MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

Vejledende note til medlemsstaterne vedrørende Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/402 om at gøre udførslen af visse varer betinget af fremlæggelse af en udførselstilladelse, senest ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/426

(2020/C 91 I/02)

Som led i indsatsen over for konsekvenserne af udbruddet af den epidemiologiske krise, der er forårsaget af coronavirus, offentliggjorde Kommissionen den 15. marts 2020 gennemførelsesforordning (EU) 2020/402 (1) (gennemførelsesforordningen) om at gøre udførsel af visse personlige værnemidler betinget af fremlæggelse af en udførselstilladelse.

Den 19. marts 2020 vedtog Kommissionen en ændring af gennemførelsesforordningen.

Da gennemførelsesforordningen, som ændret, indebærer nye forpligtelser for de kompetente myndigheder i medlemsstaterne og for de økonomiske aktører, som gælder fra offentliggørelsesdagen, udstedes disse retningslinjer som en hjælp til disse i gennemførelsesprocessen.

Vejledningen er ikke juridisk bindende og er kun til orientering. Den erstatter ikke gennemførelsesforordningen, som ændret. Den foregriber ikke Domstolens fortolkning af forordningen.

1. Fremgangsmåde

Kommissionen vedtog gennemførelsesforordningen og ændringerne hertil efter en hasteprocedure i henhold til artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/479 om fælles ordninger for udførsel (2).

Forordningen gælder i en periode på seks uger, hvor medlemsstaterne vil blive hørt i Komitéen for Beskyttelsesforanstaltninger for i) at bekræfte tilgangen og ii) træffe afgørelse om, hvorvidt det er nødvendigt at træffe passende foranstaltninger i en efterfølgende periode.

2. Målet med foranstaltningerne

Disse foranstaltninger er blevet vedtaget på baggrund af det øgede behov for personlige værnemidler og en forventning om, at efterspørgslen efter disse varer fortsat vil stige betydeligt i fremtiden, samtidig med at der i stigende grad opstår forsyningsknaphed i flere af EU’s medlemsstater.

Til trods for at der er blevet opfordret til at øge produktionen, er omfanget af den nuværende produktion i EU og de eksisterende lagre ikke tilstrækkelige til at imødekomme efterspørgslen i Unionen. Dette skyldes ikke mindst, at personlige værnemidler kan udføres uden begrænsninger til andre dele af verden, mens visse tredjelande, officielt eller uformelt, har besluttet at begrænse deres udførsel af personlige værnemidler. Visse af disse lande er også traditionelt leverandører til EU-markedet, og dette øger yderligere presset på EU-markedet.

Personlige værnemidler er et vigtigt middel til at forhindre yderligere spredning af sygdommen og beskytte sundhedspersonale, som behandler smittede patienter.

Målet med disse ekstraordinære foranstaltninger er således at afhjælpe og forebygge en kritisk situation.

Samtidig er det ikke Unionens hensigt at begrænse udførslen mere end absolut nødvendigt, og Unionen ønsker også at opretholde princippet om international solidaritet i denne situation med en global pandemi. Derfor kan og bør medlemsstaterne udstede udførselstilladelser, bl.a. i de tilfælde, der er anført i gennemførelsesforordningens artikel 2, stk. 3, men også når den pågældende forsendelse ikke udgør nogen trussel for opfyldelsen af det faktiske behov for personlige værnemidler i Unionen og har til formål at opfylde et legitimt behov for officiel eller faglig medicinsk anvendelse i et tredjeland.

For alle spørgsmål vedrørende levering af personlige værnemidler inden for EU kan medlemsstaterne henvise til det eksisterende katastrofeberedskabskoordinationscenter (ERCC) (3).

3. Forholdet til medlemsstaternes foranstaltninger (4)

Forsyningsknapheden for personlige værnemidler inden for de seneste dage har fået nogle medlemsstater til at træffe en række foranstaltninger på nationalt plan. Samtidig er bevarelsen af det indre markeds integritet et af de mål, Kommissionen forfølger under den nuværende krise for i fællesskab at styrke indsatsen over for truslen mod sundhedsbeskyttelsen på baggrund af begrænsede forsyninger af personlige værnemidler.

Gennemførelsesforordningen blev vedtaget med udgangspunkt i, at medlemsstaterne skulle tilbagekalde enhver restriktiv national foranstaltning, der er truffet, formelt eller uformelt, vedrørende udførsel til tredjelande eller handel mellem medlemsstaterne inden for det indre marked, og går videre end de foranstaltninger, der er fastlagt for at sikre, at de, der har størst behov for disse værnemidler (f.eks. hospitaler, patienter, sundhedsarbejdere og civilbeskyttelsesmyndigheder), har førsteprioritet (5).

4. Praktiske retningslinjer

4.1. Relevante varer

Kravet om udførselstilladelse vedrører varer, der er anført under »Beskrivelse« i bilag I til gennemførelsesforordningen.

Dette bilag angiver personlige værnemidler, for hvilke der er et vitalt behov i Unionen hos hospitaler, patienter, frontlinjearbejdere og civilbeskyttelsesmyndigheder.

Kommissionen kan revidere listen i takt med udviklingen, både med hensyn til ny dokumentation om forsyningsknaphed og eventuel øget produktionskapacitet, der gør det muligt at afhjælpe problemerne med forsyningsknaphed. I så fald vil den ændre gennemførelsesforordningen eller vedtage en ny forordning.

Oplysninger om den seneste status med hensyn til Kommissionens indsats over for coronavirus findes på et til formålet oprettet websted: https://ec.europa.eu/info/live-work-travel-eu/health/coronavirus-response_en#latest. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne og de økonomiske aktører opfordres derfor til at konsultere dette websted dagligt.

Gennemførelsesforordningen finder anvendelse, uanset om den pågældende vare har oprindelse i Unionen eller ej.

4.2. Den berørte aktivitet

Gennemførelsesforordningen finder anvendelse på al udførsel til lande uden for Unionen.

Dette omfatter alle lande uden for EU, herunder partnere, der er omfattet af præferenceordningen.

På baggrund af den dybtgående integration af det indre marked med alle fire medlemsstater i Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA) samt integrationen af produktionsværdikæderne og distributionsnettene med nævnte lande finder gennemførelsesforordningen dog ikke anvendelse på udførsel til disse fire lande, som derfor forbliver ubegrænset. På grund af den særlige afhængighed i de oversøiske lande og territorier, der er opført i bilag II til traktaten, og i Færøerne af medlemsstaternes forsyningskæder i storbyområderne og i Andorra, San Marino og Vatikanstaten af forsyningskæderne i deres nabomedlemsstater, gælder det samme for dem.

Gennemførelsesforordningen finder ikke anvendelse på handel mellem EU’s medlemsstater. I henhold til udtrædelsesaftalens artikel 127, stk. 3, betragtes Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland som en medlemsstat og ikke som et tredjeland.

Gennemførelsesforordningen finder ikke anvendelse på import til Unionen af personlige værnemidler, der er anført i bilag I til gennemførelsesforordningen. For at lette importen og undgå forsinkelser har Kommissionen udstedt henstilling 2020/403 om procedurer for overensstemmelsesvurdering og markedsovervågning på baggrund af covid-19-truslen (6).

4.3. Forpligtelse til at ansøge

Eksportøren skal indgive en ansøgning om en udførselstilladelse.

Medlemsstaterne fastlægger indholdet af ansøgningsformularen. De oplysninger, der kræves i formularen, skal gøre det muligt for medlemsstaten at udstede en udførselstilladelse i overensstemmelse med bilag II til gennemførelsesforordningen. Med henblik på at befordre en koordineret tilgang indeholder bilag I til denne vejledning en skabelon til en ansøgningsformular.

Medlemsstaterne bør så vidt muligt gøre det muligt at indgive en ansøgning elektronisk.

5. Medlemsstaternes kompetente myndigheder

Ansøgningen indgives til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor eksportøren er etableret.

Hvis værnemidlerne befinder sig i en eller flere andre medlemsstater end den, hvor ansøgningen om udførselstilladelse er indgivet, skal dette fremgå af ansøgningen. Hvis der er tale om flere steder, angives alle stederne.

Medlemsstaterne opfordres til senest den 20. marts 2020 at meddele Europa-Kommissionens Generaldirektorat for Handel navne og kontaktoplysninger på de kompetente myndigheder, der har til opgave at udstede udførselstilladelserne. Disse oplysninger vil blive offentliggjort på webstedet for Generaldirektoratet for Handel (7). Meddelelsen skal gives elektronisk til den fællespostkasse, der er angivet i punkt 6.

5.1. De kompetente myndigheders vurdering af ansøgningen

Ordningen er ikke et forbud mod udførsel. Al udførsel, der falder ind under forordningens anvendelsesområde, er dog betinget af, at der kan fremlægges en udførselstilladelse.

Når medlemsstaterne beslutter, om der skal gives en udførselstilladelse, skal de opfylde målet med gennemførelsesretsakten, dvs. at sikre et tilstrækkeligt udbud i Unionen, der kan dække den vitale efterspørgsel efter personlige værnemidler.

Med andre ord kan udførselstilladelser kun gives, hvis den pågældende forsendelse ikke udgør en trussel mod tilgængeligheden af personlige værnemidler på den pågældende medlemsstats marked eller andetsteds i Unionen, i overensstemmelse med målet med forordningen.

Inden for rammerne af dette overordnede mål har de kompetente myndigheder en skønsmargen, og udførsel af visse mængder af bestemte personlige værnemidler kan tillades under særlige omstændigheder afhængigt af medlemsstatens behov.

Gennemførelsesforordningens artikel 2, stk. 3, indeholder en vejledende liste over de betragtninger, der skal tages hensyn til, i det omfang det er relevant, med henblik på at afgøre, om der kan udstedes en udførselstilladelse.

Disse betragtninger vedrører bl.a. opfyldelse af en leveringsforpligtelse i henhold til fælles udbud, der gennemføres af Unionen og medlemsstaterne, støtte til aktiviteterne i Verdenssundhedsorganisationen (WHO), støtte til koordinerede indsatser på EU-plan som svar på krisesituationer eller anmodninger om bistand fra tredjelande eller internationale organisationer, herunder nødforsyninger, som humanitære ikke-statslige organisationer eller internationale organisationer har behov for til deres egne operationer med henblik på at yde humanitær bistand i tredjelande.

Formålet med sidstnævnte er så vidt muligt at sikre, at der er personlige værnemidler til rådighed uden for Unionen, når der er behov herfor i tredjelande, som måtte stå over for et akut behov for personlige værnemidler på et givet tidspunkt. Dette er et udtryk for princippet om international solidaritet både generelt set og i en situation med en global pandemi med virkninger i hele verden og for den kendsgerning, at international handel kan bidrage til at gøre varer tilgængelige, hvor og når det er nødvendigt.

Listen i artikel 2, stk. 3, er ikke udtømmende, og medlemsstaterne kan tage andre elementer i betragtning. De skal dog overholde det overordnede mål med gennemførelsesforordningen som nævnt ovenfor.

Medlemsstaterne bør navnlig tage hensyn til graden af markedsintegration for de pågældende varer, der er opnået i henhold til en aftale eller ordning om oprettelse af et frihandelsområde med det land, udførslen er bestemt til. Det ville være kontraproduktivt at forstyrre tæt integrerede værdikæder og distributionsnet, der allerede er etableret på grundlag af sådanne aftaler eller ordninger, navnlig når der er tale om nabolande og -økonomier. Kommissionen opfordrer derfor kraftigt medlemsstaterne til at udstede tilladelser, i det omfang det er nødvendigt for at forhindre sådanne forstyrrelser.

Blandt andre elementer, som de kompetente myndigheder kunne tage i betragtning, er, om den pågældende forsendelse har til formål at opfylde kontraktlige forpligtelser, der er indgået før en referenceperiode. For at fremme en koordineret tilgang i hele EU kunne medlemsstaterne anvende det foregående kalenderår (dvs. 2019) som reference. Medlemsstaterne har ansvaret for at sikre, at disse yderligere elementer underlægges en overordnet hensyntagen til EU’s behov, hvis de ikke kan opfyldes på anden vis.

5.2. Relevante tidsfrister

Medlemsstaterne skal behandle ansøgninger om udførselstilladelse senest 5 arbejdsdage efter den dato, hvor de kompetente myndigheder har modtaget alle de krævede oplysninger.

Fristen kan i behørigt begrundede tilfælde forlænges med yderligere 5 arbejdsdage.

Hvis varen befinder sig i en eller flere andre medlemsstater end den, hvor ansøgningen om udførselstilladelse er indgivet, skal den medlemsstat, som ansøgningen er indgivet til, øjeblikkeligt høre de kompetente myndigheder i den eller de pågældende medlemsstater og fremlægge de relevante oplysninger.

De hørte myndigheder skal inden for 10 arbejdsdage skriftligt meddele, hvilke indsigelser de måtte have mod, at der gives en sådan tilladelse. Sådanne indsigelser er bindende for den medlemsstat, hvor ansøgningen er indgivet.

Samtidig opfordres medlemsstaterne på grund af det presserende behov som følge af udbruddet af coronavirus til at behandle ansøgningerne så hurtigt som muligt og inden de angivne frister på henholdsvis 5 eller 10 arbejdsdage.

5.3. Udførselstilladelse

Hvis en udførselstilladelse ikke fremlægges, er udførslen forbudt.

For at fremme en koordineret tilgang i hele EU indeholder bilag II til gennemførelsesforordningen en model til en udførselstilladelse.

6. Meddelelse

Målet med disse ekstraordinære foranstaltninger er at sikre et tilstrækkeligt udbud i samtlige medlemsstater, afhængigt af deres behov for personlige værnemidler.

For at sikre en gennemsigtig proces anmodes medlemsstaterne om — på grundlag af skabelonen i bilag II — elektronisk at give Kommissionen meddelelse om de tilladelser, der gives og ikke gives. Denne meddelelse gives hurtigst muligt, så snart afgørelsen om tilladelsen er truffet.

Oplysningerne sendes elektronisk til nedenstående fællespostkasse:

TRADE-EXPORTAUTHORISATIONPPE@ec.europa.eu

Fællespostkassen bør også anvendes til eventuelle spørgsmål vedrørende anvendelsen af denne ordning.

Denne vejledning er et dynamisk dokument og kan blive opdateret, i takt med at Kommissionen får forelagt nye problemstillinger og spørgsmål.

(1) EUT L 77 I af 15.3.2020, s. 1.

(2) EUT L 83 af 27.3.2015, s. 34.

(3) ECHO-ERCC@ec.europa.eu.

(4) Den 16. marts 2020 udstedte Kommissionen retningslinjer for medlemsstaterne, som indeholder en række nøgleprincipper for en integreret tilgang til effektiv grænseforvaltning med det formål at beskytte sundheden, samtidig med at det indre markeds integritet bevares; disse er fastlagt i Kommissionens retningslinjer for grænseforvaltningsforanstaltninger for at beskytte sundheden og sikre adgangen til varer og vigtige tjenesteydelser (C(2020) 1753).

(5) Jf. også vejledningen om nationale foranstaltninger i bilag 2 til meddelelsen af 13. marts 2020 om en koordineret økonomisk reaktion på covid-19-udbruddet (COM (2020) 112 final).

(6) EUT L 79 I af 16.3.2020, s. 1.

(7) https://ec.europa.eu/trade/.