P6_TA(2004)0074

Situationen i Ukraine

Europa-Parlamentets beslutning om situationen i Ukraine

Europa-Parlamentet,

- der henviser til sine tidligere beslutninger om Ukraine,

- der navnlig henviser til sin beslutning af 28. oktober 2004 om Ukraine [1],

- der henviser til partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Ukraine på den anden side [2], der trådte i kraft den 1. marts 1998,

- der henviser til Det Europæiske Råds fælles strategi over for Ukraine (1999/877/FUSP) [3], vedtaget i Helsinki den 11. december 1999,

- der henviser til den afsluttende erklæring og henstillingerne fra Det Parlamentariske Samarbejdsudvalg EU-Ukraine af 16. og 17. februar 2004,

- der henviser til meddelelse fra Kommissionen af 12. maj 2004 om EU's naboskabspolitik (KOM(2004)0373),

- der henviser til den fælles erklæring fra topmødet Ukraine-Den Europæiske Union den 8. juli 2004 i Haag,

- der henviser til erklæringerne og de foreløbige resultater og konklusioner om begge runder af præsidentvalget fra den internationale valgobservatørmission i Ukraine,

- der henviser til det nederlandske formandskabs erklæring om præsidentvalgets anden runde i Ukraine,

- der henviser til den nylige redegørelse om Ukraine, som Den Europæiske Unions højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP), Javier Solana, afgav over for Parlamentets Udenrigsudvalg,

- der henviser til den centrale valgkommissions offentliggørelse af de endelige resultater af præsidentvalget i Ukraine,

- der henviser til proceduren ved den ukrainske Højesteret om gyldigheden af præsidentvalgets anden runde,

- der henviser til beslutningerne om præsidentvalgets anden runde, som vedtoges af det ukrainske parlament på dets særlige samling den 27. november 2004, og den deraf følgende politiske krise,

- der henviser til forretningsordenens artikel 103, stk. 4,

A. der henviser til, at EU's naboskabspolitik anerkender Ukraines europæiske forhåbninger og Ukraines betydning som et land med dybe historiske, kulturelle og økonomiske forbindelser til EU's medlemsstater, og at et ægte og velafbalanceret partnerskab kun kan udbygges på grundlag af fælles værdier, navnlig for så vidt angår demokrati, retsstatsprincippet og respekt for menneskerettigheder og borgerlige rettigheder,

B. der anfører, at det ukrainske samfund har bevist, at det har politisk modenhed og bekender sig til de fælles europæiske værdier,

C. der henviser til, at præsidentvalget i Ukraine fandt sted under forhold, som på forhånd blev betragtet som en alvorlig prøve for demokratiet i Ukraine og myndighedernes overholdelse af disse fælles værdier,

D. der henviser til, at internationale observatører har konkluderet, at den anden runde af præsidentvalget i Ukraine var kendetegnet ved talrige alvorlige uregelmæssigheder, og at valget langtfra har opfyldt de internationale normer for demokratiske valg,

E. der henviser til, at der foreligger alvorlige beskyldninger om, at der har fundet omfattende svindel sted i forbindelse med optælling af stemmerne til fordel for den nuværende premierminister Viktor Janukovitj, og at meget tyder på en bekræftelse af disse beskyldninger,

F. der henviser til, at den centrale valgkommission har nægtet at behandle disse beskyldninger om svindel og har erklæret Janukovitj som vinder af valget,

G. der henviser til, at den ukrainske Højesteret udsatte offentliggørelsen af den centrale valgkommissons afgørelse og for øjeblikket er ved at undersøge gyldigheden af præsidentvalget,

H. der henviser til, at det ukrainske parlament, mange repræsentanter for regeringer og internationale organisationer — herunder Rådets formandskab og De Forenede Staters regering — og mange ledende nationale og internationale politikere har anmodet om, at resultatet af valgets anden runde annulleres, og om, at en ny afstemningsrunde snarest finder sted,

I. der henviser til, at Den Russiske Føderation og navnlig dens præsident har udfoldet store bestræbelser på at påvirke udfaldet af præsidentvalget i Ukraine og sikre sejren for en bestemt kandidat, Janukovitj,

J. der henviser til, at hundredtusinder af ukrainske borgere er gået på gaden i en massiv protest mod manipuleringen af valget,

K. der henviser til, at situationen i forbindelse med dette valg har ført til en alvorlig politisk krise i Ukraine og endog til en risiko for, at landets enhed ville være i fare,

L. der henviser til, at Den Europæiske Union og dens medlemsstater reagerede øjeblikkeligt ved at sende mæglere, og til, at dette har forhindret en forværring af krisen ved at føre de to kandidater til forhandlingsbordet for at mindske spændingen,

1. giver udtryk for sin solidaritet med det ukrainske folk, hvis ret til frit at vælge sin præsident skal anerkendes og gennemføres, og ikke undertrykkes;

2. fordømmer på det kraftigste de forhold, som den anden runde af præsidentvalget i Ukraine har fundet sted under, både hvad angår den sidste del af valgkampagnen samt de uregelmæssigheder og den åbenlyse svindel ved optællingen af stemmerne;

3. afviser den beslutning om at erklære Janukovitj som vinder af præsidentvalget, som den centrale valgkommission under Serhey Kivalovs formandsskab har truffet uden grundigt og fuldstændigt at have undersøgt valgets og valgprocessens gyldighed og derfor klart har tilsidesat den ukrainske befolknings vilje;

4. opfordrer de ukrainske myndigheder til at annullere præsidentvalgets anden runde og at gentage denne anden runde inden årets udgang med deltagelse af internationale observatører, samtidig med at de sikrer en åben og transparent valgproces i overensstemmelse med internationale demokratiske normer både under valgkampagnen og under selve afstemningen og optællingen af stemmerne og gennemfører en omfattende forbedring af de betingelser, under hvilke valgkampagnen finder sted;

5. opfordrer den ukrainske regering til at afholde sig fra at øve nogen form for pres på medierne, især de offentlige medier, så det ukrainske folk modtager saglige og upartiske oplysninger om kandidaterne og den løbende politiske situation i landet;

6. støtter fuldt ud de bestræbelser, som EU's højtstående repræsentant for FUSP, Litauens og Polens præsidenter og formanden for Den Russiske Statsduma udfolder for at nå frem til en fredelig og politisk løsning på krisen i Ukraine, og opfordrer alle berørte parter i landet til at samarbejde for at nå frem til en sådan politisk løsning;

7. opfordrer Rådet og Kommissionen til at gøre det klart for den ukrainske regering, at brug af vold mod fredelige demokratiske protestaktioner under ingen omstændigheder kan tolereres, og at noget sådant vil resultere i en øjeblikkelig suspendering af partnerskabs- og samarbejdsaftalen og indførelse af sanktioner;

8. opfordrer alle protesterende aktører til at tillade, at de ukrainske statsorganer fungerer normalt og at afstå fra at barrikadere disse organers vigtigste bygninger;

9. mener, at alle trusler om separatisme og om deling af Ukraine er uacceptable og understreger sin støtte til Ukraines territoriale integritet;

10. afviser påstande, navnlig fra den russiske præsident, om, at EU og det internationale samfund tilskynder til vold ved at give udtryk for støtte til det ukrainske folks ret til at udøve sine demokratiske rettigheder; understreger samtidig, at Rusland bærer en væsentlig del af ansvaret for situationen i Ukraine;

11. mener, at forbindelserne med Ukraine afhænger af en demokratisk løsning, og lover fortsat støtte og bistand til og engagement i det ukrainske folks etablering af et frit og åbent demokratisk system, tilvejebringelse af en fremgangsrig markedsøkonomi og landets indtagelse af sin rette plads i samfundet af demokratiske nationer;

12. opfordrer Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne til — i forventning om, at situationen får en tilfredsstillende afslutning — at fremskynde vedtagelsen af handlingsplanen for Ukraine, at iværksætte en hurtig gennemførelse af planen og at tilføje nye foranstaltninger med henblik på at styrke civilsamfundets rolle;

13. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Kommissionen, Rådet, Ukraines parlament og regering, NATO's og OSCE's parlamentariske forsamlinger og Europarådet samt til Den Russiske Føderations regering og parlament.

[1] "Vedtagne tekster", P6_TA (2004)0046.

[2] EFT L 49 af 19.2.1998, s. 3.

[3] EFT L 331 af 23.12.1999, s. 1. Ændret ved fælles strategi 2003/897/FUSP af 12.12.2003 vedtaget af Det Europæiske Råd (EUT L 333 af 20.12.2003, s. 96).

--------------------------------------------------