KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE EELLESSKABER 
K0MC94) 210 tmtollg udg. 
•fttX+U*», fen 10.06.1994 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
SATELLITKOMMUNIKATION: 
TILRADIGHEDSSTILLELSE AF - OG ADGANG TIL - RUMSEGMENTKAPACITET 
2 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
1 RESUME 
2 BAGGRUND 
3 RUMSEGMENTET - PROBLEMER OG NØDVENDIGE ÆNDRINGER 
3.1 Adgangen til rumsegmentkapacitet 
3.2 Markedsforhold, som dikterer en ændret adgangsstruktur 
3.3 Opsplitningen af udbuddet 
3.4 De internationale satellitorganisationer 
3.4.1 Indledning 
3.4.2 Implementeringen af stiftelsesdokumenterne i medlemsstaterne 
3.4.3 De nuværende signatarers rolle i de internationale satellitorganisationer 
3.4.4 EU-regler og EU-politik 
3.4.5 De internationale satellitorganisationers fremtid 
3.5 Ikke-diskriminerende adgang til satellitpositioner og frekvenser 
3.6 Samordning af det fremtidige lovgivningsarbejde for satellitsektoren 
3.7 Den europæiske satellitkommunikationsindustris konkurrencedygtighed 
3.8 Konklusion 
4 POLITISKE HOVEDLINJER 
4.1 Nødvendige tiltag 
4.2 Detaljerede målsætninger og indsatsområder 
4.3 Afsluttende bemærkninger 
1 RESUME 
Satellitkommunikation er et område, hvor der er sket en hastig udvikling i Europa inden for de seneste 
år. Omsætningen på satellitdrift i Europa steg i perioden 1990-1992 fra 540 mio. ECU til 835 mio. 
ECU. Over halvdelen af omsætningen stammede fra satellit-tv. Men telekommunikation via satellit er 
et lige så vigtigt område, for det spiller en stor rolle for etableringen af et stort europæisk marked. 
Satellitkommunikation opfattes som en af de væsentligste faktorer, når der skal indføres 
tværeuropæiske tjenester og net, og når de skal udvides til at omfatte de seks EFT A-lande i det 
Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde samt de central- og østeuropæiske lande. 
Arbejdet med at gennemføre målsætningerne i satellitgrønbogen er begyndt, men indtil nu har det mest 
drejet sig om de aspekter, der vedrører "jordsegmentet", nemlig liberalisering og harmonisering af 
satellitjordstationsudstyr og satellittjenester. 
Nu skal der arbejdes med de aspekter, som vedrører "rumsegmentet" (tilrådighedsstillelse af og 
adgang til rumsegmentkapacitet samt placerings- og frekvenskoordination), så det kan sikres, at man 
fra politisk hold griber sagen så effektivt an som muligt og tager hensyn til Kommissionens 
målsætninger for rumsektoren. 
Det er i stadig stigende grad markedsforhold, som dikterer de nødvendige ændringer. Der er stor j 
opmærksomhed omkring arbejdet med at lette adgangen til rumsegmentkapaciteten, både i EU og på 
verdensplan, f.eks. inden for de internationale satellitorganisationer Eutelsat, Intelsat og Inmarsat. 
De virksomheder, som producerer satellitkommunikationsudstyr og leverer tjenester inden for 
sektoren, har desuden tydeligt understreget, hvor vigtigt de mener det er at £1 afklaret situationen 
vedrørende rumsegmentet, eftersom det får afgørende betydning for den europæiske 
satellitkommunikationsindustris levedygtighed og selvbestemmelse. 
Virksomhederne påpeger, at en usikker eller inkonsekvent politik for dette område vil bremse 
investeringen og udviklingsarbejdet hos rumsegmentoperatører og satellittjenesteleverandører, for 
ikke at nævne rumfartsindustrien. 
I traktaten om Den Europæiske Union angives det endvidere, at etableringen af tværeuropæiske net 
på teleområdet er et nøgleområde for EU. Satellitter er som sådan et godt middel til at formidle 
tværeuropæisk telekommunikation, men så må det også sikres, at der er mulighed for at bruge dem til 
dette formål. 
Derfor skal der rettes op på forholdene på følgende områder: 
Det europæiske leverandørmarked for rumsegment er splittet op, og derfor har den europæiske 
satellitindustri ikke noget bæredygtigt grundlag for konkurrencen på verdensplan, især nu hvor 
der dukker nye systemer op; det er heller ikke noget holdbart grundlag for at etablere 
tværeuropæiske net. Traktaten om Den Europæiske Union pålægger medlemsstaterne at handle 
i forening inden for visse områder for at sikre, at de tværeuropæiske net bliver etableret og 
videreudviklet. 
De internationale satellitorganisationers stiftelsesdokumenter (konventioner og driftsaftaler) skal 
tilpasses teleområdet i hele Europa, herunder også tidsplanen for fuld liberalisering af tjenester 
inden 1. januar 1998. Således skal der f.eks. hurtigst muligt foretages en revision af Eutelsats 
stiftelsesdokumenter i lyset af medlemsstaternes særlige forpligtelser inden for området. 
Efterhånden som der bliver større konkurrence inden for rumsegmentmarkedet generelt, bliver 
der behov for en revurdering af de internationale satellitorganisationers finansielle og 
kommercielle grundlag. Medlemsstaterne må gøre fælles sag, hvis det skal sikres, at de 
europæiske virksomheder er konkurrencedygtige på verdensmarkedet. 
EU's satéllitsektor risikerer således at tabe terræn i verdensmarkedet for satellitkommunikation, som 
det bl.a. fremgår af beskrivelsen senere i denne meddelelse. Det står også helt klart, når man ser på 
den seneste udvikling inden for satellitbaseret personkommunikation og multimedietjenester. 
Hvis EU ikke skal sakke agterud på grund af den hastige udvikling i verdensmarkedet for 
satellitkommunikation, skal der træffes foranstaltninger i et helt andet omfang end hidtil. 
Efter Kommissionens mening fører gennemgangen i denne meddelelse frem til følgende: 
1. Det skal sikres, at der i hele EU er direkte adgang til rumsegmentet, herunder især det 
rumsegment, som formidles af de internationale satellitorganisationer. 
For at sikre dette har Kommissionen til hensigt at anvende alle tilrådighedstående midler for at 
fjerne eksisterende begrænsninger på grundlag af EF-traktatens bestemmelser og EU's 
konkurrenceregler. 
2. Medlemsstaterne skal samarbejde om tilpasningen af de internationale satellitorganisationer, 
navnlig Eutélsat. 
De igangværende forhandlinger inden for de internationale satellitorganisationer skal udnyttes til 
at sikre, at organisationerne tilpasses den ændrede lov- og markedssituation. 
3. Der skal etableres etforvaltningssamarbejdefor EU's rumsegment. Her tænkes især på 
fremtidige ansøgninger til Den Internationale Telekommunikationsunion vedrørende 
satellitplaceringer og relaterede samordningsprocedurer, samt adgangen til frekvenser. 
Som led i dette arbejde skal der føres et nært samarbejde med ECTRA (Det Europæiske Udvalg 
for Retsforskrifter på Teleområdet ) og ERC (Den Europæiske Radiokommunikationskomité), 
når det er fastlagt, hvilke principper og procedurer dette skal foregå efter. 
4. Der skal træffes foranstaltninger for at sikre reel Ugestilling i adgangen til tredjelande 
parallelt med liberaliseringen afEU-markedet. 
Der skal opstilles velafvejede markedsaftaler, som sikrer, at europæiske virksomheder har fuld 
adgang til verdensmarkedet for satellitkommunikation. 
5. Programmer vedrørende tværeuropæiske net skal også omfatte satellitbaserede tjenester, 
navnlig hvad angår ny teknologi. 
Det europæiske F&U-arbejde (først og fremmest inden for ESA), liberaliseringen af sektoren og 
EU-satellitsektorens adgang til markederne for satellitkommunikation afhænger i høj grad af 
investeringen og aktiviteten i sektoren. 
I hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse slås det fast, at 
satellitkommunikationsprojekter i vidt omfang kan medvirke til udviklingen af tværeuropæiske 
net. 
Kommissionen agter som led i den generelle etablering af tværeuropæiske net at fremlægge et 
sammenhængende program vedrørende udvikling af satellitbaserede tværeuropæiske net. 
Videreudvikling af - og adgang til - rumsegmentet er en vigtig faktor, når det drejer sig om at 
sikre Europas muligheder for at deltage i udviklingen af den ny satellitkommunikationsteknologi 
og skabe den bedst mulige baggrund for udvikling af EU's kommunikationsinfrastruktur under 
ét. Kommissionen har således til hensigt at følge de skitserede politiske hovedmålsætninger og 
fremlægger derfor denne meddelelse for Europa-Parlamentet og Rådet. 
2 BAGGRUND 
Med satellitgrønbogeni og de overvejende positive reaktioner fra myndighederne, industrien og 
brugerne ligger principperne for EUs politik for satellitkommunikation nogenlunde fast. I den 
efterfølgende rådsresolution* blev det fastslået, at der er bred enighed blandt medlemsstaterne om, 
hvordan politikken for området skal gribes an. 
Kommissionens initiativer har i første omgang drejet sig om lovgivningen for rumsegmentet: 
liberalisering og harmonisering af satellitjordstationsudstyr og -tjenester. Omsætningen på 
satellittjenester og -udstyr er mindst dobbelt så stor som omsætningen på selve satellitsystemerne. I 
december 1992 vedtog Kommissionen et direktivforslag3 om gensidig anerkendelse af 
typegodkendelser for satellitjordstationsudstyr på grundlag af harmoniserede procedurer. Rådet 
vedtog forslaget den 29. oktober 19934, 0g direktivet træder i kraft i maj 1995. 
Kommissionen har som videreførelse af telekommunikationsrapporten$ vedtaget et direktivforslag, 
som ophæver særlige og eksklusive rettigheder i forbindelse med tilrådighedsstillelse af 
satellitkommunikationstjenester og -udstyr, og Kommissionen har endvidere vedtaget et 
direktivforslag om principper for gensidig anerkendelse af tilladelser til at udbyde 
satellitkommunikationstjenesterô. 
1 Fælleseuropæiske systemer og tjenester - grønbog om en fælles politik for satellitkommunikation i Det 
Europæiske Fællesskab, KOM(90)490 endelig udgave af 22.11.1990. 
2 Rådets resolution om etablering af et fælles marked for satellitteletjenester og -udstyr, EFT nr. C 8 af 14.1.1992, 
s. 1. 
3 Forslag til Rådets direktiv om tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser vedrørende 
satellitjordstationsudstyr og om ændring af direktiv 91/263/EØF, KOM(92) 451 endelig udg. af 15.12.1992. 
4 Rådets direktiv 93/97/EØF af 29. oktober 1993 om supplering af direktiv 91/263/EØF for så vidt angår 
satellitjordstationsudstyr, EFT nr. L 290 af 24.11.1993, s. 1. 
5 Rådets resolution af 22. juli 1993 om forholdene inden for telekommunikationssektoren og behovet for yderligere 
udvikling på telekorrimunikationsmarkedet, EFT nr C 213 af 6.8.1993, s. 1. 
6 I direktivforslaget om liberalisering af satellitkommunikation (Forslag til Kommissionens direktiv om ændring 
af direktiv 88/30 l/EØF og 90/388/EØF vedrørende satellitkommunikation) bliver bestemmelserne i to tidligere 
kommissionsdirektiver, som åbnede for konkurrence i forbindelse med salg af terminaludstyr og tjenesteydelser 
inden for telesektoren generelt, udvidet til også at omfatte satellitkommunikationssektoren. I forslaget til et 
"harmoniseringsdirekUv" (Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om gensidig anerkendelse af 
licenser og andre nationale tilladelser vedrørende satellitnettjenester og/eller satellitkommunikationstjenester, 
KOM(93) 652 af 4.1.1994) foreslås det at indføre gensidig anerkendelse af tilladelser til at udbyde 
satellittjenester, efter at man på mellemlang sigt har indfort fælles licensvilkår. 
Nu hvor der i det store hele er styr på lovgivningen for jordsegmentet (udstyr og tjenester), skal der 
sættes ind vedrørende adgangen til rumsegmentet, så udvidelsen af ELTs 
satellitkommunikationsmarked kan forløbe smertefrit. 
I forbindelse med tilrådighedsstillelse af rumsegmentkapacitet er det især retten til at levere 
tjenesteydelser (traktatens artikel 59) og etableringsretten (artikel 52), som har relevans. 
Derudover gælder traktatens konkurrenceregler, som omhandlet i Kommissionens retningslinjer for 
anvendelse af EF's konkurrenceregler på telekommunikationssektoren?, i fuldt omfang for 
satellitsektorens. Heri fastlægges det bl.a., at drifts- og myndighedsflinktionen skal være skarpt adskilt 
i forbindelse med tilrådighedsstillelse af rumsegment. 
Det skal også sikres, at EU-retten overholdes (især konkurrencereglerne), hvad angår de relevante 
internationale konventioner (f.eks. ITU-konventionen og de internationale satellitorganisationers 
konventioner). Hvis disse aftaler blev indgået inden traktatens ikrafttrædelse, er medlemsstaterne i 
henhold til artikel 234 forpligtet til sikre, at aftalerne er i overensstemmelse med traktatens 
bestemmelser^ 
Derfor skal der i forlængelse af traktatens regler (først og fremmest de ovenfor nævnte) opstilles en 
EU-politik for tilrådighedsstillelse af og adgang til rumsegment. 
7 EFT nr. C 233 af 6.9.1991, s. 2, nr. 124. 
8 Aftaler mellem televirksomheder om rumsegmentkapacitet skal primært vurderes på grundlag af artikel 85. Hvis 
uafhængige televirksomheder udbyder rumsegmentkapacitet i fællesskab eller samordner deres udbud, kan det 
begrænse konkurrencen mellem dem og give tredjeparter en dårligere konkurrencesituation. Aftaler om 
rumsegmentkapacitet mellem televirksomheder og private satellitoperatorer kan desuden være i strid med artikel 
85, hvis de begrænser konkurrencen ved udbud af jord-til-rum-transmission, medmindre der er tale om en 
undtagelse i henhold til traktatens artikel 85, stk. 3. En dominerende markedsstilling kan f.eks. medføre 
overtrædelse af artikel 86, når en teleoperatør direkte eller indirekte påtvinger kunderne urimelige 
forretningsbetingelser, eller når udbud af rumsegmentkapacitet gøres afhængig af aftaler om jord-til-rum-
transmission, eller når teleoperatører direkte eller indirekte er med i flere private, nationale og/eller 
internationale satellitsystemer. Der kan ikke godtages nogen form for undtagelse, hvis den medfører misbrug 
eller en dominerende markedsstilling. Hvis medlemsstaterne indrømmer televirksomheder særlige eller 
eksklusive rettigheder, skal disse rettigheder i henhold til artikel 90 stadig overholde traktaten, navnlig artikel 6 
og 85-94. 
9 Jf. retningslinjerne for konkurrence, nr. 139-144. 
3 RUMSEGMENTET - PROBLEMER OG NØDVENDIGE ÆNDRINGER 
3.1 Adgangen til rumsegmentkapacitet 
I EU formidles adgangen til rumsegmentkapaciteten af de internationale satellitorganisationer Intelsat, 
Inmarsat og Eutelsat, som er underlagt internationale traktater, samt af nationale satellitoperatører og 
enkelte andre organisationer^. 
Tabel 1 giver en oversigt over, hvordan kapaciteten gennemsnitligt formidles i Europa. Det fremgår, 
at de internationale satellitorganisationer står for langt den største del. 
Tabell 
Europas største leverandører af rumsegmentkapacitet^ 
(efter satellitsystemtype) 
Internationale Nationale Private 
65% 25% 9% 
NB: Eutelsat har en markedsandel på 35% og har dermed lederstillingen på det europæiske marked 
Så godt som alle EUs medlemsstater er medlemmer af de internationale satellitorganisationer og 
repræsenterer dermed en stor del af ejerskabet af organisationerne. Tabel 3 giver en oversigt over 
ejerskabet af Intelsat, Inmarsat og Eutelsat. EU's medlemsstater er især godt repræsenteret i Eutelsat, 
hvor de med ca. 85% har en solid majoritet. 
Adgangen til internationale, nationale og private systemer formidles inden for EU på vidt forskellig 
vis. Som det fremgår af tabel 2 er der stadig visse begrænsninger for adgangen i det meste af Europa, 
og det er derfor vanskeligt for en kommerciel satellittjenesteoperatør afskaffe sig en fleksibel og 
kommercielt bæredygtig adgang til den nødvendige rumsegmentkapacitet. 
10 Internationale: Intelsat, Eutelsat, Intcrsputnik, Arabsat 
Nationale: DFS-Kopernicus, Telecom-I og II, Italsat, Hispasat, TDF, TV-SAT, Tele-X, Thor, Turksat 
(planlagt) 
Private: Astra, PanAmSat, Orion (planlagt), Columbia, Sarit (planlagt) 
Andre ESA - forsogssatcllittcr, forskellige russiske satellitsystemer etc. 
11 Målt i standardiserede transponderenheder med Ku-bånd kapacitet. I juni 1993 var der i alt 422 sådanne enheder 
i drift over Europa. Inmarsat har nærmest monopol på mobiltjenester i Europa. 
10 
Tabel 2 
ADGANG TIL RUMSEGMENT 
Land Kun adgang til de Adgang til de inter- Adgang via uafhæn- Adgangsbegncns-
Belgien 
Danmark 
Frankrig 
Tyskland 
Gndanland 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Spanien 
For. Konger. internationale 
satellitorganisa­
tioners kapacitet 
via den nationale 
signatar 
ja3 
J«3 
nej 
nej 
jaJ 
J*J 
ja3 
nej 
jaJ 
jaJ 
nej nationale satellit­
organisationers 
kapacitet via andre 
signatarer 
nej 
nej 
jal 
ja» 
nej 
nej 
nej 
nej gig organisation ninger tør andre 
systemer Nationale systemer 
styres af signataren 
ja» 
nej 
nej 
jal.2 nej 
nej 
nej 
nej 
«3 
nej 
nej 
nej 
nej 
nej 
nej 
i«4 ja 
ja 
nej 
nej 
ja 
ja 
ja 
ja 
nej 
ja 
ja 
nej Tekcom-Ln, TDF 
Kopemicus, TVSAT 
Italsat 
Hispasat 
1 "Multiple access-ordning" for Eutelsats nimsegment (se aisnit 3.42). 
2 Særordning for Mercury, som i det store hele har direkte adgang. 
3 Signataren har desuden fortsat lovbestemt eller de facto monopol inden for satellittjenestesektoren. 
4 Der er oprettet et signataikontor, som formidler adgang til Eutelsats rumsegment (se også afsnit 3.4.2) og der er direkte 
adgang til Intelsat 
5 I mange medlemsstater er der ikke taget højde for dette, eftersom den natiortale teleoperator liar monopol. 
I otte af de tolv medlemsstater formidles adgangen til de internationale satellitorganisationers 
rumsegment udelukkende af den nationale signatar, dvs. den nationale teleoperatør; kun i fire 
medlemsstater er det nu muligt at få adgang til Eutelsat via signatarerne i de tre andre lande. 
11 
Og kun i et enkelt land har man gjort det muligt at få adgang til de internationale 
satellitorganisationers rumsegment direkte eller via et uafhængigt kontor. Det betyder reelt, at 
adgangen til de internationale satellitorganisationers rumsegment i de fleste medlemsstater - på trods 
af satellitgrønbogen og Rådets resolution af december 1991 - fortsat kontrolleres af de nationale 
teleoperatører, som de nye satellittjenesteleverandører skal konkurrere med. 
Adgangen til andre systemer er ligeledes underkastet restriktioner i alle medlemsstater undtagen tre. 
Et af de vigtigste aspekter i forbindelse med adgangsordninger er således teleoperatørernes fortsatte 
kontrol over adgangen til rumsegmentkapaciteten i Europa. Teleoperatørerne er et nåleøje, som alle 
konkurrerende tjenesteleverandører skal igennem. I mange tilfælde^ ejer de hovedparten af de 
nationale systemer, og derudover indtager de en nøgleposition, idet de som signatarer også styrer 
adgangen til de internationale satellitorganisationers rumsegment. 
Undersøgelser^ viser, at de nationale teleoperatører i de medlemsstater, der har liberaliseret markedet 
som omhandlet i satellitgrønbogen, styrer adgangen til 70-80% af det rumsegment, som 
satellitoperatørerne i alt råder over. 
Der er ingen grund til at tro, at situationen er anderledes i andre medlemsstater - i mange 
medlemsstater er det tværtimod den nationale teleoperatør, som enevældigt hersker over adgangen til 
rumsegmentkapaciteten^. 
De nationale teleoperatører udbyder selv satellittjenester via dette rumsegment. Det medfører en 
indlysende interessekonflikt, når de både konkurrerer på tilrådighedsstillelse af tjenester og har 
monopol på rumsegmentkapaciteten, som danner grundlag for andre tjenesteleverandørers 
satellittjenester. 
Selv i de tilfælde, hvor der eksisterer en vis konkurrence om tilrådighedsstillelse af 
rumsegmentkapacitet, fordrejes den ofte af andre love og administrative bestemmelser. 
12 DBP-Telekom (TV-SAT, DSF-Kopcrnicus), France Telecom (Telecom I og II, TDF), Telefonica (Hispasat) og 
Telespazio (Italsat). 
13 Undersøgelser, som Bundesministcrium fiir Post und Telekommunikation (BMPT) foretog for den tyske regering 
i 1991-92. 
14 Det gælder f.eks. Belgien, Danmark, Grækenland, Irland, Italien, Portugal og Spanien. 
12 
Det kan konkluderes, at kun nogle af medlemsstaterne har fulgt opfordringerne i satellitgrønbogen af 
1990 og rådsresolutionen af 1991 om hurtigst muligt at træffe foranstaltninger for at lette adgangen til 
rumsegmentet i internationale systemer, og at der kun er nået begrænsede resultater i de pågældende 
medlemsstater. 
Medlemsstaterne har endnu ikke i tilstrækkelig grad taget hensyn til Kommissionens retningslinjer for 
konkurrence inden for telesektoren, som kaster lys over den juridiske side af sektoren sammenholdt 
med traktatens bestemmelser og giver en oversigt over de forskellige aspekter af markedet for udbud 
af rumsegment. 
Med henblik på at lette proceduren for adgang til rumsegmentkapacitet fremlagde Kommissionen for 
kort tid siden et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om gensidig anerkendelse af 
licenser og andre nationale tilladelser vedrørende satellitnettjenester og/eller 
satellitkommunikationstjenester. I henhold til direktivet skal nationale adgangsordninger anerkendes i 
hele EU. 
En af disse nationale adgangsordninger er den såkaldte "multiple access-model"15, hvor en 
tjenesteleverandør, der har tilladelse fra myndighederne i en medlemsstat, kan anvende det 
rumsegment, der lejes af signatarerne i de øvrige medlemsstater. I henhold til direktivet skal der 
foretages gensidig anerkendelse af licenser/tilladelser, som andre medlemsstater udsteder til 
satellittjenesteleverandører. 
Disse direktiver udgør et første skridt i retning af at forbedre adgangen til rumsegmentet, som danner 
grundlag for tilrådighedsstillelse af satellittjenester. 
Men der er stadig brug for konsekvente EU-tiltag for at sikre en komplet, velafvejet gennemførelse af 
andre retsakter om adgang til rumsegmentet. 
15 Frankrig, Tyskland, Det Forenede Kongerige og Nederlandene indgik i september 1992 en sådan "multiple 
access aftale". 
13 
3.2 Markedsforhold, som dikterer en ændret adgangsstruktur 
EUs jordsegmentmarked er nu, som anbefalet i satellitgrønbogen og Rådets resolution, ved at blive 
liberaliseret ved forskellige lovindgreb. Satellittjenesteleverandører er begyndt at etablere sig i en 
række medlemsstater!*, og denne udvikling ventes at gribe om sig, når de foreslåede direktivers 
virkning slår igennem i andre lande. Den direkte omsætning på satellitdrift i Europa steg i perioden 
1990-1992 fra 540 mio. ECU til 835 mio. Det viser, at Kommissionens satellitgrønbog allerede har sat 
gang i interessen for at bruge satellittjenester. 
Efterhånden som der kommer nye satellitnetoperatører og satellittjenesteleverandører, opstår der et 
mere komplekst, konkurrencepræget marked. Men disse tjenesteleverandører har en anden holdning 
til markedssektorerne, og det forskyder efterspørgselen efter rumsegmentkapacitet. Dermed kan der 
blive behov for en ændret adgangsstruktur. 
Satellit-tv - Transmissions- og distributionstjenester 
Satellitkommunikationssektoren i Europa har udviklet sig i en anden retning end det oprindeligt var 
planen i 70'erne, så den nu hovedsageligt hviler på tv-transmission og -distribution. I slutningen af 
1992 blev op mod 75% af alle transponderel7 brugt til tv. Den samlede omsætning på anvendelse af 
rumsegment til transmission og distribution af tv i Europa var på det tidspunkt over 450 mio. ECU. 
Anvendelsen af satellitsystemer til tv har været og er stadig af stor betydning for 
satellitkommunikationsmarkedet: 
* 
* 
* For det første fordi det er det største marked for de satellitter, der er opsat af europæiske 
organisationer 
For det andet fordi medlemsstaternes politik for transmissionsområdet kan påvirke udviklingen 
på satellitkommunikationsmarkedet 
For det tredje fordi EU-politikken på transmissionsområdet er af stor betydning for 
efterspørgselen på transmissionsmarkedet og dermed på satellitkommunikationsmarkedet1^ 
16 I Frankrig, Tyskland, Det Forenede Kongerige og Nederlandene er det nu tilladt for andre end teleoperatørerne 
at udbyde satellittjenester. 
*7 Målt i standardiserede transponderenheder med Ku-bånd kapacitet. 
18 Hjørnestenen i denne politk er direktivet om "fjernsyn uden grænser" (89/552/EØF), hvor der opstilles 
principper for grænseoverskridende transmission af tv-signaler. Man bor også holde sig EU-politikken for 
digital-tv for øje (se fodnote 20). 
14 
* For det fjerde fordi de virksomheder, som nu arbejder med telekommunikation, fra nu afskal 
tage hensyn til andre virksomheder inden for transmissionssektoren, hvor man undertiden 
behandler satellitkommunikation fra en helt anden og mere kommerciel indfaldsvinkel. 
Dette er også det tv-område, hvor der hurtigst er opstået konkurrence inden for tilrådighedsstillelse af 
rumsegment. Før var det praktisk talt kun de internationale satellitorganisationer, som udbød 
rumsegment, men det privatejede satellitsystem Astral9 har nu en stor markedsandel inden for tv-
området. Astra tjente i 1992 over 130 mio. ECU på tv-tjenester, hvilket nogenlunde svarer til 
Eutelsat's indtægter på dette område. 
Satellit-tv kan modtages på to måder: via modtagestationer i fællesantennenet eller direkte med små 
parabolantenner. Men efterhånden som fremføringen af signaler via jord- og rumbaserede medier 
effektiviseres, bliver det praktisk talt umuligt at se forskel på det signal, som modtages via 
fællesantennenet, og det, der nedtages med en lille parabol. 
Samtidig indføres der også ny teknik inden for digitalkompression. Det spiller ikke blot en stor rolle i 
forbindelse med avancerede digitale end-to-end tjenester^, men også i forbindelse med transmission 
af de nuværende PAL/SECAM signaler, hvor der anvendes digitalteknologi mellem uplink og 
modtager. 
Hvis man inden for kort tid indfører digital kompressionsteknik i stor stil - med en overgangsperiode, 
hvor der sendes i begge systemer - bliver der i sidste ende brug for betydelig færre transpondere. Så 
selv om der kommer flere tv-kanaler, bliver der ikke behov for flere transpondere - måske tværtimod. 
19 Société Européenne de Satellites (SES) blev oprettet i 1985. Luxembourgs regering gav selskabet en licens med 
en varighed på 22 år til satellit-tv og radiotransmission 20% af selskabet ejes af storhertugdømmet Luxembourg 
via to offentlige pengeinstitutter. 
SES opsatte i 1988 sin første satellit, Astra-1 A, som selskabet havde købt af GE Astro Space (der nu hedder 
Martin Marietta). Astra-1B satellitten, som SES også købte af GE Astro Space, blev opsat i 1991. Astra-1 A og 
Astra-1B har hver 16 transpondere. Astra-lC og Astra-ID er fremstillet af Hughes Industries, og de skal med 
tiden hver have 18 transpondere. Astra-lC blev opsat i 1993 og Astra-1D skal efter planen opsættes i 1994. Der 
er afgivet bestilling til Hughes Industries på en femte satellit, som skal opsættes i 1995. Det overvejes, om der 
skal opsættes en sjette satellit. Alle Astra-satellitterne skal efter planen dele den samme omløbsbane. 
Eftersom Astra tilbyder så gunstige vilkår for tilrådighedsstillelse af nimsegment og der ikke er konkurrenter 
inden for området, har Astra haft mulighed for at kræve de højeste priser for tv-transpondere. Astra's kunder 
omfatter bl.a. Sky og RTL. 
20 Rådets afgørelse af 22. juli 1993 om en handlingsplan for indførelse af avancerede tv-tjenester i Europa, EFT nr. 
L 196 af 5.8.1993, s. 48 og meddelelse om digital U-transmissions-principper for EFs politik KQM(93)557 af 
1*111 ooi 15.11.1993 
15 
Satellittjenester for virksomheder 
Hvad angår andre satellittjenester fremgår det af undersøgelser, som Kommissionen har fået lavet, at 
der i EU og EFTA kan forventes en efterspørgsel efter VS AT-terminaler (very small aperture 
terminals) svarende til over 50.000 terminaler inden år 2000, hvor der for øjeblikket kun er en brøkdel 
heraf. I takt hermed forventes virksomhedernes efterspørgsel efter tv-tjenester at stige fra 2000 nu til 
50.0000 terminaler i år 2000, mens der som minimum forventes en fordobling af markedet for 
nyhedsindsamling via satellit (SNG21). 
11992 havde tjenesteleverandørerne i Vest- og Østeuropa en omsætning på over 300 mio. ECU på 
satellittjenester til virksomhedsbrug, herunder VSAT-tjenester, SNG, tv-transmission og videomøder. 
Der skal en stor rumsegmentkapacitet til at opfylde den forventede efterspørgsel efter interaktive 
VSAT-tjenester, tv-transmission til virksomhedsbrug og SNG-tjenester, og det kan blive vanskeligt at 
skaffe den fornødne kapacitet og sikre, at den tekniske kvalitet er i orden, på trods a£ at der generelt 
forventes overskudskapacitet. Der forventes navnlig at blive stor efterspørgsel efter bredtdækkende 
tværeuropæisk rumsegmentkapacitet. På trods af denne efterspørgselsprognose kan der ikke 
nødvendigvis forventes et prisfald for kapaciteten, hvis der ikke indføres konkurrence og dermed 
omkostningsægte takststrukturer. 
Ud over tv-området er det praktisk talt kun teleoperatørerne, som stiller rumsegmentkapacitet til 
rådighed for virksomheder, enten igennem de internationale satellitorganisationer eller via 
medlemsstaternes egne systemer. Men det ser nu ud til, at der er stigende interesse fra private 
leverandører: det amerikanske system PanAmSat udbyder allerede rumsegment til virksomhedsbrug i 
Europa, og Orion systemet22, som planlægges iværksat i år, skal også formidle rumsegment til dette 
formål. 
Omvæltningerne i Central- og Østeuropa betyder også, at der hurtigst muligt skal foretages de 
nødvendige ændringer. 
På grund af ændringerne i det tidligere Sovjetunionen er der nu også adgang til rumsegmentkapacitet 
fra russiske satellitsystemer. Det drejer sig om kapacitet i Ku-, C- og L-båndet via forskellige 
systemer, og der er også planer om at åbne adgang til en række satellitsystemer i lav bane. 
21 SNG: Satellite News Gathering, satcllittransmission af billed- og/eller lydsignaler til til et studie i forbindelse 
med nyhedsudsendelser. 
22 Et amerikansk-koncessioncret separat satellitsystem, som hovedsagelig tænkes anvendt til transatlantiske 
tjenester, med amerikanske og europæiske aktionærer, deriblandt British Aerospace og Matra. 
16 
Ved hjælp af joint ventures og samarbejdsaftaler med vestlige virksomheder er det tanken at forbedre 
produktkvaliteten inden for satellitproduktionssektoren, som allerede er af betydeligt omfang. Når der 
i løbet af de kommende år bliver bedre adgang til disse systemer, vil det øge konkurrencen inden for 
sektoren for tilrådighedsstillelse af rumsegment. 
Artikel 129b i EF-traktaten, som ændret ved Unionstraktaten, indeholder en opfordring om at etablere 
tværeuropæiske net inden for telesektoren. Satellitter er som sådan et godt middel til at formidle 
tværeuropæisk telekommunikation, men så må det også sikres, at der er mulighed for at bruge dem til 
dette formål. Nu hvor der er ved at blive opstillet principper for tværeuropæiske net, har man 
mulighed for at sikre, at satellitmediet, som pr. natur er internationalt, udnyttes fuldt ud til at etablere 
de omtalte tværeuropæiske net, både hvad angår tilrådighedsstillelse af infrastruktur og udvikling af 
tjenester. Her skal der også tages højde for satellittjenester, som har at gøre med transmission, 
mobilkommunikation og personkommunikation. 
Mobilkommunikation og personkommunikation via satellit 
De satellittjenester, som har det største potentiale, er mobilkommunikation og 
personkommunikation2^. 
I Europa har Inmarsat (Den Internationale Maritime Satellitorganisation) i over ti år domineret 
mobilmarkedet for taletelefoni og telex via satellit. Oprindeligt var det kun meningen, at Inmarsat 
skulle have at gøre med maritim mobilkommunikation, men i firserne gik man også over til at bruge 
Inmarsat-systemet til mobilkommunikation på land og flykommunikation. I slutningen af 1992 var der 
ca. 20.000 Inmarsat A-terminaler2* i brug, hvoraf tre fjerdedele befandt sig på skibe og fly og resten 
på land. Omkring 25% af disse terminaler er indregistreret i europæiske lande2*. 
23 Se "Udvikling af et personkommunikationsmiljø: Grønbog om en fælles strategi for mobil- og 
personkommunikation i Den Europæiske Union", KOM(94) 145. 
24 Inmarsat-A terminalen er den terminal, som Inmarsat oprindeligt brugte til sine tjenester. I januar 1991 indførte 
man Inmarsat-C terminalen som led i produktserien t. Denne kategori terminaler anvendes kun til tekst- og 
dataoverførsel med lav bithastighed. I slutningen af 1992 var der ca. 3500 Inmarsat-C terminaler i brug. I starten 
af 1993 indførte man Inmarsat-M (satellitbaseret mobiltelefoni). Siden 1990 har Inmarsat også udbudt 
satellitkommunikation til brug i fly. Inmarsat-B, den digitaliserede version af Inmarsat-A, blev indført i 
slutningen af 1993, og planerne for fremtiden omfatter bl.a. Inmarsat-P, bærbart udstyr til taletelefoni. 
25 I slutningen af 1992 var der flest terminaler indregistreret i Det Forenede Kongerige (867), Norge (674) og 
Grækenland (411). 
17 
De europæiske teleoperatører sidder på en stor del af det samlede ejerskab, nemlig ca. 40% i 
december 199226. 
Tjenesteleverandørerne er begyndt at se nærmere på, hvordan de kan anvende satellitsystemer til 
mobiltjenester med lav bithastighed, ikke blot inden for taletelefoni, men også inden for dataoverførsel 
og andre anvendelser. I Europa kan som eksempel nævnes EutelTracs (Eutelsat), Inmarsat-C og den 
uafhængige Traksat. 
Anvendelsen af satellitsystemer til mobiltjenester kan meget vel tænkes at medføre endnu en række 
revolutionerende ændringer, efterhånden som personkommunikation via satellit bliver almindeligt27. 
Terminalernes størrelse og pris er allerede faldende inden for Inmarsat-systemet. De planlagte 
systemer indeholder en lang række tekniske løsninger med forskellige systemkapaciteter, arkitekturer, 
faciliteter og placeringer af satellitter (i geostationær bane (GEO), lav bane (LEO), højelliptisk bane 
(HEO) osv.) Systemerne har dog det til fælles, at de har til formål at fremføre taletelefoni og/eller 
andre tjenester til kunderne via mobile, bærbare terminaler. 
Prognoserne for den nye "satellitbaserede personkommunikation" varierer meget, fra 2 mio. 
abonnenter over hele verden til mere end 20 mio. Men uanset hvor stort markedet rent faktisk bliver, 
kan der ikke være megen tvivl om, at disse nye personkommunikationssystemer2*, når og hvis de 
bliver indført inden årtusindskiftet, fuldstændig vil vende op og ned på mobilsatellitmarkedet, når 
antallet af brugere hundrededobles til flere millioner. 
Inmarsat arbejder allerede på at imødegå disse omvæltninger på markedet, og organisationen er derfor 
i gang med at revurdere sin status som statsejet organisation, og der sigtes mod en (delvis) 
privatisering. 
Efterhånden som det kommercielle og tekniske grundlag for alle områder af satellitkommunikation 
ændrer sig - med dé deraf følgende ændringer i udbudsstrukturen - vil der være grund til at foretage 
en tilpasning af de principper, som tilrådighedsstillelse af rumsegment indtil nu har baseret sig på. 
26 Ultimo december 1992. EU-landene repræsenterer lidt over 30% af aktiebeholdningen. Derefter kommer 
Noprge, som ejer lidt mere end 10%. 
27 Meddelelse fra Kommissionen om satellitbaseret personkommunikation, KOM/93/171 endelig udg. af 27.4.93. 
28 Også kaldet PCS-tjenester (Personal Communications Services). 
18 
3.3 Opsplitningen af udbuddet 
Det fremgår af undersøgelser, som medlemsstaterne har foretaget ved liberaliseringen af 
licensordningerne for satellittjenester, og af undersøgelser, som Kommissionen har fået lavet, at der er 
store økonomiske fordele ved at indføre en liberal EU-politik for satellitkommunikation. Det gælder 
f.eks. nye satellittjenester inden for markeder, hvor de nationale teleoperatører for øjeblikket ikke kan 
følge med efterspørgselen. Bortset fra personkommunikation forventes der ikke at være den store 
overlapning med tjenester, som ikke formidles via satellitter, eftersom disse specialiserede 
satellittjenester har at gøre med særlige slutbrugere, mens de traditionelle jordbaserede teletjenester 
generelt har at gøre med blandet efterspørgsel fra privatforbrugerne og virksomhederne. 
Som det ses i de medlemsstater, hvor man har indført mere liberale ordninger2^ som har givet 
uafhængige satellittjenesteoperatører mulighed for at komme ind på markedet, er der store 
økonomiske fordele ved at indføre konkurrence i udbuddet, hvilket også giver et bredere udbud af 
satellittjenester. Hos nogle af disse nye satellittjenesteoperatører er efterspøgselen efter tjenesterne 
allerede så stor, at deres behov for rumsegmentkapacitet overstiger udbuddet hos mange af 
signatarerne i de internationale satellitorganisationer. 
Men hvis alle satellitmarkedets muligheder skal føres ud i livet, skal der opnås flere 
stordriftsbesparelser og dermed lavere priser for slutbrugerne. Det forhindres imidlertid af den 
nuværende opsplitning af det europæiske satellitmarked. 
Der er store forskelle på de forskellige markeder inden for satellitområdet. Satellit-tv-markedet er 
ikke ét stort marked, men et marked, som er splittet op efter sprogområder. Dette problem kan i et 
vist omfang afhjælpes ved, at lyden sendes i flere lydkanaler på hvert sit Sprogø. Markedet for VSAT-
tjenester og tjenester til virksomhedsbrug forudsætter en bred dækning, men forventningerne til 
markedet kan ikke retfærdiggøre noget større antal transpondere, selv hvis man anlægger den mest 
optimistiske synsvinkel. Markedet for militær- og regeringstjenester er for det meste nationalt, mens 
markedet for internationale fjernledninger kræver en skræddersyet adgang til rumsegmentet. Og sidst 
men ikke mindst kan markedet for mobilsatellittjenester meget vel tænkes at hundrededobles til et 
massemarked med millioner af abonnenter. 
29 Tyskland, Frankrig, Nederlandene og Det Forenede Kongerige. 
30 Dcn europæiske nyhedskanal Euroncws sendes på engelsk, fransk og tysk, så abonnenter med stereo-tv kan 
vælge, hvilket sprog de vil hore. 
19 
Fra et enkelt lands synspunkt - navnlig mindre lande - virker det som en god idé at udnytte 
rumsegment til flere forskellige anvendelser (stationære tjenester, transmission og/eller mobiltjenester 
via en og samme satellit), eftersom der så ikke forudsættes så stor investering. Men fra 
satellitoperatørens synspunkt fordyrer det driften, eftersom der så skal tages hensyn til forskellige 
tekniske begrænsninger. 
I Europa skal satellitoperatørerne også tage højde for visse geografiske forhold, som ikke giver 
problemer i USA. Mange operatører har måttet investere i stråleantenner og det dertil nødvendige 
(dyre) software for at undgå frekvensinterferens eller overspild til markeder, som de ikke må sende til. 
Det fordyrer de pågældende satellitsystemer og forringer dermed deres konkurrenceevne. 
Hidtil har man i EU for det meste truffet særskilte aftaler, når der skulle oprettes nye 
satellitkommunikationssystemer. I dag er der 14 satellitoperatører, og det planlægges at iværksætte 
mindst 2 nye systemet. Af disse satellitter er der kun 4, som ikke drives af nationale teleoperatører 
eller konsortier, som de nationale teleoperatører deltager i32. 
Opsplitningen af satellitdriftindustrien har medført høje priser, men de enkelte satellitsystemer har 
ringe økonomisk bæredygtighed, især hvor det drejer sig om satellitsystemer, som formidler signaler 
for et lille nationalt marked. 
De mange satellitsystemer udspringer af, at politikken for satellitområdet først og fremmest fastlægges 
på nationalt plan. Eftersom der ikke er en samlet politik for hele EU, eller for den sags skyld for hele 
Europa, har medlemsstaterne først og fremmest vægtet deres egne interesser. 
31 Intelsat, Eutelsat, Inmarsat, France Telecom (Tclccom-I og II samt TDF), DBP Telekom (DSF-Kopernicus, 
TVSAT), Telespazio (Italsat), SES (Astra), Noteisat (Tcle-X), Norwegian telecom (Thor), Alpha Lyracom 
(PanAmSat), Columbia (TDRSS), Intersputnik, Hispasat og Turksat. Det planlægges at medtage Orion og RAI 
(Sarit) samt forskellige tidligere sovjetiske systemer. 
32 Det europæiske (luxembourgske) system Astra, som nu sidder på over 25% af satellit-tv-markedet i Europa (med 
en omsætning på 130 mio. ECU i 1992 ud af den samlede omsætning på 451 mio. ECU på hele Europas 
transmissionsmarked) 
De amerikanske systemer Alpha Lyracom og Columbia. 
Det planlagte system Orion, hvis investorer er British Aerospace, Matra, General Dynamics, Nissho Iwai, STET, 
Kingston Communications og Com Dcv. 
20 
Hvad angår nationale satellitsystemer - som drives og er under direkte kontrol af teleoperatørerne -
udgør bestemmelserne i de internationale satellitorganisationers stiftelsesdokumenter vedrørende 
"koordination for at undgå økonomiske skader" reelt en stor hindring for nye operatører, som vil ind 
på markedet33. 
Eftersom der ikke er en klar, EU-dækkende politik for, hvordan adgangen til markedet skal foregå -
for private, nationale og internationale systemer - er der opstået mange, hovedsagelig nationale, 
satellitsystemer, og det forhindrer stordriftsbesparelser i forbindelse med frekvenser, placering og 
udviklingsarbejde. 
De forholdsvis små nationale systemer har kun et begrænset marked, og derfor afhænger deres 
økonomiske levedygtighed i vid udstrækning af økonomisk støtte fra det offentlige. Det er 
spørgsmålet, om denne støtte har en positiv virkning på markedsudviklingen inden for satellittjenester 
og -udstyr - og om den overhovedet er i overensstemmelse med EU-lovgivningen. Indtil nu har denne 
støtte betydet, at medlemsstaternes marked har været lukket for andre satellitsystemer (med 
undtagelse af de internationale satellitorganisationers), hvorefter andre medlemsstater har indført 
gengældelsesrestriktioner, så systemerne i de enkelte medlemsstater i sidste ende kun havde den 
pågældende medlemsstat som marked. 
Et nationalt satellitsystem har i en række medlemsstater været hjørnestenen i medlemsstaternes 
industripolitik til fremme af rum- og satellitkommunikation. Men for at denne politik skal kunne 
fungere efter hensigten, skal der også arbejdes med udviklingen af jordsegmentmarkedet, da det på 
lang sigt er dette marked, som ligger til grund for industriens levedygtighed. De nationale systemer 
skal kunne bruges i forening med jordsegmentet, ikke blot i medlemsstaterne, men også på EU-plan, 
så der bliver grundlag for tværeuropæiske tjenester, som pr. natur er internationale. 
Når man ser, hvor vanskelig de nationale satellitsystemers finansielle situation er i så godt som hele 
verden, kan man konkludere, at der er grundlag for at omstrukturere industrien, også i EU. 
Men hvis der sker en ukontrolleret omstilling inden for sektoren, kan det meget vel skade hele 
industrien under et, navnlig de internationale systemer (f.eks. Eutelsat). De nationale teleoperatører 
har betydelig mindre i klemme i de systemer, som drives af de internationale satellitorganisationer, 
især Eutelsat, end de har i deres egne nationale systemer. Derfor må man forvente, at 
medlemsstaternes teleoperatører og regeringer ud fra finansielle og politiske motiver vil lægge mere 
vægt på at sikre, at deres nationale systemer klarer sig igennem omstillingen. 
33 Selv om disse bestemmelser aldrig har givet anledning til formelle indsigelser mod etablering af private 
systemer, medfører de ikke desto mindre en betydelig forsinkelse af indførelsen af ny kapacitet og nyskabende 
tjenester, ligesom de medfører, at signatarerne får adgang til fortrolig information om konkurrenternes 
aktiviteter. 
21 
Ifølge undersøgelser, som Kommissionen og Den Europæiske Rumorganisation har fået lavet, kan det 
på mellemlang sigt forventes, at EU's satellitindustri vil konsolidere sig, når der inden for de nærmeste 
år træffes beslutning om at opsætte nye satellitsystemer. 
Af disse undersøgelser fremgår det, at det vil medføre følgende, hvis man gennemfører 
satellitgrønbogens forslag om liberalisering, som også omfatter rumsegmentet: 
* forbrugerpriserne for rumsegment kan forventes at folde med 25-30% 
* rumsegmentoperatørerne vil få større overskud på driften, hvis man giver mulighed for 
konsolidering og stordrift på grundlag af det europæiske rumsegment 
* 
* liberaliseringen vil være mest effektiv, hvis rumsegmentoperatørerne får lov til at konsolidere sig 
sideløbende med liberaliseringen 
hvis der opnås en ordentlig konsolideringsgrad, vil liberaliseringen give den europæiske 
rumindustri nye muligheder. 
Hvis medlemsstaterne viderefører deres nuværende, nationalt orienterede politik, vil det skade hele 
den europæiske satellitindustri, eftersom det vil medføre stadig flere og mere forskellige nationale 
systemer, som reelt drives som monopoler inden for små, landsdækkende markedssegmenter. Det vil 
også øge presset på f.eks. Eutelsat, når de nationale systemer prøver at overleve hver for sig. 
Som situationen er nu, er Eutelsat den primære kilde til rumsegmentkapacitet i forbindelse med 
interaktive VSAT-tjenester, tjenester til virksomhedsbrug og de fleste typer nyhedsindsamling pr. 
satellit. Derfor kommer udbuddet af rumsegmentkapacitet i fremtiden i vidt omfang til at afhænge af, 
hvordan Eutelsat udvikler sig. 
22 
3.4 De internationale satellitorganisationer 
3.4.1 Indledning 
De internationale satellitorganisationer - Intelsat, Inmarsat og Eutelsat^ - spiller en vigtig rolle for, 
hvordan EUs politik for satellitkommunikation kommer til at udvikle sig, og dermed også for EU-
lovgivningen for området. De internationale satellitorganisationer står nemlig ikke blot for 66% af 
rumsegmentkapaciteten i Europa, de spiller også en vigtig rolle i forbindelse med tværeuropæiske 
teletjenester. 
De internationale satellitorganisationer struktur er enestående derved, at de er internationale 
organisationer, som er oprettet på grundlag af en traktat under offentlig international lov, men drives 
på kommerciel basis. På den ene side kan konventionerne og driftsaftalerne ses som en anerkendelse 
af, at det at levere satellittjenester på internationalt plan er en vanskelig og kompleks sag. På den 
anden side gør de internationale satellitorganisationers mere eller mindre dominerende markedsstilling 
det vanskeligt at passe området ind under den sædvanlige lovgivning. 
Men eftersom de internationale satellitorganisationer har denne dominerende markedsstilling, må der 
som led i EUs politik for satellitkommunikation tages stilling til, hvilken rolle de skal spille og hvor de 
passer ind i den nye lovgivning. Det vil medvirke til at sikre, at der bliver retfærdige 
konkurrencevilkår, så de øvrige markedsparter accepterer de internationale satellitorganisationer, og 
så man inden for organisationerne har klarhed over, hvordan de skal udvikle sig. 
34 Strukturen i Intelsat, Inmarsat og Eutelsat er meget ens. Den omfatter flere regeringer og er baseret på Intelsats 
vedtægter fra starten af tresserne. De internationale satellitorganisationers stiftelsesdokumenter omfatter to 
internationale aftaler, konventionen og driftsaftalen (i Intelsat hedder konventionen "aftalen", men den kaldes 
for nemheds skyld også "konventionen" her). I alle disse organisationer er konventionen indgået af stater (som 
kaldes "parter", mens driftsaftalen er indgået enten af regeringerne eller af et offentligt eller privat teleselskab, 
som regeringen har udpeget (som kaldes "siganataren"). I EU's medlemsstater er signataren den nationale 
teleoperatør i alle tre organisationer (med undtagelse af Luxembourg og Irland, som ikke er medlemmer af 
Inmarsat). De nationale parlamenter har alle ratificeret de tre organisationers stiftelsesdokumenter. 
23 
Medlemsstaters og signatarers investeringsandel 
i Intelsat, Inmarsat og Eutelsat (1992) Tabel 3 
Medlemsstat Signatar Intelsat Investeringsandel i % 
Inmarsat Eutelsat 
Belgien Belgacom 0,73 
Danmark TeleDanmark A/S 0,59 
Frankrig France Telecom 3,68 
Tyskland DBP Telekom 4,19 
Grækenland OTE 0,63 
Irland Telecom Eireann 0,20 
Italien Telespazio 2,80 
Luxembourg Administration des P&T 0,05 
Nederlandene PTT Nederland NV 1,22 
Portugal CPRM 0,64 
Spanien Telefonica 3,09 
For. Konger. BT 11,60 
I-alt 29,42 0,87 
2,00 
5,41 
2,77 
2,49 
2,74 
2,51 
0,26 
1,84 
11,74 
32.63 2,62 
2,04 
19,45 
14,50 
0,05 
0,19 
8,10 
0,05 
3,60 
1,10 
17,12 
15,86 
84.68 
På baggrund af de gældende internationale konventioner og de deraf følgende forpligtelser har de 
internationale satellitorganisationer stadig særlige rettigheder inden for visse områder. Men i 
henhold til traktaten skal de internationale aftaler, som medlemsstaterne har indgået efter traktatens 
ikrafttrædelse, være forenelige med EU-politikken. Derfor må de internationale 
satellitorganisationers priviligerede stilling ikke forhindre tjenesteleverandører med licens (hvilket 
ikke blot omfatter signatareme) i at få adgang til rumsegmentet med henblik på at udbyde tjenester. 
Da de internationale satellitorganisationer blev oprettet^, var signatareme først og fremmest 
regeringsinstanser, f.eks. ministerier. 
35 Intelsat blev oprettet i 1964, Inmarsat i 1979 og Eutelsat i 1985. 
24 
En af de vigtigste bevæggrunde for at oprette de internationale satellitorganisationer var, at der 
skulle være adgang til rumsegmentkapacitet på et ikke-diskriminerende grundlag*6. Når 
myndigheds- og driftsfunktion bliver adskilt og teleadministrationerne bliver opdelt i særskilte 
virksomheder, bliver det stadig vanskeligere at sikre dette princip. Derfor bliver det også stadig 
vigtigere, at medlemsstaterne deltager i de internationale satellitorganisationer: de skal sikre, at alle 
operatører har adgang til rumsegmentet, når det er en forudsætning for, at de kan formidle deres 
produkter. 
I løbet af de seneste år er der, tildels som følge af forslagene i Kommissionens satellitgrønbog, 
blevet almindelig enighed om, at der er behov for at tilpasse visse bestemmelser i de internationale 
satellitorganisationers stiftelsesdokumenter, eller i det mindste at træfte aftale om en mere fleksibel 
fortolkning af dem, så der kan tages højde for den nye politik for teleområdet. Her tænkes først og 
fremmest på konkurrencereglerne, som ligger til grund for Unionens politik for teleområdet. 
Som følge af de skiftende markedsforhold overvejer man i de tre internationale 
satellitorganisationer at foretage grundlæggende ændringer og nyfortolkninger af 
stiftelsesdokumenterne for at sikre, at de bevarer deres relevans. Inmarsat er f.eks. i gang med at 
undersøge, hvordan man kan ændre organisationens finansielle grundlag, så den bliver et delvist 
privatejet selskab. 
De tre internationale satellitorganisationer har alle oprettet særlige arbejdsgrupper, som skal 
undersøge disse forhold. Undersøgelserne skal i første omgang dreje sig om bestemmelserne 
vedrørende "økonomisk skade", som forpligter konkurrerende satellitoperatører til at koordinere 
deres uafhængige satellitsystemer med de internationale satellitorganisationers, inden de sættes i 
drift, så de internationale satellitorganisationer kan fastslå, om de nye systemer vil forårsage 
økonomiske skader for dem*?. 
Derudover undersøger man bl.a. bestemmelserne om teknisk samordning i forbindelse med 
konkurrerende systemer, adgang til rumsegmentkapacitet, godkendelse af satellitjordstationer, 
brugstakster og fastlæggelse af investeringens fordeling. 
Men til dato er der ikke sket store fremskridt i retning af at tilpasse stiftelsesdokumenterne eller 
træffe enighed om andre tiltag. 
Som følge heraf træffer visse medlemsstater nu midlertidige uni- eller multilaterale foranstaltninger 
for at afhjælpe de mest presserende interessekonflikter. Det er i sig selv et tydeligt tegn på, at der 
skal gribes ind hurtigst muligt. 
36 I de indledende betragtninger i Intclsat-aftalcn står f.eks. følgende: "...der bor være adgang til 
satellitkommunikation på et ikke-diskrimincrcndc grundlag". 
37 Intelsat-aftalens artikel XIV, Inmarsat-konvcntionens artikel 8 og Eutclsat-konventionens artikel XVI. 
25 
3.4.2 Implementeringen af stiftelsesdokumenterne i medlemsstaterne 
I samtlige medlemsstater er der som led i implementeringen af de internationale satellitorganisationers 
konventioner og driftsaftaler udpeget én national signatar, nemlig den nationale teleoperatør: det var 
logisk nok på baggrund af de monopoler, der fandtes, da konventionerne blev vedtaget. 
Men nogle medlemsstater har som foreslået i satellitgrønbogen indgået supplerende aftaler for at 
afhjælpe de interessekonflikter, der kan opstå, når teleoperatøren er den eneste signatar. 
I Det Forenede Kongerige kan Mercury Communications plc forhandle direkte med Intelsat og 
Eutelsat som "virtuel" signatar uden at skulle gå via British Telecom. Denne aftale skal nok tages op 
til revision, for selv om den gav god mening i denne forbindelse, er det ikke en løsning, som kan 
anvendes for nye licenshavere i Det Forenede Kongerige. 
I Det Forenede Kongerige blev der endvidere i 1989 oprettet et signatarkontor**, som skal overtage 
de administrationsfunktioner fra British Telecom, som har at gøre med adgangsordninger for andre, 
specialiserede tjenesteleverandører. Der er fra forskelligt hold blevet gjort opmærksom på, at en sådan 
ordning på kort sigt ville kunne løse nogle af problemerne, indtil de internationale 
satellitorganisationers stiftelsesdokumenter bliver lavet om. Det fremgår dog af en undersøgelse, som 
den engelske telekommunikationsministerium (OFTEL) har foretaget vedrørende det engelske 
signatarkontor, at der generelt ikke er tilfredshed med ordningerne^, og OFTEL har foreslået, at det 
gøres lettere at få direkte adgang til kapaciteten. Det er det senere også blevet, hvad angår adgangen 
til Intelsat. 
På grundlag af de daværende oplysninger blev der i rådsresolutionen af december 1991 gjort 
opmærksom på, at man kunne oprette signatarkontorer i samtlige medlemsstater som et første skridt i 
retning af at indføre effektive procedurer for at forbedre og udvide adgangen til de internationale 
satellitorganisationers rumsegmentkapacitet. Det vil være en god idé, hvis de medlemsstater, der nu 
overvejer at indføre nye ordninger, tager OFTEL's konklusioner med i betragtning. 
38 Signatarkontorct er en særskilt afdeling al British Telecom, som behandler ansøgninger om anvendelse af 
rumsegment. Denne afdeling må ikke påvirkes af British Telecoms kommccicllc aktiviteter. 
I satcllilgronbogen blev der også henvist til, at man kunne oprette signatarkontorer, og det blev anbefalet i 
Rådets resolution af december 1991. 
M "The operation of BT's Signatory Affairs Office and Competition in the Satellite Services Sector" OFTEL, juli 
1993, afsnit 2.1. 
26 
I juni 1992 underrettede Eutelsat Kommissionen om, at man var i færd med at undersøge, hvordan 
man kunne forbedre adgangsordningerne enten ved at oprette signatarkontorer eller "multiple access" 
ordninger, hvor operatører med licens også kan få adgang til rumsegmentkapacitet gennem andre 
signatater end den pågældende medlemsstats. Kommissionen svarede, at den på baggrund af de 
daværende oplysninger og under hensyntagen til EU's konkurrenceregler ville betragte begge 
løsninger - dvs. liberalisering (f.eks. via en "multiple access" ordning) og nye strukturer, som skal 
forhindre interessekonflikter (f.eks. via en signatarkontor-ordning) - som egnede til at afhjælpe de 
konkurrencemæssige hindringer i forbindelse med rumsegmentadgang. 
I fire medlemsstater40 har man nu indført en sådan "multiple access" ordning, hvor en operatør med 
licens kan nøjes med at indgive en ansøgning om adgang til rumsegmentkapacitet til én af de fire 
medlemsstaten signatarer. Der er stadig ikke overblik over, hvor godt ordningen virker. Men det 
lader til, at aftalen fortolkes forskelligt i de forskellige lande*i. 
Princippet om adgang fra flere signatarer er indarbejdet i direktivforslaget om gensidig anerkendelse 
af tilladelser i forbindelse med satellittjenester42. 
Organisationer i lande, som ikke er medlemmer af de internationale satellitorganisationer, kan også få 
adgang til de internationale satellitorganisationers systemer, hvis de pågældende landes nationale 
tilsynsmyndigheder giver dem tilladelse til det. Det foregår som regel på den måde, at 
tilsynsmyndigheden underretter de internationale satellitorganisationer om, at tilladelsen er udstedt. I 
sådanne tilfælde kan der udstedes en slags gruppelicens, som giver flere operatører adgang til 
systemerne^. Det har ført til, at det i nogle tilfælde er lettere at få adgang til Eutelsat i lande, som 
ikke er medlemmer, end i signatarstaterne. 
3.4.3 De nuværende signataren rolle 1 de internationale satellitorganisationer 
Som tidligere nævnt er der sket store ændringer i, hvilken rolle EU-signatarerne har i de internationale 
satellitorganisationer. Nu hvor der er indført konkurrence inden for teleområdet, er der opstået 
interessekonflikter for signatareme, eftersom de både har en dominerende markedsstilling i forbindelse 
med adgangen til rumsegmentet, er med i konkurrencen på satellittjenester og har indflydelse på 
lovgivningssiden. 
40 Frankrig, Tyskland, Det Forenede Kongerige og Nederlandene indgik i september 1992 en sådan "multiple access aftale". 
4 ! I Tyskland omfatter aftalen f.cki. ikke transmissionstjcncfter. 
42 Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om en politik for gensidig anerkendelse af licenser og andre 
nationale tilladelser vedrørende satellitnettjenester og/eller satellitkommunikationstjenester, KOM(93) 6S2. 
43 De såkaldte autoriserede teleselskaber (DATE's - Duly Authorised Telecommunications Entities). Rusland har 
f.eki. fem autoriserede teleselskaber, som anvender Eutelsats kapacitet. 
27 
Det udgør en alvorlig trussel for satellitkommunikationssektorens udvikling, fordi det lægger store 
hindringer i vejen for nye operatører med licens, når de skal have adgang til rumsegmentkapaciteten, 
som udgør grundlaget for tilrådighedsstillelse af satellittjenester. 
De nuværende signatarer i de internationale satellitorganisationer har vidt forskellige interesser. 
Hvad angår Intelsat og Inmarsat er der ikke den store tvivl om, hvor interessen ligger og hvad den går 
ud på. Intelsat stiller hovedsageligt kapacitet til rådighed til interkontinental offentlig taletelefoni og 
interkontinental tv-transmission, mens Inmarsat af mange signatarer betragtes som en lukrativ 
investering, da de kan hente en solid fortjeneste på salg af mobilsatellittjenester i deres egne lande, 
hvor der reelt eksisterer et monopol. 
Eutelsat, som er af stor vigtighed i europæisk kontekst, ses af signatareme fra fire synsvinkler: 
tilrådighedsstillelse af rumsegmentkapacitet 
investeringsobjekt 
tele- og transmissionsmarkedsfaktor 
indflydelse på den nationale industripolitik. * 
* 
• 
• 
Eutelsat kan enten ses som en vigtig leverandør af rumsegmentkapacitet eller som en risikofaktor for 
inv@stêringsint@fë8§@F i andrê gatellitiyåtemet og/eller jordba§§r@de n§t Dét første gælder 
hovedlageligt for mindre lande, mens det andet som regel galder de større lande, som Ironisk nok 
også er de iturste investorer i Eutelsat. 
Som investeringsobjekt giver Eutelsat et rimeligt og forholdsvis sikkert afkast, som dog ikke er noget 
at skrive hjem om. På den anden side kan aktierne ikke afhændes, og det mindsker naturligvis 
fleksibiliteten for investorerne. Og så er det begyndt at volde problemer, at investeringen er kædet 
sammen med driften, navnlig for signatarer, som har finansielle forpligtelser i forbindelse med at 
private operatører med licens anvender rumsegmentet. 
I forbindelse med tele- og transmissionsområdet har Eutelsats største signatarer, som står for ca. 75% 
af investeringen, betydelige interesser i andre satellitsystemer44. Inden for telesektoren opfattes 
Eutelsat tilsyneladende af nogle som en trussel, eftersom nye operatører kan anvende Eutelsats 
kapacitet til transmission til det europæiske telemarked, når det bliver liberaliseret. 
44 Senest har fagpressen oplyst, at DI3P Telekom (den tyske Eulclsat-signatar) er gået sammen med SES Astra 
28 
Operatører fra tredjelande indgår i nogle tilfælde særaftaler med medlemsstaterne, hvor de får status 
som signatarrepræsentanter eller autoriserede teleselskaber. Det burde i sig selv være tilstrækkeligt til 
at påvise, at ordningerne bør tilpasses. 
Eutelsats rolle i industripolitikken var i sin tid den, at den skulle være et symbol på Europas tekniske 
formåen inden for højteknologi i almindelighed og rumteknologi i særdeleshed4*. Men efterhånden 
som privatiseringen griber om sig og de nationale operatører bliver opdelt i særskilte selskaber, er de 
politiske hensyn kommet til at tælle mindre for operatørerne end for den europæiske rumindustri, som 
har udtrykt stærke forbehold over for signatarernes politik på dette område46. 
Det fremgår af undersøgelser, som Kommissionen har fået lavet, at Eutelsat i princippet ikke skulle 
have problemer med at bibeholde sin rolle som en vigtig og konkurrencedygtig aktor på markedet. 
Men hvis man ser på strukturproblemerne i forbindelse med Eutelsats institutionelle grundlag og 
signatarernes rolle heri samt de deraf følgende hindringer for en større reform, så er der basis for, at 
medlemsstaterne iværksætter omfattende politiske foranstaltninger for at sikre Eutelsats fremtid. 
3.4.4 EU-regler og EU-politik 
De bestemmelser, som styrer de internationale satellitorganisationers arbejde, er indeholdt i 
stiftelsesdokumenterne - konventioner og driftsaftaler - og i drifts- og takstvejledmnger. Derudover er 
der opstillet bilaterale og multilaterale aftaler mellem parter og/eller signatarer samt meddelelser fra 
individuelle parter til de internationale satellitorganisationers ledelse angående gennemførelse af 
særforanstaltninger på nationalt plan (f.eks. signatarkontoret i Det Forende Kongerige eller aftalen 
mellem parterne og signatareme i Det Forenede Kongerige, Frankrig, Nederlandene og Tyskland). 
Når man gennemgår disse dokumenter og aftaler og ser på den igangværende diskussion i forskellige 
arbejdsgrupper på baggrund af EU's politiske målsætninger for satellitkommunikationsområdet som 
fastlagt i satellitgrønbogen og rådsresolutionen om satellitkommunikation, står følgende klart: 
45 ESA stod for opsættelsen af OTS-forsogssatcllilterne samt for konstruktionen og opsættelsen af Eutelsats seks 1.-
generations-satclliucr. 
46 ESA-rapporten "Europe at the Cross Roads: The Future of its Satellite Communications Industry", 15. september 
1993. 
29 
- det er i det store hele endnu ikke lykkedes at adskille myndigheds- og driftsfunktionen 
- "fortolkningen" af stiftelsesdokumenternes bestemmelser resulterer ofte i forskellige fortolkninger i 
de forskellige medlemsstater, og signatareme har derfor fortsat interessekonflikter 
- EU's medlemsstater træffer ikke foranstaltninger i disse organisationer på grundlag af en fælles 
holdning for at fremme omlægningen og træffe enighed om en fleksibel fortolkning af 
stiftelsesdokumenterne i forlængelse af målsætningerne i satellitgrønbogen og rådsresolutionen om 
satellitkommunikation 
- to af hovedmålsætningerne i satellitgrønbogen, som Rådet også gik ind for, er endnu ikke ført ud i 
livet: 
* Fri (ubegrænset) adgang til rumsegmentkapacitet 
* Ophævelse af begrænsningerne for rumsegmentleverandørers kommercielle aktiviteter, 
herunder også mulighed for direkte at informere tjenesteleverandører og brugere om 
satellitkapacitet 
- satellitgrønbogens forslag om en gennemgående revision af Eutelsats stiftelsesdokumenter er kun 
delvist taget til efterretning 
- der er kun sket ringe fremskridt i forbindelse med nyfortolkningen af de internationale 
satellitorganisationers stiftelsesdokumenter, som skal gøre dem mere fleksible og lette 
liberaliseringen, og strukturerne er for stive og utidssvarende i betragtning af EU's nuværende 
markedsforhold 
- selv om visse af de internationale satellitorganisationers medlemmer har truffet foranstaltninger for 
at fortolke stiftelsesdokumenterne mere fleksibelt - f.eks. ved at udpege sideordnede signatarer47 -
har EU's medlemsstater ikke fulgt trop. 
Nu hvor der gennemføres liberaliserings- og harmoniseringsforanstaltninger som led i EU's politik for 
satellitkommunikationsområdet, skal der hurtigst muligt træffes yderligere foranstaltninger i 
forbindelse med adgangen til de internationale satellitorganisationers rumsegmentkapacitet. 
47 Så der kan være flere signatarer i et land på grundlag af en særlig national ordning som følge af en fleksibel 
fortolkning af stiftelsesdokumenterne. 
30 
Eftersom ændringerne af stiftelsesdokumenternes bestemmelser eller de relaterede unilaterale eller 
multilaterale aftaler ikke må medføre uoverensstemmelser med EF-traktaten, herunder især 
konkurrencereglerne48, skal gennemførelsen af disse konventioner i overensstemmelse med traktaten 
udspringe af en fælles holdning mellem medlemsstaterne. Det er derfor af største vigtighed for en 
sådant forehavende, at der fastlægges en samordnet holdning på EU-plan. 
I Europa er ovennævnte problemer særlig presserende i forbindelse med Eutelsat, Den Europæiske 
Telekommunikationssatellitorganisation. 
3.4.5 De internationale satellitorganisationers fremtid 
Intelsat - Den internationale Telekommunikationssatellit-organisation 
Intelsat lægges under hårdt pres fra konkurrerende satellitsystemer og store kabelsystemer. Intelsat 
har spillet en stor rolle i udviklingen af satellitsektoren, eftersom organisationen har fungeret så godt 
og har fremmet brugen af satellitkommunikation. Men det står nu klart, at organisationens oprindelige 
driftsgrundlag skal tilpasses et konkurrencepræget marked, hvis succesen skal videreføres. 
Hertil kan man bemærke, at Intelsats mere end 120 medlemslande allerede har gennemført store 
ændringer inden for organisationen. Det ændrer dog ikke på det forhold, at Intelsat har nogle solide 
aktiver og arbejder med en overvældende dominerende markedsstilling på et forholdsvist stabilt 
marked. Selv om en lille markedsandel er gået over til andre systemer, står Intelsat i en relativ gunstig 
position, når der skal udstikkes nye politiske principper. 
Nogle af Intelsats medlemmer er begyndt at fortolke stiftelsesdokumenterne mere fleksibelt, og det 
viser, at der kan opnås en del på nationalt plan, uden at man direkte reviderer dokumenterne. Men 
indtil nu har det først og fremmest været lande uden for EU, som har benyttet sig af denne nye 
fleksibilitet, bl.a. Argentina, Chile og Australien. I disse lande kræver den nationale politik for 
teleområdet, at der kan udpeges sideordnede signatarer, og at der er direkte adgang til 
organisationerne. 
4^ Se Retningslinjer for anvendelse af EF's konkurrenceregler på telekommunikationssektoren, afsnit VIII, EFT nr. 
C 233 af 6.9.91. 
31 
I henhold til tidsplanen for liberalisering af offentlig taletelefoni i Rådets resolution49 skal EU nu tage 
satellittjenesteoperatørernes muligheder for at deltage i Intelsat op til revision. Stiftelsesdokumenterne 
fortolkes vidt forskelligt af andre lande, og der er derfor intet til hinder for, at medlemsstaterne 
anlægger en mere fleksibel fortolkning. Men det bør foregå på grundlag af EU-dækkende enighed om, 
hvordan fortolkningen skal gennemføres. 
Inmarsat - Den Internationale Maritime Satellitorganisation 
Der bliver stadig større konkurrence inden for tilrådighedsstillelse af rumsegment til 
mobilsatellittjenester. Indtil for nylig var det kun Inmarsat, som udbød mobiisatellittjenester, men nu 
udbyder også Eutelsat en tjeneste, og tidligere sovjetiske satellitsystemer trænger sig også på inden 
for dette (potentielt) lukrative marked. Derudover har Den Europæiske Rumorganisation udviklet en 
kommunikationssatellit til mobiltjenester i hele Europa, som forventes opsat inden udgangen af 
halvfemserne. 
Personlige satellitkommunikationstjenester vil stille tilrådighedsstillelsen af rumsegment i et nyt lys, 
fordi der sikkert vil opstå konkurrence mellem geostationære satellitter og omløbssatellitter, først og 
fremmest satellitter i lav bane. Det vil dog vare en rum tid, inden det står klart, hvad det vil medføre50. 
Der er visse aspekter, som bør behandles i forbindelse med konkurrencen inden for 
mobilsatellittjenester. 
For det første skal der tages stilling til, hvor vidt denne konkurrence må gå. Det gælder både 
tilrådighedsstillelsen af rumsegmentet og tilrådighedsstillelsen af mobilsatellittjenesterne som sådan. 
Inmarsat udbyder reelt kun tjenester og ikke rumsegmentkapacitet gennem signatareme. Der stilles 
kun rumsegment til rådighed til brug i medlemsstaterne, og Inmarsat har afslået at stille rumsegment 
til rådighed til internationale roaming-tjenester. 
49 Rådets resolution af 22. juli 1993 om forholdene inden for telekommunikationssektoren og behovet for yderligere 
udvikling på telekommunikationsmarkedet, EFT nr. C 213 af 6.8.1993, s. 1. 
50 Se "Meddelelse fra Kommissionen og forslag til Rådets resolution om satellitbaseret personkommunikation", 
KOM(93)171. 
32 
Men både AMSC (USA) og TMI (Canda) har iværksat tjenester på grundlag af princippet om, at der 
kan lejes kapacitet til nationalt brug**. 
Inmarsat er nu gået i gang med at revidere sine opgaver (og kommercielle målsætninger) på baggrund 
af markedsudviklingen og den teknologiske udvikling, Alt efter hvad man når frem til, kan det f.eks. 
føre til, at man begynder at privatisere Inmarsat. Uden at ville foregribe udfaldet af revisionen kan 
man sige, at der er behov for grundlæggende ændringer for at bringe organisationens politik i tråd 
med ændringerne på området, navnlig hvad angår potentielle konkurrenter. 
Der er nedsat en særlig arbejdsgruppe, som omfatter både parter og signatarer. Den kunne meget vel 
tænkes at bane vejen for en mere kommercielt orienteret organisationsstruktur, og det ville nok smitte 
af på de øvrige organisationer. 
En af de ting, der bør gøres i denne forbindelse, er at opstille en ny model for, hvordan en eventuel 
(delvist) privatiseret organisation skal fungere under en international traktat. Når myndigheds- og 
driftsfunktionen er blevet adskilt, vil det være logisk at gå videre ved at danne en slags ny almen 
tilsynsmyndighed for hele mobilsatellitkommunikationsmarkedet, som kun skal beskæftige sig med de 
områder, hvor et sådant tilsyn måtte være nødvendigt. 
Eutelsat - Den Europæiske Telekommunikationssatellitorganisation 
Som fastslået i det ovenstående bør man gøre sig klart, hvilke fremtidsudsigter der er for Eutelsat, og 
opstille omfattende fællespolitiske initiativer. Eutelsat er en vigtig faktor, uanset hvordan Europa's 
politik for rumbaseret kommunikation gribes an. Eutelsats aktiver skal udnyttes fuldt ud, hvis man 
skal opfylde behovene hos tjenesteleverandørerne, udstyrsindustrien og brugerne. 
Eutelsat kan for det første danne grundlag for en vigtig offentlig tjeneste, nemlig tilrådighedsstillelse 
af satellittjenester som led i virkeliggørelsen af det nye Europa. Det gælder f.eks. tilrådighedsstillelse 
af kapacitet til TDMA-taletelefoni52, sammenkobling af fjernforbindelser og taletelefoni med lavere 
bithastighed i Central- og Østeuropa, tværeuropæiske net samt tværeuropæiske VSAT-tjenester. 
51 Både The American Mobile Satellite Corporation (AMSC) og Telesat Mobile Inc. (TMI) lejer nimsegment hos 
Inmarsat til sine tjenester. Begge selskaber har til hensigt at opsætte deres egne satellitsystemer i 1994. 
52 Time Division Multiple Access, hvor en satellits kapacitet udnyttes efter time-sharing princippet. 
33 
Den rolle, som Eutelsat kan spille i de nye kontakter mellem øst og vest, kan også opfattes som en 
offentlig tjeneste, eftersom den medvirker til at stabilisere de nye demokratier og lette det økonomiske 
udviklingsarbejde. 
Ud fra mere generelle politiske hensyn understøtter Eutelsat også andre målsætninger. 
Som eksempel kan nævnes EU-politikken for avanceret tv, som forudsætter, at der er overblik over, 
hvort stort et rumsegment der er til rådighed med passende tekniske karakteristika. 
Det skal også vurderes, om Eutelsat bør spille en større rolle i Europas rumindustri. 
Eutelsats driftskapital og den store markedsandel virker generelt stabiliserende på organisationen. 
Men dens nuværende institutionelle grundlag er en hæmsko, som begrænser mulighederne for at følge 
de sædvanlige kommercielle principper. Der skal derfor iværksættes politiske tiltag på grundlag af 
ovenstående betragtninger og den generelle EU-politik for satellitkommunikation, så Europas største 
leverandør af rumsegmentkapacitet trygt kan se fremtiden i møde. 
3.5 Ikke-diskriminerende adgang til satellitpositioner og frekvenser 
De internationale procedurer for placerings- og frekvenskoordinering spiller en stor rolle for 
satellitkommunikationsområdet i Europa. De administreres af Den Internationale 
Telekommunikationsunion (ITU)53, som alle EU-lande er medlemmer af. 
Radiofrekvensspektret og de forskellige satellitpositioner, herunder geostationære baner, er 
begrænsede naturlige ressourcer, som alle lande i princippet skal have ligelig adgang til. Alle 
radiokommunikationstjenester, som baserer sig på disse ressourcer, er underlagt bestemte 
koordineringsprocedurer for at sikre, at man undgår interferens med andre tjenester. 
53 ITU's regulativer vedrorende satcllitbaner og frekvensbånd er udarbejdet med det for øje, at ressourcerne skal 
udnyttes at enkeltstater. Det medforer som nævnt, al en ansogning om anvendelse skal gå via medlemsstatens 
regering, og at den skal samordnes med andre regeringer, hvor man ellers kunne risikere interferens. 
34 
Hvis det skal sikres, at den øgede efterspørgsel efter disse ressourcer kan opfyldes uden 
forskelsbehandling i et stadig mere konkurrencepræget miljø; skal kapaciteten og effektiviteten i 
anvendelsen af ressourcerne øges tilsvarende. 
ITU's koordineringsprocedurer er udformet på grundlag af nationale hensyn, også når det gælder 
private systemer, og der foretages ikke nogen koordinering på EU-plan. Det bærer en stor del af 
skylden for opsplitningen i udbuddet af rumsegmentkapacitet i Europa. 
Hvis der ikke gribes ind over for denne opsplitning kan det med tiden føre til, at EU's samlede behov 
ikke kan opfyldes: erfaringen inden for den europæiske satellittransmissionssektor viser, at det 
forudsætter et konsekvent samarbejde, hvis man skal forvalte disse ressourcer effektivt og sikre 
hensynet til andre kontinenter, som anvender de samme satellitpositioner, f.eks. Afrika. 
I medlemsstaterne er aktiviteter i rummet enten underkastet specifikke love for området (på grundlag 
af internationalt gældende principper)54, eller også opstilles der særlige regler for hvert enkelt tilfælde. 
Når der i henhold til national lov udstedes tilladelser eller licenser til etablering af satellitsystemer og 
anvendelse af bestemte satellitpositioner eller frekvenser, sker det som oftest på grundlag af en lang 
række finansielle, tekniske, driftsmæssige og lignende kriterier. Eftersom der er så stor forskel på EU-
medlemsstaternes lovgivning inden for dette område, måder nu opstilles EU-dækkende klare, ikke-
diskriminerende principper for, hvordan den relevante internationale lov skal gennemføres i 
overensstemmelse med EU-lovgivnirijgeri. 
EU-tiltag på dette område skal være både velovervejede og velafvejede, så det sikres, at alle 
medlemsstater får ligelig adgang til satellitpositioner og frekvenser. 
54 Med undtagelse af Portugal er alle EU-lande omfattet af folgende internationale traktater om aktiviteter i 
rummer, som er vedtaget af FN: 
Traktat om principper for staters aktiviteter i forbindelse med udforskning og anvendelse af det ydre rum, 
herunder månen og andre himmellegemer, Washington, London og Moskva, 27. januar 1967 
Konvention om internationalt ansvar for skader forårsaget af objekter i rummet, Washington, London og 
Moskva, 29. marts 1972 
Konvention om indregistrering af objekter, som sendes ud i det ydre rum, New York, 14. januar 1975. 
35 
3.6 Samordning af det fremtidige lovgivningsarbejde for satellitsektoren 
I meddelelsen om teleområdet og Rådets resolution af 22. juli 1993 skitseres en tidsplan for, hvordan 
EU's love bør ændres. I forlængelse heraf skal Kommissionen inden den 1. januar 1996 udarbejde 
forslag til nødvendige tilpasninger af EU-lovgivningen med henblik på at fremme liberaliseringen. 
Det fremgår af undersøgelser, som Kommissionen og ESA har fået lavet inden for de seneste år, at 
man seriøst bør overveje at styrke samordningen af lovgivningsarbejdet for satellitsektoren og træffe 
foranstaltninger for at samordne udformning og/eller gennemførelse af medlemsstaternes politik 
vedrørende satellitkommunikation. 
150 repræsentanter for industrien afgav et svar på satellitgrønbogen (samordnet af ESA), hvor de 
fortalte Kommissionen, at "der er solid opbakning om tanken om at oprette en uafhængig, effektiv 
europæisk tilsynsmyndighed (EURO-OFTEL eller OFSAT), som kan sikre, at alt går retfærdigt til", 
og at "mange.;. tilråder, at der oprettes en europæisk pendant til det amerikanske FCC". 
Industrien udtrykte bekymring over, at medlemsstaternes målsætninger, politik og procedurer kunne 
skade udviklingen af den samlede satellitkommunikationssektor. Derudover mente man, at 
Kommissionen som minimum selv skulle "være ansvarlig for at sikre adgangen til satellitpositioner og 
frekvenser". 
For tiden udarbejdes endnu et initiativ inden for satellit- og kommunikationssektoren under ledelse af 
ESA. Her gør man status over satellitkommunikationssektoren under et, med henblik på at fremlægge 
forslag for ESA, EUs medlemsstater, Kommissionen, industrien, Eutelsat, Eutelsats medlemslande og 
ETSI. 
Det er værd at mærke sig, at der som led i dette initiativ er blevet opfordret til, at forhold med 
relevans for satellitkommunikation forvaltes på europæisk plan og at samordningen af 
lovgivningsarbejdet for satellitsektoren styrkes. 
Som led i ovennævnte tilpasning af EU-lovgivningen skal det diskuteres, hvordan man skal gribe 
oprettelsen af en ny reguleringsmyndighed an, men samordningen af de europæiske landes lovgivning 
vedrørende satellitsektoren skal intensiveres hurtigst muligt, navnlig hvad angår rumsegmentet. 
36 
3.7 Den europæiske satellitkommunikationsindustris konkurrencedygtighed 
Den Europæiske Rumorganisation og diverse nationale rumorganisationer har lagt en stor indsats i at 
opbygge en europæisk rumindustri over de sidste 20 år. En stor del af de satellitter, som dækker 
Europa, er fremstillet af europæiske producenter. 
Men nogle af de nye private systemer, som dækker Europa, har valgt at købe deres systemer i USA. 
Det gælder både europæiske systemer (Astra) og systemer fra andre lande (PanAmSat). Og den 
seneste udvikling inden for satellitmobilkommunikation peger i retning af, at landene uden for EU får 
en stærk dominans på dette nye marked, ikke blot for satellitfremstilling, men også for tjenester. En 
sådan vertikal integration mellem satellitdrift og satellittjenester kan blive en trussel for den 
europæiske industris stilling. Kommissionen har da også allerede gjort opmærksom på denne 
udvikling inden for satellitbaseret personkommunikation. 
Den er især bekymringsværdig fordi de europæiske virksomheder møder mange hindringer, når de 
forsøger at fa adgang til markedet i de tredjelande, hvis operatører er mest aktive på det europæiske 
marked. 
Det bør også nævnes, at rumindustri og satellitkommunikation har en vigtig strategisk betydning for 
mange af EUs handelspartnere. Derfor gives der i disse lande statsstøtte og begunstigelser både til 
civile og militære anvendelser, og det af en sådan størrelse, at det fordrejer konkurrencesituationen. Et 
af de bedste eksempler på dette er USA, som dermed har opbygget en tydelig dominerende stilling 
inden for satellitkommunikationsindustrien. Konkurrencen fordrejes også af tilskud, gunstige 
finansielle betingelser, skattefritagelse og lignende ordninger.Da satellitkommunikationsindustrien bør 
have et globalt marked, og det amerikanske marked reelt er lukket for konkurrenter udefra, vil det 
måske også være en god idé at sammenholde tredjelandes tilrådighedsstillelse af satellitsystemer og 
tjenester med EUs konkurrenceregler. 
I forlængelse af tredjelandes tilrådighedsstillelse af satellitsystemer og tjenester i Europa kan man se 
på den europæiske rumindustris konkurrencedygtighed. Efterhånden som statsstøtten til større 
rumforskningsprojekter af generel art er blevet skåret ned, er den kommercielle telesektors betydning 
vokset. Men den europæiske industri skal i stigende grad kæmpe med hård konkurrence både i og 
uden for EU. 
37 
Kommissionen har skitseret sin generelle politik for den europæiske rumindustri i meddelelsen "Det 
Europæiske Fællesskab og rummet: udfordringer, muligheder og nye tiltag"55. Heri slås det fast, at EF 
bør støtte og supplere det arbejde, der udføres i ESA og medlemsstaterne, især inden for 
medlemsstaternes rumorganisationer. 
Det kan bl.a. foregå som led i F&U-programmer inden for ESA, medlemsstaternes rumorganisationer 
eller generelt EF-arbejde. Der kan f.eks. ydes støtte som led i udbygningen af de tværeuropæiske net. 
De nye principper for lovgivningsarbejdet er et vigtigt skridt i retning af at etablere et bæredygtigt 
markedsgrundlag for den europæiske rumindustri. Hvis man samordner programmer pi EU-plan, får 
man bedre mulighed for at påvirke den europæiske satellitkommunikationsindustri og dens 
konkurrenceevne. Det er så meget desto vigtigere, fordi det traditionelle satellitmarked har skruet ned 
for blusset og konkurrencen er stigende inden for nye områder såsom satellitbaseret 
personkommunikation. 
3.8 Konklusion 
Der er sket for få fremskridt inden for arbejdet med at løse problemerne i forbindelse med 
rumsegment, samtidig med at presset fra markedet er stigende, og derfor er der behov for nye tiltag 
for at sikre, at udviklingen inden for satellitkommunikation følger anbefalingerne i satellitgrønbogen 
og ikke udsættes for flaskehalsproblemer i forbindelse med tilrådighedsstilelse af - og adgang til -
rumsegmentkapacitet. 
På baggrund af den nuværende situation står det klart, at udbuddet lider under, at der ikke er nogen 
generel politik for området, og at medlemsstaterne griber området an på vidt forskellig vis. 
Investering i ny teknologi for satellitsystemer forudsætter en konsekvent politik og en stabil 
lovramme, som kan danne grundlag for planlægmng, udviklingsarbejde og finansielle risikoanalyser på 
lang sigt, navnlig nu hvor der udvikles nye systemer^. Et sådant solidt grundlag eksisterer ikke for 
nærværende, og det kan bringe hele den europæiske rumindustri i føre. 
I det følgende kapitel angives de politiske målsætninger, som Kommissionen mener der bør sigtes mod 
for at rette op på den nuværende situation som omhandlet i det foregående. 
55 Det Europæiske Fællesskab og rummet: udfordringer, muligheder og nye tiltag, KOM(92)360 endelig udgave. 
56 Se "Meddelelse fia Kommissionen og forslag til Rådets resolution om satellitbaseret personkommunikation", 
KOM(93)171, 27.04.93. 
38 
4 POLITISKE HOVEDLINJER 
4.1 Nødvendige tiltag 
Markedet for rumsegmentkapacitet i EU karakteriseres ved, at der er mange forskellige 
satellitsystemer, som dækker ét eller flere lande eller regioner. Markedet er opsplittet, og adgangen til 
det er stadig begrænset. 
Følgende forhold volder især problemer: 
opsplitningen af det europæiske rumsegmentmarked forhindrer den europæiske satellitindustri i 
at opbygge et bæredygtigt grundlag for konkurrencen på verdensmarkedet, navnlig nu hvor der 
dukker nye systemer op; den står også i vejen for etableringen af tværeuropæiske net. 
Medlemsstaterne pålægges i traktaten om Den Europæiske Union at handle i fællesskab for at 
sikre, at de tværeuropæiske net etableres og udbygges. 
de internationale satellitorganisationers stiftelsesdokumenter (konventioner og driftsaftaler) 
og/eller fortolkningen af dem skal tilpasses den generelle udvikling inden for teleområdet i 
Europa samt tidsplanen for fuld liberalisering af tjenesteydelser inden den 1. januar 1998. Derfor 
skal der f.eks. hurtigst muligt foretages en gennemgang af fortolkningen af Eutelsats 
stiftelsesdokumenter, eftersom medlemsstaterne har et særligt ansvar inden for dette område 
den stigende konkurrence på verdensmarkedet for rumsegment betyder, at der må foretages en 
analyse af de internationale satellitorganisationers finansielle og kommercielle grundlag. 
Medlemsstaterne bør fastlægge en fælles holdning, så det kan sikres, at de europæiske 
virksomheder fortsat er konkurrencedygtige på verdensmarkedet. 
EUs satellitsektor risikerer således at tabe terræn i verdensmarkedet for satellitkommunikation, som 
det bl.a. fremgår af beskrivelsen i denne meddelelse. Det står også klart, når man ser på den seneste 
udvikling inden for satellitbaseret personkommunikation og multimedietjenester, hvor man i USA 
inden for de sidste måneder har fremlagt planer om store verdensomspændende projekter. 
EU's politik for satellitkommunikationsområdet skal ændres gennemgribende, hvis Europa skal undgå 
at sakke agterud i konkurrencen på verdensmarkedet for satellittjenester og at gå glip af de fordele, 
der kan opnås ved at bygge videre på den sidste snes års F&U-resultater (feks. inden for Den 
Europæiske Rumorganisation), som har medvirket til etableringen af den europæiske rumsektor og 
rumfartsindustrien. 
39 
4.2 Detaljerede målsætninger og indsatsområder 
Det er stadig af yderste vigtighed at få implementeret den politiske beslutning om at liberalisere 
satellitkommunikationssektoren i hele Europa, som blev truffet allerede i 1991, hvor Rådet vedtog 
resolution 92/C 8/01 om etablering af et fælles marked for satellitteletjenester og -udstyr. Det fremgår 
af Rådets resolution 93/C 213/01 af 22. juli 1993 om forholdene inden for 
telekommunikationssektoren og behovet for yderligere udvikling på telekommunikationsmarkedet, at 
man stadig finder området vigtigt. 
Ovennævnte implementering skal bl.a. omfatte følgende: 
der skal gennemføres et direktiv om liberalisering af markedet for satellittjenester og -udstyr 
direktivforslaget om gensidig anerkendelse af licenser og andre nationale tilladelser vedrørende 
satellitnettjenester og/eller satellitkommunikationstjenester (på grundlag af harmoniserede vilkår 
og med en foreløbig étstedsbestillingsordning) skal vedtages. 
Kommissionen har fremlagt de nødvendige foranstaltninger og forslag. 
Men hvis EU skal holde trit med den hastige udvikling inden for satellitkommunikationsmarkedet, er 
der behov for langt mere omfattende tiltag. 
Efter Kommissionens mening leder gennemgangen i denne meddelelse frem til følgende: 
1. Det skal sikres, at der i hele EU er direkte adgang til rumsegmentet, herunder især det 
rumsegment, som formidles af de internationale satellitorganisationer. 
For at sikre dette har Kommissionen til hensigt at anvende alle tilrådighedstående midler for at få 
ophævet alle nationale begrænsninger på grundlag af EF-traktatens bestemmelser og EUs 
konkurrenceregler, så der bliver fri og direkte adgang til de internationale satellitorganisationer, først 
og fremmest Eutelsat, og andre systemers rumsegment. 
40 
2. Medlemsstaterne skal samarbejde om tilpasningen af de internationale satellitorganisationer, 
navnlig Eutelsat. 
De igangværende forhandlinger inden for de internationale satellitorganisationer skal udnyttes til at 
sikre, at organisationerne tilpasses den ændrede lov- og markedssituation, navnlig hvad angår 
Eutelsat. 
Som led i de følles tiltag skal der foretages en indledende samordning inden for ad hoc-udvalget af 
højtstående nationale tilsynsmyndigheder, som er oprettet i henhold til Rådets resolution 93/C 213/01 
om forholdene inden for telekommunikationssektoren og behovet for yderligere udvikling på 
telekommunikationsmarkedet og inden for EUs planlagte telekommunikationsudvalg, som skal 
oprettes i henhold til forslag, som er under behandling. 
Denne forudgående samordning gælder navnlig medlemsstaternes holdning til forpligtelser, som 
påhviler parterne i henhold til de forskellige konventioner, samt tilpasning af de forskellige 
konventioner og driftsaftaler. 
De fælles standpunkter skal bl.a. udarbejdes under hensyntagen til følgende principper: 
de internationale satellitorganisationers myndigheds- og driftsfunktion skal adskilles skarpt for 
at effektivisere markedstrukturen 
de internationale satellitorganisationers opbygning skal bringes væk fra den nuværende 
sammenkædning af investering og brugsret, og der skal foretages en tilpasning og styrkelse af 
det finansielle grundlag og åbnes for nye investeringer 
de internationale satellitorganisationer skal deles op, så udbuddet af rumsegmentkapacitet og 
satellitkommunikationstjenester ikke ligger i de samme hænder 
markedsføring og salg af de internationale satellitorganisationers rumsegment skal enten 
foretages af de pågældende organisationer selv eller af uafhængige mæglere, så der ikke opstår 
interessekonflikter. 
41 
3. Der skal etableres etfbrvaltmngssamarbejdejbr EU's rumsegment. Her tænkes især på 
fremtidige ansøgninger til Den Internationale Telekommunikationsunion vedrørende 
satellitplaceringer og relaterede samordningsprocedurer, samt adgangen til frekvenser. 
Udviklingen af fremtidige europæiske satellittjenester og -net og Europas deltagelse i de nye 
satellitkommunikationsmarkeder, f.eks. satellitbaseret personkommunikation og multimedieteknik, 
afhænger i vidt omfang af) at der er fastlagt en ensartet europæisk indfaldsvinkel til rumsegmentet og 
forvaltningen af det. 
Hermed tænkes først og fremmest på den ovennævnte forudgående samordning af ansøgninger til Den 
Internationale Telekommunikationsunion vedrørende satellitplaceringer og -frekvenser. Der skal også 
indledes et nært samarbejde med ECTRA og ERC inden for disse organisationers fagområder, når det 
er fastlagt, hvilket retsgrundlag dette skal foregå pi 
4. Der skal træffes foranstaltninger for at sikre reel ligestilling i adgangen til tredjelande 
parallelt med liberaliseringen afEU-markedet. 
Der skal opstilles velafvejede markedsaftaler, som sikrer, at europæiske virksomheder har fuld adgang 
til verdensmarkedet for satellitkommunikation. Aktuelt i denne sammenhæng er f.eks. etablering og 
drift af satellitbaseret personkommunikation og multimedietjenester. 
Der skal handles i fællesskab efter ensartede procedurer under EUs 113-udvalg for at sikre reel 
ligestilling i adgangen til markederne i lande uden før EU inden for rammerne af nye GATT-aftaler. 
Indtil denne markedsadgang er bragt i orden, kan det overvejes at indføje bestemmelser i EU-
lovgivningen, der modsvarer bestemmelserne i tredjelande, under iagttagelse af EU's bilaterale og 
multilaterale aftaler. 
42 
5. Programmer vedrørende tværeuropæiske net skal også omfatte satellitbaserede tjenester, 
navnlig hvad angår ny teknologi. 
Det europæiske F&U-arbejde, liberaliseringen af sektoren og EU-satellitsektorens adgang til 
markederne for satellitkommunikation afhænger i høj grad af investeringen i sektoren. I hvidbogen om 
vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse slås det fast, at satellitkommunikationsprojekter i vidt 
omfang kan medvirke til udviklingen af tværeuropæiske net. 
Kommissionen agter som led i udviklingen af tværeuropæiske net at fremlægge et sammenhængende 
program vedrørende udvikling af satellitbaserede tværeuropæiske net og foreslå retningslinjer (jf 
procedurerne i afsnit XII) for hvordan man fastslår, hvilke projekter der er af almen interesse for 
sektoren. Her tænkes navnlig på satellitbaseret personkommunikation, interaktive 
virksomhedstjenester og multimedietjenester, satellittjenester til trafikstyring og globale 
navigationssatellittjenester til positionering og lokalisering. 
Når der udvælges projekter, skal der i størst muligt omfang samarbejdes med tredjelande for at 
fremme projekter af gensidig interesse. 
4.3 Afsluttende bemærkninger 
Den europæiske satellitkommunikationssektor - og den europæiske satellitindustri generelt - er inde i 
en kritisk udviklingsfase. Videreudvikling af - og adgang til - rumsegmentet er en vigtig faktor, når 
det drejer sig om at sikre Europas muligheder for at deltage i udviklingen af den ny 
satellitkommunikationsteknologi og fastholde Europas stilling på verdensmarkedet for rumudstyr. 
Kommissionen har til hensigt at følge de skitserede politiske hovedmålsætninger og fremlægger derfor 
denne meddelelse for Europa-Parlamentet og Rådet. 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 210 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 06 15 
Katalognummer : CB-CO-94-225-DA-C 
ISBN 92-77-69292-8 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikatioiier 
L-2985 Luxembourg