Indledning

Rådet opfordrede i sine konklusioner af 5. december 2019 om styrkelse af den europæiske finansielle udviklingsstruktur Kommissionen til i samarbejde med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) at følge en række af de anbefalinger, som vismandsgruppen på højt plan (vismandsgruppen) har peget på. I anbefalingerne beskrives de skridt, der skal tages for at gøre rammerne for eksterne investeringer mere smidige og effektive. I den forbindelse har Rådet navnlig opfordret Europa-Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten til inden udgangen af januar 2020 at aflægge rapport til Rådet om de foranstaltninger, der skal træffes, og som vil styrke den europæiske finansielle arkitektur for bæredygtig udvikling. Formålet med denne rapport er for hver af Rådets konklusioner at fremlægge, hvordan Kommissionens tjenestegrene og EU-Udenrigstjenesten har til hensigt at sikre en passende opfølgning med henblik på at støtte den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og næstformand for Kommissionen (den højtstående repræsentant og næstformand — HR/NF).

Rådet erklærede sig i sine konklusioner enig i vismandsgruppens anerkendelse af behovet for at gøre den europæiske finansielle udviklingsstruktur stærkere, mere fleksibel, integreret, sammenhængende, strategisk og afstemt efter klimaændringer og udviklingsbehov, navnlig i Afrika og nabolandene. Rådet tilsluttede sig en række kortsigtede foranstaltninger, der foreslås i vismandsrapporten, og skitserede forløbet af de kommende politiske overvejelser om en eventuel institutionel reform. Rådet understregede i sine konklusioner for det første behovet for, at EU's medlemsstater i samarbejde med Europa-Kommissionens tjenestegrene og EU-Udenrigstjenesten arbejder hen imod en bedre koordinering af EU's holdninger i multilaterale udviklingsfora og -institutioner for at tale med én indflydelsesrig EU-stemme.

I denne opfølgende rapport udpeges der med udgangspunkt i Rådets konklusioner tre nøgleområder, hvor der kan ske forbedringer: i) koordinering og sammenhæng mellem aktører på udviklingsområdet, ii) kommunikation og opsøgende arbejde, og iii) kapacitet, operationalisering og intern koordinering. Flere af de anbefalede tiltag er allerede blevet igangsat inden for alle disse områder gennem forskellige strategiske, politiske eller operationelle foranstaltninger, eller de planlægges gennemført via det foreslåede instrument for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde.

Kommissionen gentager desuden i sin meddelelse af 12. september 2018, "På vej mod en mere effektiv finansiel arkitektur for investeringer uden for Den Europæiske union", at EU skal være "omstillingsparat og rede til yderligere at tilpasse og udvikle sine finansielle instrumenter og politiske værktøjer til investeringer uden for EU og derved supplere sin traditionelle værktøjskasse, som indgår i udviklingssamarbejdet, for at opfylde sine ambitiøse tilsagn vedrørende bæredygtig udvikling", og opfordrer til, at en mere samarbejdsbaseret tilgang drøftes som en umiddelbar prioritet. Efter meddelelsen afholdt Kommissionen to møder med fokus på indsatsen for at udvikle en mere effektiv finansiel arkitektur for investeringer uden for EU i oktober 2018 og januar 2019 med medlemsstaterne og deres institutioner for udviklingsfinansiering, internationale finansielle institutioner og Europa-Parlamentet. Kommissionen er fortsat rede til at træffe yderligere foranstaltninger som skitseret i denne rapport og glæder sig over Rådets konklusioner og vismandsgruppens anbefalinger vedrørende etableringen af en mere effektiv finansiel arkitektur.

Nøgleområde 1: Koordinering og sammenhæng mellem aktører på udviklingsområdet og mellem foranstaltninger, der er truffet og skal gennemføres af Kommissionens tjenestegrene og EU-Udenrigstjenesten

Rådets konklusion 18. TILSKYNDER Europa-Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten TIL, bl.a. gennem netværket af EU-delegationer, at styrke deres bestræbelser på at koordinere de europæiske udviklingsfinansieringsaktører i partnerlandene, bl.a. gennem fælles flerårig programmering på landeplan med medlemsstaterne, udvikling af landeplatforme, som også foreslået i rapporten fra Gruppen af Fremtrædende Personer under G20, og regionale investeringsfaciliteter, der anerkender andre rammer og samler alle relevante partnere og maksimerer udviklingseffekten og partnerlandenes ejerskab. Dette kunne bl.a. fremmes ved yderligere at harmonisere indberetningspraksis blandt alle relevante udviklingsfinansieringsaktører.

Europa-Kommissionen og HR/NF arbejder med støtte fra EU-Udenrigstjenesten og EU-delegationerne på at styrke og fremme koordineringen mellem de forskellige europæiske finansielle aktører på udviklingsområdet i partnerlandene.

Et eksempel på en sådan indsats er EU's plan for eksterne investeringer, der blev lanceret i 2017. Planen for eksterne investeringer bygger på den vellykkede gennemførelse af blandingsoperationer og er et vigtigt EU-redskab til at fremme bæredygtig udvikling og sætte yderligere skub i investeringerne i partnerlande i EU's nabolande og Afrika syd for Sahara. Kommissionen er begyndt at indføre en ny generation af finansielle instrumenter baseret på risikodeling (gennem garantier fra EU-budgettet) med det formål at rejse betydelige ekstra midler hos både offentlige og private investorer. Planen for eksterne investeringer samler EU's eksterne aktører (Kommissionen, HR/NF og EU-delegationerne), medlemsstaterne og deres ambassader, finansieringsinstitutter og den private sektor og bidrager samtidig til målene for alliancen mellem Afrika og Europa med fokus på bæredygtige investeringer og jobs og den europæiske naboskabspolitik.

Planen for eksterne investeringer består af tre søjler. Den første søjle (søjle I) er finansiering. Ved hjælp af budgetgarantier deler EU risikoen, og gennem blandingsprojekter dækker EU en del af omkostningerne ved et udviklingsprojekt, hvor finansiel støtte fra EU (tilskud) kombineres med lån, egenkapital eller garantier fra andre offentlige og private investorer.

Planens anden søjle (søjle II) består af teknisk bistand. Denne bistand finansierer eksperter, som hjælper med at udvikle nye projekter, sætter lokale og europæiske virksomheder i stand til at udarbejde forretningsplaner og støtter regeringerne i deres indsats for at gennemføre reformer. For at investeringerne kan realiseres, yder EU teknisk bistand, hvor gennemførelsen af garantierne og udformningen af finansierbare projekter støttes. Teknisk bistand er også afgørende for at øge de offentlige institutioners kapacitet til at forbedre investeringsklimaet. Siden 2017 har EU under planen for eksterne investeringer mobiliseret over 500 mio. EUR i teknisk bistand til at støtte definitionen og kvalitetsforbedringen af levedygtige projekter under garanti- og blandingsoperationer.

Den sidste søjle i planen (søjle III) er investeringsstøtte til investeringer. EU arbejder tæt sammen med regeringerne i partnerlandene for at hjælpe dem med at forbedre de rammebetingelser, som investorerne tager hensyn til i forbedre med deres finansielle vurderinger og beslutninger. EU hjælper også med at føre regeringer, virksomheder og finansielle institutioner sammen for at drøfte investeringsudfordringer.

Formålet med det foreslåede instrument for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde er at integrere en række eksisterende eksterne finansieringsinstrumenter i et enkelt instrument, som gennem fælles processer og forvaltning vil harmonisere udviklingspraksis og styrke sammenhængen i politikkerne. Budgetgarantierne vil for første gang blive programmeret parallelt med alle andre former for bistand (i artikel 12, stk. 1, i forslaget til forordningen om oprettelse af instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde fastsættes det, at "gennemførelsen af denne forordning foretages for geografiske programmers vedkommende gennem flerårige vejledende landeprogrammer og flerlandeprogrammer"). I forslaget tildeles den fælles programmering også en stærkere rolle i fremtiden. I artikel 10, stk. 2, litra b), fastsættes det, at "fælles programmering skal være den foretrukne metode til landeprogrammering. Fælles programmering kan være åben for andre donorer, hvis det er relevant".

Kommissionens tjenestegrene og EU-Udenrigstjenesten har tilskyndet til fælles programmering som et middel til at slå bro over kløften mellem Unionen, dens medlemsstater og EU's udviklingspartnere i forbindelse med gennemførelsen af udviklingsstøtte i partnerlandene for at maksimere virkningen af EU's foranstaltninger udadtil. Fælles programmering vil være den foretrukne løsning under i forordningen om oprettelse af instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde. Hensigten er bl.a. at opbygge en fælles tilgang med medlemsstaterne om at gennemføre den tredje søjle i planen for eksterne investeringer med henblik på at uddybe koordineringen og synergierne i forbindelse med igangværende og planlagte tiltag, som kan forbedre investeringsklimaet med udgangspunkt i lokale koordineringsmekanismer og medlemsstaternes specifikke ekspertiseområder og netværk, f.eks. under platformen Sustainable Business for Africa (SB4A). Medlemsstaterne kan yde et vigtigt bidrag til at mobilisere europæiske virksomheder, handelskamre, agenturer for fremme af handel og investeringer, udviklingsagenturer og udviklingsfinansieringsinstitutioner. Det bør også bemærkes, at EU er IMF's og Verdensbankens største partner, når det drejer sig om teknisk bistand til at hjælpe udviklingslandene med at nå målene for bæredygtig udvikling. EU's synlighed i denne henseende bør styrkes.

Siden 2006 har ni investeringsfaciliteter for blandingsoperationer fungeret som mekanismer, der har mobiliseret yderligere midler til at opfylde EU's udviklingsmål. Bestyrelserne ledes af Europa-Kommissionen og består af repræsentanter for Kommissionen, HR/NF og EU's medlemsstater (med institutioner for udviklingsfinansiering som observatører), og de samler interessenterne og tilpasser politik- og investeringsinteresser. Siden 2007 har disse regionale investeringsfaciliteter mobiliseret over 50 mia. EUR med et EU-bidrag på ca. 4,5 mia. EUR, hvilket gør det muligt at finansiere flere hundrede projekter, der primært er rettet mod energi-, miljø- og transportsektoren. Blandingsoperationerne har desuden bidraget til at støtte igangværende reformer i mange af de lande og sektorer, hvori de er gennemført, og hvor fysiske investeringer har været ledsaget af politiske drøftelser, teknisk bistand og rådgivning.