[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 23.1.2007

SEK(2007) 66 endelig

Henstilling med henblik på

RÅDETS UDTALELSE

i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Frankrigs opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2010

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Generelle baggrundsoplysninger

Stabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk, holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men hovedsigtet var at gøre den mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.

Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Frankrigs første stabilitetsprogram blev forelagt i januar 1999. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 15. marts 1999 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.

Baggrunden for vurderingen af det opdaterede program

Kommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Frankrigs stabilitetsprogram, der blev forelagt den 6. december 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom.

Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det nye stabilitetsprogram er kort beskrevet i afsnittene om:

1. de økonomiske og budgetmæssige resultater i de seneste ti år

2. den seneste vurdering af landets stilling under den præventive del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet) og

3. Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006.

De seneste økonomiske og budgetmæssige resultater

Erfaringen fra de sidste ti år viser, at den franske konjunkturudvikling bevæger sig på linje med forløbet i euroområdet og udviser tilsvarende vækstniveauer. Arbejdsløsheden har i gennemsnit været 10 % i det sidste tiår i Frankrig og har dermed ligget et procentpoint over arbejdsløshedsprocenten i euroområdet. Selv om den på det seneste har vist en nedadgående tendens fra 12,1 % i 1997 til under 9 %, er den fortsat relativt høj. Den franske økonomis ret solide vækstresultater skyldtes i vid udstrækning den indenlandske efterspørgsel og særlig det private forbrug takket være en understøttende udvikling i husholdningernes købekraft. Efterspørgselsiden stimuleredes af et gunstigt policy-mix, men det skete på bekostning af betydelige budgetuligevægte. Konsolideringsindsatsen, der startede i 2004, reducerede underskuddet til under traktatens referenceværdi på 3 % i 2005 og medførte, at proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud blev ophævet i januar 2007. Det er imidlertid nødvendigt at foretage en yderligere konsolidering, både for at forbedre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt og for at skabe et budgetmæssigt grundlag til imødegåelse af økonomiske tilbageslag. En større stigning i den lave beskæftigelse blandt ældre arbejdstagere end den, der i øjeblikket opereres med, ville skabe BNP-vækst og reducere presset på de offentlige finanser. De udfordringer, som den franske økonomi står overfor, handler derfor om holdbarhed og effektivitet.

Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige program

Den 24. marts 2006 vedtog Rådet sin udtalelse om det forrige opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2005-2009, hvor det "hilser den prioritering, gældsreduktionen tildeles i det franske stabilitetsprogram, velkommen, men bemærker, at der er usikkerhed forbundet med opnåelsen af budgetmålene og de offentlige finansers langsigtede holdbarhed." Det opfordrer Frankrig til at "gennemføre de nødvendige strukturelle tilpasninger med henblik på at nedbringe det offentlige underskud til under 3 % af BNP i 2006 på en troværdig og holdbar måde; gennemføre de nødvendige foranstaltninger til sikring af den planlagte finanspolitiske konsolidering med henblik på opnåelse af den mellemfristede målsætning og den langsigtede finansielle holdbarhed; styrke overvågningen og håndhævelsen af de udgiftsregler, der er fastlagt for den offentlige forvaltnings undersektorer med henblik på overholdelse af de flerårige mål vedrørende maksimale udgifter."

Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006

Rapporten om gennemførelsen af Frankrigs nationale reformprogram blev forelagt den 5. oktober 2006 inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse. Frankrigs nationale reformprogram identificerer følgende prioriterede områder: skabelse af de nødvendige rammebetingelser for en stærk økonomisk vækst, reduktion af arbejdsløsheden og forøgelse af beskæftigelsen og opbygning af en videnbaseret økonomi.

Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i Kommissionens årlige situationsrapport fra december 2006 [2] ) viste, at Frankrig gør gode fremskridt med at gennemføre det nationale reformprogram. Frankrig har bl.a. inden for rammerne af en understøttende makroøkonomisk udvikling videreført sin finanspolitiske konsolideringsindsats, samtidig med at landet har forsøgt at øge sin potentielle vækst, særlig gennem nye tiltag inden for forskning og innovation. Udviklingen på arbejdsmarkedet er fortsat beskeden.

På baggrund af de konstaterede stærke og svage sider blev det henstillet til Frankrig, at det skulle træffe foranstaltninger på følgende områder: de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, konkurrencen på gas-, elektricitets- og jernbanegodsmarkedet samt beskæftigelsessikkerhed og livslang undervisning og uddannelse.

Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne skal følgende undersøges, jf. artikel 5, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4] , hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |

- Henstilling med henblik på

RÅDETS UDTALELSE

i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Frankrigs opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2010

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker,[5] særlig artikel 5, stk. 3,

under henvisning til Kommissionens henstilling,

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg —

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

4. Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Frankrigs opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2006-2010.

5. Programmet indeholder to forskellige scenarier for de makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger: et "lavt" scenario og et "gunstigt" scenario. Det "lave" scenario, der ligger på linje med prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, betragtes som referencescenariet i forbindelse med vurderingen af budgetfremskrivningerne. Vurderet i forhold til de oplysninger, der foreligger i øjeblikket, ser det ud til at være baseret på plausible antagelser, om end lidt optimistisk vedrørende 2006. Det viser, at BNP vil vokse med 2¼ % pr. år i programperioden. Programmets inflationsfremskrivninger forekommer også realistiske.

6. I prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006 skønnes det offentlige underskud for 2006 at blive på 2,7 % af BNP, hvilket skal sammenlignes med målet for 2006 på 2,9 % af BNP i det tidligere opdaterede stabilitetsprogram (og et endeligt underskud på 2,9 % af BNP i 2005). Selv om antagelsen om BNP-væksten er den samme i den tidligere og den aktuelle opdatering - mellem 2 % og 2,5 % - giver vækstens sammensætning flere skatteindtægter i den aktuelle opdatering, da den er baseret på et højere privat forbrug. Den forventede forbedring af underskuddet støttes af (a) en acceleration i BNP-væksten (fra 1,2 % til omkring 2 %), der øger indtægterne (omkring 5 mia. EUR, dvs. 0,3 procentpoint af BNP), og (b) en afdæmpning af udgifterne.

7. Programmet indgår i de franske myndigheders overordnede strategi for gældsnedbringelse og fremlægges som et flerårigt gældsnedbringelsesprogram, hvor målet er et underskud på nul og et gældsniveau under 60 % af BNP senest i 2010. Der regnes med en løbende nedbringelse af underskuddet - men sådan at den største indsats gøres i sidste del af programperioden - fra 2,7 % af BNP i 2006 (2,5 % i 2007) til 0 % af BNP i 2010, dvs. en samlet reduktion på 2,7 procentpoint af BNP. Det primære underskud på 0,1 % af BNP i 2006 forventes fra 2007 og fremad at blive vendt til et overskud, som vil udgøre 2,5 % af BNP i 2010. Den planlagte finanspolitiske konsolidering er udgiftsdrevet: den er baseret på flerårige mål for stigningen i de offentlige udgifter, der indebærer en formindskelse af de primære udgifters andel af BNP på næsten 3 procentpoint af BNP over den betragtede periode. I forhold til det tidligere program bekræfter denne opdatering i det store og hele den planlagte finanspolitiske justering på baggrund af et næsten uændret makroøkonomisk scenario.

8. Den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo renset for engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), beregnet efter den i fællesskab aftalte metode, forventes at forbedres fra et underskud på omkring 2½ % af BNP i 2006 til et overskud på ¼ % ved udgangen af programperioden (2010). Som i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet er den mellemfristede målsætning for budgetstillingen, der fremgår af programmet, en balanceret budgetstilling i strukturelle termer, som programmet sigter mod at nå senest i 2010. Hvis den mellemfristede målsætning, der er mere ambitiøs end minimumskravet (som er sat til et underskud på ca. 1½ % af BNP), bliver realiseret, burde målet om at skabe en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud opfyldes. Den mellemfristede målsætning ligger inden for det interval, der anføres for euroområdet og ERM II-medlemsstaterne i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen, og afspejler gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt.

9. Budgetfremskrivningerne i programmet forventes i det store og hele at holde på kort sigt (indtil 2008), men budgetudviklingen kunne blive værre end fremskrevet i programmet i de sidste år af programperioden. På kort sigt baseres tilpasningen hovedsagelig på en strammere udgiftsstyring på det statslige plan, som understøttes af den gradvise implementering af den nye Loi organique sur les lois des finances (LOLF)[6] og resultaterne af moderniseringsaudit, og tilpasningen er plausibel, selv om tendensen i de lokale myndigheders udgifter er en risikofaktor. For så vidt angår de sidste år i perioden, giver den planlagte stærke tilpasning anledning til tvivl om, hvorvidt den kan gennemføres fuldt ud. Selv om udgiftsnormen erfaringsmæssigt har været godt overholdt på det statslige plan, vil de planlagte drastiske begrænsninger virkelig nødvendiggøre nogle reformer, som ikke er beskrevet i programmet. Erfaringen med at respektere de samlede offentlige udgifslofter, der er kernen i den franske budgetkonsolideringsstrategi, og mangelen på håndhævelsesmekanismer samt fraværet af udgiftsregler for nogle undersektorer, specielt for lokale myndigheder, er generelt set de tre risikomomenter, der trækker i den forkerte retning.

10. Med hensyn til denne risikovurdering er budgetpolitikken i programmet måske ikke tilstrækkelig til at sikre, at den mellemfristede målsætning i programmet nås senest i 2010. Den synes dog at sikre en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod at overskride underskudstærsklen på 3 % af BNP ved normale makroøkonomiske udsving hen imod udgangen af programperioden, mest sandsynligt fra 2009. Bortset fra 2007 ligger den hastighed, hvormed tilpasningen hen imod den mellemfristede målsætning skal ske efter programmet, fuldstændig på linje med stabilitets- og vækstpagten, der specificerer, at den årlige forbedring af den strukturelle saldo for medlemsstaterne i euroområdet og ERM II som benchmark bør være på 0,5 % af BNP, og at tilpasningen bør være størst i gode økonomiske tider og kan være mindre i dårlige økonomiske tider. Frankrig har først lige korrigeret sit uforholdsmæssigt store underskud, og tilpasningen i 2007 forventes kun at blive på 0,3 procentpoint af BNP, selv om den økonomiske situation ikke kan anses for at være "dårlige økonomiske tider", og skatteelasticiteterne peger på "gode økonomiske tider".

11. Den offentlige bruttogæld anslås at have nået 64,6 % af BNP i 2006, dvs. over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. I programperioden forventes gældskvoten at falde med 6½ procentpoint. Udviklingen i gældskvoten kan blive mindre gunstig end fremskrevet for de sidste år af programperioden som følge af (1) risikomomenterne vedrørende opfyldelsen af målene som nævnt ovenfor og (2) usikkerheden om salget af ikke-strategiske aktiver, der kan blive større end det historiske gennemsnit. På trods af disse risici forekommer gældskvoten at være tilstrækkeligt faldende hen imod referenceværdien over programperioden.

12. Den langsigtede budgetvirkning af befolkningens aldring i Frankrig er lidt mindre end gennemsnittet for EU, idet pensionsudgifterne viser en noget mere begrænset stigning end i mange andre lande som følge af de allerede vedtagne pensionsreformer. Selv om den budgetmæssige udgangsposition er forbedret en smule i forhold til 2005, udgør den stadig en risiko for holdbare offentlige finanser, allerede inden den langsigtede budgetvirkning af den aldrende befolkning tages i betragtning. Endvidere ligger bruttogældens nuværende niveau et godt stykke over traktatens referenceværdi. En yderligere budgetkonsolidering vil bidrage til at reducere risiciene for de offentlige finansers holdbarhed, ligesom en fastholdelse og eventuel styrkelse af fordelene ved pensionsreformen også vil trække i den retning. Frankrig ser som helhed ud til at stå over for en mellemhøj risiko, for så vidt angår de offentlige finansers holdbarhed.

13. Stabilitetsprogrammet indeholder en kvalitativ vurdering af den samlede virkning af Frankrigs nationale reformprogram fra oktober 2006 inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Det giver imidlertid ingen systematiske oplysninger om de direkte budgetudgifter eller –besparelser ved de vigtigste reformer, der er planlagt i det nationale reformprogram, men dets budgetfremskrivninger synes at tage hensyn til de virkninger, som foranstaltningerne i det nationale reformprogram har på de offentlige finanser. De foranstaltninger, der har betydning for de offentlige finanser, og som er planlagt i stabilitetsprogrammet, ser ud til at være i overensstemmelse med dem, der skitseres i det nationale reformprogram.

14. Budgetstrategien i programmet er stort set i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som er en del af de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.

15. Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammerne, har programmet nogle huller i de krævede og frivillige data[7].

Den samlede konklusion er, at gældsreduktion – efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud og i en situation med en stærk vækst i indtægterne – prioriteres højest i programmet, og at der ifølge programmet regnes med fremskridt hen imod den mellemfristede målsætning via en udgiftsbaseret tilpasning, som gennemføres i sidste del af programperioden. Der er risici for opfyldelsen af budgetmålene, særlig i de sidste år af programperioden.

På baggrund af ovenstående vurdering opfordres Frankrig til at:

(i) udnytte de robuste vækstudsigter og den positive virkning af, at resultatet i 2006 blev bedre end tidligere forventet, til at fremskynde tilpasningen hen imod den mellemfristede målsætning, specielt i 2007, med henblik på at realisere den mellemfristede målsætning senest ved periodens udgang, sådan at gældsniveauet reduceres, og de offentlige finansers holdbarhed forbedres

(ii) styrke overvågningen og håndhævelsen af udgiftsreglerne for den offentlige forvaltnings undersektorer med henblik på overholdelse af de ambitiøse flerårige udgiftslofter.

Sammenligning af budgetudvikling og fremskrivninger

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Realt BNP (%-ændring) | SP dec. 2006 | 1,2 | 2,0-2,5 | 2,0-2,5 | 2 ¼ | 2 ¼ | 2 ¼ |

KOM nov. 2006 | 1,2 | 2,2 | 2,3 | 2,1 | n.a. | n.a. |

SP jan. 2006 | 1,5-2,0 | 2,0-2,5 | 2 ¼ | 2 ¼ | 2 ¼ | n.a. |

HICP-inflation (%) | SP dec. 2006 | 1,9 | 2,0 | 1,9 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ |

KOM nov. 2006 | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,9 | n.a. | n.a. |

SP jan. 2006 | 1,9 | 1,8 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ | n.a. |

Outputgab (% af potentielt BNP) | SP dec. 20061 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | -0,3 |

KOM nov. 20065 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | -0,9 | n.a. | n.a. |

SP jan. 20061 | -0,5 | -0,4 | -0,6 | -0,8 | -0,9 | n.a. |

Offentlig saldo (% af BNP) | SP dec. 2006 | -2,9 | -2,7 | -2,5 | -1,8 | -0,9 | 0,0 |

KOM nov. 2006 | -2,9 | -2,7 | -2,6 | -2,2 | n.a. | n.a. |

SP jan. 2006 | -3,0 | -2,9 | -2,6 | -1,9 | -1,0 | n.a. |

Primær saldo (% af BNP) | SP dec. 2006 | -0,2 | -0,1 | 0,1 | 0,7 | 1,7 | 2,5 |

KOM nov. 2006 | -0,2 | -0,1 | 0,0 | 0,4 | n.a. | n.a. |

SP jan. 2006 | -0,3 | -0,3 | 0,0 | 0,6 | 1,6 | n.a. |

Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | SP dec. 20061 | -2,5 | -2,4 | -2,2 | -1,6 | -0,7 | 0,2 |

KOM nov. 2006 | -2,5 | -2,3 | -2,3 | -1,8 | n.a. | n.a. |

SP jan. 20061 | -2,8 | -2,7 | -2,3 | -1,5 | -0,6 | n.a. |

Strukturel saldo2 (% af BNP) | SP dec. 20063 | -3,0 | -2,5 | -2,2 | -1,6 | -0,7 | 0,2 |

KOM nov. 20064 | -3,1 | -2,6 | -2,3 | -1,8 | n.a. | n.a. |

SP jan. 2006 | -3,3 | -2,9 | -2,3 | -1,5 | -0,6 | n.a. |

Offentlig bruttogæld (% af BNP) | SP dec. 2006 | 66,6 | 64,6 | 63,6 | 62,6 | 60,7 | 58,0 |

KOM nov. 2006 | 66,6 | 64,7 | 63,9 | 63,3 | n.a. | n.a. |

SP jan. 2006 | 65,8 | 66,0 | 65,6 | 64,6 | 62,8 | n.a. |

Fodnoter: |

1 Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet. |

2 Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående rækker), eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. |

3 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra programmet (0,5 % af BNP i 2004 og 2005 og 0,1 % i 2006 og 2007; 0 % derefter, alle underskudsformindskende). |

4 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra Kommissionens prognose fra efteråret 2006 (0,6 % af BNP i 2005 og 0,2 % i 2006; 0 % derefter, alle underskudsformindskende). |

5 Baseret på en skønnet potentiel vækst på 2,0 %, 2,2 %, 2,2 % og 2,3 % i de enkelte år i perioden 2005-2008. |

Kilde: |

Stabilitetsprogram (SP); økonomiske prognoser fra efteråret 2006 fra Kommissionens tjenestegrene (KOM); beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |

[1] EUT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordning som ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på følgende websted:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råds forårsmøde, "Gennemførelsen af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år", 12.12.2006, KOM(2006)816.

[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574 endelig, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.

[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.

[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Den nye lov om finanslovene, som blev implementeret for første gang i 2006, skal skabe mere gennemsigtighed og større effektivitet i den offentlige udgiftsstyring.

[7] Der er navnlig ikke givet oplysninger om det kollektive forbrug og de korte og lange rentesatser (for årene 2008 til 2010).