t * !-%/ 
*s 'ir« %> ri 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 14.05.1997 
KOM(97) 196 endelig udg. 
' *|'"4. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TBL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
OG REGIONSUDVALGET 
1 i» fra-A 
DEN ENERGIMÆSSIGE DIMENSION 
AF 
KLIMAÆNDRINGERNE 

Indholdsfortegnelse 
UDFORDRINGEN 2 
Forpligtelsen til at nedbringe udledningerne 2 
Tendenser inden for C02-udledninger 3 
Behovet for politiske beslutninger 5 
POTENTIELLE AKTIVITETSOMRÅDER I ENERGIPOLITIKKEN 5 
Energieffektivitet og energibesparelse 5 
Øget samarbejde med de økonomisk aktører; miljøaftalernes rolle 6 
Fremskynde indførelsen af vedvarende energi 6 
Bedre energiforvaltning på øer samt på lokalt og regionalt plan 8 
Fremme af initiativer inden for kombineret kraftvarmeproduktion 8 
El-produktion 9 
Integration med andre politikker 10 
Teknologi og innovation 11 
Begrænsning af udledningen af andre drivhusgasser 11 
Skatte- og afgiftsmæssige værktøjer og finansiering 12 
KRAV TIL OG KONSEKVENSER AF FREMTIDENS POLITISKE VALG 12 
BILAG 17 
MEDDELELSE FRA KOMMISSION TIL 
EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
OG REGIONSUDVALGET OM 
DEN ENERGIMÆSSIGE DIMENSION AF KLIMAÆNDRINGERNE 
UDFORDRINGEN 
Forpligtelsen til at nedbringe udledningerne 
1. Klimaændringerne er et emne, der vækker udbredt bekymring i offentligheden. Der er 
et stigende krav i offentligheden og blandt politikerne om, at klimaændringsspørgsmål skal 
behandles inden for rammerne af en bredere, bæredygtig udvikling. De politiske 
beslutningstagere skal reagere på behovet for at nedbringe udledningerne. Den udfordring, 
Den Europæiske Union står over for, er at føre en politik som er effektiv, realistisk og 
gennemførlig. Det politiske løfte om at opfylde målsætningerne skal derfor understøttes 
af politisk handlevilje. 
2. Den tredje konference med de stater, der deltager i De Forenede Nationers rammekonvention 
om klimaænndringer (COP-3), som finder sted i Kyoto i december 1997, skal føre til, at der 
træffes beslutninger, som parterne og samfundet som sådan kan godkende og føre ud i livet. 
Inden for rammerne af Berlin-mandatet har parterne indledt forhandlinger, som skal føre til, 
at de industrialiserede lande i højere grad forpligter sig til at vedtage kvantitative mål for 
begrænsning og reduktion inden for specificerede tidsrammer såsom 2005 \ 2010 og 2020; 
disse mål skal nås gennem iværksættelse af hensigtsmæssige politikker og foranstaltninger. 
Det endelige mål med disse forhandlinger er at få vedtaget en juridisk bindende protokol på 
COP-3. 
3. Rådets konklusioner vedrørende klimaændringerne af 3. marts viste Fællesskabets 
handlevilje, idet man enedes om, at Fællesskabet stiller forslag om, at OECD-landene og 
landene under overgang til markedsøkonomi (bilag X i rammekonventionen) skal forpligte 
sig til inden år 2010 at nedbringe udledningen af de væsentligste drivhusgasser (CO2, CH4 
og N20)2 med 15% i forhold til referenceåret 1990. Hvis vi antager, at CO 2-udledningerne 
med de nuværende politikker og foranstaltninger stiger med omkring 8% i 2010 
sammenlignet med 1990, ville der være en divergens på mere end 20 points over den 
forhandlingsposition, Rådet har fastlagt Hvis denne store forskel skal udlignes, skal 
politikkerne og foranstaltningerne være så ambitiøse, navnlig på energiområdet, at de kan 
føre til fornyet overvejelse af samfundets målsætninger. Det kræver stor politisk vilje at 
udvikle de nødvendige politikker. 
4. De afgørelser, der træffes på den 3. konference, vil derfor få omfattende følgevirkninger, 
hvis de mål, man forhandler sig frem til, skal nås. Rådet er af den opfattelse, at beslutninger 
om, hvilke politikker og foranstaltninger der skal vedtages, skal træffes af det Råd, der er 
ansvarligt for det pågældende politiske område. Kommissionen mener, at de øvrige 
tværgående politikker, som berører miljøbeskyttelsespolitikken, bør inddrages i 
beslutningsprocessen. Den agter senere i år at udarbejde en bredt baseret meddelelse om 
klimaændringerne, der beskriver følgerne for politikken og de nødvendige foranstaltninger. 
Denne meddelelse, som omhandler energidimensionen af klimaændringerne, sigter mod 
at sætte gang i debatten om Kyoto-processen og fokuserer på følgerne på 
1 Rådet har endnu ikke besluttet sig for en forhandlingsposition for 2005. 
2 C02 er den væsentligste af drivhusgasserne 
energiområdet; denne meddelelse er en forløber for en bredere meddelelse fra 
Kommissionen om samtlige relevante sektorer, som følger til efteråret Målet er at 
skitsere den udfordring, de energipolitiske beslutningstagere står over for, udpege en række 
områder for politiske tiltag, som kan bidrage til at overvinde denne udfordring, og søge at 
fremme debatten om, hvordan de forpligtelser, vi indgår til nedbringelse af udledningerne, 
kan opfyldes mest omkostningseffektivt. 
5. Inden for Fællesskabet findes der en politisk vilje til at foretage en væsentlig nedbringelse, 
men resultatet af denne vilje vil kun kunne påvises i praksis, hvis man når de af Rådet 
fastlagte tal for nedbringelse af udledningerne. Unionen vil på grundlag af sin position i 
Kyoto appellere til andre stater, der deltager i konventionen under bilag I, nemlig de 
industrialiserede lande og landene under overgang til markedsøkonomi, om at gennemføre 
lignende foranstaltninger. Unionen må dog også selv udvise den politiske vilje til at træffe de 
nødvendige, ofte vanskelige, beslutninger for at opfylde sine mål. 
6. Som udgangspunkt er bidraget fra de fælles og samordnede politikker nødvendigt, både for 
Fællesskabet og for medlemsstaterne, således at der kan træffes afgørelser om 
hensigtsmæssige foranstaltninger i de forskellige rådssamlinger, der behandler politikker og 
foranstaltninger vedrørende økonomiske værktøjer, beskatning, energi, FTU, industri, 
transport og landbrug. Denne meddelelse indeholder en første analyse af det bidrag, som 
energisektoren skal yde for at nå det vedtagne mål. I betragtning af de omfattende 
strukturelle ændringer, der kan blive et resultat af de beslutninger, der skal træffes for at 
omsætte Kyoto-protokollen til praksis, skal vi være opmærksomme på, at det ikke er i kraft 
af gradvise tilpasninger, men nærmere radikale ændringer i de politiske valg, at vi kan 
opfylde kravene til miljøbeskyttelse og bæredygtig økonomisk udvikling. 
Tendenser inden for C02 -udledninger 
7. Som baggrund for debatten har Kommissionen for nylig faet gennemført en undersøgelse af, 
hvordan de energimæssige tendenser kunne udvikle sig, hvis den nuværende situation ikke 
ændres. Formålet med dette præ-Kyoto-scenario er at undersøge, hvilke politikker og 
foranstaltninger der skal indføres for at begrænse og nedbringe drivhusgasser3. Præ-Kyoto-
scenariet er baseret på en "business as usual "-udvikling uden nye politikker og 
foranstaltninger til at nedbringe C02-udledningeme4. Med en økonomisk vækst på mere end 
2% om året efter 1990 viser dette scenario, at COî-udledningeme vil stige støt med 8% 
mellem 1990 og 2010 for Den Europæiske Union som helhed. En sektorspecifik prognose 
over COî-udledningerne giver følgende tal (i mill, ton CO2): 
Et møde om denne undersøgelse blev afholdt den 19. marts med deltagelse af medlemsstaternes 
energieksperter og Kommissionens tjenestegrene. 
Der findes andre scenarier såsom PRIME eller BAT, der er baseret på andre antagelser og meget 
specifikke politikker og foranstaltninger; disse scenarier viser, at en CCVreduktion på 10% 
sammenholdt med 1990-niveauet kan nås inden år 2010. 
Procentvis ændring i forhold til 1990 
I 199019952ÔÔÔÏÔÏÔ 
Industri 626 -10% -14% -15% 
Transport 743 +9% +22% +39% 
Husholdn./Servicesektor 654 - 3% -1% + 4% 
Kraft-/varmeproduktion 1036 -5% -2% +2% 
Energiindustri 141 +7% + 9% + 12% 
Sandede udledninger 3200 -2% +2% +8% 
8. Det bør desuden bemærkes, at COî-udledningeme på verdensplan forventes at stige 
væsentligt i de næste to årtier. Denne store stigning skyldes befolkningstilvæksten og 
industrialiseringen i Asien, Latinamerika og Afrika. Omkring 3/4 af den forventede 
forøgelse af COî-udledningeme i 2020 vil stamme fra udviklingslandene. Andelen af de 
globale udledninger fra landene under bilag I (omkring 70% i 1990) vil uden tvivl falde 
væsentligt i de kommende få årtier. I 2020 kan bidraget fra landene under bilag 1 
nedbringes til lige over 50%. Unionen er i dag med kun 6% af verdens befolkning 
ansvarlig for omkring 16% af de energirelaterede C02-udledninger på verdensplan. 
Hvis den nuværende udvikling fastholdes, vil denne andel falde til omkring 12%. Hvis der 
iværksættes omfattende politiske foranstaltninger, ville denne andel blive endnu lavere, 
idet hovedparten af foranstaltningerne skal gennemføres i landene under bilag 1 og Den 
Europæiske Union. Analysen på verdensplan viser, at selv omfattende foranstaltninger i 
Fællesskabet kun i en vis udstrækning kan ændre tendenserne på verdensplan. Samarbejde 
med udviklingslandene er af afgørende betydning. Ikke desto mindre er omfattende 
foranstaltninger på Fællesskabsplan dog nødvendige for at iværksætte og støtte 
bestræbelserne på verdensplan. 
9. Resultaterne af prce-Kyoto-ana\y&en er baseret på følgende hovedantagelser: 
• økonomisk vækst på 3% om året i de kommende år og gennemsnitlig vækst i BNP i 
hele perioden fra 1990 til 2020 på lidt over 2% om året; 
• fortsat stigende kapacitet i sværindustrien; 
• ingen nye politikker til at styre efterspørgslen efter energi og transport; 
• priserne på importeret energi vil stige indtil 2020; olieprisen vil nå 32 (95)$/tønde i 
2020; prisen på naturgas vil stige i takt med udviklingen i olieprisen, hvorimod prisen 
på kul vil stige langsommere; 
• investeringerne i el-produktion fastsættes på basis af grænseomkostninger på langt 
sigt; kernekraftværkernes levetid forventes at være på op til 40 år. 
Konsekvenserne vil være at 
• energiintensiteten ventes at falde med i gennemsnit 1,3 % årligt mellem 1990 og 2020. 
(Energiintensiteten forventes at øges med 1,3% årligt mellem 1995 og 2005, med 
1,6% om året i de følgende fem år frem til 2010 og med 1,4% om året fra 2010 til 
2020). 
• der ikke sker væsentlige nedbringelser af kulstofintensiteten. Forbedringen i 
kulstofintensiteten på 1,0% om året i første halvdel af 1990'erne forventes ikke at 
fortsætte. Kulstofintensiteten vil angiveligt forbedres med kun 0,4% om året fra 1995 
til 2005 og 0,3% i de efterfølgende 5 år frem til 2010; tendensen kan vende med en 
stigning i kulstofintensiteten på 0,4% om året mellem 2010 og 2020 til følge. 
Behovet for politiske beslutninger 
10. Den ønskede nedbringelse af C02-udledningeme er afgørende for valg af politikker og 
foranstaltninger. I betragtning af tendenserne efter år 2000 i præ-Kyoto-scenari&t vil det 
for at få nedbragt udledningerne af drivhusgasser i Unionen med 15% fra nu og frem til 
2010 være nødvendigt at træffe vidtrækkende energipolitiske beslutninger, således at det 
ved et konstant BNP-niveau bliver muligt at reducere energiintensiteten (navnlig gennem 
energiforvaltning og energibesparelse) og kulstofintensiteten (navnlig gennem fremme af 
vedvarende energikilder). 
11. Der kan anvendes forskellige kombinationer af politikker og værktøjer til at nedbringe 
udledningen af drivhusgasser. Der skal træffes beslutninger om, hvilken retning man skal 
gå i. Vi skal have defineret den mest omkostningseffektive pakke af foranstaltninger til at 
opnå det ønskede miljømæssige resultat. 
12. For at få defineret de bedste af de forhåndenværende muligheder skal der træffes 
nærmere beslutninger om de nødvendige lovgivningsmæssige og frivillige 
foranstaltninger, om vi skal anvende en særlig strategi i forbindelse med 
brændselsblandinger, om vi skal opstille mål for energiintensitet eller indførelse af 
vedvarende energi, og hvordan gennemførelsen af foranstaltningerne skal fordeles på 
regeringer, industri og andre økonomiske sektorer. 
13. Vi må være opmærksomme på, at det vil kræve mange ressourcer at tage denne 
udfordring op. Spørgsmålet om omkostningernes størrelse og hvilke ressourcer Unionen 
og de enkelte medlemsstater er villige til at bruge, skal behandles. 
14. Formålet med denne meddelelse er at fremme debatten både i og uden for Fællesskabets 
institutioner, navnlig om energisektoren. Der findes ingen lette svar, men det forhold, at 
der er tale om et stort problem med at bekæmpe antropogoniske klimaændringer, må ikke 
afholde os fra at søge efter de mest effektive og gennemførlige løsninger. En række 
potentielle aktivitetsområder præsenteres i denne meddelelse for at skabe et grundlag for 
debat om de politiske beslutninger, der skal træffes. 
POTENTIELLE AKTIVITETSOMRÅDER I ENERGIPOLITIKKEN 
Energieffektivitet og energibesparelse 
15. Energibesparelse er en meget effektiv og ofte "omkostningsfri" måde at nedbringe 
drivhusgasserne på. De "ubrugte" energikilder er faktisk dem, der stemmer bedst overens 
med begrebet bæredygtig udvikling. Desuden reducerer de importen af energi, øger 
forsyningssikkerheden og skaber arbejdspladser. Energiforbruget behøver ikke at stige, 
selvom BNP vokser. I præ-Kyoto-scenariet forventer man imidlertid en støt stigning i 
efterspørgslen på trods af, at man samtidig forventer et fald i energiintensiteten på 1,3% 
mellem 1995 og 2005, og på 1,6% mellem 2005 og 2010. Der er behov for en 
proaktiv energforvaltningspolitik, som fremmer energibesparelse og 
energieffektivitet, hvis vi skal virkeliggøre de ofte mangfoldige omkostningsfri 
muligheder og tøjle væksten i efterspørgslen. Dette skal suppleres med 
foranstaltninger baseret på prismekanismen. 
16. SAVE-programmet er et vigtigt element i Fællesskabets strategi til nedbringelse af C02-
udledningerne JOULE-THERMlE-programmct understøtter desuden forskning og 
demonstration inden for nye energibesparelsesteknologier. Man må imidlertid ikke være 
blind for, at hindringerne for energieffektivitet og -besparelse ikke alene og især er af 
teknologisk art. Derfor har man under SAVE I fremsat en række lovgivningsmæssige 
forslag. Der er indført et europæisk deklarationssystem til husholdningsapparater og 
fastsat energieffektivitetsnormer for kedler, køleskabe og dybfrysere, men der er 
mulighed for langt større aktivitet for at fremme energibesparelser. 
17. Erfaringerne fra SAVE viser, at Rådet ikke altid har været rede til at vedtage de love 
vedrørende energieffektivitet og stille de økonomiske ressourcer til rådighed, der er en 
forudsætning for at udnytte mulighederne for energibesparelser i Fællesskabet og fa løst 
problemerne med klimaændringerne. Nye forpligtelser til at nedbringe udledninger 
bør fere til grundige overvejelser om, hvordan vi når et godt stykke videre end det, 
man i de seneste år har opnået på energibesparelsesområdet 
18. Kommissionen har forsøgt at tilskynde el- og gasforsyningsselskaberne til ikke at 
betragte sig selv som leverandører, men som servicevirksomheder; dette kunne føre til en 
kraftig reduktion af energiefterspørgslen, som vil være særlig udtalt i husholdningerne. 
Derfor har Kommissionen stillet forslag om et direktiv, der tilskynder til anvendelse af 
rationelle planlægningsteknikker i forbindelse med udbud og efterspørgsel. Det er endnu 
ikke vedtaget i Rådet. Energiselskaberne skal omdannes til energiserviceselskaber, 
som tilbyder forbrugerne en lang række energiserviceydelser, så de sparer energi, 
samtidig med at de får en bedre service. Kommissionen vil styrke dialogen med 
energiforsyningsindustrien for at fremme indførelsen af energjbesparelsesserviceydelser 
og en mere effektiv energiproduktion. Man bør ligeledes prioritere effektive og 
økonomiske energiserviceydelser i FTU-aktiviteterne, især på kort og mellemlangt sigt. 
Øget samarbejde med de økonomiske aktører; miljøaftalernes rolle 
19. Selvom industrien i de senere år har gjort fremskridt inden for energibesparelse og 
energieffektivitet, er yderligere initiativer nødvendige, herunder på området miljøaftaler. 
Langsigtede aftaler er et middel, der skal udvikles, hvor dette er hensigtsmæssigt. Hvis 
dette middel blev anvendt i hele Unionen, kunne energieffektiviteten forøges og CO2-
udledningeme nedbringes. Desuden er der store muligheder for at nedbringe C02-ud-
ledninger på bilområdet, og de store virksomheder bør tilskyndes til at tage del i denne 
proces på frivillig basis5. 
Fremskynde indførelsen af vedvarende energi 
20. Selvom man i mere end 20 år i Europa - og andre steder - har forsøgt at tilskyndee til 
anvendelse af vedvarende energi, har man langt fra udnyttet hele det økonomiske poten­
tiale. I november 1996 offentliggjorde Kommissionen en grønbog6 om en strategi til øget 
brug af vedvarende energikilder, som på langt sigt kan understøtte en bæredygtig 
udvikling, fordi de generelt ikke udvikler CO2, ikke indebærer teknologiske risici, 
generelt er til rådighed lokalt og rummer mange andre fordele. 
21. Kommissionen vurderer, at en fordobling af disse energikilders andel (fra 6 til 12%) 
frem til 2010 er et ambitiøst, men realistisk mål. Følgerne af at forøge den vedvarende 
5 Eksempel : FIAT's forpligtelse over for den italienske regering til at nedbringe C02-udledningerne 
med 20%. 
6 KOM(96) 576 af 20. november 1996. 
energis andel analyseres for eksempel i TERES E-undersøgelsen, navnlig i forhold til 
COrudledninger, forsyningssikkerhed og beskæftigelse. Hvad angår COî-udledninger, 
forventes det i "den bedste praksis"-scenariet, hvor den vedvarende energis andel er på 
12,5%, at C02-udledningerne nedbringes med 386 millioner tons om året frem til 2010 
(svarende til 11% af den samlede C02-udledning); beregningen er baseret på SAFIRE-
modellen. 
22. Det er nødvendigt med den rette politiske vilje for at iværksætte aktioner, der kan bidrage 
til at sikre en væsentlig forøgelse af den vedvarende energis andel. Disse energikilder vil 
ikke blot bidrage til at begrænse vore egne udledninger af drivhusgasser; men i 
betragtning af det endnu større potentiale, der findes i udviklingslandene, vil de også gøre 
det muligt at sikre energiforsyning med begrænset indvirkning på miljøet i de områder, 
der endnu ikke er tilsluttet energiforsyningsnet. Inden for rammerne af Fællesskabets 
programmer, navnlig JOULE-THERMIE, er der udviklet adskillige teknologier 
inden for vedvarende energi, og de har vist, at de er konkurrencedygtige (for 
eksempel biomasse, vindenergi og fotovoltaisk energi). En stor del af disse teknologier 
anvendes i decentrale anlæg. For at øge deres markedsandel er det vigtigt, at de også 
indføres i de centrale anlæg; denne udvikling kan lettes ved at styrke demonstrations- og 
udbredel sesakti viteteme. 
23. Båndene mellem landbrug og skovbrug - miljø - energi bør styrkes. Biomasse er en 
energikilde, der kan yde et væsentligt bidrag i bestræbelserne på at bekæmpe 
klimaændringerne. Landbruget og skovbruget kunne bidrage til at nedbringe CO2-
udledningeme ved at udvikle C02-dræn, som derefter kunne udnyttes til energimæssige 
formål. Aktiviteterne inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstration og de 
skatte- og afgiftsmæssige foranstaltninger skal styrkes for at sikre, at denne metode 
bliver gennemførlig rent økonomisk; det kan som nævnt ske ved at styrke forsknings-, 
demonstrations- og udbredelsesaktiviteteme, men også ved den socioøkonomiske 
forskning i markedsintegration. 
24. At fjerne de hindringer, der står i vejen for en mere udbredt udnyttelse af vedvarende 
energi, gennem harmonisering, indførelse af normer og økonomisk bistand til 
pilotprojekter og informationsaktiviteter er et af målene i Kommissionens nye forslag til 
ALTENER-programmet. Dette program bør hurtigt vedtages i Rådet, og hvis det skal 
komme med et brugbart bidrag til fremme af vedvarende energi, skal der stilles 
tilstrækkelige ressourcer til rådighed til programmet. 
25. Det er vigtigt at fremme dialogen med el-produktionsselskaberne for at få dem til at 
forpligte sig til at producere en ikke ubetydelig mængde elektricitet på basis af 
vedvarende energi. Erfaringer på dette område i visse medlemsstater viser, at en sådan 
forpligtelse bidrager til at skabe et klima, som er gunstigt for indførelsen af vedvarende 
energi. Man bør i højere grad overveje, hvordan man fremmer brugen af vedvarende 
energi. Kommissionen overvejer at stille forslag i denne henseende, navnlig at undersøge 
mulighederne for at garantere en mindstepris for disse energikilder. 
26. Reaktionerne på grønbogen fra langt størstedelen af de berørte kredse understøtter 
Kommissionens synspunkt om, hvor vigtigt det er at sikre en betragtelig forøgelse af den 
vedvarende energis andel. Kommissionen vil fremlægge konkrete forslag i den hvid­
bog og handlingsplan, der er under udarbejdelse. De påtænkte foranstaltninger skal 
stå i et rimeligt forhold til de opstillede mål. Medlemsstaterne skal desuden udvikle deres 
egne nationale strategier til fremme af vedvarende energi. 
Bedre energiforvaltning på øer samt på lokalt og regionalt plan 
27. Mere udbredt decentralisering af energiforvaltningen og større inddragelse af borgerne 
vil bidrage til at fa løst de globale problemer og sikre bedre kontrol med væksten i 
energiefterspørgslen. På Habitat li-konferencen i Istanbul i juni 1996 blev det påpeget, at 
befolkningstilvæksten især vil finde sted i byerne, som i dag udgør 75% af 
befolkningen i Unionen og står for 70% af energiforbruget. Dette viser, at der skal 
rettes mere opmærksomhed mod problemerne med energiforvaltning i byområderne. 
Kommissionen og medlemsstaterne bør prioritere FTU-aktiviteter i byerne og inddrage 
alle energimæssige aspekter i forberedelsen af nøgleaktionen under det femte 
rammeprogram, Fremtidens By. 
28. De lokale og regionale myndigheder har omfattende magtbeføjelser inden for 
service-, bolig- og transportsektorerne. Gennem sit program for energiforvaltning på 
regionalt og lokalt plan, en aktivitet, der nu falder under SAVE-programmet, søger 
Kommissionen at sikre, at politikerne og de øvrige berørte parter på lokalt plan inddrages 
i arbejdet ved at støtte oprettelsen af energiforvaltningsorganer i regionerne, på øerne og i 
byerne. Energiforvaltningsorganemes primære rolle er at fremme energibesparelse og 
vedvarende energi. Der er desuden etableret nyttige netværk7, hvis rolle bør styrkes for 
at fremme de tværnationale foranstaltninger. 
29. De offentlige kontrakter, der indgås af lokale og regionale myndigheder i Unionen, 
udgør samlet et enormt energiøkonomisk potentiale. I disse kontrakter bør der tages 
hensyn til den energimæssige dimension og klimaændringerne. De offentlige myndigheder 
kunne således fungere som primus motor ved at anvende produkter, der forbruger mindre 
energi og reducerer udledningen af drivhusgasser. De lokale og regionale myndigheder 
kunne også automatisk arbejde ud fra energiforvaltningsprincipper i deres nybyggerier. 
Undersøgelser har vist, at visse offentlige bygninger forbruger op til fire gange så megen 
energi som andre i samme område. 
30. Der er et stort uudnyttet potentiale til at nedbringe C02 på lokalt og regionalt plan. 
Regionsudvalget kunne spille en stor rolle, navnlig ved sammen med de øvrige relevante 
beslutningstagere at fremme energibesparelser og vedvarende energi. 
Fremme af initiativer inden for kombineret kraft-/varmeproduktion 
31. Teknologierne til el-produktion og kombineret kraft-/varmeproduktion har udviklet 
sig hurtigt, hvilket betyder, at den bedst tilgængelige teknologi kan skabe en kraftig 
effektivitetsforøgelse. I mange tilfælde rummer disse avancerede teknologier ligeledes 
økonomiske fordele. Kommissionen er i færd med at udarbejde en meddelelse om 
kombineret kraft-/varmeproduktion, hvis mål blandt andet er at fremme dens anvendelse. 
Der findes allerede mange eksempler i visse medlemsstater, som viser værdien af denne 
teknologiske metode, men dens udbredelse varierer meget fra medlemsstat til medlemsstat. 
32. Synergien mellem kombineret kraft-/varmeproduktion og fjernvarme-/kølenettet skal 
udnyttes bedre. Anvendelsen af biomasse i kombineret kraft-/varmeproduktion letter denne 
metodes indførelse. Et af midlerne til at fremskynde indførelsen af kombineret kraft-
Zvarmeproduktion er begrebet tredjepartsfinansiering (TPF), som skal promoveres over for 
pengeinstitutterne, så de gør mere udbredt brug af det. I markedsøkonomisk sammenhæng 
vil kombineret kraft-/varmeproduktion på langt sigt sandsynligvis blive mere udbredt, , 
hvis der er gennemskuelige og rimelige regler for mængden af og prisen på den 
7 FEDARENE for regioner, ENERGIE CITES for byer og ISLENET for øer. 
8 
producerede elektricitet; og hvis den nye situation for gaskontrakteme ikke begrænser 
konkurrenceevnen. 
33. Det er værd at bemærke, at selv en væsentlig gennemtrængen af kombineret kraft-
Zvarmeproduktion ikke vil være tilstrækkelig til at undgå en samlet stigning i CO2-
udledningerne. Kommission mener dog, at der er mulighed for, at kombineret kraft-
Zvarmeproduktion kan bidrage til at nedbringe udledningerne. 
El-produktion 
34. 
35. 
36. Udviklingen i kraft-Zvarmeproduktionssektoren er af afgørende betydning for de 
samlede C02-udledlninger. Denne sektor står for omkring en tredjedel af de samlede 
udledninger, men der er dog mulighed for begrænsning af COi-udledningerne på 
trods af forøget efterspørgsel efter el og varme. I præ-Kyoto-scenariet forventes CO2-
udledningerne fra kraftværker at forblive omkring deres 1990-niveau frem til 2010. 
Desuden skal den igangværende udvikling af de transeuropæiske net gøre det muligt at 
optimere anvendelsen af el-produktionskapaciteten i hele Unionen og sikre brændsel med 
lavt kulstofindhold til de egne af Europa, hvor disse produkter ikke allerede er 
tilgængelige. 
Selvom der kun er få og begrænsede muligheder for omlægning til andre brændselstyper i 
transportsektoren, er det i elektricitetssektoren muligt at indføre eller fastholde brugen af 
kulstoffri brændselstyper eller forøge andelen af brændsel med lavt kulstofindhold. Man 
bør på C02-området overveje den rolle, elektricitet kan spille som et vigtigt element i 
udviklingen af nyskabende metoder til produktion, kommunikation og mobilitet, som kan 
dæmpe COî-udledningerne i kraft af lavere kulstof- og energiintensitet. Følgende skema 
giver et detaljeret billede af udviklingen i C02-udledningerne på kraft-
Zvarmeproduktionsområdet samt energi- og kulstofintensiteten i denne sektor. 
Gennemsnitlig årlig ændring (% om året) 
I 1990-2000 2000-2010 1990-2010 
COî-udledninger - 0,2% + 0,3% + 0,1% 
Energiintensitet - 0,5% - 1,5% - 1,0% 
Kulstofintensitet [ - 1,7% - 0,5% -1,1% 
(præ-Kyoto-undersøgelse) 
Kommissionens tjenestegrene foretager sammen med den europæiske el-industri en større 
undersøgelse af det potentielle bidrag, som elektricitet kan yde til en bæredygtig udvikling 
og navnlig til imødegåelse af klimaændringerne. 
Takket være de teknologiske fremskridt siden den industrielle revolution har forøgelsen af 
kraftværkernes ydeevne været konstant. Denne forøgelse bør fortsætte og også styrkes, 
da der stadig er et stort teoretisk potentiale, som ikke er blevet udnyttet i tilstrækkelig grad. 
For eksempel kan rene og effektive teknologier til forbrænding af naturgas, kul eller 
brunkul forøge ydeevnen ved el-produktion med 5-10%, hvilket medfører 
omkostningsbesparelser på brændsel og en begrænsning af udledningen af drivhusgasser 
på 15-30%. Den globale virkning vil i vid udstrækning afhænge af graden af 
teknologiernes gennemtrængen i Unionen og en stor del af kloden, som gør udbredt brug af 
fast brændsel (Kina, Indien, ASEAN osv). Et program på fællesskabsplan til fremme af 
rene teknologier med høj ydelse, som anvender fast brændsel og andre lignende produkter, 
kan være hensigtsmæssigt. 
37. Kerneenergiens bidrag til at begrænse drivhusgasserne bør også nævnes. Ifølge de 
nuværende planer ventes den eksisterende kerneenergi effekt i Fællesskabet kun at stige 
langsomt i de kommende år. Det forventes, at kerneenergien from til år 2010 fortsat - mon 
dog i mindre omfang - vil bidrage til at begrænse væksten i drivhusgasser. Efter 2010 vil 
en række atomkraftanlæg komme ind i op lægningsfasen De mere langsigtede forhold i 
forbindelse med atomkraftenergi fremgår af Kommissionens vejledende 
kerneenergiprogram. 
38. Naturgassen trænger i dag hurtigt ind i el-sektoren, men denne hurtige udvikling vil 
sandsynligvis have toppet i 2010. Derefter skal denne gennemtrængningsgrad navnlig af 
hensyn til forsyningssikkerheden tages op til grundig overvejelse. 
39. Det er klart, at det nuværende samlede energiforbrug er uforeneligt med kravene til 
bæredygtig udvikling på langt sigt Det er nødvendigt at begrænse anvendelsen af 
fossile brændsler for at sikre, at Fællesskabet kan nå sine mål for nedbringelse af 
udledningerne i henhold til protokollen fra klimaændringskonventionen. Dette 
synspunkt er udbredt blandt de største internationale organisationer, nationale regeringer 
og, hvilket er særlig vigtigt, store dele af energiindustrien selv. 
Integration med andre politikker 
40. Da energiefterspørgslen afhænger af andre økonomiske aktiviteter, er det vigtigt at styre 
energiefterspørgslen for at sikre, at stigningen i efterspørgslen, ved en given kvalitet i 
energiserviceydelserne, er så lav som muligt og effektiviteten så høj som muligt. På denne 
baggrund skal de øvrige politikker, navnlig landbrugs- og skovbrugspolitikken, 
politikkerne vedrørende miljøbeskyttelse og forvaltning af affald, transport, forskning og 
udvikling, skatter og afgifter, egnsplanlægning samt regional og lokal udvikling i stigende 
grad tage udgangspunkt i mål for nedbringelse af udledningen af drivhusgasser og 
udviklingen af C02-dræn. Kommissionen vil fremlægge en oversigt i en meddelelse senere 
i 1997, der kommer til at indeholde samtlige initiativer vedrørende klimaændringerne på 
alle politiske områder. 
41. Det er vigtigt at overveje, hvordan strukturfondene og samhørighedsfonden i endnu 
højere grad kan anvendes til at finansiere projekter, som reducerer udledningen af 
drivhusgasser, navnlig i forbindelse med projekter om energi og C02-dræn. Ud over 
energispecifikke projekter kan projekter inden for infrastruktur bidrage til at bekæmpe 
klimaændringerne. I strukturfondenes fremtidige programmer og foranstaltninger skal der 
tages hensyn hertil8. 
42. Initiativer til bekæmpelse af klimaændringerne vil desuden skabe nye arbejdspladser 
i specifikke sektorer. Kommissionen bør i samarbejde med medlemsstaterne foretage 
grundige undersøgelser af den jobskabende virkning af foranstaltningerne til bekæmpelse 
af klimaændringerne. Desuden skal der gøres en øget indsats på undervisningsområdet. 
For eksempel bør CEDEFOP (Det Europæiske Center for Udvikling af 
Erhvervsuddannelse) arbejde med energiforvaltning. 
43. Hvad angår den fælles landbrugspolitik, kunne et initiativ vedrørende anvendelse af 
biomasse til energiproduktion inden for rammerne af reformen af den fælles 
landbrugspolitik være en anden mulighed for nærmest neutral udnyttelse, for så vidt 
angår udledning af drivhusgasser. Hvis denne løsning udtænkes fornuftigt, kunne den lige­
ledes bidrage til at nå målene for den fælles landbrugspolitik. Forøgelse af 
KOM (96) 339 af 25. september 1996 - vejledende kerneenergiprogram i henhold til Euratom-traktatens 
artikel 40. 
10 
energieffektiviteten og udvikling af biobrændsler i landbruget udgør ligeledes praktisk 
gennemførlige løsninger, som skal undersøges i detaljer. Udvikling af C02-dræn bør 
desuden gennemføres i de lande, hvor det er nødvendigt. 
Teknologi og innovation 
44. Den nylige vedtagelse af Kommissionens forslag til det femte rammeprogram for 
forskning og teknologisk udvikling stemmer overens med dagsordenen i Kyoto. Det er 
vigtigt at sikre en tæt og fortsat koordination af politikkerne inden for FTU og energi. 
Rene teknologier kan yde et positivt bidrag, og resultaterne er langvarige. Det femte 
rammeprogram og navnlig nøgleaktiviteten "systemer og avancerede energiserviceydelser" 
og de eksisterende programmer "JOULE-THERMIE" og "Miljø og klima" bør prioritere 
aktiviteter, der fremmer teknologier, hvis energi- og kulstofeffektivitet er et væsentligt 
fremskridt i forhold til det, der findes på markedet. 
45. Vi skal udvikle en effektiv og bæredygtig energiforsyning ved at bruge de forskellige 
energiteknologier. På energiudbudssiden kan følgende områder nævnes: kombinerede 
kredsløb, rent kul, brændselsceller, vedvarende energikilder (vindenergi, biomasse, termisk 
solenergi og fotovoltaisk • solenergi), nye termodynamiske kredsløb osv. Hvad angår 
efterspørgslen, skal bestræbelserne fortsættes på følgende områder: nye køretøjer og 
motorer, forbedring af effektiviteten i husholdningsapparater (navnlig køleudstyr), 
elektrotekniske apparater, elektroniske anordninger til styring af energiforbruget i 
hjemmet, udvikling af Fremtidens By osv. Endelig skal socialforskningen styrkes, da man 
endnu ikke i tilstrækkelig høj grad har undersøgt forbrugerens adfærd i forbindelse med 
energimæssige valg, navnlig som energiforbruger. 
Begrænsning af udledningen af andre drivhusgasser 
46. Ud over udledningen af C02 udgør kulminerne en væsentlig kilde til udledning af 
metan, og produktion og distribution af naturgas medfører uvilkårligt gasudslip9. 
Hvad angår udledningern fra kulminedrift, anvendes der i udstrakt grad forebyggende 
teknikker i Unionen. Det bør sikres, at også vore partnere i de associerede lande bruger 
disse teknikker. Kontrollen med kvaliteten af naturgasdistributionsnettet bør øges for at 
begrænse udslip. Kommissionen vil på dette område fremme indgåelsen af frivillige aftaler 
med gasindustrien10. Også her ville det være nødvendigt at øge overførslen af know-how 
og bedste praksis til tredjelande. Grundforskning inden for produktion og transport af gas 
bør ligeledes styrkes for at opnå forbedringer, der også kan retfærdiggøres ud fra et 
økonomisk synspunkt. 
47. Selvom affaldssektoren ikke er direkte forbundet med energisektoren, er der somme tider 
en vis synergi mellem disse sektorer. Med overfloden af energikilder kan denne sektor 
meget vel klare sig uden energimæssig udnyttelse af affald. Forvaltningen af affaldet er 
imidlertid af væsentlig interesse for de lokale myndigheder, og selvom genbrug har 
førsteprioritet, bliver der ofte en sidste rest affald tilbage, som skal anbringes, og som 
uvægerligt vil frembringe metanudledninger. Metanen i dette affald bør genindvindes og 
udnyttes energimæssigt eller i det mindste forbrændes. Kompostering af den organiske del 
af affaldet kan ligeledes yde et væsentligt energimæssigt bidrag. Derimod kan visse typer 
affald, hvis det er økonomisk og miljømæssigt forsvarligt, forbrændes, så man får en 
I sin meddelelse KOM (96) 557 endelig udg vedrørende metan af 15. november 19% foreslår 
Kommissionen forskellige tiltag, som den agter at fremme med henblik på at begrænse disse udledninger. 
For eksempel har den nederlandske gasindustri indgået en frivillig aftale med regeringen, hvor den 
forpligter sig til at nedbringe metanudledningerne med 10%. 
11 
samlet genindvinding af energi. Der vil blive fremlagt lovgivningsmæssige og teknologiske 
initiativer til nedbringelse af omfanget af drivhusgasser inden for rammerne af strategien 
for affald. 
48. Sidst, men ikke mindst er det med hensyn til udledningen af N20 således, at forbrænding i 
fluidiseret leje, som er en af de mest lovende teknologier inden for ren forbrænding af fast 
brændsel, frembringer lave mængder drivhusgas. I forskningsprogrammerne skal der 
lægges større vægt på forståelse af de mekanismer, der frembringer denne gas, og på 
midlerne til at afhjælpe dette. Flere forskningsprojekter under programmet "Miljø og 
klima" omhandler udledninger, atmosfærebalance og påvirkningen af klimaet fra andre 
drivhusgasser end C02. 
Skatte- og afgiftsmæssige værktøjer og finansiering 
49. Kommissionen vedtog den 12. marts 1997 et direktivforslag, som udvider Fællesskabets 
ordning for mindsteafgifter til at omfatte alle energiprodukter. Forslaget skelner mellem de 
vedvarende energikilder, energieffektiviteten og nyskabelsen og understøtter dermed den 
fremgangsmåde, der er fulgt i denne meddelelse. Ud over at omstrukturere skatte- og 
afgiftssystemet bidrager det også til at løse den vanskelige opgave det er at sikre, at 
forureneren betaler omkostningerne. Kommissionen anbefalede netop i hvidbogen om 
vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse fra 1993 at anvende dette princip. 
50. Hvis udledningen af drivhusgasser i Unionen skal nedbringes med ca. 20% i forhold til 
præ-Kyoto-scenariet, skal der udarbejdes et ambitiøst program for politikker og 
foranstaltninger. Erfaringerne fra visse medlemsstater kan vise, hvilken vej man skal 
gå på området. Foranstaltninger såsom grønne lån i Nederlandene og "grøn elektricitet", 
der sælges til visse forbrugere i Tyskland, bør undersøges og eventuelt udnyttes på Fælles­
skabsplan, hvilket også gælder de franske pilotprojekter vedrørende biobrændsel. En anden 
idé blev præsenteret i grønbogen om en strategi på fællesskabsplan til fremme af ved­
varende energikilder, nemlig et kreditsystem til fremme af disse energikilder. 
51. Hvis det viser sig påkrævet at indføre nye, omfattende politiske initiativer, kan det 
blive nødvendigt meget nøje at undersøge, om det er muligt at sikre finansiering på 
andre niveauer ved at skaffe ressourcer, der er øremærket til energiforvaltning og 
vedvarende energi. 1 1995 var energiudgifterne i Unionen på over 500 000 millioner 
ECU, hvilket viser, at det bør være muligt at rejse tilstrækkeligt mange midler til at 
finansiere energiforvaltning og indførelsen af vedvarende energi. Derfor ville en beskeden 
afgift være tilstrækkelig til at sikre, at de politikker og foranstaltninger, der vedtages 
efter Kyoto, iværksættes. Erfaringerne fra Det Forenede Kongerige med hensyn til 
forpligtelse til at anvende ikke-fossilt brændsel og de øvrige ovennævnte forsøgsordninger 
viser, at disse metoder bør undersøges på ællesskabsplan. 
KRAV TIL OG KONSEKVENSER AF FREMTIDENS POLITISKE VALG 
52. Følgende tabel viser den årlige gennemsnitlige ændring i BNP, energiintensitet, 
kulstofintensitet og COî-udledninger og dermed omfanget af de udfordringer, vi står over 
for. 
I 1990-2000 2000-2010 1990-2010 
Vækst i BNP +2,1% + 2,4% + 2,2% 
Energiintensitet -1,0% -1,6% -1,3% 
Kulstofintensitet -0,90% -0,2% -0,5% 
CQ2-udledninger [ + 0,2% + 0,6% + 0,4% 
12 
(præ-Kyoto-undersøgelse) 
53. Konsekvenserne af og omkostningerne ved i Kyoto at forpligte sig til at nedbringe 
udledningerne af drivhusgasser med 15% er endnu ikke opgjort fuldt ud. De er dog 
sandsynligvis betragtelige. Som baggrund for debatten om følgerne af de valg, der træffes, 
er det værd at bemærke, at der findes flere kommissionsundersøgelser, som er baseret på 
forskellige antagelser, og som gennemgår de forskellige scenarier for nedbringelse af 
drivhusgasserne. En af disse undersøgelser er "European Energy 2020 study"11, hvor 
"Forums-scenariet viser, at der skal gennemføres væsentlige ændringer i de nuværende 
strukturer for at kunne nedbringe udledningerne omkring 6% i 2010. Dette scenario 
viste en energimæssigt attraktiv fremtid, navnlig for miljøet og 
energiforsyningssikkerheden. 
54. Det er værd at bemærke, at det for at opnå ovennævnte reduktion på 6% antages, at der vil 
ske en ændring i statsfinansernes kilder; man taler således om en gradvis overgang fra 
beskatning af arbejdskraft til afgifter på naturressourcerne, som vil udgøre 1,5% af BNP i 
2005. Men sammenlignet med præ-Kyoto-scenariet, som er beskrevet i denne meddelelse, 
vil prisen på energi i 2010 være højere. 
55. Hvis Forum-scenariet skal være gennemført inden år 2010, skal følgende forudsætninger 
være opfyldt: 
• betragtelig forøgelse af intensiteten og effektiviteten i alle slutbrugersektorer og i 
kraftproduktionen; 
• en klar adskillelse mellem C02-udledninger og væksten i BNP på grund af de 
kombinerede resultater fra aktiviteter inden for energibesparelse og kulstoffri 
energiforsyning; 
• nye forsyningsstrukturer i kraftproduktion - decentraliseret produktion (varme, 
vedvarende energikilder, biomasse, brændselsceller) - inden for biobrændselsproduktion, 
vandkraftproduktion og markedsgennemtrængning for brændselsceller og elektriske 
køretøjer. 
• landbrugspolitik, som fremmer biomasse; 
• en kombination af skattepolitik og gunstige betingelser på kapitalmarkederne, der 
medfører lave renter trods et internationalt miljø, der er præget af lave importpriser på 
brændsel;. 
56. Et skøn over investeringskravene under Forum viser, at der vil være behov for 
investeringer på mere end 391.000 mio. ECU i el-produktion og raffinaderier i perioden 
fra 1991 til 2010. 
57. Eksemplet fra dette Forum-scenario viser, at det er muligt at nedbringe CO2 -udledningerne 
med omkring 6% i 2010, hvis der træffes nogle temmelig radikale foranstaltninger. Dette 
er blot et af mange mulige scenarier, som her er brugt som eksempel. Det betyder 
imidlertid ikke, at Kommissionen foretrækker de politiske forslag i dette scenario. 
Et andet scenario, der tager udgangspunkt i PRIME's model, viser, at det rent faktisk er 
muligt i år 2010 at nå en nedbringelse af C02-emissioneme på 10% i forhold til 1990; det 
skal ske ved at kombinere de forskellige foranstaltninger, herunder blandt andet fremme af 
1 » SEC(95)2283 af 20.12.1995. 
13 
energieffektivitet og -besparelser, mere udstrakt brug af kraft/varme, omlægninger i 
brændselsmix og reduktion i transportsektorens brændstofforbrug. Denne nedbringelse på 
10% betyder også, at den vedvarende energis andel af det samlede energiforbrug i 2010 vil 
være 10%. I henhold til en anden analyse af målene for nedbringelse af emissioner, der 
udarbejdes ud fra PRIMES-modellen, viser, at anvendelsen af den bedste tilgængelige 
teknologi, selv om den ikke i sig selv er tilstrækkelig, kan yde et stort bidrag til at 
nedbringe udledningerne. 
58. De politikker og foranstaltninger, som Fællesskabet bør iværksætte for at udligne 
denne forskel på 20% mellem den forventede stigning i udledningerne på 8% og 
forpligtelsen til at nedbringe dem med 15%, skal tage hensyn til begrænsningerne i 
Unionens nye finansielle overslag. Kommissionen skal hurtigst overveje omfanget af 
omkostningerne ved EU's nuværende forhandlingsposition, idet mindste af investeringerne. 
59. De finansielle konsekvenser skal desuden undersøges i lyset af deres mdvirkning på 
mikroøkonomisk og makroøkonomisk plan, noget, som de forskellige berørte økonomi­
ske aktører også vil analysere. På grund af den komplicerede problemstilling, som skyldes 
de mange variabler, er det nødvendigt med nyskabende løsninger, som skal undersøges fra 
sag til sag med de berørte parter. Der vil skulle udvikles en metode, som tager hensyn til 
dette multidimensionelle aspekt (f.eks. mål-ridsfrister-redskaber-omkostninger), hvilket 
skal ske med udgangspunkt i pålidelige evaluerings- og analyseværktøjer. Visse 
medlemsstater har allerede indført strategier til begrænsning af udledningen af drivhus­
gasser, fulgt op af særprogrammer med politikker og foranstaltninger samt en vurdering af 
omkostningerne. Alle medlemsstaterne og Kommissionen skal kunne drage fordel af disse 
erfaringer, navnlig erfaringerne med vurdering af de økonomiske konsekvenser og 
anvendte metoder. Fælles analysearbejde vil være nødvendigt for bedre at kunne analysere 
konsekvenserne af de beslutninger, der træffes. 
60. Inden for rammerne af det indre marked er en grundig fælles analyse af 
energisituationen blandt medlemsstaterne og Kommissionen desuden nødvendig for at 
fa et klarere billede af problemer og løsninger i forbindelse med klimaændringerne. For 
bedre at kunne definere politikker og foranstaltninger er det allerførst nødvendigt at øge 
kendskabet til de sektorer og aktører, der forbruger energien og frembringer udledningerne 
af drivhusgasser. Kommissionen er gennem forskningsprogrammet i færd med at udvikle 
metoder, så det bliver muligt at evaluere politikkerne og foranstaltningerne under hen­
syntagen til klimaændringernes sociale, økonomiske og videnskabelige aspekter 
(programmerne JOULE og "Miljø og klima"). 
61. En strammere energipolitik bør, i betragtning af dens mdvirkning på 
klimaændringerne, suppleres med bedre koordination af alle foranstaltninger, der 
berører energiområdet direkte, herunder dem, der træffes i andre politiske sektorer. 
Unionen bør vise sin evne til at følge en holistisk strategi. Det er også nødvendigt at 
inddrage de økonomiske aktører. En af opgaverne for det rådgivende energiudvalg, der 
er nedsat i henhold til Kommissionens beslutning, bliver at undersøge, hvordan de 
økonomiske aktører kan styrke energidimensionen af Fællesskabets strategi for 
klimaændringerne. 
62. Udfordringen ved klimaændringerne er pr. definition international. Navnlig vil der 
skulle iværksættes omfattende foranstaltninger, både i Unionen og de associerede lande for 
at sikre, at energieffektiviteten i disse lande når et niveau, der er sammenligneligt med det, 
der i de seneste år er set i Unionen. De beslutninger, der træffes i Kyoto skal i sidste ende 
gennemføres i de associerede lande, der ønsker at træde ind i Unionen. Et af målene for 
landene i Central- og Østeuropa under den igangværende overgangsproces er at 
omstrukturere deres energisektorer. Disse omstruktureringer er deres ansvar. Der er dog 
etableret et samarbejde mellem Unionen og disse lande under forskellige former, bl.a. for 
14 
at fremme energibesparelse og energieffektivitet. Den indsats, der gøres af de berørte 
lande, er vigtig, hvis det skal lykkes at leve op til acquis communautaire på dette område, 
dvs. nedbringelse af udledningen af drivhusgasser. 
63. I forbindelse med den strukturerede dialog den 3. marts 1997 understregede Rådet og 
miljøministrene fra de associerede central- og østeuropæiske lande vigtigheden af et tæt 
samarbejde mellem Umonen og disse lande, navnlig i form af fælles aktiviteter og den 
nødvendige styrkelse af politikkerne til bekæmpelse af klimaændringer og fremme af 
energieffektiviteten. I denne sammenhæng har man erkendt, at samarbejdsprogrammerne 
på teknologiområdet, f.eks. INCO-FTU og JOULE-THERMIE, i højere grad skal sigte 
mod at behandle klimaændringsspørgsmål og prioritere energirelaterede aktiviteter, som 
har til formål at nå målet for nedbringelse af udledningen af drivhusgasser. Der må 
desuden åbnes mulighed for øget støtte fra Den europæiske Investeringsbank, Den 
Europæiske Bank for Økonomisk Genopbygning og Udvikling og Verdensbanken. 
Fællesskabet vil i den strukturerede dialog sætte fokus på at styrke bestræbelserne på at 
forøge energieffektiviteten og på at tilpasse energisystemet, så det bliver muligt at 
nedbringe udledningerne. 
64. Unionen må desuden insistere på, at vore handelspartnere forpligter sig til at bekæmpe 
udledningen af drivhusgasser ved at tiltræde ambitiøse mål for nedbringelse deraf i den 
kommende Kyoto-protokol. Europæisk økonomi må under ingen omstændigheder komme i 
den situation, at den som den eneste skal overkomme følgerne af en ensidig politik til be­
skyttelse af miljøet, hvis vore handelspartnere samtidig undlader at indføre ordninger, som 
påvirker energipriserne og dermed industriens konkurrenceevne og beskæftigelsen. 
65. På baggrund af de generelle energimæssige forhold kræver de fælles problemer på 
energiområdet, at handelspartnerne i og uden for OECD indfører foranstaltnigner, 
der tager hensyn til den kraftige indvirkning på energiudbuddet. Traktaten vedrørende 
energicharteret og den tilhørende protokol om energieffektivitet og de dermed forbundne 
miljømæssige aspekter kunne tjene som fælles udgangspunkt for samarbejde. Ligeledes 
ville det bidrage til energieffektivitet og -besparelser, hvis der iværksættes partnerskabs-
og samarbejdsaftaler med størstedelen af de nye uafhængige stater, og hvis der 
gennemføres tekniske bistandsprogrammer. Desuden skal klimaændringspolitikken 
integreres i energisamarbejdet med udviklingslandene. Med dette for øje påpegede Rådet 
den 3. marts 1997, at de bestemmelser, der gælder for den fælles iværksættelse, bør 
medtages i Kyoto-protokollen, selvom man i første omgang må afvente resultaterne af de 
igangværende pilotprojekter. 
66. Initiativerne til samarbejde med Middelhavslandene bør desuden snarest muligt omfatte 
energiprojekter og navnlig projekter, der vedrører vedvarende energi og energieffektivitet. 
Det vil være en holdbar løsning og gøre det muligt for industrierne i disse lande at anvende 
og tilpasse de forskellige teknologier. I øvrigt gentog udvalget for samarbejde mellem 
Unionen og landene i Samarbejdsrådet for Golfstaterne den 16. december 1996 de to 
parters interesse på området. Mulighederne for fælles analyse, samarbejde og udveksling 
af videnskabelige oplysninger og erfaringer anses for nyttige virkemidler på dette område. 
Nu er der behov for at formalisere iværksættelsen af dem inden for rammerne af de 
relevante programmer. 
67. Klimaændringerne er så store, at udviklingen af politikker og foranstaltninger skal 
gennemføres i fællesskab af medlemsstaterne og Fællesskabet; det skal ske på 
fællesskabsplan samt nationalt, regionalt og lokalt plan, hvis det skal være muligt at 
nå det vedtagne mål for nedbringelse og sikre den vedtagne fordeling af 
omkostningerne blandt medlemsstaterne. Det er nødvendigt at indføre politikker og 
foranstaltninger, som er fælles, eller som kræver koordination blandt medlemsstaterne på 
fællesskabsplan, og det er ligeledes nødvendigt at sikre, at de gennemføres integreret. 
15 
Men for at udvikle denne fremgangsmåde skal de spørgsmål, der skitseres i første del af 
dette dokument (afsnit 10-14), behandles. 
68. Kommissionen ønsker et kraftigt politisk signal fra Europa-Parlamentet og Rådet med 
støtte fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. Kommissionen er af 
den opfattelse, at Fællesskabet skal gøre alt for, at De forenede Nationers konference om 
klimaændringerne i Kyoto til december fører til vedtagelse af en protokol, som vil 
nedbringe udledningen af drivhusgasser væsentligt. Det skal ske gennem indførelsen af 
politikker og foranstaltninger i alle landene under bilag X. Men vi må være sikre på, at 
forpligtelserne kan opfyldes, og at den nødvendige politiske vilje og de påkrævede 
ressourcer kan tilvejebringes. 
BILAG 
Energirelaterede COî-udledninger (mill. t. C02) i prœ-Kyoto-Scenariet: 
Under forudsætning af, at der ikke iværksættes nye politiske initiativer i medlemsstaterne 
eller på Fællesskabsplan, vil CCVudledningerne ændres på følgende måde12: 
Mt CO2 procentvis ændring i forhold til 1990 
1990 1995 2000 2005 2010 2020 
EUR 3200 -2% +2% +6% +8% +16% 
Energirelaterede C02-udledninger opdelt efter sektor (mill. t. CO2) 
procentvis ændring i forhold til 1990 
1990 1995 2000 2005 2010 2020 
Industri 626 - 10 % -14% -14% -15% -15% 
Transport 743 +9% +22% +31% +39% +49% 
Husholdninger/service- 654 -3% -1% +2% +4% +6% 
sektor 
1036 -5% -2% +2% +2% +17% 
KrafVvarmeproduktion 
141 +7% +9% +11% +12% +13% 
Energiindustri 
3200 -2% +2% +6% +8% +16% 
Samlede udledninger 
12 EU-analysen er baseret på resultater fra undersøgelser udarbejdet ud fra MIDAS-modellen af professor 
Capros ved the National Technical University of Athens. Undersøgelsen blev iværksat af GD XVII i april 
1997. 
17 
EU: pre-Kyoto scenario: development of GDP, C02 emissions, 
gross inland consumption, energy and carbon intensity 
1990 = 100 
200 
180 
160 
140 
120 
100 
80 
60 M GDP 
e: energy consumption 
C02 em issions 
carbon intensity 
1 1 1 1 1 1 
1990 1995 2000 2005 2010 2015 2020 -* energy intensity 
Nedenfor: 
EU: præ-Kyoto-scenario: samlet energiforbrug fra 1990 til 2020 
De tilgrundliggende faktorer for ændringer i ('(^-udledningerne 
mindre andel af kerneenergi 
vækst i BNP 
Opadgående påvirkning øget energiintensitet 
større andel af vedvarende energikilder 
lavere kulstofindhold i fossile brændsler 
forøgelse af C02-udledningerne 
Nedadgående påvirkning/balance 
EU: pre-Kyoto scenario: total energy consumption 1990 -2020 
Illustration of underlying factors for CO 2 emission change 
2600 
2260 -H 
2000 
1 760 
1 600 
12 6 0 --
1000 — 
760 — 
600 — 
260 -I-
0 <; I) I* growth «n»r|j In tou * Uy Rains 
upward pressure downward pressure / balance 
18 
EU: pre-Kyoto scenario: power/heat production 1990 - 2020 
Illustration of underlying factors for C02 emission change 
1000 
800 
O 600 -H o 
I 400 — 
200 -}-
0 GDP growth 
upward pressure better conversion efficiency 
lower efectridry/heat Intensity 
downward pressure / balance 
Ovenfor: 
EU: præ-Kyoto-scenario: kraft-/varmcproduktioii fra 1990 til 2020 
De tilgrundliggende faktorer for ændringerne i C02-udledningerne 
mindre andel af kerneenergi bedre omdannelseseffekti vitet 
lavere el-/varmeintensitet 
større andel af vedvarende energikilder 
vækst i BNP 
lavere kul stofindhold i fossile brændsler 
forøgelse af C02-udledningerne 
Opadgående påvirkning Nedadgående påvirkning/balance 
19 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 196 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 12 14 
Katalognummer : CB-CO-97-223-DA-C 
ISBN 92-78-19775-0 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
#>