DA Den Europæiske Unions Tidende C 311/38

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forbrugerbeskyttelse og passende behandling af overdreven gældsætning for at undgå social udelukkelse (sonderende udtalelse)

2014/C 311/06

Hovedordfører: Reine-Claude Mader

Ved brev af 6. december 2013 og under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde anmodede Theodoros Sotiropoulos, Grækenlands faste repræsentant ved EU på vegne af det kommende græske formandskab om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs sonderende udtalelse om

»Forbrugerbeskyttelse og passende behandling af overdreven gældsætning for at undgå social udelukkelse«.

På grund af sagens hastende karakter udpegede Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg på sin 498. plenarforsamling den 29.—30. april 2014, mødet den 29. april 2014, Reine-Claude Mader til hovedordfører og vedtog følgende udtalelse med 164 stemmer for, 12 imod og 4 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 EØSU er meget opmærksom på problemet med overdreven gældsætning, der har grebet om sig med finanskrisen, de stigende leveomkostninger og brugen af kassekredit. Udvalget har i flere udtalelser peget på nødvendigheden at træffe foranstaltninger på EU-plan.

1.2 Det konstaterer, at der — omend årsagerne er kendte — ikke findes nogen harmoniseret definition af begrebet overdreven gældsætning eller mulighed for at få et præcist overblik over situationen i medlemsstaterne. Det anmoder derfor om, at der vedtages en fælles definition.

1.3 En sådan bør omfatte følgende elementer: (i) husholdningen som relevant måleenhed for kvantificering af overdreven gældsætning; (ii) indgåede finansielle forpligtelser; (iii) uformelle finansielle forpligtelser indgået i familien eller i et fællesskab; (iv) betalingsudygtighed; (v) strukturel overdreven gældsætning; (vi) rimelig levestandard og (vii) insolvens.

1.4 EØSU kræver, at forbrugerbeskyttelse reelt indarbejdes i alle foranstaltninger til gennemførelse af det indre marked.

1.5 Håndteringen af for stor gældsætning bør foregå via uddannelse, forebyggelse og egnede procedurer, som bør føre til, at den gældstyngede kan vende tilbage til en normal økonomisk tilværelse.

1.6 Dette kræver en samlet tilgang til hele problematikken omkring overdreven gældsætning i husholdningerne og iværksættelse af effektive foranstaltninger.

1.7 Finansiel viden bør formidles allerede i skolerne og ligeledes være et stående tilbud til alle befolkningsgrupper. EØSU tilskynder således til gennemførelse af oplysningskampagner, som alle berørte parter bør deltage i for at sikre en bred palet af komplementære erfaringer. Udvalget understreger den afgørende rolle, som forbrugerorganisationer og familiesammenslutninger spiller i informationsformidlingen og støtten til personer, som beder herom.

1.8 Der er truffet foranstaltninger til håndtering af for stor gældsætning i nogle medlemsstater, men de er uensartede. EØSU mener, at der med artikel 38 i chartret om grundlæggende rettigheder, artikel 114 i TEUF eller artikel 81 i TEUF som retsgrundlag bør indføres en passende, ensartet procedure i alle medlemsstater efter nogle generelle principper, som Kommissionen foreslår i et direktivforslag, hvilket vil være et klart udtryk for Parlamentets vilje til at løse EU-borgernes problemer.

1.9 Disse principper bør dreje sig om, at proceduren skal være hurtig og gratis, at retsforfølgelse skal indstilles, når der er taget skridt til inddæmning af den overdrevne gældsætning, at fordringer skal efterprøves, at ingen må sættes ud af deres primære bolig, at almindelige kreditorer skal behandles på lige fod, at der skal være mulighed for eftergivelse af gæld i særligt gældstyngede situationer, og at den gældstyngede skal have krav på tilstrækkelige midler til at dække sine daglige behov på værdig vis, idet målet bør være hurtig genintegrering af forbrugeren i et økonomisk og socialt liv.

1.10 Udvalget gentager også, at det lægger stor vægt på retten til basale banktjenester, som personer med en for stor gæld bør kunne bevare for at undgå social udelukkelse af enhver art.

1.11 Bekæmpelsen af overdreven gældsætning kræver endvidere EU-rammebestemmelser om åger.

1.12 Dog kan man ikke kan begrænse tilfældene af overdreven gældsætning blot ved at indføre en procedure til håndtering af problemet. Dette bør suppleres med foranstaltninger til fremme af undervisning i husholdningsøkonomi og finansielle forhold, hvilket forudsætter, at der stilles de nødvendige midler til rådighed.

1.13 Endelig henledes opmærksomheden på, at man ikke kan få styr på gældsætningen uden respekt for lovbestemmelserne. Udvalget understreger i denne forbindelse, at det støtter begrebet »ansvarlig kreditgivning«, som indebærer, at såvel långiver som låntager følger en fair og etisk praksis.

2. Indledning

2.1 Kommissionen konstaterede i 2013 i sin sociale investeringspakke (1), at antallet af udsættelser og hjemløse er steget kraftigt siden krisen brød ud, og den pegede på for stor gældsætning som en af årsagerne til denne situation.

2.2 Fænomenet med overdreven gældsætning greb om sig i begyndelsen af 80'erne og berørte flere og flere personer fra alle samfunds- og faggrupper.

2.3 Overdreven gældsætning kan ikke længere betragtes som et individuelt problem for personer, som ikke kan styre deres »drifter og lidenskaber«. Problemet er udtryk for en social og samfundsmæssig krise.

2.4 I 2013 konstaterede Den Europæiske Centralbank, at over halvdelen af befolkningen i euroområdet havde bankgæld (2).

2.5 Ifølge denne undersøgelse følger overdreven gældsætning som regel af et uventet indtægtstab især i sammenhæng med ledighed, sygdom, separation eller overforbrug (3).

2.6 Efter Danmark, som i 1984 indførte en gældssaneringsordning for private, var Frankrig det andet europæiske land, som traf lignende foranstaltninger med loven af 31. december 1989 om forebyggelse og løsning af vanskeligheder i tilknytning til privatpersoners og husholdningers overdrevne gældsætning (4).

2.7 Problemet med overdreven gældsætning berører alle medlemsstater i varierende grad. Det er blevet forværret med finanskrisen, som har destabiliseret økonomien i mange lande. Det er vigtigt at gøre noget ved dette problem, ikke mindst fordi alle økonomiske aktører lider under de finansielle konsekvenser heraf. Også virksomhederne, især SMV'erne, er blevet sårbare på grund af udestående beløb, som deres insolvente kunder skylder.

2.8 Problemet er i dag mere foruroligende, da det rammer fattige arbejdstagere, arbejdsløse, som har akkumuleret ubetalte regninger for uundværlige tjenesteydelser såsom energi, vand, forsikring og ubetalte telefonregninger samt forsinket betaling af husleje, personer fra middelklassen, ofte efter sociale begivenheder, men også pensionister, hvis pension er blevet beskåret som led i sparepolitikker, eller som støtter familiemedlemmer økonomisk (5). Årsagerne til overdreven gældsætning er velkendte. Den kan skyldes arbejdsløshed, usikre ansættelsesforhold eller visse familiemæssige forhold. Man ved, at familier med enlige forsørgere er hårdest ramt. Gældsætningen kan i visse tilfælde skyldes en social begivenhed, skilsmisse, separation, dødsfald, sygdom eller et handicap med deraf følgende store udgifter til behandling. Uoverkommeligt høje studieafgifter, som opkræves af universiteter i visse medlemsstater, er også en vigtig faktor, som kan bringe unge ud i en for stor gældsætning.

2.9 Der er også stadig flere tilfælde af for stor gældsætning i en anden samfundsgruppe, nemlig blandt personer fra middelklassen, som har mistet deres job og står med store betalinger på boliglån uden nogen udsigt på kort sigt til at finde et nyt job.

2.10 Der er således mange forskellige årsager til og konsekvenser af for stor gældsætning inden for de forskellige kategorier af gældsramte personer og mellem disse kategorier.

2.11 Risikoen for at stå med en uoverskuelig gæld forværres af den asymmetriske udvikling i indkomster og leveomkostninger som følge af ændringer i livsstil, nationale sparepolitikker, stigende udgifter til daglige fornødenheder såsom energi, bolig, elektronisk kommunikation, telefon, transport og finansieringsomkostninger.

2.12 I mange tilfælde skyldes overdreven gældsætning i et overflodssamfund også den brug af kredit, som aggressive og vildledende reklamer lokker til for at kompensere for utilstrækkelige indtægter til køb varer og tjenesteydelser. Her skal det understreges, at sårbare grupper optager »dårlige lån«, fordi de ikke har adgang til samtlige kredittyper på grund af deres ringe betalingsevne. De ledes i retning af låneformer, som i sidste ende er de dyreste, af typen »kassekredit« ofte knyttet til kreditkort, som distribueres ad forskellige kanaler til meget høje renter.

2.13 Det forekommer ofte, at denne type kreditkort sendes uopfordret med post til private med budskaber såsom »Tillykke, De har vundet en gratis kredit, omkostningsfri tilbagebetaling« i strid med reglerne om oplysning og beskyttelse af forbrugerne. EØSU kræver skrappe regler for gyldighedsperioden og beløbsgrænsen for anvendelsen af disse kort (6).

2.14 Spørgsmålet om rentesatserne for realkredit eller forbrugslån fortjener også særlig opmærksomhed. Visse lån udstedes til variabel rente uden loft, og den kan svinge meget afhængigt af markedsudviklingen.

2.15 Det forekommer, at der under påskud af at gøre husholdningerne mere købedygtige ydes lån med gradvis stigende rentesatser i forventning om en stigning i indkomsterne, som på grund af krisen ikke indtræffer på grund af de lønlofter, der er indført i nogle lande, eller helt bortfald af lønindkomst.

2.16 Desuden er det i mangel af en europæisk harmonisering ikke alle medlemsstater, som har en lovgivning om åger.

2.17 Visse husholdninger med en alt for stor gæld, som er bagud med betalingen af regninger eller med tilbagebetalingen af lån, er særligt udsatte for social udstødelse og risikerer at stå uden grundlæggende tjenesteydelser eller at blive sat ud af deres bolig uden at forglemme problemerne med adgang til sundhedsydelser som følge af denne usikre situation. Eksempelvis blev over 75 000 gældstyngede spaniere sat på gaden i 2012, dvs. 16,7 % flere end i 2011 (7).

2.18 Selvom situationen varierer fra medlemsstat til medlemsstat, er der ved at aftegne sig et klart billede af de vigtigste årsager til overdreven gældsætning. Tilbage står, at man ikke har metoder til at evaluere situation i EU med den fornødne præcision, som understreget i udvalgets tidligere udtalelser (8). Der foreligger således ingen oversigt over situationen i EU. Hertil kommer, at indførelsen af et sådant værktøj først kræver, at man bliver enige om, hvad der forstås ved »overdreven gældsætning«, samt om evalueringskriterier og metoder.

2.19 Udvalget har allerede konstateret dette og ønsker, at der tages initiativ til udarbejdelse af en grønbog med forslag til praktiske løsninger og til en elektronisk høring.

2.20 I denne sammenhæng ønsker EØSU, at der på europæisk plan fastlægges en praktisk anvendelig fælles definition af overdreven gældsætning, og at den baseres på det forhold, at en forbruger er ude af stand til at betale ydelserne for hele sin gæld, uanset hvilken form for gæld og hvilke forpligtelser der er tale om. I mangel af en sådan definition, som kan gøre det muligt præcist at evaluere dette mangesidede fænomen, risikerer offentlige indgreb at være forgæves.

2.21 Udvalget støtter ideen om oprettelse af et europæisk observatorium for overdreven gældsætning uden at belaste budgettet yderligere og med udgangspunkt i allerede eksisterende, effektiv national praksis.

2.22 Endelig mener EØSU, at overdreven gældsætning bør håndteres på et tidligt stadium gennem formidling af finansiel viden, som er et uundværligt redskab til at udvikle et ansvarligt og kontrolleret forbrug.

3. En praktisk anvendelig fælles europæisk definition af overdreven gældsætning

3.1 Ifølge en undersøgelse offentliggjort i februar 2008 (9), som indeholder en generel oversigt over definitioner og foranstaltninger til imødegåelse af overdreven gældsætning i 18 medlemsstater og et EFTA-land (10), er der ikke enighed om definitionen af overdreven gældsætning, eftersom begreberne divergerer fra land til land.

3.2 Overdreven gældsætning er et komplekst, mangesidet og foranderligt fænomen, som det understreges i en statistisk analyse fra 2013 bestilt af Kommissionens Generaldirektorat for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse (GD SANCO) (11).

3.3 Som påpeget af Europarådet (12) kan fænomenet dække over problemer med afbetaling af lån eller problemer i hverdagen med betaling af regninger.

3.4 Det fremgår af disse forskellige kilder, at måleenheden i de fleste tilfælde er husholdningen. Næsten halvdelen af de nationale definitioner inddrager gældsætningens varighed eller dens strukturelle karakter. De fleste refererer til evnen til at indfri de indgåede forpligtelser.

3.5 Der er således visse gennemgående træk, der kan tjene som fælles grundlag.

3.6 Ifølge EØSU bør følgende elementer tages i betragtning ved fastlæggelsen af en praktisk anvendelig fælles definition af overdreven gældsætning: — husholdningen som relevant måleenhed for kvantificeringen af overdreven gældsætning (13); — indgåede finansielle forpligtelser. De omfatter boliglån, forbrugerkredit, telefonregninger, digital kommunikation, basale tjenesteydelser (vand, varme, elektricitet, sundhed m.m.), husleje, løbende udgifter (mad, transport, skolegang m.m.); — uformelle forpligtelser indgået i familien eller i et fællesskab. EØSU lægger vægt på, at dette kriterium tages med i betragtning, for det bliver en stadig vigtigere faktor i for stor gældsætning; — betalingsudygtighed. Den forgældede husholdning er ude af stand til at klare de løbende udgifter samt sine formelle og uformelle forpligtelser; — strukturel overdreven gældsætning. Det er et tidsmæssigt kriterium, som skal tage højde for tilbagevendende og vedvarende økonomiske problemer; — en rimelig levestandard. Husholdningen bør kunne opfylde sine formelle og uformelle finansielle forpligtelser uden at spare på de minimumsudgifter, som er nødvendige for at opretholde sin levestandard; — insolvens. Husholdningen er ude af stand til at få styr på sin finansielle situation ved at trække på sine finansielle og ikke-finansielle aktiver.

4. Forebyggelse af overdreven gældsætning

4.1 Formidling af finansiel viden og ansvarligt forbrug

4.1.1 Man kan ikke begrænse tilfældene af overdreven gældsætning alene ved hjælp af lovgivning. Der er brug for en holistisk tilgang. Der bør træffes forebyggende foranstaltninger for i så vid udstrækning som muligt at undgå overdreven gældsætning.

4.1.2 Behovet for oplysning om finansielle forhold dukker gang på gang op i debatten om finansielle tjenesteydelser, men der afsættes ikke tilstrækkelige midler hertil. Man behøver blot at sammenligne de beløb, der bruges på reklamer, og dem, der afsættes til formidling af finansiel viden.

4.1.3 Blandt de forslag, som EØSU er fremkommet med, kan nævnes tiltag med henblik på at fremme oplysning om et ansvarligt forbrug (14). Det mener, at oplysning om finansielle forhold er absolut nødvendig, da den bidrager til god forvaltning af et personligt budget og til forebyggelse af for stor gældsætning.

4.1.4 EØSU påpeger, at i ingen af de førnævnte 18 medlemsstater varetages den forebyggende oplysning af en enkelt udbyder. Det ønsker, at Den Europæiske Union indfører et undervisningssystem, som kan leve op til ambitionerne.

4.1.5 Udvalget anmoder om, at formidling af finansiel viden bliver indarbejdet i skolernes læseplaner. Det henleder opmærksomheden på, at denne uddannelse nødvendigvis må tilpasses elevernes alder og viden, for at den kan være dem til nytte.

4.1.6 Kommissionen bør også tilskynde medlemsstaterne til indføre nationale programmer for formidling af finansiel viden, som enten udvikles af undervisere eller inden for rammerne af offentlig-private partnerskaber, og informere mere om de eksisterende værktøjer på europæisk plan.

4.1.7 EØSU mener, at informations- og oplysningskampagnerne om finansielle forhold bør styrkes, og at oplysningsindsatsen bør rettes mod alle kredse i befolkningen. Det mener, at disse kampagner kan organiseres af forskellige socioøkonomiske aktører, offentlige myndigheder, ngo'er, faglige sammenslutninger og forbrugerorganisationer. Det er vigtigt at drage nytte af komplementariteten mellem de forskellige informationskilder med det mål at tjene almenhedens interesse. Behovet for sådan information er i øvrigt anerkendt i visse lande, som har indført alment tilgængelige programmer.

4.1.8 Udvalget anser det for lige så vigtigt, at borgere, som ønsker det, gennem hele livet kan have let adgang til information, rådgivning og hjælp til at forvalte deres budget eller til at løse problemer, som de måtte have med deres kreditinstitut, en leverandør af tjenesteydelser eller en administration. Det mener, at man her bør støtte og udnytte det arbejde, der allerede gøres af forbrugerorganisationerne, som er tæt på borgerne, og som giver en hjælpende hånd, dels ved at organisere informationsmøder, dels ved at yde gratis vejledning og bistand til de berørte personer.

4.1.9 Endelig skal det siges, at kontrollen med gældsætningen ikke kan gennemføres uden respekt for ånd og bogstav i reglerne om forbrugerkredit, realkredit og illoyal handelspraksis (urimelige kontraktvilkår, vildledende reklame, aggressiv markedsføring) (15).

4.2 Forebyggelse af overdreven gældsætning gennem fremme af ansvarlig långivning og afskrækkende sanktioner i tilfælde af, at de erhvervsdrivende ikke overholder deres oplysningspligt

4.2.1 De erhvervsdrivende bør udvise ansvarlig adfærd, lige fra de afgiver deres tilbud og i deres reklamer samt i deres rådgivning og oplysning til forbrugerne ved undertegnelsen af låneaftaler. Dette kræver på sin side en individualiseret tilgang, som desværre ikke er sædvanlig praksis i dag trods den gældende lovgivning og de adfærdskodekser, der findes i de fleste lande. Gennemsigtighed omkring produkterne, især når der er tale om lån i fremmed valuta, risiciene for kautionisterne eller for de ægtefæller, som forpligtes indirekte, og klar information bør være reglen, uanset hvilket medie der anvendes.

4.2.2 EØSU er enigt i, at begrebet »ansvarlig kreditgivning« må forstås således, at det forpligter begge aftaleparter (16). Kontrol med kreditgivning ved hjælp af registrering går i denne retning.

4.2.3 På dette følsomme område mener EØSU, at man bør være særligt opmærksom på behandlingen af personoplysninger.

4.3 Forebyggelse af overdreven gældsætning ved at regulere kreditgivningen og sektoren for kredit til private

4.3.1 Direktiv 2008/48/EF om forbrugerkreditaftaler (17) pålægger medlemsstaterne at forpligte kreditgivere og kreditformidlere til at give forbrugerne klar information i deres reklamemateriale ved at stille sammenlignelige oplysninger til rådighed. Ligeledes bør de vigtigste finansielle data være nedfældet i kreditaftalen.

4.3.2 Dette direktiv, som hovedsageligt drejer sig om forbrugeroplysning, er ikke tilstrækkeligt til at forebygge overdreven gældsætning.

4.3.3 En effektiv lovgivning på dette område må omfatte oplysningstiltag rettet mod erhvervsdrivende og forbrugere.

4.3.4 Visse medlemsstater går således videre end dette direktiv og kræver, at forbrugerkreditaftaler skal advare forbrugerne mod visse former for misbrug eller oplyse forbrugerne om retten til at få udleveret en detaljeret amortiseringstabel.

4.3.5 EU-lovgivningen kunne være mere målrettet og ambitiøs end direktiv 2006/114/EF om vildledende og sammenlignende reklame (18) og forbyde visse former for vildledende eller utilbørlige reklamer, især når de er rettet mod sårbare forbrugere eller forbrugere, som allerede er ude af stand til at betale deres gæld (19).

4.4 Bekæmpelse af åger

4.4.1 De europæiske forbrugere ville være bedre beskyttede, hvis der fandtes EU-rammebestemmelser om åger. Den vigtigste måde, hvorpå man kan bekæmpe åger, er at fastsætte et loft for de samlede låneomkostninger, hvori medregnes alle renter og gebyrer forbundet med kreditaftalen udtrykt i procent efter metoden til beregning af årlig omkostning i procent (ÅOP). Loftet ville kunne variere afhængigt af kredittypen og lånebeløbet.

4.4.2 Situationen i Europa er meget forskelligartet (20).

4.4.3 Som regel findes der sikkerhedsklausuler for kredit til privatkunder, men visse lande har helt liberaliseret deres ågerlovgivning for lån til virksomheder. Frankrig og Italien er de eneste undtagelser.

4.4.4 I de fleste lande er rentekontrollen ikke baseret på lovgivning, men på retspraksis. Det er tilfældet i Storbritannien og Spanien.

4.4.5 I Tyskland evaluerer domstolene ågerrenten ud fra de gennemsnitlige markedsrenter, som hver måned offentliggøres af Bundesbank for de forskellige kredittyper. En afvigelse på det dobbelte af den gennemsnitlige markedsrente anses for at være for stor.

4.4.6 Ligesom Frankrig har Italien en lovgivning, der regulerer rentesatserne. Her evalueres niveauet for ågerrenten ligeledes hvert kvartal. Men her anses en rentesats for at være ågerrente, hvis den overstiger bankernes gennemsnitsrente med mere end 50 %.

5. Behandling af overdreven gældsætning

5.1 Mange lande har taget retlige midler i brug for at begrænse overdreven gældsætning. Ud fra de disponible data og uanset, at der ikke findes sammenlignende undersøgelser af lovgivningerne eller statistikkerne for samtlige 28 medlemsstater, står det klart, at målet med behandlingen af overdreven gældsætning generelt er at løse husholdningernes gældsproblem for at forhindre social eksklusion og om muligt sætte dem i stand til at betale deres gæld tilbage i det omfang, deres betalingsevne giver mulighed herfor. Visse lovgivninger tillader eftergivelse af hele eller en del af gælden, hvis de forgældede personers situation er helt håbløs, for at give dem endnu en chance.

5.2 Lovgivningen om virksomhedskonkurs, som EØSU har afgivet udtalelse om, er i denne henseende et interessant eksempel (21).

5.3 De fleste europæiske lande har indført retlige procedurer for behandlingen af overdreven gældsætning, som er afpasset efter gældens art, betingelserne for låneadgang og formålet med gældsætningen.

5.3.1 Alle disse procedurer giver dommeren mulighed for at pålægge de forgældede personer og deres kreditorer en gældssaneringsplan. Afgørelsen træffes som regel efter en »mindelig« fase, hvor målet er at få parterne til at nå til enighed om en plan. Hvis dette lykkes, godkender dommeren udkastet til plan (22).

5.3.2 Sideløbende med dommerens intervention munder disse procedurer ud i udnævnelsen af en hjælper for retten (»médiateur de dettes« i Belgien, »kurator« i Nederlandene), som har til opgave at tage imod anmeldelser af fordringer, kontrollere dem, undersøge de gældstyngede personers levevilkår og deres formue, i givet fald fastlægge, hvor stor en indkomst disse personer skal have for at kunne afholde deres løbende udgifter, friholde overskuddet til opfyldelse af kreditorkrav, sætte visse goder til salg, udarbejde et forslag til gældssaneringsplan og kontrollere dens gennemførelse samt debitorernes overholdelse af planen (23).

5.3.3 I denne forbindelse påpeger EØSU nødvendigheden af på EU-plan at fastsætte, at visse vitale goder ikke under nogen omstændigheder må beslaglægges eller sælges til spotpris.

5.3.4 Indledningen af disse procedurer betyder i de fleste tilfælde, at de almindelige kreditorer ikke har mulighed at gå til fogedretten for at gøre udlæg i de berørte personers formue eller indtægter. Naturligvis kan sidstnævnte ikke forværre deres gældsætning uden at fortabe retten til at nyde godt af gældssaneringsproceduren.

5.3.5 Udvalget mener, at en harmonisering af disse procedurer vil være til fordel for forbrugerne og modvirke risikoen for social udelukkelse, forudsat at de bliver hurtige, enkle og uden omkostninger for debitorerne, som normalt befinder sig i en vanskelig situation.

5.3.6 Endvidere bør det helt fra procedurens begyndelse meddeles, at retsforfølgelse indstilles for at undgå pres fra kreditorerne.

5.3.7 EØSU gør opmærksom på behovet for, at der i proceduren afsættes tid til at kontrollere fordringerne, således at de forskellige parters rettigheder kan respekteres.

5.3.8 Det understreger, at i visse lande behandles den primære bolig særskilt for at undgå, at familier bliver sat på gaden. Udvalget bifalder dette og mener, at det burde være således i hvert eneste tilfælde for at undgå social udelukkelse af familier, hvilket bør være et overordnet mål i samfundets interesse.

5.3.9 Det går ind for at give mulighed for delvis eller total eftergivelse i de mest håbløst forgældede situationer for at forebygge social udelukkelse.

5.3.10 Udvalget mener, at iværksættelsen af en gældssaneringsprocedure ikke bør føre til udelukkelse fra basale banktjenester, eftersom disse er nødvendige for at kunne føre en økonomisk og social tilværelse.

5.3.11 EØSU insisterer på, at der afsættes midler til anvendelsen af denne bestemmelse, så en individuel behandling af de forskellige situationer bliver mulig. Det vil være hensigtsmæssigt at indføre coachingordninger for personer, som har behov herfor.

6. Sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau for at bidrage til konsolidering af det indre marked

6.1 EØSU mener, at der for at nå dette mål i alle medlemsstater bør indføres en ensartet procedure baseret på chartret om grundlæggende rettigheder, artikel 114 i TEUF eller artikel 81 i TEUF efter nogle generelle principper, som Kommissionen foreslår i et direktivforslag. I den forbindelse bør følgende tiltag overvejes for at gøre det indre marked mere ensartet.

6.2 EØSU understreger, at visse af de foreslåede mulige tiltag allerede er indført i nogle medlemsstater, og at de med fordel ville kunne indføres generelt.

6.3 Henvendelsesmuligheder for gældstyngede personer

6.3.1 Rådgivningen vedrørende finansielle tjenesteydelser og forbrugerspørgsmål, rådgivningsforpligtelsen for banker og kreditinstitutter samt budgetrådgivningen er ofte utilstrækkelige eller uegnede for gældstyngede personer. De nationale myndigheder bør stille sociale hjælpetjenester til rådighed for personer i vanskeligheder, som kan yde dem omgående bistand eller gratis retshjælp, hvis de ønsker det. På dette område kunne medlemsstaterne understøtte og formalisere den rolle, som forbrugerorganisationerne spiller med hensyn til ydelse af retshjælp.

6.3.2 Der kan indføres sociale tjenester for de mest kritiske gældssituationer for at dække udgifter til el- og gasforbrug, bolig, fødevarer, sundhed og hel eller delvis indfrielse af gælden til kreditorerne.

6.3.3 Endvidere bør der oprettes en tjeneste, som kan foretage en konkret analyse af privatpersoners situation, kontrollere lovligheden af de beløb, der opkræves af dem, forhandle en gældssaneringsplan på plads med deres kreditorer eller forberede andre løsninger såsom en retlig procedure og oplyse dem om deres rettigheder og pligter.

7. Europæisk observatorium for overdreven gældsætning

7.1 EØSU slår til lyd for oprettelsen af et europæisk observatorium for overdreven gældsætning uden at belaste budgettet. Dette instrument kan baseres på de eksisterende nationale systemer og bør give mulighed for at afbøde den nuværende mangel på pålidelige data, grundigt at undersøge årsagerne til overdreven gældsætning og de berørte persongrupper, at sammenligne situationerne i medlemsstaterne og de foreslåede afhjælpende foranstaltninger samt overvåge udviklingen af dette fænomen.

7.2 Observatoriet kan suppleres med et netværk, der er åbent for alle interesserede personer, hvor der kan finde en dialog om god praksis sted.

7.3 Bekæmpelse af overdreven gældsætning blandt forbrugerne og forebyggelse af social udelukkelse kræver en holistisk tilgang. Man kan ikke komme dette fænomen effektivt til livs gennem isolerede tiltag, som ikke er koordineret på EU-plan. Der er absolut behov for et større samarbejde mellem forbrugerne, de offentlige myndigheder og virksomhederne for at finde frem til mere kreative og effektive metoder.

7.4 Observatoriet kan bestå af enheder, der beskæftiger sig med følgende områder: dataindsamling, eksisterende lovrammer og foranstaltninger vedrørende bevidstgørelse og undervisning.

7.5 Medlemmerne af observatoriet kan komme fra den offentlige og den private sektor. Den private sektor kan repræsenteres af medlemmer af erhvervsorganisationer og forbrugerorganisationer på nationalt og europæisk plan, som kommer fra forskellige erhvervssektorer og geografiske områder og er engagerede i kampen mod overdreven gældsætning. De vil deltage aktivt i arbejdet i observatoriets enheder, eventuelt i specialiserede arbejdsgrupper.

7.6 Den offentlige sektor kan repræsenteres af nationale eksperter udpeget af medlemsstaterne, som har etableret forbindelser med den private sektor og har erfaring med overdreven gældsætning og forbrugerbeskyttelse. De nationale repræsentanter bør også have erfaring med bevidstgørelse af den brede offentlighed.

Bruxelles, den 29. april 2014 Henri MALOSSE Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) COM(2013) 83 final; EØSU's udtalelse, EUT C 271 af 19.9.2013, s. 91.

(2) Den Europæiske Centralbank 2013. Eurosystem Household Finance and Consumption Survey: Results from the first wave, Statistics Paper Series, april 2013, s. 57-71.

(3) Eurofound 2013, Household over-indebtedness in the EU: The role of informal debts, Den Europæiske Unions Publikationskontor, Luxembourg.

(4) Sammenfattende note fra Senatet: »Le traitement du surendettement« (Behandling af overdreven gældsætning). Tjenesten for Europa-anliggender. April 1998.

(5) Eurofound 2013, op. cit.

(6) EUT C 18 af 19.1.2011, s. 24.

(7) Expansion.com med AFP, 22.3.2013.

(8) EUT C 44 af 16.2.2008, s. 74.

(9) Towards a common operational European definition of over-indebtedness, undersøgelse gennemført af OEE (Observatoire de l’Epargne européenne — det europæiske observatorium for opsparing), CEPS (Centre for European Policy Studies) og PFRC (Personal Finance Research Centre of the University of Bristol) for Kommissionens GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Ligestilling.

(10) Belgien, Bulgarien, Finland, Det Forenede Kongerige, Frankrig, Grækenland, Irland, Italien, Litauen, Luxembourg, Nederlandene, Polen, Portugal, Spanien, Sverige, Tjekkiet, Tyskland, Østrig og Norge.

(11) »The over-indebtedness of European households: updated mapping of the situation, nature and causes, effects and initiatives for alleviating its impact«. Civic Consulting of the Consumer Policy Evaluation Consortium (CPEC), 17.1.2013.

(12) Henstilling Rec(2007)8 fra Europarådets Ministerkomité til medlemsstaterne om retlige løsninger på gældsætningsproblemer. Europarådet, 20.6.2007.

(13) Denne definition er afledt af den fremgangsmåde, der anvendes af det europæiske nationalregnskabssystem (ENS 95).

(14) EUT C 318 af 29.10.2011, s. 24.

(15) Disse emner er omfattet af direktiv 2011/83/EU om Forbrugerrettigheder (EUT L 304 af 22.11.2011, s. 64).

(16) EUT C 44 af 16.2.2008, s. 74 og EUT C 318 af 29.10.2011, s. 24.

(17) EUT L 133 af 22.5.2008, s. 66.

(18) EUT L 376 af 27.12.2006, s. 21.

(19) Der er tale om reklamer, hvor der bruges udtryk såsom »gratis kredit«, »uanset en verserende tvist« eller »uanset registrering i RKI«, eller som på en urimelig måde tilskynder til »omlægning« af tidligere optagne lån, eller slår på, hvor nemt eller hurtigt lånet vil kunne optages.

(20) Artikel L311-20 i den franske forbrugeraftalelov (Code de la Consommation). I Frankrig er åger en lovovertrædelse, der kan straffes med to års fængsel og en bøde på 45 000 euro eller med den ene af disse straffe. Desuden skal det rentebeløb, der overstiger det tilladte loft, omposteres som afdrag. Hvis lånet i mellemtiden er indfriet, skal långiver tilbagebetale de uretmæssigt opkrævede beløb, med renter. Der findes en tærskel for ågerrente for hver finansieringskategori. Hvert kvartal fastsættes tærsklen for ågerrente af den franske nationalbank og offentliggøres i statstidende.

(21) EUT C 271 af 19.9.2013, s. 55.

(22) Den er en del af den egentlige procedure og følger efter den retsafgørelse, som giver adgang til proceduren (Frankrig, Belgien), eller er en obligatorisk betingelse, som ikke indgår i proceduren (Nederlandene).

(23) I nogle lande omfatter proceduren ikke en sådan retshjælpsfunktion, men en del af ovennævnte opgaver varetages af en administration (»Commission départamentale« i Frankrig).