[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 11.1.2006

SEK(2006) 23 endelig

Henstilling med henblik på

RÅDETS UDTALELSE

i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Finlands opdaterede stabilitetsprogram, 2005-2009

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Baggrund:

Stabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om solide offentlige finanser med henblik på at styrke grundlaget for prisstabilitet og kraftig vedvarende vækst, som virker beskæftigelsesfremmende. I 2005 blev pagten ændret for første gang. Med reformen anerkendtes pagtens anvendelighed til at cementere økonomisk disciplin, men samtidig var der et ønske om at øge dens effektivitet og økonomiske fundament samt at sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.

Ifølge Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i pagten, skal medlemsstaterne forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer med årlige opdateringer for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Finlands første stabilitetsprogram blev forelagt i september 1998. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet den 12. oktober 1998 en udtalelse på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer nu vurderet af Kommissionen og undersøgt af det nævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.

I disse programmer skal medlemsstaterne specificere deres mellemfristede målsætning for budgetstillingen og fremlægge deres politikforanstaltninger med henblik på at nå og opretholde denne stilling, herunder tilknyttede økonomiske antagelser. Efter reformen af pagten bør den mellemfristede målsætning differentieres for den enkelte medlemsstat på grund af den økonomiske og budgetmæssige forskellighed i EU, også hvad angår den finanspolitiske risiko for holdbarheden. Andre elementer ved reformen er, at en mere symmetrisk tilgang til finanspolitikken over hele konjunkturforløbet med øget budgetdisciplin i gode tider bør opnås, mens "større strukturreformer" med påviselige konsekvenser for holdbarheden på lang sigt bør indgå i beregningerne ved midlertidige afvigelser fra den mellemfristede målsætning eller tilpasningskursen hen imod den.

Under hensyntagen til efterårsprognosen fra 2005 fra Kommissionens tjenestegrene, adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og konjunkturkorrigerede saldi og de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for 2005-2008, har Kommissionen undersøgt Finlands opdaterede stabilitetsprogram, som for nylig er blevet fremlagt, og har på grundlag af nedenstående vurdering vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse om det.

Vurdering

1. Finlands opdaterede stabilitetsprogram blev forelagt den 24. november 2005. Programmet dækker perioden 2005-2009. Programmet følger i store træk modellen for stabilitets- og konvergensprogrammer i den nye adfærdskodeks. Der er mangler i de obligatoriske og frivillige data, som er fastsat i den nye adfærdskodeks (især mangler der data om eksterne antagelser for 2007-2009). I opdateringen er der ikke eksplicit defineret nogen mellemfristet målsætning for budgetstillingen som krævet i adfærdskodeksen.

2. Efter en ekstraordinært dyb recession i begyndelsen af 1990'erne ekspanderede den finske økonomi kraftigt i perioden 1995-2004 med en gennemsnitlig årlig vækstrate på 3,5 %, hvilket ligger ca. 1,5 procentpoint over gennemsnittet for euroområdet. Den kraftige vækst har medvirket til, at beskæftigelsesfrekvensen er steget fra 60 % efter recessionen til 68 % i 2004. I perioden 1995-2004 steg inflationen i gennemsnit med 1,5 procent årligt, hvilket var 0,5 procentpoint under niveauet i euroområdet. I henhold til det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventes den reale BNP-vækst at aftage fra 2,7 % i 2005-2006 til i gennemsnit 2,3 % over resten af programperioden. BNP-vækstraterne for 2005 og 2006 påvirkes i væsentlig grad af produktionsstop i papir- og papirmassesektoren som følge af en strejke, hvilket forklarer den drastiske nedgang i 2005 og den efterfølgende stigning i 2006. Både de korte og mellemlange prognoser i programmet er mere forsigtige end prognoserne fra Kommissionens tjenestegrene. Opdateringens inflationsfremskrivninger forekommer realistiske og ligger på linje med Kommissionens beregninger.

3. I sin udtalelse af 17. februar 2005 om den forudgående opdatering af stabilitetsprogrammet for perioden 2004-2008 bakkede Rådet op om budgetstrategien i programmet. Det offentlige overskud for 2005 vurderes på grundlag af beregningerne fra Kommissionens tjenestegrene at blive på 1,9 % af BNP, hvilket svarer nøje til overskudsmålet i den forudgående opdatering af programmet.

4. Regeringens hovedmål i denne opdatering er at skabe balance i de offentlige finanser ved normal økonomisk vækst og at sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt på baggrund af de negative konsekvenser ved en aldrende befolkning. Der foreslås ligeledes foranstaltninger til forbedring af de kommunale finanser, hvilket bør sætte kommunerne i stand til at opnå balance ved udgangen af programperioden. Det offentlige overskud, som vil være en anelse for nedadgående, vil blive 1,5 % af BNP ved udgangen af programperioden. Både indtægts- og udgiftskvoten vil falde fra 2005 til 2007 (omkring 1 procentpoint af BNP for begges vedkommende), hvorefter begge kvoter og derfor også nettofordringserhvervelsen beregnes til at ligge stabilt. Det primære overskuds profil viser et noget stærkere fald som følge af det forventede fald i BNP's andel af renteudgifterne. Faldet i overskuddet afspejler de gradvise skattelettelser. Udgifterne vil blive holdt stabile som følge af regeringens budgetmæssige udgiftslofter og reduktionen af renteudgifterne. I sammenligning med den forudgående opdatering er overskudsberegningerne for 2006-2009 blevet nedjusteret med ca. 0,5 % af BNP som følge af skattelettelser og forsigtigere udsigter for socialsikringsfondenes og kommunernes finansielle stilling.

5. Strukturelt set forventes overskuddet at falde svagt over de næste tre år, fra omkring 2 % af BNP i 2005 til 1,75 % i perioden 2006-2008, men det forventes derefter at stige igen i 2009. Denne opgang skyldes imidlertid udelukkende den forventede stigning i outputgabet til -1 % af BNP ved udgangen af programperioden. I programmet er det strukturelle overskud beregnet til at falde til ca. 1,5 % af BNP ved udgangen af programperioden (2009)[3]. I denne vurdering betragtes dette som programmets mellemfristede målsætning. Da programmets mellemfristede målsætning er mere ambitiøs end mindstekravet (som er sat til et underskud på ca. 1 % af BNP), vil et sådant resultat formentlig opfylde målet om en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Hvad angår hensigtsmæssighed, ligger programmets mellemfristede målsætning inden for den ramme, der er anført for euroområdet og ERM II-stater i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen, og den er væsentlig mere krævende end, hvad der antydes af gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt. En mellemfristet målsætning, der ligger pænt over det krævede minimum, begrundes i programmet med målet om at sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.

6. Risiciene i forbindelse med opdateringens budgetmål synes i det store og hele at være i balance. Målene frem til 2007 svarer til efterårsprognosen 2005 fra Kommissionens tjenestegrene, selv om denne prognose er en anelse mere optimistisk. De flerårige udgiftslofter for centralregeringen har indtil videre opfyldt deres formål om at begrænse udgifterne, mens skattefremskrivningerne lader til at bygge på forsigtige antagelser. Hvad angår den økonomiske vækst, lægges der i stabilitetsprogrammet vægt på risikoen for, at de negative konsekvenser ved den aldrende befolkning og den faldende arbejdsstyrke kan være undervurderet. Da vækstantagelserne imidlertid virker forsigtige sammenlignet med prognoserne fra Kommissionens tjenestegrene, lader risiciene ved vækstudsigterne til at være afbalancerede.

7. Under hensyntagen til ovenstående risikovurdering lader budgetstrategien i programmet til at være tilstrækkelig til at sikre programmets afledte mellemfristede målsætning igennem hele programperioden. Der er desuden en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod at overskride tærsklen på 3 % af BNP for underskudskvoten ved normale makroøkonomiske udsving i hele programperioden. Generelt er budgetstillingen sund, og budgetstrategien er et godt eksempel på en finanspolitik i overensstemmelse med pagten.

8. Bruttogældskvoten forventes at forblive et godt stykke under referenceværdien på 60 % af BNP i hele programperioden. I opdateringen forventes gældskvoten at falde fra skønsmæssigt 42,7 % af BNP i 2005 til omkring 40,1 % i 2009. Den nedgang i gældskvoten, der vil følge af de betydelige primære overskud, modereres af en gældsforøgende stock/flow-justering, der afspejler aktivakkumuleringen i socialsikringsfondene.

9. Holdbarheden i Finlands offentlige finanser synes at stå over for en lavrisiko på grund af de forventede budgetudgifter til en aldrende befolkning. Bruttogældskvoten ligger for tiden under referenceværdien på 60 % af BNP og forventes at ligge under dette tal i det meste af fremskrivningsperioden, som løber indtil 2050. Socialsikringens betragtelige aktiver og den for tiden gunstige budgetstilling betyder tilsammen, at budgetkonsekvenserne som følge af en aldrende befolkning bliver mindsket. På lang sigt kan der imidlertid opstå farer for de offentlige finansers holdbarhed som følge af stigende pensionsudgifter. De væsentligste komponenter i bestræbelserne på at mindske risiciene for de offentlige finansers holdbarhed er at lægge loft over aldersrelaterede udgifter på lang sigt, herunder gennemførelse af de seneste reformforanstaltninger med henblik på at øge den reelle pensionsalder, mens der opretholdes en sund budgetstilling [4].

10. De planlagte foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser svarer i det store hele til de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Foranstaltningerne har især til formål at sikre økonomisk og finanspolitisk holdbarhed og at fremme vækst og jobskabelse, og heri indgår en større pensionsreform, der er ved at blive gennemført gradvis.

11. I Finlands nationale reformprogram, der blev forelagt den 14. oktober 2005 i forbindelse med den nye Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, bliver der udpeget følgende udfordringer med væsentlige konsekvenser for de offentlige finanser: (i) de offentlige finansers holdbarhed og (ii) arbejdsmarkedets funktionsdygtighed. Budgetvirkningerne ved de initiativer, der er skitseret i det nationale reformprogram, afspejles fuldt ud i budgetfremskrivningerne i stabilitetsprogrammet. De foranstaltninger for de offentlige finanser, der er planlagt i stabilitetsprogrammet, er i overensstemmelse med initiativerne i det nationale reformprogram. Især gælder det, at der i stabilitetsprogrammet skitseres foranstaltninger med henblik på at øge effektiviteten inden for både centralregeringen og kommunerne, og det bekræftes, at det fortsat er hensigten at anvende centralregeringens budgetlofter ud over den nuværende lovgivningsperiode.

Henstilling med henblik på

RÅDETS UDTALELSE

i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Finlands opdaterede stabilitetsprogram, 2005-2009

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 5, stk. 3,

under henvisning til Kommissionens henstilling, og

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

12. Den 24. januar 2006 gennemgik Rådet opdateringen af Finlands stabilitetsprogram, der dækker perioden 2005-200 9. Programmet følger i store træk modellen for stabilitets- og konvergensprogrammer i den nye adfærdskodeks. Der er mangler i de obligatoriske og frivillige data, som er fastsat i den nye adfærdskodeks (især mangler der data om eksterne antagelser for 2007-2009). I programmet er der ikke eksplicit defineret nogen mellemfristet målsætning for budgetstillingen som krævet i adfærdskodeksen.

13. Efter en ekstraordinært dyb recession i begyndelsen af 1990'erne ekspanderede den finske økonomi kraftigt i perioden 1995-2004 med en gennemsnitlig årlig vækstrate på 3,6 %. Den kraftige aktivitetsvækst har medvirket til at skabe øget beskæftigelse; inflationen forblev imidlertid under gennemsnittet for euroområdet. I henhold til det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventes den reale BNP-vækst at aftage fra 2,7 % i 2005-2006 til i gennemsnit 2,3 % over resten af programperioden. Når dette scenario sammenholdes med de oplysninger, der er til rådighed nu, lader det til at afspejle forsigtige vækstantagelser. Inflationsfremskrivningerne i programmet forekommer realistiske.

14. I sin udtalelse af 17. februar 2005 om den forudgående opdatering af stabilitetsprogrammet for perioden 2004-2008 bakkede Rådet op om budgetstrategien i programmet. Det offentlige overskud for 2005 vurderes på grundlag af beregningerne fra Kommissionens tjenestegrene at blive på 1,9 % af BNP, hvilket svarer nøje til overskudsmålet i den forudgående opdatering af programmet.

15. Regeringens hovedmål er at skabe balance i de offentlige finanser ved normal økonomisk vækst og at sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Det offentlige overskud, som ifølge fremskrivningerne vil udvise en svagt faldende tendens, vil blive på 1,5 % af BNP ved udgangen af programperioden. Faldet i det primære overskud er noget større som følge af det forventede fald i renteudgifterne. Faldet i overskuddet er indtægtsstyret og afspejler de gradvise skattelettelser. Udgifterne forventes at blive holdt under kontrol som følge af regeringens budgetmæssige udgiftslofter og reduktionen af renteudgifterne. I sammenligning med den forudgående opdatering er overskudsberegningerne for 2006-2009 blevet nedjusteret med ca. 0,5 % af BNP som følge af skattelettelser og forsigtigere udsigter for socialsikringsfondenes og kommunernes finansielle stilling.

16. I løbet af programperioden skulle det strukturelle overskud (dvs. den konjunkturjusterede saldo uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), der beregnes efter den i fællesskab aftalte metode, efter planen falde en anelse fra ca. 2 % af BNP i 2005 til 1,75 % i perioden 2006-2008, men derefter stige igen i 2009, hvilket afspejler en forventet stigning i outputgabet. I programmet er det strukturelle underskud beregnet til 1,5 % af BNP ved programperiodens udløb[6], hvilket kan betragtes som programmets mellemfristede målsætning, da det svarer til principperne for mellemfristede målsætninger, som specificeret i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen. Da programmets mellemfristede målsætning er mere ambitiøs end mindstekravet (som er sat til et underskud på ca. 1 % af BNP), vil et sådant resultat formentlig opfylde målet om en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Hvad angår hensigtsmæssighed, ligger programmets mellemfristede målsætning inden for den ramme, der er anført for euroområdet og ERM II-stater i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen, og den er væsentlig mere krævende, end hvad der antydes af gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt. En mellemfristet målsætning, der ligger pænt over det krævede minimum, begrundes i programmet med målet om at sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.

17. Risiciene i forbindelse med programmets budgetfremskrivninger synes i det store og hele at være i balance. Skattefremskrivningerne lader til at være baseret på forsigtige antagelser, og udgiftsloftet har indtil nu fungeret meget effektivt. Der lægges i stabilitetsprogrammet vægt på risikoen for, at den aldrende befolknings negative konsekvenser for den økonomiske vækst og den faldende arbejdsstyrke kan være undervurderet i de nuværende beregninger. Som nævnt kan fremskrivningerne af den økonomiske vækst i opdateringen betragtes som forsigtige.

18. På baggrund af denne risikovurdering synes budgetstillingen i programmet at være tilstrækkelig til at opretholde programmets mellemfristede budgetmålsætning i hele programperioden. Der er desuden en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod at overskride tærsklen på 3 % af BNP for underskudskvoten med normale makroøkonomiske udsving i hele perioden. Generelt er budgetstillingen sund, og budgetstrategien er et godt eksempel på finanspolitik i overensstemmelse med pagten.

19. Gældskvoten skønnes at have nået 42,7 % af BNP i 2005, men ligger fortsat et godt stykke under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. I programperioden forventes gældskvoten at falde med 2,6 procentpoint.

20. Finland lader til at stå over for en lav risiko som følge af de forventede budgetudgifter til en aldrende befolkning. Bruttogældskvoten ligger for tiden under referenceværdien på 60 % af BNP og forventes at ligge under dette tal i det meste af fremskrivningsperioden, som løber indtil 2050. Socialsikringens betragtelige aktiver og den for tiden gunstige budgetstilling betyder tilsammen, at budgetkonsekvenserne som følge af en aldrende befolkning bliver mindsket. På lang sigt kan der imidlertid opstå farer for de offentlige finansers holdbarhed som følge af stigende pensionsudgifter. De væsentligste komponenter i bestræbelserne på at mindske risiciene for de offentlige finansers holdbarhed[7] er at lægge loft over aldersrelaterede udgifter på lang sigt, herunder gennemførelse af de seneste reformforanstaltninger med henblik på at øge den reelle pensionsalder, mens der opretholdes en sund budgetstilling.

21. De planlagte foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser svarer i det store hele til de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Foranstaltningerne har især til formål at sikre økonomisk og finanspolitisk holdbarhed og at fremme vækst og jobskabelse, og heri indgår en større pensionsreform, der er ved at blive gennemført gradvis.

22. I Finlands nationale reformprogram, der blev forelagt den 14. oktober 2005 i forbindelse med den nye Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, bliver der udpeget følgende udfordringer med væsentlige konsekvenser for de offentlige finanser: (i) de offentlige finansers holdbarhed og (ii) arbejdsmarkedets funktionsdygtighed. Budgetvirkningerne ved de initiativer, der er skitseret i det nationale reformprogram, afspejles fuldt ud i budgetfremskrivningerne i stabilitetsprogrammet. De foranstaltninger for de offentlige finanser, der er planlagt i stabilitetsprogrammet, er i overensstemmelse med initiativerne i det nationale reformprogram. Især gælder det, at der i stabilitetsprogrammet skitseres foranstaltninger med henblik på at øge effektiviteten inden for både centralregeringen og kommunerne, og det bekræftes, at det fortsat er hensigten at anvende centralregeringens budgetlofter ud over den nuværende lovgivningsperiode.

Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Real BNP-vækst (% ændring) | SP nov. 2004 | 3,6 | 2,1 | 3,2 | 2,6 | 2,3 | 2,1 |

KOM nov. 2004 | 3,6 | 1,9 | 3,5 | 3,1 | - | - |

SP dec. 2004 | 3,2 | 2,8 | 2,4 | 2,2 | 2,0 | - |

HICP-inflation (%) | SP nov. 2004 | 0,2 | 1,0 | 1,3 | 1,5 | 1,8 | 1,8 |

KOM nov. 2004 | 0,1 | 1,0 | 1,4 | 1,3 | - | - |

SP dec. 2004 | 0,2 | 1,4 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | - |

Outputgab (% af potentiel BNP) | SP nov. 20051 | 0,0 | -0,7 | -0,2 | -0,2 | -0,5 | -0,9 |

KOM nov. 20055 | -0,2 | -1,2 | -0,7 | -0,5 | - | - |

SP dec. 20041 | -0,3 | -0,1 | -0,2 | -0,4 | -0,6 | - |

Offentlig saldo (% af BNP) | SP nov. 2004 | 2,1 | 1,8 | 1,6 | 1,6 | 1,5 | 1,5 |

KOM nov. 2004 | 2,1 | 1,9 | 1,9 | 1,8 | - | - |

SP dec. 2004 | 2,0 | 1,8 | 2,1 | 2,2 | 2,0 | - |

Primær saldo (% af BNP) | SP nov. 2005 | 3,7 | 3,4 | 3,1 | 2,9 | 2,8 | 2,8 |

KOM nov. 2005 | 3,8 | 3,8 | 3,7 | 3,6 | - | - |

SP dec. 2004 | 3,7 | 3,4 | 3,8 | 3,9 | 3,7 | - |

Konjunkturkorrigeret saldo = strukturel saldo2,3 (% af BNP) | SP nov. 20051 | 2,1 | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 |

KOM nov. 20054 | 2,3 | 2,7 | 2,3 | 2,1 | - | - |

SP dec. 20041 | 2,2 | 1,9 | 2,2 | 2,4 | 2,4 | - |

Offentlig bruttogæld (% af BNP) | SP nov. 2005 | 44,9 | 42,7 | 41,7 | 41,1 | 40,6 | 40,1 |

KOM nov. 2005 | 45,1 | 42,8 | 41,5 | 40,6 | - | - |

SP dec. 2004 | 44,6 | 43,4 | 42,5 | 41,7 | 41,1 | - |

Bemærk: 1Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 2Konjunkturjusteret saldo uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 3Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger fra programmet. 4Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger fra Kommissionens tjenestegrenes økonomiske prognoser fra efteråret 2005. 5Baseret på prognoser for potentiel vækst på henholdsvis 2,9 %, 2,8 % og 2,7 % i perioden 2004-2007. Kilde: Stabilitetsprogram (SP). Kommissionens tjenestegrenes økonomiske prognose fra efteråret 2005 (KOM); Kommissionens tjenestegrenes beregninger. |

[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs udtalelse om specifikationer for gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer om stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form, der blev godkendt af Økofin-Rådet den 11.10.2005.

[3] Som beregnet i programmet. Kommissionens tjenestegrenes nye beregninger på grundlag af oplysningerne i programmet i henhold til den i fællesskab aftalte metode viser et strukturelt overskud på 2 % af BNP i 2009.

[4] Nærmere oplysninger om holdbarheden på lang sigt findes i den tekniske vurdering af programmet fra Kommissionens tjenestegrene, der vil blive offentliggjort på følgende wedsted:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Som beregnet i programmet. Kommissionens tjenestegrenes nye beregninger på grundlag af oplysningerne i programmet i henhold til den i fællesskab aftalte metode viser et strukturelt overskud på 2 % af BNP i 2009.

[7] Nærmere oplysninger om holdbarheden på lang sigt findes i den tekniske vurdering af programmet fra Kommissionens tjenestegrene, som vil blive offentliggjort på følgende wedsted:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm