10.10.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 272/3 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
MEDDELELSE TIL RÅDET FRA KOMMISSIONEN 
JERN- OG STÅLPOLITIKKEN 
KOM(87) 388 endelig udg./2 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 18. september 1987) 
(87/C 272/04) 
PRÆSENTATION 
Med denne meddelelse forelægger Kommissionen, som den forpligtede sig til over for Rådet 
(industri) den 1. juni 1987, samlede forslag, der dækker alle aspekter af strukturomlægningen i 
jern- og stålindustrien, og som tager sigte på varigt at genskabe denne industris konkurrence­
evne. 
Kommissionen må fremhæve, at forslagene i denne meddelelse udgør en helhed, idet den me­
ner, at det ikke er muligt at adskille de industrielle aspekter (strukturomlægning og markeds-
kontrol baseret på et kvotesystem) fra de sociale og regionale aspekter, der knytter sig til om­
struktureringen af sektoren. 
Kommissionen mener, at det er dens pligt at sørge for, at saneringen af sektoren foregår på 
ordnet vis, og at sektoren som helhed igen er konkurrencedygtig ved afslutningen af denne 
periode for tilpasning af produktionskapaciteten til markedet. Kommissionen er derfor kun 
rede til at forlænge kvotesystemet, som efter alles opfattelse bør ajourføres, hvis der samtidig 
foreligger incitamenter til lukning og bindende tilsagn fra de berørte virksomheder og rege­
ringer. 
Kommissionen mener, at den i en situation med en stærk beskæftigelsestilbagegang bør sætte 
mest muligt ind på gennemførelse af sociale ledsageforanstaltninger, og at dens bidrag i så 
henseende trods budgetvanskelighederne bør holdes på samme niveau som i de foregående år. 
På det regionale plan foreslås der — også i betragtning af den kommende reform af struktur­
fondene og især mål nr. 2 vedrørende omstilling af industriområder i tilbagegang — et nyt 
EFRU-fællesskabsprogram. 
Det står imidlertid klart, at Fællesskabets hensigter om at yde en betydelig indsats på det regio­
nale og sociale plan i det mindste for 1988 støder sammen med dets ressourcers utilstrækkelig­
hed både inden for rammerne af strukturfondene (bl.a. Regionalfonden) og inden for ram­
merne af EKSF's aktionsbudget. Kommissionen ser sig følgelig, så længe reformen af struktur­
fondene og forøgelsen af deres midler på grundlag af EØF-Traktatens artikel 130 D ikke har 
fundet sted, nødsaget til at appellere til Rådets ansvarsfølelse, således at Rådet i 1988 accepte­
rer en begrænset overførsel fra Fællesskabets almindelige budget til EKSF. 
INDLEDNING 
Trods den indsats, der under Kommissionens medvirken 
er gjort siden årtiets begyndelse, er der fortsat en over­
kapacitet i jern- og stålindustrien, som efter et enigt 
ekspertskøn i overensstemmelse med »de generelle mål 
1990« anslås til ca. 30 mio tons (20 mio tons for flade 
produkter og svære profiler). I denne situation søger virksomhederne at opnå finansiel 
levedygtighed bl.a. ved at reducere arbejdsstyrken; efter 
et konservativt skøn vil der gå 80 000 arbejdspladser tabt 
i de næste tre år. 
En sådan beskæftigelsesnedgang i jern- og stålindustrien 
(og de aktiviteter, der er afhængige af denne) vil få store 
regionale konsekvenser ikke mindst for de regioner, der 
er i industriel tilbagegang. Omstillingen af disse regioner 
Nr. C 272/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.10.87 
er et af de prioriterede mål, som Kommissionen har til 
hensigt at rette Regionalfondens (EFRU) og Socialfon­
dens (ESF) indsats mod inden for rammerne af den re­
form af strukturfondene, der er nødvendig som følge af 
Den Europæiske Fælles Akts ikrafttræden (jf. KOM(87) 
100 endelig udg.). 
Den fortsatte omstrukturering af jern- og stålindustrien 
kræver derfor, at der hurtigt vedtages sociale og regio­
nale ledsageforanstaltninger, idet Rådet ikke umiddelbart 
kan vedtage forslagene om strukturfondsreformerne, og 
dette således snarere bliver et svar på problemerne på 
mellemlang sigt. Det er følgelig hensigtsmæssigt at un­
dersøge, både hvorledes strukturfondene inden for ram­
merne af den påtænkte reform kan bidrage til løsningen 
af de nævnte problemer, og hvilke fordele visse speci­
fikke EKSF-instrumenter (f.eks. støtte til tilpasningsfor­
anstaltninger eller førtidspensionering) i sig selv fremby­
der, samt hvad der kan gøres i perioden forud for struk­
turfondsreformens ikrafttræden. 
Samtidig må Kommissionen hjælpe industrien med at 
fremskynde den igangværende strukturomlægningspro­
ces, der skal resultere i en hurtig nedbringelse af den 
overkapacitet, som øver et stærkt pres på markedet og 
forhindrer en forbedring af sektorens situation. EURO­
FER har for nylig forsøgt at indføre en ordning med 
henblik på en betydelig kapacitetsnedskæring og anmo­
det Kommissionen og medlemsstaterne om at støtte dette 
initiativ gennem videreførelse af kvotesystemet og afhol­
delse af de sociale og regionale omkostninger ved opera­
tionen. Da EUROFER's forsøg ikke har givet tilstrække­
lige resultater, er Kommissionen besluttet på igen at 
overtage initiativet ved at foreslå en samordnet frem­
gangsmåde til løsning af sektorens problemer. 
Det må imidlertid allerede nu påpeges, at et kvotesystem 
baseret på traktatens artikel 58 ikke er et mål i sig selv, 
men tjener til midlertidigt at kontrollere udviklingen på 
markedet og skabe balance mellem udbud og efterspørg­
sel for at undgå rystelser som følge af uhæmmet konkur­
rence; i sig selv tilskynder det imidlertid ikke til luknin­
ger, og det kan i visse tilfælde endog have en modsat 
virkning. 
Selv om der fortsat hersker kriseforhold med hensyn til 
flade produkter og svære profiler, vil Kommissionen i be­
tragtning af den bremse, selve kvotesystemet kan lægge 
på omstruktureringen af industrien, således kun iværk­
sætte et sådant system, hvis den på den anden side fra 
virksomhederne får bindende tilsagn om lukninger i et 
tilfredsstillende omfang og gennemført efter en tidsplan 
på højst tre år. Målet for ethvert nyt initiativ må nemlig være at videre­
føre strukturomlægningen i sektoren, således at overka­
paciteten fjernes og der skabes bedre balance mellem ud­
bud og efterspørgsel, idet dette er nødvendigt, hvis virk­
somhederne skal opnå dels mere lønsomme priser, som 
de har mulighed for på et marked, hvor udbuddet i hø­
jere grad svarer til efterspørgslen, dels lavere omkostnin­
ger som følge af produktionens koncentration på et mere 
begrænset antal anlæg. Dette mål kan nås på en afbalan­
ceret og rimelig måde ved et samordnet tiltag på fælles­
skabsplan. I betragtning af den finansielle, socioregionale 
og endog politiske situation, mange virksomheder står i, 
er det usandsynligt, at der uden et specifikt incitament 
og en adækvat social og regional ledsageindsats kan gen­
nemføres tilstrækkeligt store kapacitetsnedskæringer in­
den for flade produkter og svære profiler. 
I overensstemmelse med Rådets konklusioner af 1. juni 
1987 er Kommissionen af den opfattelse, at fællesskabs-
incitamenter af finansiel art er de mest velegnede til at nå 
det tilstræbte mål. 
Fællesskabet skal således løse en dobbelt opgave: på den 
ene side skal det i størst muligt omfang mildne de sociale 
og regionale virkninger af denne uundgåelige udvikling, 
og på den anden side skal det sørge for, at de kapacitets­
nedskæringer og lukninger af anlæg, der er nødvendige, 
hvis sektoren igen skal blive rentabel, finder sted på en 
forholdsvis afbalanceret måde. 
Det er grunden til, at der i det følgende fremsættes for­
slag om at tilbyde virksomhederne et lukningsincitament 
samt om styrkede sociale og regionale foranstaltninger 
som en forudsætning for en videreførelse af kvoteordnin­
gen for visse produktgrupper. 
DE INDUSTRIELLE ASPEKTER 
Et kvotesystem vil, som Kommissionen anførte over for 
Rådet (industri) den 1. juni 1987, uanset dets beskaffen­
hed således kun kunne videreføres, hvis det ledsages af 
fællesskabsincitamenter til lukning. 
Ganske vist kan der i det påtænkte kvotesystem som i de 
tidligere beslutninger indføjes nogle bestemmelser, der 
tilskynder virksomhederne til at mindske deres kapacitet 
og opgive produktionen (se bilag I), men denne metode 
har hidtil vist sig utilstrækkelig. Forholdet er nemlig det, 
at lukningen af anlæg ud over de sociale omkostninger, 
den medfører for virksomheden, der skal betale godtgø­
relser til de afskedigede arbejdstagere, også mærkes i 
virksomhedernes balance, idet der forsvinder aktiver sva­
rende til værdien af de pågældende anlæg. 
Supplerende finansielle incitamenter har således vist sig 
hensigtsmæssige for at tilskynde virksomhederne til at 
opgive produktionen i tilfælde af lukning af anlæg. For 
de resterende kvoteprodukters vedkommende (se punkt 
10.10.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 272/5 
VII) bør der med lukninger, som skal op på omkring de 
20 millioner tons, indføres tilstrækkelige incitamenter, 
der kommer oven i det, virksomheden kan opnå ved salg 
af kvoterne for det lukkede anlæg. Kommissionen me­
ner, at en fond på 600 millioner ECU oprettet på grund­
lag af EKSF-Traktatens artikel 58, stk. 2, vil være for­
målstjenlig i så henseende. 
I. Incitamenter til lukning 
Det finansielle incitament vil bestå i: 
— en præmie, der udbetales for uigenkaldelig og endelig 
lukning af varmvalsningskapaciteter inden for grup­
perne I a) (bredbånd), II (tykke plader) og III (svære 
profiler). 70 % af de tilvejebragte midler forudses 
forbeholdt dette formål. Præmien udbetales kun (til 
den virksomhed, der lukker), hvis lukningen indebæ­
rer, at den produktion, det lukkede anlæg tegner sig 
for, opgives ved salg af referencerne og således til 
fordel for de virksomheder, der køber disse. Melder 
ingen virksomhed sig som køber, skal Kommissionen 
selv have mulighed for at købe de udbudte kvoter; i 
så fald vil kvoterne blive »steriliseret« til gavn for alle 
konkurrerende virksomheder, 
— og overtagelse af en del af de udgifter, det medfører 
for virksomhederne, når de må nedlægge en betyde­
lig del (i størrelsesordenen 10 °/o) af arbejdspladserne 
inden for de pågældende produktgrupper; disse beløb 
(30 % af de tilvejebragte midler) skal således afsættes 
til finansiering af støtte eller godtgørelser til arbejds­
tagere, der må skifte arbejdsområde eller mister deres 
arbejdsplads, eller til finansiering af foranstaltninger, 
der skal skabe rammer for eller fremme deres gen-
beskæftigelse. 
Det finansielle tilskyndelsessystem vil blive kædet sam­
men med selve kvotesystemet i henhold til EKSF-Trakta­
tens artikel 58, stk. 2. Produktionen af kvoteprodukter 
(gruppe I a), I b), II og III) vil fra et vist referenceniveau 
(f.eks. 70 % af de tildelte kvoter) blive underlagt betaling 
af afgifter; disse afgifter, der kan have en forskellig sats 
for hver produktgruppe, vil blive betydeligt forhøjet, når 
virksomheden overskrider de kvoter, der er tildelt den. 
For eksportleverancerne vil der blive fastsat en lavere af­
gift. Afgifterne skal i den periode, kvotesystemet anven­
des, indbringe sådanne beløb (ca. 600 millioner ECU), at 
der ved systemets ophør er foretaget lukninger i tilstræk­
keligt omfang. Lukningspræmien, der vil blive udbetalt, såfremt luknin­
gen medfører, at produktionen effektivt reduceres, fast­
sættes på et sådant niveau, at der tages hensyn til luknin­
gens virkninger på den flydende fase. Den vil også blive 
fastsat i forhold til de' kvoter, der svarer til anlægget, og 
som virksomheden opgiver. For at fremskynde tidsplanen 
for lukningerne vil lukningspræmien være højere i kvote­
systemets begyndelsesperiode og derefter gradvis falde. 
I overensstemmelse med hensigten i EKSF-Traktatens ar­
tikel 58, stk. 2, andet afsnit, vil 30 % af de tilvejebragte 
midler blive afsat til ovennævnte sociale aktioner, der 
ikke nødvendigvis skal indgå i en strukturomlægnings-
sammenhæng, men også kan være forbundet med en ra-
tionaliseringsindsats (jf. punkt IX 3). 
Ud over de finansielle incitamenter kan der også blive 
tale. om lukningsincitamenter som følge af den begræn­
sede kvotebonus, Kommisionen kan give i tilfælde af, at 
en virksomhed må mindske produktionen efter lukning 
af et anlæg (jf. bilag I). 
II. Komplementaritet med industriens initiativer 
Det må bemærkes, at de beløb, der udbetales til virksom­
hederne under det foreslåede system, ikke bør være de 
eneste finansielle midler, der mobiliseres med henblik på 
gennemførelsen af lukningerne. Kvotesystemet vil faktisk 
som de tidligere systemer fremme salget mellem virksom­
hederne af referencer for de lukkede anlæg. Kommissio­
nen mener, at dette system bør suppleres ved, at virk­
somhederne indfører et frivilligt system, der svarer til 
det, EUROFER havde planlagt, og som fortsat skal være 
hovedincitamentet til strukturomlægningen. Det er kun 
fordi der under dette system var mange, som ønskede at 
købe kvoter, og få, der ønskede at sælge, ikke mindst i 
gruppe I, at Kommissionen har fundet det nødvendigt, at 
dette initiativ ledsages af et supplerende incitament for 
de virksomheder, der opgiver deres produktion og deres 
kvoter. 
III. Forbindelser med tredjelande 
Kommissionen er klar over den (begrænsede) forøgelse 
af den finansielle byrde, som finansieringen af de foreslå­
ede foranstaltninger vedrørende finansielle incitamenter 
vil resultere i for virksomhederne, og at en styrkelse af 
priserne kunne betyde, at virksomhederne ikke bliver 
alene om at bære denne byrde. 
Det vil derfor nøje blive overvåget, at importen ikke fin­
der sted på betingelser, som skader det interne prisni­
veau; det forudses således at øge og accelerere indsatsen 
mod dumping. Desuden vil Kommissionen nøje over­
våge, at der inden for rammerne af de gældende arran­
gementer ikke opstår fordrejninger, som har ugunstige 
virkninger for fællesskabsstålindustrien. 
Nr. C 272/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.10.87 
IV. Høring af industrien 
Kommissionen vil, så snart denne meddelelse fremsendes 
til Rådet, indlede konsultationer med industrien, inden 
den endeligt fastsætter reglerne og værdierne i den fore­
slåede formel. Især er der grund til i snævert samarbejde 
med industrien at undersøge det incitamentiniveau, der 
skønnes acceptabelt for at opnå de pågældende luknin­
ger, og som kan være forskelligt efter arten af de luk­
kede anlæg (produkt fremstillet i anlægget, udnyttelses­
grad, samtidig lukning af den flydende fase). 
V. Betingelser for og varighed af kvotesystemet 
Som tidligere nævnt mener Kommissionen, at kvotesyste­
met ikke er et mål i sig selv under strukturbetingede kri­
seforhold som de nuværende; det er kun et middel til at 
opnå en afbalanceret strukturomlægning. Derfor iværk­
sætter den det også kun under forudsætning af, at virk­
somhederne fast forpligter sig til at gennemføre tilstræk­
kelige lukninger i den periode, systemet varer, og som i 
princippet bliver på tre år. Kommissionen forbeholder sig 
imidlertid ret til at afbryde systemet, hvis strukturomlæg­
ningen ikke skrider planmæssigt frem. Især: 
— vil den på ny overveje sin stilling med hensyn til vide­
reførelsen af kvoteordningen, enten inden det nye 
system træder i kraft, eller umiddelbart efter, hvis 
den måtte konstatere, at der ikke foreligger nye til­
sagn fra virksomhederne; 
— vil den bringe systemet til ophør i løbet af 1988, hvis 
virksomhederne ikke inden den 1. august 1988 har 
ydet en ekstra indsats: de må have forpligtet sig til at 
gennemføre lukninger i et sådant omfang, at Kom­
missionen skønner det globalt tilfredsstillende for de 
resterende kvoteprodukter. 
VI. Ajourføring af kvotesystemet (jf. bilag I) 
Kvotesystemet vil blive klart forenklet i forhold til det 
nuværende. Forenklingen vil i øvrigt komme gennem den 
modernisering af referencerne, som er nødvendig, efter 
at systemet har bestået i 6-7 år, og efter at der er indført 
mange smidiggørelser for at give virksomhederne mulig­
hed for at tilpasse sig markedsudviklingen. 
Kommissionen har til hensigt at basere referencerne på 
virksomhedernes realiserede tal i 1985 og 1986. 
VII. Produkterne under kvotesystemet 
Det må også stå klart, som det allerede fremgik af Kom­
missionens meddelelser til Rådet i 1986, at kvotesystemet ikke længere kan omfatte valstråd og handelsstål. Som 
det er tilfældet med armeringsstål, der allerede er udgået 
af systemet, er det også for disse produktgruppers ved­
kommende både på det produktionstekniske plan (inte­
grerede værker, elektroanlæg) og på det handelsmæssige 
plan op til de pågældende virksomheder at fastlægge de­
res strategi i forhold til markedet; et kvotesystem ville 
her være virkningsløst set ud fra dets formål og faktisk 
blokere den tekniske udvikling inden for disse grupper. 
Kvotesystemet skal således udelukkende omfatte grup­
perne I a), I b), II og III. 
DE SOCIALE OG REGIONALE ASPEKTER 
VIII. Den sociale og regionale sammenhæng 
De vanskeligheder, strukturomlægningsforanstaltnin-
gerne i stålsektoren medfører for personalet og regio­
nerne, må som helhed afhjælpes gennem ledsageforan­
staltninger, uanset i hvilken undersektor af stålindustrien 
(omfattet af kvoter eller ikke omfattet af kvoter) beskæf-
tigelsesnedskæringerne finder sted. Kommissionen me­
ner, at den må sætte mest muligt ind på dette område. 
Som allerede nævnt, har et konservativt skøn vist, at der 
i de kommende tre år vil gå 80 000 arbejdspladser tabt, 
heraf 50 000 i forbindelse med selve strukturomlægnin­
gen og som således vil falde ind under bestemmelserne 
om social fællesskabshjælp i artikel 56, stk. 2, litra b). 
Komissionens analyse af strukturomlægningens regionale 
følger har klart vist, at de områder, der først og frem­
mest vil blive ramt, for en stor dels vedkommende er be­
liggende i de store ståldistrikter, der allerede i en år­
række har været ude i en krise. Nedskæringen af ar­
bejdsstyrken i stålindustrien, med ca. en tredjedel siden 
1980, har i disse distrikter givet sig udslag i en høj struk­
turbetinget arbejdsløshed og undertiden også i afvandrin­
ger, ikke mindst af unge, hvilket kan hæmme samfunds­
udviklingen i områderne som helhed. Forstærkelsen af 
denne krise i forbindelse med en senere kapacitetsned­
skæring på 30 millioner tons og et nyt tab af 80 000 ar­
bejdspladser vil forværre den socioøkonomiske situation i 
regionerne, og det navnlig, hvis det drejer sig om defini­
tive lukninger, der medfører, at en sektor, som i mange 
år har udgjort et af de regionale økonomiske fundamen­
ter, helt forsvinder. Det bliver selvsagt sværere at skabe 
erstatningsarbejdspladser, når det bliver nødvendigt for 
regionerne at finde sig en ny økonomisk fremtid baseret 
på nye erhvervssektorer. På den anden side vil koncen­
trationen af de negative virkninger, som forstærkes af de 
indirekte følger for de tilknyttede og afhængige indu­
strier, på mellemlang sigt påvirke hele det økonomiske 
liv i de pågældende områder. Indskrænkningerne i den 
private og offentlige servicesektor kan føre til en ond cir­
kel, som bremser potentielle investeringer og dermed en­
hver omstillingsbestræbelse. 
10.10.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 272/7 
Den nye krise angår i øvrigt ikke blot de store stål­
distrikter, men også visse mindre og mere isolerede dis­
trikter, som hidtil har levet af særlige placeringsfordele, 
der nu forsvinder. Omstillingsproblemerne i disse områ­
der er ikke mindre vanskelige, eftersom deres økonomi­
ske og sociale struktur næsten udelukkende er baseret på 
en enkelt stor virksomhed, og deres isolation medfører, 
at de ikke kan hente støtte i et gunstigt økonomisk miljø. 
Problemerne i stålområderne som helhed kan ikke undgå 
at sætte sig makroøkonomiske spor. I 1960'erne var disse 
områder ofte løftestang for et økonomisk opsving i regi­
onerne og landene, og det var dem, der udgjorde den 
hårde kerne i industristrukturen. De tegner sig i dag for 
ca. 19 % af de arbejdsløse i Fællesskabet. 
Denne situation illustrerer størrelsen af de regionale pro­
blemer, som Kommissionen specifikt påpegede i medde­
lelsen KOM(87) 100 under mål nr. 2 vedrørende Fælles­
skabets strukturpolitik, nemlig omstillingen af industri­
regioner i tilbagegang. 
Selv om de påtrængende regionale problemer i forbin­
delse med strukturomlægningen i stålindustrien kræver 
en umiddelbar reaktion i et omfang, der svarer til proble­
merne, må de foreslåede aktioner også kædes sammen 
med udsigterne til en reform af strukturfondene og især 
mål nr, 2. Det er klart, at en sådan reaktion i første om­
gang og inden fordoblingen af fondenes midler kun kan 
baseres på de instrumenter, Fællesskabet i øjeblikket rå­
der over; Kommissionen har derfor bestræbt sig på at 
anvende disse instrumenter så effektivt som muligt, inden 
der til sin tid vil kunne gennemføres mere omfattende 
aktioner som forudset i forbindelse med reformen af 
strukturfondene. Det vil så blive muligt på grundlag af 
de regionale omstillingsprogrammer og de fællesskabs­
rammer for støtte, der følger deraf, at styrke virkningen 
af den samordnede aktion vedrørende de pågældende in­
dustriregioner. Denne tilpasning vil blive foretaget efter 
en dialog mellem Kommissionen, medlemsstaterne og de 
berørte regionale eller lokale myndigheder. 
IX. Sociale ledsageforanstaltninger i forbindelse med 
strukturomlægningen 
De sociale ledsageforanstaltninger, der i forbindelse med 
omstruktureringen af stålindustrien i perioden 1988-1990 
skal gennemføres til fordel for arbejdstagere, hvis be­
skæftigelse berøres efter 1. januar 1988, kan opdeles i tre 
afsnit: 
1. Traditionel tilpasningsstøtte (Artikel 56, stk. 2, litra b)) 
Ved anvendelse af systemet for den traditionelle tilpa­
sningsstøtte vil Fællesskabet fortsat bære en del af de omkostninger, nedskæringerne medfører. Denne 
støtte, der ydes på grundlag af bilaterale aftaler, såle­
des at der i højere grad kan tages hensyn til forskel­
ligartetheden af de nationale ledsageforanstaltninger, 
tenderer gradvis mod at lade støtten til omplacering af 
arbejdstagerne komme i første række. Den kan opde­
les på tre hovedtyper: 
— støtte til indkomstsikring i tilfælde af arbejdsløs­
hed, genbeskæftigelse eller førtidspensionering 
(første 18 måneder); 
— støtte til faglig uddannelse; 
— støtte til fremme af mobiliteten. 
Omkostningerne ved denne støtte til de arbejdstagere, 
der berøres af strukturomlægningsforanstaltningerne i 
perioden 1988-1990, udgør 168 mio ECU. Dertil 
kommer 44 mio ECU for arbejdstagere, der berøres 
af foranstaltninger gennemført i 1986 og 1987, eller 
som deltager i tilpasningsprogrammer, der ikke har 
forbindelse med den nye bølge af strukturomlægnin­
ger. 
(millioner ECU) 
År 
Omkost­
ninger 1988 
76 1989 
68 1990 
68 Beløb 
212 
2. Program for supplerende social støtte (Artikel 56, stk. 2, 
litra b)) 
På et tidspunkt, hvor de ufrivillige afskedigelser er på 
vej mod et nyt kulminationspunkt, skønner Kommis­
sionen det nødvendigt at styrke de traditionelle inter­
ventioner, således som den gjorde det i perioden 
1981-1984 og også i 1987 inden for rammerne af det 
interimsprogram for sociale ledsageforanstaltninger, 
den exceptionelt finansierede ved hjælp af EKSF's 
egne midler. Den foreslår således et supplerende pro­
gram for social støtte i perioden 1988-1990 med hen­
blik på styrkelse af to vigtige og dyre typer foranstalt­
ninger: støtte til førtidspensionering og støtte til effek­
tiv genbeskæftigelse. Denne styrkelse vil medføre, at 
den andel, Fællesskabet bærer af de sociale omkost­
ninger ved nedlæggelse af en arbejdsplads (skønnede 
gennemsnitsomkostninger for Fællesskabet ca. 30 000 
ECU), fordobles og således stiger fra ca. 10 % til 
ca. 20 %. 
Som det fremgår af udviklingen i de nationale bestem­
melser vedrørende sociale ledsageforanstaltninger, vil 
støtten til førtidspensionering fortsat spille en vigtig 
rolle i alle de stålproducerende medlemsstater, fordi 
den har vist sig at være den eneste »realistiske« foran­
staltning til en omfattende og hurtig reduktion af 
arbejdsstyrken. Det supplerende fællesskabsbidrag 
(18 måneder ud over den periode, der er omfattet af 
Nr. C 272/% De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.10.87 
den traditionelle støtte) til finansieringen af ca. 33 000 
førtidspensioneringer i programperioden vil blive ydet 
på samme betingelser som dem, der har været gæl­
dende under den tidligere ordning vedrørende sociale 
ledsageforanstaltninger i forbindelse med strukturom­
lægningen (»volet social«). Der vil fortsat blive an­
vendt en nedre aldersgrænse på 55 år; den vil dog sta­
dig være lavere for visse særlige kategorier af arbejds­
tagere, hvis arbejde må betegnes som »strengt«. 
Denne supplerende intervention vil bringe fællesskabs-
interventionen op på en samlet varighed af 36 måne­
der og forhøje gennemsnitsbidraget fra EKSF til hver 
modtager fra 3 000 ECU til 6 000 ECU. 
Samtidig vil Kommissionen for at markere sit ønske 
om en politik, der i højere grad tilskynder til genbe-
skæftigelse, yde genintegrationsprxmier eller tilsva­
rende godtgørelser til ca. 17 000 arbejdstagere, der 
berøres af strukturomlægningen uden at være beretti­
get til støtte under de aldersbetingede foranstaltnin­
ger. Den vil således bidrage til iværksættelse af nye 
initiativer, som visse medlemsstater har taget med 
henblik på at skabe rammer for genbeskæftigelse af 
arbejdstagerne i andre økonomiske sektorer. Denne 
nye støtte vil styrke og føje sig til den traditionelle 
støtte til genansættelse og omskoling. Det supplerende 
fællesskabsbidrag til hver modtager under dette pro­
gram vil i gennemsnit udgøre 2 000 ECU. 
Omkostningerne ved det supplerende program for 
hele perioden fordeler sig således: 
(millioner ECU) 
År 
Førtidspensionering 
Genintegrering 
lait 1988 
33 
11 
44 1989 
33 
11 
44 1990 
33 
11 
44 Beløb 
99 
33 
132 
De sociale udgifter, der i årene 1988-1990 skal afholdes 
på grundlag af EKSF-Traktatens artikel 56, stk. 2, litra 
b), vil således i alt udgøre 344 mio ECU. 
For 1988 afsættes der i det foreløbige forslag til 
EKSF's aktionsbudget af EKSF's egne midler et beløb 
til kapitlet »tilpasning« på 174 mio ECU, hvoraf 70 
mio ECU er bestemt for arbejdstagerne i stålsektoren, 
mens behovet til dækning af den samlede sociale 
støtte, der ydes til denne sektor på grundlag af artikel 
56, stk. 2, litra b), udgør 120 mio ECU (76 mio ECU 
for den traditionelle støtte og 44 mio ECU for det 
supplerende program). Det konstaterede underskud 
forudses finansieret ved overførsel af 50 mio ECU fra 
Fællesskabernes almindelige budget til EKSF. For 1989 og 1990 skønnes behovet til dækning af den 
samlede sociale støtte på grundlag af artikel 56, stk. 2, 
litra b), at blive på 224 mio ECU, dvs. 112 mio ECU 
pr. år. Underskuddet vil i dette tilfælde afhænge af, 
hvilke beløb der kan stilles til rådighed af egne midler 
inden for rammerne af EKSF's aktionsbudget, samt af 
mulighederne for, at byrden for dette lettes inden for 
rammerne af strukturfondsreformen under mål nr. 2. 
3. Social støtte på grundlag af den finansielle mekanisme 
omhandlet i artikel 58, stk. 2 
Formålet med iværksættelsen af den i artikel 58, stk. 
2, omhandlede finansielle mekanisme med hensyn til 
social støtte er at sikre opretholdelse af det sociale be­
skyttelsesniveau for de arbejdstagere, der berøres af 
lukningsforanstaltninger i forbindelse med stukturom-
lægningen eller af andre omfattende beskæftigelses-
nedskæringer, samt at lette den omkostningsbyrde, 
denne beskyttelse kan respræsentere for virksomhe­
derne. 
De disponible bevillinger under denne mekanisme 
(180 mio ECU for hele perioden 1988-1990) kan an­
vendes også i tilfælde, hvor betingelserne i artikel 56 
ikke er opfyldt, f.eks. hvor det drejer sig om at lette 
de sociale omkostninger, som virksomhederne må 
bære alene uden offentlige finansielle modydelser, el­
ler hvor aktivitetsniveauet i de virksomheder, der fore­
tager større afskedigelser, ikke nødvendigvis går ned. 
Midlerne kan således anvendes til sociale foranstalt­
ninger, der ikke falder ind under EKSF-Traktatens 
artikel 56, såsom afskedigelsesgodtgørelser, godtgø­
relser, der udbetales ved arbejdsfordeling eller midler­
tidig arbejdsløshed, når disse foranstaltninger mulig­
gør en tidsmæssig spredning af virkningerne af ar­
bejdspladsnedlæggelserne, og tidlig pensionering. Der 
kan desuden ydes støtte til interne uddannelsesforan­
staltninger, som er nødvendige i forbindelse med, at 
arbejdstagerne skifter arbejdsområde inden for samme 
virksomhed. Endelig kan der også ydes støtte til dæk­
ning af virksomhedernes udgifter med henblik på at 
lette genbeskæftigelsen af stålværksarbejdere i andre 
sektorer af økonomien (herunder dog ikke egentlige 
investeringsudgifter), først og fremmest i forbindelse 
med rammeforanstaltninger efter et mønster som Saar 
Stahl Stiftung, omskolingsfondene og beskæftigelses-
fremmefondene samt i forbindelse med aktiviteter til 
fremme af genbeskæftigelsen, som varetages af omstil-
lingsselskaberne. 
10.10.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 272/9 
Såfremt interventionen skal dække omkostninger som 
følge af arbejdspladsnedlæggelser, der ikke har for­
bindelse med en aktivitetsformindskelse i virksomhe­
den, skal det pågældende afskedigelsesprogram ve­
drøre et stort antal arbejdstagere (f.eks. 10 % af de 
ansatte i virksomheden eller på arbejdsstedet pr. 1. juli 
1987). 
X. Foreslåede regionale foranstaltninger 
I denne sammenhæng spiller regionalpolitikken en helt 
specifik rolle: den sigter ikke så meget på direkte at 
hjælpe de personer, der mister deres arbejde (denne op­
gave henhører under de sociale foranstaltninger), som på 
generelt at bidrage til genudvikling og fornyelse i de be­
rørte områder. Det har konsekvenser for det første med 
hensyn til de mål, der opstilles, og for det andet med 
hensyn til valget af foranstaltninger. Målet, for så vidt 
angår beskæftigelsen, er globalt: det drejer sig om at 
skabe alternative arbejdspladser og forsøge at erstatte det 
samlede arbejdspladstab i regionen, herunder det, der 
skyldes førtidspensionering. I betragtning af, at nye ar­
bejdspladser for det meste ikke opstår spontant, må der i 
øvrigt gennemføres forberedelsesforanstaltninger vedrø­
rende både det fysiske og det intellektuelle miljø. 
1. EKSF-omstillingslån 
Et af de instrumenter, der specifikt tager sigte på om­
stillingen i stålområderne, er de rentelettede omstil-
lingslån på grundlag af EKSF-Traktatens artikel 56, 
stk. 2, litra a). Kommissionen har flere gange under­
streget dette instruments betydning, ikke mindst fordi 
det giver mulighed for at kæde indrømmelsen af rente­
godtgørelser direkte sammen med oprettelsen af va­
rige arbejdspladser. Kommissionen skønner, at der for 
1988 til videreførelse af de påkrævede omstillingsak-
tioner er behov for et beløb på 60 mio ECU inden for 
rammerne af EKSF-budgettet (deraf 40 mio ECU, 
som skal finansieres over nye bevillinger). De midler, 
der vil kunne tilvejebringes under det i henhold til 
EFRU-forordningens artikel 7 foreslåede fællesskabs­
program, gør det desuden muligt at mobilisere supple­
rende bevillinger, som kan imødekomme den forstær­
kede krise i stålsektoren. 
2. RESIDER-foellesskabsprogrammet (jf. bilag II) 
Den vigtigste aktion, der foreslås inden for rammerne 
af regionalpolitikken, er et fællesskabsprogram 
(RESIDER) i henhold til EFRU-forordningens artikel 
7, som skal koncentreres om udvikling af regionernes 
ressourcer uden for krisesektoren. I betragtning af 
den tilpasningsevne, de små og mellemstore virksom­
heder har, og de udviklingsmuligheder, de frembyder, 
er stimuleringsforanstaltningerne navnlig rettet mod dem. Dette forekommer at være den mest hensigts­
mæssige vej til at mobilisere de regionale omstillings­
muligheder. Ud over de nødvendige investeringsinci­
tamenter for de små og mellemstore virksomheder 
(SMV) omfatter programmet en række ledsageforan­
staltninger såsom erhvervsfremmeaktiviteter, udvikling 
af rådgivningen inden for ledelse og organisation, til­
skyndelse til oprettelse af fælles servicefaciliteter for 
flere virksomheder, fremme af innovation på produkt-
og teknologiområdet i SMV, forbedring af adgangen 
til risikovillig kapital samt sektoranalyser vedrørende 
mulighederne på de nationale markeder, fællesskabs-
markedet og markederne i tredjelande. Til denne 
række foranstaltninger kommer et forslag om at af­
sætte et bestemt beløb til rentegodtgørelser i forbin­
delse med globallån, der i henhold til EKSF-Trakta­
tens artikel 56 stilles til rådighed for mindre industri­
projekter. 
Foruden den direkte støtte til SMV er der også behov 
for visse infrastrukturforanstaltninger. De vedrører 
især forbedring af industriarealer, der har fået lov til 
at forfalde med virksomhedernes tilbagegang og luk­
ning (industrielt brakland), og modernisering af andre 
faciliteter af betydning for produktionsaktiviteterne. 
Da det ofte drejer sig om investeringer midt i bycen­
tre, er udgifterne forholdsvis høje og nødvendiggør 
derfor bidrag udefra. 
RESIDER-fællesskabsprogrammet skal ses i sammen­
hæng med den kommende fondsreform, for så vidt 
som det anslåede budgetbidrag fra Fællesskabet (sva­
rende til 55 °/o af de samlede omkostninger, elier 300 
mio ECU) kun vedrører de tre første programår. Ved 
en fordobling af strukturfondene vil det samlede ram­
mebeløb for EFRU faktisk kunne stige fra 3,5 mia 
ECU til 7 mia ECU pr. år; på denne måde vil det 
beløb, der afsættes til industriregionerne i tilbagegang, 
udgøre 1,4 mia ECU i 1992. Midlerne til fællesskabs­
programmet vil således i givet fald kunne forøges be­
tydeligt. Valget af områder vil i øvrigt blive baseret på 
objektive kriterier, som stemmer overens med de kri­
terier, der er opstillet i forbindelse med mål nr. 2. På 
dette grundlag vil områderne under fællesskabspro­
grammet blive fastlagt i takt med tabet af arbejdsplad­
ser og ud fra den regionale situation. Denne frem­
gangsmåde har den fordel, at der skabes en snæver 
sammenhæng mellem strukturomlægningsoperatio-
nerne og den regionale omstillingsindsats. Den under­
streger således fællesskabsinterventionens forebyg­
gende karakter. I øvrigt vil Kommissionen yde med­
lemsstaterne den nødvendige tekniske bistand ved for­
beredelsen af interventionsprogrammerne, som skal 
indpasses i de respektive fællesskabsstøtterammer. 
Den vil også sikre sig, at medlemsstaterne nedsætter 
koordineringsudvalg til at følge, vurdere og om nød­
vendigt tilpasse interventionsprogrammerne. 
Nr. C 272/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.10.87 
Oversigt over de finansielle behov til de regionale foranstaltninger 
EKSF-Traktatens artikel 56:60 mio ECU/år (jf- KOM(86) 422) 
RESIDER-fællesskabsprogrammet 
1. Arbejdspladstab i perioden 1986-1989: 215 mio ECU (2 500 ECU pr. tabt arbejdsplads). 
2. Reserve til EKSF-rentegodtgørelse: 60 mio ECU (1988-1990). 
3. Indledning af den regionale omstilling i de nye medlemsstater: 25 mio ECU. 
I alt: 300 mio ECU (1988-1989-1990). 
XI. Anvendelse og reform af strukturfondene 
Det fremgår af ovenstående, at forslagene på det sociale 
og regionale område ikke blot er forenelige med Kom­
missionens forslag om reform af strukturfondene (dok. 
KOM(87) 100), men også er et klart eksempel på, at en 
sådan fremgangsmåde er nødvendig. Hvad de regionale 
foranstaltninger angår, vil den foreslåede aktion både i 
omfang og med hensyn til udvælgelsen af områderne 
falde i tråd med mål nr. 2 (se punkt X 2). Det forudses 
især, at rammebeløbet for RESIDER-programmet vil 
blive forhøjet efter den forøgelse af strukturfondsmid­
lerne, der bliver et resultat af fondsreformen som led i 
iværksættelsen af EØF-Traktatens artikel 130 D. 
Generelt vil Kommissionen, efterhånden som den fore­
lægger Rådet specifikke forslag vedrørende reformen af 
strukturfondene, præcisere sine forslag med hensyn til 
anvendelsen af disse fonde og i givet fald forslagene ve­
drørende RESIDER-programmet. hverken mulighed for at dække de ansøgninger på 76 
mio ECU, der forventes vedrørende den traditionelle til-
pasningsstøtte, jf. tabellen i punkt IX (— bevillinger: 
+ /—70 mio ECU), eller at finansiere de 44 mio ECU, 
der skal indgås forpligtelser for i forbindelse med pro­
grammet for supplerende social støtte. 
Kommissionen vil ikke kunne påregne at mindske udgif­
terne til EKSF-forskning (en aktivitet af afgørende be­
tydning for bevarelse af konkurrenceevnen og for ståls 
fremtid som materiale) eller at ændre sin politik med 
hensyn til reserverne (som siden 1986 og efter en under­
søgelse, budgetmyndigheden anmodede om, fastsættes 
ud fra objektive kriterier anbefalet af uafhængige konsu­
lenter, og som i øvrigt holdes på et praktisk talt uændret 
niveau). Den eneste mulige løsning med henblik på dæk­
ning af disse ekstra behov er således overførsel fra EØF-
budgettet til EKSF i 1988 — idet reformen af struktur­
fondene må forventes at gøre en sådan transaktion over­
flødig fra 1989 — af et beløb på 50 mio ECU til støtte til 
tilpasning inden for stålsektoren (herunder det supple­
rende program). 
Den foreslåede aktion vil i øvrigt blive iværksat ud fra de 
principper, der er anført i meddelelsen KOM(86) 422 
om styrkelse af strukturforanstaltningerne til fordel for 
jern- og stålområderne. Hvad de sociale foranstaltninger 
angår, afspejler udviklingen i tilpasningsudgifterne (se 
punkt IX 2) muligheden af, at virkningerne for EKSF's 
aktionsbudget lettes i forbindelse med reformen af struk­
turfondene og på grundlag af mål nr. 2. Et forslag til Rådets afgørelse herom er vedlagt som bi­
lag IV. De omkostninger, der i den forbindelse skal kon­
teres på det almindelige budget i 1988, vil være på 4 mio 
ECU (se finansieringsoversigt vedlagt bilag TV), der til 
sin tid skal finansieres ved overførsel. 
XIII. Medtagelse af Spanien og Portugal 
XII. EKSF-budgettet (jf. bilag III) 
I betragtning af den forudsete stagnation i indtægterne 
fra afgiften ved en konstant sats og af de øgede forplig­
telser, Kommissionen vil bestræbe sig på at honorere på 
det sociale område inden for rammerne af de aftaler, der 
allerede er undertegnet til fordel for arbejdstagerne i 
stål- og kulindustrien, er der kun et ubetydeligt spillerum 
tilbage inden for rammerne af EKSF-budgettet. Som al­
lerede anført (punkt IX 1 og DC 2), giver bevillingerne 
på det foreløbige forslag til EKSF-budgettet for 1988 Den spanske stålindustri, der er omfattet af en over­
gangsordning indtil slutningen af 1988, frembyder et sær­
ligt problem i forbindelse med de påtænkte industrielle 
foranstaltninger. Overgangsordningen udløber ved ud­
gangen af 1988, og en forlængelse af den kræver enstem­
mighed i Rådet samt ændring af tiltrædelsestraktaten, 
der blev ratificeret af tolv nationale parlamenter. Efter 
overgangsperioden, og det vil i princippet sige fra 1. ja­
nuar 1989, skal Spanien integreres i kvotesystemet. Spa­
nien vil dog allerede fra 1988 kunne udnytte de påtænkte 
sociale og regionale foranstaltninger og efter Kommis­
sionens opfattelse også få gavn af prisforbedringen som 
følge af den omstrukturering, dets partnere iværksætter 
med egne finansielle midler. 
10.10.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 272/11 
Spanien opfordres således til at deltage i den nye struk­
turomlægning fra 1. januar 1988, uden at dette indebæ­
rer en forkortelse af den treårige overgangsperiode, der 
er fastsat i medfør at tiltrædelsesaktens artikel 52. 
Kommissionen tilbyder Spanien mulighed for på frivilligt 
grundlag at deltage i strukturomlægningsordningen i 
1988 og er rede til sammen med den spanske stålindustri 
at søge at finde frem til passende referencer som grund­
lag for dens deltagelse i kvotesystemet. 
For Portugals vedkommende stiller de industrielle aspek­
ter sig anderledes: kun en mindre del af den portugisiske 
produktion ville eventuelt blive berørt af de påtænkte 
kvote- og lukningspræmiesystemer. På den anden side 
slutter den overgangsperiode, i hvilken den portugisiske 
stålindustri i henhold til tiltrædelsestraktaten kan mod­
tage national støtte, først ved udgangen af 1990. 
Heraf følger, at den industrielle del af dette dokument 
næppe vil berøre denne medlemsstat. 
Modsat har den selvsagt i allerhøjeste grad interesse i de 
sociale og regionale aspekter af de påtænkte forslag, som 
naturligvis bør tage hensyn til den særlige situation, den 
portugisiske industri befinder sig i. Som Spanien opfor­
dres Portugal derfor til at tilslutte sig den første politik. 
FORSLAG 
Inden for de således skitserede grænser fremgår det, at 
Kommissionen efterkommer Rådets anmodning om at 
forelægge en række sammenhængende forslag og igen overtager initiativet med hensyn til strukturomlægningen 
i jern- og stålindustrien, som stadig er det endelige mål. 
Rådet anmodes derfor om: 
— at afgive samstemmende udtalelse om indførelse af et 
kvotesystem, herunder præmiefinansieringsordningen, 
for grupperne la, Ib), II og III i princippet for en 
treårig periode, dog med forbehold af betingelserne i 
punkt V; 
— at give Kommissionen mandat til sammen med Spa­
nien og Portugal at finde frem til en ordning for de­
res deltagelse fra 1988 i de foreslåede foranstaltnin­
ger efter de i punkt XIII anførte retningslinjer; 
— at vedtage fællesskabsprogrammet for jern- og stål­
områderne (»RESIDER«) i henhold til EFRU-for-
ordningens artikel 7; 
— at træffe enstemmig afgørelse om overførsel af 
50 mio ECU fra det almindelige budget til EKSF i 
1988 med henblik på social støtte. 
Bilag: 
I: Kvotesystem i henhold til EKSF-Traktatens artikel 
58. 
II: RESIDER-programmet. 
III: Orienterende meddelelse vedrørende EKSF-budget-
tet og EKSF-reserverne. 
IV: Forslag til Rådets afgørelse om et bidrag til EKSF 
fra det almindelige budget. 
Nr. C 272/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.10.87 
BILAG I 
Kvotesystem i henbold til EKSF-Traktatens artikel 58 
Kommissionen foreslår, at der med virkning fra 1. januar 1988 indføres et kvotesystem, som skal lette 
videreførelsen af stålindustriens omstrukturering og skabe stabile markedsforhold, mens denne omstruktu­
rering finder sted. Indførelsen af dette kvotesystem er betinget af, at Kommissionen inden 30. november fra 
industrien har modtaget bindende tilsagn om lukning af en betydelig varmvalsningskapacitet. Kvotesyste­
met forudses at få en varighed på højst tre år, men hvis Kommissionen pr. 1. august 1988 konstaterer, at de 
orpindelige tilsagn, hvortil kommer de yderligere tilsagn i den mellemliggende periode, ikke kan betragtes 
som tilstrækkelige til i rimelig grad at sikre industriens fremtidige levedygtighed, kan Kommissionen be­
slutte, at kvotesystemet skal ophøre på et tidligere tidspunkt. 
Hovedelementerne i det foreslåede nye kvotesystem skitseres nedenfor: 
Systemet skal kun omfatte produktgrupperne I a), I b), II og III. Produktgrupperne vil blive defineret 
på samme måde som i det nuværende system, idet dog varmvalsede bredbånd, der leveres til andre 
EKSF-producenter med henblik på forarbejdning til koldvalsede bredbånd, udelukkes af systemet. 
Den eksisterende kvoteordning for grupperne IV og VI ophører således ved udgangen af 1987. 
Referencerne for virksomhedernes kvoter vil blive baseret på det årlige gennemsnit af den faktiske 
produktion og de faktiske leverancer på det fælles marked for de pågældende produkter i årene 1985 
og 1986, for så vidt som virksomhederne har betalt eventuelle bøder, de er pålagt for overskridelser i 
produktionen og/eller leverancerne på det fælles marked. I tilfælde af, at der endnu ikke er taget 
endelig stilling til, om en virksomhed skal pålægges en bøde, vil der blive anvendt en foreløbig bøde, 
indtil den endelige afgørelse er truffet. 
Det forudses, at de virksomheder, der kun producerer kvoteprodukter inden for en enkelt gruppe, 
eller hvis produktion af en produktgruppe overstiger 80 % af virksomhedens samlede produktion af 
produkter, der er omfattet af kvoter, i givet fald vil få deres referencer tilpasset, således at det sikres, 
at relativiteten af referencerne for det pågældende produkt mindst er lig med relativiteten af de refe­
rencer, der var fastsat den 1. januar 1986. Tilsvarende vil Kommissionen tilpasse referencerne for 
leverancer i Fællesskabet ved at medtage de tillægskvoter, der blev ydet i 1987 på grundlag af beslut­
ning 1433/87/EKSF (tilpasninger I:P). Sidstnævnte bestemmelse vil blive taget op til fornyet undersø­
gelse på baggrund af markedsudviklingen og ligeledes under hensyntagen til de regler, Domstolen 
måtte fastlægge i de verserende sager på dette område. 
Det foreslåede kvotesystem vil indeholde en bestemmelse om, at Kommissionen kan tildele supple­
rende kvoter til virksomhederne, såfremt kvotesystemet skaber ekstraordinære vanskeligheder for dem. 
Disse supplerende kvoter vil imidlertid i alt højst kunne udgøre 1 % af basiskvoterne, da ajourføringen 
af referencerne vil have løst hovedparten af vanskelighederne. Der vil også som hidtil blive fastsat en 
bestemmelse om tillæg for ekstraordinær eksport, selv om en sådan bestemmelse sandsynligvis vil blive 
mindre nødvendig i fremtiden, igen på grund af referenceændringerne. 
Inden for gruppe I a) vil der blive stillet mængder til rådighed, som fuldt ud gør det muligt at imøde­
komme efterspørgslen fra producenter af små svejste rør. 
Herudover påtænkes der kun fastsat en enkelt bestemmelse om supplerende mængder, nemlig om en 
kvotebonus til de virksomheder, der lukker en varmvalsningskapacitet og derefter overlader de pågæl­
dende referencer til en anden virksomhed. Størrelsen af denne bonus skal afspejle størrelsen af den 
lukkede kapacitet og tilgodese de tilsvarende nedskæringer i produktionskapaciteten for flydende stål. 
De bestemmelser i den nuværende kvoteordning, der letter virksomhedernes omstrukturering, vil blive 
bibeholdt med undtagelse af den bestemmelse, hvorefter en virksomhed kan overføre referencerne for 
en produktgruppe til en anden produktgruppe efter en anlægslukning. 
I tilfælde af, at en virksomhed erklæres konkurs, forbeholder Kommissionen sig ret til under hensyn­
tagen til de foreliggende omstændigheder at forbyde hel eller delvis overførsel af referencerne til en ny 
ejer. 
Det er Kommissionens opfattelse, at bevarelsen af det traditionelle handelsmønster for stålprodukter 
mellem medlemsstaterne ikke er konsistent med Fællesskabet mål om at skabe et åbent indre marked i 
1992. Derfor foreslås det at ophæve den overvågningsprocedure, der blev indført ved beslutning 3717/ 
8 3/EKSF (ledsagedokument og produktionsattester), ved dette års udgang. 
De særlige bestemmelser, der på nuværende tidspunkt gælder for Grækenland og Irland, vil blive 
bibeholdt. 
10.10. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 272/13 
Gruppe la) 
— varmvalsede bredbånd til direkte anvendelse og til eksport; 
— svære og middelsvære plader, af tykkelse 3 mm og derover, afklippet af varmvalsede bredbånd; 
— varmvalsede bånd, af bredde under 600 mm, inklusive bånd til rør. 
Gruppe Ib) 
— koldvalsede plader eller ruller, af tykkelse under 3 mm; 
— koldvalsede plader eller ruller, af tykkelse 3 mm eller derover; 
— varmvalsede plader i afskårne længder, af tykkelse under 3 mm. 
Gruppe II 
— kvartoplader og universalstål. 
Gruppe III 
— bjælker. 
Nr. C 272/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.10.87 
BILAG II 
RESIDER-programmet 
Begrundelse 
1. Nærværende forslag til fællesskabsprogram er baseret på artikel 7 i forordningen om Den Europæiske 
Fond for Regionaludvikling (EFRU). Denne type programmer skal bidrage til løsningen af alvorlige 
problemer, der påvirker den økonomiske og sociale situation i regionerne ved at »sikre en bedre over­
ensstemmelse mellem på den ene side Fællesskabets målsætninger med hensyn til strukturel udvikling 
eller omstilling af regionerne og på den anden side målsætningerne for de øvrige fællesskabspolitikker«. 
Denne aktion skal, sideløbende med de sociale foranstaltninger, støtte jern- og stålindustriens struktur-
omlægningsbestræbelser, idet den bidrager til udvikling af nye økonomiske aktiviteter. Den bidrager 
således direkte til virkeliggørelsen af en af hovedmålsætningerne for Fællesskabets strukturpolitikker 
som defineret i en meddelelse til Rådet fra Kommissionen, »Gennemførelse af fællesakten — Fællesska­
bets nye grænser« ('), nemlig omstillingen i industriområder i tilbagegang. 
2. Med hensyn til jern- og stålsektoren må man konstatere, at overkapacitetsproblemerne langt fra er løst 
til trods for den kraftige strukturomlægningsindsats, der er gjort i de seneste år, navnlig inden for 
rammerne af beslutning nr. 2320/81/EKSF vedrørende støtteregler. Ifølge de skøn, der er foretaget i de 
generelle mål for »stål« 1990, bør der ske yderligere kapacitetsnedskæringer på omkring 30 mio tons, 
hvilket kan forventes at indebære tab af yderligere ca. 80 000 arbejdspladser mellem 1987 og 1989. Disse 
reduktioner kommer oven i de 180 000 arbejdspladser, der er gået tabt mellem 1980 og 1985 og oven i 
26 000 for året 1986 alene. 
3. Kommissionen er klar over, hvilke alvorlige konsekvenser denne udvikling medfører, og har derfor 
fastsat en række sociale og regionale foranstaltninger, der skal råde bod herpå. Desuden har den i sin 
meddelelse vedrørende »Styrkelse af Fællesskabets strukturforanstaltninger til fordel for de områder, der 
berøres af strukturomlægningen i jern- og stålindustrien« (2) foreslået et handlingsprogram, herunder 
iværksættelsen af et fællesskabsprogram i medfør af EFRU-forordningens artikel 7. 
4. Det foreslåede fællesskabsprogram omfatter to afsnit: 
— dels skal det — så snart Rådet har vedtaget forordningen — gøre det muligt for de nye medlemssta­
ter fuldt ud at deltage i de regionale omstillingsbestræbelser, der er iværksat på EF-niveau, på betin­
gelser svarende til dem, der er gældende for de øvrige medlemsstater; 
— dels skal det støtte medlemsstaternes regionale omstillingsbestræbelser i det omfang, de strukturom­
lægninger, der gennemføres frem til udgangen af 1989, medfører en forværring af den økonomiske 
og sociale situation i de mest berørte områder, navnlig dem, Kommissionen har fastlagt i sin medde­
lelse KOM(86) 422. Denne aktion muliggør således, gennem tilvejebringelse af supplerende midler, 
en styrkelse og samtidig en forlængelse indtil udgangen af 1992 af en række særlige programmer, 
der er under gennemførelse, hvortil der er afsat et rammebeløb på 285 mio ECU, og som finansieres 
af Regionalfonden inden for rammerne af den tidligere kvotafri afdeling (J). 
5. De foranstaltninger, der foreslås i dette fællesskabsprogram, er centreret om udnyttelsen af det eksiste­
rende udviklingspotentiel, hvilket er den mest egnede metode til fornyelse af erhvervsstrukturen og til 
fremkaldelse af den nødvendige dynamik i de berørte regioner og områder. Der er i virkeligheden tale 
om hele rækken af de foranstaltninger, som Kommissionen slår til lyd for i sin meddelelse KOM(86) 
422, og som kombinerer forbedring af forsyning og af det fysiske og sociale miljø i områderne med 
udviklingen af små og mellemstore virksomheder (SMV), navnlig gennem stimulering af økonomien, 
forbedring af forvaltningen, udvikling af fælles tjenester, fremme af innovation, adgang til risikovillig 
kapital, udarbejdelse af sektoranalyser og investeringsstøtte. Hertil kommer støtte i form af rentegodt­
gørelse i forbindelse med globallån til fordel for mindre industriprojekter, tildelt i henhold til EKSF-
Traktatens artikel 56. Sidstnævnte mekanisme skal, som bebudet i meddelelse KOM(86) 422, gøre det 
muligt at mobilisere supplerende midler til fordel for SMV i jern- og stålområderne ud over de midler, 
der er til rådighed inden for rammerne af EKSF-budgettet. 
(') KOM(87) 100 endelig udg. af 15. februar 1987. 
(2) KOM(86) 422 endelig udg. af 24. juli 1986. 
(') Rådets forordning (EØF) nr. 2616/80, ændret ved forordning (EØF) nr. 216/84; EFT nr. L 271 af 15. 10. 1989, s. 9, 
og EFT nr. L 27 af 31. 1. 1984, s. 9. 
10.10.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 272/15 
6. Den samlede budgetramme, som Kommissionen skønner nødvendig i forbindelse- med dette fafslags 
andrager foreløbig 300 mio ECU. Dette foreløbige beløb, koncentreret på de første tre år i program­
mets løbetid, kan øges som konsekvens af reformen for de strukturelle fonde. .,,.,,. 
Fordelingen af midlerne i forbindelse med første afsnit af dette program;vedtør<gj; kam; Spanien, hvor 
områderne allerede er afgrænset i forordningsforslaget. Med hensyn til andet afsnit vil fordelingen pr. 
stat afhænge af de tab af arbejdspladser, der sker inden for jern- og stålsektoren frem til udgangen af 
1989. Den vil blive fastlagt, efterhånden som Kommissionen træffer beslutninger om, hvilke områder dej-
skal være omfattet af programmet, og på anmodning af de berørte medlemsstater. 
Programmet skal dække perioden 1988-1992. Der forudses følgende forfaldsplan for forpligtelserne: 
RESIDER-programmet: Forfaldsplan for forpligtelserne 
Land ' -——«^____^ 
Første afsnit 
Spanien 
Andet afsnit 
(alle stater) 
lait 1988 
5 
55 
60 1989 
10 
110 
120 1990 
10 
110 
120 1991 
-•'••IL. -••' 
"••': *-: 1992! 
•.\._y.;---lait 
1 25 ; • 
275 
:300