RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET

om gennemførelse af direktivet om ekstern støj i overensstemmelse med artikel 11 direktiv 2002/49/EF

1. Indledning

I henhold til artikel 11 i direktivet om ekstern støj ("direktivet") skal Kommissionen udarbejde en gennemførelsesrapport hvert 5. år. Ud over at adressere gennemførelsen kræver direktivet, at rapporten indeholder en gennemgang af det akustiske miljø og målene og foranstaltningerne vedrørende reduktion af ekstern støj (lovgivning om støj ved kilden) samt en vurdering af behovet for yderligere fællesskabsforanstaltninger. Denne anden gennemførelsesrapport gennemgår situationen siden offentliggørelsen af den første rapport og omhandler desuden handlingsplanen efter den evaluering af direktivet, som fandt sted i 2016 i forbindelse med Kommissionens program for målrettet og effektiv regulering (REFIT). Den bør derfor læses sammenholdt med den respektive underbyggende undersøgelse og arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene.

Støjforurening udgør fortsat et stort miljø- og sundhedsproblem i Europa. Videnskabelig dokumentation viser, at langvarig udsættelse for høje niveauer af støjforurening kan have alvorlige sundhedsmæssig indvirkning på funktioner, der kontrolleres af det menneskelige hormonsystem og af hjernen, såsom hjerte-kar-sygdomme, søvnforstyrrelser og generelle gener (en følelse af ubehag, som påvirker den generelle velbefindende). Ifølge Verdenssundhedsorganisationen (WHO) forårsager støjforurening en sygdomsbyrde, som blandt miljørelaterede årsager i Europa kun overgås af luftforurening.

Miljørelaterede belastninger og risici for sundhed og trivsel er også kernen i de spørgsmål, som optager borgerne, og EU har en rolle at spille med hensyn til at beskytte sine borgere mod sådanne belastninger og risici og dermed også gøre EU's byer mere bæredygtige. Et mål om at nedbringe antallet af personer, der udsættes for skadelige virkninger fra ekstern støj (skal indberettes i henhold til direktivets artikel 11, stk. 2) er blevet fastsat i det 7. miljøhandlingsprogram. Med henblik herpå er der behov for innovative løsninger, som også kan bidrage til opfyldelsen af Kommissionens generelle prioritet nr. 1: Nyt skub i beskæftigelse, vækst og investeringer.

På EU-plan er direktiv 2002/49/EF om vurdering og styring af ekstern støj det vigtigste retlige instrument til beskyttelse af borgerne mod overdreven støjforurening fra vej-, jernbane- og lufthavnstrafik samt fra store industrianlæg. Formålet hermed er dobbelt: 1) at fastlægge en fælles strategi til at undgå, forebygge eller mindske de skadelige virkninger af miljøstøj, og 2) at skabe grundlag for, at der udvikles foranstaltninger til at mindske støjen fra væsentlige kilder.

2. Den akustiske miljøkvalitet i EU og følgerne for den offentlige sundhed

En vurdering af europæiske borgeres eksponering for støj, der blev foretaget af Det Europæiske Miljøagentur for EU's medlemsstater, omfattede 467 byområder (inkl. veje, jernbaner, lufthavne samt industrianlæg), 86 større lufthavne samt 186 600 km større veje og 44 320 km større jernbaner uden for byområder. Da rapporterne fra medlemsstaterne stadig er ufuldstændige, er manglende data blevet udfyldt ved hjælp af en særlig "gap-filling"-metode. Figur 1 viser resultaterne henholdsvis inden for og uden for byområder.

Figur 1: Antal personer, der udsættes for ekstern støj i Europa > 55 dB Lden i de 28 EU-medlemsstater, i 2012, i og uden for byområder.

Vejstøj, både i og uden for byområder, er fortsat den største kilde til en støjeksponering af mennesker, der ligger over de rapporterede niveauer, der er defineret i direktivet, idet en skønnet samlet population (inden for og uden for byområder) på ca. 100 mio. mennesker (næsten 70 mio. inden for og 30 mio. uden for byområder) udsættes for vejstøj på over 55 dB Lden. Jernbanerne er den næststørste støjkilde, idet mere end 18 mio. mennesker (ca. 10 mio. i og 8 mio. uden for byområder) samlet udsættes for over 55 dB Lden), efterfulgt af flystøj, som i alt berører næsten 4 mio. mennesker (næsten 3 mio. i og 1 mio. uden for byområder), som udsættes for over 55 dB Lden). Støj fra virksomheder inden for byområder udsætter omkring 1 mio. mennesker for støjniveauer på over 55 dB Lden.

Disse eksponeringsdata er udtryk for, at 14,1 mio. voksne i alvorlig grad generes af ekstern støj, og at 5,9 millioner voksne har svære søvnforstyrrelser, og de indebærer årligt 69 000 hospitalsindlæggelser og 15 900 tilfælde af for tidlig dødelighed forårsaget af ekstern støj.

Disse data er begrænset til byområder, veje, jernbaner og lufthavne, der falder ind under direktivets anvendelsesområde. Den samlede eksponering og følgerne for sundheden er derfor endnu større.

3. Gennemførelsen af direktivet

Medlemsstaternes gennemførelse af direktivet skrider frem, men varierer betydeligt, afhængigt af medlemsstaternes valg af ambitionsniveau, af de midler, der er afsat til gennemførelsen, og af, om gennemførelsen lægges ud til centraliserede eller til lokale og decentraliserede myndigheder. Situationen kan kort beskrives således:

Gennemførelsen i national lovgivning er blevet udført korrekt i alle 28 medlemsstater, enten gennem vedtagelse af nye gennemførelsesforordninger eller ved ændringer til eksisterende lovgivning.

Ingen væsentlige problemer er identificeret ved udpegningen af de større veje, større jernbaner, større lufthavne og byområder, der er omfattet af direktivet. I nogle medlemsstater er der imidlertid praktiske udfordringer mellem nationale organer og lokale myndigheder i forbindelse med udarbejdelsen af støjkort.

Direktivet fastsætter ikke nogen kildespecifikke grænseværdier på EU-plan, men overlader det til medlemsstaterne frit at fastsætte nationale grænseværdier, hvis de ønsker dette. Sådanne værdier er blevet fastsat i 21 medlemsstater, og der er fastsat ikkebindende mål i yderligere fire medlemsstater. Hidtil har der dog været begrænset dokumentation for deres effektive håndhævelse.

I forbindelse med tilrettelæggelsen af de strategiske støjkort har medlemsstaterne brugt de indikatorer, der kræves i direktivet. Medlemsstaterne har imidlertid også anvendt andre nationale støjindikatorer til særlige tilfælde som foreskrevet i direktivets artikel 5, stk. 2.