelsen af artiklçn, i givet fald 
ledsaget afpassende forslag. Denne rapport opfylder denne forpligtelse. Rapporten 
Z 
beslår af tre dele: Kapitel 1 omhandler kontrolprogrammerne, kapitel II de koordinerede 
kontrolprogrammer og kapitel III konklusioner og Kommissionens henstillinger. 
Medlemsstaternes kontrolprogrammer 
Medlemsstaterne anmodes om at tilsende Kommissionen alle nødvendige oplysninger 
om, hvorledes deres kontrolprogrammer er blevet gennemført i det foregående år, idet 
de præciserer: 
hvilke kriterier, der er fulgt ved udarbejdelsen af disse programmer 
antallet og arten af udførte kontrolforanstaltninger 
antallet og arten af konstaterede overtrædelser. 
I juni 1990 udviklede en arbejdsgruppe bestående af eksperter fra medlemsstaterne og 
Kommissionen et skema, som nu benyttes af samtlige medlemsstater til indsendelse af 
deres statistiske resultater til Kommissionen (bilag I). Skemaet giver et generelt 
overblik over, hvad den offentlige kontrol omfatter: dækning af 
levnedsmiddelsektoren, fordeling af overtrædelser pr. kategori (hygiejne, 
kontaminanter, sammensætning, mærkning) samt udtagning afprøver og analyse pr. 
produktkategori, herunder samlet antal prøver og overtrædelser. 
Direktiv 89/397/EØF finder anvendelse uden at berøre mere specifikke forskrifter, og 
skemaet omfatter alle levnedsmidler undtagen sådanne, for hvis vedkommende 
kontrolresultaterne skal rapporteres i henhold til andre, mere specifikke direktiver. 
1991- og 1992-resultaterne blev gennemgået på møder med medlemsstaterne i 
arbejdsgruppen "levnedsmiddellovgivning, undergruppen for offentlig kontrol af 
levnedsmidler". 
Formålene var følgende: 
at få et samlet overblik over, hvorledes den officielle kontrol med levnedsmidler 
gennemføres i hver medlemsstat 
at forsøge at vurdere generelle trends 
at give en udveksling af oplysninger for at forbedre kontrolordningen i hver 
medlemsstat. 
Vurdering af systemet 
Tilsendelse af standardiserede oplysninger om levnedsmiddelkontrolresultater til 
Kommissionen har krævet en stor indsats fra medlemsstaterne, som har måttet tilpasse 
deres egne rapportcringssystemer. Det har ikke altid været let, navnlig ikke i tilfælde 
hvor kontrollen foretages af uafhængige regionale eller lokale myndigheder. 
Alligevel sendte alle medlemsstaterne oplysninger om resultaterne af deres offentlige 
levnedsmiddelkontrol ved benyttelse af det krævede skema, og nogle medlemsstater 
sendte samtidig supplerende oplysninger, der gjorde det nemmere at forstå resultaterne. 
Z 
Ikke alle statistikker for disse to år er komplette, men der er en klar forbedring med 
hensyn til opstillingen af 1992-statistikkerne i forhold til 1991-statistikkerne. Dette 
gjorde det muligt at drage en række konklusioner af de modtagne resultater. I de 
medlemsstater, som indsendte et komplet skema, var procenten af det faktiske antal 
besøgte virksomheder i det betragtede år og antallet af virksomheder, der kunne komme 
på tale for offentlig levnedsmiddelkontrol, således mere eller mindre sammenligneligt: 
(D: 96%, DK: 96,5%, L: 71%, UK: 70%): Det viser sig desuden, at antallet af 
kontrolbesøg gennemsnitligt er dobbelt så stort som antallet af besøgte virksomheder: 
(D: x 1,95, DK: x 1,95, L: x 1,76, NL: x 2,5, UK: x 2,1). 
Hvad angår overtrædelser, som er konstateret ved kontrol på stedet, har næsten hver 
medlemsstat et sammenligneligt mønster med de fleste overtrædelser på 
hygiejneområdet fulgt af tilsætningsstoffer, kontaminanter og sammensætning samt 
endelig mærkning og præsentation. Dette kan afspejle, at medlemsstaterne lægger 
større vægt på hygiejnekontrol og foretager kontrol i hojrisikoområdcr. 
Del fremgik af drøftelser i arbejdsgruppen, at der for nogle tilsyneladende 
uoverensstemmelser, fx antallet af overtrædelser under overskriften "anden forurening 
end mikrobiologisk", var en fornuftig forklaring, idet det ser ud til, at nogle 
medlemsstater indbefatter uønskede stoffer (fremmedlegemer, døde insekter osv.) under 
overskriften "anden forurening end mikrobiologisk", mens andre ikke gør det. 
Desuden fortolker medlemsstaterne grundbegreber i statistikkerne som fx 
"overtrædelse" forskelligt. Undertiden giver manglende overholdelse af lovmæssige 
krav anledning til en mundtlig advarsel fra de kompetente myndigheder. I nogle 
medlemsstater er sådanne advarsler af mere formaliseret karakter og rapporteres 
følgelig i statistikkerne, mens dette ikke er tilfældet i andre medlemsstater. 
Det er grunden til, at Kommissionen sammen med arbejdsgruppen er ved at udarbejde 
retningslinjer, der skal benyttes ved opstilling af statistikkerne, og som forhåbenligt vil 
mindske antallet af uoverensstemmelser. Medlemsstaterne vil endvidere blive bedt om 
at vedlægge deres rapporter forklarende bemærkninger. 
II 
De koordinerede kontrolprogrammer 
Medlemsstaterne tilsender Kommissionen deres kontrolresultater, og efter 
Kommissionens mening udgør de modtagne statistikker et passende grundlag for senere 
drøftelser med medlemsstaterne om det koordinerede kontrolprogram for EF for det 
følgende år. Kommissionen bad derfor i februar 1991 medlemsstaterne om at indgive 
oplysninger om 1990 på frivillig basis, da kravene i artikel 14 strengt taget endnu ikke 
var trådt i kraft i 1991. 
Fem medlemsstater reagerede på Kommissionens anmodning, og Kommissionen 
besluttede at udarbejde en henstilling på grundlag af resultaterne af de modtagne 
statikker. Henstillingen fokuserede udelukkende på kontrol af mikrobiologisk 
forurening af en række letfordærvelige produkter. Den Stående Levnedsmiddelkomité 
gav ikke medhold i dette tiltag, men foreslog at inddrage eksperter fra medlemsstaterne 
Mr 
i udarbejdelsen af det koordinerede kontrolprogram. Kommissionen besluttede derefter 
at trække sil forslag til et koordineret kontrolprogram for 1992 tilbage og indkaldte i 
løbet af 1992 en arbejdsgruppe bestående af eksperter fra medlemsstaterne til drøftelse 
aF 1993-programmet. 
Det lykkedes Kommissionen sammen med disse eksperter at udarbejde et forslag til 
1993-programmet, som Den Stående Levnedsmiddelkomité kunne acceptere. Dette 
program (EFT nr. L 350 af 1. december 1992, s. 85) omfatter en henstilling til 
medlemsstater om at udtage prøver af følgende produkter og at analysere de specifikke 
parametre: 
1. Forfalskning af appelsinsaft 
2. Nitrat og nitrit i babymad indeholdende grøntsager 
3. Vægtkontrol af dybfrosne havfrugter ("alt godt fra havet") 
4. Mikrobiologisk undersøgelse af konsumis 
5. Mikrobiologisk undersøgelse af færdigretter. 
Kommissionen gav afkald på at foreskrive en bestemt procentsats for de prøver, der 
skulle udtages, men foreslog, at prøveudtagningen skulle give et overblik over 
markedet for de pågældende levnedsmidler. Der blev ikke fastsat forskrifter med 
hensyn til analysemetode. Den enkelte medlemsstat udtager prøver som led i sit eget 
offentlige levnedsmiddelkontrolprogram og analyserer dem ud fra sine standardregler. 
De benyttede metoder skal nævnes eller kort beskrives. 
1994-henstillingen blev accepteret af Den Stående Levnedsmiddelkomité (EFT nr. L 80 
af 24. marts 1994, s. 94) og omfatter følgende emner; 
11. Aflatoxin B1 -produkter, der kan indeholde aflatoxin B1, især produkter 
beregnet til børn 
2. Lysteria monocytogenes i kødpostejer, som sælges i detailledet 
3. Forfalskning af frosne fiskeprodukter 
4. Forfalskning af gede-og fåreost. 
Som følge af drøftelsen i arbejdsgruppen blev hvert emne denne gang ledsaget af el 
forslag til analysemetode. For ikke at overbelaste budgeltet for laboratorieomkoslninger 
i visse medlemsstater blev det besluttet at begrænse antallet af emner til fire. 
Drøftelserne af 1995-programmet blev indledt tidligt i år, og arbejdsgruppen kunne 
enes om følgende kriterier for de fremtidige koordinerede kontrolprogrammer: 
hvis emnerne er produkter, bør det være sådanne, som sælges frit på markedet i 
mange og helst alle medlemsstater 
kontrolforanstaltninger bor vedrøre problemområder 
kontrollen kan indbefatte kontrol på stedet 
programmet bør indeholde elementer med hensyn til såvel beskyttelse af 
folkesundheden som loyal handel 
de krævede analysemetoder bør uden særlige vanskeligheder kunne anvendes af 
kontrollaboratorierne i samtlige medlemsstater 
S 
kontrol, der er omfattet af andre EF-kontrolprogrammcr, bør undgås 
kontrollen bør vedrøre håndhævelsen af EF-retsforskrifter. 
Tanken er at benytte disse kriterier som grundlag for en udvælgelsesprocedure, og det 
betyder ikke nødvendigvis, at hvert valgt emne opfylder samtlige kriterier. 
Skønt det endnu er for tidligt at drage konklusioner, da resultaterne af det første (dvs. 
1993) kontrolprogram endnu ikke er kendt, er det opfattelsen at gennemførelsen af 
disse programmer bidrager til den gensidige tillid mellem medlemsstaternes 
kompetente myndigheder. 
III 
Konklusioner og henstillinger 
Håndhævelsen af levnedsmiddellovgivning i EF påhviler først og fremmest 
medlemsstaterne. Kontroldirektivet 89/397/EØF harmoniserer blot de generelle 
principper for levnedsmiddelkontrol, men i præamblen henvises der til nødvendigheden 
af, at medlemsstaterne fastlægger deres egne kontrolprogrammer med passende 
kriterier, og at der forefindes koordinerede programmer på EF-plan med henblik på det 
indre markeds gennemførelse og funktion; 
Kommissionen mener, at resultaterne af kontrolprogrammerne og det koordinerede 
program er indbyrdes forbundne, og at problemområder, der fremgår af statistikkerne, 
bør danne grundlag for det følgende års koordinerede program. Så længe resultaterne af 
statistikkerne ikke er endegyldige, bør den nuværende procedure dog fortsat følges, 
især da der er voksende enighed mellem medlemsstaterrne og Kommissionen om, 
hvordan man kommer frem til en henstilling om et koordineret kontrolprogram. 
Den gamle tradition med håndhævelse af levnedsmiddellovgivning og dennes særlige 
karakter i den enkelte medlemsstat - love og bestemmelser om levnedsmidler er faktisk 
blandt de ældste samfundsreglcr - er sandsynligvis en forklaring på, hvorfor de 
statistikker, der modtages fra medlemsstaterne, er så vanskelige at sammenligne. Det 
skema, som medlemsstaterne og Kommissionen er blevet enige om, sigter på en 
ensartet forelæggelse af kontrolresultaterne, men trods dets ganske detaljerede struktur 
benytter medlemsstaterne forskellige fortolkninger af begreber som "virksomhed", 
"overtrædelse", "kontrol" og "prøve". Det blev på mødet i april 1994 mellem tekniske 
eksperter og Kommissionen aftalt, at Kommissionen skulle udarbejde retningslinjer, 
som vil søge at harmonisere disse begreber. Desuden vil alle medlemsstaterne blive 
bedt om at tilføje forklarende bemærkninger til deres statistikker med mere detaljeret 
beskrivelse af, hvad disse begreber betyder. 
Som allerede nævnt i indledningen er de manglende fælles kvalitetskontrolnormer for 
såvel laboratorier som benyttede analysemetoder en anden grund til, at de forskellige 
statistikker giver fortolkningsvanskeligheder. 
Rådet vedtog i 1993 særlige bestemmelser for at fremme tilnærmelsen af den nationale 
lovgivning med hensyn til offentlig kontrol af levnedsmidler (Rådets direktiv 
(o 
93/99/EØF af 29. oktober 1993 om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig 
kontrol med levnedsmidler). Særlig artikel 3 og 4 henviser til sådanne 
kvalitetskontrolnormer, men medlemsstaterne har 60 måneder efter direktivets 
vedtagelse til at iværksætte deres lovgivning for at efterkomme artikel 3. Dette problem 
forbliver derfor uløst indtil oktober 1998. 
En af direktivets bestemmelser er. at der skal oprettes en gruppe særlige tjenestemænd, 
som udnævnes og udpeges af Kommissionen, til at samarbejde med de kompetente 
myndigheder i medlemsstaterne om overvågningen og vurderingen af ensartetheden og 
effektiviteten af de nationale levnedsmiddelkontrolordningcr. 
Nylige drøftelser med medlemsstaterne viste et klart behov for en sådan gruppe for at 
give praktiske garantier for. at EF-retforskrifter om levnedsmidler anvendes ensartet i 
hele EF. 
Kommissionen ønsker, at denne nye tjeneste påbegynder sit arbejde snarest muligt, og 
der forudses indledende arbejde allerede i år. 
Det påtænkes at oprette små hold på 2-3 tjenestemænd fra såvel Kommissionen som 
medlemsstaterne, som vil besøge hver medlemsstat for at diskutere den kørende 
offentlige levnedsmiddelkontrolordning, navnlig på baggrund af statistikkerne og 
resultaterne af det koordinerede kontrolprogram. 
I en følgende fase af ukendt varighed vil opmærksomheden blive rettet mod kontrol og 
selve håndhævelsen og især mod, hvordan levnedsmiddellovgivningen anvendes med 
vægt på aspekter af EF-interesse. 
Det antages, at dette kommissionsmspektorat meget vel kunne begynde med fire 
kornmissionstjenestemænd i kategori A, en tjenestemand i kategori B (til statistisk 
arbejde og arkivering) og en tjenestemand i kategori C til sekretariatsarbejde. Det 
foreslås, at rekrutteringen af disse tjenestemænd sker gradvis med to A-tjenestemænd 
rekrutteret årligt i 1995 og 1996. 
Hvad medlemsstaternes deltagelse angår er Rådet og Kommissionen enige om, at 
Kommissionen vil tilstræbe et højt samarbejdsniveau med medlemsstaternes 
kompetente myndigheder med henblik på at opstille en liste over særlige embedsmænd, 
som især udnytter færdigheder hos disse myndigheder med hensyn til vurderingen af 
offentlige levnedsmiddellcontrolordninger. De pågældende embedsmænds lønninger vil 
blive betalt af medlemsstaterne, men rejse- og opholdsudgifter vil blive betalt af 
Kommissionen. Der er vedlagt en "finansieringsoversigt" for denne nye tjeneste (bilag 
H). 
Sammenfattende kan det siges, at resultaterne af kontrolprogrammerne heninder de 
koordinerede programmer - endnu ikke er indbyrdes sammenlignelige. De bør 
imidlertid hver for sig betragtes som viglige værktøjer for tjenestemændene, jf. artikel 5 
i Rådets direktiv 93/99/EØF, ved udøvelsen af deres opgaver. 
f 
MGJOMSSTAT BILAG I ^ 
Antallet og arten af udførte kontrolforanstaltninger og konstaterede overtrædelser (i henhold til artikel 14 i Rådets direktiv 
89/397/EØF). 
a) Kontrol på stedet 
Antal etablissementer 
Antal besøgte etablissementer 
Antal kontrolbesøg 
Antal etablissementer 
med overtrædelser^*' 
Overtrædelsens art^*) Producenter Fabrikanter Importører Distributører Detailhandlere Restauratører og Total 
og og og speditører anden 
emballage- eksportører catering-virksomhed 
virksomheder 
Producenter Fabrikanter Importører Distributører Detailhandlere Restauratører og Total 
og og og speditører anden 
emballage- eksportører catering-virksomhed 
virksomheder 
Almen hygiejne 
(håndteringsprocedure, 
°^ materiel og lokalernes stand) 
Personalets hygiejne 
(i overensstemmelse med 
artikel 8 i direktiv om 
offentlig kontrol med 
levnedsmidler) 
Sammensætning (inkl. råvarer 
og tilsætningsstoffer) 
Anden kontaminering end 
mikrobiologisk 
Merkning og præsentation 
Andet 
(• ) Kun de overtrædelser, som har ført til formelle sagsanlæg fra de ansvarlige myndigheders side 
b r],aboratorieresul tater. 
Produkt 
1 Mejeriprodukter 
2 Æg og æggeprodukter 
3 Kød og kødprodukter, 
vildt og fjerkræ 
4 Fisk, krebsdyr, bløddyr 
5 Fedtstoffer og olier 
6 Supper, bouilloner, 
saucer 
7 Céréalier og bagværk 
8 Frugt og grønsager 
9 Urter og krydderier 
10 Ikke-alkoholdige 
drikkevarer 
11 Vin 
12 Andre alkoholholdige 
drikkevarer end vin 
13 Is og desserter 
14 Kakao og kakaoblandinger, 
kaffe og te 
15 Konfekturevarer 
16 Nødder og nøddeprodukter, 
snacks 
17 Tilberedte retter 
18 Levnedsmidler bestemt til 
særlig ernæring 
19 Tilsætningsstoffer 
20 Materialer og genstande, 
bestemt til at korrme i 
berøring med levnedsmidler 
21 Andet Prøver med overtrædelser^ ' 
Antal Mikrobiologisk Anden Sarrmensætning Nferkning og Andet Samlet ant; 
prøver kontaminering kontaminering præsentation prøver 
(*' Kun de overtrædelser, som har ført til formelle sagsanlæg fra de ansvarlige myndigheders side. 
B I L A G II 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
Afsnit 1; Finansielle virkninger 
1. Foranstaltningens betegnelse 
Foranstaltning, der i henhold til direktiv 93/99/EØF skal udvikle opgaverne med 
overvågning og vurdering af ensartetheden og effektiviteten af de offentlige 
levnedsmiddelkontrolordninger i EF, der forvaltes af tjenestemænd fra Kommissionen 
bistået af nationale embedsmænd, som er specialiseret på området. 
2. Budgetpost 
A-l 10: Personale omfattet af vedtægten 
A-130: Tjenesterejser 
A-501: Decentral databehandling 
B5-300: Det indre marked 
3. Retsgrundlag 
EF-traktatens artikel 100A 
Rådets direktiv 93/99/EØF af 29. oktober 1993 om supplerende bestemmelser vedrørende 
offentlig kontrol med levnedsmidler (artikel 5) 
4. Beskrivelse af foranstaltningen 
4.1 Sårlige formal: 
Formålet med denne foranstaltning er at give Kommissionen mulighed for sammen med 
medlemsstaternes kompetente myndigheder at kontrollere det gennemførte arbejde i 
forbindelse med de nationale kontrolordninger med henblik på at sikre, at EF-
retsforskrifterne om levnedsmidler anvendes ensartet i hele EF, hvorved det indre 
marked kan fungere godt. I dette øjemed bistås tjenestemænd udpeget af Kommissionen 
under deres besøg af nationale embedsmænd fra andre medlemsstater end den, der 
kontrolleres. 
Foranstaltningen skal endvidere gøre det muligt for Kommissionens tjenestegrene at 
fungere som mægler for at løse problemer mellem medlemsstaterne og således medvirke 
o 
Foranstaltningen skal endvidere gøre det muligt for Kommissionens tjenestegrene al 
fungere som mægler for at løse problemer mellem medlemsstaterne og således medvirke 
til en øget gensidig anerkendelse af produkter, der kommer fra medlemsstaterne. 
4.2 Foranstaltningens varighed 
Ubestemt. Nødvendigheden af foranstaltningen genovervejes ved udgangen af 1996. 
4.3 Målgrupper 
Direkte: Medlemsstaternes kontrolmyndigheder 
Indirekte: De økonomiske beslutningstagere i levnedsmiddelsektoren 
5. Klassifikation af udgifterne 
5.1 Ikke-obligaloriske udgifter 
5.2 Ikke-opdeltc bevillinger for udgifter i del A 
Opdelte bevillinger for budgetpost B5-300 
5.3 Indtægtstype: Ingen 
6. Udgifternes/indtægternes art 
6.1 100% tilskud: Nej 
6.2 Samfinansiering: Betaling afrejse- og opholdsudgifter for de nationale 
embedsmænd, som deltager i kontroltjenesterejser i medlemsstaterne 
6.3 Rentegodtgørelse: Nej 
6.4 Andet: Ifølge vedtægten eller kontrakter 
6.5 Mulighed for delvis tilbagebetaling: Nej 
6.6 Ændring af indtægtsniveauet: Nej 
7. Finansielle virkninger for interventionsbevillingerne 
Den pågældende foranstaltning henhører under del A med hensyn til personaleudgifter og 
tjenestemandsrejser. Rejse- og opholdsudgifter for nationale embedsmænd afholdes over 
budgetpost B5-300 "Det indre marked". Der forudses for 1995 udgifter på 60 000 ECU 
og for de følgende år vil 70 000 ECU være nødvendige. Omkostninger ved 
offentliggørelse af rapporterne, som er skønnet til 20 000 ECU, afholdes ligeledes over 
budgetpost B5-300. Behovene vil kunne dækkes af de bevillinger, der er anmodet om i 
det foreløbige budgetforslag for 1995. De vil indgå i en anmodning for de følgende år, 
idet udgifterne er indbefattet i GD Ill's finansielle planlægning. 
ti 
7.1 Beregningsmetode for udgifterne på budgetkonto B5-300 
Kejse- og opholdsudgifter for nationale embedsmænd: Gennemsnitsomkostninger for én 
persons tjenesterejse af en varighed på tre uger: 5 000 ECU. Udgifterne overtages på 
grundlag af en aftale mellem den medlemsstat, der har ansat embedsmanden, og 
Kommissionen. 
Offentliggørelse: Skøn på 20 000 ECU på grundlag af tidligere erfaring 
(offentliggørelse af Den Videnskabelige Komités udtalelser) 
7.2 Fordeling af udgifterne pr. år 
1994: pm 
1995: Rejse- og opholdsudgifter for nationale embedsmænd: 60 000 ECU 
1996 og følgende år: Rejse- og opholdsudgifter for nationale 
embedsmænd: 70 000 ECU 
Offentliggørelse af besøgsrapporter: 20 000 ECU 
8. Forholdsregler mod svig 
Udgiftskontrollen foretages af de for foranstaltningen ansvarlige tjenestegrene på 
grundlag af bilag. Efter finansforordningens artikel 2 skal bevillingerne anvendes i 
overensstemmelse med principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning, herunder 
navnlig for tilbageholdenhed og omkostningseffektivitet. 
Afsnit 2: Udgifter til administration (budgettets del A) 
1. Forøgelse af antallet af ansatte 
Iværksættelsen af denne foranstaltning forudsætter indsats af yderligere personale, der er 
skønnet til fire tjenestemænd eller midlertidigt ansatte i kategori A (to i 1995 og to i 
1996), en tjenestemand i kategori B og en tjenestemand i kategori C afhængigt af 
resultaterne af 1995-budgetproceduren og Kommissionens beslutning med hensyn til 
tildelingen af menneskelige ressourcer, der godkendes efter 1995-budgettet. 
2. Drifts- og personaleudgifter 
Med hensyn til personalet er omkostningerne skønnet ud fra tabeller udleveret af GD IX. 
Med hensyn til tjenesterejser har GD Ill's finanstjeneste givet et skøn. Tjenesterejser af en 
gennemsnitlig varighed på to uger (møde med ministerielle embedsmænd og besøg hos 
lokale myndigheder) koster i gennemsnit pr. tjenesterejse 2 500 ECU. Forberedende 
tjenesterejser koster i gennemsnit 1 000 ECU. 
Med hensyn til databehandling har GD Ill's edb-tjeneste givet et skøn. 
\2. 
Forventede udgifter til administration 
Regnskabsåret 1995 
Rekruttering af lo tjenestemænd eller midlertidigt ansatte i kategori A: 
160 000 ECU 
Rekruttering af en tjenestemand i kategori B: 65 000 ECU 
.Rekruttering af en tjenestemand i kategori C (sekretær): 50 000 ECU 
.Edb-udstyr til disse nye personer (4 PC + 2 IMP): 24 000 ECU 
Tolv todags forberedende tjenesterejser for en person: 12 000 ECU 
Tolv tougers tjenesterejser for en person: 30 000 ECU 
Regnskabsåret 1996 
Rekruttering af to tjenestemænd eller midlertidigt ansatte i kategori A: 
160 000 ECU 
Fjorten todags forberedende tjenesterejser for en person: 
14 000 ECU 
Fjorten tougers tjenesterejser for en person: 22 500 ECU 
Edb-udstyr til de rekrutterede personer (2 PC + 1 IMP): 12 000 ECU 
Afsnit 3: Oplysninger om cost/effectiveness -
analyseelementer 
1. Formål og sammenhæng med den finansielle planlægning 
1.1 Specifikt formål 
Gennemførelsen af det indre marked på levnedsmiddelområdet kan kun være effektiv, 
hvis kontrolforanstaltningerne betragtes som ligestillede og dermed anerkendes af hver 
medlemsstat. 
Skønt medlemsstaterne fortsat er ansvarlige for kontrollen, har Kommissionen en 
nøglerolle på dette område, navnlig at efterprøve, al kontrolforanstaltningernes 
kvalitetsniveau er højt, at sætte kontroltjenesterne i de iorskellige medlemsstater i 
forbindelse med hinanden og eventuelt at fungere som mægler i tilfælde af tvist. 
1.2 Generaldirektoratets finansielle planlægning: Ja 
13> 
1.3 Generelt formål 
Formålet med denne foranstaltning ligger først og fremmest inden for rammerne af det 
mål, at det indre marked skal fungere godt, og mere generelt inden for rammerne af en 
ensartet anvendelse af EF-retten. 
2. Begrundelse for foranstaltningen 
Lignende mål kunne nås ved oprettelse af et "levnedsmiddelagentur", men denne løsning 
er ikke taget i betragtning, da forøgelse af antallet af sådanne instanser ikke er politisk 
ønskelig. Dertil kommer, at selv om det er vanskeligt at sætte tal på de nøjagtige 
omkostninger, som oprettelsen af et nyt agentur kunne medføre, ville de nødvendige 
bevillinger ganske givet være større end ved rekruttering af nogle få tjenestemænd. 
Endelig må det i betragtning af de opgaver, der vil blive pålagt disse tjenestemænd, 
foretrækkes, at disse personer sikres total uafhængighed over for medlemsstaterne. 
3. Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
3.1 Valgte præstationsindikatorer 
antal kontrolrapporter 
kvalitetsforbedring af national kontrol 
antal afgjorte tvister 
3.2 Bestemmelse om evalueringen og dens hyppighed 
Tjenestemandsholdet udarbejder i begyndelsen af hvert året arbejdsprogram, som 
derefter underkastes en evaluering, der udmøntes i en rapport. Denne rapport vil gøre 
det muligt at udarbejde arbejdsprogrammet for det følgende år. 
3.3 Usikkerhedsmomenter 
Det vigtigste usikkerhedsmoment ligger i de reelle muligheder for at rekruttere det 
nødvendige kompetente personale. 
n 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 567 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 
Katalognummer : CB-CO-94-589-DA-C 
ISBN 92-77-83166-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
IN