KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
h' 
:t 
P 
\H V 
•te:' 
m 
•'ir 
f4Vst Bruxelles, den 30.10.1996 
KOM(96)491 endelig udg. 
RAPPORT OM UDVIKLINGEN I FORBINDELSERNE MED TYRKIET 
SIDEN TOLDUNIONENS IKRAFTTRÆDEN 
(forelagt af Kommissionen) 
ta, | s 

RAPPORT OM UDVIKLINGEN I FORBINDELSERNE MED TYRKIET 
SIDEN TOLDUNIONENS IKRAFTTRÆDEN 
INDLEDNING - OPFØLGNING AF KOMMISSIONENS FORPLIGTELSE 
Kommissionen forpligtede sig til at udsende denne beretning i efteråret 1995 under 
Europa-Parlamentets debat om den samstemmende udtalelse om toldunionen mellem 
Tyrkiet og EF. Som nævnt i forpligtelsen er der tale om en "årsberetning om toldunionens 
iværksættelse samt om de økonomiske og politiske aspekter, herunder 
demokratiseringsprocessen og menneskerettighederne i Tyrkiet". 
TOLDUNIONENS FUNKTION 
Efter positiv afstemning i Europa-Parlamentet trådte toldunionen i kraft den 31. 
december 1995 og opfyldte således de frister, der er fastsat i tillægsprotokollen 
til associeringsaftalen mellem EF og Tyrkiet fra 1964. Siden har toldunionen som 
helhed fungeret tilfredsstillende og i overensstemmelse med Associeringsrådets 
afgørelser 1/95 og 2/95. Told og afgifter med tilsvarende virkning samt alle 
kvantitative restriktioner er blevet afviklet (dog undtagen en tyrkisk restriktion på 
eksporten af rå bomuld til Fællesskabet). Tekstilaftalerne om frivillige 
begrænsninger, som de tyrkiske eksportører anvendte i samhandelen med 
Fællesskabet, er til gengæld blevet afskaffet. I industrisektoren findes der således 
på nuværende tidspunkt ikke længere kvantitative restriktioner og import- eller 
eksporttold i samhandelen med Tyrkiet. Aftalen om toldunionen er i øvrigt blevet 
suppleret med en frihandelsaftale undertegnet i juli 1996 for varer, der er omfattet 
af EKSF-traktaten. Fællesskabet og Tyrkiet har i fællesskab underrettet WTO om 
de to tekster (toldunion og EKSF). Desuden fortsætter forhandlingerne i 
overensstemmelse med de forpligtelser, parterne er gået ind på, med henblik på 
udveksling af gensidigt fordelagtige indrømmelser for landbrugsprodukter. 
Hvad angår toldunionens funktion, har de to parter ligeledes forpligtet sig til at 
sikre den på den mest tilfredsstillende måde. Alle planlagte institutionelle 
ordninger: oprettelse af et blandet udvalg for toldunionen og tyrkiske eksperters 
deltagelse i visse tekniske udvalg er blevet fastlagt. Udvalget for Toldunionen er 
trådt sammen flere gange og er i det store hele nået frem til tilfredsstillende 
løsninger på de forskellige problemer. Problemerne opstår almindeligvis i 
forbindelse med den aktuelle overgangsperiode, hvor Tyrkiet ganske vist har 
vedtaget den fælles toldtarif, men endnu ikke indgået handelsaftaler, som kan 
sammenlignes med EU's aftaler med Østlandene og Middelhavslandene, og heller 
ikke vedtaget Fællesskabet generelle præferenceordning. Derfor opstår der visse 
situationer, hvor importørerne fra EU kan have forsyningskilder til nultold for et 
/ 
givet produkt, medens deres tyrkiske kollegaer må anvende den fælles toldtarif. 
Disse problemer vil forsvinde, efterhånden som Tyrkiet vedtager hele 
Fællesskabets præferencepolitik. Landet har 5 år til det. Der er undertegnet en 
frihandelsaftale med Israel og paraferet en med Ungarn; desuden skulle en aftale 
med Rumænien følge snarest. Der er forhandlinger i gang om flere andre aftaler 
med andre lande i Centraleuropa (Tjekkiet, Slovakiet, Polen, Bulgarien), og de 
første kontakter har rundet sted med Litauen. 
Tyrkiet har også overholdt sine forpligtelser til at iværksætte en 
udenrigshandelspolitik i tekstilsektoren, som stort set svarer til den, EU anvender. 
I forbindelse med Associeringsrådets møde den 30. oktober 1995 kunne 
Kommissionen notere, at Tyrkiet havde vedtaget det væsentligste af den 
nødvendige lovgivning for toldunionens korrekte funktion, men også, at der stadig 
var en række foranstaltninger, som den tyrkiske regering eller det tyrkiske 
parlament skulle træffe, f.eks. til oprettelse af en myndighed til at føre kontrol 
med, at konkurrencelovgivningen overholdes eller at det tyrkiske parlament 
vedtager en ny toldkodeks tilpasset EU's toldkodeks. Disse foranstaltninger skulle 
have været truffet, inden toldunionen trådte i kraft. Men det har endnu ikke været 
muligt på grund af den politiske situation i landet. Disse mangler udgør dog ikke 
en hindring for toldunionens korrekte funktion og er i øvrigt til større skade for 
tyrkiske erhvervsfolk end for erhvervsfolk fra EU, men Kommissionen beklager 
situationen. 
Hvad angår toldunionens økonomiske virkninger, har Kommissionen ligesom de 
tyrkiske myndigheder endnu ikke tilstrækkelige statistiske oplysninger til rådighed 
over samhandelen til at kunne fremlægge en underbygget vurdering. 
Imidlertid tyder de første spredte oplysninger (nogle måneder, nogle europæiske 
lande) i almindelighed på, at der var en stærk stigning i EU's eksport til Tyrkiet 
i begyndelsen af 1996 og en mindre stigning i Tyrkiets eksport til landene i EU. 
Visse EU-lande som Italien, Frankrig, UK og Danmark har øget deres eksport 
over 50% sammenlignet med samme perioder i 1995. De tyrkiske tjenester anslår 
det tyrkiske handelsunderskud til 10 mia. US$ for de første 6 måneder af 1996 
sammenlignet med 13,2 mia. US$ for hele 1996. Det vil dog være alt for tidligt 
at fastslå, at denne udvikling alene skulle skyldes virkningerne af toldunionen. 
Overophedningen af den tyrkiske økonomi i begyndelsen af 1996 er sikkert 
grunden til en god del af stigningen i den tyrkiske import, sådan som det i øvrigt 
kunne konstateres i forbindelse med en lignende cyklus i 1993. Samtidig er det 
for øjeblikket vanskeligt at fastslå, om den konstaterede stigning i Tyrkiets eksport 
skyldes afviklingen af Fællesskabets tekstilpolitik over for Tyrkiet. 
H. ANDRE ASPEKTER VED IVÆRKSÆTTELSEN AF AFGØRELSEN FRA 6. 
MARTS 1995 
Afgørelsen fra 6. marts 1995 om Tyrkiet omfattede ikke blot de handelsmæssige 
aspekter (toldunion, EKSF, landbrug), men også et afsnit om finansielt 
samarbejde, intensivering af den politiske dialog og udvikling af samarbejdet på 
en lang række områder. 
Inden for hvert af disse afsnit er situationen følgende: 
Finansielt samarbejde: 
EU's forpligtelser over for Tyrkiet omfattede: en særlig bevilling på 375 
mio. ECU i budgetstøtte i henhold til toldunionen, en lånebevilling fra EIB 
på højst 750 mio. ECU af Bankens egne midler. Fællesskabet havde 
desuden forpligtet sig til at lade Tyrkiet drage fordel af 
samarbejdspolitikken vedrørende Middelhavslandene (hvis omfang og 
større retningslinjer senere blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Cannes), 
både i forbindelse med budgetafsnittet (MEDA-bevilling) og afsnittet om 
EIB-lån. 
Hvad angår den særlig budgetstøtte vedrørende toldunionen til 375 mio. 
ECU, har Rådet endnu ikke vedtaget udkastet til finansieringsforordning. 
Rådet nåede ultimo 1995 frem til politisk enighed om teksten til en 
forordning, som Parlamentet godkendte med visse ændringer, samtidig med 
at det godkendte toldunionen. Efter hændelserne omkring øen Imia i januar 
1996 har Rådet ikke kunnet samle den nødvendige enstemmighed til at 
vedtage teksten formelt. Af samme grund har EIB ikke været i stand til at 
gennemføre Rådets opfordring til Banken ultimo 1995 om at yde Tyrkiet 
lån på op til 750 mio. ECU. 
Hvad angår Tyrkiets deltagelse i samarbejdspolitikken med 
Middelhavslandene, nævnes Tyrkiet som modtager af den MEDA-
finansforordning, som Rådet vedtog i juli. Den finansielle støtte, Tyrkiet 
skal modtage i henhold til denne bevilling, er omfattet af et 
indikativprogram, der er indgået mellem Kommissionen og Tyrkiet og 
forelagt medlemsstaterne i henhold til forordningen. I medfør af 
forordningen har Kommissionen undersøgt flere samarbejdsprojekter, og 
der vil kunne træffes afgørelse om visse af disse inden udgangen af 1996 
i overensstemmelse med de vedtagne procedurer i MEDA-forordningen. 
Formålet med projekterne er i det store hele at gøre det lettere at 
gennemføre toldunionen og hjælpe små og mellemstore virksomheder i 
Tyrkiet til at tage konkurrencen op i Europa. I samme forbindelse vil man 
udbygge Jean-Monnet-programmet for stipendier til tyrkiske studerende, 
som ønsker at fuldføre deres studier ved europæiske universiteter. Desuden 
er flere samarbejdsprojekter med sociale formål under forberedelse, 
herunder projekter sammen med tyrkiske NGO'er. 
Fællesskabet har forpligtet sig til at yde makro-økonomisk støtte på visse 
betingelser. Disse betingelser er hidtil ikke blevet opfyldt (bl.a. 
konstatering af visse vanskeligheder på betalingsbalancen, eksistensen af 
et program med Valutafonden). 
Politisk dialog: 
Siden toldunionens iværksættelse er der taget mange kontakter på 
forskellige niveauer mellem EU og Tyrkiet. Først blev premierminister 
Tansu Ciller, siden premierminister Yilmaz inviteret i anledning af Det 
Europæiske Råds møder i henholdsvis Madrid og Firenze. Premierminister 
Yilmaz aflagde Europa-Kommissionens formand besøg i juni 1996. Den 
Blandede Parlamentariske Kommission trådte sammen i Ankara i juni 
1996. Der er ligeledes afholdt to møder mellem troikaens politiske 
direktører. Det er også vigtigt at understrege Tyrkiets rolle i arbejdet 
omkring Euro-Middelhavskonferencen i Barcelona, hvor der var anledning 
til mange multilaterale møder, både mellem ministre og administrationerne. 
Men på grund af begivenhederne i Ægærhavet har det ikke siden været 
muligt at kalde Associeringsrådet EF-Tyrkiet sammen og organisere 
ministermøder som fastsat i Associeringsrådets afgørelser fra 1995 mellem 
europæiske og tyrkiske ansvarshavende fra forskellige sektorer, der har 
noget at gøre med toldunionens funktion: handel, indre marked, transport 
osv. 
Udvikling af samarbejdet: 
På grund af mangelen på disponible finansielle midler (MEDA-
forordningen blev først vedtaget i juli) har afgørelse 1/95 om udvikling af 
samarbejdet ikke fået nogen virkninger. Kommissionen har dog sendt 
Rådet og Europa-Parlamentet et forslag, hvorefter Tyrkiet skal indgå i 
programmerne for udveksling af unge og kulturel udvikling (Leonardo, 
Sokrates og Unge i Europa). Disse forslag ligger i øjeblikket til behandling 
i Europa-Parlamentet. 
ffl. DEN ØKONOMISKE SITUATION I TYRKIET 
Positive elementer i den økonomiske situation er selve væksten, som efter et 
tilbageslag i 1994, var på over 7% om året i 1995 og 8% i første kvartal 1996. 
Både den indenlandske efterspørgsel og eksporten, særlig til landene i Central- og 
Østeuropa og det tidligere Sovjetunionen, har været meget dynamisk og betød en 
stigning i BNP i denne periode. En anden positiv faktor er stabiliteten i de 
pengeforsendelser, som tyrkiske arbejdere i udlandet sender hjem (3 mia. dollars), 
og stigningen i indtægterne fra turisme. Valutabeholdningerne er blevet 
genopbygget på et højt niveau (over 15 mia. dollars). 
Den største kilde til bekymring på området er makro-økonomisk stabilitet, specielt 
det voksende underskud på budgettet og den stigende realrente. Prognoserne 
vedrørende underskuddet på den løbende balance er også meget pessimistiske, 
fordi stigningen i handelsunderskuddet skulle været nået op på 10 mia. dollars for 
de første seks måneder i 1996. Det mest foruroligende aspekt er 
budgetunderskuddet som blev holdt under kontrol takket været stand-by-aftalen 
med Valutafonden (6,6 % i 1995), men som efterhånden som valget nærmede sig 
i december 1995 igen begyndte at løbe løbsk. Siden det sidste valg har Tyrkiet 
ikke haft klare retningslinjer for den makro-økonomiske politik. Det er tydeligt, 
at det ikke er muligt at nå det mål den første koalitionsregering opstillede: et 
underskud svarende til 7,7 % af BNP. Det ville kræve drastiske foranstaltninger 
med hensyn til skat, social sikkerhed og privatiseringer. Så mange foranstaltninger 
er der ikke indgået forpligtelser for til dato. Tværtimod har virkningerne af de 
første beslutninger truffet af Erbakan/Ciller-koalitionen (50% forhøjelse af 
tjenestemændenes lønninger og pensioner, 101% forhøjelse af mindstelønnen, 
forskellige foranstaltninger til fordel for landbrugerne) - hvad der end har været 
deres politiske og sociale berettigelse - automatisk betydet en alvorlig forøgelse 
af det offentlige underskud, også når man tager de foranstaltninger, som 
regeringen gav meddelelse om i juli og september, i betragtning. Det er 
foranstaltninger, der ikke tager sigte på bedre kontrol med de offentlige udgifter. 
Det vil således være meget vanskeligt at forvalte den interne gæld med en 
rentebyrde, som vil kunne nå op på 10% af BNP henimod årets udgang. En 
mission fra Den Internationale Valutafond haj for nylig været på et nyt besøg i 
Tyrkiet. 
Uden interne stabiliseringsforanstaltninger vil de tyrkiske myndigheder måske 
træffe foranstaltninger til at bremse importen for hurtigt for at få rettet op på 
udenrigsøkonomien. Mere grundlæggende bringer den makro-økonomiske 
forværring igen de fordele i fare, som Tyrkiet med rette kan forvente af 
Toldunionen i økonomisk henseende. Det vigtigste er, at Tyrkiet takket været 
Toldunionen har mulighed for at fremskynde moderniseringen af industrien og 
opnå specialiseringer med stærk værditilførsel i den internationale arbejdsopdeling. 
En sådan udvikling forudsætter, at Tyrkiet både kan mobilisere egne menneskelige 
og finansielle ressourcer og importere teknologier og know-how, bl.a. i form af 
udenlandske investeringer. Men skønt de udenlandske investeringer steg stærkt 
i Tyrkiet i løbet af 1995 i perspektivet af Toldunionen lader det nu til, at 
tendensen er gået i sig selv igen. Derfor er det efter Kommissionens opfattelse 
absolut nødvendigt at gøre hurtige fremskridt inden for makroøkonomisk 
stabilisering og strukturtilpasning, således at Toldunionen kan fungere korrekt, og 
Tyrkiet kan dække sine grundlæggende interesser i denne union. 
IV. DEN POLITISKE SITUATION 
1. Indenrigspolitik 
Det sidste valg, som blev udskrevet få dage efter Europa-Parlamentets 
godkendelse af Toldunionen, var kendetegnet ved en almindelig valgkampagne og 
almindelig afvikling af valghandlingerne. Der var en massiv valgdeltagelse (85% 
af de indskrevne). Det islamiske parti Refah bekræftede sin succes fra 
kommunevalgene i 1993 og gik 3 points frem med 21,5 % af stemmerne og fik 
således flest stemmer. Tansu Cillers parti (DYP) og Yilmaz' parti (ANAP) fik et 
lignende antal stemmer, omkring 20%, men uden at vælgerne klart tog stilling. 
Venstrepartierne fik som helhed langt færre stemmer end forventet, og endelig 
kom det pro-kurdiske parti Hadep med ca. 3% af stemmerne slet ikke over 
stemmegrænsen til at kunne blive repræsenteret i Parlamentet. I marts 1996 
dannede DYP og ANAP en koalition med støtte fra det socialdemokratiske parti 
ledet af Btilent Ecevit. Selv om koalitionen havde tilstrækkelig støtte i 
parlamentet, kunne den ikke holde til rivaliseringen mellem lederne. Efter en 
måneds regeringskrise kom en ny koalition mellem Necmettin Erbakans parti 
Refah og DYP til magten i juni 1996 med Erbakan som premierminister og Tansu 
Ciller som vicepremierminister og udenrigsminister. I regeringens valgprogram 
forpligtede de to partier sig til fortsat at følge de større retningslinjer i Tyrkiets 
udenrigspolitik (medlemskab af Nato, forbindelser til EU og særlig Toldunionen 
med EU). De forpligtede sig også til at fortsætte med at udvikle demokratiet og 
forbedre menneskerettighedssituationen. Man overvejer bl.a. at ophæve 
undtagelsestilstanden i det sydøstlige Tyrkiet. 
Et af de mere problematiske aspekter i den politiske situation i Tyrkiet - allerede 
nævnt hvad angår den økonomiske situation - er manglen på initiativer fra 
regeringens side og næsten ophør af lovgivningsarbejdet i parlamentet. I hele 
perioden med koalitionen mellem DYP og ANAP blev der vedtaget meget fa love 
og næsten ingen siden etableringen af den nye koalition Refah-DYP. Det har især 
haft konsekvenser for uddybningen af den demokratiseringsproces, der indledtes 
i 1995. 
2. Situationen i Ægærhavet 
Siden hændelserne i begyndelsen af 1996 vedrørende øen Imia i Ægærhavet er 
spændingen fortsat stor i området. Selv om regeringerne fra de to lande har 
forsøgt at få situationen under kontrol og undgå, at den ikke udarter sig til noget 
alvorligere, tynger problemet fortsat stærkt i forbindelserne mellem Grækenland 
og Tyrkiet og i forbindelserne mellem Tyrkiet og EU. 
EU's italienske formandskab gjorde i første halvdel af 1996 forsøg på at tilnærme 
parternes synspunkter og forsøgte at skabe et gunstigt klima til et frugtbart møde 
i Associeringsrådet EU-Tyrkiet. Det irske formandskab overtog disse bestræbelser. 
Rådet (generelle anliggender) vedtog den 15. juli en principerklæring, hvori det 
nævnte, at forbindelserne mellem EU og Tyrkiet "skal være baseret på efterlevelse 
af princippet om overholdelse af folkeretten og internationale aftaler, relevant 
international praksis samt medlemsstaternes og Tyrkiets suverænitet og territoriale 
integritet". Rådet nævnte også, at "parterne burde undgå enhver handling, som kan 
øge spændingerne, især magtanvendelse eller trusler herom". Det understregede 
at "de tvister, der er opstået på grund af territoriale krav som f.eks. Imia-
spørgsmålet bør forelægges for Den Internationale Domstol". 
Tyrkiet har hidtil ikke tilkendegivet sin stillingtagen til principperne i denne 
erklæring. 
3. Cypern 
Den politiske kontekst i Tyrkiet siden 1996 og spændingerne i Ægærhavet har 
desværre ikke været gunstige for en dialog mellem EU og Tyrkiet, som kan skabe 
fremskridt i bestræbelserne for at finde en global løsning på det cypriotiske 
problem. Det må dog nævnes, at Tyrkiet er gået ind på at samarbejde med de to 
formandskabers udsendte i Cypern-spørgsmålet (Di Roberto og Heaslip). 
Den beklagelige vold på Cypern i august 1996 har alvorligt forværret spændingen 
på øen og klart haft til formål at søge at overbevise den internationale offentlighed 
om, at naboskabsforbindelser mellem det græsk-cypriotiske og det tyrkisk­
cypriotiske samfund i en og samme forbundsstat ville være farlige for de berørte 
befolkningers sikkerhed. Både Kommissionen og formandskabet har klart fordømt 
disse hændelser. Disse hændelser må ikke skade forsøgene på at finde en global 
løsning, som svarer til FN's resolutioner, og heller ikke EU's politiske beslutning 
om at indlede tiltrædelsesforhandlinger seks måneder, efter at 
regeringskonferencen er afsluttet. Kommissionen tilslutter sig EU-formandskabets 
appel om, at de to samfund skal forpligte sig til at undgå nye sammenstød og 
samarbejde med UNFICYP om at mindske spændingen. 
V. MENNESKERETTIGHEDSSrrUATIONEN 
I rapporten til Parlamentet i 1995 understregede Kommissionen i forhold til en 
meget foruroligende oversigt over menneskerettighedssituationen betydningen af 
de reformer, der blev iværksat i løbet af 1995, eftersom disse reformer forpligtede 
Tyrkiet i en positiv retning. Tyrkiet havde faktisk indledt en reform af 
konstitutionen, den første i lang tid foretaget af en civil regering, en reform som 
havde til formål at gøre det politiske område større og sikre bedre vilkår for det 
politiske liv. Desuden var artikel 8 i antiterroristloven blevet ændret i en mere 
liberal retning i retning af større udtryksfrihed, men var dog stadig med i loven. 
I den måned, der fulgte efter ændringen, blev 142, som var dømt efter denne 
artikel, løsladt. Siden er mange sager blevet genoptaget; og som følge heraf er 269 
fanger blevet løsladt, 1 408 domme er blevet nedsat, og 4 fængselsdomme ændret 
til bødestraffe. 
Opfølgning af de reformer, der iværksattes i 1995 
Den generelle politiske situation har betydet, at den demokratiske reformproces 
ikke er blevet fortsat i 1996. Konstitutionsreformerne er ikke blevet omsat i den 
tyrkiske lovgivning. Selv ændret ligger artikel 8 stadig til grund for retsforfølgelse 
af systemkritikere; blandt disse finder man forfatteren Yasar Kemal (også anklaget 
i henhold til artikel 312 i straffeloven), en udgiver Ozcan Sapan og en tidligere 
DEP-deputeret Sakik. Desuden er der med genoptagelsen af visse processer på 
grundlag af den nye artikel 8, som processen vedrørende Mehdi Zana, fare for, at 
nogle af deløsladte igen vil blive fængslet. 
Retsforfølgelserne i henhold til artikel 8 er mindre talrige end tidligere og 
straffene mindre hårde. Men de kan dog vanskeligt anskues på anden måde end 
at der bliver rejst sag mod folk, som giver udtryk for anden mening. Det 
bemærkes ligeledes, at andre artikler i straffeloven (særlig artikel 168 og 312) 
fortsat danner grundlag for at rejse sag i samme type tilfælde, hvilket igen sår 
tvivl om den nye kurs efter reformen af artikel 8. 
Krænkelse af menneskerettighederne 
Den politiske situation i Tyrkiet har heller ikke givet mulighed for at fortsætte 
aktionerne mod tortur og dårlig behandling, forsvinden og henrettelser uden 
retssag med den nødvendige beslutsomhed. Under en offentlig debat i det tyrkiske 
parlament den 28. februar 1996 erkendte den tidligere justitsminister Firuz 
Cilingiroglu, at tortur var udbredt praksis, særlig i varetægtsperioden (custody), 
hvor den anholdte ikke nød den nødvendige juridiske beskyttelse. Der bliver i 
stadig højere grad systematisk rejst sag mod de skyldige i sådanne handlinger. 
Ministeren nævnte et tal på 252 i 1993 og 224 i 1994. 
Det Høje Råd for Menneskerettighederne, som blev oprettet i september 1993, 
anbefalede ultimo 1994 en række reformer med henblik på at bringe sådan praksis 
til ophør, specielt nedsættelse til fire dage som det længste tidsrum, hvor man kan 
holde folk i varetægt (det er 15 dage inden for rammerne af antiterroristloven og 
30 dage i tilfælde af undtagelsestilstand) samt mulighed for, at alle anholdte kan 
konsultere en advokat. Forslagene er ikke sat i værk til dato, selv om flere 
ansvarlige politikere har omtalt dem i offentlige erklæringer. 
Regeringen har rejst sag mod de ansvarlige, også på højt niveau, i de mest 
foruroligende tilfælde, som har slået offentligheden, særlig mordet på journalisten 
Metin Goktepe, medens han var anholdt i et kommissariat i Istanbul, og hvor hans 
lig blev fundet nogle hundrede meter fra kommissariatet, og på samme måde i 
tilfælde, hvor der er konstateret tortur mod unge i Manisa (arresteret for formodet 
tilhørsforhold til det revolutionære venstreparti DHKP/C og deltagelse i visse af 
partiets aktioner). Efter mordet på Metin Goktepe er 14 politiofficerer, 
sikkerhedschefen og 3 kommissærer blevet suspenderet fra deres arbejde, og der 
er rejst sag mod 49 politiofficerer. På samme måde er 10 politiofficerer blevet 
indbragt for retten i Manisa-sagen. Deres proces genoptages den 6. november 
1996. Der forventes domsafsigelse i disse sager. 
Menneskerettighedssituationen i Tyrkiet var genstand for debat på den 52. samling 
i FN's Menneskerettighedskommission. Praksis med tortur blev nævnt i EU-
formandskabets tale samtidig med situationen i det sydøstlige Tyrkiet, vilkårlige 
henrettelser og de mange forsvundne. 
Situationen i de tyrkiske fængsler 
Sultestrejker i fængslerne i Istanbul har igen rettet opmærksomheden mod 
fangernes forhold i de tyrkiske fængsler. Den tyrkiske regering har måttet gribe 
ind over for ikke bare spontane oprør fra fangernes side, men omhyggeligt 
planlagte aktioner gennemført med stor beslutsomhed af militante revolutionære. 
Der blev fundet en løsning efter over 60 dages sultestrejke, hvor 12 fanger døde. 
Ved en mægling med deltagelse af flere kendte personer fra civilsamfundet og 
repræsentanter for NGO'erne nåede parterne frem til en humanitær løsning på 
problemet, men man må dog beklage, at det ikke var muligt at løse problemet 
inden tab af så mange menneskeliv. Kommissionen reagerede med et brev fra 
kommissær Hans van den Broek til Tansu Ciller med opfordring til at finde en 
humanitær løsning. I brevet nævnes desuden, at Tyrkiet har accepteret, at 
situationen i landets fængsler gøres til genstand for en undersøgelse af komitéen 
for forebyggelse mod tortur under Europa-Rådet. En mission fra denne komité 
aflagde besøg i Tyrkiet midt i september. Kommissionen vil følge udviklingen på 
området. 
Undtagelsestilstand i de sydøstlige provinser 
I regeringens valgprogram, der blev forelagt det tyrkiske parlament den 3. juli 
1996, hed det, at undtagelsestilstanden ville blive ophævet og systemet med 
landsbyvagter taget op til ny undersøgelse. Dette engagement har endnu ikke haft 
virkninger. 
Pres på de ikke-statslige organisationer 
Flere tyrkiske NGO'er, der er mistænkt for at tale kurdernes sag, har været 
genstand for pres af forskellig art, især Menneskerettighedssammenslutningen, 
Menneskerettighedsfonden og de tyrkiske lægers sammenslutning (TMDA). Dette 
har bl.a. givet sig udslag i arrestationen og siden løsladelse for nylig af formanden 
for Menneskerettighedssammenslutningen Akin Birdal, retsforfølgelse af de 
ansvarlige for rehabiliteringscentret for torturofre i Adana, arrestation og 
domsafsigelse mod formanden for TMDA's afdeling i Diyarbakir. 
Processen mod medlemmerne af Hadep-partiet 
Kommissionen vil nøje følge den proces, som snart indledes for 
Statssikkerhedsretten i Ankara mod 41 personer, fortrinsvis ansvarlige i det pro-
kurdiske Hadep-parti. To risikerer dødsstraf på grundlag af artikel 128 i 
straffeloven. Processen startede den 25. september i mange internationale 
observatørers tilstedeværelse. Retsmøderne er udsat til den 23. oktober 1996. 
Kommissionen vil følge udviklingen i processen med stor opmærksomhed. 
Programmer finansieret af Europa-Kommissionen 
Takket være en årlig bevilling på 500 000 ECU på en særlig budgetpost for 
Tyrkiet har Kommissionen i flere år ydet støtte til tyrkiske NGO'er og 
erhvervsorganisationer til at fremme menneskerettighederne. I 1995 modtog 
Menneskerettighedssammenslutningen et lån til et projekt til at øge lærernes 
forståelse af menneskerettighedsspørgsmål. Kommissionen støttede også 
Menneskerettighedsfonden, som fremstiller og distribuerer skrifter om 
menneskerettighedssituationen i Tyrkiet. Mange andre organisationer af sagførere 
(moderne juristers sammenslutning, fonden for juridiske studier, Izmir­
advokaternes sammenslutning), læger (den tyrkiske lægeforening) og en forening 
for kvinders rettigheder (kvindernes solidaritetsfond) har modtaget lån til 
forskellige projekter, som skal fremme menneskerettighederne. Den tyrkiske 
regering gjorde indsigelse over for Kommissionen om støtten til 
Menneskerettighedssammenslutningen. Men Kommissionen fortsætter samarbejdet 
med sammenslutningen. Som en regel yder Kommissionen støtte til de berørte 
NGO'er alene på grundlag af de enkelte fordele i de foreslåede projekter. 
Konklusioner 
1. Efter det seneste valg i Tyrkiet er der ikke gjort fremskridt i lovgivningsarbejdet 
for at styrke demokratiet og menneskerettighederne og heller ikke i statuære og 
lovgivningsmæssige foranstaltninger på mange andre områder. Der er stigende 
kritik i Tyrkiet mod sikkerhedstjenesternes overtrædelser af disse rettigheder som 
det fremgår af debatter i pressen og det tyrkiske parlament. Kommissionen er 
overbevist om, at det er væsentligt, at den tyrkiske regering og det tyrkiske 
parlament hurtigt træffer foranstaltninger til at styrke den enkeltes frihed og 
respekten for de grundlæggende rettigheder for at imødekomme tyrkisk og 
international bekymring og således give et håndgribeligt bevis på, at Tyrkiet er 
rede til at tage skridt i retning af tættere bånd til EU. EU vil tage hensyn til 
sådanne skridt i udviklingen i sine forbindelser med Tyrkiet. 
2. De tyrkiske myndigheder påpeger, at landet befinder sig på et ganske specielt 
tidspunkt i sin politiske historie: en terroristbevægelse (PKK) med kriminelle 
forbindelser (narkotikahandel, pengevaskning, pengeafpresning) har krævet mange 
ofre og udfordret landets territoriale integritet. Der er taget skridt mod PKK i en 
række EU-lande (fælles politioperationer i Belgien, Nederlandene, UK og 
Tyskland, forbud mod PKK i Tyskland og Frankrig osv.). Kommissionen er klar 
over situationen, men er ikke desto mindre overbevist om, at bekæmpelsen af 
terrorisme må gå via overholdelse af de grundlæggende værdier for demokratiet 
og menneskerettighederne. Foranstaltningerne mod terrorisme må ikke stå i vejen 
for anerkendelse af rettighederne, særlig de kulturelle, for tyrkiske borgere af 
kurdisk oprindelse, samtidig med at man stadig respekterer Tyrkiets enhed og 
integritet. 
3. 1996 har været præget af toldunionens ikrafttrædelse og tilfredsstillende funktion, 
men også af følgerne af lovgivningsvalget ultimo 1995 i Tyrkiet og af 
spændingerne i Ægærhavet og på Cypern. Disse hændelser sår ikke tvivl om 
betydningen af forbindelsen med Tyrkiet i EU's politik og heller ikke om 
nødvendigheden af at fortsætte den strategi, der indledtes den 6. marts 1995, som 
både omfattede forbindelserne med Tyrkiet og spørgsmålet om Cyperns 
tiltrædelse. Tyrkiet er fortsat en økonomisk partner af allerstørste betydning, og 
toldunionen har styrket forbindelserne af gensidige afhængighed med denne 
partner. Landet er også fortsat en vigtig politisk og strategisk partner i et område, 
hvis sårbarhed er blevet bekræftet af den seneste tids hændelser. Formålet er at 
nedbringe spændingerne i Ægærhavet varigt, og skal man nå frem til en retfærdig 
permanent løsning på Cypern-spørgsmålet, forudsætter det, at EU bestræber sig 
for at holde alle veje for dialog og samarbejde med Tyrkiet åbne trods de aktuelle 
vanskeligheder. 
10 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 491 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 11 02 
Katalognummer : CB-CO-96-509-DA-C 
ISBN 92-78-10121-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
H