A4-0219/98

Beslutning om reformen af den faelles landbrugspolitik (Agenda 2000 - 1. del, kapitel III) (KOM(97)2000 - C4-0522/97)

Europa-Parlamentet,

* der henviser til Kommissionens meddelelse Agenda 2000 - 1. del, kapitel III, om den faelles landbrugspolitik (KOM(97)2000 - C4-0522/97),

* der henviser til forslagene til Raadets forordninger om reformen af den faelles landbrugspolitik (KOM(98)0158),

* der henviser til sin beslutning af 4. december 1997 ((EFT C 388 af 22.12.1997, s. 17.)) om meddelelse fra Kommissionen Agenda 2000 - et udvidet og styrket EU,

* der henviser til sin beslutning af 4. december 1997 ((EFT C 388 af 22.12.1997, s. 31.)) om Kommissionens meddelelse Agenda 2000: Unionens fremtidige finansiering - den nye finansielle ramme (2000-2006),

* der henviser til betaenkning fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter og udtalelser fra Budgetudvalget, Udvalget om Regionalpolitik og Fiskeriudvalget (A4-0219/98),

A. der henviser til, at Kommissionen med Agenda 2000 foreslaar en overordnet strategi for EU ved indgangen til det kommende aartusind,

B. der henviser til, at et helt kapitel heri er helliget den faelles landbrugspolitik og spoergsmaalet om, hvordan landbrugssektoren skal leve op til visse af fremtidens udfordringer, herunder navnlig de nye internationale handelsforhandlinger og udvidelsen af EU, men uden at der fremlaegges en overordnet maalsaetning for det europaeiske landbrugs fremtid, og at der kan konstateres en betydelig forskel mellem de principper og praemisser, som Kommissionen erklaerer at laegge til grund, og den konkrete udmoentning af disse i forslag til retsakter,

C. der henviser til Cork-konferencen, hvor EU's strategi for udvikling af landdistrikterne blev fastlagt paa grundlag af en helhedspolitik for landomraaderne,

D. der henviser til, at der i perioden 1990-95 er forsvundet over 1 mio, hovedsageligt mindre bedrifter, at sektoren i perioden 1990-96 har mistet over 1,4 mio arbejdspladser (udtrykt i MAE), og at befolkningen i landbruget bliver stadig aeldre, samtidig med at stadig flere arbejder paa deltid,

E. mener, at EU paa baggrund af de nye udfordringer, menneskeheden staar over for paa omraaderne beskaeftigelse, foedevareforsyning, energi, miljoe, vandforsyning, boer saette sig nye maal for landbruget, for dets udvikling og for det internationale samarbejde,

F. der henviser til, at EU's udvidelse med de central- og oesteuropaeiske lande udover at vaere historisk og politisk uomgaengelig og noedvendig for at bevare freden, sikkerheden og velstanden i Europa ikke blot indebaerer en udvidelse af det faelles landbrugsmarked med nye muligheder for samhandel for de nuvaerende og de nye medlemmer, men ogsaa betyder budgetmaessige vanskeligheder for Unionen, tilpasningsvanskeligheder for landbrugerne og myndighederne i de nye medlemsstater, navnlig hvad angaar administrative bestemmelser og miljoe- og forbrugerbeskyttelsesregler, samt vanskeligheder med at opretholde indkomsterne og beskaeftigelsen inden for landbruget i de nuvaerende medlemsstater,

G. der henviser til, at reformen af den faelles landbrugspolitik i foerste raekke er en noedvendighed, som skyldes interne hensyn, men at den samtidig skal tjene til at forberede den forestaaende udvidelse med de central- og oesteuropaeiske lande og skabe betingelserne for de fremtidige forhandlinger inden for WTO, men som erindrer om, at EU klart boer definere den forhandlingsstrategi, man agter at foelge;

H. der henviser til, at den manoevremargen, som Kommissionen og Raadet raader over paa grund af udnyttelsen af landbrugsbudgettet, som i de seneste aar altid har ligget under de graenser, som landbrugsretningslinjen fastsaetter, boer anvendes til gavn for landbrugerne og til de foranstaltninger, der er noedvendige i forbindelse med den oekonomiske omstrukturering i landbruget,

I. der henviser til, at Parlamentet senere udarbejder sammenhaengende udtalelser om forslagene til forordninger for de enkelte sektorer;

I. opfordrer Raadet og Kommissionen til under forhandlingerne om reformen af den faelles landbrugspolitik at iagttage foelgende overordnede principper og retningslinjer:

Konsolidering af den europaeiske model for landbruget

1. mener, at den faelles landbrugspolitiks maalsaetning fortsat skal vaere faelles. Den skal afspejle et europaeisk landbrug, hvor effektivitet, menneske og jord gaar op i en hoejere enhed, og hvor metoderne er afpasset efter de enkelte produktioner; Den faelles landbrugspolitik kraever et virkelig alternativt projekt, der medfoerer en grundlaeggende aendring af en raekke bestemmelser. Der skal tages hensyn til alle sektorers saerlige forhold og deres lokale forskelligartethed, og der maa ikke banes vej for en begyndende renationalisering;

2. henviser til, at den foerste og vigtigste maalsaetning for reformen af den faelles landbrugspolitik i forbindelse med Agenda 2000 er at befaeste den europaeiske landbrugsmodel, som dels bygger paa overensstemmelse mellem landbruget som oekonomisk aktivitet og dets betydning for miljoe, sociale forhold og fysisk planlaegning og dels paa beskyttelse af de grundlaeggende regionale produktioner og fremstilling af produkter, der opfylder hoeje sikkerhedsstandarder for foedevarer;

3. mener, at producentsammenslutningerne og kooperativerne kan medvirke afgoerende til at opretholde den europaeiske landbrugsmodel, saafremt deres funktion styrkes og udnyttes, saa de kan spille en mere dynamisk rolle i forvaltningen af udbuddet og skabe betingelser for en bedre sammenkaedning mellem markedspolitikken og strukturpolitikken;

4. henviser til, at denne maalsaetning kraever af den faelles landbrugspolitik, at den opnaar stoerre tilslutning i offentligheden gennem en staerkere samordning med Den Europaeiske Unions oevrige politikker med sigte paa beskaeftigelsen, hvilket indebaerer, at der sikres en grundlaeggende balance mellem produktioner, landmaend og geografiske omraader, samtidig med at konkurrenceevnen og alsidigheden opretholdes. Den nye faelles landbrugspolitik skal arbejde i retning af en global indsats og en baeredygtig udvikling. Paa den generelle baggrund:

* skal konkurrenceevnen ikke blot fremkomme ved en nedgang i raavarepriserne, som i lang tid har kendetegnet en kvantitativ udvikling i landbruget, som i stadig mindre grad har levet op til samfundets forventninger, men i stadig stoerre udstraekning ved levering af produkter og ydelser, der lever op til samfundets nye krav, ved integration af principper som sundhedsmaessig og smagsmaessig kvalitet, lokalt knowhow udtrykt i vaerditilvaekst, dvs. et bredt udbud, som alt i alt goer Europa til noget saerligt i forhold til konkurrenterne,

* skal alsidighedsprincippet klart anerkendes inden for landbrugssektoren,

* skal kvalitetsprincippet og foedevaresikkerheden vaere et ufravigeligt grundlag;

5. er bevidst om, at det er noedvendigt, at den fremtidige landbrugspolitik skaber en ny balance mellem den faelles forvaltning paa unionsplan og decentraliseringen inden for medlemsstaterne og regionerne. Dette er kun muligt, hvis man gaar fra en »administreret« faelles landbrugspolitik - som den nuvaerende er det - til en »kontraktlig« model for den faelles landbrugspolitik, hvor den usmidige vertikale sektorinddeling giver stoerre plads for en ny horisontal smidighed. Paa denne maade kan en ny kontraktaftale mellem landbruget og samfundet bedre begrunde de offentlige midler, der skal afsaettes hertil;

6. henviser til, at denne maalsaetning endvidere forudsaetter, at den offentlige landbrugsstoette er baeredygtig, og at den legitimeres af borgerne, fordi den lever op til de krav, samfundet stiller til landbruget. Derfor skal denne stoette i stigende grad goeres uafhaengig af produktionsmaengder og bedriftsstoerrelse;

7. der skal tages hensyn til maalsaetningerne i konklusionerne fra Det Europaeiske Raad i Luxembourg med hensyn til sikkerhed for landbrugets driftsvilkaar; disse maalsaetninger figurerer ikke i Kommissionens forslag;

Pris- og markedspolitik

8. paapeger, at der i kraft af de maalsaetninger, der er vedtaget med EU's landbrugspolitik, fortsat er behov for en pris- og markedspolitik, hvis grundlag er den faelles landbrugspolitiks tre traditionelle grundpiller: markedets enhed, faellesskabspraeferencen og oekonomisk solidaritet, hvilket ikke er til hinder for, at landbrugspolitikken tilpasses landbrugets og samfundets aktuelle situation, EU's internationale forpligtelser og den fremtidige udvidelse;

9. mener som foelge heraf, at de foreslaaede prisnedsaettelser inden for korn-, oksekoeds- og mejerisektoren er for vidtgaaende, og afviser afskaffelsen af interventionsordningen for olivenolie samt henviser til, at det er noedvendigt med en gennemgribende revision af den faelles markedsordning for oksekoed for paa lang sigt at sikre markedsligevaegten inden for denne sektor;

10. mener, at pris- og markedspolitikken fortsat boer indeholde ordninger til regulering af markedet paa saavel internt som eksternt niveau under hensyntagen til, at det ikke er muligt at forudse produktionsudsving og udviklingen paa landbrugsmarkederne. Ved en eventuel reform af interventionsmekanismerne boer disse dog goeres mere smidige og effektive samt justeres med henblik paa at skabe stoerre ligelighed mellem de forskellige produktioner, samtidig med at der tages hensyn til specifikke forhold;

11. opfordrer derfor Kommissionen til at undersoege alternative eller supplerende ordninger, f.eks. ordninger med laan til markedsfoering med henblik paa afsaetning af produkter paa det interne og eksterne marked, samt en hoest- og indkomstforsikringsordning med henblik paa at forberede den faelles landbrugspolitik paa de kommende WTO-forhandlinger;

12. konstaterer den manglende balance, der endnu en gang fastholdes i forslaget vedroerende Agenda 2000, mellem den beskyttelse og stoette, der ydes til henholdsvis de kontinentale produkter og middelhavsprodukterne, og Kommissionen og Raadet opfordres derfor til at afhjaelpe dette forhold gennem den forestaaende reform af de faelles markedsordninger og gennem strukturpolitikkerne, navnlig under hensyntagen til konklusionerne fra Jumbo-Raadet (landbrug) i juni 1993;

Udligning og indtaegtsstoette

13. er enig i behovet for en reform af den faelles landbrugspolitik, men mener, at produktion og salg af foedevarer fortsat skal vaere landbrugernes hovedindtaegtskilde og den bedste garanti for en baeredygtig udvikling af landdistrikterne;

14. mener, at politikken for direkte indkomststoette paa den ene side boer give kompensationfor de vedtagne prisnedsaettelser og paa den anden side sikre den opgave, som landbruget varetager i alle EU's landdistrikter i forbindelse med fysisk planlaegning og bevarelse af miljoeet og landskabet. Det er dog noedvendigt at tage saerskilt hensyn til andre miljoekrav, der indvirker negativt paa indkomsterne;

15. anser den pakke af horisontale foranstaltninger, Kommissionen har forelagt, for utilstraekkelig og mener, at denne ikke opfylder behovet for at styrke stoetten til familiebruget og udligne den nuvaerende uligevaegt i fordelingen af stoette. Det anser det i denne forbindelse for absolut paakraevet at indfoere princippet om gradvis faldende moduleret EU-stoette paa grundlag af kriterier som stoerrelse, miljoefaktorer, fysisk planlaegning og brugen af hhv. loennet arbejdskraft og medarbejdende familiemedlemmer. Det anmoder om, at de saaledes opnaaede besparelser obligatorisk anvendes til en drastisk udligning af den nuvaerende uligevaegt;

16. mener, at politikken for kompensation og indkomststoette skal udformes saaledes, at den hjaelper de mindst konkurrencedygtige bedrifter med at overvinde deres tilpasningsvanskeligheder. Paa den anden side maa den ikke paalaegge EU's allerede konkurrencedygtige bedrifter uacceptable begraensninger for den udvikling i retning af stoerre international konkurrenceevne, der anerkendes som rigtig;

17. er af den opfattelse, at Agenda 2000 i den forbindelse boer foretage en omfattende revision af politikken for kompensation og indkomststoette, saaledes at den europaeiske skovbrugsstrategi, dambrugsproduktionen, kvaegopdraetspolitikken og miljoepolitikken i landdistrikter integreres paa en sammenhaengende og dynamisk maade;

18. mener, at der boer udarbejdes supplerende politikker for at kompensere effektivt for de struktur- og naturbestemte skaevheder i bjergomraader og ugunstigt stillede omraader;

19. henviser til, at det allerede gaeldende naerhedsprincip inden for landbruget boer styrkes, saaledes at den offentlige stoette i hoejere grad kan tilpasses til de forskellige behov, som er en foelge af de store forskelle inden for EU's landbrugssystemer (som med den kommende udvidelse vil blive endnu stoerre) og bedrifternes ulige muligheder for at overleve og tilpasse sig til en mere konkurrencepraeget international situation. Dette princip skal noedvendigvis baseres paa klare, praecise og kontrollerbare EU-kriterier og en noeje fastlagt fordeling af kompetencerne mellem EU-instanser og nationale eller subnationale instanser for at undgaa enhver udvikling i retning af en renationalisering af den faelles landbrugspolitik;

20. finder det beklageligt, at de unge landbrugeres situation ikke naevnes i Agenda 2000, og at der ikke tages hoejde for deres fremtidsudsigter i forslagene om en reform af den faelles landbrugspolitik. Kompensationsforslagene i Agenda 2000 medfoerer oekonomisk og socialt uacceptable tab i forhold til de unge landbrugeres investeringer;

21. mener, at den foreslaaede udligningsstoette for maelk og mejeriprodukter skal forenkles vaesentligt og sikre, at prisnedsaettelsen kompenseres fuldstaendigt. Endvidere skal det sikres, at denne stoetteform er forenelig med WTO-handelsbestemmelserne;

22. paapeger, at med hensyn til oksekoedssektoren forbigaas konsekvenserne for kalvekoedsproduktionen og den vigtige rolle, som denne produktion spiller i forbindelse med opretholdelse af ligevaegten paa oksekoedsmarkedet. Ogsaa kalvekoedsproduktionen boer kompenseres for de forventede indkomsttab. Elles vil denne produktion blive betydeligt mindre og oksekoedsproduktionen tilsvarende stoerre;

23. mener, for at forhindre konkurrenceforvridning, at der i de regioner, hvor der paa grund af vaekst- og klimaforhold ikke kan produceres majsensilage, boer indfoeres en stoette til groenfoder, som svarer til stoetten til majsensilage;

24. henviser til, at forslaget om en ikke-afgroedespecifik stoette til alle markafgroeder i en stor del af EU vil umuliggoere dyrkningen af olieholdige froe og slet ikke bidrage til at afhjaelpe EU's enorme underskud af oliefroe og planteproteiner. En tilpasning af den hidtidige stoetteordning kan kun ske gradvis og under hensyntagen til underskudssituationen i EU;

25. mener, at den stoette, som er knyttet til omraadet og til landmaendenes samfundsmaessige funktioner, boer oeges betydeligt i forhold til stoetten til specifikke produktioner, og den boer kunne garanteres paa grundlag af de geografiske forhold;

26. glaeder sig over, at forslagene vedroerende visse stoetteordninger, herunder for oksekoed og maelk, gennem nationale pakkeloesninger giver medlemsstaterne en betydelig administrationsfrihed og dermed mulighed for bedre tilpasning til deres saerlige produktionsforhold;

27. opfordrer dog Kommissionen og Raadet til endnu en gang at overveje beslutningen om - ud fra meget vidtgaaende nationale hensyn og med risiko for at skabe konkurrenceforvridning - fuldstaendig at uddelegere miljoekravene i forbindelse med indkomstsstoetten, beregningen af stoetten paa grundlag af arbejdsintensiteten og begraensningen af betalingerne paa grundlag af bestemmelserne i den horisontale forordning til medlemsstaterne, samt til at fastsaette bindende og harmoniserede regler paa faellesskabsplan;

28. mener, at der boer indfoeres kriterier for begraensning af det samlede beloeb, som EUGFL udbetaler i stoette til de enkelte landmaend for at sikre en bedre intern balance i den faelles landbrugspolitik, og fordi det er noedvendigt at begraense stoetten til at vaere et supplement til og ikke en erstatning for produktionen;

29. mener, at EUGFL-stoetten ikke maa bruges til at erstatte produktionen, men derimod til at supplere den og forebygge konkurrenceforvridninger. Der maa ikke vaere nogen vaesentlig risiko for de eksisterende landbrugsstrukturer i EU's regioner;

30. mener, at der i kriterierne for begraensning af det samlede stoettebeloeb boer tages saerligt hensyn til de forskellige former for sammenslutninger af landbrugere, herunder isaer kooperativerne;

31. henviser til, at da der ikke findes indiskutable kriterier, maa det, som er i stoerst overensstemmelse med den faelles landbrugspolitiks territoriale og beskaeftigelsesmaessige opgaver, vaere en begraensning pr. mandsarbejdsenhed/aar (MAE). Det forhold, at MAE ikke altid har samme indhold paa grund af forskellige driftsformer, kan foere til en ophaevelse af denne begraensning under hensyntagen til bedriftskategorien ud fra definitionerne i INLB (Informationsnet for Landoekonomisk Bogfoering);

Udviklingen af landdistrikter

32. paapeger, at politikken til udvikling af landdistrikterne ikke har til formaal at erstatte den faelles landbrugspolitik, men derimod at styrke og supplere den og goere den mere retfaerdig ved at kombinere pris- og indtaegtsstoette med stoette til diversificering af bedrifternes oekonomiske grundlag, til modernisering af strukturerne og til at styrke baeredygtigheden. Maalet for disse foranstaltninger maa vaere at styrke de regionale oekonomiske kredsloeb, som igennem regional forarbejdning og markedsfoering af landbrugsprodukterne skaber stoerre mervaerdi i regionerne. Sammenhaengen mellem landbrugsaktiviteterne og det omgivende samfund og behovet for at sikre erhvervets baeredygtige udvikling betyder, at miljoevenlige landbrugs- og skovbrugsforanstaltninger boer tillaegges betydeligt stoerre vaegt og integreres i den overordnede politik for udvikling af landbrugsdistrikter;

33. anser det i forbindelse med en landbrugspolitik til fremme af udviklingen i landdistrikterne for uomgaengeligt noedvendigt, at der investeres i infrastrukturer med henblik paa udvikling af lokale markeder med dertil hoerende afsaetningskredsloeb og bedre kontakt mellem de lokale producenter og de lokale naeringsdrivende. Det anser det i denne forbindelse ligeledes for absolut noedvendigt, at der ydes stoette til udvikling af oekologisk landbrug samt til fremme af og oplysning om traditionelle og regionale produkter;

34. henviser til, at det som led i bestraebelserne paa at stoette landdistrikterne er noedvendigt at fremme konkurrenceevnen for hele landbrugssektoren med henblik paa en integreret vaekst paa tvaers af sektorerne. Ved at tilskynde til anvendelse af nye teknologier og gennem fremme af turisme i landdistrikter samt oprettelse af mange smaa og mellemstore virksomheder kan udviklingen i landbruget faa betydelig afsmittende virkning paa de oevrige sektorer;

35. mener, at det afgoerende element i en ny strategi for udvikling af landdistrikter ikke laengere boer vaere stoette til enkelte projekter, men finansiering af integrerede projekter med udgangspunkt i landbruget. I den forbindelse maa politikken for landdistrikter fremme udviklingen af alternative og passende beskaeftigelsesmuligheder i landdistrikterne, navnlig i dem, der ikke laengere vil vaere omfattet af maal nr. 1 eller maal nr. 2, da den direkte beskaeftigelse inden for landbruget gaar tilbage;

36. opfordrer Kommissionen til at aendre forslagene i Agenda 2000 og optage de 10 punkter fra Cork-erklaeringen og paa den maade skabe en virkelig integreret tvaersektoriel politik for landdistrikterne, som gavner samfundet i landdistrikterne mere generelt og ikke udelukkende henvender sig til landbrugssektoren. I denne forbindelse anser Parlamentet det for noedvendigt at tage fat paa problemer, der er specifikke for landdistrikter, som f.eks. afsides beliggenhed og daarlige transportforbindelser, manglende beskaeftigelsesmuligheder og behov for diversificering;

37. henstiller i denne forbindelse til Raadet, at betegnelsen »den faelles landbrugspolitik« aendres til »den faelles politik for landbruget og landbrugsdistrikternes«;

38. mener, at politikken for udvikling af landbrugsdistrikterne boer udformes og gennemfoeres decentralt med inddragelse af de forskellige forvaltnings- og myndighedsniveauer samt det civile samfund, herunder navnlig organisationer, som repraesenterer erhvervslivet, arbejdsmarkedet, det sociale omraade, kulturen og miljoeet;

39. mener, at paa grund af den rolle, politikken for udvikling af landdistrikter kommer til at spille, boer den styrkes betragteligt i henseende til finansielle ressourcer og forvaltes mere effektivt;

40. anbefaler endvidere indfoerelse af kriterier, som kan fremme tilgangen af unge til landbruget, samt disses adgang til de forskellige kvotaordninger, idet den administrative struktur, som kendetegner den nuvaerende faelles landbrugspolitik ikke tilgodeser denne gruppe. De unges adgang til erhvervet boer prioriteres. Kommissionen boer tilskynde medlemsstaterne til at vedtage politikker, der fremmer unge landbrugeres etablering, samt deres faglige videreuddannelse; de bevillinger, der for oejeblikket anvendes til stoette for unge landbrugeres etablering inden for rammerne af maal 5a, boer vaere tilstraekkelige, og de boer justeres, saa stoetten kan udvides til nye omraader;

41. henstiller, at der gennemfoeres en mere effektiv harmonisering af procedurerne for fastlaeggelse og godkendelse af planer for udvikling af landdistrikter i hele EU's omraade samt for fastlaeggelse af foranstaltninger til fordel for landbrugsdistrikter i henhold til maal 1 og 2 i rammeforordningen for strukturfondene;

Foedevarekvalitet og foedevaresikkerhed

42. uanset den indsats, der allerede er gjort, boer kvalitetspolitikken, der ikke blot drejer sig om foedevaresikkerhed, men ogsaa i bred forstand hensyntagen til miljoeet, biologisk mangfoldighed og dyrevelfaerd, saettes i centrum for hele markedspolitikken under den faelles landbrugspolitik;

43. henviser til, at foedevaresikkerheden omfatter tre elementer: sundhed, landbrug og forbrug. Der boer laegges vaegt paa beskyttelse i alle led i foedevaresektoren. Beskyttelsen inden for landbrugssektoren boer, for saa vidt som det drejer sig om foedevarer, betragtes som en del af foedevarepolitikken, hvilket betyder, at maalene for den faelles landbrugspolitik underordnes maalene for den faelles foedevarepolitik. Det er derfor noedvendigt at bevare et europaeisk landbrug, der er baseret paa biologisk mangfoldighed, kvalitet og de regionale produkters forskellighed;

44. mener, at de store bestraebelser, som EU har udfoldet for at forbedre foedevarekvaliteten og foedevaresikkerheden, boer opretholdes og intensiveres baade paa EU-niveau og i medlemsstaterne med henblik paa at styrke forbindelserne mellem de europaeiske producenter og forbrugere. Paa internationalt plan boer det sikres, at den stigende frihandel med landbrugsprodukter ikke faar skadelige virkninger for de europaeiske landbrugsproducenter paa grund af mindre strenge miljoekrav eller mindre streng haandhaevelse af miljoekravene i andre lande;

45. mener, at bevillingerne til gennemfoerelse af de eksisterende foranstaltninger om oprindelsesbetegnelse, beskyttet geografisk betegnelse, maerkning og beskyttelse af plante- og dyresundheden boer forhoejes;

46. mener i den forbindelse, at der boer skabes vilkaar og mekanismer for en bedre certificering af produkter, der afsaettes paa det indre marked, under hensyntagen til produkternes oprindelse samt til, om de er produceret under sundhedsmaessigt, socialt og miljoemaessigt acceptable forhold, uden at eksisterende nationale certificeringer derved tilsidesaettes;

47. haaber, at foranstaltningerne til markedsfoering af europaeiske landbrugsprodukter paa de internationale markeder styrkes vaesentligt, navnlig i forbindelse med de nye kvalitetspolitikker;

Nonfood-produktion

48. mener, at grundlaget for en global politik for udvikling af produkter fremstillet paa basis af fornyelige raastoffer boer defineres mere noejagtigt og tilpasses biobraendselssektoren. Stoetteforanstaltningerne boer give sig udslag i en reel udvikling koncentreret om nonfood-afgroeder, der kan skabe nye arbejdspladser. Der maa tages hensyn til de samfunds- og miljoemaessige aspekter gennem oeget anvendelse af lokale vedvarende energikilder;

49. henviser til, at der ved anvendelsen af landbrugsprodukter til nonfood-formaal, som f.eks. biomasse, kan skabes nye indtaegtskilder og arbejdspladser i landdistrikterne. OEkologisk energiproduktion paa grundlag af biomasse bidrager til at reducere CO2-emissionerne. Denne sektor boer stoettes i faellesskabslovgivningen, isaer i form af skattefordele og/eller -fritagelser. Herudover er det noedvendigt at goere det obligatorisk at anvende visse nonfood-produkter, som har en positiv livscyklus, navnlig i miljoemaessigt foelsomme omraader. Paa grund af de positive virkninger for landbruget og landdistrikterne boer der tages behoerigt hensyn til biomasse i forbindelse med reformen af den faelles landbrugspolitik; de hidtidige foranstaltninger, som f.eks. Altener-programmet eller dyrkning af nonfood-afgroeder paa arealer, der modtager stoette i forbindelse med jordudtagning, maa anses for positive. De er imidlertid ikke tilstraekkelige, og derfor boer stoetten til fornyelige raastoffer oeges i forbindelse med reformen af den faelles landbrugspolitik i aar 2000;

Den forestaaende udvidelse

50. henviser til, at den nuvaerende situation i de central- og oesteuropaeiske lande, som har et betydeligt produktionspotentiale inden for landbruget, og hvis produktionsomkostninger er betydeligt lavere end i de oevrige europaeiske lande, i fremtiden kan medfoere konkurrencemaessige problemer for landmaendene i EU-15. Denne risiko boer imidlertid ikke bremse EU's bestraebelser paa at afhjaelpe det betydelige strukturelle efterslaeb inden for produktion, forarbejdning og afsaetning i disse lande gennem den noedvendige anvendelse af strukturfondsmidler i tiden forud for tiltraedelsen og i overgangsperioden;

51. mener, for at begraense vanskelighederne i forbindelse med den tilpasning, som vil vaere noedvendig paa begge sider, at den egentlige overgangsperiode boer inddeles i to forskellige faser: en foerste fase, hvor politikken for udvikling af landbruget gennemfoeres umiddelbart med strukturmodernisering og harmonisering af lovgivningen paa det veterinaere og plantesundhedsmaessige omraade; herefter foelger en anden fase med gradvis harmonisering af priserne og indfoerelse af indkomststoette;

52. mener, at EU fra 1999 boer yde stoette til landbrugsmiljoeprogrammer i de foerste seks nye ansoegerlande i Central- og OEsteuropa, saaledes at planerne er klar i god tid foer tiltraedelsen. Derefter boer de oevrige associerede central- og oesteuropaeiske lande inddrages;

Faktorer og muligheder i forhold til WTO

53. mener, at EU under de kommende forhandlinger i WTO boer indtage en uboejelig offensiv holdning i forsvaret af sit landbrug og sin landbrugsmodel under hensyntagen til, at udvidelsen med de central- og oesteuropaeiske lande indebaerer yderligere problemer i form af tilpasning, justering og nye interne regler for handel og landbrugspolitik;

54. mener, at EU i denne sammenhaeng boer bekraefte sin egen identitet inden for landbruget, som ikke blot bygger paa produktion, men ogsaa paa miljoebeskyttelse, fysisk planlaegning samt foedevarernes kvalitet og egenart. Endvidere boer denne aabning af markederne saette gang i en reel harmoniseringsproces for de forpligtelser, der paahviler landbrugere i de forskellige dele af markedet;

55. appellerer til, at der under WTO-forhandlingerne ikke gives efter for fristelsen til at tilpasse den faelles landbrugspolitik til den amerikanske model, dvs. oensket om at befaeste stillingen som eksportverdensmagt, da det kan bringe EU ind i en ond cirkel med dumpingpriser og deraf foelgende pres paa producenternes indkomster;

56. mener, selv om der ikke skal saettes spoergsmaalstegn ved, at ogsaa landbrugsvarerne boer vaere omfattet af de multilaterale handelsbestemmelser, at det maa erkendes, at landbruget og landdistrikterne har deres egne sociale og miljoemaessige saertraek og problemer, som ikke forekommer i nogen anden oekonomisk sektor, hvilket taler for at anvende et princip om undtagelsesbestemmelser for landbruget, som saetter graenser for globaliseringen i denne sektor. Selv om dette princip er almengyldigt, er behovet for at anvende det saerligt indlysende i forbindelse med den europaeiske landbrugsmodel;

57. henviser til, at det for at sikre en socialt acceptabel frihandel er noedvendigt at vaere opmaerksom paa uligheder og indfoere nye faelles internationale regler, der omfatter bestemmelser paa saa forskellige omraader som produktionsomkostninger, miljoe og arbejdsmarkedsforhold, foedevaresikkerhed og forbrugerhensyn. Kommissionen maa derfor under den naeste forhandlingsrunde udnytte den manoevremargen, der er opnaaet ved nedskaeringen af eksportstoetten, til at sikre en effektiv beskyttelse udadtil mod social og oekologisk dumping;

58. mener, at Raadet og Kommissionen ligeledes boer vaere opmaerksomme paa principperne om ligelige vilkaar for samhandlen og sammenhaeng med de oevrige faellesskabspolitikker i forbindelse med forhandlingerne om associerings- og frihandelsaftaler med tredjelande eller andre faellesmarkeder.

Budgetmaessige spoergsmaal

59. er af den opfattelse, at de nuvaerende kriterier for fastlaeggelse af retningslinjen boer opretholdes, hvilket fra begyndelsen giver en stabil referenceramme for hele levnedsmiddelsektoren;

60. mener, at retningslinjen boer finansiere alle udviklingsforanstaltninger paa landbrugsomraadet, uanset om der er tale om maal 1-omraader, og omfatte strukturforanstaltninger, miljoe og skovbrug samt kompenserende godtgoerelser til ugunstigt stillede omraader, hvilket vil bidrage til en stoerre indre sammenhaeng i landbrugspolitikken og foertiltraedelsespolitikken;

61. er af den opfattelse, at finansieringen af samtlige foranstaltninger forud for de central- og oesteuropaeiske landes tiltraedelse af hensyn til budgettets klarhed og gennemskuelighed boer opfoeres i et saerligt udgiftsomraade uden for retningslinjen og derefter integreres i finansieringen af politikken paa de enkelte omraader, efterhaanden som landene optages;

62. mener, at styrkelsen af de i denne beslutning foreslaaede foranstaltninger boer finansieres ved de besparelser, som kan opnaas med en mindre prisnedsaettelse og en effektiv anvendelse af bevillingerne i retningslinjen samt en tilsvarende kontrol med tildelingen af bevillinger;

Regionalpolitikken

63. tager Kommissionens forslag til en forordning om fremme af udviklingen i landdistrikterne via EUGFL og til en forordning om strukturforanstaltninger inden for fiskerisektoren som konkretisering af Agenda 2000 til efterretning; konstaterer, at man i den nye EUGFL-forordning, der blev foreslaaet for kort tid siden, sammenskriver ni gaeldende forordninger (herunder fire maal 5a-forordninger og de tre forordninger om ledsageforanstaltninger paa landbrugsomraadet), samt at der endnu ikke foreligger detaljerede finansieringsoplysninger;

64. giver sin fulde tilslutning til konklusionerne fra topmoedet i Luxembourg, hvori det konstateres, at forudsaetningerne for landbrugsproduktionen boer sikres overalt i Europa, herunder i regioner med saerlige vanskeligheder;

65. konstaterer, at forslaget til ny EUGFL-forordning for foerste gang sammenfatter alle foranstaltninger med sigte paa udvikling af landdistrikterne og dermed bidrager til at skabe forenkling og transparens; beklager imidlertid, at en struktur med ni forskellige former for foranstaltninger, to forskellige finansieringskilder (EUGFL, Garantisektionen og Udviklingsektionen og dermed to forskellige udgiftsomraader) samt to forskellige plankoncepter (maal 1, 2 og udenfor) medfoerer en kompleksitetsgrad, der ikke lever op til princippet om en enkel, maalrettet og sammenhaengende politik for landdistrikterne;

66. konstaterer med beklagelse, at den foreslaaede nye EUGFL-forordning ikke reelt goer en baeredygtig udvikling i landdistrikterne, jf. Cork-erklaeringen, til et centralt anliggende for Den Europaeiske Union; henviser til, at en sammenskrivning af eksisterende instrumenter skaber ingen nye perspektiver, der kan retfaerdiggoere betegnelsen »anden soejle inden for landbrugspolitikken«;

67. er bekymret for, at landdistrikterne i det nye maal 2 vil blive stillet ringere i forhold til de industrialiserede omraader og kraever derfor, at der traeffes saerlige foranstaltninger bl.a. med henblik paa at sikre baeredygtighed i landdistrikterne og loese problemet med flugten fra landet til byerne;

68. mener, at den offentlige stoette ikke udelukkende skal gives til omraader, der er stoetteberettigede inden for rammerne af EU's strukturpolitik, men ogsaa til omraader, der ikke er stoetteberettigede, navnlig landomraader og oeomraader, hvis regionale oekonomiske systemer er truet;

69. understreger, at det er vigtigt, at Kommissionen stiller konkrete forslag med henblik paa igen at knytte landbruget til regionen (kvalitetsforanstaltninger, lokale produkter, maerkning) og saaledes skabe mulighed for en harmonisk udvikling af landdistrikterne omfattende de to vigtigste aktiviteter: landbrug og haandvaerk (landbrugets smaa og mellemstore leverandoer- og aftagervirksomheder), idet man samtidig sikrer, at samtlige lokale tjenesteydelser bevares;

70. konstaterer, at Kommissionens foerste forslag til forordning om den kommende EUGFL, Garantisektionen, ikke omfatter de omraader, der ikke er stoetteberettigede inden for rammerne af de foreslaaede maal 1 og 2 vedroerende fiskeri og akvakultur; bemaerker, at disse omraader efter Kommissionens tilpasninger den 18. marts 1998 af Agenda 2000 nu er omfattet af EUGFL, Garantisektionen; anmoder i den forbindelse Kommissionen om saa hurtig som muligt at forelaegge de naermere bestemmelser og betingelser for Faellesskabets finansielle deltagelse, saaledes at der kan foretages en reel evaluering af den foreslaaede fiskeristrukturpolitik;

71. er bekymret over de eventuelle betydelige nedskaeringer af budgetmidlerne til strukturelle foranstaltninger inden for landbrug, fiskeri og akvakultur paa et tidspunkt, hvor den strukturelle omlaegning af sektoren ikke er afsluttet, og gennemfoerelsen af den faelles fiskeripolitik kraever omfattende finansielle midler og det desuden er noedvendigt at yde investerings- og etableringsstoette til unge landmaend og unge fiskere, hvis finansielle behov er saerlig store i de ugunstigt stillede omraader og i oeregionerne;

72. erindrer Kommissionen om, at det i konklusionerne fra topmoedet i Luxembourg i december 1997 blev fastsat, at det skal vaere muligt at skabe baeredygtigt landbrug i hele det europaeiske omraade, herunder i ugunstigt stillede, bjergrige og fjerntliggende omraader; opfordrer Kommissionen til at traeffe foranstaltninger i overensstemmelse med dette krav;

73. opfordrer Kommissionen til med henblik paa at sprede produktionen i landdistrikterne paa alle maader at fremme de erhverv, der supplerer landbrugserhvervet (landboturisme og direkte salg af produkter fra bedrifterne);

74. gentager sit krav om, at der indfoeres en specifik horisontal forordning for fiskeri og saltvands- og ferskvandsakvakultur, saaledes at man dels sikrer FIUF's fremtid og skaffer de noedvendige midler til gennemfoerelsen af den faelles fiskeripolitik og dels sikrer en reel stoette til udviklingen af landdistrikterne og de smaa og mellemstore landbrugsbedrifter sammen med udviklingen af den faelles landbrugspolitik, bl.a. i de ugunstigt stillede omraader og oeregionerne.

75. konstaterer med interesse, at Kommissionen den 18. marts 1998 foretog visse tilpasninger af og stillede nye forslag til Agenda 2000, men mener trods alt, at disse foranstaltninger er utilstraekkelige;

76. gentager sit krav om horisontal fremme af landdistrikterne;

Fiskeripolitikken

77. konstaterer og beklager, at de stoetteberettigede omraader under maal 2 i modsaetning til, hvad der gjaldt for maal 5a, der daekkede hele unionsmedlemsstaternes territorium, som ikke faldt ind under maal 1 og 6, vil blive begraenset maerkbart, eftersom der kun bliver tale om kystomraader, hvis andel i antallet af arbejdspladser inden for fiskerisektoren er betydelig;

78. konstaterer og beklager, at virksomheder inden for den kontinentale akvakultur og forarbejdningsindustrien, der er placeret uden for kystomraaderne, vil kunne udelukkes fra den nye ordning;

79. konstaterer og beklager, at interventioner i form af offentlig stoette kan udgoere mellem 75% for omraader under maal 1 og 0% for de omraader, der ikke er stoetteberettigede under noget som helst maal, samtidig med at der er tale om fartoejer, der fisker i de samme omraader;

80. konstaterer og kritiserer, at Kommissionens foerste forordningsforslag om den fremtidige EUGFL-Garantisektion ikke omfatter nogen integrering af omraader, der ikke er stoetteberettigede under maal 1 og 2 vedroerende fiskeri og akvakultur;

81. saetter spoergsmaalstegn ved fremtiden for FIUF, som i oejeblikket omfatter naesten samtlige strukturforanstaltninger inden for fiskeri og akvakultur;

II. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet og Kommissionen.