Initiativudtalelse om et europæisk charter for bjergregionerne (96/C 100/05)

Regionsudvalget besluttede den 1. februar 1995 under henvisning til forretningsordenens artikel 10, stk. 1, at udarbejde en initiativudtalelse om et europæisk charter for bjergregionerne.

Det forberedende arbejde henvistes til Regionsudvalgets Underudvalg 2 »Fysisk Planlægning i det Åbne Land, Landbrug, Jagt, Fiskeri, Skovbrug, Hav- og Bjergområder«, som udpegede Marc Censi til ordfører. Underudvalget vedtog sin udtalelse den 24. marts 1995.

Regionsudvalget vedtog på sin 7. plenarforsamling af 20.-21. april 1995, mødet den 21. april, følgende udtalelse.

REGIONSUDVALGET AFGIVER

under henvisning til »Chamonix Mont-Blanc-erklæringen« fra Den Europæiske Kommunalkonference under Europarådet, der blev vedtaget enstemmigt på den 3. konference for bjergregioner den 15.-17. september 1994 i Chamonix, og hvori forslaget til et europæisk charter for bjergregionerne blev godkendt med en opfordring til Den Europæiske Union om at tilslutte sig dette,

under henvisning til EF-traktatens artikel 198 C om afgivelse af initiativudtalelse,

under henvisning til forslaget til et europæisk charter for bjergregionerne fra Den Europæiske Kommunalkonference,

følgende udtalelse:

1. I præamblen til dette charter lægges der i analysen af bjergregionernes nuværende situation vægt på følgende aspekter:

- bjergregionernes geografiske og demografiske vægt i Europa (30 % af Den Europæiske Unions område og en befolkning på ca. 30 millioner),

- deres generelle betydning i miljømæssig, økonomisk, social og kulturel henseende,

- de europæiske bjergområders enestående værdi, som bør værdsættes og sikres, og hvis egenart, traditioner og kultur må beskyttes og bevares samtidig med, at deres forskelligartethed respekteres,

- bjergregionernes særlige vilkår set i forhold til andre regioner samt deres fælles økonomiske og sociale problemer, som skyldes de specielle geografiske og klimatiske forhold,

- det forhold, at de fleste bjergegne gennemskæres af landegrænser eller regionale grænser, hvilket gør det vanskeligt at iværksætte sammenhængende foranstaltninger, fordi forskellige statslige eller regionale myndigheder er involveret.

2. På grundlag af denne analyse foreslås det i forslaget til charter, at der iværksættes en særlig politik for udvikling og beskyttelse af bjergregionerne, som anerkender disse regioners særlige karakter, og som baseres på følgende principper og mål:

- befolkningerne i bjergregionerne bør have en levestandard og livskvalitet, der ligger på linje med andre regioner, samtidig med at de regionale forskelle respekteres,

- alle økonomiske, sociale, kulturelle og miljømæssige problemer bør omfattes af en politik for en bæredygtig udvikling og for fysisk planlægning, som iværksættes gennem helhedsplaner for arealanvendelse, udvikling og miljøbeskyttelse, der sikrer en snæver koordinering af de politikker og foranstaltninger, der iværksættes i områder af ensartet beskaffenhed,

- de lokale og regionale myndigheder og de berørte befolkninger bør inddrages aktivt i fastlæggelsen og gennemførelsen af denne politik under hensyntagen til subsidiaritetsprincippet,

- der bør tilskyndes til et tværkommunalt og interregionalt samarbejde på nationalt eller tværnationalt plan samt til et grænseoverskridende samarbejde mellem myndigheder og lokalsamfund,

- det bør anerkendes, at de enkelte bjergegne hver især udgør en geografisk enhed, således at begrebet bjergområde bliver et praktisk instrument i gennemførelsen af denne politik.

3. På grundlag af ovennævnte principper anbefaler forslaget til charter, at der fastlægges specifikke politikker på følgende områder:

- landbrug: bevarelse og modernisering af dette erhverv gennem iværksættelse af særlige foranstaltninger, beskyttelse af landbrugsjord og landskabsplanlægning, tilskyndelse til diversificering, fremstilling og forhandling af kvalitetsprodukter, de unges etablering, samarbejde, udvidelse af produktionsrettigheder, støtte til mælkesektoren, udvikling af turismen i landdistrikterne, kompensation for naturgivne begrænsninger og miljøkrav, godtgørelse for ydelser til gavn for miljøet,

- skovbrug: iværksættelse af foranstaltninger til udvikling af skovbruget, baseret på en forbedring af driftsvilkårene, beplantning med vekslende træsorter, sikring mod naturkatastrofer og skovbrande, kontrolleret nyplantning, kompensation for naturgivne begrænsninger og miljøkrav,

- industri og håndværk: særlige støtteforanstaltninger, forarbejdning på stedet af lokale råvarer, tilskyndelse til fremstilling af regionale kvalitetsprodukter, oplæring i traditionelle håndværk, etablering af højteknologiske virksomheder og hensigtsmæssige forskningsstøtteordninger,

- sideløbende udøvelse af flere erhverv: tilskyndelse hertil gennem en forenkling og tilpasning af arbejdsretten, socialsikringen, skattesystemet og erhvervsuddannelsen,

- boliger: garanti for dækning af den fastboende lokalbefolknings boligbehov, restaurering af historiske bygninger, højnelse af kvalitetsniveauet,

- turisme: udvikling af turismen under hensyntagen til de eksisterende infrastrukturers og tjenesteydelsers kapacitet, i harmoni med landskabs- og miljøværdierne, den traditionelle byggestil og materialer, idet vægten lægges på værdien af landskabet, den arkitektoniske og kulturelle arv, de lokale produkter og traditioner,

- infrastrukturer, transport og produktionsudstyr: adgang for bjergbefolkningerne til alle offentlige serviceydelser på lige vilkår, tilslutning til alle kommunikationsnet, sikring af permanent adgang til vedligeholdelse og udvikling af jernbanenet, prioritering af jernbanetransporten og af kombineret landevejs- og jernbanetransport for transittrafikkens vedkommende,

- energi: forpligtelse til miljøvenlig udnyttelse af lokale ressourcer og ret til tilbageledning af energien til lokalsamfundene,

- uddannelse, undervisning og forskning: bevarelse af skoler, udvidelse af faglige kurser og erhvervsuddannelser til tre niveauer (basis, mellemtrin, videregående), tilpasning af uddannelsestilbuddene til de typiske erhverv i bjergsamfundene samt sideløbende udøvelse af flere erhverv,

- kultur: tilskyndelse til opretholdelse og udbygning af kulturarvens forskelligartethed og rigdom gennem registrering, respekt for traditioner og særlige udtryksformer og bjergegnenes kulturelle identitet som helhed,

- miljø: internationalt samarbejde for i fællesskab at forvalte og beskytte miljøet i Europas bjergområder (bevarelse og restaurering af seværdigheder, naturskønne områder og jordbund samt bevarelse af flora, fauna og levesteder), forpligtelse til konsekvensanalyser, udbygning af nettet af reservater, begrænsning af forureningen, bekæmpelse af naturbetingede skader, beskyttelse mod jorderosion fremkaldt af nedbør og tilskyndelse til miljøbeskyttelsesprojekter,

- videnskabelig og teknisk information: etablering af kompatible og sammenlignelige datasystemer, samarbejde mellem universiteter og forskningscentre og oprettelse af et europæisk net, afprøvning af ny teknologi og hurtigere overførsel heraf til bjergregionerne.

4. Udviklingen i bjergegnene er meget foruroligende, og det er hidtil ikke lykkedes at bremse de her beskrevne tendenser på trods af den politik, der er ført i Det Europæiske Fællesskab og Den Europæiske Union efter vedtagelsen af direktiv 268 fra 1974 om ugunstigt stillede områder og bjergregioner samt senere lovtekster, oprettelsen af strukturfondene, fællesskabsinitiativer såsom LEADER og INTERREG samt andre EU-politikker for skovene og miljøet. Tværtimod synes de nuværende udviklingstendenser at være blevet forstærket i en række bjergegne, således at de regionale skævheder er blevet større. Dette udgør en trussel mod målet om økonomisk og social samhørighed og mindskelsen af udviklingsforskellene mellem regionerne, der er nedfældet i artikel 2 og 130 A i traktaten om Den Europæiske Union, og det indebærer utvivlsomt en fare for beskyttelsen af miljøet.

5. Disse problemer skyldes hovedsageligt, at begrebet »bjergregion« har måttet vige for begrebet ugunstigt eller vanskeligt stillet område eller »mindre udviklet« område, mens bjergregionernes specielle karakter snarere kræver fastlæggelse af særlige målsætninger samt foranstaltninger, der er nøje afpasset efter disse områders egenart og forskelligartethed. Disse krav er medtaget i Europa-Parlamentets resolution af 27. maj 1987 og i Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse af 28. april 1988. Begge institutioner ønsker en overordnet strategi til løsning af bjergområdernes problemer.

6. Partnerskabet mellem de lokale og regionale myndigheder og EU-institutionerne er af grundlæggende betydning for udformningen af en sammenhængende politik for bjergregionerne.

REGIONSUDVALGET

1. Bifalder på denne baggrund den situationsanalyse, de retningslinjer og den politik, der foreslås i ovennævnte forslag til charter. Dette forslag er meget relevant, og det kan bidrage effektivt til en løsning af bjergområdernes særlige problemer gennem en hensigtsmæssig, nuanceret og forstærket indsats, og ved at skabe balance mellem udvikling og beskyttelse. Regionsudvalget noterer, at dette forslag kan danne grundlag for en tilstrækkelig bred og fleksibel bjergpolitik, som tager hensyn til de særlige forhold i de forskellige bjergegne, som for størstedelens vedkommende er præget af økonomisk og social tilbagegang, mens andre områder trues af de problemer, der følger med for stor turisttilstrømning.

2. Anser det foreslåede charter for et særdeles velegnet middel til styrkelse af nærdemokratiet, da det tillægger de lokale myndigheder en vigtig rolle i udformningen og gennemførelsen af en politik for bjergregionerne.

3. Noterer, at det foreslåede charter udgør en tilstrækkelig bred ramme, som ikke strider mod andre internationale konventioner vedrørende særligt udvalgte bjergegne og/eller særlige aktioner f.eks. til beskyttelse af bestemte naturområder.

4. Opfordrer til fastlæggelse af en EU-politik for bjergområderne med udgangspunkt i de ideer, der fremsættes i dette forslag til charter; endvidere opfordres de kompetente instanser i EU til at arbejde for EU's tilslutning til chartret, når det er endeligt vedtaget af Europarådet.

5. Anmoder om, at Kommissionen straks lader eksperter vurdere, hvorledes principperne i det foreliggende forslag kan omsættes til EU-ret under hensyntagen til EU's kompetenceområder.

6. Opfordrer de EU-lande, som har bjergregioner, til at tilslutte sig chartret og følge det op med iværksættelse af nationale foranstaltninger til fordel for bjergområderne, således at der sikres overensstemmelse mellem de forskellige aktioner.

7. Pålægger Underudvalg 2 at følge denne udtalelse op og holde Regionsudvalget underrettet om vanskelighederne i forbindelse med gennemførelsen.

Bruxelles, den 21. april 1995.

Jacques BLANC

Formand for Regionsudvalget