P6_TA(2005)0219

EU's handlingsplan for bekæmpelse af terrorisme

Europa-Parlamentets henstilling til Det Europæiske Råd og Rådet om EU's handlingsplan for bekæmpelse af terrorisme (2004/2214(INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til forslag til henstilling til Rådet af Antoine Duquesne for ALDE-Gruppen om EU's reviderede handlingsplan/køreplan for bekæmpelse af terrorisme (B6-0071/2004),

- der henviser til traktaten om en forfatning for Europa, navnlig artikel I-3, I-2, I-9, II-62, II-63, II-64, II-67, II-82, II-107, II-108, II-109, II-110,III-257, III-261, III-271, III-272, III-273, III-274, III-275 og III-276,

- der henviser til artikel 6 og 7 i traktaten om Den Europæiske Union,

- der henviser til afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union, navnlig artikel 29, 30, 31, 32, 34, 39 og 42,

- der henviser til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, undertegnet i Rom den 4. november 1950, som ændret ved protokol nr. 11, navnlig artikel 3, 5, 6, 8, 9 og 10,

- der henviser til verdenserklæringen om menneskerettigheder, undertegnet den 10. december 1948, navnlig artikel 1, 2, 3, 5, 7, 12, 13 og 19,

- der henviser til de 12 FN-konventioner om bekæmpelse af terrorisme,

- der henviser til Den Internationale Straffedomstols Rom-statut, der blev vedtaget den 17. juli 1998 af FN's diplomatiske konference af befuldmægtigede ministre,

- der henviser til den handlingsplan for bekæmpelse af terrorisme, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd på det ekstraordinære møde i Bruxelles den 21. september 2001,

- der henviser til erklæringerne fra det uformelle stats- og regeringschefsmøde den 19. oktober 2001 i Gent,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Laeken den 14.- 15. december 2001,

- der henviser til Rådets afgørelse 2002/187/RIA af 28. februar 2002 om oprettelse af Eurojust for at styrke bekæmpelsen af grov kriminalitet [1],

- der henviser til Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne [2],

- der henviser til Rådets rammeafgørelse 2002/475/RIA af 13. juni 2002 om bekæmpelse af terrorisme [3],

- der henviser til Rådets rammeafgørelse 2002/465/RIA af 13. juni 2002 om fælles efterforskningshold [4],

- der henviser til Rådets rammeafgørelse 2003/577/RIA af 22. juli 2003 om fuldbyrdelse i Den Europæiske Union af kendelser om indefrysning af formuegoder eller bevismateriale [5],

- der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Bruxelles den 25.- 26. marts 2004,

- der henviser til konklusionerne fra det internationale topmøde om demokrati, terrorisme og sikkerhed, der afholdtes i Madrid den 8.- 11. marts 2005 og var arrangeret af den såkaldte Madridklub,

- der henviser til erklæringen om bekæmpelse af terrorisme, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde den 25. marts 2004,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Bruxelles den 17.- 18. juni 2004,

- der henviser til EU's reviderede handlingsplan/køreplan for bekæmpelse af terrorisme, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde den 17.- 18. juni 2004,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Bruxelles den 4.- 5. november 2004,

- der henviser til Haag-programmet: styrkelse af frihed, sikkerhed og retfærdighed i Den Europæiske Union [6], der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Bruxelles den 4.- 5. november 2004,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Bruxelles den 16.- 17. december 2004,

- der henviser til forretningsordenens artikel 114, stk. 3, og artikel 94,

- der henviser til betænkning fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og udtalelse fra Udvalget om Udenrigsudvalget (A6-0164/2005),

A. der henviser til, at menneskerettigheder ikke kan forhandles, deles eller overføres, og at demokratiets vigtigste opgave er at beskytte borgernes frihed og grundlæggende rettigheder, og at bekæmpelsen af terrorisme ikke berettiger til udformning af en lovgivning, der kan have følger, som er i modstrid med dette mål.

B. der henviser til, at effektiv beskyttelse og fremme af grundlæggende rettigheder udgør demokratiets rygrad i Europa og er en afgørende forudsætning for iværksættelsen af EU's handlingsplan mod terrorisme,

C. der henviser til, at terrorismen derimod angriber de grundlæggende frihedsrettigheder, tilskynder til en farlig social polarisering og søger at ødelægge demokratiet med voldelige midler, hvorved der skabes et klima, som tilsidesætter befolkningens ret til at leve i fred og frihed,

D. der henviser til, at terrorhandlinger af enhver art ifølge deres natur udgør et direkte overgreb på borgernes rettigheder og friheder, som er nedfældet i verdenserklæringen om menneskerettigheder, og på demokratiet og retssamfundet,

E. der henviser til, at terrorismen udgør en af de alvorligste trusler mod demokratiet, er et af de største problemer for EU's borgere, og at den i alvorlig grad undergraver frihedsrettighederne i EU's charter om grundlæggende rettigheder,

F. der henviser til, at terrortruslen i dag ikke er begrænset til bestemte geografiske områder, da terrororganisationer kan benytte sig af grænseoverskridende netværk til at udføre deres volds- og terrorhandlinger, og at disse netværk kan forårsage store ødelæggelser i forskellige lande på samme tid,

G. der henviser til, at ingen medlemsstat kan bekæmpe terrorisme alene, og at der er behov for en fælles samarbejdspolitik for bekæmpelse af terrorismen,

H. der henviser til, at bekæmpelse af terrorisme kræver anvendelse af alle retsstatens og EU's instrumenter,

I. der finder, at EU's interne og eksterne sikkerhedspolitikker bør være indbyrdes komplementære og sammenhængende, hvilket bør afspejles i den måde, hvorpå dets institutioner fungerer,

J. der henviser til, at fremme af menneskerettighederne er den bedste måde at bekæmpe terrorisme, ekstremisme og intolerance på, at det er nødvendigt at gøre en indsats for at forhindre brug af vold som en metode til løsning af konflikter af politisk, økonomisk, social eller anden karakter og at gøre en pædagogisk indsats for fremme af ikke-vold,

K. der henviser til, at der findes forskellige former for terrorisme i Europa og resten af verden, og at det er tvingende nødvendigt, at der træffes specifikke foranstaltninger til at bekæmpe hver enkelt form effektivt,

L. der henviser til, at Europa søger at fremme de demokratiske principper og værdier, og at et dynamisk civilsamfund spiller en strategisk rolle som modvægt til ekstremistiske ideologier og i forbindelse med styrkelsen af solidariteten og respekten for den kulturelle mangfoldighed,

M. der henviser til, at den politik vedrørende kampen mod terrorisme, som den spanske regering fører i samarbejde med den franske regering, er et godt eksempel på effektivt samarbejde på dette område,

N. der henviser til, at det er nødvendigt at anvende foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, navnlig ved fremme af nye initiativer til fordel for bilæggelse af stridigheder og mægling i samfund, der er mærket af konflikter og opsplitning, og ved vedtagelse af langsigtede handels-, bistands- og investeringspolitikker, som medvirker til at bekæmpe fattigdommen og styrke de demokratiske institutioner og gennemsigtigheden på nationalt og internationalt plan gennem initiativer, der bidrager til at nå disse mål,

O. der henviser til, at kun demokratiet og den absolutte respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder kan sikre en effektiv europæisk reaktion i forbindelse med bekæmpelse af terrorismen,

P. der henviser til, at de drab, den tortur og de forfølgelser, indespærringer og trusler, som terroristerne gør sig skyldige i, udgør en adfærd, der er så forkastelig og gemen, at den ikke på nogen måde kan retfærdiggøres, og at disse handlinger ikke kan anskues ud fra moralske betragtninger, årsagssammenhænge og poliske hensyn, hvis de skal bekæmpes effektivt, hvilket ikke forhindrer, at der foretages analyser af og gøres en indsats over for den sammenhæng og det miljø, der kan drive et menneske til at blive terrorist,

Q. der henviser til, at EU har vist sin solidaritet med ofrene for terrorismen, navnlig ved:

- erklæringen af 25. marts 2004, hvori Det Europæiske Råd erklærede den 11. marts for europæisk mindedag for ofrene for terrorisme

- vedtagelsen af Rådets direktiv 2004/80/EF af 29. april 2004 om erstatning til ofre for forbrydelser [7], herunder ofre for terrorhandlinger

- oprettelsen i 2004 af et pilotprogram til finansiering af projekter, der yder psykologisk, lægelig og social bistand til terrorofre og deres familier

og til, at disse foranstaltninger skal videreudvikles og ajourføres,

R. der henviser til, at terrorofrene er referencer for demokratiet, og at de offentlige myndigheder bør lytte til dem og sikre, at der tages hensyn til dem, når der træffes beslutninger om bekæmpelse af de kræfter, der mod deres vilje har gjort dem til hovedpersoner i terrorhandlinger,

S. der henviser til, at Europa-Parlamentet i sin egenskab af repræsentant for Den Europæiske Unions folk udøver en offentlig og åben kontrol med de foranstaltninger, som EU vedtager med henblik på bekæmpelse af terrorismen, og at det i denne sammenhæng vil bestræbe sig på at skabe en udvidet dialog med de nationale parlamenter,

1. henstiller til Det Europæiske Råd og Rådet i forbindelse med gennemførelsen af ovennævnte reviderede EU-handlingsplan/køreplan for bekæmpelse af terrorisme:

a) at oprette en europæisk enhed med ansvar for støtte til terrorismens ofre, direkte under den europæiske antiterrorkoordinators ansvars- og kompetenceområde; denne enhed skal være et referencepunkt for den europæiske politik på området og have til opgave at modtage, lytte til, oplyse og bistå ofrene og fremme foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre en vellykket gennemførelse; Kommissionen og den europæiske antiterrorkoordinator aflægger hvert år beretning til Europa-Parlamentet om deres aktiviteter; Europa-Parlamentet evaluerer beretningen og stiller i givet fald forslag om foranstaltninger, som det anser for nødvendige,

b) at foreslå EU og medlemsstaterne inden for rammerne af FN at støtte den indsats, der udfoldes for at vedtage en global definition af terrorisme og hurtigst muligt indgå en global konvention om international terrorisme; samtidig bør terrorforbrydelser ikke kunne forældes i medlemsstaterne som udtryk for fordømmelsen fra det internationale samfund, der anser disse forbrydelser for at høre under de groveste og mest uantagelige forbrydelser mod menneskeheden,

c) i overensstemmelse med ånden i traktaten om en forfatning for Europa at fremme samarbejdet mellem nationale myndigheder, de forskellige anklagemyndigheder og Eurojust med henblik på at efterforske sager vedrørende grov grænseoverskridende kriminalitet, herunder navnlig terrorisme, og retsforfølge og domfælde gerningsmændene og deres medskyldige, samt at skabe retsgrundlag for oprettelsen af en europæisk anklagemyndighed, der får til opgave at gennemføre disse mål,

d) at fremme omdannelsen af Europol til et EU-organ, som er underlagt Europa-Parlamentets og Rådets demokratiske kontrol og Domstolens jurisdiktion; og som led heri, allerede før traktaten om en forfatning for Europa træder i kraft, at skabe et fællesskabsretligt grundlag for Europols arbejde,

e) at prioritere styrkelsen af bestemmelserne om udveksling af forebyggende oplysninger mellem medlemsstaternes efterretningstjenester samt mellem disse og Europol under konstant overholdelse af principperne om databeskyttelse; at fremme mekanismerne for samarbejde og udveksling af oplysninger mellem Europol og Eurojust ved en nærmere angivelse af samarbejdsbetingelserne mellem de to organer,

f) på forslag af Kommissionen at vedtage en beslutning om overførsel til Kommissionen af EU's koordinator for bekæmpelse af terrorisme samt om indførelse af en effektiv parlamentarisk kontrol med EU-koordinatorens virksomhed,

g) at stille krav om, at Kommissionen på nært hold følger gennemførelsen i de nationale lovgivninger og den fuldstændige og loyale gennemførelse af alle de retsinstrumenter, som EU har vedtaget til bekæmpelse af terrorisme, og at den regelmæssigt udarbejder lister over de medlemsstater, der endnu ikke har gennemført foranstaltningerne i national lovgivning,

h) inden udgangen af 2005 i samråd med Europa-Parlamentet at foretage en detaljeret evaluering af gennemførelsen af den reviderede handlingsplan/køreplan for bekæmpelse af terrorisme med henblik på at kontrollere gennemførelses- og effektivitetsgraden i forhold til det dobbelte formål at sikre såvel kollektiv sikkerhed som individuel frihed; denne evaluering skal omfatte de vedtagne foranstaltningers effektivitet og proportionalitet samt eventuelle nye hændelser og foretages på årlig basis,

i) at undersøge udformningen og gennemførelsen af nye retsinstrumenter, som tilsigter en mere effektiv bekæmpelse af indsamling og fordeling af midler til finansiering af terrorvirksomhed, som foregår gennem lovligt etablerede finansieringsinstitutter,

j) at stille krav om, at alle medlemsstaterne undertegner og ratificerer de 12 eksisterende konventioner om bekæmpelse af terrorisme, at vedtage OECD's otte særlige henstillinger om bekæmpelse af finansiering af terrorisme og at stille krav til alle de tredjelande, som EU har forbindelser til, om at gøre det samme,

k) at opfordre Kommissionen til at definere og analysere bedste praksis i medlemsstaterne og tredjelande på områderne antiterrorpolitikker og forebyggelse af radikalisering, således at disse erfaringer kan tjene som udgangspunkt for Kommissionens strategi;

l) at udvikle undervisningsprogrammer i medierne, der har til formål

- at tage afstand fra vold i alle dens former og især terrorisme,

- at bekæmpe sociale miljøer, som kan give gunstige vækstbetingelser for racehad, religiøst had eller ideologisk had,

m) at opfordre medlemsstaterne til, i overensstemmelse med ånden i traktaten om en forfatning for Europa og artikel 42 i EU-traktaten, at vedtage en beslutning om, at aktionerne i EU-traktatens artikel 29 om bekæmpelse af terrorisme og grænseoverskridende kriminalitet skal omfattes af EF-traktatens afsnit IV og dermed underkastes reglerne om fælles beslutningstagning med Europa-Parlamentet og afstemninger med kvalificeret flertal i Rådet samt Domstolens kontrolbeføjelser,

n) at sikre, at kampen mod terrorisme ikke blot betragtes som en prioritet for Unionen og et nøgleelement i dens optræden udadtil, sådan som det fremgår af den europæiske sikkerhedsstrategi, men at terrorisme betragtes som en trussel mod demokratiet, retsstatsprincippet, EU's charter om grundlæggende rettigheder og FN-pagten,

o) klart at tilkendegive denne såvel interne som eksterne prioritering over for tredjelande i alle former for forbindelser,

p) at tage følgende i betragtning: terrorismens mangeartede karakter, de organisationer, der er impliceret i den, og de stater og ikke-statslige aktører, som støtter, finansierer og udøver den til egne formål og det forhold, at det er et relativt nyt og uforudsigeligt fænomen, med sin egen særlige opfattelse af opportunitet samt det presserende behov for, at EU udvikler en proaktiv - frem for blot reaktiv - bekæmpelsespolitik,

q) at anlægge det grundlæggende synpunkt, at ingen ekstern indsats mod såvel ikke-statsligt som statsligt sponsoreret og praktiseret terrorisme kan være virkelig effektiv, hvis den ikke bygger på en reel overbevisning og beslutsomhed i Unionen og bakkes op af en velinformeret offentlighed,

r) at vedtage særlige foranstaltninger til bekæmpelse af de enkelte terrororganisationer under hensyntagen til, at de hver for sig har deres egne formål, organisationsformer og metoder,

2. pålægger sin formand at sende denne henstilling til Det Europæiske Råd og Rådet samt til orientering til Kommissionen, medlemsstaternes regeringer og parlamenter, Europarådet, FN og FN's særorganisationer.

[1] EFT L 63 af 6.3.2002, s. 1.

[2] EFT L 190 af 18.7.2002, s. 1.

[3] EFT L 164 af 22.6.2002, s. 3.

[4] EFT L 162 af 20.6.2002, s. 1.

[5] EFT L 196 af 2.8.2003, s. 45.

[6] EFT C 53 af 3.3.2005, s. 1.

[7] EFT L 261 af 6.8.2004, s. 15.

--------------------------------------------------