DA Den Europæiske Unions Tidende C 162/28

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 50, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer

(2018/C 162/07)

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 51 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (1).

ENHEDSDOKUMENT

»SCRUMBIE DE DUNĂRE AFUMATĂ«

EU-nr.: PGI-RO-02234 — 26.10.2016

BOB ( ) BGB ( X )

1. Betegnelse

»Scrumbie de Dunăre afumată«

2. Medlemsstat eller tredjeland

Rumænien

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren

3.1. Produkttype

Kategori 1.7. Fisk, bløddyr, skaldyr, ferske, og produkter på basis heraf

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1

»Scrumbie de Dunăre afumată« er røget fisk fra Donaudeltaet, som fremstilles af en sildefisk, nemlig kaspisk stamsild (Alosa Pontica Eichwald af underarten Alosa Pontica var. Danubii). Den fremstår som hele fisk, der vejer mellem 250 g og 400 g, måler mellem 25 og 30 cm og er saltede og koldrøgede efter en gammel metode i det afgrænsede geografiske område. De røgede fisk har et gyldent og metallisk skær, som røgningsprocessen giver dem, og som dækker hele deres overflade på en ensartet måde. De har en saftig tekstur, en let saltet smag af røget fisk og en olieholdig konsistens.

Fysiske og kemiske egenskaber

Samlet fedtindhold: Mindst 11 %.

Organoleptiske egenskaber

Udseende : Udenpå ser den ud som en hel, udbenet og renset røget fisk, hvis rengjorte og aftørrede skind er glat, uden revner og uden spor af saltlage. Udvendig farve : Gyldent, ensartet skær med metalliske reflekser. Farve ved overskæring : Hvid — lysegul — rødlig. Smag og aroma : Produktet har en konsistent smag af røget og let saltet fisk. Takket være den anvendte forarbejdningsmetode har den en sødlig smag i munden, som udvikler sig i retning af saltede og let syrlige nuancer. Konsistens : Tyk, blød, olieholdig. Tekstur : Saftig.

3.3. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse) og råvarer (kun for forarbejdede produkter)

Råvarer

Kaspisk stamsild er en vildtlevende fisk, som vandrer fra Sortehavet til Donau for at yngle, og som ikke tager føde til sig på hele strækningen frem og tilbage. Arten, der ikke egner sig til akvakulturopdræt, fanges kun under sin vandring i Donau. Kaspisk stamsild når modenhedsstadiet og kan spises i en alder af 2-3 år. Den har da en længde på mellem 25 og 30 cm. »Scrumbie de Dunăre afumată« fremstilles udelukkende af kaspisk stamsild (Alosa Pontica var. Danubii).

Den stamsild, der anvendes som råvare til »Scrumbie de Dunăre afumată«, fanges traditionelt kun i Donau mellem udmundingen i Sortehavet (20 meters dybdekurve) og Cotul Pisicii (en linje på 75-75 sømil). Grunden til dette er, at undersøgelser foretaget af kaspiske stamsild, som fanges uden for denne grænse, viser en reduktion af fedtindholdet, hvilket går ud over smagen, og et massivt parasitangreb hos fiskene. Umiddelbart efter fangsten nedsænkes fiskene i bassiner, som er afkølet ved hjælp af isterninger.

3.4. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område

Alle etaper af den produktionsproces, der anvendes for at fremstille »Scrumbie de Dunăre afumată«, finder sted i det afgrænsede geografiske område. Produktionsprocessen for »Scrumbie de Dunăre afumată« omfatter følgende specifikke etaper: fangst, modtagelse af råvarer, ingredienser og hjælpematerialer, nedfrysning og lagring (første behandling), optøning, afskælning, rensning, fjernelse af blod, saltning, afsaltning, afdrypning af fiskene, røgning (tørring, røgning, nedkøling og modning).

3.5. Særlige regler for udskæring, rivning eller emballering osv. af det produkt, som betegnelsen henviser til

—

3.6. Særlige regler for mærkning af det produkt, som betegnelsen henviser til

—

4. Kort angivelse af det geografiske områdes afgrænsning

Det geografiske område er fordelt på to administrative områder.

Det første område er Donaudeltaets biosfærereservat, der strækker sig fra Cotul Pisicii (lokaliteten i Grindu, som ligger i departementet Tulcea) til Donaus udmunding i Sortehavet indtil en 20 meters dybdekurve og udelukkende omfatter de tre flodarme af Donau og denne del af Donau.

Det andet område er kommunen Frecăței (lokaliteten Cataloi), som ligger i forlængelse af det første område.

Disse to administrative områder udgør en territorial enhed i departementet Tulcea.

5. Tilknytning til det geografiske område

Egenskaberne for »Scrumbie de Dunăre afumată« er knyttet til det geografiske område, hvor fisken forarbejdes efter en metode, der er specifik for regionen, og til dens omdømme.

I klimatisk henseende adskiller Donaudeltaet sig fra resten af Rumæniens område ved et tørt og kontinentalt tempereret klima med indflydelse fra Middelhavet og Sortehavet, i forhold til sin geografiske beliggenhed (45° nord), sin ringe højde (0-12 m), sine udbredte områder med vand og sumpvegetation, sine landtunger og flodbugtninger samt sin store åbning mod Sortehavsbassinet.

Hvad biologien angår, lever kaspisk stamsild i den vestlige del af Sortehavet, hvor den navnlig søger ind mod kystområderne. Når den kommer frem til indløbet til Donau, bliver den på stedet i et stykke tid, dels for at akklimatisere sig til ferskvandet og dels for at vente på, at flodvandet får en passende temperatur. Den begynder at vandre op ad Donau i starten af marts, men da den er følsom over for lave temperaturer, bliver den i længere tid i havet, hvis vejret er køligt.

Efter at have taget føde til sig ved Donaus udmunding får stamsildene fra Donau et lidt mørkere skær, og deres rygfinne bliver større. Her spiser de det organiske materiale, som floden fører med sig. De tager på i vægt og opbygger et stort fedtdepot (stamsilden er verdens fedeste fisk i forhold til sin størrelse), som giver det færdige produkt sin unikke smag.

70-75 % af de voksne fisks føde består af fisk, der udvikler sig i havet (Engraulis, Clupeonella og Sprattus) og i Donaus udmunding (Cyprinidae), og resten er skaldyr (Crangon, Upogebia og Idotheia) og andre organismer, alt efter deres hyppighed og tilgængelighed.

Som Grigore Antipa gjorde opmærksom på i 1916, er det takket være lokalbefolkningens erfaring og knowhow, der er videregivet fra generation til generation, at metoderne med at konservere fisk ved saltning og koldrøgning, som praktiseres i området omkring Donaudeltaet, har kunnet videreføres.

I 1942 blev stamsildene fra Donau anvendt som eksempel til at illustrere koldrøgningsprocessen i henhold til instruktionerne fra Institut de Cercetări Piscicole al României (det rumænske institut for fiskeriforskning).

Saltningen foretages i hånden. Fiskene drysses med stensalt, som de optager en vis mængde af. Denne proces varer højst fem dage og finder sted i rum, der har en temperatur på ca. +40 °C.

Der anvendes beholdere, som vælges ud fra dagens mængde af fisk, så man undgår enhver sammenblanding af fisk fra forskellige partier. Efter at have bestrøet bunden af karret med et fint lag salt, lægges fiskene omhyggeligt i tætte rækker med ryggen nedad og hovedet i samme retning. Herefter hældes der salt på, således at mellemrummene mellem fiskene udfyldes, og de dækkes af et fint lag. Der lægges skiftevis lag af fisk og salt, indtil karret er fuldt, og herefter dækkes det hele med et tykt lag salt. På andendagen tilsættes der frisk saltlage til den fremstillede saltlage, og herefter lægges der gitter og vægte oven på fiskene for at holde dem nedsænket i denne blanding.

Efter saltningen afdryppes fiskene.

Herefter foretages der organoleptiske prøver med fiskene, og når de har opnået en let saltet smag, går man videre med røgningen.

Hvis det konstateres, at produktet er for salt, lægges det til afsaltning i 3-16 timer i kar, der er fyldt med store mængder vand, som afkøles ved hjælp af is. I dette tidsrum skiftes vandet i forbindelse med de organoleptiske prøver.

Saltnings- og afsaltningsprocessen kan kun foretages af lokalbefolkningen, som kender etaperne takket være den ekspertise, der er overleveret i familierne i tidens løb. Afsaltning foretages kun, hvis det er nødvendigt.

Efter afdrypningen hænges fiskene på stænger ved hjælp af ringe, der sættes i øjnene. For at få røgen til at cirkulere anbringes fiskene 15 cm fra hinanden og i forskudte rækker, så de ikke dækker hinanden.

Røgning er en almindelig proces, men koldrøgning anvendes traditionelt til produktet »Scrumbie de Dunăre afumată«. Koldrøgning blev udbredt som specifik røgningsproces i det geografiske område, fordi stamsild fra Donau er en meget fed fisk, og fordi man med koldrøgning bevarer en stor mængde af fiskens fedtstoffer. Koldrøgningen varer mindst 9 timer og foretages ved en temperatur på højst 35 °C, så fedtstofferne ikke forringes, og så produktets ernæringsmæssige og organoleptiske kvaliteter bevares.

Koldrøgning omfatter fire etaper: tørring, røgning, nedkøling og lagring.

Tørringen finder sted under pergolaer eller tørrestativer ved at udsætte fiskene for luftstrømme (hvilket sker om natten for at drage fordel af de lavere temperaturer). Den varer mellem 6 og 10 timer, indtil skindet får et blankt udseende som følge af tørringen.

Ved slutningen af tørringen kontrolleres det, om fiskene er blevet tilstrækkeligt tørret (hvis de har en fast tekstur og ikke afgiver væske, når man trykker på dem, har de afgivet tilstrækkeligt vand, og halen skal være fast). Hvis betingelserne er opfyldt, sendes fiskene videre til røgningsetapen. I modsat fald forlænges tørringsprocessen.

Røgningen sker ved hjælp af tørre spåner af hårdt træ.

De stænger, som de opskårne fisk er ophængt på, sættes ind i røgeovnene. Røgen dannes ved hjælp af ufuldstændig forbrænding af tørre spåner af hårdt træ. Temperaturen kontrolleres ved hjælp af et termometer, og den sænkes, når den overstiger 35 °C. Røgningens varighed, som afhænger af temperaturen og fugtigheden i det omgivende miljø, kan strække sig fra 2 til 48 timer. Røgningen anses for at være færdig, når skindet har fået et gyldent skær, og fisken har opnået de specifikke organoleptiske egenskaber.

Efter røgningen tages de stænger, som de røgede fisk er hængt op på, ud af røgeovnene, og anbringes på et stativ til afkøling.

Fiskens lagring består i at sætte den i et køligt og ventileret lokale, indtil den udvikler en vis »elasticitet«.

En vellykket udførelse af disse forskellige etaper kræver et perfekt kendskab til produktets organoleptiske egenskaber i de enkelte forarbejdningsfaser. De organoleptiske egenskaber (såsom opnåelsen af det gyldne skær, der markerer røgningens afslutning) kan ikke bestemmes i laboratoriet og kan kun vurderes ud fra parametre, hvis beherskelse gives videre fra generation til generation.

Det afgrænsede geografiske område har den fordel, at der findes fisk, som er egnede til røgning, men det afhænger af en lang række variabler, der vedrører fiskenes fysisk-kemiske egenskaber, fiskeperioden, fangstmetoden og fangstredskaberne, om operationen bliver vellykket.

»Fiskerøgerne« i det afgrænsede geografiske område er i besiddelse af en ekspertise, de har opnået gennem flere generationer, og forstår at fremstille produkter af en altid upåklagelig kvalitet.

Det er ikke muligt at anvende kaspiske stamsild, som ikke kommer fra det geografiske område, til fremstilling af produktet »Scrumbie de Dunăre afumată«, eftersom fedtindholdet i den enkelte fisk bliver mindre som følge af den anstrengende vandring. Desuden er der mange voksne fisk, som dør af udmattelse, og dem, der bliver tilbage, har markant ringere organoleptiske kvaliteter.

Fiskeriet er den ældste og vigtigste aktivitet for lokalbefolkningen ved Donaudeltaet. Fisken er en vigtig ernæringskilde for lokalbefolkningen, og udnyttelsen af denne fisk giver dem nogle nyttige indtægter for deres overlevelse.

Der er således tale om en aktivitet, der er rodfæstet i kulturen hos Donaudeltaets indbyggere, og som på grund af sin typiske karakter også er en af de souvenirs, som mange turister fra hele verden tager med hjem fra deres rejse i regionen.

Det omdømme, som »Scrumbie de Dunăre afumată« har, og den yderligere udvikling af dens produktion skyldes, at der er tale om et produkt, som i mange år har været forankret i den regionale tradition og anerkendt i hele landet. Opskriften på produktet »Scrumbie de Dunăre afumată« er et resultat af lokalbefolkningens knowhow, som er blevet videregivet fra generation til generation, og som stadig er tæt knyttet til det afgrænsede geografiske område.

Ovennævnte kvalitative egenskaber kombineret med det omdømme, som »Scrumbie de Dunăre afumată« længe har haft i gastronomien i det afgrænsede geografiske område, gør dette produkt til en specialitet, som er værdsat af forbrugerne, og hvis anseelse er tæt knyttet til regionen. Mere end 100 års produktion og markedsføring i det geografiske område har bidraget til produktets omdømme.

I et værk fra 1916 med titlen »Pescăria și pescuitul în România« (fangst og fiskeri i Rumænien) (Academia Română, Publicațiunile Fondului Vasile Adamachi, bind XIII, nr. XLVIL) nævner videnskabsmanden Grigore Antipa det produkt, der forarbejdes i det geografiske område under betegnelsen »Scrumbie de Dunăre afumată«, og fremhæver dets omdømme: »(…) Vores fiskekonservesindustri har udviklet sig uafbrudt i de senere år. Ud over fiskeproducenterne, som i fangstområdet producerer store mængder saltede fisk — der er vores mest primitive og udbredte form for konserves (atlantiske sild og stamsild i tønder, stør og andre fisk, som er saltede og tørrede, røgede multer osv.) — har man i et stykke tid kunnet observere fremkomsten af fiskemarkeder, fiskefabrikker og fiskekonservesfabrikker i regionen. Der er navnlig tale om røgerier, som fremstiller røgede torsk, kaspiske stamsild og alle slags saltvandsfisk (…)«.

I samme geografiske område gøres der i 1919 i korrespondancen mellem præfekturet i departementet Tulcea om udvekslingen af fisk mod korn status over markedsføringen af produktet »Scrumbie de Dunăre afumată« i henhold til ministeriel bekendtgørelse nr. 740 af 20. maj 1919 og over »tabellen over maksimale salgspriser for frisk, saltet og røget fisk«.

I 1942 var »Scrumbie de Dunăre afumată« det traditionelle produkt, der blev anvendt som eksempel til at illustrere koldrøgningsprocessen i henhold til instruktionerne fra Institut de Cercetări Piscicole al României (det rumænske institut for fiskeriforskning).

Produktionen og markedsføringen af »Scrumbie de Dunăre afumată« fortsatte i det geografiske område i de følgende år sideløbende med Rumæniens socioøkonomiske udvikling, og den nævnes i flere produktionsdokumenter. I 1958 blev »Scrumbie de Dunăre afumată« solgt i hele Rumænien, hvilket man kan se i oversigtstabellen for udviklingsplaner, der er udarbejdet af organisationen for udvikling og industrialisering af fiskeriet i Tulcea (I.I.D.P.). I 1965 fremstilles produktet stadig, og det er medtaget i produktionsplanen fra I.I.D.P. i Tulcea (opgørelsesnr. 69, de nationale arkiver, Tulcea). Traditionen med produktion af »Scrumbie de Dunăre afumată« i det geografiske område er siden 2011 blevet videreført af medlemmerne af sammenslutningen RO-Pescador, som er de eneste producenter heraf i det geografiske område.

Produktet »Scrumbie de Dunăre afumată« blev omtalt i en artikel af Angelika Sontheimer med titlen »Regionale Produkte auch in Rumänien zunehmend beliebter — Geräucherter Hering aus dem Donaudelta« (regionale produkter er også populære i Rumænien — røget sild fra Donaudeltaet), offentliggjort i »LZ Rheinland« nr. 34/2017 (Landwirtschaftliche Zeitschrift Rheinland), som er et tysk magasin, der handler om emner af interesse for land- og bymiljøet i regionerne langs Rhinens bredder (https://www.lz-rheinland.de/). Det er ligeledes blevet omtalt i en artikel med titlen »Geräucherter Hering aus dem Donaudelta«, som udkom i onlinepublikationen »BWagrar« nr. 43/2017 (Baden-Württemberg Agrar), der udgives af Baden-Württembergs landbrugssammenslutning (https://www.bwagrar.de/), og i en lokal reportage med titlen »Pe urmele scrumbiei de Dunăre« (I Donausildens fodspor), udgivet af Domnica Macri og illustreret af kunstfotografen Ionuț Macri, offentliggjort i National Geographic Traveler, vol. 33 (sommeren 2017).

Som et typisk produkt for Donaudeltaets biosfærereservat høster »Scrumbie de Dunăre afumată« stor anerkendelse på store nationale og internationale messer: Seafood Expo Global/Seafood Processing Global (Bruxelles, Belgien), Festival International Donaufest Ulm/Neu-Ulm (Ulm, Tyskland), International Fair of Seafood Processing and Products — Polfish Gdansk (Gdansk, Polen), INDAGRA (Bucarest), FAO's internationale fødevaredag (Bucarest — Casa Poporului), Rural Fest (Bucarest), Festivalul Borşului de Peşte Delta Dunării (Tulcea) og Festivalul Gastronomic şi Etnocultural D’ale Gurii Dunării (Tulcea).

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen

(Artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i denne forordning)

http://www.madr.ro/docs/ind-alimentara/documentatie-2016/Documentatie-caiet-de-sarcini-Scrumbie-afumata-de-Dunare-IGP.pdf

(1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.