FORKLARENDE RAPPORT om protokollen, udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om fortolkning ved De Europæiske Fællesskabers Domstol af konventionen om forkyndelse i Den Europæiske Unions medlemsstater af retslige og udenretslige dokumenter i sager om civile eller kommercielle spørgsmål (Godkendt af Rådet den 26. juni 1997) (97/C 261/04)

I. GENERELLE BETRAGTNINGER

1. Rådet gav på samlingen den 29.-30. oktober 1993 en gruppe ved navn Gruppen vedrørende Forenkling af Dokumentfremsendelse mandat til at udarbejde et instrument med det formål at forenkle og fremskynde procedurerne for fremsendelse mellem medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i sager om civile eller kommercielle spørgsmål.

Under drøftelserne om konventionen om forkyndelse i Den Europæiske Unions medlemsstater af retslige og udenretslige dokumenter i sager om civile eller kommercielle spørgsmål er det blevet anset for nødvendigt at give Domstolen kompetence til at fortolke disse bestemmelser for at sikre en ensartet anvendelse.

Efter at gruppen havde afsluttet sine drøftelser, forelagde det nederlandske formandskab i henhold til artikel K.6 i traktaten om Den Europæiske Union teksten til konventionsudkastet til behandling i Europa-Parlamentet (1).

Rådet vedtog den 26. maj 1997 denne protokol (2) samt konventionen om forkyndelse i Den Europæiske Unions medlemsstater af retslige og udenretslige dokumenter i sager om civile eller kommercielle spørgsmål. Disse instrumenter blev samme dag undertegnet af repræsentanter for samtlige medlemsstater.

2. a) Protokollens bestemmelser bygger på bestemmelserne i EF-traktatens artikel 177. Der er i vidt omfang inspireret af artikel 1-4 i protokollen af 3. juni 1971 om Domstolens fortolkning af konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager.

De overtager navnlig de to måder, hvorpå sager kan indbringes for Domstolen, som er fastsat i protokollen af 1971.

b) De nærmere bestemmelser for protokollens ikrafttræden svarer derimod til dem, der er fastlagt i første og anden protokol af 19. december 1988 om fortolkning af konventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser.

Selve princippet om at tillægge Domstolen kompetence fastsættes i den foreliggende konvention, men det er protokollen hertil, der bl.a. fastsætter betingelserne for, at en sag kan indbringes for Domstolen, samt fastsætter, hvilke nationale retter der har kompetence til at indbringe sager for den.

Protokollen må ikke træde i kraft inden konventionen. Konventionen træder i kraft, når de 15 medlemsstater har ratificeret den, protokollen træder i kraft, når tre af disse stater har vedtaget den.

Under disse omstændigheder kan protokollen tidligst træde i kraft samtidig med konventionen. Det er således kun retterne i en medlemsstat, der er part i både konventionen og protokollen, der kan anmode Domstolen om at træffe afgørelse vedrørende eller tage stilling til et fortolkningsspørgsmål.

c) Endelig svarer de afsluttende bestemmelser til dem, Rådet for Den Europæiske Union har fastlagt for de konventioner, der er udarbejdet inden for rammerne af afsnit VI i konventionen om Den Europæiske Union. De er sammenfaldende med konventionens bestemmelser med forbehold af de nødvendige tilpasninger.

II. BEMÆRKNINGER TIL ARTIKLERNE

Artikel 1

Artikel 1 indeholder det samme princip som protokollen af 1971 om at give Domstolen kompetence til at fortolke bestemmelserne i konventionen om forkyndelse i Den Europæiske Unions medlemsstater af retslige og udenretslige dokumenter i sager om civile eller kommercielle spørgsmål samt bestemmelserne i selve protokollen.

Artikel 2

1. Denne artikel fastlægger, hvilke retter i medlemsstaterne der har kompetence til at forelægge fortolkningsspørgsmål for Domstolen til præjudiciel afgørelse.

Der er i første række tale om medlemsstaternes højeste retsinstanser, der er opført på en liste i stk. 1, litra a).

Denne liste er udtømmende, og eventuelle andre højeste retsinstanser har ikke kompetence til at forelægge spørgsmål for Domstolen, heller ikke selv om deres afgørelser måtte have følger i sager om civile eller kommercielle spørgsmål.

Desuden kan medlemsstaternes retter, når de træffer afgørelse som appelinstans, ifølge litra b) ligeledes anmode Domstolen om at træffe afgørelse.

Der er således først og fremmest tale om appelretterne, undtagen når de træffer afgørelse i første instans, samt de øvrige nationale retter, der dømmer i en sag som appelret.

Til gengæld kan de retter, der træffer afgørelse i første instans, ikke forelægge spørgsmål for Domstolen.

2. Den i litra a) opstillede liste kan ændres efter anmodning fra den pågældende medlemsstat. Dette er en mulighed, der ikke var fastlagt i protokollen af 1971.

En sådan ændring kan f.eks. vise sig nødvendig i tilfælde af, at der sker en ændring i domstolens organisation i en medlemsstat.

Anmodningen skal rettes til generalsekretæren for Rådet i hans egenskab af depositar for protokollen. Generalsekretæren underretter snarest de øvrige medlemsstater, herunder dem, der endnu ikke er parter i protokollen.

Afgørelsen om ændring af listen træffes af Rådet i overensstemmelse med de gældende procedureregler.

Når ændringen er vedtaget, får den virkning på de betingelser, der fastsættes i Rådets afgørelse (f.eks. om en sådan ændrings ikrafttræden). Som følge af afgørelsens natur har det ikke forekommet nødvendigt, at medlemsstaterne vedtager den efter deres respektive forfatningsmæssige regler. Som følge heraf er der fastsat særlige regler, der udgør en undtagelse fra proceduren i protokollens artikel 9 om ændring af konventionen.

Hvis en stat, der bliver medlem af Den Europæiske Union, tiltræder protokollen, skal denne stat samtidig med deponeringen af sit tiltrædelsesinstrument oplyse, hvilken eller hvilke af dens højeste retsinstanser der har beføjelse til at anmode Domstolen om at træffe afgørelse vedrørende et fortolkningsspørgsmål (artikel 8, stk. 3 og 4).

En sådan ordning gør det muligt for medlemsstaterne, også dem, der ikke er parter i konventionen, at føre kontrol med de foretagne udpegelser, der skal gøre det muligt at bevare systemets logik.

Artikel 3

1. Denne artikel, der bygger på artikel 177 i EF-traktaten og svarer til artikel 3 i protokollen af 1971 om Domstolens fortolkning af Bruxelles-konventionen af 1968, vedrører proceduren for præjudicielle afgørelser.

I stk. 1 præciseres det, at de i artikel 2, stk. 1, litra a), nævnte retter skal forelægge spørgsmål for Domstolen, hvis de skønner, at en fortolkning er nødvendig, for at de selv kan træffe afgørelse.

En sådan bestemmelse tager, for så vidt som den pålægger de højeste retsinstanser en forpligtelse, sigte på at fremme en ensartet anvendelse af konventionen i Den Europæiske Unions medlemsstater.

2. I stk. 2 fastsættes det, at retterne, når de træffer afgørelse som appelret, kan forelægge Domstolen et fortolkningsspørgsmål, når de skønner, at en afgørelse om et spørgsmål, der er rejst i en retssag, som de skal afsige dom i, er nødvendig.

Artikel 4

1. Denne artikel overtager artikel 4 i protokollen af 1971. I artiklen fastlægges en anden procedure, der giver det offentliges øverste repræsentant ved kassationsretterne eller enhver anden myndighed udpeget af en medlemsstat mulighed for at anmode Domstolen om at tage stilling til et fortolkningsspørgsmål, når de konstaterer, at en retskraftig dom afsagt af en retsinstans i deres medlemsstat er i modstrid med den fortolkning, der er anlagt af Domstolen eller af en ret i en anden medlemsstat, der er part i protokollen.

Denne bestemmelse tager ligeledes sigte på at fremme en ensartet fortolkning af konventionen.

Det tilkommer den kompetente retsinstans at vurdere, om et fortolkningsspørgsmål bør forelægges for Domstolen i et sådant tilfælde.

2. Enhver medlemsstat, også selv om den ikke er part i protokollen, samt Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union har i øvrigt mulighed for at indgive indlæg eller andre skriftlige udtalelser til Domstolen, når denne har fået forelagt et fortolkningsspørgsmål.

Artikel 5

I lighed med protokollen af 1971 fastsætter denne artikel princippet om anvendelse af statutten for Domstolen og dennes procesreglement.

Artikel 6

Denne artikel, der angiver, at der ikke kan tages forbehold med hensyn til denne protokol, giver ikke anledning til særlige bemærkninger.

Artikel 7

I denne artikel fastsættes det, at protokollen træder i kraft i overensstemmelse med de bestemmelser, som Rådet for Den Europæiske Union har fastlagt på området.

For at give Domstolen mulighed for at udøve sin kompetence hurtigst muligt, er det fastsat, at protokollen træder i kraft ved udløbet af en frist på 90 dage efter den dato, hvor en af de 15 stater, der er medlem af Den Europæiske Union den 26. maj 1997, der er datoen for Rådets vedtagelse af retsakten om udarbejdelse af denne protokol, har deponeret det tredje vedtagelsesinstrument.

Protokollen kan dog først træde i kraft, når alle 15 medlemsstater har vedtaget konventionen om forkyndelse i Den Europæiske Unions medlemsstater af retslige og udenretslige dokumenter i sager om civile eller kommercielle anliggender. I overensstemmelse med konventionens artikel 24 træder konventionen i kraft 90 dage efter, at den medlemsstat, der som den sidste opfylder denne formalitet, har givet notifikation om afslutningen af den vedtagelsesprocedure, der er fastlagt i dens forfatningsmæssige regler.

En fremskyndet anvendelse af konventionen i henhold til dennes artikel 24, stk. 4, kan ikke begrunde en fortolkningsbeføjelse for Domstolen. Samtlige medlemsstaters vedtagelse af protokollen vil heller ikke kunne give Domstolen beføjelse til at fortolke konventionens bestemmelser, så længe konventionen ikke er trådt i kraft.

Artikel 8

I denne artikel hedder det, at protokollen er åben for tiltrædelse af stater, der bliver medlem af Den Europæiske Union. Et tredjeland kan derimod hverken tiltræde konventionen eller protokollen.

For så vidt angår de nærmere bestemmelser for tiltrædelse af protokollen indeholder denne artikel bl.a. forenklede bestemmelser for ændring af den i artikel 2, stk. 1, litra a), fastlagte liste over de højeste retsinstanser som følge af udpegelsen af de højeste retsinstanser i den nye medlemsstat, i overensstemmelse med det i artikel 2, stk. 2, fastsatte princip.

Mellem datoen for deponeringen af tiltrædelsesinstrumentet og datoen for protokollens ikrafttræden for den tiltrædende medlemsstat vedtager Rådet de ændringer, der skal foretages i listen over de højeste retsinstanser.

Artikel 9

Denne artikel vedrører proceduren for ændring af protokollen.

Kun de medlemsstater, der er parter i protokollen, samt Kommissionen kan foreslå ændringer.

Rådet vedtager ændringer og anbefaler medlemsstaterne at vedtage dem i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser.

Denne procedure finder ikke anvendelse, når der blot er tale om en ændring af listen over de højeste retsinstanser.

Artikel 10

Denne artikel pålægger generalsekretæren for Rådet rollen som depositar for protokollen.

Generalsekretæren underretter medlemsstaterne om alle notifikationer i forbindelse med protokollen og sørger for, at de offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, serie C.

(1) Udtalelse afgivet den 11. april 1997 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(2) Se side 17 i denne Tidende.