Ved forordningen om den fælles fiskeripolitik tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter for så vidt angår:

Denne rapport forelægges i medfør af artikel 46, stk. 2, i forordningen om den fælles fiskeripolitik. I henhold til denne bestemmelse tillægges Kommissionen beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 11, stk. 2, artikel 15, stk. 2, 3, 6 og 7, og artikel 45, stk. 4, for en periode på fem år fra den 29. december 2013. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende de tillagte beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Tillæggelsen af beføjelser forlænges automatisk for perioder af fem års varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse i henhold til artikel 46 i forordningen om den fælles fiskeripolitik.

I Artikel 46 i forordningen om den fælles fiskeripolitik fastsættes betingelserne for Kommissionens beføjelse til at vedtage delegerede retsakter.

Med henblik på at opfylde målene i forordning (EU) nr. 1380/2013, navnlig med det formål at sikre, at fiskeri- og akvakulturaktiviteterne er miljømæssigt bæredygtige på langt sigt, tillægges Kommissionen, jf. artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, beføjelse til at vedtage retsakter for så vidt angår de bevarelsesforanstaltninger, der ledsager visse af medlemsstaternes miljømæssige forpligtelser, gennemførelsen af landingsforpligtelsen og fastsættelsen af detaljerede regler for de rådgivende råds virkemåde, dvs. de aktørorganisationer, som er oprettet for at give Kommissionen og medlemsstaterne anbefalinger og oplysninger om emner, der vedrører forvaltningen af fiskeri og de socioøkonomiske og bevarelsesmæssige aspekter af fiskeri og akvakultur.

Forordning (EU) nr. 1380/2013 som ændret ved forordning (EU) 2017/2092 ("forordningen om den fælles fiskeripolitik") omfatter a) bevarelse af havets biologiske ressourcer og forvaltning af fiskeri og af de flåder, der udnytter sådanne ressourcer, og b) for så vidt angår markedsforanstaltninger og finansielle foranstaltninger til støtte for den fælles fiskeripolitiks gennemførelse: biologiske ferskvandsressourcer, akvakultur og forarbejdning og afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter.

c) udvidelsen af anvendelsen af landingsforpligtelsen til andre arter end de i artikel 15, stk. 1 opførte, hvis en fælles henstilling med henblik herpå er forelagt Kommissionen (artikel 15, stk. 3, i forordningen om den fælles fiskeripolitik)

d) fastlæggelsen af specifikke planer for udsmid, der bl.a. indeholder de minimis-undtagelser og undtagelser begrundet i høj overlevelsesrate fra landeforpligtelsen, på midlertidig basis og for en indledende periode på højst tre år, der kan fornys for en yderligere periode på maksimalt tre år, hvis der ikke er vedtaget en flerårig plan eller en forvaltningsplan for det pågældende fiskeri (artikel 15, stk. 6, i forordningen om den fælles fiskeripolitik)

e) fastsættelsen af de minimis-undtagelser fra landingsforpligtelsen, der ikke overstiger 5 % af de samlede årlige fangster af alle arter, som er underlagt landingsforpligtelsen, jf. artikel 15, stk. 1, hvis der ikke er vedtaget foranstaltninger med henblik på at præcisere de minimis-undtagelsen i enten en flerårig plan efter eller i en specifik plan for udsmid (artikel 15, stk. 7, i forordningen om den fælles fiskeripolitik), og

f) fastsættelsen af detaljerede regler for de rådgivende råds virkemåde (artikel 45, stk. 4, i forordningen om den fælles fiskeripolitik).

Delegerede retsakter med et lignende indhold, der er vedtaget på grundlag af andre forordninger end den fælles fiskeripolitik, er ikke omfattet af denne rapport. Dette gælder navnlig for de delegerede retsakter, der indeholder foranstaltninger til gennemførelse af landingsforpligtelsen, og som er vedtaget på grundlag af artikel 7 i forordning (EU) 2016/1139 ("den flerårige plan for Østersøen"). Kommissionen vil udarbejde en rapport vedrørende de beføjelser, som den er tillagt ved den flerårige plan for Østersøen og i henhold til de deri opstillede betingelser.

3. Udøvelse af de delegerede beføjelser

3.1. Proceduremæssige aspekter

Udøvelsen af de delegerede beføjelser, som Kommissionen er tillagt ved artikel 11, stk. 2, og artikel 15, stk. 3 og 6, i forordningen om den fælles fiskeripolitik, er omfattet af regionalisering, dvs. at medlemsstater med en direkte forvaltningsmæssig interesse, der berøres af disse foranstaltninger, kan blive enige om at forelægge fælles henstillinger med sigte på at nå målene i de relevante EU-bevarelsesforanstaltninger eller de specifikke planer for udsmid. Medlemsstaterne skal ved udarbejdelsen af fælles henstillinger vedrørende Kommissionens delegerede retsakter, der er omfattet af regionalisering, høre det eller de relevante rådgivende råd. Hvis medlemsstaterne ikke kan nå til enighed om fælles henstillinger, eller hvis de fælles henstillinger ikke anses for at være i overensstemmelse med målene og de kvantificerbare mål i bevarelsesforanstaltningerne, kan Kommissionen ikke udøve de tillagte beføjelser, men den kan i henhold til traktaten forelægge et forslag til passende foranstaltninger.

Samtlige udkast til delegerede retsakter på grundlag af artikel 11, stk. 2, og artikel 15, stk. 3, 6 og 7, i forordningen om den fælles fiskeripolitik, er blevet forelagt Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF), der er nedsat ved Kommissionens beslutning 2005/629/EF, med henblik på at tage højde for den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning.

Udkastene til delegerede retsakter om fastsættelse af detaljerede regler for de rådgivende råds virkemåde er blevet forelagt alle de rådgivende råd, der på nuværende tidspunkt er operationelle, med henblik på at tage højde for de rådgivende råds synspunkter. De er også blevet drøftet på de regelmæssige koordinationsmøder, der finder sted mellem Kommissionen og alle de rådgivende råd.