ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (85) 308 
 
 
 
Vol. 1985/0 129 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the openi ng to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Community and the European Atomic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), this f ile is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februar 198 3 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 vom 27 .9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
KOM(85) 308 endelig udg.  
Bruxelles, den 3. septembre 1985
SULTEN I AFRIKA
(meddelelse til Rådet fra Kommissionen)
KOM(85) 308 endelig udg.

Bruxelles, den 7. juni 1985
SULTEN I  AFRIKA
Meddelelse ti? _______ -  Rack/fra Kommissionen
In
dholdsfortegnelse
A. Tørken i  1984/85
B. Problemer med formidlingen af den internationale bistand
C. En interventionsstrategi og Fællesskabets rolle
a. Nødhjælpsinterventioner
- Forbedring af de hurtigtvirkende alarmsystemer
- Forbedring af interventionsordningen
- Genoptagelse af den økonomiske aktivitet
b. Øjeblikkelig stimulering af de ramte landes økonomi
c. Strukturelle foranstaltninger
D. Konklusion

-  1 -
A. Tørken i  1984/85
1. At dømme efter de seneste foreliggende oplysninger synes de vigtigste  
fødevarebehov at være dækket i  de tyve afrikanske lande, som er hårdest  
ramt af cørken, takket være en betydelig indsats fra det internationale  
samfunds side. I forbindelse med de beslutninger, som blev truffet
ret hurtigt efter de forskellige appeller om international bistand,  
forpligtede Det europæiske Fællesskab sig ved Dublin-planen og de tilde­
linger af fødevarehjælp, som blev besluttet i  1984, men først leveres  
i  1985, til at levere mængder svarende til 2,3 mio t korn; De forenede  
Stater forpligtede sig til at levere mængder svarende til 2,6 mio t  
korn. Andre donorer har leveret og vil levere omkring 1  mio t, hvilket  
skulle gøre det muligt at dække de vigtigste behov indtil oktober/novem-  
ber 1985, hvor høsten sætter ind.
2. Det er endnu for tidligt at udtale sig om, hvordan regntiden kommer til  
at forløbe, og hvor stor høsten bliver, men såningen vil blive foreta­
get ved hjælp af såsæd, som stadig er til rådighed eller tilvejebringes  
af det internationale samfund ved siden af fødevarehjælpen.
3. Selv om behovene for fødevarenødhjælp saledes synes at være dækket,  
nar de opgøres pa grundlag af samlede tilsagn, er tragedien ikke slut:
der er stadig store problemer forbundet med koordinationen af Leveran­
cerne fra de forskellige donorer og i  endnu højere grad med levneds­
midlernes transport til modtagerne
disse vanskeligheder bliver endnu større, når landbrugerne, som hidtil  
har været samlet i  lejre, vender tilbage til deres hjemsted for at  
forberede den nye høst, hvilket nødvendigvis fører til en kraftig  
udvidelse af det område, hvor hjælpen skal distribueres, og hvor  
såsæden skal leveres og transporteres
der opstår som uundgåelig konsekvens af hungersnøden en række supple­
rende behov med hensyn til sundhed og ernæring.

-  2 -
4. Tørken, som er årsag til hungersnøden, har også ført til en drastisk  
nedgang i  de ramte Landes valutaindtægter og har ruineret kvægavlere  
og agerdyrkere. Ud over nødhjælpen og den øjeblikkelige støtte til  
høsten i  1985, hvor der nu kun kan gribes ind i  form af de allerede  
igangværende foranstaltninger som f.eks. leverancer af såsæd, bør de  
hårdest ramte lande sættes i  stand til at genoptage en normal tilværelse,  
hvilket bedst kan ske ved at bidrage til forsyningen med rå- og hjælpe­
stoffer med henblik på høsten i  1986.
5. Endelig må det nuværende drama ikke tilsløre, at de fleste afrikanske  
lande har stadig vanskeligere ved at dække deres levnedsmiddelbehov  
(nedgang i  levnedsmiddelproduktionen per capita på 10% mellem 1972 og  
1982) og derfor er stadig mere afhængige af fødevarehjælp og udgifts­
krævende import på kommercielle vilkår. Denne udvikling skyldes først  
og fremmest, at de fører en uhensigtsmæssig intern landbrugspolitik,  
at deres naturlige miljø gradvis forringes, og at befolkningen vokser  
meget hurtigere end de disponible ressourcer. Disse strukturelle pro­
blemer kan løses, men det tager sin tid, før disse løsninger slår igen­
nem. I mellemtiden kan der opstå andre katastrofesituationer, og den  
internationale - og især Fællesskabets - reaktionsevne bør forøges og  
forbedres med henblik på at mindske virkningerne heraf.
B. Problemer med formidlingen af den internationale bistand
6. Den første lære, der skat drages af de seneste erfaringer, er, at det  
er nødvendigt at udbygge de hurtigtvirkende alarmsystemer. Det må kon­
stateres, at staterne under den aktuelle tørke i  mangel af nøjagtige  
oplysninger ofte har undervurderet dramaets omfang og de forskellige  
faktorer, der har stillet sig i  vejen for en løsning heraf; de har Lige­
ledes tøvet med at appellere om international bistand.
7. Desuden er det stadig et helt centralt problem, hvordan man skal samordne  
leverancerne, og hvordan man skal transportere bistanden fra de afrikanske  
havne til distributionscentrene i  kyststaternes indre; dette problem
er endnu alvorligere for indlandsstaterne, som er afhængige af nabo­
staternes samarbejdsvilje (disse har ofte selv store vanskeligheder)  
og af disse staters omladnings- og transportfaciliteter.

- 3 -
8. Erfaringerne viser tillige, at de leverede levnedsmidler ikke nødven­
digvis stemmer overens med de lokale vilkår og vaner. Det viser sig  
ofte, at det er mere hensigtsmæssigt at købe lokale produkter, rnåske
i  landet selv eller i  nabolandene, medens der i  nogle situationer må  
foretrækkes levering af forarbejdede produkter, som kan forbruges  
direkte, frem for "uforarbejdede" levnedsmidler.
C.  En interventionsstrategi og Fællesskabets rolle
9. Hvis interventionsstrategien skal kunne stå mål med problemets forskel­
lige dimensioner, skal den være sammensat af kort-, mellem- og langsigtede  
foranstaltninger. Det er nemlig ikke kun et problem, hvordan interven­
tionskapaciteten kan forbedres i  en krisesituation, men også hvordan
det kan undgås, at tilsvarende kriser opstår i  fremtiden. Foranstaltnin­
gerne til forbedring af den hurtigvirkende interventionsordning skal  
derfor suppleres med foranstaltninger til stimulering af udviklingen  
i  landområder.
a. Nødhiælgsinterventioner
10. Nar krisen er en realitet, skat de kriseramte befolkninger så hurtigt  
som muligt forsynes med passende mængder egnede varer. Erfaringerne  
med den aktuelle levnedsmiddelkrise i  Afrika viser, at det er nød­
vendigt dels at forbedre systemerne for overvågningen af udviklingen  
i høsten og i  prognoserne for alvorlige fødevareunderskud, dels at  
forbedre interventionsordningen. Det er ligeledes vigtigt, at der  
træffes fornødne foranstaltninger til at sætte den katastroferamte  
befolkning i  stand til at genoptage sin normale økonomiske aktivitet  
så hurtigt som muligt.
Hvad enten initiativerne bliver taget inden for de hurtigtvirkende  
alarmsystemer eller det egentlige interventionsområde, er det af 
stor betydning, at de først og fremmest tager sigte på at styrke  
de lokale faktorer, som kan bidrage til at mildne disse kriser.

- 4 -
Forbedring af de hurtigtvirkende alarmsystemer
11. De hurtigtvirkende alarmsystemer, som gør det muligt at afsløre  
levnedsmiddelkriser, før disse bliver en realitet, ml nødvendigvis  
være baseret på en overvågning af de agro-meteorologiske betingelser  
og udviklingen i  afgrødernes tilstand. Mangelen på finansielle og  
menneskelige ressourcer bevirker, at det i  øjeblikket er de færreste  
af de pågældende landes forvaltninger, som kan udføre disse hverv
på tilfredsstillende vis. Det er derfor vigtigt, at hovedvægten i  
første omgang lægges på en forbedring af den lokale kapacitet med  
hensyn til indsamling og behandling af de disponible data.
12. Desuden åbner anvendelsen af teledetektionsteknikker nye muligheder,  
som kan tages i  anvendelse i  en snarlig fremtid, og hvis anvendelse  
på det afrikanske kontinent derfor skal fremskyndes.
13. Fællesskabet er allerede aktivt på disse forskellige områder og bør  
styrke sin intervention, navnlig hvad angår:
- genskabelse eller styrkelse af de nationale forvaltningers mulig­
heder for at opbygge et permanent prognosesystem, som dækker alle  
aspekter, dvs. indsamling, transmission og behandling af data
- oprettelse af små agro-vej rstationer som den, Kommissionen allerede  
har oprettet i  Guinea, og transmission af informationen via kommu­
nikationssatellitterne
- centralisering og integrering af den disponible information

- 5 -
- opbygning af teledetektions-observationssystemer, der dækker hele  
Afrika. På dette område, som tegner overordentlig godt, er det  
vigtigt, at de interesserede parter (EF, medlemsstaterne, modta­
gerlandene) foretager en bedre samordning af deres aktivitet med  
henblik på fastlæggelse og udvælgelse af de bedst egnede systemer.  
Fællesskabet er allerede i  gang med forberedende foranstaltninger  
på dette område (Mas Palomas-stationen på de Kanariske Øer, for­
undersøgelse vedrørende jordstationen i  Nairobi).
14. Disse forskellige interventionsformer bør ledsages af en række under­
søgelser, særlig hvad angår fastlæggelse af zoner, som udviser en
vis ensartethed med hensyn til tørke- og ørkendannelsesfænomener,  
idet denne zoneopdeling skal gøre det muligt at fortolke de disponible  
data bedre og fastlægge mere hensigtsmæssige aktionsplaner.
Forbedring af interventionsordningen
15. Nøgleproblemet er stadig spørgsmålet om selve bistandens overdragelse,  
dvs. den tid, der forløber mellem beslutningen om at yde fødevarenød­
hjælp og dennes ankomst på stedet. Initiativer på dette områder skal
i  første omgang tage sigte på at forbedre mobiliseringen af ressour­
cer, som er disponible på stedet eller i  nabolandene. Der tænkes  
naturligvis her først og fremmest på fødevarelagre, som skal stilles  
til de katastroferamte befolkningers rådighed, men også på transport­
midler. Hvert land, som er sårbart over for fødevarekatastrofer,  
bør udarbejde nødplaner, som dækker disse forskellige aspekter  
(opbygning og mobilisering af nødlagre - transport til katastrofe­
ramte områder - distribution) og indeholder oplysninger om, hvor  
den udefra kommende bistand kan sættes ind.

-  6 -
16. I anden omgang bør initiativerne tage sigte på at fremskynde fødevare­
hjælpens overdragelse, herunder udskibningen og den interne transport,  
hvor der kan opstå flaskehalse.
17.  p| fællesskabsplan er det en forudsætning for at kunne deltage i  disse  
initiativer - såvel bedre mobilisering af lokale ressourcer som effek­
tivisering af selve bistandens overdragelse - at der træffes en række  
foranstaltninger, der tager sigte på at forbedre og øge Fællesskabets  
og dets medlemsstaters administrative og finansielle kapacitet.
Det er i  dette øjemed nødvendigt at
- forenkle Kommissionens beslutningsprocedurer angående tildeling af  
fødevarehjælp endnu mere og gøre disse endnu hurtigere; en revision  
er i  gang
- oprette nødhjælpsressourcer (eller forøge allerede eksisterende res­
sourcer) inden for Fællesskabet og medlemsstaterne, således at der  
kan reageres meget hurtigt på en måde, som er afstemt efter behovene  
(jf. Lomé-konventionen), med henblik på hurtigt og fleksibelt at  
opfylde de forskellige behov, der kan tænkes at opstå.
18. Det vil især være nødvendigt at tilvejebringe de midler, der er nød  
vendige for at
- sikre hjælpens levering "frit bestemmelsessted" for de medlemsstater,  
der ikke leverer på dette stade
- bistå landene med at mobilisere deres egen transportkapacitet (den  
private bilpark, den offentlige bilparks vedligeholdelse og drift)  
og bidrage til forøgelse og/eller fornyelse af deres interne trans­
portmidler
- udbygge og koordinere luftbroer, herunder de driftsmæssige aspekter  
(jordpersonale og værksteder), ved anvendelse af bl.a. fly fra med­
lemsstaternes luftflåder.

- 7 -
19. Sigtet er saledes bade at forøge nødhjælpsressourcerne og koordinere  
deres anvendelse bedre inden for Fællesskabets rammer. I dette øjemed  
ville det være nyttigt at oprette en autonom og decentral europæisk  
nødhjælpskapacitet, i  alt væsentligt baseret på følgende to elementer:
- en krisestab støttet af en stående gruppe inden for Kommissionen
- en på forhånd fastlagt samordning af medlemsstaternes samlede nød­
hjælpsressourcer. Det bør i  denne sammenhæng fastlægges, i  hvilken  
udstrækning der kan lægges beslag på eksisterende civilbeskyttelses-  
tjenester (inkl. tjenester af militær oprindelse) i  medlemsstaterne.
Genoptagelse af den økonomiske aktivitet
20. Nødhjælpsaktionerne skal tilrettelægges på en sådan måde, at iværksæt­
telsen heraf ikke alene ikke hæmmer genoptagelsen af den normale økono­
miske aktivitet (når katastrofens årsager er forsvundet), men tilmed  
bidrager positivt hertil. Der skal især så vidt muligt forhindres  
befolkningsvandringer, først og fremmest vandringer fra Land til by,
i  kraft af placeringen af distributionssteder samt de benyttede distri­
butionsformer.
21. Desuden bør leverancerne af fødevarehjælp på det rigtige tidspunkt  
erstattes med leverancer af andre former for bistand, bl.a. rå- og  
hjælpestoffer (såsæd, gødning, skadedyrsbekæmpelsesmidler og mindre  
driftsudstyr til landbruget), hovedsagelig med henblik på atter at få  
gang i  landbrugsproduktionen.
22. Hvad angår den praktiske gennemførelse af bistanden, er EF og dets med­
lemsstater i  vid udstrækning afhængige af forvaltningerne på stedet  
(modtagerstaten, NGO, internationale organisationer), idet hverken med­
lemsstaternes ambassader eller - i  vid udstrækning - Kommissionens  
delegationer er forsynet med udstyr til denne slags arbejde.

-  8 -
For at sikre, at denne bistand bidrager til at begrænse tørkens forstyr­
rende indvirkning på befolkningernes leveform, bør bistanden gennemføres  
på en sådan måde, at
- der stilles ressourcer til rådighed, som kan sikre den følgende høst,  
idet der på rette tidspunkt leveres de nødvendige rå- og hjælpestoffer  
til landbruget, særlig såsæd. Fællesskabet har inden for det nuværende  
program kunnet levere de store mængder, hvorom det blev anmodet, men  
denne mulighed skal gøres endnu større
- der i  videst mulig udstrækning anvendes lokale ressourcer og lokal  
arbejdskraft, hvorved befolkningerne sættes i  stand til at forsørge  
sig selv (f.eks. produktion af tørret kød, dyrkning af urter, som  
modner uden for sæsonen, iværksættelse af "Food for Work"-programmer).  
Men "Food for Work"-systemet kan kun finde generel anvendelse, hvis  
alle de lande, hvor tørken er et kronisk fænomen, i  forvejen udarbejder  
arbejdsprogrammer, som kan iværksættes på det tidspunkt, hvor levneds­
middeldistributionen bliver en nødvendighed
- der tillægges køb af levnedsmidler på stedet i  samme land eller hos  
naboerne højeste prioritet (vel at mærke, hvis der er mulighed her­
for) for ikke at bringe forstyrrelse på markederne, samtidig med at  
transportomkostningerne formindskes, og underskudslandenes behov  
dækkes ved, at der inden for rammerne af det regionale samarbejde  
gives overskudslandene større afsætningsmuligheder .
b ■  Øj.eblikkelig_stimuler;mg_af_de_ramte_landes_økonomi
23. Ud over den øjeblikkelige nødsituation vil tørkens virkninger være
mærkbare lang tid fremover, hvilket vil lægge en kraftig dæmper på de  
ramte tandes vækstmuligheder. Det vil bl.a. blive nødvendigt at lempe  
betalingsbalancebindingerne som følge af den faldende landbrugseksport,  
idet der skal tillægges forsyningen med rå- og hjælpestoffer til pro­
duktionsåret 1985-86 højeste prioritet.

- 9 -
24. Pa fællesskabsplan vil det i  dette øjemed - nar tiden er inde hertil
- være nødvendigt hurtigt at kanalisere de finansielle ressourcer, der  
stadig stir til rådighed inden for Fællesskabet (før "Lomé III") og
i  medlemsstaterne, over i  importprogrammer for nødvendighedsvarer (for­
anstaltninger med hurtig udbetaling) og allerede nu undersøge, hvilke  
ekstraordinære og supplerende ressourcer der kunne sættes ind, hvis  
det skulle blive nødvendigt.
c ■  S t ruk t u re]_ J . e_fo rans t a^. t r
25. Til trods for den generelt forringede levnedsmiddelsituation og de  
nuværende katastrofale forhold er Afrika som helhed ikke dømt til af­
hængighed af fødevareforsyninger udefra. Hvis produktionspotentiellet  
udnyttes rigtigt, kan det dække de voksende behov, men det er en forud­
sætning herfor, at der med øget støtte fra det internationale samfunds  
side
- sker en omlægning af landenes interne politik for fødevareproduktion  
(fødevarestrategier), herunder at der opstilles planer for "fødevare-  
sikkerhed", som gør det muligt at neutralisere de klimatiske usikker­
hedsfaktorer og disses indvirkning på forsyningerne med levnedsmidler
- opstilles en række miljøbeskyttelsesprogrammer, navnlig sådanne, som  
tager sigte på at modvirke ørkendannelsen.
26. På fællesskabsplan skal de disponible midler anvendes til virkeliggø­
relse af denne dobbelte målsætning: omlægning af politikkerne og beskyt­
telse af mi l  jøet.
i) Fællesskabet støtter allerede sådanne reformer i  fire afrikanske  
lande inden for "fødevarestrategiernes" rammer.
Fællesskabet vil inden for rammerne af Lomé III bestræbe sig på at  
udvide denne fremgangsmåde til at omfatte alle partnere, som har  
problemer med fødevaresikkerheden. Det er imidlertid en forudsætning  
for, at disse reformer bliver en succes, at der ydes meget betydelig  
faglig og finansiel bistand, som Fællesskabet ikke kan præstere alene,  
ikke engang selv om det sætter alle midler ind herpå.

-  10  -
Hvis den kritiske masse skal nås, vil det derfor være nødvendigt,  
at medlemsstaterne tillægger støtten til disse reformer høj priori­
tet, ligesom en snæver samordning med Fællesskabets bistand og  
bistanden fra lande uden for Europa vil være påkrævet.
Inden for rammerne af disse programmer bør der lægges særlig stor  
vægt på foranstaltninger som f.eks.:
.  styrkelse af landbrugsforskningen i  de magre områder, der er så  
kendetegnende for Sahel-landene, samordning af de eksisterende  
forskningsstrukturer og overførsel af forskningens resultater til  
de endelige modtagere ved hjælp af forbedrede meddelelsesmidler
.  forbedring og udbygning af lagerkapaciteten for levnedsmidler,  
såsæd samt rå- og hjælpestoffer (gødning og skadedyrsbekæmpelses-  
midler)
.  udbygning af kunstvandingen og påvirkning af landbrugernes tekniske  
evne til at udnytte vandressourcerne ved hjælp af egnede meddelel­
sesmidler
.  nedbringelse af befolkningspresset i  de områder, der kun giver  
ringe produktionsoverskud, og tilpasning af agerbrugs- og kvæg­
avlsmetoderne efter de faktiske produktionsmuligheder.
i  i) Hvad angår miljøbeskyttelse og bekæmpelse af ørkendannelse har Fæl­
lesskabet for nylig fastlagt en række højtprioriterede zoner og  
foranstaltninger med hensyn til beskyttelse af eksisterende skove  
samt genbeplantning med skov. Det er imidlertid også pa dette omrade  
en betingelse for at nå den kritiske masse, at alle europæiske  
bistandsmyndigheder - dvs. såvel Fællesskabets som medlemsstaternes  
organer - tillægger denne interventionstype høj prioritet, afgiver  
tilsagn om at deltage aktivt også på længere sigt og samordner deres  
interventioner eller støtteforanstaltninger ved hjælp af en egnet  
koordinat i  onsst ruktur.
Det er en absolut forudsætning for at kunne øge disse foranstalt­
ningers effektivitet, at koordinationen på EF-plan udbygges. Der  
bør oprettes koordinationsmekanismer for hvert land eller hver inter­
ventionsform.

-  11  -
D. KONKLUSION
Fællesskabet og dets medlemsstater, som regner sig for omkring 55% af den  
strukturelle bistand, der ydes til Afrika syd for Sahara, har et stort  
ansvar, der ikke alene vedrører den øjeblikkelige nød, men også genopretnin­
gen af den afrikanske landbrugsproduktion.
For at øge effektiviteten af det bidrag, der ydes til bekæmpelse af hungers­
nød og fejlernæring, foreslås der en række foranstaltninger, som tager  
sigte på at
- bistå de sårbare lande med at opstille hurtigtvirkende interventionsplaner,  
der dækker de forskellige aspekter som f.eks. opbygning og mobilisering
af nødlagre og forbedring af de hurtigtvirkende alarmsystemer, ved bedre  
samordning og udbygning af den europæiske indsats på dette område med  
henblik på fuldstændig dækning af hele Afrika
- bistå de katastroferamte lande med at mobilisere og vedligeholde alle  
deres transportmidler og eventuelt forøge transportkapaciteten ved hjælp  
af tilførsler udefra
- forbedre interventionsordningen, bl.a. ved oprettelse af en krisestab
på EF-plan, udbygning af koordinationen og tilpasning af gennemførelses­
bestemmelserne for bistanden
- stimulere den økonomiske aktivitet i  de katastroferamte lande i  1986 
(f.eks. ved finansiering af importprogrammer for rå- og hjælpestoffer)
bidrage (pa længere sigt) til en politik, som tager sigte på øget levneds­
middelproduktion samt miljøbeskyttelse, ved opstilling af et sammenhængende  
og koordineret europæisk program for hvert af de lande, som anmoder Fæl­
lesskabet om at yde bistand på dette område.
Denne fremgangsmåde skal bidrage til at øge bistandens effektivitet; det  
skal imidlertid understreges, at Fællesskabet og medlemsstaterne skal være  
rede til at afsætte yderligere finansielle og menneskelige ressourcer, hvis  
dette skulle vise sig nødvendigt.
Denne specifikt europæiske bistand vil blive koordineret med de øvrige  
former for bistand, som bl.a. vil blive ydet i  henhold til resolutionerne  
fra det vestlige topmøde i  Bonn. Med dette som udgangspunkt bør Fællesskabet  
ga ind i  det arbejde, som blev vedtaget af topmødets deltagere, og hvis  
konklusioner vil blive overdraget til udenrigsministrene fra de lande, der  
deltager i  de vestlige topmøder (i september).