BILAG

UDKAST TIL KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. …/…

af 20. december 2011

om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på de minimis-støtte ydet til virksomheder, der udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 92 og 93 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på visse former for horisontal statsstøtte (1), særlig artikel 2, stk. 1,

efter offentliggørelse af et udkast til denne forordning (2),

efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Statsstøtte, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Efter forordning (EF) nr. 994/98 kan Kommissionen udstede en forordning om, at støtteforanstaltninger, der ligger under en bestemt tærskel, ikke anses for at opfylde kriterierne i traktatens artikel 107, stk. 1, og derfor ikke er omfattet af anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3.

(2) På grundlag af ovennævnte forordning har Kommissionen bl.a. udstedt forordning (EF) nr. 1998/2006 af 15. december 2006 om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (3), hvori der fastsættes et generelt de minimis-loft på 200 000 EUR pr. støttemodtager over en periode på tre regnskabsår.

(3) Kommissionens erfaringer med anvendelsen af statsstøttereglerne på virksomheder, der udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse som omhandlet i traktatens artikel 106, stk. 2, har vist, at det loft, under hvilket fordele, der indrømmes sådanne virksomheder, ikke kan anses for at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og/eller at fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene, i nogle tilfælde afviger fra det generelle de minimis-loft, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1998/2006. I det mindste nogle af disse fordele kan udgøre kompensation for meromkostninger, der er forbundet med udførelse af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse. Desuden har mange af de aktiviteter, der opfylder betingelserne for at blive betragtet som tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, et begrænset territorialt omfang. Parallelt med forordning (EF) nr. 1998/2006 bør der derfor indføres en forordning, der indeholder særlige de minimis-regler for virksomheder, som udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse.

(4) I lyset af Kommissionens erfaringer bør støtte ydet til virksomheder, der udfører en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, anses for ikke at påvirke samhandelen mellem medlemsstater og/eller ikke at fordreje eller true med at fordreje konkurrencen, når den samlede støtte, som modtageren har modtaget til udførelse af tjenesteydelser af almindelig økonomiske interesse, ikke overstiger 500 000 EUR over nogen periode på tre regnskabsår.

(5) På grund af de særlige regler, der gælder for primærproduktion af landbrugsprodukter, fiskeri og akvakultur, samt risikoen for, at selv mindre støttebeløb end dem, der er fastsat i denne forordning, kunne opfylde kriterierne i traktatens artikel 107, stk. 1, i disse sektorer, bør denne forordning ikke finde anvendelse herpå. Dette berører ikke foranstaltninger til fordel for virksomheder, der er aktive i fiskerisektoren, og som udfører en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse uden tilknytning til fiskeriprodukter som f.eks. opsamling af havaffald. For at tage hensyn til, at virksomhederne inden for vejgodstransport og personbefordring gennemsnitligt er små, og i betragtning af overkapaciteten inden for sektoren og de transportpolitiske mål med hensyn til trafiktætheden på vejene og godstransporten bør støtte til virksomheder, der udfører vejgodstransport for fremmed regning, udelukkes. Dette anfægter ikke den positive holdning til statsstøtte til renere og mere miljøvenlige køretøjer, som Kommissionen har givet udtryk for i andre EU-instrumenter end denne forordning. Under henvisning til Rådets afgørelse 2010/787/EU af 10. december 2010 om statsstøtte til fremme af lukning af miner, der ikke er konkurrencedygtige (4), bør denne forordning ikke finde anvendelse på kulsektoren.

(6) I betragtning af de ligheder, der er mellem forarbejdning og afsætning af henholdsvis landbrugsprodukter og ikke-landbrugsprodukter, bør denne forordning finde anvendelse på forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter på en række nærmere betingelser. Hverken de nødvendige aktiviteter på bedriften for at forberede et produkt til det første salg, såsom høst og tærskning af korn eller forpakning af æg, eller det første salg til forhandlere eller forarbejdningsvirksomheder bør betragtes som forarbejdning eller afsætning i forbindelse med denne forordning.

(7) Domstolen har fastslået, at når Unionen ved lovgivning har indført en fælles markedsordning i en given landbrugssektor, har medlemsstaterne pligt til at afstå fra enhver foranstaltning, der kan underminere eller fravige en sådan ordning. Denne forordning bør derfor ikke gælde for støtte, hvis størrelse fastsættes ud fra prisen for eller mængden af produkter, der indkøbes eller bringes på markedet. Den bør heller ikke finde anvendelse på de minimis-støtte, der er betinget af, at støtten deles med primærproducenter.

(8) Denne forordning bør ikke finde anvendelse på de minimis-eksportstøtte eller de minimis-støtte, der begunstiger indenlandske produkter i forhold til importerede.

(9) Denne forordning bør ikke finde anvendelse på støtte til kriseramte virksomheder som defineret i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (5).

(10) Støtte ud over de minimis-loftet bør ikke kunne opdeles i flere mindre dele for dermed at kunne henføres under denne forordnings anvendelsesområde.

(11) I overensstemmelse med de principper, der gælder for statsstøtte, som er omfattet af traktatens artikel 107, stk. 1, bør de minimis-støtte anses for at være ydet på det tidspunkt, hvor virksomheden har opnået ret til at modtage støtten i henhold til den gældende nationale ordning.

(12) For at forhindre en omgåelse af den maksimale støtteintensitet, som er fastsat i forskellige EU-instrumenter, bør de minimis-støtte ikke kunne kumuleres med statsstøtte til de samme støtteberettigede omkostninger, hvis en sådan kumulering vil medføre en støtteintensitet, der er højere end den, der er fastsat for de enkelte specifikke tilfælde i en gruppefritagelsesforordning eller en afgørelse, som Kommissionen har vedtaget.

(13) Denne forordning bør ikke begrænse anvendelsen af forordning (EF) nr. 1998/2006 på virksomheder, som udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse. Medlemsstaterne bør frit kunne anvende denne forordning eller forordning (EF) nr. 1998/2006 på støtte, der ydes til udførelse af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse.

(14) EU-Domstolen har i Altmark-dommen (6) opstillet kriterier for, hvornår en kompensation for udførelse af en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse ikke udgør statsstøtte. De minimis-støtte ydet i overensstemmelse med denne forordning bør dog under ingen omstændigheder kunne kumuleres med nogen kompensation ydet for udførelse af den samme tjenesteydelse, uanset om den i henhold til Altmark-dommen udgør statsstøtte eller ej. Støtteforanstaltninger falder derfor kun ind under denne forordning, hvis det samlede kompensationsbeløb, hvad enten det udgør statsstøtte eller ej, ikke overstiger den i denne forordning fastsatte tærskel.

(15) Af hensyn til gennemsigtigheden og en korrekt anvendelse af den bør denne forordning fastsætte en klar tærskel også for de tilfælde, hvor støtten ydes i form af andet en tilskud, f. eks. i form af et lån eller en kapitalindsprøjtning. For at sikre en ensartet, gennemsigtig og enkel anvendelse af statsstøttereglerne bør denne tærskel kunne anvendes uafhængigt af foranstaltningens specifikke karakteristika og ikke kræve nogen beregning. Støtte ydet form af andet en tilskud bør derfor kun være omfattet af denne forordning, hvis den samlede støtte til virksomheden ikke overstiger 500 000 EUR. For støtte ydet i form af en garanti bør denne forordning kun finde anvendelse, hvor den garanterede del af det underliggende lån ikke overstiger 500 000 EUR.

(16) Kommissionen har pligt til at sikre, at statsstøttereglerne overholdes, og især at støtte, der ydes efter de minimis-reglerne, opfylder betingelserne herfor. I overensstemmelse med samarbejdsprincippet i artikel 4 i traktaten om Den Europæiske Union bør medlemsstaterne lette udførelsen af denne opgave ved at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den samlede støtte, der i henhold til de minimis-reglen ydes til den samme virksomhed til udførelse af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, ikke overstiger det samlede tilladte loft. Med henblik herpå og for at sikre, at reglerne om kumulation med støtte ydet i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1998/2006 overholdes, bør medlemsstaterne ved ydelse af de minimis-støtte efter nærværende forordning underrette den pågældende virksomhed om støttens beløb og dens karakter af de minimis-støtte med henvisning til denne forordning. Før ydelsen af en sådan støtte bør medlemsstaten afkræve virksomheden en erklæring om anden de minimis-støtte omfattet af nærværende forordning eller forordning (EF) nr. 1998/2006, som denne måtte have modtaget i løbet af det pågældende regnskabsår samt de foregående to regnskabsår. Medlemsstaterne bør dog også have mulighed for at sikre, at loftet overholdes, ved hjælp af et centralt register.

(17) Denne forordning finder anvendelse, medmindre andet gælder i henhold til Unionens lovgivning om offentlige indkøb eller supplerende krav affødt af traktaten eller unionslovgivning inden for bestemte sektorer.

(18) Denne forordning bør finde anvendelse på støtte, der inden dens ikrafttræden er ydet til virksomheder, som udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Anvendelsesområde

1. Denne forordning finder kun anvendelse på støtte til virksomheder, der udfører en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse som omhandlet i traktatens artikel 106, stk. 2.

2. Forordningen finder ikke anvendelse på:

a) støtte til virksomheder inden for fiskeri og akvakultur, som er omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 (7)

b) støtte til virksomheder inden for primærproduktion af landbrugsprodukter, der er opført i bilag I til traktaten

c) støtte til virksomheder inden for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, der er opført i bilag I til traktaten, når: i) støttebeløbet fastsættes på basis af prisen for eller mængden af sådanne produkter, som indkøbes hos primærproducenter eller afsættes af de pågældende virksomheder ii) støtten er betinget af, at den helt eller delvis videregives til primærproducenter

d) støtte til aktiviteter, der er knyttet til eksport til tredjelande eller medlemsstater, nemlig støtte, der er direkte forbundet med de eksporterede mængder, etablering og drift af distributionsnet eller andre løbende udgifter i forbindelse med eksportvirksomhed

e) støtte, som er betinget af, at der anvendes indenlandske produkter frem for importerede

f) støtte til virksomheder i kulsektoren som defineret i Rådets afgørelse 2010/787/EU

g) støtte til virksomheder, som udfører vejgodstransport for fremmed regning, til køb af transportkøretøjer

h) støtte til kriseramte virksomheder.

3. I denne forordning forstås ved:

a) »landbrugsprodukter«: de i bilag I til EF-traktaten opførte produkter, med undtagelse af fiskerivarer

b) »forarbejdning af landbrugsprodukter«: en operation, hvorved et landbrugsprodukt omdannes til et andet landbrugsprodukt, undtagen aktiviteter på bedriften, der er nødvendige for at forberede et animalsk produkt eller et planteprodukt til det første salg

c) »afsætning af landbrugsprodukter«: opbevaring eller udstilling med henblik på salg, udbydelse til salg, levering eller enhver anden form for omsætning, med undtagelse af en primærproducents første salg til forhandlere eller forarbejdningsvirksomheder og enhver aktivitet til forberedelse af et produkt til et sådant første salg. En primærproducents salg til den endelige forbruger betragtes som afsætning, hvis det finder sted i særskilte lokaliteter, der er indrettet til dette formål.

Artikel 2

De minimis-støtte

1. Støtte ydet til virksomheder, der udfører en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, anses for ikke at opfylde alle kriterierne i traktatens artikel 107, stk. 1, og er derfor ikke omfattet af anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, forudsat at den opfylder betingelserne i denne forordning.

2. Støtteforanstaltninger falder kun ind under denne forordning, hvis den samlede støtte, der ydes til en virksomhed, som udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, ikke overstiger 500 000 over nogen periode på tre regnskabsår.

3. Støtte ydet i form af andet en tilskud, f.eks. i form af lån eller kapitalindsprøjninger, er kun omfattet af denne forordning, hvis det støttebeløb, der er ydet virksomheden, ikke overstiger det i stk. 2 fastsatte loft. For støtte ydet i form af en garanti må den garanterede del af det underliggende lån ikke overstige dette loft.

4. Hvis den samlede støtte til en virksomhed, der udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, overskrider det i stk. 2 fastsatte loft, kan støtten ikke henføres under denne forordning, heller ikke for den del, som ikke overstiger loftet. I så fald kan denne støtteforanstaltning ikke falde ind under denne forordning.

5. De minimis-støtte må ikke kumuleres med statsstøtte til de samme støtteberettigede omkostninger, hvis en sådan kumulering vil medføre en støtteintensitet, der er højere end den, der er fastsat for de enkelte specifikke tilfælde i en gruppefritagelsesforordning eller afgørelse vedtaget af Kommissionen.

6. De minimis-støtte ydet i henhold til denne forordning kan kumuleres med de minimis-støtte ydet i henhold til forordning (EF) nr. 1998/2006 op til det i stk. 2 fastsatte loft. De minimis-støtte ydet i overensstemmelse med denne forordning må ikke kumuleres med nogen kompensation ydet for udførelse af den samme tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, uanset om den udgør statsstøtte eller ej.

Artikel 3

Tilsyn

1. Når en medlemsstat har til hensigt i overensstemmelse med denne forordning at yde de minimis-støtte til en virksomhed, giver den virksomheden skriftlig meddelelse om det forventede støttebeløb, udtrykt i bruttosubventionsækvivalent, og støttens karakter af de minimis-støtte med udtrykkelig henvisning til denne forordning og angivelse af dens titel og referencen til Den Europæiske Unions Tidende. Når der efter denne forordning ydes de minimis-støtte til forskellige virksomheder i henhold til en ordning, og det individuelle støttebeløb er forskelligt fra virksomhed til virksomhed, kan den pågældende medlemsstat vælge at opfylde denne forpligtelse ved at meddele virksomhederne et fast beløb svarende til det maksimumsbeløb, der kan ydes i henhold til ordningen. I så fald skal det faste beløb lægges til grund ved afgørelsen af, om loftet i artikel 2, stk. 2, er overholdt. Før støttens ydelse skal medlemsstaten desuden afkræve den virksomhed, der udfører tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, en skriftlig eller elektronisk erklæring om enhver anden de minimis-støtte, der er ydet virksomheden i henhold til denne forordning eller forordning (EF) nr. 1998/2006 i løbet af det indeværende regnskabsår og de forudgående to regnskabsår.

Medlemsstaten kan først yde den nye de minimis-støtte i henhold til denne forordning, når den har kontrolleret, at støtten ikke medfører, at det samlede de minimis-støttebeløb, som er ydet en virksomhed, der udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, i henhold til denne forordning, kommer til at overskride det loft, der er fastsat i artikel 2, stk. 2, og at reglerne om kumulation i artikel 2, stk. 6, er overholdt.

2. Har en medlemsstat oprettet et centralt register over de minimis-støtte med fuldstændige oplysninger om al de minimis-støtte, der er ydet af samtlige myndigheder i den pågældende medlemsstat til virksomheder, der udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, finder stk. 1 ikke længere anvendelse på denne medlemsstat.

3. Medlemsstaterne samler og registrerer alle oplysninger om anvendelsen af denne forordning. Registret skal omfatte alle de oplysninger, der er nødvendige for, at det kan fastslås, at betingelserne i denne forordning er opfyldt. De registrerede oplysninger om individuel de minimis-støtte opbevares i 10 regnskabsår regnet fra det tidspunkt, hvor støtten blev ydet. De registrerede oplysninger om en de minimis-støtteordning opbevares i 10 år fra det tidspunkt, hvor der sidst blev udbetalt støtte i henhold til ordningen. På Kommissionens skriftlige anmodning giver medlemsstaterne inden 20 arbejdsdage eller inden for en længere frist, der måtte være fastsat i anmodningen, Kommissionen alle de oplysninger, denne finder nødvendige for at kunne vurdere, om betingelserne i denne forordning er opfyldt, især hvad angår det samlede de minimis-støttebeløb, som en virksomhed har modtaget i henhold til denne forordning og forordning (EF) nr. 1998/2006.

Artikel 4

Overgangsbestemmelser

Denne forordning finder anvendelse på støtte til udførelse af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, der er ydet inden dens ikrafttræden, forudsat at støtten opfylder betingelserne i artikel 1 og 2. Støtte til udførelse af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, der ikke opfylder disse betingelser, vurderes af Kommissionen efter de relevante afgørelser, rammebestemmelser, retningslinjer og meddelelser.

Ved denne forordnings udløb kan de minimis-støtte, der opfylder forordningens betingelser, fortsat ydes i en periode på seks måneder.

Artikel 5

Ikrafttræden og anvendelsesperiode

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning anvendes indtil den 31. december 2018.

Kommissionen agter at tage denne forordning op til revision fem år efter dens ikrafttræden.