1.Indledning

Kommissionen ønskede i sine politiske retningslinjer at fremme et dybere og mere retfærdigt indre marked. EU har skabt og sikrer funktionen af et indre marked, der er baseret på en social markedsøkonomi med høj konkurrenceevne, hvor der tilstræbes fuld beskæftigelse og sociale fremskridt.

I den forbindelse og i overensstemmelse med Kommissionens arbejdsprogram 2016 vedtog Kommissionen den 8. marts 2016 et forslag til en målrettet revision af direktiv 96/71/EF om udstationering af arbejdstagere. Baggrunden for dette forslag og de politiske løsningsforslag er uddybet i begrundelsen, betragtningerne i forslaget til direktiv og i den konsekvensanalyse, der ledsager forslaget.

Målet med forslaget er at sikre, at gennemførelsen af den frie udveksling af tjenesteydelser i EU finder sted på lige vilkår for virksomheder og respekterer arbejdstagernes rettigheder. 20 år efter vedtagelsen af direktiv 96/71/EF skønner Kommissionen, at direktivet ikke længere skaber disse betingelser i betragtning af de aktuelle økonomiske og sociale vilkår i medlemsstaterne. Der blev derfor udarbejdet et forslag til lovgivning. Kommissionens forslag sigter mod at afhjælpe specifikke problemer gennem et begrænset antal målrettede ændringer til direktiv 96/71/EF.

Ifølge protokol nr. 2 til traktaterne om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet har de nationale parlamenter mulighed for at afgive begrundede udtalelser, når de mener, at et udkast til lovgivningsmæssig retsakt ikke overholder nærhedsprincippet. Hvis de begrundede udtalelser fra de nationale parlamenter repræsenterer mindst en tredjedel af de stemmer, der er tildelt dem, skal Kommissionen tage forslaget op til fornyet overvejelse. På grundlag af den fornyede overvejelse kan Kommissionen beslutte, om forslaget skal opretholdes, ændres eller trækkes tilbage, og den skal begrunde sin beslutning.

Inden for fristen i artikel 6 i protokol nr. 2 sendte fjorten kamre i de nationale parlamenter begrundede udtalelser til Kommissionen, hvori de mente, at Kommissionens forslag, som blev fremlagt den 8. marts 2016, ikke overholder nærhedsprincippet, hvilket betød, at proceduren i artikel 7, stk. 2, i førnævnte protokol, blev taget i brug. Denne meddelelse har til formål at besvare disse betænkeligheder i det omfang de vedrører nærhedsprincippet.

I den forbindelse ønsker Kommission at minde om, at et styrket forhold til og et nyt partnerskab med de nationale parlamenter er et af Kommissionens mål for at bringe EU tættere på borgerne. Kommissionen lægger stor vægt på at uddybe institutionens kendskab til landespecifikke forhold og opbygge en gensidig forståelse og effektiv kommunikation mellem medlemsstaterne og EU-institutionerne.

2.Procedure

Proceduren i artikel 7, stk. 2, i protokol nr. 2 fokuserer udelukkende på nærhedsprincippet som defineret i artikel 5, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU). I begrundede udtalelser efter artikel 6 i protokol nr. 2 skal de nationale parlamenter således anføre, hvorfor de mener, at udkastet til lovgivningsmæssig retsakt ikke overholder princippet.

Fjorten kamre i elleve medlemsstater sendte inden for fristen i artikel 6 i protokol nr. 2 en begrundet udtalelse, hvilket medførte, at proceduren i artikel 7, stk. 2, i protokol nr. 2 blev taget i brug. Der er tale om følgende kamre (stemmeantallet er anført i parentes): Det rumænske deputeretkammer (1), Rumæniens senat (1),Tjekkiets deputeretkammer (1), Tjekkiets senat (1), Polens Sejm (1), Polens senat (1), Republikken Litauens Seimas (2), Danmarks Folketing (2), Kroatiens parlament (2), Letlands Saeima (2), Bulgariens nationalforsamling (2), Ungarns nationalforsamling (2), Estlands parlament (2) og Slovakiets nationalråd (2). Disse begrundede udtalelser repræsenterer 22 stemmer.

Desuden sendte seks nationale parlamenter (Spaniens Cortes Generales, Italiens Camera dei Deputati, Portugals Assembleia da República, Det Forenede Kongeriges House of Commons, Frankrigs Sénat og Italiens Senato della Repubblica) udtalelser i forbindelse med den politiske dialog, hvori man hovedsagelig fandt, at forslaget var i overensstemmelse med nærhedsprincippet.

Kommissionen bekræftede offentligt, at man tog proceduren i artikel 7, stk. 2, i protokol nr. 2 i brug den 11. maj 2016, altså dagen efter udløbet af fristen i artikel 6 i protokol nr. 2.

I tråd med bestræbelserne på at give de nationale parlamenter en stærk stemme i den europæiske beslutningsproces har Kommissionen nøje analyseret de begrundede udtalelser. Før Kommissionen drog sine konklusioner, indledte den direkte drøftelser med de nationale parlamenter om de spørgsmål, der var blevet rejst, navnlig på møder i Konferencen af de Europæiske Parlamenters Europaudvalg (COSAC) den 13. juni 2016, hvor der fandt en foreløbig drøftelse sted af de proceduremæssige aspekter, og den 11. juli 2016, hvor der fandt en indgående drøftelse sted som led i en mere omfattende debat om EU's sociale dimension.

3.Kommissionens forslag til et direktiv om ændring af direktivet om udstationering af arbejdstagere

Kommissionens forslag af 8. marts 2016 til et direktiv om ændring af direktivet fra 1996 om udstationering af arbejdstagere er baseret på et retsgrundlag vedrørende det indre marked, nemlig artikel 53, stk. 1, og artikel 62 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Udstationering har i sagens natur en grænseoverskridende karakter. Alle udstationeringsaktiviteter involverer mindst to medlemsstater. Reglerne om udstationering skaber nødvendigvis rettigheder og forpligtelser mellem personer i forskellige medlemsstater - altså mellem en arbejdsgiver i oprindelseslandet og en arbejdstager, der midlertidigt opholder sig i en anden medlemsstat. Under særlige omstændigheder kan modtageren af tjenesteydelsen i sidstnævnte medlemsstat desuden også gøres solidarisk ansvarlig.

Udstationering af arbejdstagere spiller en afgørende rolle i det indre marked, især ved grænseoverskridende udveksling af tjenesteydelser. Kommissionen har forpligtet sig til at styrke det indre marked, hvilket bl.a. betyder, at den frie udveksling af tjenesteydelser generelt og den frie udveksling af tjenesteydelser for virksomheder, der udstationerer arbejdstagere især skal fremmes. Dette er kun muligt, hvis de lovgivningsmæssige rammer for udstationeringen omfatter klare og retfærdige regler, som kan håndhæves.

Kommissionens forslag indfører tre vigtige ændringer til direktivet fra 1996:

- For det første fremgår det af forslaget, at alle obligatoriske regler om aflønning i værtslandet skal gælde for udstationerede arbejdstagere i medlemsstaten. Regler, der er fastsat i lovgivning eller som følge af kollektive aftaler, der finder generel anvendelse, bliver obligatoriske for udstationerede arbejdstagere i alle økonomiske sektorer. Hvis medlemsstater i henhold til national lov eller praksis pålægger virksomheder kun at indgå underentreprisekontrakter med virksomheder, der sikrer arbejdstagerne de samme aflønningsvilkår som gælder for kontrahenten, kan disse medlemsstater ifølge forslaget bestemme, at de samme regler skal gælde for virksomheder, der udstationerer arbejdstagere på deres territorium.