KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0MO1) 304 endel ig udg. 
Bruxelles, den 30 . jul 1 1991 
Fors I ag til 
RÅDETS FORORDNING (EØF) 
om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af 
aviær influenza 
(forelagt af Kommissionen) 

- 4 h*'o -
BEGRUNDELSE 
Aviær influenza i højpatogen form er en smitsom og alvorlig fjerkræsygdom. Den 
forårsages af et virus, som kan vise stor variation i patogenicitet og i de 
kliniske symptomer hos modtagelige fugle. Sygdommen er spredt over hele 
verden, og viruset kan bæres af trækfugle, især visse trækkende vandfugle. 
I henhold til artikel 19 i Rådets direktiv 90/539/EØF af 15. oktober 1990 om 
dyresundhedsmæssige betingelser for samhandelen inden for Fællesskabet med 
fjerkræ og rugeæg samt for indførsel heraf fra tredjelande^1) skal der 
vedtages foranstaltninger til bekæmpelse af aviær influenza inden den 1. juli 
1991. 
Sigtet med de foreslåede foranstaltninger er at udrydde og forebygge spredning 
af aviær influenza i tilfælde af udbrud. Dette vil blive gjort ved sanering 
med eller uden anvendelse af vaccine og ved omhyggelig kontrol af fjerkræ og 
fjerkræprodukter, der bringes fra et sted til et andet, og af køretøjer og 
andet, som vil kunne overføre aviært influenza-virus. Der skal indføres 
foranstaltninger, så snart der er mistanke om aviær influenza, således at der 
øjeblikkelig kan gribes effektivt ind. 
Med henblik herpå omfatter dette forslag en række forpligtelser for 
medlemsstaterne. De skal: 
- sørge for at iværksætte en undersøgelse for at fa bekræftet, om der er tale 
om aviær influenza, når fjerkræ mistænkes for at være smittet; 
- stille bedriften under tilsyn og forbyde færdsel og transport ti I og fra 
bedriften i tiIsynsperloden, når der er mistanke om aviær influenza; 
- aflive og destruere smittede fugle, hvis der bekræftes aviær influenza-, 
(1) EFT nr. L 303 af 31.10.1990, s. 6, 
2) 
- 2 -
- foretage en omhygggeiig epizootloiogisk undersøgelse, hvis der er mistanke 
om aviær influenza og den bekræftes; 
- oprette iagttagelsesdistrikter (3 km) og overvågningsområder (10 km) 
omkring smitteramte bedrifter; 
- oprette laboratorier, der kan yde den tekniske bistand, som er nødvendig 
for, at sygdomsbekæmpe IsesforanstaItningerne kan iværksættes korrekt; 
- underrette Kommissionen om vaccinationsprogrammer; 
- udarbejde en katastrofeplan. 
-1 e^o -
Forslag t i I 
RÅDETS FORORDNING (EØF) 
af 
om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af 
aviær influenza 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 43, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtaleise fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Fjerkræ er anført på listen over produkter i Traktatens bilag II; salg af 
fjerkræ er en vigtig indkomstkilde for landbrugsbefolkningen; 
der bør fastsættes fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af udbrud af 
aviær influenza i højpatogen form, der er forårsaget af et influenzavirus med 
specifikke egenskaber, for at fremme fjerkræproduktionens udvikling i 
medlemslandene og bidrage til at beskytte dyresundheden i Fællesskabet; 
et udbrud af aviær influenza kan hurtigt antage epizootisk karakter med en 
sådan dødelighed og sådanne forstyrrelser til følge, at den risikerer at gøre 
fjerkræhold som helhed væsentligt mindre rentabelt; 
- 2*3/1 -
der bør træffes foranstaltninger, så snart der er mistanke om sygdommen, for 
at den straks kan bekæmpes effektivt, når den er bekræftet; 
det er nødvendigt at undgå, at sygdommen breder sig, når den er brudt ud, og 
at forebygge dette ved at føre nøje tilsyn med overførsler af dyr og 
anvendelsen af produkter, som kan tænkes at være inficeret, og ved eventuelt 
at vaccinere; 
sygdommen bør diagnosticeres i ansvarlige laboratoriers regi, og deres arbejde 
skal samordnes af et EF-referencelaboratorium; 
fælles foranstaltninger til bekæmpelse af aviær influenza danner grundlaget 
for bevarelsen af en ensartet dyresundhedsstatus; 
det bør overlades til Kommissionen at træffe de nødvendige 
gennemførelsesforanstaltninger -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
1. Ved denne forordning fastsættes der fælles bekæmpelsesforanstaltninger, der 
skal anvendes ved udbrud af aviær influenza blandt fjerkræ, Jf. dog 
fællesskabsbestemmelserne om samhandelen mellem medlemsstaterne. 
2. Denne forordning gælder ikke, hvis der opdages aviær influenza blandt andre 
fugle, men hvis dette sker, meddeler medlemsstaterne Kommissionen, hvilke 
foranstaltninger de træffer. 
- 3 -
Artikel 2 
1. Ved anvendelsen af denne forordning anvendes defin i tonerne i artikel 2 i 
Rådets direktiv 90/539/EØF om dyresundhedsmæssige betingelser for 
samhandelen inden for Fællesskabet med fjerkræ og rugeæg samt for indførsel 
heraf fra tredjelande^1) i fornødent omfang. 
2. Desuden forstås ved: 
a) "smittet fjerkræ": fjerkræ: 
- hos hvilket der officielt er konstateret aviær influenza i den i 
bilag I anførte betydning efter en undersøgelse foretaget af et 
autoriseret laboratorium, eller 
- hos hvilket der ved det andet og de følgende udbrud er konstateret 
kliniske symptomer eller post mortern-læs i oner, som kan tilskrives 
aviær influenza; 
b) "fjerkræ, som er mistænkt for at være smittet": fjerkræ, der har sådanne 
kliniske symptomer eller post mor tern-læs i oner, at der er god grund til 
at nære mistanke om tilstedeværelse af aviær influenza, eller hos 
hvilket der er påvist influenza-A-virus af undertype H5 eller undertype 
H7; 
c) "fjerkræ, som er mistænkt for at være inficeret": fjerkræ, der kan have 
været direkte eller indirekte udsat for kontakt med det aviære 
influenza-virus, eller influenza-A-virus af undertype H5 eller 
undertype H7; 
d) "ansvarlig myndighed": den veterinærmyndighed, der er udpeget af det 
pågældende lands centrale myndighed, og som er direkte ansvarlig over 
for denne i forbindelse med nærværende forordning og rapporterer gennem 
den centrale myndighed; 
e) "embedsdyrlæge": dyrlæge, der er udpeget af en medlemsstats ansvarlige 
myndighed; 
(1) EFT nr. L 303 af 31.10.1990, s. 6. 
- 4 
Artikel 3 
Enhver mistanke om aviær influenza skal straks anmeldes til den ansvarlige 
myndighed. 
Artikel 4 
1. Hvis fjerkræ er mistænkt for at være smittet eller inficeret med aviær 
influenza, skal embedsdyrlægen straks iværksætte en undersøgelse for at 
bekræfte eller afkræfte sygdommens tilstedeværelse; særlig skal han udtage 
eller lade udtage prøver til laboratorieundersøgelse. 
2. Når mistanken om smitte er anmeldt, lader den ansvarlige myndighed 
bedriften stille under officielt tilsyn og foreskriver især: 
a) at alle kategorier af fjerkræ på bedriften skal registreres med 
angivelse for hver kategori af antallet af dyr, der er døde, antallet af 
dyr med kliniske symptomer og antallet af dyr uden kliniske symptomer; 
registret skal ajourføres og fremlægges efter anmodning og kan 
kontrolleres ved hvert besøg-, 
b) at alt fjerkræ på bedriften skal holdes i deres respektive huse eller på 
et andet sted, hvor de kan isoleres og ikke komme i kontakt med andre 
fugle; 
c) at der ikke må transporteres fjerkræ ti I og fra bedriften; 
d) at der er forbud mod: 
- at personer, andre dyr og køretøjer forlader eller kommer ind på 
bedr Iften, 
- at fjerkrækød eller -kroppe, foder, materiel, affald, strøelse og alt 
andet, der kan tænkes at overføre aviært influenza-virus, forlader 
bedr ifterne, 
medmindre embedsdyrlægen har givet tilladelse; 
.•4%#fe»4< 
- 5 -
e) at æg ikke ma forlade bedriften bortset fra konsumæg, der er blevet 
desinficeret som foreskrevet af embedsdyrlægen; 
f) at der skal anvendes passende desinfektionsmidler ved fjerkræhusenes 
ind- og udgange og ved bedriftens ind- og udgange; 
g) at der skal foretages en epizootiolog i sk undersøgelse i henhold til 
artikel 7. 
3. Indtil de officielle foranstaltninger, der omhandles i stk. 2, er iværsat, 
skal ejeren eller den, der på hans vegne fører tilsyn med en 
fjerkræbesætning, som er mistænkt for at være ramt af sygdommen, træffe 
alle rimelige forholdsregler til at overholde stk. 2, særlig litra b), c), 
d) og e). 
4. Den ansvarlige myndighed kan lade enhver af de foranstaltninger, der er 
fastsat i stk. 2, omfatte andre bedrifter, hvis deres beliggenhed, 
ejendommenes form eller kontakter med den bedrift, hvor der er mistanke om 
sygdommen, giver anledning til mistanke om en eventuel infektion. 
5. De i stk. 2, 3 og 4 omhandlede foranstaltninger ophæves først, når 
mistanken om aviær influenza er afkræftet af embedsdyrlægen. 
Artikel 5 
1. Når der officielt er bekræftet aviær influenza på en bedrift, foreskriver 
den ansvarlige myndighed ud over de i artikel 4, stk. 2, omhandlede 
foranstaltninger, at følgende foranstaltninger skal træffes: 
a) alt fjerkræ på bedriften skal aflives på stedet; selvdødt fjerkræ eller 
fjerkræ, der er blevet aflivet, og alle æg skal destrueres; dette skal 
ske på en sådan måde, at der er mindst mulig risiko for, at sygdommen 
spredes; 
- 6 -
b) alle materialer og affald, såsom foder, strøelse og gødning, som kan 
være inficeret, skal destrueres eller behandles; behandlingen, der skal 
foretages i overensstemmelse med embedsdyrlægens instrukser, skal 
bevirke, at eventuelt tilstedeværende aviært influenza-virus destrueres; 
c) så vidt muligt skal kød fra fjerkræ, som er slagtet inden for sygdommens 
formodede inkubationstid, findes og destrueres; 
d) rugeæg, der er lagt i den formodede inkubationstid, og som er fjernet 
fra bedriften, skal findes og destrueres; fjerkræ, som allerede er 
klækket af disse æg, skal stilles under officielt tilsyn; konsumæg, der 
er lagt i den formodede inkubationstid, og som er fjernet fra bedriften, 
skal så vidt muligt findes og destrueres; 
e) efter gennemførelsen af forantaItningerne i litra a) skal fjerkræhusene 
og deres omgivelser, transportkøretøjer og a 11 materiel, der kan tænkes 
at være inficeret, rengøres og desinficeres i henhold til artikel 11; 
f) der skal hengå mindst 21 dage efter gennemførelsen af foranstaltningerne 
i litra e), før der genindsættes fjerkræ på bedriften; 
g) der skal foretages en epizootiologisk undersøgelse i henhold til 
artikel 7. 
2. Den ansvarlige myndighed kan lade de foranstaltninger, der er fasstsat i 
stk. 1, omfatte andre bedrifter, hvis deres beliggenhed, ejendommenes form 
eller kontakter med den bedrift, hvor sygdommen er blevet bekræftet, giver 
anledning til mistanke om en eventuel infektion. 
- 7 -
Artikel 6 
1. Hvis en bedrift har to eller flere adskilte flokke, kan den ansvarlige 
myndighed dispensere fra kravene i artikel 5, stk. 1, litra a), for så vidt 
angår sunde flokke på en smitteramt bedrift, såfremt embedsdyrlægen har 
bekræftet, at den virksomhed, der foregår her, er således, at de er 
fuldstændigt adskilt både hvad angår opstaldning, pasning og fodring, 
således at viruset ikke kan spredes fra den ene flok til den anden. 
2. Kommissionen skal efter fremgangsmåden i artikel 21 fastsætte kriterierne 
for den i stk. 1 omhandlede dispensation. 
Artikel 7 
1. Den epizootiolog i ske undersøgelse skal dreje sig om følgende: 
- det tidsrum, hvori der kan have eksisteret aviær influenza på bedriften; 
- sygdommens mulige oprindelse på bedriften og identifikation af andre 
bedrifter, hvor der findes fjerkræ, som kan være blevet smittet eller 
inficeret ad samme vej; 
- personer, fjerkræ og andre dyr, køretøjer, æg, kød og fjerkrækroppe og 
alt materiel eller materiale, som kan tænkes at have overført aviært 
influenza-virus til eller fra den pågældende bedrift. 
2. Der skal nedsættes en krisegruppe, som skal koordinere alle de 
foranstaltninger, der er nødvendige for at bekæmpe aviær influenza så 
hurtigt som muligt, og som skal foretage den epidemiologiske undersøgelse. 
De almindelige bestemmelser for medlemsstaternes krisegrupper og 
Fællesskabets krisegrupper er fastsat ved Rådets forordning (EØF) 
nr. ../.... 
3) 
- 8 
Artikel 8 
1. Hvis embedsdyrlægen har grund ti I at nære mistanke om, at en infektion kan 
være overført til fjerkræ på en given bedrift af personer, dyr eller 
køretøjer eller på enhver anden måde, sættes den pågælende bedrift under 
oficiel kontrol i henhold til stk. 2. 
2. Formålet med den officielle kontrol er straks at afsløre enhver mistanke om 
aviær influenza, at foretage en optælling og holde overførslerne af fjerkræ 
under observation og eventuelt at iværksætte den i stk. 3 omhandlede 
foranstaltning. 
3. Når en bedrift er under officiel kontrol i henhold til bestemmelserne i 
stk. 2, nedlægger den ansvarlige myndighed forbud mod, at fjerkræ forlader 
bedriften, medmindre det transporteres direkte til et slagteri under 
officielt tislyn med henblik på omgående slagtning. Inden en sådan 
tilladelse gives, skal embedsdyrlægen have foretaget en klinisk 
undersøgelse af alt fjerkræet, således at det kan udelukkes, at der findes 
aviær influenza på bedriften. Ovennævnte flytningsrestriktioner indføres 
for en periode på 21 dage fra den sidste mulige infektionsdato. 
Restriktionerne skal dog mindst gælde i 7 dage. 
4. Når den ansvarlige myndighed finder, at forholdene tillader det, kan den 
begrænse de foranstaltninger, der omhandles i denne artikel, til en del af 
bedriften og det fjerkræ, som befinder sig i denne del, såfremt dette 
fjerkræ har været huset, passet og fodret fuldstændigt adskilt af særskilt 
personale. 
- 9 -
Artikel 9 
1. Når diagnosen aviær influenza er officielt bekræftet, afgrænser den 
ansvarlige myndighed omkring den smitteramte bedrift det smitteramte 
område, som omfatter et iagttagelsesdistrikt med en minimumsradius på 3 km 
og et overvågningsområde med en minimumsradius på 10 km. Ved afgrænsningen 
af disse distrikter og områder skal der tages hensyn til naturlige grænser 
og udbruddets epidemiologi. 
2. De foranstaltninger, der anvendes i iagttagelsesdistriket, skal omfatte: 
a) identifikation af alle bedrifter, der holder fjerkræ i distriktet; 
b) periodiske besøg på alle bedrifterne, der holder fjerkræ, en klinisk 
undersøgelse af dette fjerkræ, herunder om nødvendigt udtagning af 
prøver til laboratorieundersøgelse; der skal føres en fortegnelse over 
besøg og resultater; 
c) opbevarelse af fjerkræet i de dertil indrettede stalde eller på et andet 
sted, hvor det kan isoleres; 
d) anvendelse af passende desinfektionsmidler ved bedrifternes ind- og 
udgange ; 
e) regulering af færdsel, når det gælder personer, der håndterer fjerkræ, 
fjerkrækroppe og æg, og køretøjer, der transporterer fjerkræ, 
fjerkrækroppe og æg, i distriktet; generelt er det forbudt at 
transportere fjerkræ undtagen i transit ad hovedfærdselsårer eller pr. 
bane ad hovedlinjerne; 
f) forbud mod, at fjerkræ og rugeæg forlader den bedrift, hvor det/de 
befinder sig, medmindre den ansvarlige myndighed har givet tilladelse 
t i I transport : 
- 10 
i) af fjerkræ til omgående slagtning på et slagteri, som helst skal 
ligge i det smitteramte område, eller, hvis dette ikke kan lade sig 
gøre, ti I et andet slagteri, som den ansvarlige myndighed har 
udpeget uden for det smitteramte område; kødet fra dette fjerkræ 
skal forsynes med det særlige hygiejnemærke, der omhandles i 
artikel 6 i Rådets forordning (EØF) nr. om 
dyresundhedsmæssige betingelser for handel inden for Fællesskabet 
med fersk fjerkrækød og fersk kød af opdrættet fjervildt og 
indførsel heraf fra tredjelande^1); 
i i) af daggamle kyllinger eller hønniker ti I en bedrift i det 
smitteramte område, hvor der ikke findes noget andet fjerkræ; 
bedriften sættes under officiel kontrol som omhandlet i artikel 8, 
stk. 2; 
i i i) af rugeæg ti I et ruger i, som ligger i det smitteramte område, eller 
ti I et ruger i uden for det, som er udpeget af den ansvarlige 
myndighed-, før afsendelsen skal æggene og emballagen desinficeres: 
De flytninger, der omhandles i nr. i), i i) og i i i), skal foregå direkte 
og under officiel kontrol; de tillades kun, efter at embedsdyrlægen har 
foretaget en sundhedsundersøgelse på bedriften; de anvendte køretøjer 
skal rengøres og desinficeres før og efter brug; 
g) forbud mod fjernelse eller spredning af fjerkrægødning eller strøelse 
uden t i I ladelse; 
h) forbud mod skuer, markeder, udstillinger og anden sammenbringning af 
fjerkræ eller andre fugle. 
3. Foranstaltningerne i iagttagelsesdistrikter ophæves tidligst 21 dage efter, 
at der er rengjort og desinficeret på den smitteramte bedrift i henhold til 
artikel 11. Iagttagelsesdistriktet indgår derefter i overvågningsområdet. 
(1) K0M(89)507 endelig udg 
- 11 -
4. De foranstaltninger, der anvendes i overvågningsområdet, skal omfatte: 
a) identifikation af alle bedrifter, der holder fjerkræ i området; 
b) kontrol af flytningerne af fjerkræ og rugeæg i området; 
c) forbud mod at fjerkræ forlader området i de første 15 dage, medmindre 
det sendes direkte ti I et slagteri, som den ansvarlige myndighed har 
udpeget uden for overvågningsområdet; kødet skal forsynes med det 
særlige hygiejnemærke, der omhandles i artikel 6 i Rådets forordning 
(EØF) nr. om dyresundhedsmæssige betingelser for handel inden for 
Fællesskabet med fersk fjerkrækød og fersk kød af oprættet fjervildt og 
indførsel heraf fra tredjelande; 
d) forbud mod, at rugeæg bringes ud af overvågningsområdet, medmindre de 
bringes ti I et sted, der er udpeget af den ansvarlige myndighed; før 
afsendelsen skal æggene og emballagen desinficeres; 
e) forbud mod, at fjerkrægødning og strøelse bringes ud af området; 
f) forbud mod skuer, markedet, udstillinger og anden sammenbringning af 
fjerkræ eller andre fugle; 
g) forbud mod transport af fjerkræ bortset fra transit ad hovedfærdselsårer 
eller pr. bane ad hovedlinjerne, Jf. dog bestemmelserne i litra b) og 
c). 
5. Foranstaltningerne i overvågningsområdet ophæves tidligst 30 dage efter, at 
der er rengjort og desinficeret på den smitteramte bedrift i henhold til 
artikel 11. 
- 12 -
Artikel 10 
1. Den ansvarlige myndighed fastsætter nærmere bestemmelser, der gør det 
muligt at spore flytninger af æg og fjerkræ. 
2. Fjerkræejeren eller den, der på hans vegne fører tilsyn med besætningen, 
skal efter anmodning fra den ansvarlige myndighed give denne oplysning om 
fjerkræ og æg, der er modtaget på bedriften eller afsendt fra bedriften. 
3. Enhver, der beskæftiger sig med transport af eller handel med fjerkræ og 
æg, skal kunne give den ansvarlige myndighed oplysninger om, hvad der er 
sket med det fjerkræ og de æg, der er blevet transporteret eller afsat, og 
fremlægge alle enkeltheder i forbindelse med disse oplysninger. 
Artikel 11 
1. Desinfektionsmidler og koncentrationer heraf skal være godkendt af den 
ansvarlige myndighed. 
2. Rengøringen og desinfektionen skal foretages under officielt tilsyn i 
overensstemmelse med embedsdyrlægens instrukser. 
Artikel 12 
Prøveudtagninger og laboratorieundersøgelser til påvisning af aviært 
influenza-virus foretages i henhold til bilag I. 
Artikel 13 
1. I hver medlemsstat udpeges der: 
a) et eller flere nationale laboratorier, der har faciliteter og 
specialuddannet personale til at kunne vurdere influenzavirusisolaters 
patogenicitet (bilag I, kapitel 7) og identificere influenza-A-vira af 
undertype H5 eller H7; 
- 13 -
b) et eller flere nationale laboratorier, der skal teste de reagenser, som 
de regionale laboratorier anvender; 
c) et eller flere nationale institutter eller laboratorier, i hvilke 
godkendte vacciner kan blive afprøvet med henblik på at bekræfte, at 
disse er i overensstemmelse med specifikationen fastlagt i godkendelsen 
t i I markedsfør ing. 
2. De nationale laboratorier, der er nævnt i bilag 11, er ansvarlige for at 
koordinere normer og diagnostiske metoder, anvendelse af reagenser og 
testning af vacciner. 
3. De nationale laboratorier for aviær influenza, der omhandles i stk. 2, er 
ansvarlige for at koordinere de normer og diagnostiske metoder, der er 
fastsat på hvert laboratorium, der diagnosticerer aviær influenza i 
medlemsstaten. Med henblik herpå: 
a) kan de levere diagnostiske reagenser ti i de regionale laboratorier; 
b) skal de kontrollere kvaliteten af alle diagnostiske reagenser, der 
anvendes i medlemsstaten; 
c) skal de med regelmæssige mellemrum foranstalte sammenlignende 
undersøgelser; 
d) skal de opbevare isolater af aviært influenza-virus fra tilfælde, der er 
bekræftet i medlemsstaten; 
e) skal de bekræfte positive resultater, som de regionale diagnostiske 
laboratorier er nået frem til. 
4. De nationale laboratorier, der er anført i bilag II, skal samarbejde med 
EF-referencelaboratoriet, der omhandles i artikel 14. 
Artikel 14 
EF-referencelaboratoriet for aviær influenza er anført i bilag III. 
Laboratoriets beføjelser og pligter fastsættes efter fremgangsmåden i 
artikel 21, hvis de ikke allerede er omfattet af artikel 28 i Rådets 
beslutning 90/424/EØF(1) om visse udgifter på veterinærområdet. 
(1) EFT nr. L 224 af 18.08.1990, s. 29. 
14 -
Artikel 15 
1. Der kan kun vaccineres mod aviær influenza med vacciner, der er godkendt af 
den ansvarlige myndighed, som supplement ti I de bekæmpelsesforanstalt­
ninger, der træffes, når sygdommen er brudt ud. 
2. Beslutningen om at indføre vaccination for at supplere bekæmpelses­
foranstaltningerne skal træffes af Kommissionen i samarbejde med den 
pågældende medlemsstat efter fremgangsmåden i artikel 21. Beslutningen skal 
især vedrøre: 
- koncentrationen af fjerkræ i det smitteramte område 
- hver enkelt vaccines egenskaber og sammensætning 
- regler for kontrol med distribution, opbevaring og anvendelse af 
vacciner 
- bestemmelse af de fjerkræarter og -kategorier, der skal vaccineres 
- de områder, hvor der skal vaccineres. 
3. Hvis en medlemsstat efter bestemmelserne i stk. 2 får tilladelse ti I at 
nødvaccinere på en begrænset del af sit område, får det ingen indflydelse 
på den resterende del af områdets status under forudsætning af, at 
flytningsrestriktionerne for de vaccinerede dyr opretholdes i en periode på 
3 måneder efter vaccinationens afslutning. 
Artikel 16 
1. Hvis der i et bestemt område forekommer en epizooti af aviær influenza af 
usædvanligt alvorlig karakter med tendens ti I at spredes, skal den 
pågældende medlemsstat: 
- erklære et territorialt afgrænset område, som mindst omfatter alle 
iagttagelsesdistrikter og overvågningsområder i det pågældende område, 
for "højrisikoområde" 
- anvende de forantaltninger, der foreskrives i artikel 9, stk. 3, i 
"højr isikoområdet" 
- 15 -
- forbyde at der afsendes levende fjerkræ og rugeæg fra "højrisikoområdet" 
inden for rammerne af Den Stående Veterinærkomité underrette 
Kommissionen og de øvrige medlemsstater om sygdomssituationen og de 
anvendte bekæmpelsesforanstaltninger. 
2. "Højrisikoområdets" grænser kan ændres i takt med ophævelsen af 
overvågningsområderne. De i foregående stykke fastsatte bestemmelser 
ophører med at gælde, efter at det sidste overvågningsområde er ophævet. 
3. Hvis en usædvanligt alvorlig situation varer ved, kan der efter 
framgangsmåden i artikel 21 træffes afgørelse om, hvilke foranstaltninger 
den pågældende medlemsstat skal træffe, navnlig med hensyn til afgrænsning 
af "højrisikoområdet" og anvendelse af bestemmelserne i artikel 15. 
Artikel 17 
1. Hver medlemsstat skal udarbejde en katastrofeplan med angivelse af de 
nationale foranstaltninger, der skal træffes ved udbrud af aviær influenza. 
Denne plan skal indeholde bestemmelser om adgang til faciliteter, udstyr, 
mandskab og alle andre materialer, som er nødvendige for hurtigt og 
effektivt at kunne udrydde udbruddet. Den skal indeholde en præcis 
angivelse af, hvor megen vaccine den pågældende medlemsstat mener den har 
brug for ti I en eventuel nødvaccination. 
- 16 -
2. Kriterierne for udarbejdelse af katastrofeplanen er de samme, som er 
fastsat ved Kommissionens beslutning 91/42/EØF^1) af 8. Januar 1991 om 
fastlæggelse af de kriterier, der skal gælde for udarbejdelse af 
katastrofeplaner for bekæmpelsen af mund- og klovesyge i henhold til 
artikel 5 i Rådets direktiv 90/423/EØF<2>. 
Kommissionen kan efter fremgangsmåden i artikel 21 ændre eller supplere 
kriterierne under hensyntagen til sygdommens særlige karakter. 
3. Senest 12 måneder efter at denne forordning er trådt i kraft, skal der 
forelægges planer udarbejdet efter de kriterier, som omhandles i stk. 2, 
for Kommissionen. 
4. Kommissionen gennemgår planerne for at afgøre, om de danner grundlag for at 
nå det ønskede mål, og foreslår den pågældende medlemsstat eventuelle 
ændringer, som kræves, for at planerne bliver forenelige med de øvrige 
medlemsstaters. 
Kommissionen godkender planerne, som eventuelt er ændret, efter 
fremgangsmåden i artikel 21. 
Planerne kan siden ændres eller suppleres efter samme fremgangsmåde for at 
tage hensyn til udviklingen. 
Artikel 18 
Kommissionens veterinærsagkyndige kan i samarbejde med den pågældende 
medlemsstats ansvarlige myndigheder, i det omfang det er nødvendigt for en 
ensartet anvendelse af denne forordning, føre kontrol på stedet. Kommissionen 
underretter medlemsstaterne om resultatet af kontrollen. 
(1) EFT nr. L 23 af 29.01.1991, s. 29. 
(2) EFT nr. L 224 af 18.08.1990, s. 13. 
- 17 -
Den medlemsstat, på hvis område der føres kontrol, yder de sagkyndige al den 
hjælp, der er nødvendig for gennemførelse af deres opgave. 
De almindelige gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes efter 
fremgangsmåden i artikel 23. 
Artikel 19 
De nærmere regler for, at Fællesskabet kan yde finansielt tilskud til 
foranstaltninger i forbindelse med denne forordning, er fastsat i Rådets 
beslutning 90/424/EØF om visse udgifter på veterinærområdet. 
Artikel 20 
Kommissionen kan ændre bilagene til denne forordning efter fremgangsmåden i 
artikel 21 for at tage hensyn til udviklingen i de diagnostiske metoder. 
Artikel 21 
1. Kommissionen bistås af Den Stående Veterinærkomité, nedsat ved Rådets 
beslutning 68/361/EØF^1), i det følgende benævnt "komitéen". 
2. Når der henvises til fremgangsmåden i denne artikel, gælder følgende 
bestemmelser. 
Kommissionens repræsentant forelægger komitéen et udkast til de 
foranstaltninger, der skal træffes. Komitéen afgiver en udtalelse om dette 
udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, 
hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning. 
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret 
til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen. 
(1) EFT nr. L 255 af 18.10.1968, s. 23. 
- 18 -
Kommissionen tager størst muligt hensyn til komitéens udtalelse. Den 
underretter komitéen om, hvorledes den har taget hensyn til dens udtalelse 
Artikel 22 
Denne forordning træder i kraft den 1. Juli 1991. 
Denne forodning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne 
-48-
BILAG I 
DIAGNOSTISKE METODER TIL BEKRÆFTELSE OG DIFFERENTI ALP I AGNOSTICERING 
AF AVIÆR INFLUENZA (A1) 
Følgende metoder til isolering og karakterisering af aviære influenza-vira 
betragtes som retningslinier og minimumsforanstaltninger ved diagnosticering 
af sygdommen. 
Med henblik på anvendelsen af de diagnostiske metoder til bekræftelse og 
differentialdiagnosticering af aviær influenza gælder følgende definition: 
Aviær influenza er en fjerkræinfektion, der forårsages af influenza-A-virus 
med et intravenøst patogen icitetsindeks hos seks uger gamle kyllinger på over 
1,2, eller infektion med influenza-A-vira af undertype H5 eller H7, for hvilke 
nucleotidsekvensen har vist, at der på hæmagglutininets kløvningssted er 
flerbasiske aminosyrer. 
KAPITEL 1: Prøveudtagning og behandlig af prøver 
1. Prøver 
Svaberprøver fra kloakken (eller faeces) og luftrøret hos syge fugle; 
faeces eller tarmindhold, hjernevæv, luftrør, lunger, lever, milt og andre 
synligt angrebne organer fra nyligt døde fugle. 
2. BehandlIng af prøver 
Ovennævnte organer og væv kan samles, men det er vigtigt at fækalt 
materiale behandles for sig. Svaberprøverne anbringes i så meget 
antibiotisk væske, at de er helt nedsænket. Faecesprøver og organer 
homogeniseres (i en lukket blender eller ved hjælp af pistil og morter og 
sterilt sand) i antibiotisk væske ti I en suspension på 10-20% w/v i væsken. 
Suspensionerne henstår i ca. to timer ved rumtemperatur (eller i længere 
perioder ved 4'C) og klares derpå ved centrifugering (f.eks. 800-1.000 g i 
10 minutter). 
- 20-
3. Antibiotisk væske 
Forskellige laboratorier har med held anvendt forskellige former for 
antibiotisk væske, og nationale laboratorier vil kunne rådgive for det 
pågældende land. Der kræves høje antibiotikakoncentrationer til 
faecesprøver, og en typisk blanding er: 
10.000 enheder penicillin, 10 mg streptomycin, 0,25 mg gentamycin og 5.000 
enheder mycostatin pr. ml phosphatbufferet saltopløsning (PBS). Disse 
mængder kan reduceres indtil 5 gange til væv og svaberprøver fra luftrør. 
Til kontrol af ChIamyd i a-organ i smer kan der tilsættes 50 mg oxytetracyclin 
pr. ml. Ved tilberedningen af væsken er det påkrævet, at pH kontrolleres, 
efter at der er tilsat antibiotika, og justeres ti I pH 7,0-7,4. 
KAPITEL 2 
Vi rus i so I ering 
Vi rus i so I ering i befrugtede hønseæg 
Den klarede supernatant inokuleres i mængder på 0,1-0,2 ml i allantoishulen på 
mindst fire befrugtede hønseæg, som er blevet ruget i 8-10 dage. Ideelt bør 
disse stamme fra en SPF-flok, men hvis dette ikke er muligt, er det 
acceptabelt at anvende æg fra en flok, der påviseligt er fri for antistoffer 
mod aviær influenza. De inokulerede æg inkuberes ved 37'C og lyses dagligt. Æg 
med døde eller døende fostre nedkøles til 4'C, og allantois-/amnionvæskerne 
undersøges for hæmagglutinerende egenskab. 6 dage efter inokulationen nedkøles 
og afprøves resterende æg på samme måde. Hvis der ikke konstateres nogen 
hæmaggluti nat ion, gentages ovennævnte fremgangsmåde med ufortyndet allantois-
/amnionvæske fra primærpassagen som inokulat. 
Hvis der konstaters hæmaggluti nat ion, bør det ved dyrkning undersøges, om der 
forekommer bakterier. Forekommer der bakterier, kan væskerne passeres gennem 
et 450 nm membranfilter, tilsættes yderligere antibiotika og inokuleres i 
befrugtede æg som ovenfor. 
'li 
KAPITEL 3 
Different ialdiagnost icer i no 
1• Foreløbig differentiering 
Det er vigtigt, at der så hurtigt som muligt iværksættes foranstaltninger 
for at begrænse udbredelsen af virus, og de regionale laboratorier bør 
derfor ud over Newcastle disease-virus kunne identificere isolerede 
hæmagglutinerende vira somm influenzavira af undertype H5 eller H7. De 
hæmagglutinerende væsker bør anvendes ti I en hæmaggluti nat ions-
hæmningsprøve som beskrevet i kapitel 5 og 6. Positiv hæmning, dvs. 24 
eller derover, med polyklonale antisera, der er specifikke for influenza A 
af undertype H5 eller H7 og har en titer på mindst 29, kan anvendes som 
foreløbig identifikation, således at der kan indføres foreløbige 
bekæmpelsesforanstaltninger. 
2- Bekræftende identifikation 
Da der findes 13 hæmagglutininundertyper og 9 neuraminidaseundertyer af 
influenzavlra og forekommer variationer inden for hver af dem, er det 
hverken muligt eller effektivt i forhold til omkostningerne, at hvert 
enkelt nationalt laboratorium opbevarer antisera, der gør det muligt at 
foretage en fuldstændig antigenkarakterisering af influenzaisolater. De 
nationale laboratorier bør dog: 
i) bekræfte, at isolatet er et influenza-A-virus ved hjælp af en 
immunodobbeltdiffusionsprøve til påvisning af gruppeantigen som 
beskrevet i bilagets kapitel 9 (immunofluorescens eller ELISA til 
påvisning af gruppeantigener kan benyttes, hvis det nationale 
laboratorium foretrækker det); 
li) afgøre, hvorvidt isolatet er af undertype H5 eller H7 
-Il-
i i i) foretage en intravenøs patogen icitetsindeksprøve på seks uger gamle 
kyllinger som beskrevet i bilagets kapitel 7. Intravenøse 
patogenicitetsindeks på over 1,2 er ensbetydende med forekomst af 
virus, der kræver komplet iværksættelse af bekæmpelsesforanstaltninger 
(det ville være nyttigt, hvis de nationale laboratorier også udførte 
prøver til bestemmelse af et isolats evne til plaquedannelse i 
cellekulturer som angivet i kapitel 8). 
De nationale laboratorier bør omgående indsende alle isolator af aviær 
influenza og af H5 og H7 ti I EF-referencelaboratoriet med henblik på en 
fuldstændig karakterisering. 
3. Yderligere typebestemmelse og karakterisering af isolater 
EF-referencelaboratoriet bør have tilsendt alle hæmagglutinerende vira fra 
de nationale laboratorier til yderligere antigene og genetiske 
undersøgelser for at opnå større forståelse af sygdommen(e)s epizootiologi 
i Det Europæiske Fællesskab i overensstemmelse med referencelaboratoriets 
funktioner og pligter. 
Derudover skal EF-referencelaboratoriet foretage en fuldstændig 
antigentypebestemmelse af alle modtagne influenzavira. For H5- og H7-vira, 
som ikke har intravenøse patogenicitetsindex på over 1,2, skai der også 
foretages bestemmelse af hæmagglutin ingenets nucleotidsekvens for at 
afgøre, om der på hæmagglutininproteinets kløvningssted er flerbasiske 
aminosyrer. 
-z*-
KAPITEL 4 
Serologiske prøver til Påvisning af 
virusantistoffer mod aviær influenza 
1. Under udryddelsesprogrammer, hvor H-undertypen af det sygdomsfremkaldende 
virus allerede er kendt, eller ved at anvende det homologe virus som 
antigen kan der foretages en serologisk undersøgelse for tegn på smitte ved 
hjælp af HI-prøver som beskrevet i kapitel 5 og 6. 
Hvis hæmagglutininundertypen ikke er kendt, kan der konstateres smitte med 
influenza-A-vira ved påvisning af antistoffer, der er rettet mod de 
gruppespecifikke antigener. Til dette formål kan der enten anvendes en 
immunodobbeltdiffusionsprøve (som beskrevet i bilagets kapitel 9) eller en 
ELISA-prøve (et problem med ELISA er prøvens værtsspecificitet, da den 
afhænger af påvisningen af værtsimmunoglobuliner). Vandfugle giver sjældent 
positive resultater ved immunodobbeltdiffus ionsprøver, og medmindre 
undertypen er kendt, er det sandsynligvis kun muligt at undersøge sådanne 
fugle for tilstedeværelsen af antistoffer mod undertype H5 og H7. 
2. a) Prøver 
Der tages blodprøver fra alle fugle, hvis flokken er på under 20, og fra 
20 fugle fra større flokke, (dette giver en >99% sandsynlighed for at 
påvise mindst et positivt serum, hvis 25% eller derover af flokken er 
positiv, uanset flokkens størrelse). Blodet skal have lov ti I at 
koagulere, og der udtages serum til undersøgelse. 
b) Undersøgelse for antistoffer 
De enkelte serumprøver undersøges for deres evne til at hæmme influenza-
virushæmagglutinerende antigen i standardhæmagglutinations-
hæmningsprøver som beskrevet i kapitel 6. 
-lk~ 
Der er nogen uenighed om, hvorvidt der bør anvendes 4 eller 8 
hæmagglutininenheder til HI-prøven. Det ser ud til, at begge muligheder 
er anvendelige, og at det bør være op til de nationale laboratorier at' 
træffe et valg. Det valgte antigen er imidlertid afgørende for, på 
hvilket niveau et serum anses for positivt: - med 4 HAU er et serum 
positivt ved en titer på 24 eller derover, med 8 HAU er et serum 
positivt ved en titer på 23 eller derover. 
KAPITEL 5 
HÆMAGGLUTI NAT IONSPRØVE (HA-PRØVE) 
Reagenser 
1. Isotonisk saltopløsning bufferet med phosphat (0.05M) til pH 7,0-7,4. 
(PBS). 
2. Røde blodlegemer udtaget og blandet fra mindst tre SPF-ky11inger (hvis det 
ikke findes, kan der bruges blod fra fugle, der regelmæssigt undersøges, og 
som påviseligt er fri for antistoffer mod aviær influenza) anbringes i en 
tilsvarende mængde Aisevers-opløsning. Blodlegemerne vaskes tre gange i 
PBS, før de anvendes. Til prøven anbefales en 1%-suspension (pakkede celler 
v/v) i PBS. 
3. EF-referencelaboratoriet vil levere eller anbefale H5- og H7-vira med ringe 
virulens som standardantigener. 
Fremgangsmåde 
1. Der afpipetteres 0,025 ml PBS i hvert hul på en plastikmikrotiterplade (der 
bør anvendes huller med V-bund). 
2. Der anbringes 0,025 ml virussuspension (dvs. allantoisvæske) i det første 
hul. 
3. Med m i kro-di luter fremstilles to-folds fortyndinger (1:2 til 1:4096) af 
virus i de følgende huller. 
4. Der afpipetteres yderligere 0,025 ml PBS i hvert hul. 
-Z5--
5. Der tilsættes 0,025 ml 1%-suspension af røde blodlegemer i hvert hul. 
6. Indholdet blandes ved let banken på pladen, og den anbringes ved 4'c. 
7. Pladerne aflæses 30-40 minutter senere, når blodlegemerne i kontrol hu I lerne 
har sænket sig. Aflæsningen foretages ved at holde pladen skråt og 
kontrollere, om de (sænkede) røde blodlegemer løber i dråbeform (langs 
bunden) eller ej. Blodlegemer i huller uden agglutination bør flyde med 
samme hastighed som kontrol blod I egernerne uden virus. 
8. HA-titeren er den største fortynding, der forårsager agglutination af de 
røde blodlegemer. Den fortynding kan betragtes som indeholdende en HA-enhed 
(HAU). HA-titeren kan bestemmes mere nøjagtigt, ved at der udføres HA-
prøver på virus fra et smalt spektrum af indledende fortyndinger, dvs. 1:3, 
1:4, 1:5, 1:6 m.v. Dette anbefales ti I en nøjagtig tilberedning af antigen 
til hæmaggluti nations-hæmningsprøver (kapitel 6). 
KAPITEL 6 
HÆMAGGLUTI NAT IONS-HÆMNINGSPRØVE (H I-PRØVE) 
Reagenser 
1. Phosphatbufferopløsning (PBS). 
2. Virushoidig allantoisvæske fortyndet med PBS, således at den indeholder 4 
el ler 8 HAU pr. 0,025 ml. 
3. 1%-suspension af røde blodlegemer fra kyllinger. 
4. Negativt kontrolkyI I ingeserum. 
5. Positivt kontrol serum. 
Fremgangsmåde 
1. Der afpipetteres 0,025 ml PBS i alle hullerne på en plastmikrotiterplade 
(huller med V-bund). 
-26-
2. Der anbringes 0,025 ml serum i det første hul på pladen. 
3. Med mikro-diluter fremstilles to-folds fortyndinger af serum i de følgende 
hul 1er. 
4. Der tilsættes 0,025 ml fortyndet allantoisvæske, som indeholder 4 eller 8 
HAU. 
5. Indholdet blandes ved let banken på pladen, og den anbringes ved 4*C i 
mindst 60 minutter eller ved rumtemperatur i mindst 30 minutter. 
6. Der tilsættes 0,025 ml 1%-suspension af røde blodlegemer i alle huller; 
7. Indholdet blandes ved en let banken på pladen, og den anbringes ved 4'C. 
8. Pladerne aflæses efter 30-40 minutter, når kontrol blod I egernerne har sænket 
sig. Dette gøres ved at holde pladen skråt og kontrollere, om de (sænkede) 
røde blodlegemer løber i dråbeform (langs bunden) med samme hastighed som 
kontrol hu I lerne, der kun indeholder røde blodlegemer (0,025 ml) og PBS 
(0,05 ml). 
9. Hl-titeren er den største fortynding af antiserum, der forårsager 
fuldstændig hæmning af 4 eller 8 enheder af virus (hver prøveopsætning bør 
omfatte en HA-ti trering til bekræftelse af, at der er det ønskede indhold 
af HAU). 
10. Resultaterne er kun gyldige, hvis der opnås en titer på under 23 med 
4 HAU eller 22 med 8 HAU med det negative kontrolserum og en titer, der 
ligger inden for én fortynding fra det positive kontrolserums kendte 
titer. 
KAPITEL 7 
INTRAVENØST PATOGEN IC ITETSINDEKS (IVPI) 
1. Inficeret allantoisvæske fra det lavest mulige niveau, helst fra den 
oprindelige isolering uden udvælgelse, fortyndes 1.-10 i steril isotonisk 
saltopløsning. 
-Il 
2. 0,1 ml fortyndet virus indsprøjtes intravenøst i 10 seks uger gamle 
kyllinger (det skal være SPF kyllinger). 
3. Kyllingerne undersøges med 24 timers mellemrum i ti dage. 
4. Ved hver observation gives hver kylling point. 0 - normal, 1 - syg; 
2 - meget syg, 3 - død. 
5. Resultaterne registreres og indekset beregnes som vist i det følgende 
eksempel: 
Kliniske symptomer Dag efter indsprøjtning 
Norma I 
Syg 
Meget syg* 
Død 1 
10 
0 
0 
0 8 9 10 
0 0 0 
0 0 0 
0 0 0 Point 
i alt 
12 x 0 - 0 
6x1-6 
6 x 2 - 12 
8 10 10 10 10 10 10 76 X 3 -228 
I ALT -246 
INDEKSET ER GENNEMSNITLIGT ANTAL POINT PR. KYLLING PR. OBSERVATION -
246. . 2.46 
100 
* Dette skal være en subjektiv klinisk bedømmelse, men det vil normalt 
indebære, at der er tale om fugle, som udviser mere end et af følgende 
symptomer: respiratorisk insufficiens, depression, diarré, cyanose af 
blottet hud eller kødlapper, ødemer i hoved, tegn på nervøsitet. 
29-
KAPITEL 8 
VURDERING AF EVNE TIL PLAQUEDANNELSE 
1. Det er normalt bedst at anvende flere fortyndinger af virus for at være 
sikker på, at der er et optimalt antal plaque til stede på pladen. 
Tifoldsfortyndinger indtil 10~7 i PBS skulle være tilstrækkeligt. 
2. Konfluerende monolag af kyllingefosterceller eller en passende cellelinje 
(Madin-Darby bovin nyre f.eks.) tilberedes i petriskåle med en diameter på 
5 cm. 
3. 0,2 ml af hver virusfortynding tilsættes i to petriskåle, og virus får lov 
ti I at adsorbere i 30 minutter. 
4. Efter at de inficerede celler er blevet vasket tre gange med PBS, dækkes de 
med det relevante substrat, der indeholder 1% w/v agar eventuelt med 0,01 
mg/ml trypsin; det er vigtigst, at der ikke tilsættes noget serum til 
dæksubstratet ; 
5. Efter 72 timers inkubation ved 37'C skulle der være dannet tilstrækkeligt 
store plaque. De ses bedst ved, at agardækket fjernes og cellemonolaget 
farves med krystalviolet (0,5% w/v) i 25% v/v ethanol. 
6. Alle vira skulle give tydelige plaque, når de inkuberes med trypsin i 
dæk I aget. Når der ikke er trypsin i dæk I aget, er det kun vira, som er 
virulente for kyllinger, som danner plaque. 
KAPITEL 9 
Immunodobbe11 d i f fus i on 
Den foretrukne metode til påvisning at tilstedeværelsen af influenza-A-virus 
er at vise forekomsten af nucleocapsid- eller matrixantigenerne, som er fælles 
for alle influenza-A-vira. Det foregår normalt ved hjælp af 
immunodobbeltdiffus ionsprøver med koncentrerede viruspræparater eller 
ekstrakter af inficerede chlorioallantoismembraner. 
-zs-
Egnede præparater af koncentreret virus kan fremstilles ved simpel hurtig 
centrifugering af inficeret allantoisvæske og sprængning af virus for at 
frigøre de indre nucleocapsis- og matrixantigener ved behandling med 
rensemidlet natriumlauroyIsarcosinat. Der kan også foretages syrefældning ved 
tilsætning af 1N HCL til inficeret allantoisvæske til et slut-pH på 3,5-4,0, 
nedkøling i mindst en time ved 0°C og centrifugering ved 1000 g i 
10 minutter. Supernatanten kan kasseres, og det virusholdige bundfald kan 
genopslemmes i det mindst mulige rumfang glycin-sarcosyI buffer 
(1% natriumlauroyIsarcosinat tilsat 0,5M glycin til pH 9,0). Disse 
tilberedninger indeholder både nucleocapsis- og matrixantigener. 
Beard (1970) beskrev tilberedningen af nucleocapsidrige antigener af 
chiorioalIantoismembraner fra inficerede æg. Denne metode omfatter: fjernelse 
af chiorioallantoismembranerne fra inficerede hæmagglutininpositi ve æg, 
formaling eller homogenisering af membranerne, frysning og optøning tre gange 
efterfulgt af centrifugering ved 1000 g i 10 minutter. Klumpen af faste 
bestanddele kasseres, og supernatanten kan efter behandling med 0,1% formalin 
anvendes som antigen. 
Begge disse antigener kan anvendes i immunodobbeltdiffusionsprøver med brug af 
1% agarosegeler eller agargeler indeholdende 8,0% natriumchlorid med pH 
indstillet til 7,2 med 0,1M phosphatbuffer. Et virus bekræftes ved, at 
testantigen og et kendt positivt antigen sammen med et kendt positivt 
antiserum danner sammenfaldende precipitinlinjer. 
-50 -
BI LAG II 
Der er følgende nationale Aviær influenza-laboratorier: 
- Belgien 
- Danmark 
Forbundsrepublikken 
Tyskland 
- Frankrig 
- Grækenland 
- Irland 
- I talien 
- Luxembourg 
- Nederlandene 
- Portugal 
Spanien 
Det Forenede Kongerige Institut National de Recherches 
Vétérinaires, Groeselenberg 99, 
B 1180 Bruxelles 
National Veterinary Laboratory, 
Poultry Disease Division, HangøveJ 2 
DK 8200 Aarhus N. 
Institut fQr Kleinstierzucht der 
Bundesforschundgsanstat fur Land-
wirtschaft, Braunschweig-Vôlkenrode, 
Postfach 280, D 3100 Celle 
Centre National d'Etudes Vétérinaires 
et Alimentation - Laboratoire Central 
de Recherches Agricoles et Porcines, 
B.P. 53, F 22440 Ploufragan 
Veterinay Research Laboratory, 
Abbotstown, Castleknock, Dublin 15 
Instituto Patolgie Aviaire, Facolta 
di Medicina Veterinaria, Un i vers i ta 
di Napoli, Via Aniezzo Falcone 394, 
I 80127 Napoli F Delpino 1 
Institut National de Recherches 
Vétérinaires, Groeselenberg 99, 
B 1180 Bruxelles 
Centraal Diergeneeskundig Instituut, 
Vest i ging Virologie, Hourtibweg 39, 
NL 8221 RA Lelystad 
Laboratôrio Nacional de 
Investigaçâo Veterinåria (LNIV), 
Estrada de Benfica 701, 1500 Lisboa 
Central Veterinary Laboratory, New 
Haw, Weybridge, GB-Surrey KT15 3NB 
? / 
BILAG I 
EF-REFERENCELABORATORI ET FOR AVIÆR INFLUENZA 
Central Veterinary Laboratory 
New Haw 
Weybr idge 
Surrey KT15 3NB 
Det Forenede Kongerige 
ISSN 0254-1459 
KOM(91) 304 endelig udg, 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer : CB-CO-91-344-DA-C 
ISBN 92-77-74814-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg