BEGRUNDELSE

1. BAGGRUND FOR FORSLAGET

KOMMISSIONEN FASTLÆGGER I SIT FORSLAG TIL DEN FLERÅRIGE FINANSIELLE RAMME (FFR) FOR 2014-2020 (FFR-FORSLAGET) [1] de budgetmæssige rammer og vigtigste retningslinjer for den fælles landbrugspolitik. På denne baggrund fremlægger Kommissionen en række forordninger om lovgivningsmæssige rammer for den fælles landbrugspolitik i perioden 2014-2020 sammen med en konsekvensanalyse af alternative scenarier for udviklingen af politikken.

De nuværende reformforslag er baseret på meddelelsen om den fælles landbrugspolitik på vej mod 2020[2], som skitserede overordnede politiske handlemuligheder for at imødekomme de fremtidige udfordringer for landbrug og landdistrikter og for at opfylde de mål, der er opstillet for den fælles landbrugspolitik, nemlig 1) bæredygtig fødevareproduktion, 2) bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimaindsats, og 3) afbalanceret territorial udvikling. Reformens retningslinjer i meddelelsen har siden fået bred opbakning både i den interinstitutionelle debat[3] og i høringen af interessenter, der fandt sted inden for rammerne af konsekvensanalysen.

Et fælles tema, som er opstået under denne proces, er behovet for at fremme ressourceeffektiviteten med henblik på intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst for EU's landbrug og landdistrikter i overensstemmelse med Europa 2020-strategien, således at strukturen af den fælles landbrugspolitik bevares omkring to søjler, der bruger supplerende instrumenter for at nå de samme mål. Søjle I omfatter direkte betalinger og markedsforanstaltninger med en grundlæggende årlig indkomststøtte til EU's landbrugere og støtte i tilfælde af specifikke markedsforstyrrelser, mens søjle II omfatter udvikling af landdistrikterne, hvor medlemsstaterne udarbejder og medfinansierer flerårige programmer under en fælles ramme[4].

Gennem successive reformer har den fælles landbrugspolitik øget markedsorienteringen for landbruget, ydet indkomststøtte til producenterne, sikret bedre integration af miljøkrav og styrket støtten til udvikling af landdistrikterne som en integreret politik for udvikling af landdistrikterne i hele EU. Samme reformproces har imidlertid medført krav om en bedre fordeling af støtten mellem og i medlemsstaterne samt opfordringer til en bedre målretning af foranstaltninger med sigte på at tackle miljømæssige udfordringer og bedre tackle den øgede markedsvolatilitet.

Tidligere reformer har hovedsagelig reageret på endogene udfordringer, fra enorme overskud til fødevaresikkerhedskriser. De har givet gode resultater for EU på både hjemmemarkedet og den internationale front. Men de fleste af de aktuelle udfordringer skyldes faktorer uden for landbruget og vil således kræve en bredere politisk reaktion.

Presset på landbrugsindkomsterne forventes at fortsætte, da landbrugerne står over for flere risici, en nedgang i produktiviteten og avancepres på grund af stigende råvarepriser. Der er derfor behov for at opretholde indkomststøtten og styrke instrumenterne for at sikre en bedre forvaltning af risici og håndtering af krisesituationer. Et stærkt landbrug er afgørende for EU's fødevareindustri og den globale fødevaresikkerhed.

Samtidig opfordres landbrug og landdistrikter til at forstærke deres indsats for at opfylde de ambitiøse klima- og energipolitiske mål og strategien for biodiversitet, som indgår i Europa 2020-dagsordenen. Landbrugere, som sammen med skovbrugere udgør de vigtigste arealforvaltere, har brug for støtte til at indføre og opretholde landbrugssystemer og -praksis, som er specielt gunstige for miljø- og klimamål, fordi markedspriserne ikke afspejler leveringen af sådanne offentlige goder. Det er også vigtigt, at landdistrikternes forskellige potentialer udnyttes bedst muligt, så de bidrager til inklusiv vækst og samhørighed.

Denne reform fremskynder også hele integrationen af miljøkrav. For første gang bliver der indført en stærk økologisk komponent i den første søjle af den fælles landbrugspolitik, hvormed det sikres, at alle landbrugere i EU, der modtager støtte, går længere end krydsoverensstemmelseskravene og bringer miljø- og klimamæssige fordele som led i deres daglige aktiviteter. Tredive procent af de direkte betalinger vil nu blive bundet til økologi, og disse betalinger vil sikre, at alle landbrugere bringer miljø- og klimamæssige fordele gennem bevaring af kulstofholdig jord og græslandsnaturtyper ved hjælp af permanente græsarealer, gennem beskyttelse af vand og habitater ved fastlægge økologiske fokusområder og gennem større robusthed for jordbund og økosystemer ved hjælp af diversificering af afgrøder. De vil betyde, at landarealer og naturlige økosystemer bedre vil kunne bidrage til at tackle målene om større biodiversitet i EU og tilpasning til klimaændringerne. Kravene om krydsoverensstemmelse vil stadig være en forudsætning for direkte betalinger, og der vil blive fokuseret yderligere på beskyttelse af vådområder og kulstofrig jord, samtidig med at der vil ske en strømlining for at mindske de administrative byrder. Kommissionen vil sørge for, at vandrammedirektiverne inddrages under krydsoverensstemmelse, når alle medlemsstater har gennemført dem fuldt ud, navnlig med klare forpligtelser for landbrugere. Også inden for udvikling af landdistrikterne vil målene om bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimatiltag blive prioriteret i form af genopretning, bevaring og forbedring af økosystemer samt fremme at et ressourceeffektivt og klimarobust landbrug med lavt CO2-udslip. Med udvikling af landdistrikterne vil det blive muligt i væsentlig grad at bidrage til en succesrig gennemførelse af både Natura 2000- og vandrammedirektiverne og at nå målene i EU’s biodiversitetsstrategi for 2020.

Den fremtidige fælles landbrugspolitik vil derfor ikke blive en politik, der kun tilgodeser en mindre, men væsentlig del af EU's økonomi, men også en politik af strategisk betydning for fødevaresikkerhed, miljøet og den territoriale balance. Deri ligger EU-merværdien af en reel fælles politik, der giver den mest effektive udnyttelse af begrænsede budgetressourcer med hensyn til at bevare et bæredygtigt landbrug i hele EU, finde en løsning på vigtige grænseoverskridende spørgsmål, som f.eks. klimaændringer og styrkelse af solidariteten mellem medlemsstaterne, og samtidig give fleksibilitet i gennemførelsen for at imødekomme lokale behov.

I henhold til de regler, der er fastlagt i FFR-forslaget, skal den fælles landbrugspolitik fastholde sin tosøjlestruktur, idet budgettet for hver søjle fastholdes nominelt i 2013, med et klart fokus på resultater for de vigtigste EU-prioriteter. Direkte betalinger skal fremme bæredygtig produktion gennem tildeling af 30 % af deres budgetmidler til obligatoriske foranstaltninger, der er til gavn for klimaet og miljøet. Betalinger skal gradvis konvergere, og betalinger til store modtagere skal gradvis nedsættes. Udvikling af landdistrikterne skal indgå i en fælles strategisk ramme med andre EU-fonde med delt forvaltning med en mere resultatorienteret tilgang og klarere og bedre forudgående betingelser. Endelig skal finansieringen af den fælles landbrugspolitik med hensyn til markedsforanstaltninger styrkes med to instrumenter, der ikke indgår i FFR: 1) en nødreserve til at reagere på krisesituationer og 2) en udvidelse af anvendelsesområdet for Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen.

På dette grundlag er hovedelementerne i de lovgivningsmæssige rammer for den fælles landbrugspolitik i perioden 2014-2020 fastsat i følgende forordninger:

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik (”forordningen om direkte betalinger”).

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningsforordningen) (FMO-forordningen).

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (”forordningen om udvikling af landdistrikterne”).

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik (”den horisontale forordning)”.

- Forslag til Rådets forordning om foranstaltninger til fastsættelse af støtte og restitutioner i forbindelse med den fælles markedsordning for landbrugsprodukter.

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 73/2009, for så vidt angår anvendelsen af direkte betalinger til landbrugere for 2013.

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007, for så vidt angår enkeltbetalingsordningen og støtte til vinavlere.

Forordningen om udvikling af landdistrikterne bygger på det forslag, som blev forelagt af Kommissionen den 6. oktober 2011, hvor der fastlægges fælles regler for alle fonde, der er omfattet af en fælles strategisk ramme[5]. En forordning vil følge ordningen for de socialt dårligst stillede personer, for hvilke finansieringen nu findes under en anden post i den flerårige finansielle ramme.

Desuden er nye regler for offentliggørelse af oplysninger om støttemodtagere, hvor der tages hensyn til indsigelser fra EU-Domstolen, ligeledes under forberedelse med henblik på at finde den mest hensigtsmæssige måde at forene støttemodtagernes ret til beskyttelse af personoplysninger med princippet om åbenhed.

2. RESULTATER AF HØRINGEN AF DE INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSE

På grundlag af en evaluering af den nuværende politikramme og en analyse af de fremtidige udfordringer og behov vurderes tre alternative scenarier i konsekvensanalysen, ligesom virkningerne sammenlignes. Dette er resultatet af en lang proces, der startede i april 2010 og styres af en tværtjenstlig gruppe, som samler omfattende kvantitativ og kvalitativ analyse, herunder fastsættelse af et udgangsniveau i form af mellemfristede fremskrivninger for landbrugsmarkeder og indkomst frem til 2020 samt modellering af virkningerne af de forskellige politiske scenarier på sektorens økonomi.

Følgende tre scenarier beskrives i konsekvensanalysen: 1) en justering, der fortsætter med den nuværende politiske ramme, samtidig med at dens vigtigste mangler, f.eks. fordeling af direkte betalinger, håndteres, 2) et integrationsscenario, der medfører store politiske ændringer i form af bedre målretning og grønnere direkte betalinger og en forstærket strategisk målrettet politik for udvikling af landdistrikterne i bedre samordning med andre EU-politikker samt en udvidelse af retsgrundlaget for at sikre en bredere vifte af producentsamarbejde, og 3) et scenario, hvor politikkens fokus skifter udelukkende til miljøet med en gradvis udfasning af direkte betalinger, forudsat at produktionskapaciteten kan vedligeholdes uden støtte, og at de socioøkonomiske behov i landdistrikterne kan tilgodeses af andre politikker.

På baggrund af den økonomiske krise og presset på de offentlige finanser, som EU har reageret på med Europa 2020-strategien og FFR-forslaget, lægger alle tre scenarier forskellig vægt på hver af de tre politiske målsætninger for den fremtidige fælles landbrugspolitik, som sigter mod et mere konkurrencedygtigt og bæredygtigt landbrug i levedygtige landdistrikter. Med henblik på en bedre afstemning med Europa 2020-strategien, især med hensyn til ressourceeffektivitet, vil det blive stadig vigtigere at forbedre landbrugets produktivitet gennem forskning, vidensoverførsel og fremme af samarbejde og innovation (herunder gennem det europæiske innovationspartnerskab om landbrugets produktivitet og bæredygtighed). Eftersom EU's landbrugspolitik ikke længere opererer inden for et handelsforvridende politisk miljø, forventes der yderligere pres på sektoren fra yderligere liberalisering, navnlig inden for rammerne af Dohadagsordenen for udvikling eller et frihandelsområde med Mercosur.

De tre politiske scenarier blev udarbejdet under hensyntagen til de præferencer, som blev udtrykt i den høring, der blev gennemført i forbindelse med konsekvensanalysen. Interesserede parter blev opfordret til at indsende bidrag mellem den 23. november 2010 og den 25. januar 2011, og et rådgivende udvalg blev nedsat den 12. januar 2011. Hovedpunkterne er sammenfattet nedenfor[6]:

- Der er bred enighed blandt interessenterne om behovet for en stærk fælles landbrugspolitik baseret på en struktur med to søjler for at tackle udfordringerne med hensyn til fødevaresikkerhed, bæredygtig forvaltning af naturressourcer og territorial udvikling.

- De fleste respondenter finder, at den fælles landbrugspolitik bør spille en rolle i stabiliseringen af markeder og priser.

- Interessenterne har forskellige meninger om målretning af støtte (navnlig omfordeling af direkte støtte og nedsættelse af betalinger).

- Der er enighed om, at begge søjler kan spille en vigtig rolle i forhold til at optrappe klimaindsatsen og øge de miljømæssige præstationer til gavn for EU's samfund. Mange landbrugere antager, at dette sker allerede i dag, men den bredere offentlighed hævder, at søjle I-betalinger kan anvendes mere effektivt.

- Respondenterne ønsker, at alle dele af EU, herunder i ugunstigt stillede områder, skal deltage i den fremtidige vækst og udvikling.

- Integrationen af den fælles landbrugspolitik med andre politikker, f.eks. miljø, sundhed, handel og udvikling, blev understreget af mange respondenter.

- Innovation, udvikling af konkurrencedygtige virksomheder og levering af offentlige goder til EU-borgere betragtes som måder at tilpasse den fælles landbrugspolitik til Europa 2020-strategien på.

I konsekvensanalysen blev de tre alternative politiske scenarier således sammenlignet:

Scenariet med et nyt fokus vil fremskynde strukturtilpasningen i landbrugssektoren og flytte produktionen til de mest omkostningseffektive områder og mest profitable sektorer. Der vil ganske vist blive afsat betydeligt flere midler til miljøet, men det vil også udsætte sektoren for større risici som følge af begrænsede muligheder for markedsintervention. Det vil desuden medføre betydelige sociale og miljømæssige omkostninger, da de mindst konkurrencedygtige områder vil få et stort indkomsttab og en betydelig miljøforringelse, eftersom politikken ville miste løftestangseffekten af direkte betalinger kombineret med krydsoverensstemmelseskravene.

I den anden ende af spektret vil tilpasningsscenariet være den bedste mulighed for politisk kontinuitet med begrænsede, men håndgribelige forbedringer i såvel landbrugets konkurrenceevne som i miljøresultaterne. Men der er alvorlig tvivl om, hvorvidt dette scenario i tilstrækkeligt omfang vil kunne imødekomme de vigtige klima- og miljømæssige udfordringer i fremtiden, som også understøtter landbrugets langsigtede bæredygtighed.

Integrationsscenariet giver fornyelse med større målretning og grønnere direkte betalinger. Analysen viser, at miljøvenlighed kan opnås til en rimelig pris for landbrugerne, selv om der ikke kan undgås visse administrative byrder. En ny dynamik i udviklingen af landdistrikterne er ligeledes mulig, forudsat at de nye muligheder udnyttes effektivt af medlemsstater og regioner, og at den fælles strategiske ramme med andre EU-midler ikke fjerner synergierne med søjle I eller svækker udviklingen af landdistrikternes særlige, stærke sider. Med den rette balance vil dette scenario være bedst til at tackle langsigtet bæredygtighed i landbruget og landdistrikterne.

På dette grundlag konkluderes det i konsekvensanalysen, at integrationsscenariet er mest afbalanceret ved gradvist at tilpasse den fælles landbrugspolitik til EU's strategiske mål, og denne balance findes også i gennemførelsen af de forskellige elementer i de lovgivningsmæssige forslag. Det vil også være vigtigt at udvikle en evalueringsramme for at måle opfyldelsen af den fælles landbrugspolitik med et fælles sæt af indikatorer, der er knyttet til de politiske målsætninger.

Forenkling har været en vigtig faktor gennem hele processen og bør styrkes på en række forskellige måder, f.eks. i strømliningen af krydsoverensstemmelse og markedsinstrumenter eller udformningen af ordningen for mindre landbrugere. Desuden bør grønnere direkte betalinger udformes på en sådan måde, at de mindsker de administrative byrder, herunder udgifter til kontrol.

3. FORSLAGETS JURIDISKE INDHOLD

Det foreslås at bevare den nuværende struktur af den fælles landbrugspolitik i to søjler med årlige obligatoriske generelle foranstaltninger under søjle I suppleret med frivillige foranstaltninger, der er bedre skræddersyet til de nationale og regionale særpræg i henhold til en flerårig programmeringsstrategi i søjle II. Den nye konstruktion af direkte betalinger har dog til formål bedre at udnytte synergien med søjle II, som igen er placeret under en fælles strategisk ramme for bedre at koordinere med andre EU fonde med delt forvaltning.

På dette grundlag er den nuværende struktur med fire grundlæggende retlige instrumenter også fastholdt, om end med et udvidet omfang af finansieringsforordningen for at samle fælles bestemmelser i, hvad der nu kaldes den horisontale forordning.

Forslagene overholder nærhedsprincippet. Den fælles landbrugspolitik er en virkelig fælles politik: det er et område, hvor der er delt kompetence mellem EU og medlemsstaterne, som foregår på EU-plan med henblik på at sikre et bæredygtigt og diversificeret landbrug i hele EU, og som behandler vigtige grænseoverskridende spørgsmål, f.eks. klimaændringer og styrket solidaritet mellem medlemsstaterne. I lyset af betydningen af de fremtidige udfordringer for fødevaresikkerhed, miljøet og territorial balance er den fælles landbrugspolitik stadig en strategisk vigtig politik, som skal sikre den mest effektive reaktion på de politiske udfordringer og den mest effektive udnyttelse af budgetmidlerne. Desuden foreslås det at opretholde den nuværende struktur med instrumenter i to søjler, hvor medlemsstaterne har større spillerum til at skræddersy løsninger til deres lokale forhold og ligeledes medfinansiere søjle II. Det nye europæiske innovationspartnerskab og værktøjet til risikostyring er også placeret under søjle II. Samtidig vil politikken være mere på linje med Europa 2020-strategien (herunder en fælles ramme med andre EU-fonde), og en række forbedringer og forenklinger vil blive indført. Endelig viser den analyse, der blev gennemført i forbindelse med konsekvensanalysen, klart, hvilke omkostninger det vil få ikke at gøre noget i form af negative økonomiske, miljømæssige og sociale konsekvenser.

Forordningen om direkte betalinger fastlægger fælles regler for grundbetalingsordningen og hertil knyttede betalinger. På grundlag af reformen fra 2003 og sundhedskontrollen i 2008, som frakoblede direkte betalinger fra produktion og samtidig stillede krav om krydsoverensstemmelse, søger forordningen nu at målrette støtten bedre mod visse tiltag, områder eller støttemodtagere og at bane vejen for konvergens hvad angår støtten inden for og mellem medlemsstaterne. Forordningen har også en afdeling om koblet støtte.

En fælles ordning for hele EU, grundbetalingsordningen, træder i stedet for enkeltbetalingsordningen og den generelle arealbetalingsordning fra og med 2014. Ordningen vil fungere på grundlag af betalingsrettigheder, der tildeles på nationalt eller regionalt plan til alle landbrugere afhængigt af deres støtteberettigede hektarer i det første år for ordningens anvendelse. Dermed bliver brugen af den regionale model, som var en mulighed i den nuværende periode gjort almengyldig, hvorved alle landbrugsarealer kommer ind i systemet. Reglerne om forvaltningen af rettigheder og den nationale reserve følger i vid udstrækning nuværende regler.

Med henblik på en mere ligelig fordeling af støtten bør værdien af rettighederne udvikle sig hen imod en ensartet værdi på nationalt og regionalt plan. Det skal ske gradvis for at undgå større forstyrrelser.

Et af de vigtige aspekter er at fremme det generelle miljøresultat af den fælles landbrugspolitik gennem mere økologiske direkte betalinger, hvor alle landbrugere skal følge bestemte landbrugsmetoder, som er til gavn for klima og miljø, og som går længere end krydsoverensstemmelseskravene og desuden er grundlag for foranstaltninger under søjle II.

Med definitionen på aktiv landbruger bliver der fokuseret yderligere på landbrugere, der reelt udøver landbrugsaktiviteter, således at støtten bliver legitim. Desuden skal der ske en gradvis reduktion og nedsættelse af støtten til store landbrugere, idet der tages passende hensyn til beskæftigelsen.

Der vil også blive tale om følgende betalinger:

- en betaling (30 % af det årlige nationale loft) for landbrugere, der benytter landbrugsmetoder, som er til gavn for klimaet og miljøet: afgrødediversificering, bevarelse af permanente græsarealer og økologiske fokusområder. Økologisk landbrugsdrift kan automatisk få denne betaling, hvorimod landbrugere i Natura 200-områder vil skulle opfylde de relevante krav, i det omfang at de er i overensstemmelse med Natura 2000-lovgivningen

- en frivillig betaling (op til 5 % af det årlige nationale loft) for landbrugere i områder med specifikke naturlige begrænsninger (områder, som er afgrænset på samme måde som inden for udvikling af landdistrikter). Med denne betaling erkendes det, at der er et behov for indkomststøtte til at opretholde en tilstedeværelse i områder med specifikke naturlige begrænsninger, og den supplerer eksisterende støtte inden for udvikling af landdistrikterne

- en betaling (op til 2 % af det årlige nationale loft) for unge landbrugere til opstart, og den kan suppleres med startstøtte inden for udvikling af landdistrikterne. and

Samtidig fastlægger forordningen en forenklet ordning for mindre landbrugere (op til 10 % af det årlige nationale loft), som dermed kan få udbetalt et fast beløb i stedet for alle de direkte betalinger, hvilket giver en administrativ forenkling, som gør det lettere for disse landbrugere at opfylde deres forpligtelser med tilknytning til økologi, krydsoverensstemmelse og kontrol.

Der bliver en ordning om frivillig koblet støtte for specifikke typer af landbrugsdrift eller specifikke landbrugssystemer, som oplever visse vanskeligheder, og som er af særlig betydning af økonomiske og/eller sociale årsager. Støtten ydes, i det omfang det er nødvendigt, til at opretholde nuværende produktionsniveauer (op til 5 % af det årlige nationale loft med mulighed for en højere procentsats i visse tilfælde).

Desuden opretholder forordningen muligheden for supplerende nationale direkte betalinger for Bulgarien og Rumænien, og der er en specifik betaling for bomuld.

Med hensyn til forenkling vil det nye direkte betalingssystem blive baseret på en enkelt type af betalingsrettigheder, og overførselsreglerne vil blive strømlinet, hvilket forenkler forvaltningen heraf. Med en harmonisering af bestemmelserne om koblede betalinger under et enkelt afsnit bliver den retlige rammer mere brugervenlig, og ordningen for mindre landbrugere vil med de forenklede krav og procedurer mindske bureaukratiet for mindre landbrugere og gøre dem mere konkurrencedygtige.

4. BUDGETMÆSSIGE KONSEKVENSER

FFR-forslaget foreskriver, at en væsentlig del af EU's budget fortsat bør afsættes til landbruget, som er en fælles politik af strategisk betydning. I løbende priser foreslås det således, at den fælles landbrugspolitik bør fokusere på sine kerneaktiviteter med 317,2 mia. EUR afsat til søjle I og 101,2 mia. EUR til søjle II i perioden 2014-2020.

Søjle I- og søjle II-finansiering suppleres med yderligere midler på 17,1 mia. EUR bestående af 5,1 mia. EUR til forskning og innovation, 2,5 mia. EUR til fødevaresikkerhed og 2,8 mia. EUR til fødevarebistand til socialt dårligt stillede under andre udgiftsområder i FFR samt af 3,9 mia. EUR i en ny reserve til kriser i landbruget og op til 2,8 mia. EUR i Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen uden for FFR, således at det samlede budget udgør 435,6 mia. EUR i perioden 2014-2020.

Hvad angår fordeling af støtten blandt medlemsstaterne, foreslås det, at alle medlemsstater med direkte betalinger på under 90 % af EU-gennemsnittet vil få fjernet en tredjedel af denne forskel. De nationale lofter i forordningen om direkte betalinger beregnes på dette grundlag.

Fordelingen af støtte til udvikling af landdistrikterne er baseret på objektive kriterier, der er knyttet til de politiske målsætninger under hensyntagen til den nuværende fordeling. Som det er tilfældet i dag, bør mindre udviklede regioner fortsat kunne få højere medfinansieringssatser, der også vil gælde for bestemte foranstaltninger såsom vidensoverførsel, producentorganisationer, samarbejde og Leader.

Der indføres en vis fleksibilitet mellem søjlerne (op til 5 % af de direkte betalinger): fra søjle I til søjle II, for at medlemsstaterne skal kunne styrke deres politik til udvikling af landdistrikterne, og fra søjle II til søjle I for de medlemsstater, hvor størrelsen af de direkte betalinger ligger under 90 % af gennemsnittet for EU.

Oplysninger om de finansielle følger af forslagene til reform af den fælles landbrugspolitik er anført i den finansieringsoversigt, der ledsager forslagene.

2011/0280 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING

om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR –

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 42 og artikel 43, stk. 2,

under henvisning til tiltrædelsesakten af 1979, særlig stk. 6 i protokol nr. 4 om bomuld, der er knyttet hertil,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen[7],

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[8],

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget[9],

efter at have hørt Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse[10],

efter den almindelige lovgivningsprocedure og

ud fra følgende betragtninger:

1. Meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om "Den fælles landbrugspolitik på vej mod 2020: Morgendagens udfordringer: fødevarer, naturressourcer og landområder"[11] omhandler potentielle udfordringer, mål og retningslinjer for den fælles landbrugspolitik efter 2013. På baggrund af debatten om denne meddelelse bør den fælles landbrugspolitik reformeres med virkning fra den 1. januar 2014. Reformen bør omfatte alle de vigtigste instrumenter i den fælles landbrugspolitik, herunder Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, forordning (EF) nr. 247/2006, forordning (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003[12]. I betragtning af reformens rækkevidde er det hensigtsmæssigt at ophæve forordning (EF) nr. 73/2009 og erstatte den med en ny tekst. Reformen bør desuden så vidt muligt strømline og forenkle bestemmelserne.

2. Denne forordning bør indeholde alle grundlæggende elementer i forbindelse med udbetaling af EU-støtte til landmænd og fastsætte kriterier og betingelser for adgang til disse betalinger, som er uløseligt knyttet til de grundlæggende elementer.

3. Det bør præciseres, at Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. […] om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik[13] [HZR] og de bestemmelser, der vedtages i henhold dertil, finder anvendelse på de foranstaltninger, der er fastsat i denne forordning. For at sikre sammenhængen med andre retsakter vedrørende den fælles landbrugspolitik er nogle regler, der for øjeblikket er fastsat i forordning (EF) nr. 73/2009, nu fastlagt i forordning (EU) nr. […] [HZR], herunder navnlig regler, der skal sikre overholdelse af de forpligtelser, der følger af bestemmelserne om direkte betalinger, herunder kontrol og anvendelse af administrative foranstaltninger og administrative sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse, regler vedrørende krydsoverensstemmelse, som f.eks. de lovgivningsbestemte forvaltningskrav og betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand, overvågning og evaluering af de relevante foranstaltninger og regler for tilbagebetaling af uberettigede betalinger.

4. Med henblik på at udbygge eller ændre visse ikke-væsentlige elementer af denne forordning bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i henhold til traktatens artikel 290. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.

5. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelse af denne forordning og for at undgå konkurrenceforvridning mellem eller forskelsbehandling af landbrugerne bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter om: vedtagelse af regler om ansøgninger om tildeling af betalingsrettigheder; vedtagelse af regler om tildeling af betalingsrettigheder; vedtagelse af foranstaltninger vedrørende tilbageførsel af ikke-aktiverede betalingsrettigheder til den nationale reserve; vedtagelse af betingelser om meddelelse af overførsel af betalingsrettigheder til de nationale myndigheder og om tidsfristerne for sådanne meddelelser; fastsættelse af det årlige loft for betalingen for landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet; fastlæggelse af det årlige loft for betaling for områder med naturbetingede begrænsninger; fastlæggelse af det årlige loft for betalinger til unge landmænd; fastlæggelse af årlige lofter for frivillig koblet støtte, fastlæggelse af proceduren for godkendelse og vurdering af beslutninger inden for rammerne af frivillig koblet støtte; fastlæggelse af proceduren for godkendelse af og meddelelser til producenterne om godkendelse af arealer og sorter til den afgrødespecifikke betaling for bomuld; fastlæggelse af bestemmelser om beregning af nedsættelsen af den afgrødespecifikke betaling for bomuld, vedtagelse af regler for almindelige anmeldelseskrav. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser[14].

6. Kommissionen bør vedtage gennemførelsesretsakter med omgående virkning, hvor det i behørigt begrundede tilfælde vedrørende særlige forvaltningsforanstaltninger, der har til formål at løse hastende og uforudsete problemer i en eller flere medlemsstater, er nødvendigt af særligt hastende årsager.

7. Denne forordnings mål kan gennemføres mere effektivt på EU-plan via den flerårige garanti for EU-finansiering og gennem fokus på klart prioriterede opgaver i medfør af sammenhængen mellem denne forordning og andre instrumenter i den fælles landbrugspolitik, forskellene mellem de forskellige landdistrikter og de begrænsede finansielle ressourcer i medlemsstaterne i et udvidet EU. Denne forordning er derfor i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union. Da anvendelsesområdet for denne forordning er begrænset til det, der er nødvendigt for at nå dens mål, overholder den proportionalitetsprincippet i artikel 5, stk. 4, i nævnte traktat.

8. For at tage hensyn til den nye lovgivning om støtteordninger, der måtte blive vedtaget efter denne forordnings ikrafttrædelse, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i henhold til traktatens artikel 290 om ændring af listen over støtteordninger omfattet af denne forordning.

9. For at tage hensyn til specifikke nye elementer og beskytte modtagernes rettigheder, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage retsakter i henhold til traktatens artikel 290 om vedtagelse af yderligere definitioner om adgang til støtte i henhold til denne forordning, fastsættelse af de rammer, inden for hvilke medlemsstaterne skal fastsætte de minimumsaktiviteter, der skal udføres på landbrugsarealer, der naturligt holdes i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning samt de betingelser, som landbrugerne skal opfylde for at overholde forpligtelsen til at bevare et landbrugsareal i en stand, der gør det egnet til produktion og betingelserne for fastsættelse af, hvilken type græs eller andet grøntfoder, der overvejende skal findes på permanente græsarealer.

10. For at beskytte modtagernes rettigheder bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til traktatens artikel 290 om bestemmelser om grundlaget for beregning af nedsættelser, som medlemsstaterne skal anvende over for landbrugerne i henhold til bestemmelserne om finansiel disciplin.

11. Med henblik på at sikre at beløbene til finansiering af den fælles landbrugspolitik overholder de årlige lofter i artikel 16, stk. 1, i forordning (EU) nr. […] [HZR], bør niveauet for direkte støtte i hvert kalenderår tilpasses. Tilpasningen af de direkte betalinger bør kun foretages for betalinger til landmænd, der overstiger 5 000 EUR i det pågældende kalenderår. I betragtning af niveauet for de direkte betalinger til landbrugerne i Bulgarien og Rumænien som følge af indfasningsordningen for alle direkte betalinger, der bevilges i disse medlemsstater, bør dette instrument for finansiel disciplin først anvendes i disse medlemsstater fra den 1. januar 2016.

12. For at tage hensyn til udviklingen i de samlede maksimale beløb for direkte betalinger, der kan ydes, herunder som følge af medlemsstaternes afgørelser om overførsel mellem søjle 1 og 2, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til traktatens artikel 290 med henblik på at gennemgå de nationale lofter og nettolofterne, der er fastsat i denne forordning.

13. Erfaringerne fra anvendelsen af forskellige støtteordninger til landbrugere viser, at støtte i en række tilfælde er blevet ydet til modtagere, hvis forretningsformål slet ikke eller kun marginalt var at drive landbrug, som fx jernbaneselskaber, ejendomsselskaber og selskaber, der forvalter sportsanlæg. For at sikre en bedre målretning af støtte bør medlemsstaterne undlade at yde direkte betalinger til sådanne fysiske og juridiske personer. Mindre deltidslandbrugere bidrager direkte til landdistrikternes levedygtighed, og de bør derfor ikke hindres i at modtage direkte betalinger.

14. For at undgå en uforholdsmæssig stor administrativ byrde i forbindelse med forvaltningen af udbetaling af små beløb, bør medlemsstaterne generelt undlade at bevilge direkte betalinger, hvis beløbet er lavere end 100 EUR, eller hvis det støtteberettigede areal på den bedrift, der ansøges om støtte til, er på under en hektar. Eftersom strukturerne i medlemsstaternes landbrugsøkonomier varierer betydeligt og kan adskille sig meget fra den gennemsnitlige bedriftsstruktur i EU, bør medlemsstaterne have mulighed for at anvende minimumstærskler, som afspejler deres særlige situation. På grund af den ganske særlige bedriftsstruktur i regionerne i den yderste periferi og de mindre øer i Det Ægæiske Hav bør medlemsstaterne have mulighed for at afgøre, om disse regioner skal anvende en minimumstærskel. Medlemsstaterne bør under hensyntagen til deres landbrugssektorers særlige struktur endvidere kunne vælge, hvilken af de to typer minimumstærskler de ønsker at gennemføre. Da betalinger kan tildeles landbrugere med såkaldte "jordløse" bedrifter, vil det ikke fungere at anvende det hektarbaserede kriterium. Disse landbrugere bør derfor tildeles et støtterelateret minimumsbeløb. For at sikre ligebehandling af landbrugere, hvis direkte betalinger er omfattet af indfasning i Bulgarien og Rumænien, bør minimumstærsklen baseres på de endelige beløb, der skal ydes efter udløbet af indfasningsprocessen.

15. Fordelingen af den direkte indkomststøtte blandt landbrugerne er kendetegnet ved, at en uforholdsmæssig del af betalingerne tildeles et ret lille antal store modtagere. På grund af stordriftsfordele behøver store modtagere ikke den samme støtte pr. enhed, for at målet med indkomststøtte kan nås effektivt. Muligheden for at tilpasse sig gør det desuden lettere for store modtagere at arbejde med lavere støtte pr. enhed. Det er derfor rimeligt at indføre et system for store modtagere, hvor støtten nedsættes gradvis og i sidste ende begrænses til en bedre fordeling af betalinger mellem landbrugerne. Et sådant system bør dog tage hensyn til omfanget af lønnet arbejde for at undgå uforholdsmæssige virkninger for store bedrifter med mange ansatte. Disse maksimumsgrænser bør ikke finde anvendelse på betalinger, som ydes i forbindelse med landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet, da de nyttige mål, de forfølger, kan forringes som følge heraf. For at gøre nedsættelsen af betalinger effektiv bør medlemsstaterne opstille en række kriterier med henblik på at undgå misbrug begået af landbrugere, som søger at unddrage sig dens virkninger. Indtægterne fra reduktion og nedsættelse af betalinger til store modtagere bør forblive i de medlemsstater, hvor de er fremkommet, og skal anvendes til finansiering af projekter med et væsentligt bidrag til innovation i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. […] af … om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)[15].

16. For at nedsættelsen af betalinger kan gennemføres bedst muligt, navnlig med hensyn til procedurerne for tildeling af direkte betalinger til landbrugere og de tilsvarende overførsler til udvikling af landdistrikterne, bør der fastsættes nettolofter for hver medlemsstat, så betalingerne til landbrugerne begrænses i overensstemmelse med nedsættelsen. For at tage hensyn til de særlige forhold vedrørende landbrugsstøtte, der ydes i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 247/2006 af 30. januar 2006 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i EU's fjernområder[16] og Rådets forordning (EF) nr. 1405/2006 af 18. september 2006 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav og om ændring af forordning (EF) nr. 1782/2003[17], og for at tage hensyn til at disse direkte betalinger ikke er underlagt et loft, bør nettoloftet for de berørte medlemsstater ikke omfatte disse direkte betalinger.

17. Det bør anføres, at de bestemmelser i denne forordning, som kan få en medlemsstat til at gennemføre foranstaltninger, der kan sidestilles med statsstøtte, ikke er omfattet af reglerne om statsstøtte, fordi de pågældende bestemmelser også indeholder passende betingelser for ydelse af støtte eller forudsætter, at Kommissionen vedtager sådanne betingelser med henblik på at undgå konkurrenceforvridning.

18. For at nå den fælles landbrugspolitiks mål skal de fælles støtteordninger tilpasses udviklingen, om nødvendigt inden for korte frister. Der skal derfor foretages en eventuel revision af ordningerne, navnlig i lyset af den økonomiske udvikling eller budgetsituationen, hvilket betyder, at modtagerne ikke kan regne med, at støttebetingelserne forbliver uændrede.

19. Landbrugerne i de medlemsstater, der tiltrådte EU den 1. maj 2004 eller senere, modtager direkte betalinger via en indfasningsordning, der er fastsat i deres respektive tiltrædelsesakter. For Bulgarien og Rumænien vil en sådan mekanisme stadig være i kraft i 2014 og 2015. Medlemsstaterne fik endvidere mulighed for at yde supplerende nationale direkte betalinger. Muligheden for at yde sådanne betalinger bør bibeholdes for Bulgarien og Rumænien, indtil de er fuldstændigt indfasede.

20. Med henblik på at sikre en bedre fordeling af støtten mellem landbrugsarealer i EU, herunder i de medlemsstater, der anvender den generelle arealbetalingsordning, der er fastsat i forordning (EF) nr. 73/2009, bør en ny grundbetalingsordning erstatte enkeltbetalingsordningen, som er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere[18], og som er fortsat i forordning (EF) nr. 73/2009, som kombinerede de tidligere støtteordninger i én fælles ordning med afkoblede direkte betalinger. Et sådant skridt bør medføre udløbet af betalingsrettigheder, der er opnået i henhold til disse forordninger, og tildeling af nye, som dog stadig skal baseres på antallet af støtteberettigede hektar til rådighed for landbrugere i det første år for gennemførelsen af ordningen.

21. Som følge af den successive integration af forskellige sektorer i enkeltbetalingsordningen og den deraf følgende overgangsperiode, der ydes til landbrugerne, er det blevet stadig vanskeligere at begrunde de store individuelle forskelle i hektarstøtten, der opstår på grund af anvendelsen af historiske referencer. Direkte indkomststøtte bør derfor fordeles mere ligeligt mellem medlemsstaterne ved at mindske sammenkædningen med historiske referencer og inden for de generelle rammer for EU's budget. For at sikre en mere ligelig fordeling af den direkte støtte og samtidig tage hensyn til de forskelle, der stadig eksisterer i lønniveau og råvareomkostninger, vil størrelsen af den direkte støtte pr. hektar gradvis blive tilpasset. Alle medlemsstater med direkte betalinger på under 90 % af gennemsnittet kommer til at dække en tredjedel af forskellen mellem deres nuværende niveau og dette niveau. Denne konvergens vil forholdsmæssigt blive finansieret af alle medlemsstater, hvis direkte betalinger ligger over EU-gennemsnittet. Desuden bør alle betalingsrettigheder, der aktiveres i 2019 i en medlemsstat eller i en region, have en ensartet enhedsværdi efter en konvergens til denne værdi, som bør finde sted i overgangsperioden i lineære trin. For at undgå drastiske økonomiske følger for landbrugere bør medlemsstater, der har anvendt enkeltbetalingsordningen og navnlig den historiske model, have mulighed for at tage historiske faktorer i betragtning ved beregningen af værdien af betalingsrettigheder i det første år for anvendelsen af den nye ordning. I debatten om den næste flerårige finansielle ramme, der starter i 2021, bør målet om at opnå fuldstændig konvergens ved lige fordeling af den direkte støtte i hele EU i den pågældende periode tages op.

22. Erfaringen med anvendelsen af enkeltbetalingsordningen viser, at nogle af dens vigtigste elementer bør bibeholdes, herunder fastsættelsen af nationale lofter for at sikre, at den samlede støtte ikke overstiger de nuværende budgetgrænser. Medlemsstaterne bør også fortsat have en national reserve, der kan bruges til at gøre det lettere for nye unge landbrugere at komme med i ordningen eller til at tilgodese særlige behov i bestemte områder. Regler for overdragelse og udnyttelse af betalingsrettigheder bør bevares, men forenkles, hvor det er muligt.

23. For at beskytte modtagernes rettigheder og for at afklare særlige situationer, der kan opstå ved anvendelsen af grundbetalingsordningen, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel traktatens artikel 290 om vedtagelse af regler om landbrugernes støtteberettigelse og adgang til grundbetalingsordningen, herunder i tilfælde af arv og arveforskud, arv i henhold til en forpagtningskontrakt, ændring af retlig status eller benævnelse og bedriftssammenlægning eller –opdeling; vedtagelse af regler om beregning af værdien og antallet af eller om forhøjelse af værdien af betalingsrettigheder i forbindelse med tildeling af betalingsrettigheder, herunder muligheden for at fastsætte en foreløbig værdi, et foreløbigt antal eller en foreløbig forhøjelse af betalingsrettigheder, der tildeles på grundlag af landbrugerens ansøgning, regler om betingelser for at fastsætte betalingsrettighedernes foreløbige og endelige værdi og antal og bestemmelser om tilfælde, hvor en salgsaftale eller forpagtningskontrakt kan have indflydelse på tildelingen af betalingsrettigheder; om fastsættelse og beregning af værdien og antallet af betalingsrettigheder fra den nationale reserve; vedtagelse af regler om ændring af betalingsrettighedernes enhedsværdi, især i forbindelse med rettighedsandele, og kriterier for tildeling af betalingsrettigheder fra den nationale reserve til landbrugere, der ikke søgte om støtte i 2011.

24. For at sikre korrekt forvaltning af betalingsrettigheder bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i henhold til traktatens artikel 290 om regler om anmeldelse og aktivering af betalingsrettigheder.

25. Særlige foranstaltninger bør fortsat gælde for hamp, for at sikre at ulovlige afgrøder ikke kan skjules mellem afgrøder, der er berettigede til grundbetaling, og den fælles markedsordning for hamp dermed påvirkes ugunstigt. Der bør derfor kun ydes betalinger for arealer tilsået med hampesorter, der frembyder visse garantier med hensyn til indhold af psykotrope stoffer. For at beskytte folkesundheden bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til traktatens artikel 290 vedrørende regler om, at ydelsen af betalinger gøres betinget af, at der anvendes certificeret frø af bestemte hampesorter, og at der indføres en procedure for fastlæggelse af hampesorter og verifikation af deres indhold af tetrahydrocannabinol.

26. Et af målene for den nye landbrugspolitik er en forbedring af de miljømæssige resultater gennem en komponent af de direkte betalinger, som skal være grønnere, og som vil støtte landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet, i hele EU. Med henblik herpå bør medlemsstaterne anvende en del af deres nationale lofter over direkte betalinger til at yde en årlig betaling i tillæg til grundbetalingen til obligatoriske driftsmetoder, som landbrugere skal benytte, og som først og fremmest har fokus på klima- og miljøpolitiske mål. Disse metoder bør være simple, generelle, årlige aktioner, der ikke er underlagt kontrakter, og som går ud over krydsoverensstemmelse og er forbundet med landbruget, som f.eks. afgrødediversificering, bevarelse af permanente græsarealer og miljømæssige indsatsområder. Disse fremgangsmåders obligatoriske beskaffenhed bør også vedrøre landbrugere, hvis bedrifter helt eller delvist er beliggende i "Natura 2000"-områder, der er omfattet af Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter[19] og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle[20], eftersom disse driftsmetoder er forenelige med disse direktivers mål. Landbrugere, som opfylder betingelserne, jf. Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 af 28. juni 2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2092/91[21], bør kunne få gavn af den "grønnere" komponent uden at opfylde yderligere forpligtelser i betragtning af de anerkendte miljømæssige fordele ved økologiske landbrugssystemer. Overholdes den grønnere komponent ikke, medfører det sanktioner, jf. artikel 66 i forordning (EU) nr. […] [HZR].

27. For at sikre at de forpligtelser, der er fastlagt i foranstaltningen "afgrødediversificering" anvendes på en forholdsmæssig og ikke-diskriminerende måde og fører til miljømæssig merværdi, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til traktatens artikel 290 om vedtagelse af definitionen af "afgrøde" og bestemmelser vedrørende anvendelsen af foranstaltningen.

28. For at sikre at arealer, der er udlagt som permanente græsarealer, bevares som sådanne af landbrugerne, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i henhold til traktatens artikel 290 om regler om anvendelse af foranstaltningen.

29. For at sikre en effektiv og sammenhængende gennemførelse af de "miljømæssige indsatsområder" og under hensyntagen til medlemsstaterne særlige forhold, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til traktatens artikel 290 om den yderligere definition af andre typer miljømæssige indsatsområder, der kan tages i betragtning, forudsat, at procentsatsen i nævnte foranstaltning overholdes.

30. Med henblik på at fremme bæredygtig udvikling af landbruget i områder med særlige naturbetingede begrænsninger bør medlemsstaterne kunne benytte en del af deres nationale lofter over direkte betalinger til at bevilge en årlig områdeafhængig betaling i tillæg til grundbetalingen til alle, der driver landbrug i sådanne områder. En sådan betaling erstatter ikke støtte ydet under programmerne for udvikling af landdistrikter og ydes ikke til landbrugere i områder, der er udpeget i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)[22], men som ikke er udpeget i henhold til artikel 46, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. […] om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)[23] [RDR].

31. Unge landbrugeres iværksættelse og udvikling af nye økonomiske aktiviteter i landbrugssektoren er finansielt udfordrende og udgør et element, der bør tages i betragtning i forbindelse med fordelingen og målretningen af direkte betalinger. Denne udvikling er af afgørende betydning for konkurrenceevnen i EU's landbrugssektor, og derfor bør der gennemføres en indkomststøtte til unge landbrugere, som indleder en landbrugsaktivitet, med henblik på at lette de unge landbrugeres etablering og den strukturelle tilpasning af deres bedrifter efter den første etablering. Medlemsstaterne bør kunne anvende en del af deres nationale loft for direkte betalinger til at bevilge en årlig områdeafhængig betaling i tillæg til grundbetalingen til unge landbrugere. Betalingen bør kun udbetales i en periode på højst fem år, idet den kun bør omfatte den indledende periode og ikke blive driftsstøtte.

32. For at beskytte modtagernes rettigheder og for at undgå forskelsbehandling bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til traktatens artikel 290 vedrørende betingelserne for en juridisk persons berettigelse til at modtage betaling til unge landbrugere, herunder især anvendelsen af aldersgrænsen på en eller flere fysiske personer, der udgør en juridisk person.

33. Medlemsstaterne bør have mulighed for at benytte en del af deres nationale lofter over direkte betalinger til koblet støtte i bestemte sektorer i klart definerede tilfælde. De midler, der kan anvendes til koblet støtte, bør begrænses til et passende niveau, samtidig med at en sådan støtte tillades i medlemsstater eller bestemte regioner, der står over for særlige situationer, hvor bestemte driftsformer eller landbrugssektorer er særlig vigtige af økonomiske, miljømæssige og/eller sociale årsager. Medlemsstaterne bør kunne anvende op til 5 % af deres nationale lofter til denne støtte eller 10 %, hvis deres niveau af koblet støtte oversteg 5 % i mindst et af årene i perioden 2010-2013. I behørigt begrundede tilfælde, hvor visse følsomme behov i en region er påvist, og efter godkendelse fra Kommissionen bør medlemsstaterne have mulighed for at anvende mere end 10 % af deres nationale loft. Koblet støtte bør kun ydes i det omfang, det er nødvendigt for at skabe et incitament til at bevare det nuværende produktionsniveau i disse regioner. Denne støtte bør også være tilgængelig for landbrugere, der den 31. december 2013 er i besiddelse af særlige betalingsrettigheder tildelt i henhold til forordning (EF) nr. 1782/2003 og forordning (EF) nr. 73/2009, og som ikke råder over støtteberettigede arealer, der kan aktivere betalingsrettigheder. Med hensyn til godkendelse af frivillig koblet støtte, der overstiger 10 % af det årlige nationale loft pr. medlemsstat, bør Kommissionen have yderligere beføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter uden at anvende forordning (EU) nr. 182/2011.

34. For at sikre effektiv og målrettet anvendelse af EU-midlerne og for at undgå dobbelt finansiering under andre lignende støtteinstrumenter bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til traktatens artikel 290 om vedtagelse af bestemmelser om betingelserne for at yde frivillig koblet støtte og denne støttes overensstemmelse med andre EU-foranstaltninger samt om kumulering af støtte.

35. Hvad angår støtte til bomuldssektoren, var det i henhold til forordning (EF) nr. 73/2009 nødvendigt, at en del af den fortsat var knyttet til dyrkningen af bomuld gennem en afgrødespecifik betaling pr. støtteberettiget hektar, for at undgå risikoen for produktionsforstyrrelser i de bomuldsproducerende regioner, på baggrund af alle faktorer, som påvirker dette valg. Dette bør fastholdes i overensstemmelse med målene i protokol nr. 4 om bomuld, der er knyttet til tiltrædelsesakten af 1979 som bilag.

36. For at gøre det muligt at anvende den afgrødespecifikke betaling for bomuld bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til traktatens artikel 290 om vedtagelse af regler og betingelser for godkendelse af arealer og sorter til den afgrødespecifikke betaling for bomuld samt fastsættelse af vilkår for bevilling af specifik betaling, betingelser for støtteberettigelse og dyrkningspraksis, kriterier for godkendelse af brancheorganisationer, producenternes forpligtelser og regler, der gælder, hvis en godkendt brancheorganisation ikke overholder disse kriterier.

37. I henhold til kapitel 2 i forordning (EF) nr. 637/2008 af 23. juni 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 1782/2003 og om fastlæggelse af nationale omstruktureringsprogrammer for bomuldssektoren[24] forelægger hver bomuldsproducerende medlemsstat hvert fjerde år og første gang senest den 1. januar 2009 Kommissionen et udkast til et fireårigt omstruktureringsprogram eller forelægger senest den 31. december 2009 Kommissionen et enkelt udkast til et ændret omstruktureringsprogram for en periode på otte år. Erfaringen viser, at bomuldssektoren bedre kunne omstruktureres gennem andre foranstaltninger, herunder foranstaltninger under programmerne for udvikling af landdistrikterne, som finansieres under forordning (EU) nr. […] [RDR], hvilket også vil forbedre mulighederne for koordinering med foranstaltninger inden for andre sektorer. Erhvervede rettigheder og berettigede forventninger hos bedrifter, der allerede deltager i omstruktureringsprogrammer, bør dog respekteres. Alle igangværende programmer på fire eller otte år bør derfor fortsættes indtil deres udløb. Ved udgangen af denne periode bør programmerne dog ophøre. De midler, der er til rådighed fra de fireårige programmer, bør derefter integreres i de tilgængelige EU-midler til udvikling af landdistrikterne fra og med 2014. De midler, der er tilgængelige efter udløbet af de otteårige programmer, kan ikke anvendes i programmer til udvikling af landdistrikterne i 2018 som følge af programmeringsperioden og kan derfor med fordel overføres til støtteordninger under denne forordning, jf. andet afsnit af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 637/2008. Forordning (EF) nr. 637/2008 vil derfor være forældet fra den 1. januar 2014 eller den 1. januar 2018, for så vidt angår medlemsstater med henholdsvis fire- eller otteårige programmer. Forordning (EF) nr. 637/2008 bør derfor ophæves.

38. Der bør indføres en enkel og særlig ordning for disse landbrugere med det formål at mindske de administrative omkostninger til forvaltning og kontrol af direkte støtte. Til dette formål bør der gennemføres en fast betaling, som erstatter alle direkte betalinger. Der bør indføres regler, som kan sikre en betydelig forenkling af procedurerne ved bl.a. at lempe forpligtelserne for små landbrugere, som f.eks. i forbindelse med ansøgning om støtte, landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet, krydsoverensstemmelse og kontrol i henhold til forordning (EU) nr. […] [HZR], uden at det forringer muligheden for at opfylde reformens overordnede mål, idet EU-lovgivningen omhandlet i bilag II til forordning (EU) nr. […] [HZR] finder anvendelse på mindre landbrugere. Formålet med ordningen er at støtte mindre bedrifters eksisterende landbrugsstruktur i EU uden at bremse udviklingen af mere konkurrencedygtige strukturer. Adgang til ordningen bør derfor begrænses til eksisterende bedrifter.

39. For at beskytte landbrugernes rettigheder bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i henhold til traktatens artikel 290 om regler for så vidt angår betingelser for deltagelse i ordningen, hvis den deltagende landbrugers situation ændrer sig.

40. Af forenklingshensyn og for at tage højde for de særlige forhold, der gør sig gældende i regionerne i den yderste periferi, bør direkte betalinger i disse regioner forvaltes inden for rammerne af de støtteprogrammer, som er indført ved forordning (EF) nr. 247/2006. Denne forordnings bestemmelser vedrørende grundbetalingsordningen og de supplerende betalinger samt koblet støtte bør derfor ikke gælde for disse regioner.

41. Medlemsstaterne skal indgive meddelelser med henblik på at gennemføre denne forordning samt overvåge, analysere og forvalte direkte betalinger. For at sikre den rette anvendelse af bestemmelserne i denne forordning bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til traktatens artikel 290 om vedtagelse af de nødvendige foranstaltninger vedrørende medlemsstaternes meddelelser eller med henblik på kontrol, overvågning, evaluering og revision af direkte betalinger, gennemførelse af internationale aftaler, herunder indberetningspligt i henhold til disse aftaler, og fastsættelse af typen og karakteren af de oplysninger, der skal indberettes, indberetningsmetoder og adgang til oplysninger eller informationssystemer samt betingelser for og midler til offentliggørelse af oplysningerne.

42. EU-lovgivningen om beskyttelsen af fysiske personer i forbindelse med behandlingen af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, især Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger[25] og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger[26] finder anvendelse.

43. For at styrke deres politik for udvikling af landdistrikter bør medlemsstaterne have mulighed for at overføre midler fra det direkte betalingsloft til støtte til landudvikling. Medlemsstater, hvis niveau for direkte støtte er under 90 % af EU's gennemsnitlige støtteniveau, bør også have mulighed for at overføre midler fra støtten til landudvikling til det direkte betalingsloft. Sådanne valg træffes én gang, inden for bestemte grænser og for hele denne forordnings anvendelsesperiode.

44. For at sikre en gnidningsløs overgang fra den ordning, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 73/2009, til bestemmelserne i denne forordning bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til traktatens artikel 290 vedrørende de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte landbrugernes erhvervede rettigheder og berettigede forventninger.

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

INDHOLDSFORTEGNELSE

BEGRUNDELSE 2

1. BAGGRUND FOR FORSLAGET 2

2. RESULTATER AF HØRINGEN AF DE INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSE 5

3. FORSLAGETS JURIDISKE INDHOLD 7

4. BUDGETMÆSSIGE KONSEKVENSER 9

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik 10

AFSNIT I ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER 23

AFSNIT II ALMINDELIGE BESTEMMELSER OM DIREKTE BETALINGER 25

KAPITEL 1 Fælles regler for direkte betalinger 26

KAPITEL 2 Bestemmelser for Bulgarien og Rumænien 30

AFSNIT III GRUNDBETALINGSORDNINGEN OG HERMED FORBUNDNE BETALINGER 31

KAPITEL 1 Grundbetalingsordningen 31

Afdeling 1 Oprettelse af grundbetalingsordningen 31

Afdeling 2 Den nationale reserve 34

Afdeling 3 Gennemførelse af grundbetalingsordningen 36

KAPITEL 2 Betaling for landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet 39

KAPITEL 3 Betaling for områder med naturlige begrænsninger 41

KAPITEL 4 Betalinger til unge landbrugere 43

AFSNIT IV KOBLET STØTTE 44

KAPITEL 1 Frivillig koblet støtte 44

KAPITEL 2 Afgrødespecifik betaling for bomuld 47

AFSNIT V Ordning for mindre landbrugere 50

AFSNIT VI nationale omstruktureringsprogrammer for bomuldssektoren 52

AFSNIT VII AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 53

KAPITEL 1 Meddelelser og nødsituationer 53

KAPITEL 2 Delegerede beføjelser og gennemførelsesbestemmelser 54

KAPITEL 3 Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser 55

BILAG I Støtteordninger 57

BILAG II De nationale lofter, der er omhandlet i artikel 6 58

BILAG III Nettolofter omhandlet i artikel 7 59

BILAG IV Koefficienter, der skal anvendes i henhold til artikel 10, stk. 1 60

BILAG V Finansielle bestemmelser vedrørende Bulgarien og Rumænien, der er omhandlet i artikel 16 og 17 61

BILAG VI Gennemsnitlig størrelse af landbrugsbedrifter i henhold til artikel 36, stk. 5 62

BILAG VII SAMMENLIGNINGSTABEL 63

FINANSIERINGSOVERSIGT 71

AFSNIT I ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Anvendelsesområde

Ved denne forordning fastsættes:

a) fælles regler for betalinger ydet direkte til landbrugerne i henhold til en af de støtteordninger, der er anført i bilag I (i det følgende benævnt "direkte betalinger")

b) særlige regler om:

i) en grundbetaling til landbrugere (i det følgende benævnt "grundbetalingsordningen")

ii) en betaling til landbrugere, der benytter landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet

iii) en frivillig betaling til landbrugere i områder med naturbetingede begrænsninger

iv) en betaling til unge landbrugere, der indleder en landbrugsaktivitet

v) en frivillig ordning for koblet støtte

vi) en afgrødespecifik betaling for bomuld

vii) en forenklet ordning for små landmænd

viii) en ramme, som giver Bulgarien og Rumænien mulighed for at supplere de direkte betalinger.

Artikel 2

Ændring af bilag I

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 55 med henblik på ændring af listen over støtteordninger i bilag I.

Artikel 3

Anvendelse i regionerne i den yderste periferi og på de mindre øer i Det Ægæiske Hav

Artikel 11 finder ikke anvendelse på regionerne i den yderste periferi som defineret i traktatens artikel 349 og på direkte betalinger ydet til de mindre øer i Det Ægæiske Hav i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1405/2006.

Afsnit III, IV og V finder ikke anvendelse på regionerne i den yderste periferi.

Artikel 4

Definitioner

1. I denne forordning forstås ved:

a) "landbruger": en fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer – uanset hvilken retlig status sammenslutningen og dens medlemmer har i henhold til national ret – hvis bedrift befinder sig på EU's område som defineret i artikel 52 i traktaten om Den Europæiske Union samt artikel 349 og 355 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og som udøver landbrugsaktivitet

b) "bedrift": alle de produktionsenheder, som landbrugeren driver, og som befinder sig på en og samme medlemsstats område

c) "landbrugsaktivitet":

- avl eller dyrkning af landbrugsprodukter, herunder høst, malkning, opdræt af husdyr og hold af husdyr til landbrugsformål

- bevarelse af landbrugsarealet i en stand, der gør det passende til græsning eller dyrkning uden særlige forberedende foranstaltninger ud over brug af traditionelle landbrugsmetoder og –maskiner eller

- minimumsaktiviteter, der fastsættes af medlemsstaterne, på landbrugsarealer, der naturligt holdes i en stand, der er egnet til græsning eller produktion

d) "landbrugsprodukter": de produkter, som er anført på listen i bilag I til traktaten, med undtagelse af fiskevarer, samt bomuld

e) "landbrugsareal": areal, der er udlagt som agerjord, permanent græsareal eller areal med permanente afgrøder.

f) "agerjord": arealer, der dyrkes med henblik på produktion af afgrøder, eller arealer, der er til rådighed for produktion af afgrøder, men som ligger brak, herunder arealer, der er udtaget i henhold til artikel 22, 23 og 24 i forordning (EF) 1257/1999, artikel 39 i forordning (EF) nr. 1698/2005 og artikel 29 i forordning (EU) […] [RDR], uanset om arealerne er arealer i væksthuse og under fast eller mobilt overdække

g) "permanente afgrøder": afgrøder uden for omdriften, bortset fra permanente græsarealer, som dyrkes på arealerne i fem år eller længere og giver udbytte i flere år, herunder planteskoler og lavskov med kort omdriftstid

h) "permanente græsarealer": arealer, der anvendes til dyrkning af græs eller andet grøntfoder, hvad enten der er tale om naturlige (selvsåede) eller dyrkede (tilsåede) arealer, og som er holdt uden for bedriftens omdrift i fem år eller længere; det kan omfatte andre sorter, der er egnet til græsning, forudsat at der fortsat er mest græs og andet grøntfoder

i) "græs og andet grøntfoder": alle urteagtige planter, der traditionelt forekommer på naturlige græsarealer eller normalt inkluderes i blandinger af frø til græsarealer eller enge i medlemsstaten (uanset om de anvendes til græssende dyr eller ej)

(j) "planteskoler": følgende arealer med unge træagtige planter på friland, der er beregnet til udplantning:

- vinplanteskoler og vinplanteskoler for podestammer

- planteskoler for frugter og bær

- planteskoler for prydplanter

- skovplanteskoler (ekskl. planteskoler, der drives i skov til dækning af bedriftens eget forbrug)

- træer og buske til tilplantning af haver, parker, vejkanter og skråninger (f.eks. planter til hække, rosenbuske og andre prydbuske, prydnåletræer) samt podestammer og unge planter heraf.

k) "lavskov med kort omdriftstid": arealer udlagt med sorter henhørende under KN-kode 06029041, som skal defineres af medlemsstater, som består af træagtige, flerårige afgrøder, hvis rodnet eller stubbe forbliver i jorden efter høst, og hvorfra der vokser nye skud det følgende år, og hvis maksimale omdriftstid medlemsstaterne fastsætter.

2. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 55 om:

a) fastsættelse af yderligere definitioner om adgang til støtte under denne forordning

b) fastsættelse af rammerne for de af medlemsstaterne definerede minimumsaktiviteter, der skal foretages på landbrugsarealer, der naturligt holdes i en stand egnet til græsning eller produktion

c) fastsættelse af de kriterier, som landbrugerne skal opfylde for at overholde forpligtelsen til at bevare et landbrugsareal i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning, jf. stk. 1, litra c)

d) fastsættelse af kriterierne om, hvilken type græs eller andet grøntfoder, der overvejende skal findes på permanente græsarealer, jf. stk. 1, litra h).

AFSNIT II ALMINDELIGE BESTEMMELSER OM DIREKTE BETALINGER

KAPITEL 1 Fælles regler for direkte betalinger

Artikel 5

Finansiering af direkte betalinger

De støtteordninger, der er anført i bilag I til denne forordning, finansieres i henhold til artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. […] [HZR].

Artikel 6

Nationale lofter

1. For hver medlemsstat og for hvert år fastlægges det nationale loft, der omfatter summen af alle tildelte betalingsrettigheder, den nationale reserve og de lofter, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 33, 35, 37 og 39, som angivet i bilag II.

2. For at tage hensyn til udviklingen i de samlede maksimale beløb for direkte betalinger, der kan ydes, herunder som følge af medlemsstaternes afgørelser i henhold til artikel 14, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 55 med henblik på at gennemgå de nationale lofter, der er fastsat i bilag II.

Artikel 7

Nettolofter

1. Medmindre andet følger af artikel 8, må de samlede direkte betalinger, der kan ydes i en medlemsstat i henhold til afsnit III, IV og V i et kalenderår, efter anvendelse af artikel 11, ikke overstige de lofter, der er fastsat i bilag III til denne forordning.

For at undgå at de samlede direkte betalinger overstiger de lofter, der er fastsat i bilag III, foretager medlemsstaterne en lineær nedsættelse af beløbene af de direkte betalinger med undtagelse af de direkte betalinger, der ydes i henhold til forordning (EF) nr. 247/2006 og forordning (EF) nr. 1405/2006.

2. For hver medlemsstat og for hvert år stilles resultatet af den anslåede nedsættelse i artikel 11, som afspejles i forskellen mellem de nationale lofter, der er anført i bilag II, plus det beløb, der er til rådighed i henhold til artikel 44, og de nettolofter, der er fastsat i bilag III, til rådighed som EU-støtte til foranstaltninger inden for rammerne af udvikling af landdistrikterne, som ifølge forordning (EU) nr. [RDR] finansieres med midler fra ELFUL.

3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 55 med henblik på gennemgang af listen over støtteordninger i bilag III.

Artikel 8

Finansiel disciplin

1. Tilpasningssatsen, der er fastsat i henhold til artikel 25 i forordning (EU) nr. […] (HZR), finder kun anvendelse på direkte betalinger på over 5 000 EUR, som ydes til landbrugere i det pågældende kalenderår.

2. Som led i den gradvise indførelse af direkte betalinger, jf. artikel 16, finder denne artikels stk. 1 anvendelse på Bulgarien og Rumænien fra den 1. januar 2016.

3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 55 vedrørende bestemmelser om grundlaget for beregning af nedsættelser, som medlemsstaterne skal anvende over for landbrugerne i henhold til denne artikels stk. 1 og 2.

Artikel 9

Aktiv landbruger

1. Der ydes ikke direkte betalinger til fysiske eller juridiske personer eller til sammenslutninger af fysiske eller juridiske personer, hvis:

a) det årlige beløb til direkte betalinger udgør under 5 % af de samlede indtægter fra alle ikke-landbrugsaktiviteter i det seneste regnskabsår

b) deres landbrugsarealer holdes overvejende naturligt i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning, og de på disse arealer ikke udfører minimumsaktiviteterne fastsat af medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra c).

2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på landbrugere, der modtog under 5 000 EUR i direkte betalinger for det foregående år.

3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 55 om:

a) kriterier for fastsættelse af direkte betalinger, jf. artikel 1 og 2, især i det første år for tildeling af betalingsrettigheder, hvis værdien af betalingsrettighederne endnu ikke er endeligt fastsat samt for nye landbrugere

b) undtagelser fra bestemmelsen om, at indtægterne i det seneste regnskabsår anvendes, hvis sådanne tal ikke foreligger og

c) kriterier for fastsættelse af, hvornår en landbrugers landbrugsareal anses for overvejende at være holdt naturlig i en stand egnet til græsning eller dyrkning.

Artikel 10

Minimumskrav for at modtage direkte betalinger

1. Medlemsstaterne kan beslutte ikke at yde direkte betalinger til en landbruger, hvis:

a) de samlede direkte betalinger, der ansøges om, eller som bevilges, inden nedsættelserne og udelukkelserne i artikel 66 i forordning (EU) nr. […] [HZR] træder i kraft, i et givet kalenderår er under 100 EUR

b) det støtteberettigede areal på den bedrift, hvortil der er ansøgt om eller bevilget direkte betalinger, inden nedsættelserne og udelukkelserne i artikel 66 i forordning (EU) nr. […] [HZR] træder i kraft, er mindre end 1 hektar.

Medlemsstaterne kan for at tage hensyn til deres landbrugsøkonomis struktur justere tærsklerne i litra a) og b) inden for begrænsningerne i bilag IV.

2. Hvis landbrugere, der modtager dyrerelateret koblet støtte, jf. afsnit IV, har færre hektar end den tærskel, medlemsstaten har valgt med henblik på anvendelsen af stk. 1, litra b), anvender medlemsstaten også stk. 1, litra a).

3. De pågældende medlemsstater kan beslutte ikke at anvende stk. 1 i regionerne i den yderste periferi og på de mindre øer i Det Ægæiske Hav.

4. For perioden 2014 og 2015 beregnes det beløb, der ansøges om, eller som ydes, jf. stk. 1, i Bulgarien og Rumænien på grundlag af det beløb, der er anført i bilag V.A for det pågældende år.

Artikel 11

Gradvis reduktion og nedsættelse af betalingen

1. De direkte betalinger, der ydes til landbrugere i henhold til denne forordning i et givet kalenderår, nedsættes som følger:

- med 20 % for rater fra 150 000 EUR til 200 000 EUR

- med 40 % for rater fra 200 000 EUR til 150 000 EUR

- med 70 % for rater fra 250 000 EUR til 300 000 EUR

- med 100 % for rater over 300 000 EUR.

2. Det beløb, der er omhandlet i stk. 1, beregnes ved at trække lønninger, som landbrugeren i realiteten har betalt og opgivet i det foregående år, inkl. skatter og arbejdsmarkedsbidrag, fra det samlede beløb for de direkte betalinger, som landbrugeren havde ret til, uden hensyntagen til de betalinger, der skal ydes i henhold til denne forordnings afsnit III, kapitel 2.

3. Medlemsstaterne sikrer, at der ikke ydes betaling til landbrugere, for hvilke det er fastslået, at de fra datoen for offentliggørelsen af Kommissionens forslag til forordning kunstigt har skabt betingelser for at undgå virkningerne af denne artikel.

Artikel 12

Flere ansøgninger

Det areal, der svarer til det antal støtteberettigede hektar, som en landbruger har indgivet en ansøgning om grundbetaling for i henhold til kapitel 1 i afsnit III, kan være omfattet af en ansøgning om enhver anden direkte betaling og enhver anden form for støtte, der ikke er omfattet af denne forordning, medmindre andet er fastsat i denne forordning.

Artikel 13

Statsstøtte

Uanset artikel 146, stk. 1, i forordning [fusionsmarkedsordningsforordningen], finder artikel 107, 108 og 109 i traktaten ikke anvendelse på betalinger, som medlemsstaterne foretager i henhold til og i overensstemmelse med denne forordning.

Artikel 14

Fleksibilitet mellem søjlerne

1. Medlemsstaterne kan inden den 1. august 2013 beslutte at stille op mod 10 % af deres årlige nationale lofter for kalenderårene 2014-2019, jf. bilag II til denne forordning, til rådighed som supplerende støtte til foranstaltninger inden for rammerne af landdistriktsprogrammer, som ifølge forordning (EU) nr. […] [RDR] finansieres med midler fra ELFUL. Som følge deraf er det tilsvarende beløb ikke længere til rådighed til at yde direkte betalinger.

Denne beslutning anmeldes til Kommissionen inden den dato, der er nævnt i dette stykke.

Procentsatsen, der oplyses i stk. 2, bør være den samme for årene i stk. 1.

2. Inden den 1. august 2013 kan Bulgarien, Estland, Finland, Letland, Litauen, Polen, Portugal, Rumænien, Slovakiet, Spanien, Sverige og Det Forenede Kongerige i henhold til denne forordning beslutte at stille op til 5 % af beløbet til rådighed for støtte til foranstaltninger inden for rammerne af landdistriktsprogrammer, som ifølge forordning (EU) nr. […] [RDR] finansieres med midler fra ELFUL i perioden 2015-2020, som fastsat i forordning (EU) nr. […] [RDR]. Som følge deraf er det tilsvarende beløb ikke længere til rådighed til støtteforanstaltninger inden for rammerne af landdistriktsprogrammerne.

Denne beslutning anmeldes til Kommissionen inden den dato, der er nævnt i dette stykke.

Procentsatsen, der oplyses i stk. 2, bør være den samme for årene i første afsnit i stk. 1.

Artikel 15

Revision

De støtteordninger, der er nævnt i bilag I, anvendes uden at foregribe en eventuel revision, der til enhver tid kan foretages på baggrund af den økonomiske udvikling og budgetsituationen.

KAPITEL 2 Bestemmelser for Bulgarien og Rumænien

Artikel 16

Gradvis indførelse af direkte betalinger

I Bulgarien og Rumænien fastlægges de nationale lofter for betalinger, jf. artikel 33, 35, 37, 39 og 51 i 2014 og 2015 på grundlag af de beløb, der er anført i bilag V.A.

Artikel 17

Supplerende nationale direkte betalinger og direkte betalinger

1. I 2014 og 2015 kan Bulgarien og Rumænien anvende nationale direkte betalinger med henblik på at supplere betalinger, der ydes under grundbetalingsordningen, jf. kapitel 1 i afsnit III, og i Bulgariens tilfælde også med henblik på at supplere betalinger, der ydes i forbindelse med den afgrødespecifikke betaling for bomuld, jf. kapitel 2 i afsnit IV.

2. Det samlede beløb for nationale direkte betalinger, der ydes som supplement til grundbetalingsordningen i 2014 og 2015, må ikke overstige de beløb, der er anført i bilag V.B for hvert af disse år.

3. For Bulgarien må det samlede beløb for nationale direkte betalinger, der ydes som supplement til den afgrødespecifikke betaling for bomuld, ikke overstige det beløb, der er anført i bilag V.C for hvert af de år, der er omhandlet i det pågældende bilag.

4. Supplerende nationale direkte betalinger ydes efter objektive kriterier og på en sådan måde, så der sikres ligebehandling af landbrugerne, og så markeds- og konkurrenceforvridning undgås.

AFSNIT III GRUNDBETALINGSORDNINGEN OG HERMED FORBUNDNE BETALINGER

KAPITEL 1 Grundbetalingsordningen

AFDELING 1 OPRETTELSE AF GRUNDBETALINGSORDNINGEN

Artikel 18

Betalingsrettigheder

1. Støtte under grundbetalingsordningen stilles til rådighed for landbrugere, hvis de i henhold til denne forordning opnår betalingsrettigheder ved første tildeling i henhold til artikel 21, fra den nationale reserve i henhold til artikel 23 eller ved overførsel i henhold til artikel 27.

2. Betalingsrettigheder, der er opnået under enkeltbetalingsordningen i henhold til forordning (EF) nr. 1782/2003 og forordning (EF) nr. 73/2009, udløber den 31. december 2013.

Artikel 19

Loft for grundbetalingsordningen

1. Kommissionen fastlægger ved hjælp af gennemførelsesretsakter det årlige nationale loft for grundbetalingsordningen ved at trække de årlige beløb, der fastsættes i henhold til artikel 33, 35, 37 og 39, fra det årlige nationale loft, der er anført i bilag II. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 56, stk. 2.

2. Summen af alle tildelte betalingsrettigheder og den nationale reserve skal for hver medlemsstat og hvert år svare til det respektive nationale loft, der fastsættes af Kommissionen i henhold til stk. 1.

3. Hvis det loft, som Kommissionen har fastsat i henhold til stk. 1, ændres i forhold til det foregående år, foretager en medlemsstat en lineær nedsættelse eller forhøjelse af summen af alle betalingsrettigheder for at sikre overensstemmelse med stk. 2.

Artikel 20

Regional fordeling af de nationale lofter

1. Medlemsstaterne kan før den 1. august 2013 beslutte at anvende grundbetalingsordningen på regionalt plan. De definerer i så fald regionerne efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier, som f.eks. deres agronomiske og økonomiske karakteristika samt deres regionale landbrugspotentiale, eller deres institutionelle eller administrative struktur.

2. Medlemsstaterne fordeler det nationale loft, jf. artikel 19, stk. 1, mellem regionerne efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier.

3. Medlemsstaterne kan beslutte, at de regionale lofter skal være underlagt årlige gradvise ændringer i overensstemmelse med forudfastsatte årlige etaper og efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier, såsom landbrugspotentialet eller miljøkriterier.

4. I det omfang, det er nødvendigt for at overholde de gældende regionale lofter, der er fastsat i henhold til stk. 2 eller 3, foretager medlemsstaterne en lineær nedsættelse eller forøgelse af værdien af betalingsrettighederne i hver af de pågældende regioner.

5. Medlemsstaterne underretter Kommissionen inden den 1. august 2013 om deres beslutning, jf. artikel 1, og om foranstaltninger vedrørende anvendelse af stk. 2 og 3.

Artikel 21

Første tildeling af betalingsrettigheder

1. I henhold til artikel 2 tildeles landbrugere kun betalingsrettigheder, hvis de ansøger om tildeling heraf under grundbetalingsordningen inden den 15. maj 2014, med undtagelse af force majeure og usædvanlige omstændigheder.

2. Landbrugere, der i 2011 aktiverede mindst en betalingsrettighed under enkeltbetalingsordningen eller søgte om støtte under den generelle arealbetalingsordning, begge i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 73/2009, modtager betalingsrettighederne under enkeltbetalingsordningens første år, forudsat at de er berettiget til at modtage direkte betalinger i henholde til artikel 9.

Uanset første afsnit modtager landbrugere betalingsrettigheder i grundbetalingsordningens første år, forudsat at de er berettiget til at modtage direkte betalinger i overensstemmelse med artikel 9, og forudsat at de i 2011:

a) ikke aktiverede nogen rettigheder under enkeltbetalingsordningen, men udelukkende producerede frugt, grøntsager og/eller udelukkende dyrkede vin

b) under den generelle arealbetalingsordning ikke ansøgte om støtte og kun var i besiddelse af landbrugsarealer, der ikke var holdt i god landbrugsmæssig stand den 30. juni 2003 i henhold til artikel 124, stk. 1, i forordning (EF) nr. 73/2009.

Medmindre der er tale om force majeure eller usædvanlige omstændigheder, er antallet af betalingsrettigheder pr. landbruger lig med antallet af støtteberettigede hektar, jf. artikel 25, stk. 2, som landbrugeren anmelder for 2014 i henhold til artikel 26, stk. 1.

3. Ved salg eller forpagtning af bedriften eller en del af denne kan fysiske eller juridiske personer, der opfylder stk. 2, ved kontrakt undertegnet inden den 15. maj 2014 overføre rettighederne til at modtage betalingsrettigheder som omhandlet i stk. 1 til én landbruger, forudsat at sidstnævnte opfylder betingelserne i artikel 9.

4. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter bestemmelser om ansøgninger om tildeling af betalingsrettigheder, der indgives i året for tildeling af betalingsrettigheder, såfremt disse betalingsrettigheder endnu ikke kan fastlægges endeligt, og såfremt denne tildeling er berørt af usædvanlige omstændigheder. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 56, stk. 2.

Artikel 22

Værdien af betalingsrettigheder og konvergens

1. For hvert relevant år beregnes enhedsværdien for betalingsrettighederne ved at dividere det nationale eller regionale loft fastsat i henhold til artikel 19 eller 20 efter anvendelse af den lineære nedsættelse i henhold til artikel 23, stk. 1, med antallet af betalingsrettigheder tildelt på nationalt eller regionalt plan for 2014 i henhold til artikel 21, stk. 2.

2. Medlemsstater, som anvendte enkeltbetalingsordningen, jf. forordning (EF) nr. 73/2009, kan begrænse beregningen af enhedsværdien for betalingsrettigheder, der er omhandlet i stk. 1, til et beløb, der svarer til mindst 40 % af det nationale eller regionale loft fastsat i henhold til artikel 19 eller 20 efter anvendelse af den lineære nedsættelse i henhold til artikel 23, stk. 1.

3. Medlemsstater, der benytter muligheden i stk. 2, bruger den del af loftet, der er tilbage efter anvendelsen af det pågældende stykke, til at forhøje værdien af betalingsrettighederne, hvis summen af betalingsrettigheder under grundbetalingsordningen beregnet i henhold til stk. 2 er lavere end den sum af betalingsrettigheder, herunder særlige rettigheder, landbrugeren var i besiddelse af den 31. december 2013 under enkeltbetalingsordningen i henhold til forordning (EF) nr. 73/2009. Til det formål forhøjes den nationale eller regionale enhedsværdi for hver af den pågældende landbrugers betalingsrettigheder med en andel af forskellen mellem summen af betalingsrettigheder under grundbetalingsordningen beregnet i henhold til stk. 2 og summen af betalingsrettigheder, herunder særlige rettigheder, landbrugeren var i besiddelse af den 31. december 2013 under enkeltbetalingsordningen i henhold til forordning (EF) nr. 73/2009.

Ved beregningen af forhøjelsen kan en medlemsstat også tage hensyn til støtte, der ydes i kalenderåret 2013 i henhold til artikel 52, artikel 53, stk. 1, og artikel 68, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 73/2009, hvis medlemsstaten ikke har besluttet at anvende frivillig koblet støtte i henhold til afsnit IV i denne forordning på de relevante sektorer.

Ved "en landbruger, der anses for at eje betalingsrettigheder", forstås i første afsnit en landbruger, der ejer betalingsrettigheder den 31. december 2013, og som har fået tildelt eller endeligt overdraget betalingsrettigheder inden denne dato.

4. Ved anvendelsen af stk. 3 kan en medlemsstat på grundlag af objektive kriterier i tilfælde af salg, overdragelse eller hel eller delvis udløb af en forpagtning af landbrugsarealer efter den dato, der er fastsat i henhold til artikel 35 i forordning (EF) nr. 73/2009, og før den dato, der er fastsat i henhold til artikel 26 i denne forordning, fastsætte, at forhøjelsen eller en del af forhøjelsen af værdien af betalingsrettigheder, der skulle tildeles den pågældende landbruger, skal tilbageføres til den nationale reserve, hvis forhøjelsen ville føre til en uventet fortjeneste for den pågældende landbruger.

Disse objektive kriterier fastsættes på en måde, så der sikres ligebehandling af landbrugerne, og så markeds- og konkurrenceforvridning undgås, og omfatter mindst følgende:

a) en minimumsvarighed af forpagtningen

b) den andel af de modtagne betalinger, der tilbageføres til den nationale reserve.

5. Senest fra ansøgningsår 2019 skal alle betalingsrettigheder i en medlemsstat eller, ved anvendelse af artikel 20, den berørte region have ensartet enhedsværdi.

6. Ved anvendelsen af stk. 2 og 3 tilstræber medlemsstaterne i overensstemmelse med de generelle principper for EU-retten at tilnærme værdien af betalingsrettighederne på nationalt eller regionalt plan. Med henblik herpå fastsætter medlemsstaterne de foranstaltninger, der skal træffes inden den 1. august 2013. Disse foranstaltninger omfatter årlige gradvise ændringer af betalingsrettighederne i overensstemmelse med objektive og ikke-diskriminerende kriterier.

Foranstaltningerne i stk. 1 anmeldes til Kommissionen inden den dato, der er nævnt i pågældende stykke.

AFDELING 2 DEN NATIONALE RESERVE

Artikel 23

Oprettelse og brug af den nationale reserve

1. Hver medlemsstat opretter en national reserve. I det første år for anvendelsen af grundbetalingsordningen foretager medlemsstaterne til det formål en lineær procentuel nedsættelse af loftet for grundbetalingsordningen på nationalt plan for at oprette den nationale reserve. Nedsættelsen må ikke overstige 3 % undtagen om nødvendigt for at dække tildelingsbehovene for 2014 i artikel 4.

2. Medlemsstaterne kan forvalte den nationale reserve på regionalt plan.

3. Medlemsstaterne opretter betalingsrettigheder fra den nationale reserve i overensstemmelse med objektive kriterier og på en måde, så der sikres ligebehandling af landbrugerne, og så markeds- og konkurrenceforvridning undgås.

4. Medlemsstaterne bruger den nationale reserve til at tildele betalingsrettigheder som en prioritet til unge landbrugere, der indleder en landbrugsaktivitet.

I første afsnit forstås ved "unge landbrugere, der indleder en landbrugsaktivitet" fysiske eller juridiske personer, der opfylder betingelserne i artikel 36, stk. 2, der ikke har udøvet landbrugsaktivitet i eget navn og for egen risiko, og som ikke har haft kontrol over en juridisk person, der udøver en landbrugsaktivitet, i fem år forud for indledningen af den nye landbrugsaktivitet. For en juridisk person gælder, at de(n) fysiske person(er), der kontrollerer den juridiske person, ikke må have udøvet landbrugsaktivitet i eget navn og for egen risiko og ikke må have haft kontrol over en juridisk person, der udøver en landbrugsaktivitet, i fem år forud for den juridiske persons indledning af landbrugsaktiviteten.

5. Medlemsstaterne kan anvende den nationale reserve til:

a) at tildele betalingsrettigheder til landbrugere i områder, der er omfattet af omstrukturerings- og/eller udviklingsprogrammer vedrørende en form for offentlig intervention for at undgå, at jorden opgives, og/eller for at kompensere for særlige ulemper for landbrugerne i disse områder

b) lineært at forhøje værdien af betalingsrettigheder under grundbetalingsordningen på nationalt eller regionalt plan, hvis den nationale reserve overstiger 3 % i et givet år, såfremt tilstrækkelige beløb fortsat er til rådighed for tildeling i henhold til denne artikels stk. 4, litra a) og b), samt stk. 7.

6. Ved anvendelsen af stk. 4, og stk. 5, litra a), fastsætter medlemsstaterne værdien af de betalingsrettigheder, landbrugerne tildeles, på grundlag af den nationale eller regionale gennemsnitlige værdi af betalingsrettighederne i tildelingsåret.

7. Hvis en landbruger har ret til at modtage betalingsrettigheder eller forhøje værdien af de eksisterende i medfør af en endelig domstolsafgørelse eller en endelig forvaltningsbeslutning truffet af den kompetente myndighed i en medlemsstat, modtager landbrugeren det antal og den værdi af betalingsrettigheder, der er fastlagt i den pågældende afgørelse eller retsakt på en dato, der fastsættes af medlemsstaten. Denne dato må ikke ligge senere end den sidste dag for indsendelse af ansøgning om deltagelse i grundbetalingsordningen efter datoen for domstolsafgørelsen eller forvaltningsbeslutningen, dog med forbehold af artikel 25 og artikel 26.

Artikel 24

Genopbygning af den nationale reserve

1. Den nationale reserve tilføres midler via beløb, der stammer fra:

a) betalingsrettigheder, der ikke berettiger til betalinger i to på hinanden følgende år som følge af anvendelsen af:

i) artikel 9

ii) artikel 10, stk. 1

b) betalingsrettigheder, der ikke er blevet aktiveret i henhold til artikel 25 i to år, medmindre der er tale om force majeure eller usædvanlige omstændigheder

c) betalingsrettigheder, som landbrugerne frivilligt fører tilbage

d) anvendelse af artikel 22, stk. 4.

2. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter de nødvendige foranstaltninger vedrørende tilbageførsel af ikke-aktiverede betalingsrettigheder til den nationale reserve. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 56, stk. 2.

AFDELING 3 GENNEMFØRELSE AF GRUNDBETALINGSORDNINGEN

Artikel 25

Aktivering af betalingsrettigheder

1. Støtte under grundbetalingsordningen ydes til landbrugere efter aktivering ved anmeldelse, jf. artikel 26, stk. 1, af en betalingsrettighed pr. støtteberettiget hektar i den medlemsstat, hvor den er blevet tildelt. Aktiverede betalingsrettigheder giver ret til årlig betaling af de beløb, der er fastsat deri, uden at det berører bestemmelserne om finansiel disciplin, gradvis nedsættelse og reduktion, lineær reduktion i overensstemmelse med artikel 7, artikel 37, stk. 2, og artikel 51, stk. 1, samt nedsættelser og udelukkelser, der pålægges i henhold til forordning (EU) nr. […] [HZR].

2. I dette afsnit forstås ved "støtteberettiget hektar":

a) ethvert af bedriftens landbrugsarealer, som anvendes til landbrugsaktivitet, eller, hvis arealet også anvendes til andre formål, som fortrinsvis anvendes til landbrugsaktivitet, eller

b) ethvert areal, der i 2008 gav en ret til betalinger i henhold til enkeltbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, der er fastsat i henholdsvis afsnit III og afsnit IV A, i forordning (EF) nr. 1782/2003, og som:

i) ikke længere er i overensstemmelse med definitionen af støtteberettiget hektar i litra a), som følge af gennemførelsen af direktiv 92/43/EØF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger[27] og direktiv 2009/147/EF, eller

ii) i den periode, hvor den pågældende landbruger har den relevante forpligtelse, tilplantes med skov i henhold til artikel 31 i forordning (EF) nr. 1257/1999 eller artikel 43 i forordning (EF) nr. 1698/2005 eller artikel 23 i forordning (EF) nr. [...] [RDR] eller i henhold til en national ordning, hvis betingelser er i overensstemmelse med artikel 43, stk. 1, 2 og 3, i sidstnævnte forordning og artikel 23 i forordning (EU) nr. […] [RDR], eller

iii) i den periode, hvor den pågældende landbruger har den relevante forpligtelse, er et areal, der udtages i henhold til artikel 22, 23 og 24 i forordning (EF) nr. 1257/1999 eller artikel 39 i forordning (EF) nr. 1698/2005 og artikel 29 i forordning (EU) nr. […] [RDR].

Hvis en bedrifts landbrugsareal også anvendes til andre formål end landbrugsaktiviteter, jf. første afsnit, litra a), anses dette areal for at være anvendt fortrinsvis til landbrugsaktiviteter, hvis landbrugsaktiviteten kan udøves uden i betydelig grad at være hæmmet af de andre aktiviteters intensitet, art, varighed og tidsramme. Medlemsstaterne opstiller kriterier for gennemførelsen af dette afsnit på deres område.

For at være støtteberettigede skal arealer være i overensstemmelse med definitionen af støtteberettiget hektar i hele kalenderåret, medmindre der er tale om force majeure eller usædvanlige omstændigheder.

3. Arealer, der anvendes til produktion af hamp, er kun støtteberettigede, hvis de anvendte sorter højst har et indhold af tetrahydrocannabinol på 0,2 %.

Artikel 26

Anmeldelse af støtteberettigede hektar

1. Ved anvendelsen af artikel 25, stk. 1, anmelder landbrugeren de parceller, der svarer til de støtteberettigede hektar, som ledsager en betalingsrettighed. Medmindre der er tale om force majeure eller usædvanlige omstændigheder, skal disse parceller være til landbrugerens rådighed på en dato, som medlemsstaten fastsætter, og som ikke må ligge efter den dato, som medlemsstaten har fastsat for ændring af støtteansøgningen, jf. artikel 73, stk. 1, i forordning (EU) nr. […] [HZR].

2. Medlemsstaterne kan under behørigt begrundede omstændigheder bemyndige landbrugeren til at ændre sin anmeldelse, såfremt han som minimum bevarer antallet af hektar svarende til sine betalingsrettigheder og overholder betingelserne for ydelse af grundbetaling for det pågældende areal.

Artikel 27

Overdragelse af betalingsrettigheder

1. Bortset fra overdragelse ved arv eller forskud på arv kan betalingsrettigheder kun overdrages til en landbruger, der er etableret i samme medlemsstat.

Ved arv eller forskud på arv kan betalingsrettighederne dog også kun anvendes i den medlemsstat, hvor de er fastlagt.

2. Betalingsrettigheder kan kun overdrages inden for samme region eller mellem regioner i en medlemsstat, hvis værdien af betalingsrettigheder pr. hektar som følge af anvendelsen af artikel 22, stk. 1, eller artikel 22, stk. 2, er den samme.

3. Kommissionen vedtager ved gennemførelsesretsakter de nødvendige betingelser om meddelelse af overførsel af betalingsrettigheder til de nationale myndigheder og om tidsfristerne for sådanne meddelelser. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 56, stk. 2.

Artikel 28

Delegerede beføjelser

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 55 om:

a) regler om landbrugeres støtteberettigelse og adgang til grundbetalingsordningen i tilfælde af arv og arveforskud, arv under en forpagtningskontrakt, ændring af retlig status eller benævnelse samt bedriftssammenlægning eller -opdeling

b) regler om beregning af værdien og antallet eller forhøjelsen eller nedsættelsen af betalingsrettigheder i forbindelse med tildeling af betalingsrettigheder i henhold til dette afsnits bestemmelser, herunder regler om:

i) muligheden for at fastsætte en foreløbig værdi, et foreløbigt antal eller en foreløbig forhøjelse af betalingsrettigheder, der tildeles på grundlag af landbrugerens ansøgning

ii) betingelser for at fastsætte betalingsrettighedernes foreløbige og endelige værdi

iii) tilfælde, hvor en salgsaftale eller forpagtningskontrakt kan have indflydelse på tildelingen af rettigheder

c) om fastsættelse og beregning af værdien og antallet af betalingsrettigheder fra den nationale reserve

d) om ændring af betalingsrettighedernes enhedsværdi i tilfælde af dele af betalingsrettigheder

e) de kriterier, som medlemsstaterne skal anvende i tildeling af betalingsrettigheder til landbrugere, som ikke aktiverede nogen rettigheder i 2011, eller som ikke søgte om støtte under enkeltbetalingsordningen i 2011, jf. artikel 21, stk. 2, og i tildelingen af betalingsrettigheder, hvis kontraktklausulen artikel 21, stk. 3, anvendes

f) om kriterier for tildeling af betalingsrettigheder i henhold til artikel 23, stk. 4 og 5

g) regler om anmeldelse og udnyttelse af betalingsrettigheder

h) regler om, at ydelsen af betalinger gøres betinget af, at der anvendes certificeret frø af bestemte sorter, og at der indføres en procedure for fastlæggelse af hampesorter og verifikation af deres indhold af tetrahydrocannabinol, jf. artikel 25, stk. 3.

KAPITEL 2 Betaling for landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet

Artikel 29

Almindelige regler

1. Landbrugere, der har ret til en betaling under grundbetalingsordningen, der er omhandlet i kapitel 1, skal på deres støtteberettigede hektar som defineret i artikel 25, stk. 2, anvende følgende landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet:

a) have tre forskellige afgrøder på agerjorden, hvis denne dækker mere end tre hektar og ikke er fuldstændig udlagt til græsproduktion (tilsået eller naturligt forekommende), fuldstændig braklagt eller fuldstændig opdyrket med afgrøder under vand i en betydelig del af året.

b) vedligeholde eksisterende permanente græsarealer på deres bedrift og

c) have miljømæssige fokusområder på landbrugsarealet.

2. Med forbehold af stk. 3 og 4 samt bestemmelserne om finansiel disciplin, lineære nedsættelser i henhold til artikel 7 og eventuelle nedsættelser og sanktioner, der pålægges i henhold til forordning (EU) nr. […] [HZR], yder medlemsstaterne betalingen i dette kapitel til landbrugere, der benytter de relevante landbrugsmetoder i stk. 1 og i overensstemmelse med artikel 30, 31 og 32.

3. Landbrugere, hvis bedrifter helt eller delvist er beliggende i områder, der er omfattet af direktiv 92/43/EØF eller 2009/147/EF, er berettiget til den betaling, der er omhandlet i dette kapitel, såfremt de benytter de metoder, der er omhandlet i dette kapitel, for så vidt disse metoder på den pågældende bedrift er forenelige med målene i disse direktiver.

4. Landbrugere, der opfylder betingelserne i artikel 29, stk. 1, i forordning (EF) nr. 834/2007 om økologisk produktion er i sig selv berettigede til den supplerende betaling, der er omhandlet i dette kapitel.

Første afsnit finder kun anvendelse på de enheder af en bedrift, der bruges til økologisk produktion i henhold til artikel 11 i forordning (EF) nr. 834/2007.

5. Den betaling, der er nævnt i stk. 1, ydes som en årlig betaling pr. støtteberettiget hektar, der anmeldes i henhold til artikel 26, stk. 1, idet beløbet beregnes årligt ved at dividere det beløb, der følger af anvendelsen af artikel 33, stk. 1, med det samlede antal støtteberettigede hektar, der er anmeldt i henhold til artikel 26.

Artikel 30

Afgrødediversificering

1. Hvis landbrugerens agerjord dækker mere end tre hektar og ikke er fuldstændig udlagt til græsproduktion (tilsået eller naturligt forekommende), fuldstændig braklagt eller