[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 14.11.2008

KOM(2008) 721 endelig

2008/0216 (CNS)

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik {SEK(2008) 2760} {SEK(2008) 2761}

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

I. Baggrunden for forslaget

Generel baggrund

Grundpillen i den fælles fiskeripolitik er at begrænse og kontrollere fangstmængder ved at fastsætte samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) og nationale kvoter ledsaget af tekniske regler og fiskeriindsatsordninger. Fællesskabets fiskerikontrolpolitik er kernen i den fælles fiskeripolitik, fordi dens troværdighed afhænger af, at denne kontrolpolitik anvendes effektivt. Til trods for visse fremskridt lider kontrolordningen fortsat af væsentlige mangler, som både Europa-Kommissionen[1] og Den Europæiske Revisionsret[2] har påvist. Den nuværende kontrolordning er ineffektiv, dyr og kompleks og giver ikke de ønskede resultater. Hvis kontrolpolitikken fortsætter med at være mangelfuld, vil det have betydelige konsekvenser for fiskeriressourcernes, fiskerierhvervets og de fiskeriafhængige regioners fremtid. Derfor foreslår Kommissionen en omfattende reform af den kontrolordning, der understøtter den fælles fiskeripolitik. Dette initiativ er en central prioritet for Kommissionen på fiskeriområdet i 2008.

Begrundelse og formål

På grund af kontrolpolitikkens integrerede helhedsstrategi, som fokuserer på alle aspekter af den fælles fiskeripolitik, skal reformen ikke blot forbedre kontrolkapaciteten og forvaltningen af fiskeriressourcerne og indføre ensartede spilleregler i Fællesskabet, men også have en positiv indvirkning på strukturerne i fiskerierhvervet og på markedet og dermed bekæmpe miljømæssige, økonomiske og sociale konsekvenser ved den manglende overholdelse af reglerne. Mere specifikt sigter forslaget mod at opnå:

En ny fælles tilgang til kontrol og inspektion

Indførelse af harmoniserede inspektionsprocedurer og højere standarder skal sikre en ensartet gennemførelse af kontrolpolitikken i de enkelte medlemsstater, idet mangfoldigheden samtidig respekteres, og der tages hensyn til de forskellige flåders særlige karakteristika.

En kultur, hvor man overholder reglerne

Målsætningen er at påvirke adfærden hos alle fiskeriaktører gennem hele cyklussen (fangst, forarbejdning, distribution og afsætning), således at politikkerne og reglerne i den fælles fiskeripolitik overholdes, ikke blot ved hjælp af overvågnings- og kontrolaktiviteter, men også fordi der udvikles en generel kultur, hvor hver aktør i erhvervet bestræber sig på at overholde reglerne, og legitimiteten af den fælles fiskeripolitiks regler genoprettes.

Effektiv anvendelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik

Målsætningen er at styrke Kommissionens ledelsesbeføjelser og kapacitet til at gribe ind i forhold til graden af medlemsstaternes overtrædelse. Kommissionens og medlemsstaternes ansvarsområder skal klart defineres for at undgå overlapninger og for at sikre, at Kommissionen holder sig til sin centrale aktivitet, som er at kontrollere, at medlemsstaterne gennemfører reglerne i den fælles fiskeripolitik. Den nuværende ordning med mikrobeslutninger skal gradvist erstattes af en makroforvaltningsbaseret tilgang.

Gældende bestemmelser på det område, forslaget vedrører

Grundlaget for kontrolpolitikken er fastlagt i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 ("kontrolforordningen"[3]) og i kapitel V i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 ("grundforordningen"[4]). Kontrolforordningen er blevet ændret tolv gange. Den kompleksitet, de mange ændringer af kontrolforordningen forårsager, forværres yderligere af, at en række kontrolbestemmelser står i flere andre separate forordninger.

Overensstemmelse med andre EF-politikker og -mål

Forslaget vil bidrage til at nå den fælles fiskeripolitiks overordnede mål, dvs. bæredygtig udnyttelse af levende akvatiske ressourcer. Gennem sit fokus på beskyttelse af naturressourcer vil det endvidere bidrage til den strategi for bæredygtig udvikling, som Det Europæiske Råd vedtog i juni 2006. Det er også i overensstemmelse med de mål, der blev fastlagt på verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i 2002 med hensyn til fiskeriforvaltning[5] og princippet om at tilstræbe en bedre forvaltning af havene, som ligger bag de aktuelle drøftelser af en fremtidig havpolitik for Fællesskabet. Endvidere er den overordnede målsætning for kontrolreformen i overensstemmelse med de fire hovedområder, Kommissionen udpegede, hvor der i øjeblikket er mulighed for at forbedre anvendelsen af EF-retten[6].

II. Høring af interesserede parter og konsekvensanalyse

Høring af interesserede parter

Høringsmetoder, hovedmålgrupper og respondenternes overordnede profil

Under forberedelsen af forslaget blev der afholdt flere høringer med medlemsstaterne (på minister- og ekspertniveau) og med repræsentanter for sektoren, rådgivende organer og alle andre interesserede parter. Arbejdet med dette forslag blev styrket gennem nedsættelsen af en styringsgruppe på tværs af tjenestegrenene, der sammen med arbejdsgrupper vedrørende bestemte punkter skulle analysere den overordnede strategi.

1. Medlemsstaterne

- Kommissionen udarbejdede et uofficielt dokument, hvori de vigtigste aspekter i den foreslåede reform blev skitseret. Det blev drøftet på et uformelt fiskeriministermøde den 18. februar 2008. Forud var gået et møde med medlemsstaternes fiskerikontrollører den 15. januar 2008. Et møde med medlemsstaternes fiskerikontroleksperter blev afholdt den 1. februar 2008 med det formål at præsentere reformens målsætninger.

- GD MARE nedsatte en arbejdsgruppe bestående af medlemsstaternes eksperter, der skulle definere harmoniserede inspektionsprocedurer og kontrolstandarder.

- Der blev afholdt tre møder for tekniske eksperter i det elektroniske indberetningssystem (EIS) i London, Madrid og København. Disse vil herefter bidrage til bedre udnyttelse af moderne teknologi under den nye kontrolforordning.

- I tilknytning til reformen er der undertegnet aftalememoranda med medlemsstater (Grækenland, Italien, Polen, Spanien og Sverige). De markerer en ændret tilgang, idet de indeholder klart definerede benchmarks for forbedringer i fiskerikontrolordningerne i de pågældende medlemsstater.

2. Aktørernes rådgivende organer og offentligheden

- Der blev afholdt et endagsseminar den 10. april 2008 med repræsentanter for de regionale rådgivende råd og Den Rådgivende Komité for Fiskeri og Akvakultur med henblik på at samle deres synspunkter om den påtænkte reform af kontrolpolitikken under den fælles fiskeripolitik.

- GD MARE deltog også i seminarer om sporbarhed, som bliver en integreret del af reformen i forbindelse med projektet vedrørende fiskebestandenes sporbarhed og DTU Aqua. GD MARE afholdt en workshop om emnet sammen med det fælles forskningscenter i Bruxelles den 17. juni 2008.

- Reformen blev forelagt for gruppen af højtstående uafhængige interesserede parter vedrørende administrative byrder på gruppens møde den 18. september 2008. Formanden erklærede, at gruppen satte stor pris på GD MARE's oplæg og fuldt ud støttede den foreslåede reform i betragtning af den påtænkte reduktion i sektorens administrative byrde.

- Der blev mellem februar og maj 2008 afholdt brede offentlige høringer på grundlag af et arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, som blev offentliggjort på Kommissionens websted. Høringsdokumentet, som GD MARE havde udarbejdet, indeholdt en kort analyse af problemet opbygget omkring ni mulige indsatsområder, der var afdækket i ovennævnte uofficielle dokument.

Sammenfatning af svarene og af, hvordan der er taget hensyn til dem

Kommissionens tiltag fik positiv feedback fra deltagerne i høringsprocessen. Næsten alle bidrag understregede, at det var rigtigt at øge Fællesskabets indsats på dette område. Der indkom femogtyve bidrag fra en bred vifte af interessenter. Alle indkomne bidrag blev offentliggjort på Kommissionens officielle websted med angivelse af forfatter og oprindelse[7].

Kommissionens initiativ og hovedmålsætninger blev i vid udstrækning støttet af deltagerne i høringen. Alle var enige i, at der var behov for at reformere kontrolordningen. Mange af deltagerne understregede, at "overholdelseskulturen" skulle være reformens hovedmål. Især bakkede alle aktører op om indførelse af harmoniserede administrative sanktioner, forenkling og rationalisering af reglerne og en styrkelse af samarbejde og bistand. Ngo'er og offentlige myndigheder støttede især reformen som et effektivt værktøj til at sikre et miljømæssigt bæredygtigt fiskeri. Alle var enige om behovet for at udvikle en ny tilgang til inspektion og kontrol på EF-niveau, der sikrer ensartede spilleregler og styrker samarbejdet mellem Kommissionen, fiskerikontrolmyndighederne i medlemsstaterne og aktører i hele produktionskæden. De var enige i, at kontrolagenturet skulle spille en større og mere konstruktiv rolle med hensyn til koordinering og uddannelse. Ngo'erne gik ind for at give Kommissionen flere muligheder for at gribe ind i tide, mens industrien var bekymret for, om erhvervet i stedet for medlemsstaterne ville skulle bære omkostningerne ved foranstaltninger mod medlemsstaterne og suspension af EF-støtten.

Indsamling og brug af ekspertviden

Relevante videnskabelige områder/ekspertiseområder

Kommissionen gjorde brug af ekstern ekspertise til støtte for nogle af argumenterne i denne beretning. Eksperterne blev bedt om at identificere sandsynlige positive og negative virkninger af de foreslåede politiske muligheder, herunder at afveje for og imod i forhold til at nå konkurrerende mål, således at der kunne træffes politiske beslutninger på et informeret grundlag.

De vigtigste hørte organisationer/eksperter

Der blev indgået en specifik kontrakt (under rammekontrakt FISH/2006/09 – Studies in the field of the CFP and Maritime Affairs – Lot 4: Impact assessment studies related to the CFP) mellem Kommissionen og den eksterne konsulentvirksomhed MRAG.

Sammendrag af den rådgivning, der er modtaget og anvendt

- Vejledende kvalitative og kvantitative analyser viser, at selv om nogle af de foreslåede foranstaltninger er mere signifikante end andre, vil en fuldstændig gennemførelse af pakken som helhed med et bindende i stedet for et frivilligt instrument som for eksempel FAO's adfærdskodeks for et ansvarligt fiskeri sandsynligvis være den mest effektive måde til at opnå en høj overholdelsesgrad.

- Hvis de foreslåede foranstaltninger gennemføres ved en bindende forordning, og hvis medlemsstaterne anvender denne forordning og eksisterende flerårige genopretningsplaner, kunne det gradvist forøgede nettoudbytte for industrien som følge af genoprettede og bedre beskyttede bestande blive i størrelsesordenen 10 mia. EUR over 10 år. Dette økonomiske udbytte vil formentlig være ledsaget af nettostigninger i beskæftigelsen på op til 4 000 nye arbejdspladser på tværs af alle delsektorer. Det vigtige spørgsmål er, hvordan stigningen i fiskeproduktion stimulerer nye job i de berørte sektorer og regioner.

- Hvis disse fordele skal skabes ved at gennemføre en ny forordning, vil de havbaserede kontroloperationer skulle omlægges til en mere omkostningseffektiv landbaseret kontrol, der i første omgang vil kræve øget investering i operationelle procedurer snarere end i kontrolmidler. Nettofortjenesten ventes imidlertid at vise sig hurtigt og vil således reducere de relative omkostninger gradvist to til tre år efter gennemførelsen i takt med, at overholdelseskulturen er skabt.

- Når kontrolforanstaltningerne begynder at virke, og effektiviteten stiger, kan effektivitetsgevinsterne videreføres til aktører ne i form af øget rentabilitet i fiskeriet og i den andel, der bliver til rådighed for besætning og andre arbejdere.

Offentliggørelse af eksperternes råd

Undersøgelsen vil blive lagt ud på GD MARE's websted.

Konsekvensanalyse

Kommissionen foretog en konsekvensanalyse af forslaget, som blev udmøntet i en rapport, der vil blive lagt ud på GD MARE's websted. Denne rapport behandlede følgende muligheder:

- Mulighed 1: Ingen ændring af politikken. Fortsættelse af den nuværende politik og fokus på gennemførelse og håndhævelse af de eksisterende regler.

Delmulighed 1: Ingen ændring af politikken, fortsættelse af den nuværende situation.

Hovedantagelsen bag denne delmulighed er, at den nuværende kontrolpolitik er tilstrækkelig til at sikre en adfærd, hvor reglerne overholdes, til støtte for målene i den fælles fiskeripolitik, og at kerneproblemet er medlemsstaternes mangelfulde gennemførelse af de gældende forskriftsmæssige krav. Der kunne lægges vægt på en bedre gennemførelse af den gældende lovgivning.

Delmulighed 2: Gennemførelse og håndhævelse af de eksisterende regler via gennemførelsesforordninger

Som et alternativ til blot at fortsætte den aktuelle situation kunne denne delmulighed omfatte vedtagelse af udestående gennemførelsesforordninger med henblik på at sikre et helt sæt tekniske regler som grundlag for en omfattende kontrolordning.

Denne bevarelse af status quo betyder, at man helt ukoordineret tilføjer yderligere lag af regler til de eksisterende komplekse lag uden at udvikle en ny strategi for kontrol og inspektion. Kommissionens manglende kapacitet ville fortsat stå over for en vedvarende lemfældighed i de nationale retssystemer med hensyn til overtrædelser, utilfredsstillende opfølgning af juridiske eller proceduremæssige årsager og ufuldstændige oplysninger om sanktioner og tidligere overtrædelser.

- Mulighed 2: Omarbejdning af kontrolforordningen kombineret med en adfærdskodeks

En strategi, hvor en konsolideret lovgivning kombineres med et styringsinstrument, som for eksempel en adfærdskodeks, kunne til en vis grad bidrage til at forbedre den nuværende kontrolordning. Nogle fiskerier kunne blive genoprettet som følge af en unilateral indsats i forhold til en eller flere flådekategorier, men overordnet ville denne strategi ikke ændre indholdet af de nuværende bestemmelser og heller ikke tilføje nye retlige instrumenter og ville i alt for høj grad være afhængige af medlemsstaternes frivillige gennemførelse.

- Mulighed 3: Retsinstrument i form af en ny, bindende forordning

Den tredje mulighed, der blev forelagt til vurdering, var gennemførelse af reformpakken ved hjælp af en retsakt, der skulle være bindende på EF-niveau. Denne strategi er baseret på, at der indføres ensartede spilleregler i Fællesskabet. Det ville sikre en ensartet anvendelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik i hele EU og en ikke-diskriminerende behandling af alle fiskere. En øget kapacitet hos Kommissionens kontrollører ville gøre det vanskeligere for medlemsstaterne at skjule mangler i gennemførelsen af den fælles fiskeripolitiks regler.

- Mulighed 4: Centralisering af kontrolpolitikken under den fælles fiskeripolitik på EF-niveau med øgede beføjelser til Kommissionen og EF-Fiskerikontrolagenturet (CFCA).

Under denne mulighed ville Kommissionen og kontrolagenturet samle medlemsstaternes inspektionsressourcer og udvikle generelt anerkendte standarder med det langsigtede mål at oprette en eller anden form for europæisk kystvagtordning. Denne mulighed måtte imidlertid opgives på et tidligt tidspunkt, da en omfordeling af opgaver mellem Kommissionen og medlemsstaterne ville gå ud over det, der er muligt i henhold til traktaten. Politisk er det utænkeligt, at medlemsstaterne ville acceptere pludselig at afgive beføjelser til et overnationalt organ. Endvidere ville denne mulighed indebære en dramatisk budgetstigning, som Kommissionen ikke kan bære.

III. Forslagets retlige aspekter

Forslagets indhold

Den grundlæggende ide med forslaget er, at en effektiv kontrolpolitik skal være altomfattende og integreret og dække alle sider af problemet, fra båd til bord.

En ny fælles tilgang til kontrol og inspektion

Selv om man ikke skal se bort fra spørgsmålet om, i hvor høj grad fiskerfartøjerne overholder tekniske foranstaltninger, er der behov for større fokus på omfattende fangstovervågning. I den forbindelse er det især nødvendigt at opnå følgende:

- indførelse af standardiserede og koordinerede inspektionsaktiviteter og -procedurer i hvert led i kæden (på havet, i havnen, under transport og ved afsætning)

- indførelse af generelle standarder for specifikke kontrolforanstaltninger, der kan anvendes på genopretning og flerårige planer, beskyttede havområder og udsmid

- indførelse af et omfattende sporbarhedssystem

- fuld udnyttelse af moderne teknologi og effektive datavalideringssystemer med henblik på at udføre systematiske og omfattende krydskontroller af alle relevante data

- indførelse af strategisk programmering, taktisk målretning og prøveudtagningsstrategi

- brug af information, der gør det muligt at identificere risici og rationalisere kontrollen.

En kultur, hvor man overholder reglerne

I den forbindelse er det nødvendigt at fokusere på:

- forenkling og strømlining af de lovgivningsmæssige rammer

- indførelse af harmoniserede afskrækkende sanktioner

- indførelse af et strafpointsystem for overtrædelser begået af fartøjsførere, aktører eller egentlige ejere af en fiskerilicens

- håndhævelsesforanstaltninger og supplerende sanktioner

- forbedret samarbejde mellem medlemsstaterne og med Kommissionen, herunder udvidelse af mandatet for EF-Fiskerikontrolagenturet (CFCA)

- en moderne strategi for dataoverførsler og informationsudvekslinger både mellem medlemsstater og med Kommissionen eller CFCA via sikre websteder.

Effektiv anvendelse af den fælles fiskeripolitiks regler

For at sikre en effektiv anvendelse af den fælles fiskeripolitiks regler bør Kommissionens kapacitet til at gribe ind i forhold til graden af medlemsstaternes overtrædelse styrkes. Samtidig skal Kommissionens forvaltningskapacitet styrkes. Forslagene omfatter:

- omdefinering af de beføjelser, som Kommissionens kontrollører har

- handlingsplaner for medlemsstaterne for om nødvendigt at forbedre deres gennemførelse

- bemyndigelse af Kommissionen til at berigtige medlemsstaternes fangsttal

- lukning af fiskerier på Kommissionens initiativ

- større fleksibilitet, så Kommissionen kan nedsætte kvoter i tilfælde af dårlig kvoteforvaltning

- finansielle foranstaltninger i tilfælde af dårlig forvaltning.

Retsgrundlag

EF-traktatens artikel 37

Subsidiaritetsprincippet

Forslaget falder ind under Fællesskabets enekompetence. Subsidiaritetsprincippet finder derfor ikke anvendelse.

Proportionalitetsprincippet

Forslaget er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet af følgende grunde: En afhjælpning af de aktuelle mangler i kontrolordningen under den fælles fiskeripolitik kræver foranstaltninger, der er på højde med de pågældende aktiviteters omfang og er tilpasset de pågældende aktiviteters karakter. En bæredygtig udnyttelse af levende akvatiske ressourcer er, pr. definition, et område, som skal reguleres på EF-niveau, og som ikke kan forvaltes gennem isolerede nationale foranstaltninger. Ved at foreslå nye rammer for kontrol af aktiviteter under den fælles fiskeripolitik imødekommer Kommissionen krav fra aktørerne og medlemsstaterne om at skabe ensartede spilleregler i Fællesskabet. Fastsættelse af harmoniserede inspektions- og kontrolprocedurer er i sagens natur et EF-anliggende.

Reguleringsmiddel/-form

Foreslået retsakt: forordning

Andre midler ville ikke være hensigtsmæssige af følgende årsager: Den fælles fiskeripolitik er et område, hvor Fællesskabet har enekompetence. De regler, der vedtages på EF-niveau, bør være ensartede og bindende, så man undgår forskellige krav i forskellige medlemsstater. Det er derfor berettiget, at foranstaltningerne indføres ved en forordning.

IV. Budgetmæssige konsekvenser

Forslaget har ingen konsekvenser for Fællesskabets budget.

V. Supplerende oplysninger

Forenkling

Forslaget vil forenkle den relevante lovgivning og forbedre kontrolordningen. I årenes løb har den nuværende kontrolpolitik under den fælles fiskeripolitik lagt lag på lag af bestemmelser spredt over forskellige forordninger, hvoraf nogle overlapper hinanden. Et af målene med dette forslag er at bringe klarhed i de gældende kontrolregler. Imidlertid er kontrol fortsat et komplekst område, og der skal findes en balance mellem de nødvendige forpligtelser, som skal opretholdes, og behovet for at tydeliggøre og nedbringe den administrative byrde for myndighederne og den private sektor.

I den forbindelse er der flere sider af forenklingen:

- med ordningen oprettes et enkelt ambitiøst regelsæt, som fastlægger principperne for alle former for kontrol, men overlader de detaljerede tekniske regler til gennemførelsesbestemmelserne

- med ordningen oprettes der et enkelt regelsæt for aktører og offentlige myndigheder i Fællesskabet, og reglerne om inspektion og kontrol standardiseres (idet der indføres harmoniserede sanktioner), hvilket bidrager til, at der etableres ensartede spilleregler i Fællesskabet.

Ophævelse af gældende retsforskrifter

Vedtagelse af forslaget vil indebære ophævelse af eksisterende lovgivning.

Fornyet gennemgang/revision/udløbsklausul

Forslaget indeholder en revisionsklausul.

2008/0216 (CNS)

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget,

efter høring af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Den fælles fiskeripolitiks mål i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik[8] er at sikre, at de levende akvatiske ressourcer udnyttes på en økonomisk, miljømæssigt og socialt bæredygtig måde.

(2) Da en vellykket fælles fiskeripolitik forudsætter, at der gennemføres en effektiv kontrolordning, har foranstaltningerne i henhold til denne forordning derfor til formål at få oprettet en EF-ordning for inspektion, overvågning, kontrol og håndhævelse af en global og integreret strategi, så alle regler i den fælles fiskeripolitik overholdes med henblik på at sikre en bæredygtig udnyttelse af levende akvatiske ressourcer ved at dække alle aspekter af politikken.

(3) Erfaringerne med anvendelse af Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik[9] har vist, at den nuværende kontrolordning ikke længere er tilstrækkelig til at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik.

(4) I øjeblikket er kontrolbestemmelserne spredt ud over en lang række overlappende og komplekse retsakter. For nogle dele af kontrolordningen har medlemsstaternes gennemførelse været dårlig, hvilket fører til utilstrækkelige og divergerende foranstaltninger mod overtrædelser af reglerne i den fælles fiskeripolitik, hvilket underminerer indførelsen af ensartede spilleregler for fiskere i hele Fællesskabet. Derfor bør den eksisterende ordning og alle tilhørende forpligtelser konsolideres, rationaliseres og forenkles, især ved at nedbringe dobbelt regulering og administrative byrder.

(5) På baggrund af omfanget af nedfiskningen af marine akvatiske ressourcer er det afgørende, at Det Europæiske Fællesskab træffer de nødvendige foranstaltninger, så der kan udvikles en kultur, hvor alle aktører overholder reglerne i den fælles fiskeripolitik og de mål, der er fastsat på verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i 2002, samt Det Europæiske Råds strategi for bæredygtig udvikling. For at nå dette mål må reglerne for inspektion, overvågning, kontrol og håndhævelse af foranstaltningerne for bevarelse og ressourceforvaltning, strukturelforanstaltningerne og foranstaltningerne vedrørende den fælles markedsordning forbedres, harmoniseres og styrkes. Endvidere bør der fastsættes minimumsniveauer for sanktioner for specifikke alvorlige overtrædelser og indføres en ordning med strafpoint for manglende overholdelse.

(6) Ansvarsfordelingen mellem medlemsstaterne, Kommissionen og EF-Fiskerikontrolagenturet bør yderligere præciseres. Kontrollen med, om reglerne i den fælles fiskeripolitik overholdes, bør først og fremmest være medlemsstaternes ansvar. Kommissionen bør for sin del sikre, at medlemsstaterne gennemfører reglerne i den fælles fiskeripolitik i hele Fællesskabet på en ensartet måde. Med henblik herpå bør den nuværende ordning med mikrobeslutninger gradvist erstattes af en makroforvaltningsbaseret tilgang. Endvidere bør Kommissionen tilføres finansielle, juridiske og lovgivningsmæssige midler, så den kan udføre sine opgaver så effektivt som muligt.

(7) Forvaltningen af fiskeriressourcer på EF-niveau bygger navnlig på samlede tilladte fangstmængder (TAC'er), kvoter, indsatsordninger og tekniske foranstaltninger. Der bør tages relevante skridt til at sikre, at medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre sådanne forvaltningstiltag effektivt.

(8) Medlemsstaternes myndigheder bør kunne overvåge landinger af fisk i deres havne. Med henblik herpå bør fiskerfartøjer forpligtes til på forhånd at meddele de pågældende myndigheder, at de har til hensigt at lande fisk i deres havne.

(9) Fiskerfartøjernes logbogsoplysninger bør kontrolleres på landingstidspunktet. Følgelig bør de, der er involveret i landingen og afsætningen af fisk og fiskevarer, forpligtes til at anmelde, hvor store mængder der er landet, omladet, udbudt til salg eller købt.

(10) For små fiskerfartøjer under 10 meter ville en forpligtelse til at føre logbog eller udfylde en opgørelse være en uforholdsmæssigt stor byrde i forhold til deres fiskerikapacitet. For at sikre en passende kontrol med sådanne fartøjer bør medlemsstaterne overvåge deres aktiviteter ved at gennemføre en prøveudtagningsplan.

(11) For at sikre, at Fællesskabets bevarelses- og handelsforanstaltninger overholdes, bør der træffes foranstaltninger til at kræve, at alle fiskevarer, der transporteres i Fællesskabet, skal være ledsaget af et transportdokument, hvori deres art, oprindelse og vægt er angivet.

(12) Medlemsstaterne bør overvåge deres fartøjers aktiviteter i og uden for EF-farvande. For at fremme en effektiv overvågning bør førere af EF-fiskerfartøjer være forpligtet til at føre en logbog og indsende landings- og omladningsopgørelser.

(13) Ved at omlade på havet unddrager aktører sig ordentlig flag- eller kyststatskontrol, og på den måde kan de transportere ulovlig fangst. For at forbedre kontrollen bør omladninger i EF-farvande kun være tilladt i udpegede havne.

(14) Hvor forvaltning af TAC'er og kvoter suppleres af en indsatsordning, bør der iværksættes foranstaltninger til at sikre, at ordningen gennemføres korrekt.

(15) En omfattende kontrolordning bør dække hele produktions- og afsætningskæden. Den bør omfatte et sammenhængende sporbarhedssystem, der kan supplere bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed[10], og en øget kontrol med producentorganisationer. Den bør også beskytte forbrugernes interesser ved at give information om handelsbetegnelsen, produktionsmetoden og fangstområdet på hvert trin i afsætningen som anført i forordning (EF) nr. 2065/2001 af 22. oktober 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000, for så vidt angår forbrugeroplysning om fiskevarer og akvakulturprodukter[11]. Den skal sikre overvågning af producentorganisationer i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 2508/2000 af 15. november 2000 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000, for så vidt angår operationelle programmer i fiskerisektoren[12].

(16) På baggrund af kapacitetskravene til EF's fiskerflåde i henhold til artikel 13 i forordning (EF) nr. 2371/2002, Rådets forordning (EF) nr. 639/2004 af 30. marts 2004 om forvaltning af fiskerflåder, der er registreret i regioner i Fællesskabets yderste periferi[13], Kommissionens forordning (EF) nr. 1438/2003 af 12. august om gennemførelsesbestemmelser til EF's flådepolitik som fastsat i kapitel III i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002[14] og Kommissionens forordning (EF) nr. 2104/2004 af 9. december 2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 639/2004 af 30. marts 2004 om forvaltning af fiskerflåder, der er registreret i regioner i Fællesskabets yderste periferi[15], bør der indføres instrumenter til kontrol af flådekapaciteten, som omfatter overvågning af maskineffekt og brug af fiskeredskaber.

(17) Der bør anvendes klare, skræddersyede, specifikke kontrolforanstaltninger på flerårige planer, beskyttede havområder og udsmid i henhold til en særlig ordning. Proceduren omhandlet for indførelse og ophævelse af realtidslukninger af fangstpladser bør tydeliggøres.

(18) Der bør indføres en ny fælles tilgang til kontrol, der omfatter udstrakt overvågning af fangster med henblik på at sikre ensartede spilleregler for fiskerisektoren, som tager hensyn til forskelle på tværs af fartøjskategorier. Med henblik herpå bør der opstilles fælles kriterier for gennemførelse af fiskerikontrol og især standardiserede og koordinerede inspektionsprocedurer til søs, på land og i hele markedskæden. Som led i den nye tilgang bør de respektive ansvarsområder for medlemsstaterne, Kommissionen og EF-Fiskerikontrolagenturet afklares.

(19) Kontrolaktiviteter og -metoder bør baseres på risikostyring ved hjælp af systematiske og omfattende krydskontrolprocedurer.

(20) For at sikre en ensartet og effektiv retsforfølgelse af overtrædelser bør inspektions- og overvågningsrapporter udarbejdet af Kommissionens fiskerikontrollører, EF's fiskerikontrollører og embedsmænd i medlemsstaterne kunne bruges på samme måde som nationale rapporter.

(21) Samarbejde og koordinering mellem medlemsstaterne, med Kommissionen og med EF-Fiskerikontrolagenturet bør øges for at fremme overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, især gennem udveksling af nationale kontrollører og styrkelse af EF-kontrollørernes rolle og beføjelser.

(22) Data fra fartøjsovervågningssystemet er en værdifuld kilde til videnskabelig rådgivning. Detaildata og aggregerede data bør derfor gøres tilgængelige for slutbrugerne som defineret i artikel 2, litra i), i Rådets forordning (EF) nr. 199/2008 af 25. februar 2008 om fastlæggelse af en EF-ramme for indsamling, forvaltning og anvendelse af data i fiskerisektoren samt støtte til videnskabelig rådgivning vedrørende den fælles fiskeripolitik[16].

(23) Moderne teknologi bør udnyttes fuldt ud, eftersom den giver mulighed for hurtigt og billigt at foretage effektiv overvågning og systematiske og automatiske krydskontroller og fremmer administrative procedurer for både nationale myndigheder og aktører og på den måde åbner mulighed for rettidige risikoanalyser og overordnede vurderinger af alle relevante kontrolinformationer. Kontrolordningen bør derfor give medlemsstaterne mulighed for at kombinere brugen af forskellige kontrolinstrumenter for at sikre den mest effektive kontrolmetode.

(24) Der bør oprettes et integreret havovervågningsnet mellem overvågnings-, identificerings- og sporingssystemerne med henblik på søfartssikkerhed, beskyttelse af havmiljøet, fiskerikontrol, grænsekontrol, generel retshåndhævelse og handelsfremme. Nettet skal have mulighed for til stadighed at gøre informationer om aktiviteter på havområdet tilgængelige for at understøtte en rettidig beslutningsproces. Det ville give de offentlige overvågningsmyndigheder mulighed for at yde en mere effektiv og omkostningseffektiv service. Med henblik herpå bør data fra automatiske identifikationssystemer, fartøjsovervågningssystemer som omtalt i Kommissionens forordning (EF) nr. 2244/2003 af 18. december 2003 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende satellitbaserede fartøjsovervågningssystemer[17] og fartøjssporingssystemer, der indsamles i henhold til denne forordning, kun sendes og bruges af andre offentlige myndigheder, som beskæftiger sig med ovennævnte overvågningsaktiviteter.

(25) Det bør gøres afskrækkende for EF-statsborgere at overtræde den fælles fiskeripolitiks regler. Da de foranstaltninger, der træffes efter overtrædelse af reglerne, er meget forskellige fra én medlemsstat til en anden, så der opstår forskelsbehandling af og illoyale konkurrencebetingelser for fiskerne, og det forhold, at der i visse medlemsstat ikke er indført afskrækkende, afbalancerede og effektive sanktioner, gør kontrollen mindre effektiv, er det på sin plads at indføre harmoniserede administrative sanktioner kombineret med et strafpointsystem for at opnå en reelt afskrækkende virkning.

(26) Det vedvarende høje antal alvorlige overtrædelser af reglerne i den fælles fiskeripolitik i EF-farvande eller af EF-aktører skyldes i vid udstrækning, at bøderne for alvorlige overtrædelser af disse regler i henhold til medlemsstaternes lovgivning ikke har nogen afskrækkende virkning. Denne svaghed forværres yderligere af, at medlemsstaternes sanktionsniveauer er meget forskellige, hvilket tilskynder kriminelle aktører til at udøve deres aktivitet i farvande eller områder i den medlemsstat, hvor sanktionerne er mildest. Derfor bær minimums- og maksimumsniveauet for bøder for alvorlige overtrædelser af reglerne i den fælles fiskeripolitik harmoniseres under hensyntagen til værdien af de fiskevarer, der opnås ved at begå den pågældende alvorlige overtrædelse, eventuelle nye overtrædelser og den skade, der er forvoldt på de pågældende fiskeressourcer og på havmiljøet. Der bør også fastsættes foranstaltninger til omgående håndhævelse og supplerende foranstaltninger.

(27) For at sikre, at målene for den fælles fiskeripolitik nås, bør Kommissionen kunne træffe effektive korrigerende foranstaltninger. Derfor bør Kommissionens ledelseskapacitet og dens evne til at gribe ind på en måde, der står mål med omfanget af medlemsstatens overtrædelse, styrkes. Kommissionen bør bemyndiges til at foretage uafhængige kontroller uden forudgående varsel for at verificere det kontrolaktiviteter, som medlemsstaternes kompetente myndigheder udfører.

(28) Der bør træffes passende arrangementer til at imødegå manglende betaling af de afgifter, de i egenskab af flag-, havne-, kyst- eller markedsstat skal betale i henhold til EF-retten og international lov, for at sikre, at medlemsstaterne træffer de rette foranstaltninger til at sikre, at deres fiskerfartøjer eller statsborgere overholder den fælles fiskeripolitiks regler og kontrolreglerne. disse arrangementer bør omfatte muligheden for at suspendere eller nedsætte den finansielle bistand i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 af 27. juli 2006 om Den Europæiske Fiskerifond[18] og Rådets forordning (EF) nr. 861/2006 af 22. maj 2006 om EF-finansieringsforanstaltninger til gennemførelse af den fælles fiskeripolitik og havretten[19] i tilfælde af, at medlemsstaterne ikke i tilstrækkeligt omfang gennemfører den fælles fiskeripolitiks regler.

(29) Kommissionen bør have beføjelser til at lukke et fiskeri, når en medlemsstats kvote eller selve TAC'en er opbrugt. Kommissionen bør også have beføjelser til at nedsætte kvoter og afvise kvoteoverførsler eller kvoteudvekslinger for at sikre, at medlemsstaterne når målene for den fælles fiskeripolitik.

(30) Kommissionen eller det organ, den udpeger, bør have direkte adgang til medlemsstaternes fiskeridata, så den kan kontrollere, at medlemsstaterne opfylder deres forpligtelser, og kan gribe ind, hvor der konstateres uoverensstemmelser.

(31) EF-Fiskerikontrolagenturets mandat bør justeres og udvides til at omfatte revisioner, inspektion af nationale kontrolordninger, organisering af operationelt samarbejde, bistand til medlemsstaterne og muligheden for at oprette beredskabsenheder, hvor der konstateres en alvorlig risiko for den fælles fiskeripolitik.

(32) Denne forordning bør ikke påvirke nationale kontrolbestemmelser, der ligger inden for forordningens anvendelsesområde, men går ud over dens minimumsbestemmelser, forudsat at de pågældende nationale bestemmelser er i overensstemmelse med EF-retten.

(33) Da Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri[20] pålægger medlemsstaterne at træffe foranstaltninger til at sikre en effektiv bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri) og dertil knyttede aktiviteter, og da Rådets forordning (EF) nr. …/2008 xx xx xx om tilladelser til EF-fiskerfartøjers fiskeri uden for EF-farvande og tredjelandsfartøjers adgang til EF-farvande[21] fastlægger bestemmelser for tilladelser til EF-fiskerfartøjer til at fiske uden for EF-farvande og tilladelser til tredjelandsfartøjer til at fiske i EF-farvande, bør nærværende forordning supplere disse forordninger og sikre, at der ikke sker forskelsbehandling mellem Fællesskabets og tredjelandes statsborgere.

(34) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen[22]. Alle Kommissionens gennemførelsesforanstaltninger til denne forordning vil være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet.

(35) Det bør imidlertid være op til Rådet at træffe beslutning om forpligtelsen til at bruge elektronisk overvågningsudstyr og sporbarhedsværktøjer såsom genetisk analyse og andre fiskerikontrolteknologier. Eftersom disse teknologier medfører omkostninger for de nationale kontrolmyndigheder og for den pågældende sektor, bør Rådet forbeholde sig ret til selv at udøve gennemførelsesbeføjelserne i dette særlige tilfælde. Da Rådet træffer beslutning om indførelse af flerårige planer, bør Rådet i denne sammenhæng også beslutte, hvilken tærskelmængde der skal gælde for levende vægt af de arter, der er omfattet af disse flerårige planer, og over hvilken et fartøj skal lande sine fangster i en udpeget havn. Eftersom Rådet vedtager den årlige TAC- og kvoteforordning, bør det også i denne sammenhæng fastsætte de bifangstniveauer, der udløser realtidslukninger.

(36) De data, der indsamles og udveksles i forbindelse med denne forordning bør være fortrolige. Sådanne data vil undertiden være personoplysninger som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger. Der er behov for klare regler for behandling af personoplysninger af hensyn til retssikkerheden og gennemsigtigheden og for at sikre beskyttelse af grundlæggende rettigheder og især retten til beskyttelse af privatlivets fred for den enkelte.

(37) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger skal sikre fri udveksling af personoplysninger i det indre marked. Det skal gælde for behandling af personoplysninger, der foretages af medlemsstaten i medfør af denne forordning.

(38) Kommissionens behandling af personoplysninger i medfør af denne forordning er underlagt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger.

(39) I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet bør der for at nå det grundlæggende mål om at sikre en effektiv gennemførelse af den fælles fiskeripolitik oprettes en omfattende og ensartet kontrolordning. Denne forordning går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå de ønskede mål, jf. traktatens artikel 5, stk. 3.

(40) For at bringe EF-lovgivningen i overensstemmelse med denne forordning bør følgende forordninger ændres:

- Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002

- Rådets forordning (EF) nr. 768/2005 af 26. april 2005 om oprettelse af et EF-fiskerikontrolagentur og om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik[23]

- Rådets forordning (EF) nr. 423/2004 af 26. februar 2004 om foranstaltninger til genopretning af torskebestande[24]

- Rådets forordning (EF) nr. 811/2004 af 21. april 2004 om foranstaltninger til genopretning af den nordlige kulmulebestand[25]

- Rådets forordning (EF) nr. 2166/2005 om foranstaltninger til genopretning af bestandene af sydlig kulmule og jomfruhummer i Det Cantabriske Hav og ud for den vestlige del af Den Iberiske Halvø og om ændring af forordning (EF) nr. 850/98 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer[26]

- Rådets forordning (EF) nr. 2115/2005 af 20. december 2005 om en genopretningsplan for hellefisk inden for rammerne af Organisationen for fiskeriet i det nordvestlige Atlanterhav[27]

- Rådets forordning (EF) nr. 388/2006 af 23. februar 2006 om en flerårig plan for bæredygtig udnyttelse af tungebestanden i Biscayabugten[28]

- Rådets forordning (EF) nr. 509/2007 af 7. maj 2007 om en flerårig plan for bæredygtig udnyttelse af tungebestanden i den vestlige del af Den Engelske Kanal[29]

- Rådets forordning (EF) nr. 676/2007 af 11. juni 2007 om en flerårig plan for fiskeriet efter rødspætte og tunge i Nordsøen[30]

- Rådets forordning (EF) nr. 1098/2007 af 18. september 2007 om en flerårig plan for torskebestandene i Østersøen og fiskeriet, der udnytter disse bestande, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 779/97[31]

- Rådets forordning (EF) nr. 847/96 af 6. maj 1996 om supplerende betingelser for forvaltningen af TAC og kvoter fra år til år[32].

(41) Da der med denne forordning indføres en ny og omfattende kontrolordning bør forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik og Rådets forordning (EF) nr. 1627/94 af 27. juni 1994 om generelle bestemmelser for de særlige fiskeritilladelser ophæves -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

AFSNIT I INDLEDENDE BESTEMMELSER

Artikel 1 Genstand

Ved denne forordning oprettes der en EF-ordning for kontrol, overvågning, inspektion og håndhævelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik (i det følgende benævnt "EF-kontrolordningen").

Artikel 2Anvendelsesområde

Denne forordning finder anvendelse på alle aktiviteter, der udføres på medlemsstaternes område eller i EF-farvande eller af EF-fiskerfartøjer eller, uden at det berører flagstatens primære ansvar, af medlemsstaternes statsborgere, i forbindelse med

a) bevarelse, forvaltning og udnyttelse af levende akvatiske ressourcer

b) akvakultur

c) forarbejdning, transport og afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter.

Artikel 3Forhold til internationale og nationale bestemmelser

1. Denne forordning anvendes, jf. dog de særlige bestemmelser, der er fastsat i fiskeriaftaler indgået mellem Fællesskabet og tredjelande, eller som gælder inden for rammerne af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er), eller lignende aftaler, i hvilke Fællesskabet er kontraherende part eller ikke-kontraherende samarbejdspart.

2. Denne forordning er ikke til hinder for nationale kontrolbestemmelser, som er mere vidtgående end forordningens mindstekrav, hvis de er i overensstemmelse med EF-retten og med den fælles fiskeripolitik. Medlemsstaterne skal på Kommissionens anmodning meddele de pågældende kontrolbestemmelser.

Artikel 4Definitioner

I denne forordning gælder definitionerne i forordning (EF) nr. 2371/2002. Endvidere gælder følgende definitioner:

(1) "Fiskeri": sporing af fisk, udsætning og indhaling af fiskeredskaber, ombordtagning af fangst, omladning, opbevaring om bord, forarbejdning om bord, overførsel og anbringelse i bur af fisk og fiskevarer

(2) "Reglerne i den fælles fiskeripolitik": EF-lovgivning om bevarelse, forvaltning og udnyttelse af levende akvatiske ressourcer, om akvakultur og om forarbejdning, transport og afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter

(3) "Aktiviteter, der er omfattet af den fælles fiskeripolitik": bevarelse, forvaltning og udnyttelse af levende akvatiske ressourcer, akvakultur samt forarbejdning, transport og afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter

(4) "Kontrol": overvågning, inspektion og håndhævelse

(5) "Inspektion": enhver kontrol på stedet, som gennemføres af kontrollører til sikring af, at de gældende bestemmelser i den fælles fiskeripolitik overholdes, og som anføres i en inspektionsrapport

(6) "Embedsmand/tjenestemand": en person, der er godkendt af en national myndighed, Kommissionen eller EF-Fiskerikontrolagenturet til at foretage inspektion

(7) "Fiskerilicens": et officielt dokument, der, i henhold til nationale regler, giver indehaveren ret til at bruge en bestemt fiskerikapacitet til kommerciel udnyttelse af levende akvatiske ressourcer. Det indeholder minimumskrav til identifikation, tekniske specifikationer og udrustning af et EF-fiskerfartøj

(8) "Fiskeritilladelse": en fiskeritilladelse udstedt til et EF-fiskerfartøj ud over dets fiskerilicens, der giver det ret til generelt fiskeri i EF-farvande og/eller til specifikt fiskeri i en nærmere bestemt periode, i et bestemt område eller til et bestemt fiskeri på særlige betingelser

(9) "Automatisk identifikationssystem": et uafhængigt og kontinuerligt radiokommunikationssystem for skibstrafikken til fremme af søfartssikkerhed, der giver skibe mulighed for elektronisk at udveksle skibsdata, herunder identifikation, position, kurs og hastighed, med andre skibe i nærheden og myndigheder på land

(10) "Beskyttet havområde": et område, der ved lov er forbeholdt en internationalt vedtaget foranstaltning eller anden faktisk foranstaltning for at beskytte hele eller dele af det lukkede miljø

(11) "Fiskeriovervågningscenter" : et operationelt center oprettet af en flagmedlemsstat, der har teknisk kapacitet til at fjernovervåge fiskerfartøjer, indsamle, lagre, validere og krydskontrollere data modtaget via forskellige kommunikationssystemer og, efter behov, gøre oplysningerne tilgængelige for flagstatens kontroltjenester eller kyststaten

(12) "Omladning": overførsel af alle eller nogle af de fiskevarer eller akvakulturprodukter, der er om bord på et skib, til et andet skib

(13) "Risiko": sandsynligheden for en hændelse, der kan opstå, og som vil betyde en overtrædelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik

(14) "Risikostyring": systematisk identifikation af risici og gennemførelse af alle foranstaltninger, der er nødvendige for at begrænse, at disse risici bliver en realitet. Dette indebærer aktiviteter som indsamling af data og oplysninger, analyse og vurdering af risici, fastsættelse og iværksættelse af tiltag samt regelmæssig kontrol af processen og dens resultater baseret på internationale kilder og strategier, EU-kilder og strategier samt nationale kilder og strategier

(15) "Aktør" : en fysisk eller juridisk person, der driver eller ejer en virksomhed, som udfører aktiviteter på ethvert trin i produktions-, forarbejdnings-, afsætnings-, distributions- og detailkæderne for fiskevarer og akvakulturprodukter

(16) "Parti": en mængde fiskevarer af en given art, der har gennemgået samme behandling og kan stamme fra samme fangstpladser og samme fartøj eller samme akvakulturaktiviteter

(17) "Forarbejdning": den proces, hvorved slutproduktet blev frembragt. Der er tale om rensning, filetering, isning, pakning, konservering i dåse, frysning, røgning, saltning, kogning, anbringelse i saltlage eller tørring eller tilberedning af fisk til markedet på alle andre måder

(18) "Detailhandel": håndtering og/eller forarbejdning af levende akvatiske ressourcer samt oplagring heraf på salgsstedet eller levering til den endelige forbruger, inkl. distributionsterminaler, cateringvirksomheder, virksomhedskantiner, institutionskøkkener, restauranter og andre tilsvarende madserviceordninger, forretninger, distributionsplatforme for supermarkeder og engrosvirksomheder

(19) "Agentur": EF-Fiskerikontrolagenturet, jf. Rådets forordning (EF) nr. 768/2005 af 26. april 2005

(20) "Integreret havovervågningsnet": et net af overvågnings-, identifikations- og sporingssystemer, der drives med henblik på søfartssikkerhed, beskyttelse af havmiljøet, fiskerikontrol, grænsekontrol, handelsfremme og generel retshåndhævelse

(21) "FOS-data" (FOS = fartøjsovervågningssystem): data om fiskerfartøjets identifikation og geografiske position samt dato, tidspunkt, kurs og fart, der overføres af satellitsporingsudstyr installeret om bord på fiskerfartøjer til fiskeriovervågningscentret i den pågældende flagstat

(22) "FSS-data" (FSS = fartøjssporingssystem): data fra telebilleder indsamlet af fiskeriovervågningscentre, der giver et overblik over tilstedeværelsen af fartøjer i et givet område

(23) "Flerårige planer": genopretningsplaner, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 2371/2002, forvaltningsplaner, jf. artikel 6 i forordning (EF) nr. 2371/2002 samt andre EF-bestemmelser vedtaget i medfør af traktatens artikel 37 om specifikke forvaltningsforanstaltninger for særlige fiskebestande for flere år

(24) "Kyststat": den stat, i hvis farvande, dvs. farvande, der henhører under dens suverænitet eller jurisdiktion, eller i hvis havne en aktivitet finder sted.

AFSNIT IIGENERELLE PRINCIPPER

Artikel 5Generelle principper

1. Medlemsstaterne kontrollerer de aktiviteter, som gennemføres af enhver fysisk eller juridisk person, der er omfattet af den fælles fiskeripolitik, og som udøves på deres område eller i farvande under deres højhedsområde eller jurisdiktion, især fiskeri, omladning, overførsel af fisk til bure eller akvakulturfaciliteter, herunder opfedningsanlæg, landing, import, transport, afsætning og oplagring af fiskevarer.

2. Medlemsstaterne kontrollerer også adgangen til farvande og ressourcer og kontrollerer aktiviteter uden for EF-farvande, der udøves af EF-fartøjer, der fører deres flag, og, uden at det berører flagmedlemsstatens primære ansvar, af deres borgere.

3. Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger, bevilger tilstrækkelige finansielle, menneskelige og tekniske ressourcer og opretter den administrative og tekniske struktur, der er en forudsætning for inspektion, overvågning og håndhævelse af de aktiviteter, der udføres inden for den fælles fiskeripolitiks anvendelsesområde. De stiller alle nødvendige midler til rådighed for deres kompetente myndigheder og kontrollører, så de kan udføre deres opgaver.

4. Hver medlemsstat sikrer, at kontrol, inspektion, overvågning og håndhævelse udføres uden forskelsbehandling med hensyn til, hvilke sektorer, fartøjer eller personer, der udvælges med henblik på inspektion, og på basis af risikostyring.

5. I hver medlemsstat koordinerer en central myndighed alle nationale kontrolmyndigheders kontrolaktiviteter. Den er også ansvarlig for at koordinere indsamling og kontrol af informationer om fiskeriaktiviteter og for at rapportere til og samarbejde med Kommissionen, andre medlemsstater og tredjelande.

6. Det er en forudsætning for at modtage bidrag fra Den Europæiske Fiskerifond, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006, og EF-bidrag til foranstaltninger som omhandlet i artikel 8, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 861/2006, at medlemsstaterne overholder deres forpligtelse til at sikre, at de af den fælles fiskeripolitiks regler for bevarelse, kontrol, inspektion og håndhævelse, der vedrører eller har indvirkning på effektiviteten af de finansierede foranstaltninger, overholdes og håndhæves, og til i den forbindelse at anvende og opretholde en effektiv inspektions-, overvågnings- og håndhævelsesordning.

7. Kommissionen og medlemsstaterne skal i tråd med deres respektive ansvar sørge for, at målene i denne forordning nås i forvaltningen og kontrollen af finansiel støtte fra Fællesskabet.

AFSNIT III GENERELLE BETINGELSER FOR ADGANG TIL FARVANDE OG RESSOURCER

Artikel 6Fiskerilicens

1. Et EF-fiskerfartøj må kun anvendes til kommerciel udnyttelse af levende akvatiske ressourcer, hvis det har en gyldig fiskerilicens.

2. For EF-fiskerfartøjer udsteder og forvalter flagmedlemsstaten fiskerilicenserne. Den sørger for, at oplysningerne i fiskerilicensen er nøjagtige og i overensstemmelse med oplysningerne i EF-fiskerflåderegistret, jf. i artikel 15 i forordning (EF) nr. 2371/2002.

3. Flagmedlemsstaten suspenderer midlertidigt fiskerilicensen for et fartøj, der er omfattet af midlertidig oplægning besluttet af den pågældende medlemsstat, og som har fået sin fiskeritilladelse suspenderet, jf. artikel 45, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 1005/2008.

4. Flagmedlemsstaten inddrager permanent et fartøjs fiskerilicens, hvis fartøjet er omfattet af en kapacitetstilpasningsforanstaltning, jf. artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2371/2002, eller som har fået sin fiskeritilladelse inddraget, jf. artikel 45, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 1005/2008.

Artikel 7Fiskeritilladelse

1. Et EF-fiskerfartøj, der fisker i EF-farvande, må kun udøve fiskeri, hvis det har en gyldig fiskeritilladelse udstedt af de kompetente myndigheder i sin flagmedlemsstat. Et EF-fiskerfartøj, der fisker i EF-farvande må kun udføre specifikke former for fiskeri, hvis disse er anført i dets gyldige fiskeritilladelse, når fiskeriet eller fiskeriområderne er omfattet af:

a) en fiskeriindsatsordning

b) en flerårig plan

c) et beskyttet havområde

d) en ordning for gradvis begrænsning af udsmid

e) forsøgsfiskeri

f) fiskeri med bundredskaber i områder, der ikke henhører under en regional fiskeriforvaltningsorganisations ansvar

g) andre tilfælde i henhold til EF-lovgivningen.

2. Hvis en medlemsstat har en specifik ordning for nationale fiskeritilladelser, sender den på anmodning Kommissionen et resumé af oplysningerne i tilladelsesansøgningerne og de dertil svarende samlede tal for fiskeriindsatsen.

3. Såfremt flagmedlemsstaten har indført nationale bestemmelser i form af en national fiskeritilladelsesordning med henblik på tildeling af de fiskerimuligheder, den har, til individuelle fartøjer, sender den på anmodning af Kommissionen oplysninger om, hvilke fartøjer der har fået tilladelse til at udøve fiskeri inden for et givet fiskeri.

4. Der udstedes ikke en fiskeritilladelse, hvis det pågældende fartøj ikke har en fiskerilicens udstedt i overensstemmelse med artikel 6, eller hvis dets fiskerilicens er blevet suspenderet eller inddraget. En fiskeritilladelse bliver automatisk ugyldig, hvis den til fartøjet svarende fiskerilicens er blevet inddraget permanent. Den suspenderes, hvis fiskerilicensen er blevet midlertidigt suspenderet.

5. Format og procedure for udstedelse af fiskerilicenser og fiskeritilladelser vedtages efter proceduren omhandlet i artikel 111.

Artikel 8Mærkning af fiskeredskaber

1. Føreren af et fartøj skal opfylde betingelserne og overholde restriktionerne for mærkning og identifikation af fartøjer og deres redskaber.

2. Der fastlægges detaljerede regler for mærkning og identifikation af fartøjer og deres redskaber efter proceduren omhandlet i artikel 111.

Artikel 9Fartøjsovervågningssystem

1. Medlemsstaterne skal drive et satellitbaseret fartøjsovervågningssystem med henblik på effektiv overvågning af fiskeri, der udøves af fiskerfartøjer, som fører deres flag, uanset hvor de er, og af fiskeri i deres farvande. Medlemsstaterne sikrer regelmæssig overvågning af, at disse data er nøjagtige, og handler omgående, hvis det konstateres, at dataene er unøjagtige.

2. Et fiskerfartøj med en længde overalt på over 10 meter skal have et fuldt funktionsdygtigt udstyr installeret om bord, der gør, at fartøjet automatisk sender positionsdata med regelmæssige mellemrum, så det kan lokaliseres og identificeres gennem fartøjsovervågningssystemet. Det skal også tillade, at flagmedlemsstatens fiskeriovervågningscenter tager stikprøver på fiskerfartøjet. For fartøjer med en længde overalt på over 10 meter, men højst 15 meter anvendes dette stykke fra den 1. januar 2012.

3. Når et fiskerfartøj er i en anden medlemsstats farvande, skal flagmedlemsstaten stille FOS-data for det pågældende fartøj til rådighed gennem automatisk overførsel til kystmedlemsstatens fiskeriovervågningscenter. FOS-data skal også, på anmodning, gøres tilgængelige for den medlemsstat, i hvis havne et fiskerfartøj sandsynligvis vil lande sine fangster, eller i hvis farvande fiskerfartøjet sandsynligvis vil fortsætte sit fiskeri.

4. Hvis et EF-fiskerfartøj fisker i et tredjelands farvande eller i områder på åbent hav, hvor fiskeressourcerne forvaltes af en international organisation, og hvis aftalen med det pågældende tredjeland eller gældende regler for den internationale organisation foreskriver det, skal sådanne data også gøres tilgængelige for det pågældende land eller den pågældende organisation.

5. Medlemsstaterne gør detaildata og aggregerede data tilgængelige for slutbrugerne, jf. artikel 2, litra i), i Rådets forordning (EF) nr. 199/2008[33], med henblik på at støtte videnskabelig analyse på de betingelser, der er opstillet i den forordnings artikel 18.

6. EF-fartøjer med en længde overalt på højst 15 meter kan fritages fra kravet om at have installeret et fartøjsovervågningssystem, hvis de:

a) udelukkende fisker inden for flagmedlemsstatens territorialfarvande eller

b) aldrig opholder sig mere end 24 timer på havet regnet fra afsejlingen til hjemkomsten i havn.

7. Tredjelandsfiskerfartøjer, der fisker i EF-farvande, skal have en fuldt funktionsdygtig anordning installeret om bord, der gør, at fartøjet automatisk sender positionsdata med regelmæssige mellemrum, så det kan lokaliseres og identificeres gennem fartøjsovervågningssystemet på samme måde som EF-fiskerfartøjer.

8. Medlemsstaterne opretter og varetager driften af fiskeriovervågningscentre, der overvåger fiskeriet og fiskeriindsatsen. En given medlemsstats fiskeriovervågningscenter skal overvåge de fiskerfartøjer, der fører den pågældende medlemsstats flag, uanset hvilke farvande de fisker i, og uanset hvilken havn de befinder sig i, samt EF-fiskerfartøjer, der fører andre medlemsstaters flag, og tredjelandsfartøjer, der er omfattet af FOS, og som fisker i farvande henhørende under den pågældende medlemsstats højhedsområde eller jurisdiktion.

9. Hver flagmedlemsstat udpeger de myndigheder, der er ansvarlige for fiskeriovervågningscentret, og træffer passende foranstaltninger til at sikre, at dens fiskeriovervågningscenter har det nødvendige personale og er udstyret med hardware og software, der gør det muligt at foretages automatisk databehandling og elektronisk dataoverførsel. Medlemsstaterne skal sørge for backupprocedurer og genopretningsprocedurer i tilfælde af systemsvigt. Medlemsstaterne kan drive et fælles fiskeriovervågningscenter.

10. Detaljerede regler for anvendelse af denne artikel vedtages efter proceduren omhandlet i artikel 111.

Artikel 10Automatisk identifikationssystem

1. Et fiskerfartøj med en længde overalt på over 15 meter skal have monteret et automatisk identifikationssystem, som til stadighed er i drift og overholder de af Den Internationale Søfartsorganisation fastsatte standarder, jf. kapitel V, regel 19, afsnit 2.4.5 i SOLAS-konventionen fra 1974 som ajourført.

2. Medlemsstaterne bruger data fra det automatiske identifikationssystem til at foretage krydskontroller med andre tilgængelige data i overensstemmelse med artikel 102 og 103. Til det formål sikrer medlemsstaterne, at data fra det automatiske identifikationssystem for fiskerfartøjer, der fører deres flag, er tilgængelige for deres nationale fiskerikontrolmyndigheder. Medlemsstaterne sikrer regelmæssig overvågning af, at disse data er nøjagtige, og handler omgående, hvis det konstateres, at dataene er unøjagtige.

Artikel 11Fartøjssporingssystem

1. Medlemsstaterne bruger et fartøjssporingssystem, der giver dem mulighed for at sammenholde positionsoplysninger fra telebilleder sendt til jorden via satellit eller andre tilsvarende systemer med de oplysninger, der modtages af fartøjsovervågningssystemet eller det automatiske identifikationssystem, med henblik på at påvise fiskerfartøjers tilstedeværelse i et givet område. Medlemsstaterne sørger for, at deres fiskeriovervågningscentre råder over den tekniske kapacitet til at bruge et fartøjssporingssystem.

2. Kommissionen kan forlange, at en medlemsstat bruger et fartøjssporingssystem til et bestemt fiskeri og på et bestemt tidspunkt.

Artikel 12 Overførsel af data i overvågningsøjemed

Data fra fartøjsovervågningssystemet, det automatiske identifikationssystem og fartøjssporingssystemet, der indsamles som led i denne forordning, kan sendes til Kommissionens agenturer og andre offentlige myndigheder i medlemsstaterne, der varetager overvågning med henblik på søfartssikkerhed, grænsekontrol, beskyttelse af havmiljøet og generel retshåndhævelse.

Artikel 13Ny teknologi

1. Rådet kan med hjemmel i traktatens artikel 37 træffe beslutning om forpligtelsen til at bruge elektronisk overvågningsudstyr, sporbarhedsværktøjer såsom genetisk analyse. Med henblik på at vurdere, hvilken teknologi der skal anvendes, gennemfører medlemsstaterne i samarbejde med Kommissionen eller det organ, den udpeger, pilotprojekter vedrørende sporbarhedsværktøjer såsom genetisk analyse før den 1. juni 2013.

2. Rådet træffer med hjemmel i traktatens artikel 37 beslutning om indførelse af anden ny fiskerikontrolteknologi, når sådan teknologi på en omkostningseffektiv måde fører til bedre overholdelse af den fælles fiskeripolitiks regler.

AFSNIT IV FISKERIOVERVÅGNING

Kapitel I Overvågning af udnyttelsen af fiskerimuligheder

Afdeling 1Generelle bestemmelser

ARTIKEL 14 LOGBOG

1. Førere af EF-fiskerfartøjer med en længde overalt på over 10 meter skal føre en logbog over deres aktiviteter med specifik angivelse af alle mængder på over 15 kg, udtrykt i levende vægt, af hver art, der fanges og opbevares om bord, samt dato, geografisk område med henvisning til underområde og afsnit eller underafsnit, eller, hvor det er relevant, det statistiske rektangel, hvor der gælder fangstbegrænsninger i henhold til EF-lovgivningen, for de pågældende fangster og den anvendte type redskaber, jf. dog eventuelle særlige regler. Det skal også anføres i logbogen, hvor store mængder udsmid af hver art, der har været. Fartøjsføreren er ansvarlig for, at de data, der indføres i logbogen, er nøjagtige.

2. I fiskerier, der er omfattet af en fiskeriindsatsordning, skal førere af EF-fiskerfartøjer i deres logbøger registrere og gøre rede for, hvor lang tid de har opholdt sig i et område, på følgende måde:

a) Med hensyn til trukne redskaber:

i) hver indsejling i og udsejling af havn

ii) hver indsejling i og udsejling af havområder, for hvilke der gælder særlige regler for adgang til farvande og ressourcer

iii) fangster om bord efter art i kilogram levende vægt på tidspunktet for udsejling af området eller indsejling i en havn beliggende i det pågældende område.

b) Med hensyn til passive redskaber:

i) hver indsejling i og udsejling af havn

ii) hver indsejling i og udsejling af havområder, for hvilke der gælder særlige regler for adgang til farvande og ressourcer

iii) dato og klokkeslæt for udsætning eller genudsætning af passive redskaber i disse områder

iv) dato og klokkeslæt for afslutning af fiskeri med passive redskaber

v) fangster om bord efter art i kilogram levende vægt på tidspunktet for udsejling af området eller indsejling i en havn beliggende i det pågældende område.

3. Den tilladte tolerance for de i logbogen registrerede skøn over, hvor store mængder fisk i kg der er om bord, er 5 %.

4. Ved omregning af vægten af opbevaret eller forarbejdet fisk til levende vægt anvender førere af EF-fiskerfartøjer den omregningsfaktor, der er fastsat efter proceduren omhandlet i artikel 111.

5. Førere af tredjelandfiskerfartøjer, der fisker i EF-farvande, registrerer de i denne artikel nævnte oplysninger på samme måde som førere af EF-fiskerfartøjer.

6. Detaljerede regler for anvendelse af denne artikel vedtages efter proceduren omhandlet i artikel 111.

Artikel 15Elektronisk registrering og indsendelse af logbogsdata

1. Føreren af et EF-fiskerfartøj med en længde overalt på over 10 meter registrerer oplysningerne i fiskerilogbogen elektronisk og sender dem elektronisk til flagstatens kompetente myndighed mindst én gang dagligt.

2. Stk. 1 gælder for EF-fiskerfartøjer med en længde overalt på over 15 meter, men højst 24 meter fra den 1. juli 2011 og for EF-fiskerfartøjer med en længde overalt på over 10 meter, men højst 15 meter fra den 1. januar 2012. EF-fartøjer med en længde overalt på højst 15 meter kan fritages fra stk. 1, hvis de

a) udelukkende fisker inden for flagmedlemsstatens territorialfarvande eller

b) aldrig opholder sig mere end 24 timer på havet regnet fra afsejlingen til hjemkomsten i havn.

Artikel 16Fartøjer fritaget for logbogskrav

1. Hver medlemsstat overvåger i form af stikprøvekontrol de aktiviteter, der udøves af fiskerfartøjer, som er fritaget fra kravene i artikel 14, for at sikre, at sådanne fartøjer overholder reglerne i den fælles fiskeripolitik.

2. Med henblik herpå udarbejder hver medlemsstat en prøvetagningsplan på grundlag af metoder vedtaget af Kommissionen efter proceduren omhandlet i artikel 111 og sender den hvert år inden den 31. januar til Kommissionen med angivelse af, hvilke metoder der er anvendt ved udarbejdelse af planen. Prøvetagningsplanerne skal så vidt muligt være stabile over tid og standardiserede inden for regionerne.

Artikel 17Forhåndsmeddelelse

1. Uden at det berører specifikke bestemmelser i de flerårige planer, og medmindre de kompetente myndigheder har givet tilladelse til tidligere indsejling, meddeler førerne af EF-fiskerfartøjer eller deres repræsentanter, mindst fire timer før det forventede ankomsttidspunkt i havn, de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvis havn eller landingsfaciliteter de ønsker at anvende, følgende oplysninger:

a) fartøjets identifikation

b) navnet på den udpegede bestemmelseshavn og anløbsformålet, f.eks. landing, omladning eller adgang til tjenester

c) fiskeritilladelse, eller hvor det er relevant, tilladelse til at støtte fiskeriaktiviteter eller omlade fiskevarer

d) datoer for fangstrejsen og de områder, hvor fangsterne blev taget

e) forventet dato og klokkeslæt for ankomst i havn

f) mængden af hver art om bord, herunder nulfangster

g) mængden af hver art, der skal landes eller omlades.

2. Føreren af et EF-fiskerfartøj eller dennes repræsentant, der registrerer logbogsoplysninger elektronisk i henhold til artikel 15, skal sende forhåndsmeddelelsen, jf. stk. 1, elektronisk til den kompetente myndighed i flagstaten. Logbogsoplysningerne i henhold til artikel 14 og forhåndsmeddelelsen, jf. denne artikels stk. 1, kan sendes i én overførsel, hvis denne indeholder de ønskede oplysninger for hver af dem.

3. Når et EF-fiskerfartøj ønsker at anløbe en havn i en anden medlemsstat end flagmedlemsstaten og har sendt forhåndsmeddelelsen i henhold til stk. 1 elektronisk, skal de kompetente myndigheder i flagmedlemsstaten straks ved modtagelsen sende den i stk. 1 omtalte forhåndsmeddelelse elektronisk til den pågældende kystmedlemsstats ansvarlige myndigheder.

4. Efter proceduren omhandlet i artikel 111 kan Kommissionen fritage visse kategorier af fiskerfartøjer for den i stk. 1 fastsatte forpligtelse i en begrænset periode, der kan forlænges, eller træffe beslutning om en anden meddelelsesperiode under hensyntagen blandt andet til typen af fiskevarer og afstanden mellem fiskepladserne, landingsstederne og de havne, hvor de pågældende fiskerfartøjer er registreret.

Artikel 18Omladning

Det er forbudt at omlade fisk på havet i EF-farvande. Omladning kræver tilladelse og må kun finde sted i medlemsstatshavne, der er udpeget til det formål, og på de betingelser, der er opstillet i denne forordning.

Artikel 19Omladningsopgørelse

1. Førerne af både det omladende og det modtagende fartøj eller deres repræsentanter skal snarest muligt og senest 24 timer efter omladningen indsende en omladningsopgørelse

a) til deres flagmedlemsstat og

b) hvis omladningen har fundet sted i en anden medlemsstats havn, til de kompetente myndigheder i den pågældende havnemedlemsstat.

2. Omladningsopgørelsen indsendes om muligt elektronisk. Såfremt indsendelsen sker elektronisk, indsendes omladningsopgørelsen kun til flagmedlemsstaten, selv om omladningen skal finde sted i en anden medlemsstats havn. Flagmedlemsstaten sender straks ved modtagelsen omladningsopgørelsen til den berørte havnemedlemsstat.

3. Omladningsopgørelsen skal indeholde oplysninger om mængden af fiskevarer efter art, der er blevet omladet, dato og sted for hver fangst, navnene på de involverede fartøjer og omladnings- og bestemmelseshavnene. Førere af begge involverede fartøjer er ansvarlige for disse oplysningers nøjagtighed.

4. Efter proceduren omhandlet i artikel 111 kan Kommissionen fritage visse kategorier af fiskerfartøjer for forpligtelsen i stk. 1 i en begrænset periode, der kan forlænges, eller træffe beslutning om en anden meddelelsesperiode under hensyntagen blandt andet til typen af fiskevarer og afstanden mellem fiskepladserne, landingsstederne og de havne, hvor de pågældende fiskerfartøjer er registreret.

5. Omladningsprocedurer og -formularer fastlægges efter proceduren omhandlet i artikel 111.

Artikel 20Tilladelse til at lande og til at omlade

1. EF-fiskerfartøjer kan kun få tilladelse til at lande eller omlade fisk, hvis de i artikel 17 omtalte oplysninger er fuldstændige.

2. Landingen må ikke påbegyndes, før de kompetente myndigheder i den berørte medlemsstat har givet tilladelse hertil.

3. Tilladelse til at påbegynde landing eller omladning i havn er underlagt kontrol af, at de indsendte oplysninger, jf. stk. 1, er fuldstændige, og eventuelt af gennemførelse af en inspektion.

4. Når de kompetente myndigheder giver tilladelse til landing, tildeler de et unikt landingsnummer (ULN) og meddeler det til føreren af fartøjet. Hvis landingen afbrydes, kræves der tilladelse til at genoptage landing.

Artikel 21Landingsopgørelse

1. Føreren er ansvarlig for nøjagtigheden af landingsopgørelsen, som mindst skal indeholde oplysninger om de landede mængder af hver af de i artikel 14 omhandlede arter og om det sted og den dato, hvor de blev fanget.

2. Uden at det berører specifikke bestemmelser i de flerårige planer, skal føreren af et EF-fiskerfartøj med en længde overalt på over 10 meter eller dennes repræsentant indsende oplysningerne i landingsopgørelsen elektronisk til de kompetente myndigheder i flagstaten senest to timer efter landingens afslutning.

3. Når et EF-fiskerfartøj lander sine fangster i en anden medlemsstat end flagmedlemsstaten, sender de ansvarlige myndigheder i flagmedlemsstaten straks ved modtagelsen oplysningerne i landingsopgørelsen videre elektronisk til de ansvarlige myndigheder i den medlemsstat, hvor fangsten blev landet.

4. Stk. 2 gælder for EF-fiskerfartøjer på med en længde overalt på over 15 meter, men højst 24 meter fra den 1. juli 2011 og for EF-fiskerfartøjer med en længde overalt på over 10 meter, men højst 15 meter fra den 1. januar 2012. EF-fartøjer med en længde overalt på op til 15 meter kan fritages for stk. 2, hvis de:

a) udelukkende fisker inden for flagmedlemsstatens territorialfarvande eller

b) aldrig opholder sig mere end 24 timer på havet regnet fra afsejlingen til hjemkomsten i havn.

5. For fartøjer, der er fritaget for kravet i stk. 2, skal føreren eller dennes repræsentant foretage registrering ved landing og snarest muligt og senest 24 timer efter landingen indsende en landingsopgørelse til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor landingen har fundet sted.

6. Landingsopgørelsesprocedurer og -formularer fastlægges efter proceduren omhandlet i artikel 111.

Artikel 22Fartøjer, der er fritaget for krav om landingsopgørelse

1. Hver medlemsstat overvåger i form af stikprøvekontrol de aktiviteter, der udøves af fiskerfartøjer, som er fritaget for de i artikel 21, stk. 1 og 2, anførte krav om landingsopgørelse, for at sikre, at sådanne fartøjer overholder reglerne i den fælles fiskeripolitik.

2. Med henblik herpå udarbejder hver medlemsstat en prøvetagningsplan på grundlag af metoder vedtaget af Kommissionen efter proceduren omhandlet i artikel 111 og sender den hvert år inden den 31. januar til Kommissionen med angivelse af, hvilke metoder der er anvendt ved udarbejdelse af planen. Prøvetagningsplanerne skal så vidt muligt være stabile over tid og standardiserede inden for regionerne.

Afsnit 2Medlemsstaternes registrering og udveksling af data

ARTIKEL 23 REGISTRERING AF FANGSTER OG FISKERIINDSATS

1. Hver medlemsstat registrerer alle relevante data om fiskerimuligheder som omhandlet i dette kapitel, udtrykt både som fangster og fiskeriindsats, og opbevarer de originale data i en periode på tre år eller længere i overensstemmelse med de nationale regler.

2. Før den 15. i hver måned meddeler hver medlemsstat elektronisk Kommissionen eller det organ, den har udpeget, alle de i stk. 1 opdaterede oplysninger, der er registreret i løbet af den foregående måned.

3. Alle fangster af en kvoteret bestand eller gruppe af bestande, som tages af EF-fiskerfartøjer, afskrives på den kvote, der for den pågældende bestand eller gruppe af bestande er tildelt flagmedlemsstaten, uanset landingsstedet.

Artikel 24Udveksling af data

1. Landingsmedlemsstaterne sender på anmodning af en anden medlemsstat elektronisk oplysninger om landing, salg, omladning eller transport af fiskevarer, der er foretaget i dens havne eller farvande under dens højhedsområde eller jurisdiktion af fiskerfartøjer, som fører den anmodende medlemsstats flag, jf. dog artikel 23.

2. Disse oplysninger skal som minimum omfatte det pågældende fartøjs navn og havnekendingsnummer, mængderne af fisk efter bestand eller gruppe af bestande, der er landet, solgt eller omladet af fartøjet, samt dato og sted for landing, salg, omladning eller transport. Disse oplysninger sendes senest fire arbejdsdage efter datoen for medlemsstatens anmodning, medmindre andet er aftalt mellem de berørte medlemsstater.

3. Den medlemsstat, hvor landing, salg, omladning eller transport har fundet sted, sender efter anmodning disse oplysninger elektronisk til Kommissionen, samtidig med at de sendes til fartøjets flagmedlemsstat.

Artikel 25Data om udtømning af fiskerimuligheder

1. En medlemsstat skal straks meddele det til Kommissionen, når den fastslår, at:

a) fangsterne af en kvoteret bestand eller gruppe af bestande taget af fiskerfartøjer, der fører dens flag, anses for at udgøre 80 % af den pågældende kvote, eller

b) 80 % af den maksimale fiskeriindsats for et fiskeriområde og for alle eller en del af de fiskerfartøjer, der fører dens flag, anses for at være nået.

2. I det tilfælde skal den, hvis Kommissionen anmoder herom, sende den mere detaljerede og hyppigere oplysninger end fastsat i artikel 23.

Afsnit 3Lukning af fiskerier

ARTIKEL 26 MEDLEMSSTATERS LUKNING AF FISKERIER

1. Hver medlemsstat fastsætter den dato, hvor:

a) fangsterne af en kvoteret bestand eller gruppe af bestande taget af fiskerfartøjer, der fører dens flag, anses for at have udtømt den pågældende kvote

b) den maksimale fiskeriindsats inden for et fiskeriområde og for alle eller en del af de fiskerfartøjer, der fører dens flag, anses for at være nået.

2. Fra den i stk. 1 anførte dato skal de berørte medlemsstater forbyde fiskeri efter den bestand eller gruppe af bestande fra fartøjer, der fører dens flag, samt opbevaring om bord, omladning og landing af fisk taget efter den dato, og skal fastsætte en dato, der er sidste frist for omladning og landing eller endelige fangstopgørelser.

3. Den i stk. 2 anførte beslutning offentliggøres af den berørte medlemsstat og sendes straks til Kommissionen og de øvrige medlemsstater. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven). Fra den dato, beslutningen er offentliggjort af den berørte medlemsstat, skal medlemsstaterne sørge for, at fartøjer, der fører den berørte medlemsstats flag, ikke opbevarer de relevante fisk om bord, lander dem, anbringer dem i bur eller omlader dem i deres farvande eller på deres område.

4. Kommissionen sørger for, at de meddelelser, den modtager i medfør af denne artikel, gøres elektronisk tilgængelige for medlemsstaterne.

Artikel 27Kommissionens lukning af fiskerier

1. Hvis Kommissionen finder, at en medlemsstat ikke har overholdt forpligtelsen til at meddele de månedlige data om fiskerimuligheder i henhold til artikel 23, stk. 2, kan den fastsætte en dato, hvor 80 % af den pågældende medlemsstats fiskerimuligheder anses for at være opbrugt, og den kan fastsætte den forventede dato, hvor fiskerimulighederne anses for at være opbrugt.

2. Hvis Kommissionen på grundlag af oplysningerne i henhold til artikel 26 eller på eget initiativ finder, at de fiskerimuligheder, der er til rådighed for Fællesskabet eller en medlemsstat, anses for at være opbrugt, meddeler Kommissionen de pågældende medlemsstater dette og forbyder fiskeri for så vidt angår det respektive område, det respektive redskab, den respektive bestand, den respektive gruppe af bestande eller den respektive flåde, der er involveret i det specifikke fiskeri.

Artikel 28Korrigerende foranstaltninger

1. Når Kommissionen har lukket fiskeriet fordi den skønner, at de fiskerimuligheder, som en medlemsstat eller en gruppe af medlemsstater eller Fællesskabet har til rådighed, er udtømte, og det viser sig, at en medlemsstat faktisk ikke har opbrugt sine fiskerimuligheder, anvendes følgende stykker.

2. Hvis den skade, medlemsstaten har lidt, fordi den fik forbud mod at fiske, før dens fiskerimuligheder var opbrugt, ikke er blevet elimineret, indføres der foranstaltninger med det formål på passende vis at afhjælpe den forårsagede skade efter proceduren omhandlet i artikel 111. Sådanne foranstaltninger kan indebære, at fiskerimulighederne nedsættes for alle medlemsstater, der har overfisket, idet de således fratrukne mængder så skal tildeles de medlemsstater, hvis fiskeri blev standset, før deres fiskerimuligheder var opbrugt.

3. Disse nedsættelser og de tilsvarende tildelinger foretages, idet der først og fremmest tages hensyn til de arter og områder, som fiskerimulighederne var fastsat for. De kan foretages i det år, skaden opstod, eller i det eller de efterfølgende år.

4. Detaljerede regler for anvendelse af denne artikel og især for fastsættelse af de pågældende mængder vedtages efter proceduren omhandlet i artikel 111.

Kapitel IIOvervågning af flådeforvaltningen

Afsnit 1Fiskerikapacitet

ARTIKEL 29 FISKERIKAPACITET

1. Medlemsstaterne er ansvarlige for at gennemføre den nødvendige kontrol for at sikre, at den samlede kapacitet svarende til de fiskerilicenser, som en medlemsstat har udstedt, i GT og kW ikke på noget tidspunkt overskrider det maksimale kapacitetsniveau for den pågældende medlemsstat fastsat i henhold til:

a) artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002

b) Rådets forordning (EF) nr. 639/2004 af 30. marts 2004[34]

c) Kommissionens forordning (EF) nr. 1438/2003 af 12. august 2003[35]

d) Kommissionens forordning (EF) nr. 2104/2004 af 9. december 2004[36].

2. Detaljerede regler for anvendelse af denne artikel kan vedtages efter proceduren omhandlet i artikel 111, navnlig for så vidt angår:

a) registrering af fiskerfartøjer

b) kontrol af fiskerfartøjernes maskineffekt

c) kontrol af fiskerfartøjernes tonnage

d) kontrol af fiskeredskabernes type, antal og specifikationer.

3. Som led i den i artikel 110 anførte rapport informerer medlemsstaterne Kommissionen om, hvilke kontrolmetoder der er anvendt, sammen med navne og adresser på de organer, der er ansvarlige for at gennemføre den i stk. 2 nævnte kontrol.

Afsnit 2: Maskin EFFEKT

ARTIKEL 30 OVERVÅGNING AF MASKIN effekt

1. Fiskeri skal kun være tilladt med fiskerfartøjer, der er udstyret med maskiner, hvis effekt ikke overstiger det, der er anført i maskincertifikatet.

2. Det er forbudt at manipulere med maskinen med det formål at øge dens effekt ud over den maksimale effekt i henhold til maskincertifikatet.

3. Det er forbudt at bruge nye maskiner eller ombytningsmaskiner, der ikke er blevet officielt godkendt af den berørte medlemsstat.

4. Medlemsstaterne sørger for, at den certificerede maskineffekt ikke overskrides. Som led i den i artikel 110 anførte rapport informerer medlemsstaterne Kommissionen om, hvilke kontrolforanstaltninger de har truffet for at sikre, at maskineffekten ikke overskrides.

Artikel 31Certificering af maskin effekt

1. Medlemsstaternes myndigheder skal officielt godkende nye maskiner, ombytningsmaskiner og maskiner, der er blevet teknisk modificeret, og bekræfte, at de ikke kan levere mere effekt end anført i maskincertifikatet. Disse godkendelser udstedes kun, hvis maskinen ikke kan levere mere end den anførte kraft.

2. Medlemsstaternes myndigheder kan overdrage certificeringen af maskineffekt til klassifikationsselskaber, forhandlere af motorer eller andre aktører, der har den nødvendige ekspertise til at foretage teknisk undersøgelse af maskineffekt. De pågældende klassifikationsselskaber, forhandlere eller andre aktører må kun attestere, at maskinerne ikke kan overskride den officielt anførte kraft, hvis der ikke er nogen mulighed for at øge maskinens ydelse til over den certificerede effekt.

Artikel 32Krydskontrol af maskin effekt

1. Medlemsstaterne foretager krydskontrol for at tjekke, at maskineffekten stemmer overens med alle de oplysninger, der er tilgængelige for forvaltningen om fartøjets tekniske specifikationer. De skal navnlig tjekke oplysningerne i:

a) registreringer i fartøjsovervågningssystemet

b) logbogen

c) EIAPP-attesten (EIAPP = Engine International Air Pollution Prevention) udstedt for maskinen, jf. bestemmelserne i bilag VI til MARPOL 73/78-konventionen

d) klassecertifikater udstedt af en anerkendt organisation, der udfører skibsinspektion og -syn som defineret i direktiv 94/57/EF

e) fartstilladelsen

f) EF-fiskerflåderegistret

g) alle andre dokumenter, der indeholder relevante oplysninger om fartøjets maskineffekt eller andre tekniske specifikationer i den forbindelse.

2. Når der er indikationer for, at en maskine i et fiskerfartøj har større effekt end den, der er anført på fartøjets fiskerilicens, foretager medlemsstaterne fysisk kontrol af maskineffekten.

Kapitel IIIOvervågning af flerårige planer

Artikel 33Omladning i havn

EF-fiskerfartøjer, der deltager i fiskerier, som er omfattet af en flerårig plan, må ikke overføre deres fangster til et andet fartøj eller til et køretøj uden først at have landet deres fangster, så de kan blive vejet på et auktionscenter eller hos et andet organ, medlemsstaterne har godkendt.

Artikel 34Udpegede havne

1. Rådet kan ved vedtagelsen af en flerårig plan træffe beslutning om en tærskelmængde for levende vægt af arter omfattet af en flerårig plan, over hvilken et fartøj skal lande sine fangster i en udpeget havn.

2. Hvis der skal landes mere end den i stk. 1 anførte tærskelmængde fisk, sørger føreren af et EF-fiskerfartøj for, at denne landing kun foretages i en udpeget havn i Fællesskabet. Når den flerårige plan anvendes inden for rammerne af en regional fiskeriforvaltningsorganisation, kan landingerne finde sted i en havn tilhørende en kontraherende part i den pågældende organisation.

3. Hver medlemsstat udpeger havne, hvor landinger i henhold til stk. 2 skal finde sted.

4. For at en havn kan få status af udpeget havn, skal følgende betingelser være opfyldt:

a) begrænsede landingstidsrum

b) begrænsede landingssteder

c) fuld inspektionsdækning i landingstidsrum og på alle landingssteder

d) den gennemsnitlige landede mængde efter vægt af de arter, der er omfattet af en flerårig plan, skal udgøre mindst 5 % af de samlede mængder, som landes i den pågældende havn. Referenceperioden ved beregning af et sådant gennemsnit er de tre umiddelbart forudgående år.

Artikel 35Separat stuvning af genopretningsarter

1. Det er forbudt at opbevare arter, der er omfattet af en flerårig plan, i en kasse om bord på et EF-fiskerfartøj sammen med andre fiskevarer, uanset mængde.

2. Kasser med arter, der er omfattet af en flerårig plan, skal mærkes korrekt med en mærkat, der angiver FAO-koden for de arter, der er omfattet af en flerårig plan, og skal stuves i lastrummet på en sådan måde, at de holdes adskilt fra andre kasser.

Artikel 36Nationale kontrolhandlingsprogrammer

1. Medlemsstaterne opstiller et nationalt kontrolhandlingsprogram for hver flerårig plan.

2. Medlemsstaterne fastsætter specifikke inspektionsbenchmarks i overensstemmelse med bilag I, og disse benchmarks revideres med regelmæssige mellemrum på grundlag af en analyse af de opnåede resultater. Inspektionsbenchmarkene skal gradvist udvikles, indtil de målbenchmarks, der er defineret i bilag I, er nået.

Kapitel IVOvervågning af tekniske foranstaltninger

AFSNIT 1 BRUG AF FISKEREDSKABER

ARTIKEL 37 FISKEREDSKABER

1. Alle fiskeredskaber, der bruges i et fiskeri, skal overholde de tekniske specifikationer i den fælles fiskeripolitiks regler for det pågældende fiskeri.

2. I fiskerier, hvor det er tilladt at have mere end to typer redskaber om bord, skal det redskab, der ikke bruges, stuves, så det ikke umiddelbart kan bruges, i overensstemmelse med følgende betingelser:

a) redskabets net, synk og lignende udstyr skal være adskilt fra dets skovle og dets slæbe- og trawlliner samt wirer

b) redskaber, der befinder sig på eller over dækket, skal være solidt fastgjort

c) langliner skal være stuvet på de nedre dæk.

Artikel 38Fangstsammensætning

1. Hvis fangster, der har været opbevaret om bord på et EF-fiskerfartøj, er taget med net med forskellige mindstemaskestørrelser på samme fangstrejse, skal artssammensætningen beregnes for hver del af fangsten, der er taget under forskellige betingelser. Med henblik herpå skal alle ændringer i forhold til den tidligere benyttede maskestørrelse samt fangstsammensætningen om bord, når der foretages sådanne ændringer, indføres i logbogen og landingsopgørelsen.

2. I særlige tilfælde kan der efter proceduren omhandlet i artikel 111 vedtages detaljerede regler for, hvorledes der om bord for hver art skal udarbejdes og ajourføres en lasteplan over forarbejdede produkter med angivelse af, hvor de opbevares i lasten.

AFSNIT 2 OVERVÅGNING AF BESKYTTEDE HAVOMRÅDER

ARTIKEL 39 FARTØJSOVERVÅGNINGSSYSTEM

1. Når der defineres et beskyttet havområde, skal den position, der begrænser den geografiske polygon og de tilsvarende rombelinjer og fartøjspositioner, måles efter gældende standard.

2. EF-fiskerfartøjers aktiviteter i fiskeriområder, hvor der er defineret et beskyttet havområde, overvåges af kyststatens fiskeriovervågningscenter, som skal have et system til at opspore og registrere fartøjernes indsejling i, gennemsejling af og udsejling af det beskyttede havområde.

3. Kyststatens overvågningscenter skal have et alarmsystem, der automatisk kan afsløre fartøjer, som sejler ind i det beskyttede havområde. Fartøjet skal også være udstyret med alarmsystemet, så føreren af fartøjet får besked, hvis han/hun er ved at sejle ind i det beskyttede havområde.

4. Medlemsstaterne skal etablere et alarmsystem, der udløses, når fartøjet sejler ind i kontrolsikkerhedszonen rundt om de områder, der skal beskyttes.

5. Uanset artikel 8, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2244/2003 af 18. december 2003 skal dataoverførsel finde sted mindst én gang hvert 15. minut, når et fartøj sejler ind i kontrolsikkerhedszonen, og det skal være realtidsoverførsel, når fartøjet sejler ind i det beskyttede havområde.

Artikel 40Gennemsejling af et beskyttet havområde

1. Gennemsejling af et beskyttet havområde er tilladt for alle fiskerfartøjer på følgende betingelser:

a) alle fiskeredskaber om bord skal være fastsurret og bortstuvet under gennemsejling

b) hastigheden under gennemsejling skal være mindst 6 knob.

2. Førere af EF-fiskerfartøjer, der ønsker at sejle igennem et beskyttet havområde, skal meddele følgende oplysninger i en gennemsejlingsrapport til flagmedlemsstatens myndigheder og til kystmedlemsstaten:

a) fartøjets navn, havnekendingsnummer, radiokaldesignal og navnet på føreren af fartøjet

b) koordinaterne for den geografiske position for det fartøj, rapporten angår

c) dato og klokkeslæt for hver indsejling i det beskyttede havområde

d) dato og klokkeslæt for hver udsejling af det beskyttede havområde.

Afsnit 3Overvågning af begrænsningen af UDSMID

ARTIKEL 41 REGISTRERING AF udsmid

1. Føreren af et EF-fiskerfartøj registrerer alt udsmid på over 15 kg udtrykt i levende vægt og meddeler, om muligt elektronisk, straks disse oplysninger til sine kompetente myndigheder.

2. Medlemsstaterne opretter en særlig ordning til overvågning af fiskerfartøjer, der fører deres flag, og som har en fiskeritilladelse under en ordning med gradvis begrænsning af udsmid.

Artikel 42Kontrol af logbøger

For fartøjer med fartøjsovervågningssystem kontrollerer medlemsstaterne konsekvent, at de oplysninger, der indkommer til fiskeriovervågningscentret, svarer til de aktiviteter, der registreres i logbogen, under anvendelse af FOS-data og data fra observatører, hvor de foreligger. Sådanne krydskontroller registreres i maskinlæsbar form og opbevares i en periode på tre år.

Afsnit 4Realtidslukning af fiskerier

ARTIKEL 43 GENERELLE BESTEMMELSER

1. Når den fastsatte bifangstmængde er nået, lukkes det berørte område midlertidigt for fiskeri i henhold til bestemmelserne i dette afsnit. En sådan realtidslukning fastsættes for en bestemt periode på højst ti dage.

2. Den bifangstmængde, der udløser lukning, beregnes som en procentdel af den levende vægt af hver art af den samlede fangst i et træk eller, når målet med realtidslukningen er beskyttelse af ungfisk af en bestemt art, en procentdel af antallet af ungfisk af en bestemt art i forhold til det totale antal enheder af den særlige art i det pågældende træk.

Artikel 44Realtidslukning foretaget af medlemsstater

1. Når et fiskeribeskyttelsesfartøj, som tilhører kystmedlemsstaten, eller som deltager i en fælles indsats i henhold til en fælles ressourceanvendelsesplan, konstaterer en bifangstmængde, der udløser lukning, skal fiskeribeskyttelsesfartøjet omgående underrette de kompetente myndigheder i den pågældende kystmedlemsstat.

2. Hvis mængden af bifangster i ét træk overstiger en fastsat mængde, skal fiskerfartøjet skifte fiskeriområde med mindst fem sømil fra enhver position for det foregående træk, før det fortsætter med at fiske, og skal uden ophold underrette kystmedlemsstatens kompetente myndigheder. Hvis mindst tre fiskerfartøjer har måttet forlade et fiskeriområde, fordi de har overskredet den fastsatte mængde, skal kystmedlemsstaten ud fra oplysningerne fra disse fartøjer indføre en realtidslukning.

3. På grundlag af de indkomne oplysninger, jf. stk. 1 eller 2, træffer kystmedlemsstaten beslutning om realtidslukning af det pågældende område. Den underretter straks Kommissionen, alle medlemsstater og tredjelande, hvis fartøjer har tilladelse til at fiske i det pågældende område om, at der er indført realtidslukning. Fiskeri i et sådant område er forbudt i henhold til beslutningen om at indføre realtidslukning.

Artikel 45Realtidslukning foretaget af Kommissionen

1. På grundlag af de indkomne oplysninger om, at bifangstmængden har nået den lukningsudløsende bifangstmængde, kan Kommissionen beslutte, at et område skal lukkes midlertidigt, hvis kystmedlemsstaten ikke selv har indført en sådan lukning.

2. Kommissionen underretter omgående alle medlemsstater og tredjelande, hvis fartøjer fisker i dette område, og offentliggør straks på sit officielle websted et kort med koordinaterne for det midlertidigt lukkede område med angivelse af lukningens varighed og betingelserne for fiskerier i det pågældende lukkede område.

Artikel 46Genåbning af et midlertidigt lukket område

1. Mindst 60 timer efter, at det definerede område er blevet lukket, og under kontrol af kystmedlemsstatens inspektionstjeneste, gennemfører et begrænset antal fartøjer med en videnskabelig observatør om bord et prøvefiskeri for at kontrollere mængden af bifangster.

2. Såfremt der ved prøvefiskeriet, jf. stk. 1, ikke nås mere end 60 % af den fastsatte bifangstmængde, ophæver kystmedlemsstaten de realtidslukninger, den har indført. Kystmedlemsstaten underretter Kommissionen, alle de berørte medlemsstater og tredjelande, hvis fartøjer har licens til at fiske i det pågældende område, om, at realtidslukningen er blevet ophævet.

3. Hvis realtidslukningen er indført af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 45, skal kystmedlemsstaten straks underrette Kommissionen om resultaterne af det i stk. 1 omhandlede prøvefiskeri. Kommissionen ophæver realtidslukningen, i givet fald efter at Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri har undersøgt oplysningerne, såfremt der ved det i stk. 1 omtalte fiskeri ikke tages mere end 60 % af den fastsatte bifangstmængde. Kommissionen meddeler alle de berørte medlemsstater og tredjelande, hvis fartøjer har licens til at fiske i det pågældende område, at realtidslukningen er blevet ophævet.

AFSNIT IVOVERVÅGNING AF REKREATIVT FISKERI

Artikel 47 Rekreativt fiskeri

1. Rekreativt fiskeri fra et fartøj i EF-farvande efter bestande, som er omfattet af en flerårig plan, er betinget af, at det pågældende fartøj har en tilladelse udstedt af flagmedlemsstaten.

2. Fangster fra rekreativt fiskeri efter bestande, der er omfattet af en flerårig plan, registreres af flagmedlemsstaten.

3. Fangster fra rekreativt fiskeri efter arter, der er omfattet af en flerårig plan, afskrives på flagmedlemsstatens relevante kvoter. De berørte medlemsstater fastsætter en del af sådanne kvoter, der skal anvendes udelukkende til rekreativt fiskeri.

4. Det er forbudt at afsætte fangster fra rekreativt fiskeri, undtagen til velgørende formål.

AFSNIT VOVERVÅGNING AF AFSÆTNING

Kapitel I Generelle bestemmelser

Artikel 48Principper for overvågning af afsætning

1. Hver medlemsstat er ansvarlig for på sit område at overvåge anvendelsen af reglerne i den fælles fiskeripolitik på alle trin i afsætningen af fiskevarer og akvakulturprodukter, fra det første salg til detailsalget, inklusive transport.

2. Alle partier fiskevarer og akvakulturprodukter skal kunne spores, og aktørerne skal kunne identificere partiernes oprindelses- og bestemmelsessted lige fra fangst eller høst til den endelige forbruger.

3. Når der er fastsat en minimumsstørrelse for en given art, skal aktører, der er ansvarlige for salg, oplagring eller transport, kunne bevise produkternes geografiske oprindelse med henvisning til underområde og afsnit eller underafsnit, eller, hvor det er relevant, det statistiske rektangel, hvor der gælder fangstbegrænsninger i henhold til EF-lovgivningen.

4. Medlemsstaterne sørger for, at alle fiskevarer og akvakulturprodukter fra fangst eller høst samles i partier.

Artikel 49Fælles handelsnormer

1. Medlemsstaterne sørger for, at produkter, der er omfattet af fælles handelsnormer, kun udbydes, tilbydes, sælges eller på anden måde bringes i omsætning, når de opfylder disse normer.

2. Produkter, der trækkes tilbage fra markedet i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999, skal overholde de fælles handelsnormer, især friskhedsklasserne.

3. Aktører med ansvar for salg, oplagring eller transport af partier af fiskevarer skal kunne bevise, at produkterne overholder handelsnormerne på alle trin.

Artikel 50Sporbarhed

1. Medlemsstaterne sikrer, at deres aktører indfører ordninger og procedurer, så oplysningerne om fiskevarers og akvakulturprodukters oprindelse bliver gjort tilgængelige for den kompetente myndighed, jf. dog forordning (EF) nr. 178/2002[37] og medlemsstaternes nationale lovgivning.

2. Fællesskabets minimumsinformationskrav for alle partier af fiskevarer og akvakulturprodukter med henblik på at spore deres oprindelse er:

a) identifikationsnummer for hvert parti

b) kommercielt og videnskabeligt navn på hver art

c) levende vægt i kilogram

d) dato for fangst og/eller høst

e) produktionsenhed (navn på fiskerfartøj, akvakulturanlæg)

f) navn og adresse på leverandører

g) redskaber.

3. Hvert parti skal underkastes et særligt identifikations- og/eller mærkningssystem, der indeholder de i stk. 2 omhandlede oplysninger.

Artikel 51Forbrugeroplysninger

Medlemsstaterne ser til, at oplysningerne i henhold til artikel 8 i forordning (EF) nr. 2065/2001 af 22. oktober 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000, for så vidt angår forbrugeroplysning om fiskevarer og akvakulturprodukter, er tilgængelige på hvert afsætningstrin for den pågældende art. Det i artikel 8 i forordning (EF) nr. 2065/2001 anførte fangstområde skal henvise til underområde og afsnit eller underafsnit, eller, hvor det er relevant, det statistiske rektangel, hvor der gælder fangstbegrænsninger i henhold til EF-lovgivningen.

Kapitel II Aktiviteter efter landing

Artikel 52Første salg i auktionscentre

1. Medlemsstaterne sikrer, at den første afsætning af alle mængder, der er omfattet af fangst- eller indsatsbegrænsninger, finder sted og/eller registreres på et auktionscenter til registrerede købere.

2. Andre fiskevarer sælges kun på et auktionscenter eller til organer eller personer med tilladelse hertil fra medlemsstaterne.

3. Købere af fiskevarer fra et fiskerfartøj ved første salg skal være registreret hos myndighederne i den medlemsstat, hvor det første salg finder sted. Af hensyn til registreringen skal hver køber være identificeret med sit momsnummer i de nationale databaser.

Artikel 53Vejning af fiskevarer og akvakulturprodukter

1. Alle registrerede købere, der køber fiskevarer og akvakulturprodukter, skal sørge for, at alle modtagne partier vejes på vægte, der er godkendt af de ansvarlige myndigheder. Fisken skal vejes, inden den sorteres, forarbejdes, oplagres og transporteres fra landingshavnen eller sælges videre.

2. Vejningsresultatet anføres i landingsopgørelser, salgsnotaer og overtagelseserklæringer.

3. Uanset stk. 1, kan medlemsstaterne give tilladelse til, at fersk fisk først vejes efter transporten fra landingshavnen, hvis fisken ikke kunne vejes ved landing, og forudsat at den transporteres til et bestemmelsessted på medlemsstatens område, der højst ligger 20 km fra landingshavnen.

4. De ansvarlige myndigheder i en medlemsstat kan forlange, at en hvilken som helst mængde fisk, der først landes i den pågældende medlemsstat, vejes i overværelse af kontrollører, før den transporteres væk fra landingsstedet.

Artikel 54Salgsnotaer

1. Registrerede købere, registrerede auktioner eller andre organer eller personer, der er ansvarlige for den første afsætning af fiskevarer, som landes i en medlemsstat, indsender elektronisk, senest to timer efter første salg, en salgsnota til de ansvarlige myndigheder i den medlemsstat, på hvis område første salg finder sted. Hvis denne medlemsstat ikke er flagmedlemsstaten for det fartøj, der landede fisken, skal