EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 22.6.2011 
SEK(2011) 780 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV  
om energieffektivitet og om ændring og efte rfølgende ophævelse af direktiv 2004/8/EF 
og 2006/32/EF 
{KOM(2011) 370 endelig} 
{SEK(2011) 779 endelig}  
 
DA 1   DA Europa kan reducere sit primærenergiforbr ug med 20 % inden 2020 ved ganske enkelt at 
anvende omkostningseffektive energibesparelse sforanstaltninger. Dette ville gøre EU’s 
økonomi mere konkurrencedygtig samt skabe arbe jdspladser og nye forretningsmuligheder. 
Energieffektivitet betyder ligeledes bedr e anvendelse af energi ressourcer og mindre 
importafhængighed. Det betyder mindre CO 2 og andre skadelige emissioner, mindre 
påvirkning af økosystemet og bedre livskval itet for borgerne. Opnåelsen af målet om 
energibesparelser på 20 % ville endvidere bidr age til at gennemføre EU’s mål for 2050 som 
angivet i køreplanen for lav CO 2-udledning i 20501. 
1. INDLEDNING OG POLITISK BAGGRUND  
EU’s ledere har forpligtet sig til at nå målet om primærenergibesparelser på 20 % i 2020  
sammenlignet med en basislinje2. Dette svarer til en be sparelse på 368 mio. tons 
olieækvivalent (Mtoe) i pr imærenergi (internt brutto energiforbrug minus ikke-
energirelaterede anvendelser) i 2020 i forhold til det forventede forbrug i samme år på 1 842 
Mtoe.  
Handlingsplanen for energie ffektivitet (EEAP) fra 20063 var et vigtigt første skridt mod 
målet på  20 %, men det var ikke rettet mod at  nå det fulde økonomiske potentiale. Trods 
fremskridt med gennemførelsen heraf er de t nødvendigt med nye incitamenter for at 
intensivere opfyldelsen af  det resterende potentiale. Til dett e formål blev der vedtaget en ny 
energieffektivitetsplan (EEP)4 i 2011. 
Nogle af de foranstaltning er, der er angivet i EEP, skal gennemføres gennem nye lovforslag . 
Disse omfatter fastsættelse af klare politiske  målsætninger, udvikling af markedet for 
energitjenester, en øgning af den offentlige se ktors rolle, en forbedring af forbrugernes 
bevidsthed om deres energiforbrug og øget effektivitet i energiforsyningen. Disse 
foranstaltninger er tæt forbundet med anvendels esområdet for to eksisterende juridiske 
instrumenter : energitjenestedirektivet (ESD) og kraftvarmedirektivet (CHP-direktivet)5. 
Midtvejsevalueringen af direktiver ne viser imidlertid, at de i deres nuværende form ikke vil 
være tilstrækkelige til at nå de t politiske mål, og der er derfor  behov for en revidering af disse. 
Formålet med konsekvensvurderingen er  at skabe en analytisk baggrund for 
udarbejdelsen af revideringen af direktiverne. 
2. HVAD ER PROBLEMET ? 
EU's politiske mål om energibesparelser på 20 % vil ikke blive opfyldt med de nuværende 
politikker, og de tilhørende fordele vil dermed  ikke blive realiseret. Der er et resterende 
økonomisk potentiale i hver enkelt  sektor (fra energiomdannels e til energianvendelse), men 
der er fortsat store udfordringer, såsom utils trækkeligt politisk engagement og underudviklede 
markeder for energieffektivitetsforbedringer,  for ringe viden om muligheder og mangel på 
incitamenter til gennemførelse af energieffe ktivisering på efterspørgsels- og udbudssiden.  
                                                 
1 KOM(2011) 112. 
2 7224/1/07, REV 1, basislinjen er PRIMES 2007. 
3 KOM(2006) 545. 
4 KOM(2011) 109. 
5 Henholdsvis 2006/32/EF og 2004/8/EF. 
 
DA 2   DA 3. EU SPILLER EN STOR ROLLE  
EU's ret til at handle, for så vi dt angår energieffektivitet og energibesparelser, fastslås i artikel 
194, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktions måde. Selvom meget ansvar 
ligger hos medlemsstaterne, er EU 's ret til at handle blevet fastsat på grund af den store 
betydning af energieffektivitet og -bes parelser for at kunne gennemføre EU's  mål for 
klimaændringer, energiforsyningssikkerh ed, konkurrenceevne og miljøbeskyttelse. 
Håndtering af disse målsætninger kræver en  koordineret indsats og en sammenhængende 
politik for energieffektivitet og -besparelser.  
4. POLITIKKENS HOVEDMÅL  
EU’s generelle politiske mål  vedrørende energieffektivitet er at spare 20 % af EU's 
primærenergiforbrug i forhold til prognoserne for 2020. Da fremskridtene hen imod dette mål 
ikke er tilfredsstillende, er hovedformålet med denne konsek vensanalyse at bidrage til at 
lukke hullet ved at undersøge foranstaltni nger i alle sektorer  med et resterende 
økonomisk potentiale. 
5. ANALYTISK TILGANG  
Til at fastsætte basislinjen for hvert politisk område blev PRIMES’ generelle ligevægtsmodel 
anvendt. For at kunne analysere den deta ljerede økonomiske, sociale og miljømæssige 
indvirkning af de begrænsede politiske muli gheder blev E3ME-modellen anvendt. En række 
undersøgelser blev anvendt so m kilder til inddata og an tagelser, der anvendes ved 
modelkørsel af de enkelte ener gieffektiviseringsmuligheder. 
I tilfælde, hvor det ikke var muligt at kø re modellen, blev bo ttom-up-vurderinger og 
individuelle undersøgelser anve ndt til at fastslå de mulige virkninger af mulighederne.  
Udvælgelsen af de bedste muli gheder var baseret på fremskridt  opnået ved de eksisterende 
politikker og på en evaluering af de restere nde barrierer, den europæiske merværdi, mulig 
indvirkning, effektivitet og sammenhæng. 
6. ANALYSEREDE VALGMULIGHEDER  
Tre niveauer af politiske valgmu ligheder blev overvejet i analyse n. Det første niveau vedrørte 
behovet for og udformningen af nationale mål fo r energieffektivitet. Et andet niveau af 
analysen vedrørte arten og virkningen af de e nkelte politiske foranstaltninger. Endelig blev 
det tredje niveau, de alternative lovgivni ngsmæssige foranstaltninger, analyseret.  
Politiske valgmuligheder på første niveau 
A: Nationale mål/målsætninger 
A1: Bibehold den nuværende tilgang  
A2: Forlæng det vejledende slutforbrugsmål for ESD til 2020 
A3: Omfattende vejledende mål for hver medlemsstat for 2020 
A4: Bindende mål for hver medlemsstat for 2020 
Politiske valgmuligheder på andet niveau 
B: Energisparepligt 
B1: Bibehold den nuværende tilgang  
B2: Ophæv de nuværende ESD-bestemmelser uden erstatning 
B3: Kræv, at alle medlemsstater skal indføre en ergisparepligt, men overlad udformningen af den til 
medlemsstaterne 
B4: Som B3, men med harmonisering af centrale elementer 
 
DA 3   DA C: Yderligere foranstaltninger til realisering af potentialet i slutbrugsfasen 
C1: Bibehold den nuværende tilgang 
C2: Energirenovering af offentlige bygninger  
C2a: Indførelse af et bindende mål om renov ering af 3 % af de offentlige bygninger til 
omkostningsoptimalt niveau 
C2b: Indførelse af et bindende mål om renovering af 3 % af de offentlige bygninger til næsten 
nulenergibygninger 
C2c: Etablering af en landsdækkende infrastruktur for finansieringsmæssig og teknisk bistand til 
renovering af offentlige bygninger 
C3: Obligatorisk brug af energieffektivit et som kriterier ved offentlige indkøb 
C4: Frivillige foranstaltninger til fremme af  energieffektivitet via offentlige indkøb 
C5: Øgede forpligtelser til intelligent måling og fakturering hos energiselskaber 
C6: Frivillige foranstaltninger vedrørende måling og fakturering 
C7: Obligatoriske energisyn og energiledelsessystemer i industrien 
C8: Frivillige systemer til fremme af energisyn og  anvendelse af energistyringssystemer i industrien 
C9: Krav til medlemsstater om at  fremme energitjenesteselskaber 
C10: Frivillige foranstaltninger til fremme af energitjenesteselskaber 
D: Foranstaltninger til realisering af potentialet  i fasen for energiomdannelse og -distribution 
D1: Bibehold den nuværende tilgang 
D2: Ophævelse af eksisterende bestemmelser 
D3: Obligatorisk krav om kraftvarme samt fjer nvarme/-køling til nye elproduktionsanlæg og nye 
industrianlæg med stort varmebehov 
D4: Obligatorisk forbindelse og prioriteret adgan g til højeffektiv kraftvarme til elnettet 
D5: Frivillige foranstaltninger til fremme af kraftvarme samt fjernvarme/-køling 
D6: Mindstekrav til ydeevne i energiproduktion 
D7: Krav om energieffektivit et til energinetregulatorer 
D8: Frivillige foranstaltninger til at øge effe ktiviteten af energiomdannelse, -transmission og 
-distribution 
E: National indberetning 
E1: Bibehold den nuværende tilgang 
E2: Kræv en let form for indberetning 
E3: Kræv detaljeret beregning af besparelser samt evaluering af foranstaltninger for hele økonomien 
E4: Indberetning udelukkende i nationale reformprogrammer 
E5: Kombination af indberetning med andre relevante instrumenter 
Politiske valgmuligheder på tredje niveau 
1: Bibehold de to nuværende direktiver (ESD og CHP), som de er i dag 
2: Ophæv de to nuværende di rektiver uden erstatning 
3: Foreslå to separate reviderede direktiver, og udvid deres anvendelsesområde 
4: Foren de to direktiver, og udvid deres anvendelsesområde 
5: Anvend en forordning i stedet for et direktiv 
 
DA 4   DA 7. KONKLUSIONER : FORETRUKNE NYE POLITISKE RAMME  
7.1. Foretrukne valgmuligheder  
Analysen konkluderede, at der ikke er behov for at foresl å bindende nationale mål på 
nuværende tidspunkt . Selvom sådanne mål kunne tilkendegive betydningen af 
energieffektivitet og hæve den højt på den po litiske dagsorden, er det de individuelle 
foranstaltninger, der er med til at gøre en reel forskel. Derfor anbefales kun vejledende mål  
fastsat af medlemsstaterne (valgmulighed A3).  Fremskridt skal dog ov ervåges og evalueres. 
Hvis en evaluering i 201 3 viser, at denne fremgangsmåde bringer det overordnede mål om at 
nå en energieffektivitet på 20 % i fare, skal de r træffes foranstaltninger i retning af bindende 
nationale mål.  
Følgende foranstaltninger kunne fremmes med henb lik på at erstatte behovet for et bindende 
mål, men sikre samme resultat.  
Kravet om energibesparelser (valgmulighed B4)  er nøglen til at  øge udbredelsen af 
energibesparende foranstaltninger og støtte udviklingen af markedet for energitjenester. Således foreslås det, at der indføres en ordning med na tional energisparepligt, som er 
rettet mod en reduktion af det årlige slutenergiforbrug med 1,5 % . Denne forpligtelse bør 
medlemsstaterne placere hos dere s energiselskaber (leverandører eller distributører), da disse 
enheder råder over oplysninger om deres kunders  energiforbrug. Visse centrale elementer i 
forpligtelsesordningerne bør harmoniseres på EU-plan (f.eks. ambitionsniveau og 
optællingsmetoder), men medlemsstaterne bør have mulighed for at tilpasse dem til de 
nationale forhold. Dette krav vil sætte en økon omisk værdi på energibesparelser og knytte 
forsyningsvirksomhedernes overskud til energi effektivitet i stedet for udelukkende til de 
leverede mængder energi. De forventede bespar elser er store (primære nergibesparelser på 
108-118 Mtoe i 2020), mens omkostningerne for den enkelte er ubetydelige og jævnt fordelt blandt slutforbrugerne af energi. 
Den offentlige sektor kunne være en vigtig aktør  i at stimulere markedet i retning af mere 
effektive produkter, bygninger og tjenesteydelser, fo rdi de offentlige udgifter er store, og på 
dette punkt foreslås der to foranstaltninger: For de t første skal 3 % af de bygninger, der ejes af 
offentlige instanser, renoveres årligt til omkostningsoptimale niveauer (valgmulighed C2a). Det fører ikke til særlig store energibesparelser (ca. 9 Mtoe), men forslaget fastholdes, da sådanne foranstaltninger har stor synlighed i det offentlige rum. Selv rent økonomisk vil 
fordelene ved denne valgmulighed opveje omkost ningerne: yderligere en ergiinvesteringer på 
1,6 mia. EUR om året mellem 2010 og 2020 v il blive opvejet af besparelser på 
energiregningen på 1,92 mia. EUR. For det andet vil de offentlige organers indkøb af 
produkter og bygninger med høj energiydeevne , der er baseret på  de tilgængelige 
energimærker og -certifikater, (valgmulighed C3) drive markedet fremad. Dette ville føre til 
en direkte indvirkning på 9-18 Mtoe sparet i 2020. Det ville kræve en stigning i 
startinvesteringen, men ville mindske de samlede omkostninger for offentlige organisationer. 
Oplysninger om det fa ktiske energiforbrug , leveret til husholdninge r og virksomheder med 
jævne mellemrum gennem deres ener giregning (valgmulighed C5), og oplysninger om 
besparelsesmuligheder  for store virksomheder via ener gisyn (valgmulighed C7) er begge 
vigtige for at mindske huller i informationen, som er en af barriererne for effektivitet. Analysen har vist, at byrden for de slutforbr ugerne og virksomheder ved begge muligheder vil 
være relativt lav sammenlignet med de fordele,  der opnås. De mulige besparelser ved de to 
muligheder er også betydelige og kan nå op til omkring 90 Mt oe for valgmulighed C5 og op 
til 30 Mtoe for valgmulighed C7. Imidlertid ville omfanget af besparelser afhænge af individuelle forbrugerreaktioner og samspillet mellem disse foranstaltninger og andre 
 
DA 5   DA nationale foranstaltninger, der skal opfordre fo rbrugerne til at gøre brug af de oplysninger, der 
vil blive stillet til rådighed for dem. 
Energitjenestevirksomheder er vigtige aktør.  De kunne påtage sig noget af byrden ved de 
nødvendige startinvesteringer i ener gieffektivisering. Men selv på veletablerede markeder for 
energitjenestevirksomheder er transaktionsom kostningerne for høje til,  at potentielle kunder 
nemt kan vurdere de tilgænge lige tjenesteudbud. Derfor foresl ås det, at medlemsstaterne 
opretter strukturer til at gennemføre markedsovervågni ng, der opstiller lister over 
energitjenestetilbud og standardiserede kontrakter  (valgmulighed C9). Til dette formål kan 
medlemsstaterne anvende de agenturer, de r allerede er etableret for at følge 
energieffektivitetspolitikker, og derfor ville denne mulighed ikke udgøre en betydelig 
administrativ byrde for dem. 
Til at understøtte en mere effektiv energiproduktion, -transmission og -distribution 
foreslås det, at en række lovgivningsmæssige  foranstaltninger fremrykkes. Disse omfatter 
foranstaltninger til at sikre, at overskudsvarm e fra elproduktion og indust rielle processer og 
andre affaldsbaserede energikilder anvendes først for at opfylde varmeefterspørgslen i 
bygninger og virksomheder, og at primærenergibrændstoffer anvendes mere effektivt. Dette vil ske gennem krav om at udstyre nye indus trianlæg, der har genereringskapacitet og høj 
varmeefterspørgsel, med varmegenvindingsenheder (kraftvarme) og sikre deres forbindelse til 
forbrugerne via fjernvarme-/fjernkølingsnetvær k (valgmulighed D3). For det andet er det 
vigtigt at fastlægge klare tilslutningsregler og prioriteret adgang til elnettet for højeffektiv kraftvarmeproduktion (valgmulighed D4) for at mindske den administrative byrde og skabe 
lige vilkår. Dette ville still e kraftvarme på lige fod med vedvarende energiteknologi. 
Desuden bør energinetmyndigheder være forpligtet  til at udarbejde takster og netregler, der 
ville gøre det muligt at tilbyde forbrugern e energieffektive løsninger og teknologier 
(valgmulighed D7). Da dette ikke ville medf øre yderligere opgaver for myndighederne, men i 
stedet ville give et klart mandat til at prioritere  energieffektivitet blandt deres opgaver, vil der 
ikke være tale om en yderligere administra tiv byrde af betydning. De t foreslås desuden, at 
Kommissionen skal overvåge fremsk ridtene, for så vidt angår en ergieffektiviteten af el- og 
varmeproduktion, og hvis dette ikke er tilstrække ligt, bør yderligere fo ranstaltninger foreslås 
efter grundig analyse (valgmulighed D6a). 
For at begrænse den administrative byrde og sam tidig sikre, at der foretages en hensigts-
mæssig overvågning af fremskridtene, foreslås en let form for indberetning  (valgmulighed 
E2). Denne tilgang ville reducere den administrative byrde ved at eliminere de dyreste opgaver: forudgående og efterfølgende evalueringe r af de enkelte politiske foranstaltninger. 
Det skønnes, at dette ville reducere omkostninge rne til det halve af de res nuværende niveau. 
Analysen af de politiske valgmuligheder på tredje niveau konkludere de, at udvidelsen af 
anvendelsesområdet for energitjenestedirektivet  og kraftvarmedirektivet ville være gavnlig. 
Ved at samle dem i én lovtekst ville man opnå en forenkling og bedre sammenhæng. 
Alle de foreslåede valgmuligheder er indbyrdes forbundet og gensidigt forstærkende.  Kun 
hvis de kombineres i en samlet pakke, ka n de sikre de nødvendige reduceringer af 
energiforbruget til en samf undsmæssigt acceptabel pris. 
7.2. Samlede virkninger 
Den foreslåede buket af virkemidler vil indeho lde en række overlapning er og interaktioner. 
Modelkørslen af hele pakken viste, at efte rspørgslen efter primærenergi i 2020 vil være 
reduceret med mellem 19,7 % og 20,9 % i forhold til basislinjefremskrivningen i PRIMES 
2007, mens den endelige efterspø rgsel falder med 15,6 % til 19,5 % i 2020. De sektorer, der 
begrænser efterspørgslen mest, er transport- og boligsektoren. Reduktioner er også betydelige 
 
DA 6   DA i den tertiære sektor som følge af forbedrede  apparater samt forbedret opvarmning og køling. 
Elproduktionens effektivitet bliv er også bedre, og nogle af de tiltag, der skal mindske den 
endelige energiefterspørgsel medfører lavere  elforbrug og dermed lavere elproduktion. 
Foranstaltninger for at nå målet om energibesp arelser på 20 % i 2020 v il understøtte målet om 
reduktion af drivhusgasser, især i de ikke-kvotebelagte sektor er. Ifølge køreplanen for en 
lavemissionsøkonomi i 2050 kan der opnås en reduk tion på 25 % af drivhusgasemissionerne, 
hvis 20 %-målene for energieffektivisering og ve dvarende energi nås. I denne forbindelse har 
Kommissionen sagt, at den v il holde øje med, hvordan gennemf ørelsen af 20 %-målet for 
energieffektivitet påvirker emissionshandelssystemet6. 
Påvirkningen af emissionshandelssystemet indgå r i modelkørslerne for det samlede 20 %-mål, 
men resultaterne bliver meget forskellige, alt efter hvilken model der benyttes. Begge 
modeller viser et yderligere fald i drivhusga semissionerne, men følgerne for kvoteprisen 
falder forskelligt ud: I kørslen af E3ME-m odellen falder kvoteprisen til nul i 2020, mens 
påvirkningen bliver langt svagere i PRIMES -scenarierne (et fald fra 16,5 EUR/t til 14,2 
EUR/t i 2020). Denne svagere påvirkning af kvoteprisen frem til 2020 i PRIMES forklares 
bl.a. ved, at modelkørslen resulterer i, at en større andel af de foranstaltninger, der giver 
drivhusgasreduktioner, viser si g i de ikke-kvotebelagte sekt orer, og ved at den rummer 
antagelser om fuldkomne an alyser af markedsudviklinge n og om ubegrænset fleksibel 
kvoteopsparing frem til 2050. Der bør holdes øje med, hvordan de foreslåede foranstaltninger 
påvirker emissionshandelssystemet. 
Ekstraomkostningerne til det samlede energi system vil stige med mellem 2,6 % og 4,7 % i 
forhold til referencescenariet7. Stigningen i energieffektiviteten vil være tilbøjelig til at øge 
elpriserne på kort sigt fra 141 EUR/MWh til 146 EUR/MWh som følge af behovet for at 
finansiere de faste omkostninger til energieffektiviseringstiltag8. Men i det lange løb kan 
denne stigning betale sig ved at  stabilisere elpriserne genne m en lavere efterspørgsel.  
Det kan derfor bekræftes, at den fremførte politiske pakke er i stand til at nå målet på 
20 % og føre til fortsat betragt elige nyttevirkninger efter 2020 . De ekstra omkostninger 
ved at nå det overordnede mål på 20 % ge nnem de foreslåede foranstaltninger er 
forholdsmæssigt små. De samlede økonomiske, so ciale og miljømæssige virkninger af de 
ovenfor præsenterede valgmuligheder vil udgøre et stærkt positivt bidrag til EU's politikker 
og tjene som støtte for udsigten til,  at Europa 2020-st rategien lykkes. 
 
                                                 
6 KOM(2011) 112. 
7 PRIMES 20 %-referencescenario. 
8 Samme som 7.