A4-0404/98

Beslutning om konsekvenserne af affaeren omkring MED-programmerne

Europa-Parlamentet,

* der henviser til EF-traktatens artikel 206,

* der henviser til forretningsordenens artikel 148,

* der henviser til sin beslutning af 17. juli 1997 om Revisionsrettens saerberetning nr. 1/96 om MED-programmerne (bemaerkninger i henhold til artikel 188 C, stk. 4, 2. afsnit, i EF-traktaten) med Kommissionens svar (C4-0512/96) ((EFT C 286 af 22.9.1997, s. 263.)) og af 31. marts 1998 ((EFT C 138 af 04.05.1998, s. 43.)) til orientering af Kommissionen om aarsagerne til udsaettelse af afgoerelsen om decharge for gennemfoerelsen af Den Europaeiske Unions almindelige budget for regnskabsaaret 1996,

* der henviser til betaenkning fra Budgetkontroludvalget (A4-0404/98),

A. der henviser til den foreloebige rapport om revisionen af programmerne for et decentraliseret samarbejde i Middelhavsomraadet (MED-programmerne), som forelaa i august 1998, og hvori 233 af de i alt 496 EU-stoettede projekter er blevet kontrolleret,

B. der henviser til, at revisorerne kom til det resultat, at ca. 4 mio ecu skal tilbagesoeges ud af et samlet EU-bidrag til de kontrollerede projekter paa 36,6 mio ecu,

C. der henviser til, at revisorerne desuden kom til det resultat, at det for over en tredjedel af de til projekterne anmeldte udgifter paa ca. 60 mio ecu endnu ikke er klart, om de kan godkendes, og at dette i givet fald kan foere til yderligere tilbagesoegning af millionbeloeb,

D. der henviser til, at de for meget betalte EU-tilskud samt de udgifter, for hvilke der hersker tvivl om, hvorvidt de kan godkendes, ikke er fordelt jaevnt paa alle projekter, men at der er visse projekter, hvorom der hersker tvivl, eller hvor der boer tilbagesoeges saerlig store beloeb, som her udgoer langt over 50% af de udbetalte tilskud,

E. der henviser til, at der i det mindste i disse tilfaelde hersker en begyndende mistanke om, at der er tale om graverende uregelmaessigheder,

F. der henviser til, at nogle af de kontrolrapporter, som revisorerne har udarbejdet efter besoeg paa stedet, ogsaa giver grund til at formode graverende uregelmaessigheder,

G. der henviser til, at Kommissionens udsendte revisorer i i alt 26 tilfaelde enten blev naegtet henholdsvis oplysninger og adgang til projektbilagene, eller ikke kunne komme i kontakt med projektpartnerne,

H. der henviser til, at revisorerne kom til det resultat, at det Agentur for Transmediterrane Netvaerk (ARTM), som Kommissionen har overdraget den oekonomiske forvaltning, generelt ikke havde tilstraekkelig kontrol med de stoettede projekters oekonomiske afvikling, at det til dels ikke besvarede forespoergsler vedroerernde projekter, at korrespondancen med projektpartnerne ikke blev foert og arkiveret paa korrekt vis, og at det ikke kunne oplyses, om den database til forvaltning af projekterne, som ARTM selv har udviklet, ogsaa virkelig anvendtes,

I. der henviser til, at ARTM paa Kommissionens foranledning var blevet oprettet af eksterne raadgivere som en almennyttig international sammenslutning, der er undergivet belgisk ret, og som fik tillagt vidtraekkende befoejelser af Kommissionen, uden at der i henhold til Revisionsrettens konstateringer ((EFT C 240 af 19.08.1996, s. 1.)), var noget klart retsgrundlag herfor, uden at der i dette spoergsmaal forelaa i det mindste en principafgoerelse fra Kommissionens side, og uden at det kompetente generaldirektorat saa meget som afventede en udtalelse fra Kommissionens Juridiske Tjeneste eller orienterede Finanskontrollen, foer den foerste kontrakt med ARTM blev undertegnet,

J. der henviser til, at Kommissionens Finanskontrol har konstateret, at der blev tildelt 16 kontrakter om faglig bistand, at dette i ti tilfaelde skete uden forudgaaende udbud, og at der i forbindelse med seks af de kontrakter, der tildeltes ved udbud, skete overtraedelse af reglerne, hvilket betoed fordele for de kontorer for faglig bistand, som i forvejen allerede havde faaet tildelt kontrakter efter procedurer uden udbud,

K. der henviser til, at to af ARTM's fire bestyrelsesmedlemmer indtil april 1995 samtidig deltog i ledelsen af de to kontorer for faglig bistand, som er knyttet sammen via kapitalandele, og som gennem ARTM fik tildelt langt stoerstedelen af kontrakterne om faglig bistand under MED-programmerne, og at der paa den maade i flere aar helt aabenlyst var tale om sammenblanding af interesser,

L. der henviser til, at ARTM gennem direkte aftaler har indgaaet kontrakter med disse kontorer for faglig bistand, samtidig med at de samme to kontorer, som havde faaet tildelt disse kontrakter, deltog i moederne i de kontraktudvalg, som foretog godkendelserne,

M. der henviser til, at samme to kontorer for faglig bistand som led i gennemfoerelsen af MED-Invest-programmet fik tildelt gennemfoerelsen af to projekter paa henholdsvis 270.000 ecu og 450.000 ecu, uden at der blev gennemfoert nogen udbuds- eller udvaelgelsesprocedure,

N. der henviser til, at de to naevnte ARTM-bestyrelsesmedlemmer ikke var villige til at forlade ARTM's ledelsesorgan, foer de krav, de havde stillet som betingelse herfor, var blevet opfyldt, og deres virksomheder havde faaet tildelt nye kontrakter om faglig bistand,

O. der henviser til, at en undersoegelse, som Finanskontrollen har foretaget, af tildelingen af disse kontrakter, viste klare tegn paa, at de paagaeldende udvaelgelsesprocedurer kunne vaere blevet manipuleret for at skaffe de naevnte bestyrelsesmedlemmers virksomheder kontrakterne,

P. der henviser til, at ansatte ved Kommissionen paa den maade har medvirket aktivt til, at der blev indfoert og anvendt et system, som umuliggjorde en korrekt forvaltning af faellesskabsmidlerne, foerte til ekstra omkostninger og betydelige fejl og derefter i aarevis bragte en vigtig del af Faellesskabets Middelhavspolitik i miskredit og lammede den,

Q. der henviser til, at Kommissionen i mellemtiden har forlangt, at ARTM og kontorerne for faglig bistand skal tilbagebetale for meget udbetalte beloeb paa i alt naesten 2,2 mio ecu, men at der hidtil kun er blevet tilbagebetalt en broekdel af dette beloeb,

R. der henviser til, at Kommissionen kun har videregivet den del af sagens akter til de italienske retsmyndigheder, hvor der efter Finanskontrollens mening er mistanke om, at en af de deltagende virksomheder har begaaet bedrageri, men ikke har efterkommet Parlamentets gentagne krav ((Jf. punkt 3 i foernaevnte beslutning af 17. juli 1997 samt punkt 3 og 4 i foernaevnte beslutning af 31. marts 1998.)) om, at hele sagen forelaegges for de beroerte staters retsmyndigheder, saa disse myndigheder selv kan afgoere, om spoergsmaalet henhoerer under deres kompetence, og eventuelt overveje strafferetlige foelger,

S. der henviser til, at der som foelge af Kommissionens passivitet ikke har kunnet skabes klarhed om, hvorvidt denne sammenblanding af interesser, der i det foreliggende tilfaelde har bestaaet i aarevis, er af kriminel karakter, eller om de omstaendigheder, der foerte til denne sammenblanding, og at Kommissionen saaledes paakalder sig mistanke om, at den muligvis har villet daekke over kriminelle forhold, fordi ogsaa dens egne ansatte kunne vaere indblandet heri,

T. der henviser til, at denne mistanke ogsaa underbygges af den maade, hvorpaa den administrative undersoegelse af denne sag blev gennemfoert:

a) den administrative undersoegelse blev over for Parlamentet betegnet som et forstadium til eventuelle disciplinaere skridt, men har derefter udviklet sig, saa den er traadt i stedet for en disciplinaerprocedure; aendringen af mandatet for den administrative undersoegelse er blevet foreskrevet af Kommissionens generalsekretaer efter forudgaaende aftale med det kommissionsmedlem, der er ansvarlig for personaleforvaltning,

b) de generaldirektoerer, der havde til opgave at gennemfoere undersoegelserne, kom til den konklusion, at der ikke havde kunnet konstateres forhold, som belastede de paagaeldende tjenestemaend og skulle have gjort dem skyldige i bedrageri eller uberettiget berigelse; dermed har generaldirektoererne tiltaget sig en kompetence, de paa ingen maade er berettiget til, idet behandlingen af spoergsmaalet om, hvorvidt der foreligger strafbare handlinger, henhoerer under domstolenes kompetence; det maa ikke afgoeres af Kommissionens tjenestemaend,

c) endvidere naaede de generaldirektoerer, der gennemfoerte undersoegelserne, til den konklusion, at de konstaterede fejl skyldtes utilstraekkelige ledelsespraestationer; de var af den opfattelse, at haendelserne ikke var tungtvejende nok til at retfaerdiggoere eventuelle disciplinaere skridt, fordi der ikke var tale om forsaetlige overtraedelser af finansbestemmelser eller andre regler; med denne konklusion kraenkede de vedtaegtens aand og bogstav, idet det i vedtaegtens artikel 86 udtrykkeligt fastsaettes, at der ogsaa kan indledes disciplinaere sanktioner i tilfaelde af uagtsom forsoemmelse fra tjenestemaends side,

U. der henviser til, at Kommissionen har godkendt resultaterne af den administrative undersoegelse,

V. der henviser til, at Kommissionens formand i en skrivelse af 7. juli 1998 til Parlamentets formand har naegtet at give adgang til de vidneprotokoller, der blev udarbejdet som led i den administrative undersoegelse,

W. der henviser til, at det derfor er umuligt at kontrollere den administrative undersoegelses karakter og omfang eller efterproeve, hvorvidt konklusionerne virkelig stemmer overens med resultatet af vidneudsagnene,

X. der henviser til, at dette ogsaa oeger mistanken om, at Kommissionen har noget at skjule i denne sag,

Y. der henviser til, at EF-Domstolen i sine domme udtrykkeligt har gjort opmaerksom paa Kommissionens pligt til loyalt at samarbejde med de nationale retsmyndigheder, og at denne pligt i det foreliggende tilfaelde har saa meget mere relevans, fordi der helt klart er grund til at formode, at ogsaa EF-direktiver om tildeling af offentlige kontrakter er blevet overtraadt,

1. bekraefter sin opfattelse af, at det i sager som denne skal overlades til de nationale retsmyndigheder selv at afgoere, om spoergsmaalet henhoerer under deres kompetence, og i givet fald overveje strafferetlige foelger;

2. opfordrer for tredje og sidste gang Kommissionen til at forelaegge hele sagen, herunder ogsaa. nye, yderligere beviser paa graverende uregelmaessigheder, for retsmyndighederne i Belgien, Frankrig og Italien, og ikke som hidtil kun en del af sagens akter;

3. kraever, at Kommissionen opfylder dette krav inden den 1. december 1998;

4. vil overveje muligheden for at forelaegge retsmyndighederne alle de elementer i sagen, som Parlamentet er i besiddelse af, samt for i forbindelse med dechargeproceduren for 1996 at anlaegge passitivitetssoegsmaal mod Kommissionen paa grundlag af traktatens artikel 175 i tilfaelde af, at Kommissionen igen undlader at efterkomme denne opfordring;

5. forventer, at Kommissionen paatager sig det fulde ansvar for at have mistet trovaerdighed i disciplinaersager, fordi den godkendte den administrative undersoegelse, som var blevet gennemfoert paa ukorrekt vis; forventer endvidere, at Kommissionen tager de noedvendige skridt til at genetablere sin trovaerdighed;

6. forventer, at Kommissionen fremover soerger for at begraense administrative undersoegelsers omfang og art, saa de udelukkende tjener til at fastslaa kendsgerninger og ikke goeres til en erstatning for disciplinaere skridt;

7. opfordrer Kommissionen til at give Parlamentets kompetente udvalg adgang til moedeprotokollerne fra den administrative undersoegelse; minder i den forbindelse om, at Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 206 har pligt til at forelaegge Parlamentet alle fornoedne oplysninger som led i dechargeproceduren;

8. bekraefter punkt 18 i sin beslutning af 31. marts 1998, og opfordrer endnu en gang Kommissionen til at udelukke de operatoerer, der tidligere har undertegnet en aftale om medfinansiering, men ikke har overholdt denne forpligtelse, fra at deltage i nye programmer for et decentraliseret samarbejde; anmoder Kommissionen om fuldt ud at opkraeve de beloeb, der ifoelge den nuvaerende revision kan inddrives, og i den forbindelse anvende strenge kriterier; opfordrer Kommissionen til inden den 1. december 1998 at forelaegge Parlamentet en rapport om, hvilke skridt den har taget til opfoelgning af revisionen;

9. minder om, at MED-affaeren var en af aarsagerne til, at afgoerelsen om decharge for 1996 blev udsat;

10. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen og Revisionsretten.