Fælles holdning (EF) nr. 27/2000

fastlagt af Rådet den 28. marts 2000

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/.../EF om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder

(2000/C 178/02)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71,

under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),

efter proceduren i traktatens artikel 251(4), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Ifølge Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner(5) har jernbanevirksomheder og internationale sammenslutninger af jernbanevirksomheder visse adgangsrettigheder inden for international jernbanetransport.

(2) For at sikre pålidelige og tilstrækkelige ydelser er en fælles licensordning påkrævet som garanti for, at alle jernbanevirksomheder til enhver tid opfylder bestemte krav med hensyn til hæderlighed, finansiel kapacitet og faglig kompetence for at beskytte kunder og tredjeparter og kunne tilbyde ydelser af en høj sikkerhedsstandard.

(3) For at sikre, at retten til adgang til jernbaneinfrastrukturen anvendes ensartet og uden forskelsbehandling i hele Fællesskabet, indførtes der med Rådets direktiv 95/18/EF(6) licenser for jernbanevirksomheder, der udfører den form for transport, som er omhandlet i artikel 10 i direktiv 91/440/EØF, idet en sådan licens er obligatorisk for udførelsen af sådanne transportydelser og gyldig i hele Fællesskabet.

(4) Da nogle medlemsstater har givet mere omfattende adgangsrettigheder end dem, der er fastsat i direktiv 91/440/EØF, forekommer det nødvendigt at sikre en retfærdig, gennemsigtig og ikke-diskriminerende behandling af alle jernbanevirksomheder, som måtte operere på dette marked, ved at udvide de i direktiv 95/18/EF fastsatte principper for udstedelse af licenser til at omfatte alle virksomheder, der opererer i sektoren.

(5) For bedre at opfylde deres oplysningsforpligtelser bør medlemsstaterne og Kommissionen sikre alle medlemsstaterne og Kommissionen bedre oplysninger; i henhold til almindelig praksis og en logisk fortolkning af direktiv 95/18/EF bør de oplysninger, som medlemsstaterne og Kommissionen skal afgive, også omfatte udstedte licenser.

(6) Det er ønskeligt at sikre, at jernbanevirksomheder med licens, der udfører international godstransport, overholder gældende told- og afgiftsbestemmelser vedrørende navnlig forsendelsesordninger.

(7) Målene for dette direktiv, dvs. fastsættelse af hovedprincipperne for udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og gensidig anerkendelse af sådanne licenser inden for hele Fællesskabet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, fordi udstedelsen af sådanne licenser helt klart har internationale aspekter; disse mål kan derfor i overensstemmelse med subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 5, på grund af deres grænseoverskridende aspekter bedre opfyldes på fællesskabsplan; direktivet går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(8) Direktiv 95/18/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Direktiv 95/18/EF ændres således:

1) Artikel 1 affattes således:

"Artikel 1

1. Dette direktiv omhandler de kriterier, der gælder for en medlemsstats udstedelse, fornyelse og ændring af licenser til jernbanevirksomheder, som er etableret, eller som vil etablere sig i Fællesskabet.

2. Medlemsstaterne kan undtage følgende virksomheder fra direktivets anvendelsesområde:

a) virksomheder, som kun udfører jernbanepassagerbefordring på lokal og regional særskilt jernbaneinfrastruktur

b) jernbanevirksomheder, som kun udfører jernbanepassagerbefordring i byer og forstæder

c) jernbanevirksomheder, som kun udfører regional godstransport, der ikke falder ind under direktiv 91/440/EØF

d) virksomheder, som kun udfører godstransport på privatejet jernbaneinfrastruktur, som udelukkende eksisterer til brug for infrastrukturejeren til dennes egen godstransport.

3. Virksomheder, hvis aktivitet er begrænset til pendultrafik med vejkøretøjer gennem tunnelen under Kanalen, er ikke omfattet af dette direktiv".

2) Artikel 2, litra a), affattes således:

"a) 'jernbanevirksomhed': enhver privat eller offentlig virksomhed, hvis hovedaktivitet består i godstransport og/eller passagerbefordring via jernbane, og som er forpligtet til at sørge for trækkraften, herunder virksomheder, som kun sørger for trækkraften".

3) Artikel 3 affattes således:

"Artikel 3

Hver medlemsstat udpeger det organ, der er ansvarligt for at udstede licens til jernbanedrift og for opfyldelse af forpligtelserne i henhold til dette direktiv. Udstedelsen af licenser varetages af et organ, som ikke selv udfører jernbanetransport, og som er uafhængigt af organer eller virksomheder, der udfører jernbanetransport".

4) I artikel 4 tilføjes følgende stykke:

"5. En licens er gyldig på hele Fællesskabets område".

5) Artikel 6, fjerde led, affattes således:

"- ikke er blevet dømt for alvorlige eller gentagne overtrædelser af bestemmelser på det social- og arbejdsretlige område, herunder forpligtelser i henhold til lovgivningen om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og forpligtelser i henhold til toldlovgivningen, når der er tale om en virksomhed, der ønsker at udføre grænseoverskridende godstransport, der er omfattet af toldprocedurer".

6) Artikel 11, stk. 8, affattes således:

"8. Når den licensudstedende myndighed har suspenderet, tilbagekaldt eller ændret en licens, underretter den pågældende medlemsstat straks Kommissionen herom. Kommissionen underretter omgående de øvrige medlemsstater".

7) Artikel 12 og 13 affattes således:

"Artikel 12

Ud over kravene i dette direktiv skal jernbanevirksomheden også overholde de nationale love og forskrifter, der er forenelige med fællesskabsretten og ikke-diskriminerende, især med hensyn til

a) de tekniske og driftsmæssige krav, som er specifikke for jernbanetransport

b) de sikkerhedskrav, der gælder for virksomhedens personale, rullende materiel og interne organisation

c) bestemmelserne om sikkerhed, sundhed, social sikring og arbejdstageres og forbrugeres rettigheder

d) krav, der gælder for alle virksomheder inden for den relevante jernbanesektor med henblik på at give forbrugerne fordele eller beskyttelse.

Artikel 13

Jernbanevirksomheder skal overholde gældende aftaler om international jernbanetransport i de medlemsstater, hvor de driver virksomhed. De skal desuden overholde gældende told- og afgiftsbestemmelser".

Artikel 2

Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den ...(7). De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

Artikel 3

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 4

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT C 321 af 20.10.1998, s. 8.

(2) EFT C 209 af 22.7.1999, s. 22.

(3) EFT C 57 af 29.2.2000, s. 4.

(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 10.3.1999 (EFT C 175 af 21.6.1999, s. 119), Rådets fælles holdning af 28.3.2000 og Europa-Parlamentets afgørelse af ... (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(5) EFT L 237 af 24.8.1991, s. 25. Direktivet er ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/.../EF (EFT L ...).

(6) EFT L 143 af 27.6.1995, s. 70.

(7) To år efter direktivets ikrafttræden.

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Kommissionen tilsendte den 30. september 1998 Rådet et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder(1). Forslaget var baseret på artikel 75 i EF-traktaten (nu artikel 71 i EF-traktaten).

2. Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget afgav udtalelse henholdsvis den 10. marts(2), den 26. maj(3) og den 18. november 1999(4).

Efter Amsterdam-traktatens ikrafttræden den 1. maj 1999 bekræftede Europa-Parlamentet sin udtalelse den 16. september 1999.

3. Kommissionen tilsendte Europa-Parlamentet og Rådet sit ændrede forslag(5) den 29. november 1999. Forslaget var baseret på artikel 71 i EF-traktaten.

4. Rådet fastlagde sin fælles holdning i henhold til artikel 251 i EF-traktaten den 28. marts 2000.

II. MÅLSÆTNINGER

Direktivet ligger inden for rammerne af en "lovgivningspakke", der skal revitalisere de europæiske jernbaner. Det drejer sig især om at vende den negative tendens inden for jernbanetransporten, især med hensyn til godstransport, ved at skabe gunstige betingelser for et dynamisk, konkurrencedygtigt og kundeorienteret jernbanesystem.

Det er på grund af den nuværende overbelastning af vejinfrastrukturerne, som medfører sikkerheds- og miljøproblemer, nødvendigt at revitalisere jernbanerne. Hvis man vil undgå en fuldstændig blokering af vejtransporten om nogle år, er det nødvendigt med en mere rationel anvendelse af jernbanerne. Derfor må jernbanernes konkurrencevilkår forbedres i forhold til de øvrige transportformer. Formålet med forslaget er på baggrund heraf at udvide det gældende direktivs anvendelsesområde med hensyn til licenser til jernbanevirksomheder for at skabe ensartede spilleregler for alle jernbarnevirksomheder i Fællesskabet. Licenser vil således skulle udstedes af den medlemsstat, hvor jernbanevirksomheden er etableret, men skal gælde i hele Fællesskabet. En fælles licensordning vil således gøre det muligt at sikre, at virksomhederne behandles retfærdigt og uden forskelsbehandling. Alle jernbanevirksomheder vil dermed kunne udnytte mulighederne for adgang til nye markeder på et ensartet og ikke-diskriminerende grundlag, hvilket vil begrænse risikoen for, at licenserne bliver en hindring for adgang til markedet.

III. GENNEMGANG AF DEN FÆLLES HOLDNING

Da teksten er blevet ændret under drøftelserne, er den fælles holdning forskellig fra Kommissionens forslag og ændrede forslag på visse punkter:

- med hensyn til artikel 1, stk. 2, fandt Rådet, at det skulle være frivilligt for medlemsstaterne at anvende undtagelserne fra direktivets anvendelsesområde. De medlemsstater, der ønsker det, kan altså udforme en enkelt licensmodel beregnet på jernbanevirksomheder, der er etableret på deres område

- ifølge artikel 1, stk. 3, er pendultrafik med vejkøretøjer gennem tunnelen under Kanalen ikke omfattet af dette direktivs anvendelsesområde af samme årsager som i begrundelsen for den fælles holdning vedrørende ændring af direktiv 91/440/EØF

- i artikel 2, litra a), er definitionen af en jernbanevirksomhed blevet ændret lidt for at tilpasse den til den nye ændrede definition, som Rådet har anvendt i sin fælles holdning vedrørende forslaget til direktiv om ændring af direktiv 91/440/EØF; der er tilføjet en passage for også at dække virksomheder, som kun sørger for trækkraften

- forslagets artikel 1, stk. 4, er indsat i den fælles holdning som et nyt stk. 5 i artikel 4, da Rådet finder, at denne bestemmelse hører sammen med betingelserne for udstedelse af licens

- i artikel 6, fjerde led, og i artikel 13 har Rådet ændret direktiv 95/18/EF lidt for at skabe et minimum af sikkerhed for afviklingen af de told- og skatteprocedurer, som de nye jernbanevirksomheder skal følge

- i artikel 11, stk. 8, har Rådet ændret direktiv 95/18/EØF for at forpligte den licensudstedende myndighed til også at underrette Kommissionen, når den udsteder en ny licens

- i artikel 12, der indeholder de krav, som jernbanevirksomheden skal overholde som følge af den nationale lovgivning, har Rådet skønnet det nødvendigt også at nævne de krav, der skal opfyldes for at give forbrugerne fordele eller beskyttelse.

IV. EUROPA-PARLAMENTETS ÆNDRINGER

Formålet med ændring 1 er i artikel 8 at gøre opmærksom på, at kravene til faglig kompetence er ikke-diskriminerende. Da dette princip om ikke-diskriminering - et af fællesskabsrettens grundlæggende principper, der er knæsat i traktaten og Domstolens retspraksis - allerede er nævnt i artikel 12, fandt Rådet det ikke nødvendigt at indsætte det i artikel 8, ligesom det ikke udtrykkeligt er nævnt i direktivets artikel 6, 7 og 9.

Rådet accepterede ikke ændring 2. Formålet med denne ændring var for fragttjenester at knytte dækningen af jernbanevirksomhedens erstatningsansvar i tilfælde af uheld sammen med det forhold, at afgifterne afspejler vilje til at betale mere end de afholdte omkostninger, og at tilsynsorganerne har sikret, at der ikke opkræves for høje afgifter. Rådet fandt ligesom Kommissionen, at alle jernbanevirksomheder skal have en tilstrækkelig dækning af deres erstatningsansvar, og at denne dækning ikke kan være knyttet til jernbanevirksomhedernes accept af at betale mere end omkostningerne. Beskyttelsen af enhver tredjemand, der berøres af en ulykke eller et uheld, bør nemlig være sikret.

(1) EFT C 321 af 20.10.1998, s. 8.

(2) EFT C 175 af 21.6.1999, s. 115.

(3) EFT C 209 af 22.7.1999, s. 22.

(4) EFT C 57 af 29.2.2000, s. 40.

(5) Endnu ikke offentliggjort i EFT.