EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 11.5.2022 COM(2022) 209 final 2022/0155(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om regler til forebyggelse og bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn (EØS-relevant tekst) {SEC(2022) 209 final} - {SWD(2022) 209 final} - {SWD(2022) 210 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål I FN's konvention om barnets rettigheder (UNCRC) og i artikel 24, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter "chartret") er der nedfældet rettigheder om beskyttelse af børn og omsorg for deres tarv og trivsel. I 2021 understregede FN's Komité for Barnets Rettigheder, at disse rettigheder skal beskyttes på samme måde i det digitale miljø. Beskyttelse af børn, såvel offline som online, er en af Unionens prioriteter. Mindst ét ud af fem børn bliver ofre for seksuel vold i barndommen. En global undersøgelse fra 2021 viste, at mere end én ud af tre respondenter var blevet bedt om at gøre noget seksuelt eksplicit online i deres barndom, og over halvdelen havde oplevet en form for seksuelt misbrug af børn online. Børn med handicap har en endnu større risiko for at blive udsat for seksuel vold, og op til 68 % af piger og 30 % af drenge med udviklingshæmning eller udviklingshandicap vil blive seksuelt misbrugt, inden de fylder 18 år. Materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, er et produkt af det fysiske seksuelle misbrug af børn. Det er nødvendigt at opspore og indberette dette materiale for at forhindre, at det produceres og udbredes, og det et vigtigt middel til at identificere og støtte ofrene. Pandemien har eksponeret børn for en betydeligt højere grad af uønskede henvendelser online, herunder hvervning til seksuelt misbrug af børn. Selv om seksuelt misbrug og seksuel udnyttelse af børn og materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, er strafbart i hele EU ved direktivet om seksuelt misbrug af børn, der blev vedtaget i 2011, er det klart, at EU i øjeblikket stadig ikke er i stand til at beskytte børn mod at blive ofre for seksuelt misbrug af børn, og at onlinedimensionen udgør en særlig udfordring. Derfor vedtog Europa-Kommissionen den 24. juli 2020 EU-strategien om en mere effektiv bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn, der omfatter en omfattende reaktion på en stadig større fare for seksuelt misbrug af børn både offline og online ved at sikre bedre forebyggelse, efterforskning og bistand til ofre. Den omfatter otte initiativer vedrørende indførelse af en stærk retlig ramme for beskyttelse af børn og fremme af en koordineret tilgang på tværs af de mange aktører, der er involveret i beskyttelse af og bistand til børn. Disse initiativer har til formål at kortlægge lovgivningsmæssige mangler og sikre, at EU-lovgivningen muliggør en effektiv indsats, styrke den retshåndhævende indsats nationalt og på EU-plan, sætte EU-landene i stand til at beskytte børn bedre gennem forebyggelse, styrke erhvervslivets indsats for at sikre beskyttelsen af børn, når de bruger deres tjenester, og forbedre beskyttelsen af børn globalt ved hjælp af samarbejde mellem forskellige aktører. Denne særlige strategi ledsages af andre supplerende bestræbelser. Den 24. marts 2021 vedtog Europa-Kommissionen sin omfattende EU-strategi for børns rettigheder, hvori der foreslås skærpede foranstaltninger til beskyttelse af børn mod alle former for vold, herunder misbrug online. Desuden opfordres virksomhederne til at fortsætte deres bestræbelser på at opspore, indberette og fjerne ulovligt onlineindhold, herunder seksuelt misbrug af børn online, fra deres platforme og tjenester. Den foreslåede europæiske erklæring om digitale rettigheder og principper for det digitale årti omfatter også en forpligtelse til at beskytte alle børn mod ulovligt indhold, udnyttelse, manipulation og misbrug online og forhindre, at det digitale rum anvendes til at begå eller lette kriminalitet. I denne forbindelse spiller udbydere af hostingtjenester eller interpersonelle kommunikationstjenester ("udbydere") en særlig vigtig rolle. En ansvarlig og omhyggelig adfærd fra deres side er afgørende for et sikkert, forudsigeligt og pålideligt onlinemiljø og for udøvelsen af de grundlæggende rettigheder, der er garanteret i chartret. Udbredelsen af billeder og videoer af seksuelt misbrug af børn, som er blevet langt større i takt med udviklingen af den digitale verden, giver ofrene varige skader, og gerningsmændene har også fundet nye veje gennem disse tjenester til at få adgang til og udnytte børn. Nogle udbydere bruger allerede frivilligt teknologi til at opspore, indberette og fjerne materiale, der viser seksuelt misbrug af børn online, på deres tjenester. Der er dog stor forskel på de foranstaltninger, som udbyderne træffer, da langt de fleste indberetninger kommer fra en håndfuld udbydere, og et betydeligt antal udbydere foretager sig ikke noget. Kvaliteten og relevansen af de indberetninger, som de retshåndhævende myndigheder i EU modtager fra udbyderne, varierer også betydeligt. Organisationer såsom National Centre for Missing and Exploited Children (NCMEC), som amerikanske udbydere er forpligtet til at indberette til i henhold til amerikansk lovgivning, når de bliver opmærksom på seksuelt misbrug af børn på deres tjenester, modtog dog over 21 mio. indberetninger i 2020, hvoraf over 1 mio. vedrørte EU-medlemsstater. Det seneste indberetningstal for 2021 viser en yderligere stigning, da tallet nærmer sig de 30 mio. indberetninger. På trods af visse udbyderes vigtige bidrag har frivillige tiltag således vist sig at være utilstrækkelige til at imødegå udnyttelsen af onlinetjenester med henblik på seksuelt misbrug af børn. Som følge heraf er flere medlemsstater begyndt at udarbejde og vedtage nationale regler til bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn online. Som det fremgår af den konsekvensanalyse, der ledsager dette forslag, fører dette til udviklingen af divergerende nationale krav, hvilket igen fører til en øget fragmentering af det digitale indre marked for tjenester. På denne baggrund er det nødvendigt med ensartede EU-regler om opsporing, indberetning og fjernelse af seksuelt misbrug af børn online for at supplere forordningen om digitale tjenester, fjerne eksisterende hindringer for det digitale indre marked og forhindre spredning heraf. Ved imødegåelsen af risikoen for fragmentering gennem dette forslag skal der tages hensyn til behovet for at sikre børns grundlæggende ret til omsorg og beskyttelse af deres trivsel, mentale sundhed og tarv og for at støtte den almene offentlige interesse i at forebygge, efterforske og retsforfølge grov kriminalitet i form af seksuelt misbrug af børn effektivt. For at imødegå disse udfordringer og som svar på opfordringer fra Rådet og Europa-Parlamentet har dette forslag derfor til formål at etablere en klar og harmoniseret retlig ramme for forebyggelse og bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn online. Det har til formål at skabe retssikkerhed for udbyderne med hensyn til deres ansvar for at vurdere og afbøde risici og om nødvendigt opspore, indberette og fjerne et sådant misbrug på deres tjenester på en måde, der er i overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder fastsat i chartret og som generelle principper i EU-retten. I bekæmpelsen af seksuelt misbrug af børn online står en række vigtige rettigheder og interesser på spil på alle sider. Det er derfor særlig vigtigt at skabe en rimelig balance mellem foranstaltninger til beskyttelse af børn, som er ofre for seksuelt misbrug, og deres grundlæggende rettigheder og dermed opfylde vigtige mål af almen samfundsinteresse og andre brugeres og udbyderes grundlæggende rettigheder. Dette forslag indeholder derfor målrettede foranstaltninger, der står i et rimeligt forhold til risikoen for misbrug af en given tjeneste til seksuelt misbrug af børn online, og de er underlagt solide betingelser og garantier. Forslaget har ligeledes til formål at sikre, at udbyderne kan leve op til deres ansvar gennem oprettelse af et europæisk center til forebyggelse og bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn ("EU-centret") for at lette og støtte gennemførelsen af denne forordning og dermed bidrage til at fjerne hindringer for det indre marked, navnlig i forbindelse med udbydernes forpligtelser i henhold til denne forordning til at opspore seksuelt misbrug af børn online, indberette det og fjerne materiale, der viser seksuelt misbrug af børn. EU-centret vil navnlig oprette, vedligeholde og drive databaser med indikatorer for seksuelt misbrug af børn online, som udbyderne vil skulle bruge for at opfylde opsporingsforpligtelserne. Disse databaser bør derfor være klar, inden forordningen træder i kraft. For at sikre dette har Kommissionen allerede stillet midler til rådighed for medlemsstaterne for at hjælpe med forberedelserne af disse databaser. EU-centret bør også udføre visse supplerende opgaver såsom at bistå de kompetente nationale myndigheder i udførelsen af deres opgaver i henhold til denne forordning og yde støtte til ofre i forbindelse med udbydernes forpligtelser. Centret bør også udnytte sin centrale position til at lette samarbejdet og udvekslingen af oplysninger og ekspertise, herunder med henblik på evidensbaseret politikudformning og forebyggelse. Forebyggelse er en prioritet i Kommissionens bestræbelser på at bekæmpe seksuelt misbrug af børn. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Dette forslag lever op til de tilsagn, der er givet i EU-strategien for en mere effektiv bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn, navnlig om at foreslå lovgivning til effektiv bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn online, herunder ved at kræve, at udbydere opsporer kendt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, og arbejder hen imod oprettelsen af et europæisk center til forebyggelse og bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn. EU's nuværende retlige ramme på dette område består af EU-lovgivning vedrørende seksuelt misbrug af børn såsom direktivet om seksuelt misbrug af børn og forordning (EU) 2021/1232 om bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn online, som finder anvendelse indtil den 3. august 2024 ("midlertidig forordning"). Ved at pålægge udbydere at opspore, indberette, spærre for og fjerne materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, på deres tjenester, muliggør forslaget en bedre opsporing, efterforskning og retsforfølgning af lovovertrædelser i henhold til direktivet om seksuelt misbrug af børn. Den foreslåede lovgivning supplerer den nye europæiske strategi for et bedre internet for børn, som har til formål at skabe sikre digitale oplevelser for børn og fremme digital styrkelse. EU-centret bør arbejde tæt sammen med Europol. Centret vil modtage indberetningerne fra udbyderne, kontrollere dem for at undgå falske positive resultater og videresende dem til Europol og de nationale retshåndhævende myndigheder. En repræsentant for Europol vil deltage EU-centrets bestyrelse. En repræsentant for EU-centret kunne herefter deltage i Europols bestyrelse for at sikre et effektivt samarbejde og en effektiv koordinering. Den foreslåede lovgivning bidrager også til at nå de mål, der er fastsat i en række folkeretlige instrumenter. Relevant i denne forbindelse er Europarådets Lanzarotekonvention om beskyttelse af børn mod seksuel udnyttelse og seksuelt misbrug, der er ratificeret af alle EU-medlemsstaterne, og som fastsætter minimumskrav med hensyn til materiel strafferet, bistand til ofre og interventionsprogrammer, og Europarådets Budapestkonvention om IT-kriminalitet, der er ratificeret af næsten alle EU-medlemsstater, og som pålægger parterne at definere visse strafbare handlinger knyttet til materiale, der viser seksuelt misbrug af børn. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Forslaget bygger på den generelle forordning om databeskyttelse. I praksis påberåber udbydere sig ofte de forskellige grunde til behandling, der fastsat i den generelle forordning om databeskyttelse, til at behandle personoplysninger i forbindelse med frivillig opsporing og indberetning af seksuelt misbrug af børn online. I forslaget fastsættes et system med målrettede opsporingspåbud, og betingelserne for opsporing præciseres, hvilket giver større retssikkerhed for disse aktiviteter. For så vidt angår de obligatoriske opsporingsaktiviteter, der omfatter behandling af personoplysninger, udgør forslaget, navnlig de opsporingspåbud, der udstedes på grundlag heraf, således grundlaget for en sådan behandling som omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra c), i den generelle forordning om databeskyttelse, der indeholder bestemmelser om behandlingen af personoplysninger, der er nødvendig for at overholde en retlig forpligtelse i henhold til EU-lovgivningen eller medlemsstatens lovgivning, som den dataansvarlige er underlagt. Forslaget omfatter bl.a. udbydere, der tilbyder interpersonelle elektroniske kommunikationstjenester og derfor er underlagt nationale bestemmelser til gennemførelse af e-databeskyttelsesdirektivet og den foreslåede revision heraf, der i øjeblikket forhandles om. Foranstaltningerne i forslaget begrænser i visse henseender omfanget af rettigheder og forpligtelser i henhold til de relevante bestemmelser i nævnte direktiv, nemlig i forbindelse med aktiviteter, der er strengt nødvendige for at efterkomme opsporingspåbud. I denne forbindelse indebærer forslaget en analog anvendelse af direktivets artikel 15, stk. 1.

Forslaget er også i overensstemmelse med direktivet om e-handel og forslaget til en forordning om digitale tjenester (DSA), som medlovgiverne for nylig har opnået politisk enighed om. Forslaget fastsætter navnlig specifikke krav til bekæmpelse af særlige former for ulovlige aktiviteter og ulovligt indhold, der udveksles online, kombineret med en række garantier. På denne måde vil det supplere den generelle ramme, der er fastsat i retsakten om digitale tjenester, når den er vedtaget. Forslaget bygger på den horisontale ramme i forordningen om digitale tjenester, hvor det er muligt, og fastsætter mere specifikke regler, hvor det er nødvendigt for at bekæmpe seksuelt misbrug af børn online. Nogle udbydere kan f.eks. være underlagt en mere generel forpligtelse til at vurdere systemiske risici i forbindelse med brugen af deres tjenester i henhold til forordningen om digitale tjenester og en supplerende forpligtelse til at foretage en specifik vurdering af risikoen for seksuelt misbrug af børn online i dette forslag. Disse udbydere kan basere sig på den mere generelle risikovurdering i forbindelse med udførelsen af den mere specifikke risikovurdering, og de specifikke risici identificeret for børn på deres tjenester i den specifikke risikovurdering i henhold til dette forslag kan danne grundlag for mere generelle afbødende foranstaltninger, der også tjener til at opfylde forpligtelserne i forordningen om digitale tjenester. E-handelsdirektivet og forordningen om digitale tjenester forbyder medlemsstaterne at pålægge udbydere af formidlingstjenester generelle forpligtelser til at overvåge eller aktivt undersøge forhold eller omstændigheder, der tyder på ulovlig virksomhed. Selv om det præcise omfang af dette forbud, der er rettet til medlemsstaterne, kun gradvist bliver klart, har den foreslåede forordning til formål at opfylde det underliggende krav om en rimelig afvejning af de forskellige modstridende berørte grundlæggende rettigheder, der ligger til grund for dette forbud, under hensyntagen til den specifikke kontekst med bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn online og betydningen af de berørte offentlige interesser. Dette sker navnlig ved at fokusere på omfanget af de forpligtelser, der pålægges berørte udbydere, og ved at fastsætte et sæt klare og nøje afbalancerede regler og garantier, herunder gennem en klar definition af de forfulgte mål, typen af materiale og berørte aktiviteter, en risikobaseret tilgang, omfanget og arten af de relevante forpligtelser, regler om klageadgang og relevante tilsyns- og gennemsigtighedsmekanismer. Det omfatter også stærke foranstaltninger til at lette og støtte gennemførelsen og dermed mindske tjenesteudbydernes forpligtelser. Forslaget hjælper også ofrene ved at opfylde sine vigtigste mål. Som sådan er den foreslåede forordning i overensstemmelse med direktivet om ofres rettigheder som et horisontalt instrument til at forbedre ofres adgang til deres rettigheder. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Retsgrundlaget for foranstaltninger på dette område er artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TFEU). Artiklen indeholder bestemmelser om foranstaltninger, der skal sikre det indre markeds funktion. Artikel 114 er det korrekte retsgrundlag for en forordning, der har til formål at harmonisere de krav, der pålægges udbydere af relevante onlinetjenester på det digitale indre marked. Som nævnt ovenfor er der opstået hindringer for det digitale indre marked for tjenester efter nogle medlemsstaters indførelse af forskellige nationale regler, der skal forebygge og bekæmpe seksuelt misbrug af børn online. Den foreslåede forordning har til formål at fjerne disse eksisterende forskelle og undgå, at der opstår fremtidige hindringer som følge af videreudviklingen af sådanne nationale regler. I betragtning af den iboende grænseoverskridende karakter af leveringen af onlinetjenester vil manglende EU-tiltag, der åbner mulighed for en reguleringsramme fragmenteret efter nationale linjer, medføre en byrde for udbyderne, der skal overholde forskellige sæt nationale regler, og det vil skabe ulige vilkår for udbydere i hele EU samt mulige smuthuller. •Nærhedsprincippet I medfør af nærhedsprincippet kan der kun handles på EU-plan, hvis målene for den påtænkte handling ikke kan opfyldes af medlemsstaterne alene, men bedre kan nås på EU-plan. Målet om at sikre lige vilkår for udbydere på hele det digitale indre marked og samtidig træffe foranstaltninger til at forebygge og bekæmpe seksuelt misbrug af børn online kan ikke opfyldes af medlemsstaterne alene. Som nævnt er medlemsstaterne begyndt at indføre krav til udbydere om at bekæmpe seksuelt misbrug af børn online. Selv de medlemsstater, der endnu ikke har indført sådanne krav, overvejer i stigende grad nationale foranstaltninger med henblik herpå. De omfattede udbydere opererer imidlertid typisk på tværs af grænserne, ofte på EU-plan, eller ønsker måske at gøre det. Nationale krav, der pålægges sådanne markedsaktører for at bekæmpe seksuelt misbrug af børn online, øger således fragmenteringen på det digitale indre marked og medfører betydelige overholdelsesomkostninger for udbyderne, samtidig med at de ikke er tilstrækkeligt effektive på grund af de pågældende tjenesters grænseoverskridende karakter. Kun tiltag på EU-plan kan nå målet om at fjerne hindringer for det digitale indre marked for de pågældende tjenester, øge retssikkerheden for udbyderne og reducere overholdelsesomkostningerne, samtidig med at det sikres, at de krav, der pålægges markedsaktørerne om at bekæmpe seksuelt misbrug af børn online, er effektive i kraft af deres ensartede anvendelse på tværs af grænserne i hele EU. Det er derfor nødvendigt med en EU-indsats for at nå målene i den foreslåede forordning, og den tilfører en betydelig merværdi i forhold til nationale tiltag. •Proportionalitetsprincippet Dette forslag har til formål at fjerne eksisterende hindringer for levering af relevante tjenester på det digitale indre marked og undgå, at der opstår yderligere hindringer, samtidig med at der gives mulighed for en effektiv bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn online under fuld overholdelse af alle berørte parters grundlæggende rettigheder i henhold til EU-retten. For at nå dette mål indfører forslaget snævert målrettede og ensartede forpligtelser vedrørende risikovurdering og -afbødning, om nødvendigt suppleret med påbud om opsporing, indberetning og fjernelse af indhold, der viser seksuelt misbrug af børn. Disse forpligtelser gælder for relevante udbydere, der tilbyder tjenester på det digitale indre marked, uanset hvor de har deres hovedforretningssted. De foreslåede regler finder kun anvendelse på udbydere af visse typer onlinetjenester, som har vist sig at være sårbare over for misbrug med henblik på udbredelse af materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, eller hvervning af børn (kendt som "grooming"), hovedsagelig på grund af deres tekniske egenskaber eller alderssammensætningen af deres typiske brugerbase. Omfanget af forpligtelserne er begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at nå ovennævnte mål. Forpligtelserne ledsages af foranstaltninger til at minimere den byrde, der pålægges sådanne udbydere, samt indførelsen af en række garantier, der skal minimere indgreb i de grundlæggende rettigheder, navnlig retten til privatlivets fred for brugerne af tjenesterne. Bl.a. for at reducere antallet af falske positive resultater og forhindre fejlagtig indberetning til de retshåndhævende myndigheder og for at minimere den administrative og finansielle byrde, der pålægges udbyderne, oprettes der med forslaget et EU-center som en væsentlig facilitator af gennemførelsen af de forpligtelser, der pålægges udbyderne. EU-centret bør bl.a. lette udbydernes adgang til pålidelige opsporingsteknologier, stille indikatorer oprettet på grundlag af seksuelt misbrug af børn online og verificeret af domstole eller uafhængige administrative myndigheder i medlemsstaterne til rådighed med henblik på opsporing, efter anmodning yde en vis bistand i forbindelse med gennemførelsen af risikovurderinger og yde støtte i forbindelse med kommunikation med relevante nationale myndigheder. Endelig indeholder den foreslåede forordning garantier, der skal sikre, at teknologier, som anvendes til opsporing, indberetning og fjernelse af seksuelt misbrug af børn online for at efterkomme et påbud om opsporing, griber mindst muligt ind i privatlivets fred og er i overensstemmelse med det aktuelle tekniske niveau i branchen, og at enhver nødvendig gennemgang foretages anonymt, og at der kun tages skridt til at identificere en bruger, hvis der opspores potentielt seksuelt misbrug af børn online. Den sikrer den grundlæggende ret til effektive retsmidler i alle faser af de relevante aktiviteter, fra opsporing til fjernelse, og den begrænser opbevaringen af fjernet materiale og relaterede data til, hvad der er strengt nødvendigt til visse specifikke formål. Den foreslåede forordning begrænser således indgreb i brugernes ret til beskyttelse af personoplysninger og deres ret til kommunikationshemmelighed til det, der er strengt nødvendigt for at sikre opfyldelsen af dens mål, dvs. fastsættelse af harmoniserede regler for effektiv forebyggelse og bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn online i det indre marked. •Valg af retsakt Artikel 114 i TEUF giver EU-lovgiveren mulighed for at vedtage forordninger og direktiver. Da forslaget har til formål at indføre ensartede forpligtelser for udbydere, der normalt tilbyder eller ønsker at tilbyde deres tjenester i mere end én medlemsstat, vil et direktiv, der giver mulighed for forskellig national gennemførelse af EU-reglerne, ikke være egnet til at nå de relevante mål. Divergerende nationale regler til gennemførelse af de krav, som denne retsakt pålægger udbydere, vil føre til videreførelse eller genindførelse af de hindringer for det digitale indre marked for tjenester, som dette initiativ har til formål at fjerne. I modsætning til et direktiv sikrer en forordning, at de samme forpligtelser pålægges på en ensartet måde i hele EU. En forordning finder også direkte anvendelse, skaber klarhed og større retssikkerhed, og forskellig gennemførelse i medlemsstaterne undgås. Af disse grunde er det hensigtsmæssige instrument, der skal anvendes til at nå målene for dette initiativ, en forordning. I betragtning af den midlertidige forordnings udløbsdato vil der desuden i dette tilfælde ikke være tilstrækkelig tid til at vedtage et direktiv og derefter gennemføre dets regler på nationalt plan. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

•Høringer af interesserede parter Kommissionen hørte relevante interessenter over to år for at identificere problemer og veje frem i kampen mod seksuelt misbrug af børn, både online og offline. Dette skete gennem undersøgelser, lige fra åbne offentlige høringer til målrettede undersøgelser af retshåndhævende myndigheder. Der blev afholdt en række ekspertgruppemøder og bilaterale møder mellem Kommissionen og relevante interessenter for at drøfte de potentielle virkninger af lovgivning på dette område, og Kommissionen deltog i relevante workshopper, konferencer og arrangementer om børns rettigheder. Kommissionen offentliggjorde en indledende konsekvensanalyse i december 2020 med det formål at informere borgere og interessenter om det planlagte initiativ og få indledende feedback. Denne feedback viste, at der er betydelig støtte til målet om at bekæmpe seksuelt misbrug af børn online. Selv om centrets holistiske tilgang og forventede forbedringer med hensyn til juridisk klarhed blev hilst velkommen, udtrykte nogle interessenter i branchen bekymring over virkningen af obligatorisk opsporing og indberetning af seksuelt misbrug af børn online. Kommissionen gennemførte en åben offentlig høring i 2021. Formålet med denne proces var at indsamle synspunkter fra en bred vifte af interessenter såsom offentlige myndigheder og private borgere, erhvervslivet og civilsamfundet. På trods af bestræbelserne på at sikre en afbalanceret fordeling af svarene blev en betydelig del af bidragene modtaget fra privatpersoner i Tyskland, og de vedrørte udelukkende spørgsmål vedrørende kryptering. Derudover vedrørte mange af de spørgsmål, der blev stillet af de offentlige myndigheder, erhvervslivet og civilsamfundet, bedre samarbejde og koordinering og tilstrækkelige ressourcer og ekspertise til at kunne håndtere stadigt stigende mængder ulovligt indhold. Der var også bred støtte på tværs af alle grupper til hurtig fjernelse af indberettet materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, til foranstaltninger til begrænsning af "grooming" online (hvervning af børn) og til forbedringer af forebyggelsesindsatsen og bistanden til ofre. Hvad angår muligheden for at pålægge udbydere retlige forpligtelser til at opspore og indberette forskellige former for seksuelt misbrug af børn online på deres tjenester, viste høringen, at der var stærk opbakning fra de retshåndhævende myndigheder og organisationer, der arbejder med børns rettigheder, hvorimod fortalere for beskyttelse af privatlivets fred og privatpersoner i vid udstrækning var imod disse forpligtelser. •Indhentning og brug af ekspertbistand Målrettede undersøgelser blandt de retshåndhævende myndigheder i medlemsstaterne viste, at indberetninger fra amerikanske udbydere i øjeblikket udgør en af de vigtigste kilder til indberetninger om seksuelt misbrug af børn. Kvaliteten og relevansen af sådanne indberetninger varierer imidlertid, og nogle indberetninger anses ikke for at udgøre seksuelt misbrug af børn online i henhold til gældende national ret. Disse undersøgelser identificerede også de elementer, der er nødvendige for at sikre, at en indberetning kan gøres til genstand for handling, dvs. at den er af tilstrækkelig kvalitet og relevans til, at den relevante retshåndhævende myndighed kan træffe foranstaltninger. Derfor vil harmoniserede indberetninger på EU-plan med støtte fra EU-centret være den bedste strategi til at maksimere brugen af ekspertise til bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn online. •Konsekvensanalyse Efter en tidligere første negativ udtalelse fra Udvalget for Forskriftskontrol om konsekvensanalysen afgav Udvalget for Forskriftskontrol i februar 2022 en positiv udtalelse om konsekvensanalysen med forbehold og fremsatte forskellige forslag til forbedringer. Konsekvensanalysen blev yderligere revideret under hensyntagen til den relevante feedback, navnlig ved at præcisere beskrivelserne af de foranstaltninger, der er truffet for at sikre forenelighed med de grundlæggende rettigheder og med forbuddet mod generelle overvågningsforpligtelser, og ved at redegøre nærmere for løsningerne. I den endelige konsekvensanalyse undersøges og sammenlignes en række politiske alternativer i forbindelse med seksuelt misbrug af børn online og den mulige oprettelse af et EU-center til forebyggelse og bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn. Konsekvensanalysen viser, at frivillige foranstaltninger til bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn online har vist sig at være utilstrækkelige, når de står alene, fordi de kun er blevet anvendt af et lille antal udbydere på grund af de betydelige udfordringer, der er opstået i samarbejdet mellem den private og den offentlige sektor på dette område, samt på grund af de vanskeligheder, som medlemsstaterne står over for med hensyn til at forebygge fænomenet og sikre ofrene en passende bistand. Denne situation har ført til vedtagelse af forskellige sæt foranstaltninger til bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn online i forskellige medlemsstater. Hvis der ikke træffes foranstaltninger på EU-plan, kan den retlige fragmentering forventes at udvikle sig yderligere, efterhånden som medlemsstaterne indfører yderligere foranstaltninger for at løse problemet på nationalt plan og dermed skaber hindringer for grænseoverskridende levering af tjenesteydelser på det digitale indre marked. I betragtning af behovet for at håndtere situationen og for at sikre et velfungerende digitalt indre marked for tjenester og samtidig forbedre mekanismerne til forebyggelse, opsporing, indberetning og fjernelse af seksuelt misbrug af børn online og sikring af passende beskyttelse af og støtte til ofre blev det fundet nødvendigt at gøre en indsats på EU-plan. Ud over referencescenariet blev der overvejet fem vigtige løsninger med stigende effektivitet med hensyn til at opfylde målene i konsekvensanalysen og det overordnede politiske mål om at sikre et velfungerende digitalt indre marked for tjenester, samtidig med at det sikres, at seksuelt misbrug af børn online opspores, indberettes og fjernes i hele Unionen, hvilket indirekte forbedrer forebyggelsen, letter efterforskningen og garanterer passende bistand til ofre. Alle løsningerne havde fokus på målet om at sikre opsporing, fjernelse og indberetning af tidligere kendt og nyt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, og grooming (materielt anvendelsesområde) fra relevante udbydere af onlinetjenester (personelt anvendelsesområde), der er etableret i EU og i tredjelande — for så vidt som de udbyder deres tjenester i Unionen (geografisk anvendelsesområde). De vigtigste forskelle mellem de fem løsninger vedrører omfanget af udbydernes forpligtelser og EU-centrets rolle og form. Løsning A vil bestå af ikkelovgivningsmæssige, praktiske foranstaltninger, der skal forbedre forebyggelsen, opsporingen og indberetningen af seksuelt misbrug af børn online og bistand til ofre. Disse omfatter praktiske foranstaltninger til at øge gennemførelsen og effektiviteten af udbydernes frivillige foranstaltninger til opsporing og indberetning af misbrug og oprettelse af et europæisk center for forebyggelse og bistand til ofre i form af et koordinationsknudepunkt, der forvaltes af Kommissionen. Løsning B vil skabe et eksplicit retsgrundlag for frivillig opsporing af seksuelt misbrug af børn online efterfulgt af obligatorisk indberetning og fjernelse. I forbindelse med løsning B ville EU-centret have fået til opgave at lette opsporing, indberetning og fjernelse og ville være blevet et grundlæggende element i lovgivningen og fungere som en vigtig sikkerhedsforanstaltning for tjenesteydere samt en kontrolmekanisme, der kan bidrage til at sikre en effektiv gennemførelse af forslaget. Efter at have undersøgt en række muligheder vedrørende den form, som EU-centret kunne antage, konkluderedes det i konsekvensanalysen, at behovet for uafhængighed, egne ressourcer, synlighed, personale og ekspertise til at udføre de relevante funktioner bedst kan opfyldes ved at oprette EU-centret som et decentraliseret EU-agentur. Denne konklusion blev bekræftet og styrket i forbindelse med løsning C-E, hvor der anvendes en trinvis tilgang, hvor de enkelte trin bygger videre på hinanden. Løsning C og D vil, selv om de bygger på løsning B, pålægge udbyderne retlige forpligtelser til at opspore visse former for online seksuelt misbrug af børn på deres tjenester. Løsning C vil kræve, at udbyderne opsporer kendt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, dvs. kopier af materiale, der tidligere er blevet pålideligt verificeret som materiale, der viser seksuelt misbrug af børn. Løsning D vil kræve, at udbyderne ikke blot opsporer "kendt" materiale, der viser seksuelt misbrug af børn (materiale, der er bekræftet som materiale, der viser seksuelt misbrug af børn), men også "nyt" materiale, der viser seksuelt misbrug af børn (materiale, der potentielt udgør materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, men som (endnu) ikke er bekræftet som sådant af en myndighed). Den valgte løsning (løsning E) bygger på løsning D og kræver, at udbyderne også opsporer grooming ud over kendt og nyt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn. Konsekvensanalysen konkluderede, at løsning E er den foretrukne løsning af flere grunde. Forpligtelser til at opspore seksuelt misbrug af børn online er at foretrække frem for afhængighed af udbydernes frivillige foranstaltninger (løsning A og B), ikke kun fordi disse foranstaltninger hidtil har vist sig utilstrækkelige til at bekæmpe seksuelt misbrug af børn online effektivt, men også fordi kun ensartede krav, der er pålagt på EU-plan, er egnede til at nå målet om at undgå fragmentering af det digitale indre marked for tjenester. Løsning A og B blev derfor forkastet. Omfanget af indvirkningen på et velfungerende digitalt indre marked for tjenester og på bekæmpelsen af seksuelt misbrug af børn online stiger gradvist i takt med de stigende forpligtelser, der vil blive pålagt i forbindelse med de enkelte løsninger. Selv om en forpligtelse til at opspore kendt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn (løsning C), ville bidrage til at reducere recirkulationen af kendt materiale, ville en sådan forpligtelse kun have en begrænset indvirkning på målet om at forebygge misbrug og yde bistand til ofre i forbindelse med igangværende misbrug, da det materiale, der er omfattet af en sådan forpligtelse, kan have været i omløb i årevis. En forpligtelse til at opspore både kendt og nyt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn (løsning D), vil gøre det muligt at identificere og redde ofre fra igangværende misbrug, og det vil ske på grundlag af ensartede kriterier, der er fastlagt på EU-plan, hvilket således forhindrer vedtagelsen af divergerende nationale foranstaltninger på dette område. Obligatorisk opsporing af grooming (løsning E) vil være mere vidtgående og give de største muligheder for at forebygge nært forestående misbrug og sikre lige vilkår på det digitale indre marked for tjenester.

Løsning E blev derfor anset for at være den løsning, der bedst opfylder det politiske mål på en effektiv og forholdsmæssig måde, samtidig med at der sikres proportionalitet gennem indførelse af strenge grænser og garantier, navnlig for at sikre den nødvendige rimelige balance i de grundlæggende rettigheder. Ud over de positive sociale virkninger, der er beskrevet ovenfor, forventes den foretrukne løsning at have en økonomisk indvirkning på de berørte udbydere som følge af omkostningerne knyttet til opfyldelsen af deres forpligtelser samt på de retshåndhævende myndigheder og andre kompetente nationale myndigheder som følge af det øgede antal indberetninger af potentielt seksuelt misbrug af børn online. Disse omkostninger reduceres mest muligt som følge af støtte fra EU-centret. Oprettelsen af centret forventes også at medføre engangsomkostninger og løbende omkostninger. Kvantitative skøn over fordele og omkostninger ved de enkelte løsninger blev vurderet i konsekvensanalysen med henblik på at sammenligne dem. Den foretrukne løsning blev anset for at føre til de største samlede fordele i kraft af den deraf følgende forbedring af det digitale indre markeds funktion og reduktionen af de samfundsmæssige omkostninger, der er forbundet med seksuelt misbrug af børn online. Hvis EU-centret skal kunne nå alle sine mål, er det af afgørende betydning, at EU-centret oprettes på samme lokalitet som dets nærmeste partner, Europol. Samarbejdet mellem EU-centret og Europol vil drage fordel af fælles lokalitet i form af forbedrede muligheder for dataudveksling og større muligheder for at skabe et videncenter for bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn ved at tiltrække specialiseret personale og/eller eksterne eksperter. Dette personale vil også få flere karrieremuligheder, uden at det er nødvendigt at skifte arbejdssted. EU-centret vil som en uafhængig enhed samtidig også få mulighed for at anvende Europols støttetjenester (HR, IT, herunder cybersikkerhed, opbygning og kommunikation). Det er mere omkostningseffektivt at dele sådanne støttetjenester, og det sikrer en mere professionel service, i stedet for det dobbeltarbejde, det ville medføre at skabe dem fra bunden til en relativt lille enhed som EU-centret. I konsekvensanalysen blev der foretaget en detaljeret analyse af de relevante virkninger, dvs. de sociale og økonomiske virkninger og virkningerne for de grundlæggende rettigheder. Analysen have også fokus på indvirkningen på konkurrenceevnen og SMV'erne. Forordningen omfatter nogle af de foranstaltninger, der er anført i konsekvensanalysen vedrørende SMV'er. Disse omfatter navnlig behovet for, at de kompetente nationale myndigheder tager hensyn til udbyderens størrelse og finansielle og teknologiske kapacitet, når de håndhæver forordningen, herunder i forbindelse med risikovurdering, opsporingsforpligtelser og sanktioner, samt muligheden for, at SMV'er kan anmode om gratis støtte fra EU-centret til at foretage risikovurderingen. I konsekvensanalysen blev der også taget hensyn til sammenhængen med klimalovgivningen, princippet om "ikke at gøre væsentlig skade" og princippet om "digital betjening som udgangspunkt". I konsekvensanalysen blev der også foretage en analyse af anvendelsen af princippet "én ind, én ud", ifølge hvilket hvert lovgivningsforslag, der skaber nye byrder, bør aflaste mennesker og virksomheder for en tilsvarende eksisterende byrde på EU-plan inden for samme politikområde, samt virkningerne i forhold til FN's mål for bæredygtig udvikling, hvor SDG 5.2 (eliminering af alle former for vold mod kvinder og piger) og SDG 16.2 (mishandling, udnyttelse og menneskehandel og alle former for vold og tortur mod børn skal stoppes) er særlig relevante for denne forordning. •Grundlæggende rettigheder I henhold til chartres artikel 52, stk. 1, skal enhver begrænsning i udøvelsen af de rettigheder og friheder, der anerkendes ved chartret, være fastlagt i lovgivningen og respektere disse rettigheders og friheders væsentligste indhold. Under iagttagelse af proportionalitetsprincippet kan der kun indføres begrænsninger, såfremt disse er nødvendige og faktisk svarer til mål af almen interesse, der er anerkendt af Unionen, eller et behov for beskyttelse af andres rettigheder og friheder. Formålet med forslaget er at harmonisere de regler, der gælder for forebyggelse og bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn, som er en særlig alvorlig forbrydelse. Forslaget forfølger som sådan et mål af almen interesse som omhandlet i chartrets artikel 52, stk. 1. Desuden har forslaget til formål at beskytte andres rettigheder, nemlig børns rettigheder. Det vedrører navnlig deres grundlæggende ret til menneskelig værdighed og til respekt for menneskets integritet, forbuddet mod umenneskelig eller nedværdigende behandling samt barnets rettigheder. I forslaget tages hensyn til, at barnets tarv skal komme i første række i alle handlinger vedrørende børn, uanset om de udføres af offentlige myndigheder eller private institutioner. Desuden kan de former for seksuelt misbrug af børn, der her er tale om — navnlig udveksling af fotos eller videoer, der viser et sådant misbrug — også påvirke børns ret til respekt for privatliv og familieliv og til beskyttelse af personoplysninger. I forbindelse med bekæmpelse af strafbare handlinger mod mindreårige har EU-Domstolen bemærket, at der — i det mindste for nogle af de nævnte grundlæggende rettigheders vedkommende — kan påhvile de relevante offentlige myndigheder, herunder EU-lovgiver, positive forpligtelser til at træffe retlige foranstaltninger til beskyttelse af de pågældende rettigheder. Samtidig berører de foranstaltninger, der er indeholdt i forslaget, for det første udøvelsen af de grundlæggende rettigheder for brugerne af de omhandlede tjenester. Disse rettigheder omfatter navnlig de grundlæggende rettigheder til respekt for privatlivets fred (herunder kommunikationshemmelighed, som en del af den bredere ret til respekt for privatliv og familieliv), til beskyttelse af personoplysninger og til ytrings- og informationsfrihed. Selv om disse rettigheder er af stor betydning, er ingen af disse rettigheder absolutte, og de skal ses i sammenhæng med deres funktion i samfundet. Som anført ovenfor giver chartrets artikel 52, stk. 1, mulighed for at begrænse udøvelsen af disse rettigheder på de betingelser, der er fastsat i denne bestemmelse. Desuden er der hensynet til friheden til at oprette og drive egen virksomhed for de udbydere, der er omfattet af forslaget. Generelt er denne grundlæggende rettighed til hinder for, at de erhvervsdrivende pålægges uforholdsmæssigt store byrder. Det omfatter friheden til at vælge, hvem man ønsker at gøre forretninger med, og aftalefriheden. Denne ret er imidlertid heller ikke en absolut rettighed, men kan undergives en række indgreb, der kan sætte begrænsninger for udøvelsen af erhvervsvirksomhed i offentlighedens interesse. Forslaget sigter derfor mod at nå ovennævnte mål af almen interesse og beskytte børns grundlæggende rettigheder, samtidig med at proportionalitetsprincippet sikres, og der sikres en rimelig balance mellem alle involverede parters grundlæggende rettigheder. Med henblik herpå indeholder forslaget en række begrænsninger og garantier, som er forskellige alt efter arten og niveauet af den begrænsning, der pålægges udøvelsen af de pågældende grundlæggende rettigheder. Kravet om opsporing af seksuelt misbrug af børn online på både "offentlige" og "private" tjenester, herunder interpersonelle kommunikationstjenester, resulterer navnlig i forskellige grader af indgriben i brugernes grundlæggende rettigheder. For så vidt angår materiale, der er tilgængeligt for offentligheden, er indvirkningen, selv om der er tale om et indgreb, generelt mindre, navnlig for retten til privatlivets fred, i betragtning af disse tjenesters rolle som "virtuelle offentlige rum" for ytringer og økonomiske transaktioner. Indvirkningen på retten til privatlivets fred i forbindelse med privat kommunikation er større. Desuden kan den potentielle eller faktiske fjernelse af brugernes materiale, navnlig fejlagtig fjernelse (ud fra den fejlagtige antagelse, at det er materiale, der viser seksuelt misbrug af børn), potentielt have en betydelig indvirkning på brugernes grundlæggende rettigheder, navnlig ytrings- og informationsfriheden. Samtidig kan materiale, der viser seksuelt misbrug af børn online, og som ikke opspores og fjernes, have en betydelig negativ indvirkning på børns ovennævnte grundlæggende rettigheder og resulterer i varige skader for børn og samfundet som helhed. Andre faktorer, der skal tages i betragtning i denne forbindelse, er karakteren af det pågældende brugermateriale (tekst, fotos, videoer), nøjagtigheden af den pågældende teknologi samt den "absolutte" karakter af forbuddet mod udveksling af materiale, der viser seksuelt misbrug af børn (som i princippet ikke er omfattet af undtagelser og ikke er kontekstafhængigt). Som følge af de foranstaltninger, der forpligter udbyderne til at opspore og indberette kendt og nyt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, vil forslaget have en betydelig positiv indvirkning på de grundlæggende rettigheder for ofre, hvis billeder cirkulerer på internettet, navnlig på deres ret til respekt for privatliv og familieliv, ret til beskyttelse af personoplysninger og ret til personlig integritet. Disse foranstaltninger vil i væsentlig grad mindske krænkelsen af ofres rettigheder i forbindelse med udbredelsen af materiale, der viser et sådant misbrug. Disse forpligtelser, navnlig kravet om at opspore nyt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, og "grooming", vil resultere i identifikation af nye ofre og skabe mulighed for at redde dem ud af krænkeres misbrug, hvilket vil have en betydelig positiv indvirkning på deres rettigheder og samfundet som helhed. Tilvejebringelsen af et klart retsgrundlag for obligatorisk opsporing og indberetning af "grooming" vil også have en positiv indvirkning på disse rettigheder. En øget og mere effektiv forebyggelsesindsats vil også nedbringe forekomsten af børn og støtte børns rettigheder ved at forhindre, at de bliver ofre. Foranstaltninger til at hjælpe ofre med at fjerne billeder og videoer af dem vil sikre deres ret til beskyttelse af privatliv og familieliv (privatlivets fred) og af personoplysninger. Som nævnt vil indførelsen af forpligtelser for udbyderne påvirke deres frihed til at oprette og drive egen virksomhed, hvilket i princippet kan begrundes i det forfulgte formål, også henset til den rolle, som deres tjenesteydelser spiller i misbruget. Indvirkningen på udbydernes rettigheder skal dog begrænses mest muligt for at sikre, at den ikke går ud over, hvad der er strengt nødvendigt. Dette vil f.eks. blive sikret ved at yde visse former for støtte til udbydere i forbindelse med gennemførelsen af de pålagte forpligtelser, herunder adgang til pålidelige indikatorer for seksuelt misbrug af børn online, som giver mulighed for at anvende pålidelige automatiserede opsporingsteknologier, og til gratis automatiserede opsporingsteknologier, der mindsker deres byrde. Udbyderne er desuden underlagt et enkelt sæt klare og ensartede regler. Behandlingen af brugernes personoplysninger med henblik på at opspore, indberette og fjerne seksuelt misbrug af børn online har en betydelig indvirkning på brugernes rettigheder og kan kun begrundes i betydningen af at forebygge og bekæmpe seksuelt misbrug af børn online. Det kan i princippet derfor ikke overlades til udbyderne at beslutte, om de vil udøve disse aktiviteter, da det er lovgiveren, der beslutter dette. Alle forpligtelser skal dog være stærkt målrettede, både hvad angår deres personelle og materielle anvendelsesområde, og være ledsaget af passende garantier, således at de ikke berører rettighedernes væsentlige indhold, og de skal være forholdsmæssige. I dette forslag fastsættes derfor regler, der afspejler disse krav, idet der fastsættes grænser og garantier, der differentieres afhængigt af den potentielle indvirkning på de grundlæggende rettigheder, og som generelt øges afhængigt af de pågældende typer tjenester, og af om foranstaltningerne har til formål at opspore udbredelsen af kendt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, udbredelsen af nyt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, eller hvervning af børn ("grooming"). Som nævnt vil opsporing af "grooming" have en positiv indvirkning på potentielle ofres grundlæggende rettigheder, navnlig ved at bidrage til forebyggelse af misbrug, og hvis der træffes hurtige foranstaltninger, kan opsporingen endda forhindre, at et barn lider skade. Opsporingsprocessen er generelt samtidig den mest indgribende for brugerne (sammenlignet med opsporingen af udbredelsen af kendt og nyt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn), da den indebærer automatisk scanning af tekster i interpersonel kommunikation. Det er i denne forbindelse vigtigt at huske på, at en sådan scanning ofte er den eneste mulige måde at opspore den på, og at den anvendte teknologi ikke "forstår" kommunikationens indhold, men snarere søger kendte, forudidentificerede mønstre, der indikerer potentiel grooming. Opsporingsteknologier har også allerede en høj grad af nøjagtighed, selv om menneskeligt tilsyn og menneskelig gennemgang fortsat er påkrævet, og indikatorerne for "grooming" bliver stadig mere pålidelige med tiden, efterhånden som algoritmerne lærer. Det pågældende indgreb er dog fortsat yderst følsomt. Selv om der allerede er indført solide grænser og garantier for opsporing af kendt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, er de derfor mere restriktive for nyt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, og navnlig for opsporing af "grooming". Disse omfatter tilpassede kriterier for pålæggelsen af opsporingspåbud, en mere begrænset anvendelsesperiode for disse påbud og skærpede indberetningskrav i den pågældende periode. Forslaget indeholder desuden også stærke tilsynsmekanismer, som omfatter krav vedrørende uafhængigheden af og beføjelserne for de nationale myndigheder, der har til opgave at udstede påbud og føre tilsyn med efterkommelsen heraf, samt en bistands- og rådgivningsrolle for EU-centret. EU-centret bidrager også, ikke blot ved at stille nøjagtige og pålidelige indikatorer, men også egnede teknologier til rådighed for udbydere, og ved at vurdere udbyderes indberetninger om potentielt seksuelt misbrug af børn online. På denne måde gør forslaget det lettere for EU-centret at minimere risikoen for fejlagtig opsporing og indberetning. Desuden træffes der forskellige foranstaltninger for at sikre effektiv klageadgang for både udbydere og brugere. Selv om den nyligt indførte beføjelse til at udstede påbud om fjernelse af kendt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, er af en anden karakter og generelt er mindre indgribende, påvirker den helt sikkert også de grundlæggende rettigheder, navnlig de berørte brugeres rettigheder vedrørende ytrings- og informationsfrihed. Også i denne henseende er der fastsat grænser og garantier, der spænder fra fastsættelse af klare og standardiserede regler til sikring af klageadgang og garanti for de udstedende myndigheders uafhængighed til gennemsigtighed og effektivt tilsyn. Alle henvisninger i den foreslåede forordning til grundlæggende rettigheder skal forstås således, at de udelukkende henviser til de grundlæggende rettigheder, der er anerkendt i EU-retten, dvs. de rettigheder, der er nedfældet i chartret, og de rettigheder, der anerkendes som generelle principper i EU-retten.

4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET De budgetmæssige virkninger af forslaget vil blive dækket af de bevillinger, der er afsat i den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021-27 under finansieringsrammen for Fonden for Intern Sikkerhed som beskrevet i den finansieringsoversigt, der ledsager dette forslag til forordning, i det omfang det falder inden for de nuværende finansielle overslag. Disse virkninger kræver også omprogrammering af udgiftsområde 7 i de finansielle overslag. Finansieringsoversigten, der er knyttet som bilag til dette forslag til forordning, dækker forordningens budgetmæssige virkninger. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Programmet for overvågning af output, resultater og virkninger af den foreslåede forordning er anført i artikel 83 og beskrevet nærmere i konsekvensanalysen. I programmet fastlægges forskellige indikatorer, der skal anvendes til at overvåge opfyldelsen af de operationelle mål og gennemførelsen af forordningen. Kommissionen vil foretage en evaluering og forelægge en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet senest fem år efter forordningens ikrafttræden og derefter hvert sjette år. På grundlag af resultaterne fra denne rapport, navnlig vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt der er huller i forordningen, som er relevante i praksis, og under hensyntagen til den teknologiske udvikling vil Kommissionen vurdere behovet for at tilpasse forordningens anvendelsesområde. Kommissionen vil om nødvendigt fremsætte forslag om tilpasning af forordningen. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Den foreslåede forordning består af to hovedelementer: For det første pålægges udbyderne forpligtelser med hensyn til opsporing, indberetning, fjernelse og spærring af kendt og nyt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, samt hvervning af børn, uanset hvilken teknologi der anvendes i onlineudvekslingerne, og for det andet oprettes EU-centret for seksuelt misbrug af børn som et decentraliseret agentur med henblik på gennemførelsen af den nye forordning. Kapitel I indeholder almindelige bestemmelser, herunder om forordningens genstand og anvendelsesområde (artikel 1) og definitionerne af de vigtigste begreber, der anvendes i forordningen (artikel 2). Henvisningen til "materiale, der viser seksuelt misbrug af børn" bygger på de relevante udtryk som defineret i direktivet om seksuelt misbrug af børn, nemlig børnepornografi og pornografisk optræden, og omfatter alt det materiale, der er omfattet heraf, for så vidt som sådant materiale kan udbredes via de pågældende tjenester (i praksis typisk i form af video og billeder). Definitionen er i overensstemmelse med definitionen i den midlertidige forordning. Det samme gælder definitionen af "hvervning af børn" og "seksuelt misbrug af børn online". Med hensyn til definitionen af en række andre begreber bygger forslaget på definitioner i andre EU-retsakter eller -forslag, navnlig den europæiske kodeks for elektronisk kommunikation (EECC) og forslaget til retsakten om digitale tjenester. I kapitel II fastsættes ensartede forpligtelser, der gælder for alle udbydere af hostingtjenester eller interpersonelle kommunikationstjenester, som tilbyder sådanne tjenester på EU's digitale indre marked, til at foretage en vurdering af risikoen for misbrug af deres tjenester til udbredelse af kendt eller nyt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, eller til hvervning af børn (tilsammen defineret som "seksuelt misbrug af børn online"). Det omfatter også målrettede forpligtelser for visse udbydere til at opspore et sådant misbrug, indberette det via EU-centret, fjerne eller deaktivere adgangen til eller spærre for materiale, der viser seksuelt misbrug af børn online, når det bliver påbudt. I afdeling 1 indføres førnævnte risikovurderingsforpligtelser for udbydere af hostingtjenester eller interpersonelle kommunikationstjenester (artikel 3). Der indføres også krav om, at udbyderne træffer skræddersyede og forholdsmæssige foranstaltninger for at afbøde de identificerede risici (artikel 4) og aflægger rapport om resultatet af risikovurderingen og om de afbødende foranstaltninger, der er truffet, til de koordinerende myndigheder udpeget af medlemsstaterne (artikel 5). Endelig pålægges softwareapplikationsbutikker målrettede forpligtelser til at vurdere, om en applikation, som de formidler, risikerer at blive anvendt til hvervning, og i så fald hvis risikoen er betydelig, til at træffe rimelige foranstaltninger til at identificere børnebrugere og forhindre dem i at få adgang hertil (artikel 6). I afdeling 2 tillægges koordinerende myndigheder, der gennem en risikovurdering eller på anden måde har fået kendskab til dokumentation for, at der er en betydelig risiko for, at en specifik hostingtjeneste eller interpersonel kommunikationstjeneste bliver udnyttet med henblik på seksuelt misbrug af børn online, beføjelse til at anmode den kompetente retslige eller uafhængige administrative myndighed om at udstede et påbud, der forpligter den pågældende udbyder til at opspore den pågældende type seksuelle misbrug af børn online på den relevante tjeneste (artikel 7 og 8). Den indeholder en række supplerende foranstaltninger, f.eks. foranstaltninger, der sikrer, at udbydere har ret til at anfægte modtagne påbud (artikel 9). Der fastsættes ligeledes krav og garantier, som skal sikre, at opsporingen sker effektivt og samtidig på en afbalanceret og forholdsmæssig måde (artikel 10). Endelig tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage retningslinjer for anvendelsen af artikel 7-10 (artikel 11). I afdeling 3 forpligtes udbydere af hostingtjenester eller interpersonelle kommunikationstjenester, der — uanset hvordan — har fået kendskab til ethvert tilfælde af potentielt seksuelt misbrug af børn online på de tjenester, de udbyder i Unionen, til straks at indberette det til EU-centret (artikel 12), og de krav, som den relevante indberetning skal opfylde. præciseres (artikel 13). I afdeling 4 tillægges de koordinerende myndigheder beføjelse til at anmode den kompetente retslige eller uafhængige administrative myndighed om at udstede et påbud, der forpligter en hostingtjenesteyder til at fjerne materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, på sine tjenester eller til at deaktivere adgangen hertil i alle medlemsstater, og de krav, som påbuddet skal opfylde, præciseres (artikel 14). Hvis udbydere opsporer seksuelt misbrug af børn online, er de i henhold til EU-retten ikke forpligtet til at fjerne sådant materiale. I betragtning af den åbenlyst ulovlige karakter af det meste seksuelle misbrug af børn online og risikoen for at miste den ansvarsfritagelse, som er fastsat i direktivet om elektronisk handel og forslaget til retsakten om digitale tjenester, vil udbyderne ikke desto mindre regelmæssigt vælge at fjerne det (eller deaktivere adgangen hertil). Hvis en udbyder ikke af egen drift fjerner materiale, der viser seksuelt misbrug af børn online, kan de koordinerende myndigheder pålægge fjernelse ved at udstede et påbud herom. I henhold til artiklen skal udbydere af hostingtjenester, der har modtaget et sådant påbud, underrette den bruger, der har leveret materialet, med forbehold af undtagelser for at undgå indgreb i aktiviteter til forebyggelse, opsporing, efterforskning og retsforfølgning af lovovertrædelser i form af seksuelt misbrug af børn. Andre foranstaltninger såsom klageadgang er også reguleret (artikel 15). Reglerne i denne afdeling er inspireret af reglerne i forordningen om terrorrelateret onlineindhold (forordning 2021/784). I afdeling 5 tillægges de koordinerende myndigheder beføjelse til at anmode den kompetente retslige eller uafhængige administrative myndighed om at udstede et påbud, der forpligter en udbyder af internetadgangstjenester til at deaktivere adgangen til internetadresser (URL'er) med specifikt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, og som ikke med rimelighed kan fjernes ved kilden (artikel 16 og 17). Artikel 18 sikrer bl.a., at udbydere, der har modtaget et sådant påbud om spærring, har ret til at anfægte det, og at brugernes klageadgang også sikres, herunder gennem anmodninger om de koordinerende myndigheders fornyede vurdering. I disse artikler og i bestemmelserne om pålidelig identifikation af materiale, der viser seksuelt misbrug af børn (artikel 36). og datakvalitet (artikel 46) fastsættes betingelser og garantier for sådanne påbud, og det sikres, at de er effektive, afbalancerede og forholdsmæssige. I afdeling 6 fastsættes en ansvarsfritagelse for lovovertrædelser i form af seksuelt misbrug af børn for udbydere af relevante informationssamfundstjenester, der udfører aktiviteter for at overholde denne forordning (artikel 19). Dette har primært til formål at undgå risikoen for ansvarspådragelse i henhold til national strafferet for adfærd, der kræves i henhold til denne forordning. I afdeling 6 indføres ligeledes særlige rettigheder for ofre, hvor billeder og videoer af ofrene af seksuelt misbrug kan cirkulere online længe efter, at det fysiske misbrug er ophørt. I artikel 20 sikres ofre for seksuelt misbrug af børn ret til at modtage oplysninger om indberetninger af kendt materiale, der viser seksuelt misbrug af dem, fra EU-centret via den koordinerende myndighed på deres bopælssted. I artikel 21 fastsættes ofrenes ret til at søge bistand fra de pågældende udbydere af hostingtjenester eller via den koordinerende myndighed på deres bopælssted støtte fra EU-centret, når de ønsker at få fjernet eller deaktiveret adgangen til sådant materiale. Denne afdeling indeholder også en udtømmende liste over de formål, hvortil udbydere af hostingtjenester eller interpersonelle kommunikationstjenester skal opbevare indholdsdata og andre data, der behandles i forbindelse med de foranstaltninger, som træffes for at overholde denne forordning, og de personoplysninger, der genereres ved en sådan behandling, med en række sikkerhedsforanstaltninger og garantier, herunder en maksimal opbevaringsperiode på 12 måneder (artikel 22). Endelig fastsættes en forpligtelse for udbydere af relevante informationssamfundstjenester til at oprette et fælles kontaktpunkt for at lette den direkte kommunikation med de relevante offentlige myndigheder (artikel 23) samt forpligtelsen for sådanne udbydere, der ikke er etableret i en medlemsstat, men som tilbyder deres tjenester i EU, til at udpege en retlig repræsentant i EU for at lette håndhævelsen (artikel 24).

Kapitel III indeholder bestemmelser vedrørende gennemførelsen og håndhævelsen af nærværende forordning. Afdeling 1 indeholder bestemmelser vedrørende nationale kompetente myndigheder, navnlig koordinerende myndigheder, som er de primære nationale myndigheder, der er udpeget af medlemsstaterne med henblik på en ensartet anvendelse af denne forordning (artikel 25). Koordinerende myndigheder skal ligesom andre udpegede kompetente myndigheder være uafhængige i alle henseender som en domstol og udføre deres opgaver upartisk, gennemsigtigt og rettidigt (artikel 26). I afdeling 2 tillægges koordinerende myndigheder særlige undersøgelses- og håndhævelsesbeføjelser i forhold til udbydere af relevante informationssamfundstjenester under jurisdiktionen i den medlemsstat, der har udpeget de koordinerende myndigheder (artikel 27-30). Disse bestemmelser er primært inspireret af bestemmelserne i forslaget til retsakten om digitale tjenester. I denne afdeling tillægges ligeledes beføjelse til at overvåge overholdelsen af denne forordning ved søgninger i materiale, der viser seksuelt misbrug af børn (artikel 31), og til at fremsende meddelelser til udbydere af hostingtjenester for at gøre dem opmærksom på tilstedeværelsen på deres tjenester af kendt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn (artikel 32). Afdeling 3 indeholder yderligere bestemmelser om håndhævelse og sanktioner ved at fastslå, at medlemsstater, hvor udbyderen af relevante informationssamfundstjenester (eller dennes retlige repræsentant) har sit hovedforretningssted, har kompetence til at anvende og håndhæve denne forordning (artikel 33). Den sikrer også, at de koordinerende myndigheder kan modtage klager over sådanne udbydere vedrørende påståede overtrædelser af deres forpligtelser i henhold til denne forordning (artikel 34). Medlemsstaterne skal desuden fastsætte regler om sanktioner for overtrædelse af disse forpligtelser (artikel 35). Afdeling 4 indeholder bestemmelser om samarbejde mellem koordinerende myndigheder på EU-plan. Der fastsættes regler for vurdering af materiale eller samtaler med henblik på at bekræfte, at der er tale om seksuelt misbrug af børn online, hvilket er en opgave forbeholdt de koordinerende myndigheder, andre uafhængige nationale administrative myndigheder eller nationale domstole, samt for indsendelsen af resultaterne heraf til EU-centret med henblik på generering af indikatorer eller, hvis der er tale om internetadresser, opførelse på den relevante liste (artikel 36). Den indeholder også regler for grænseoverskridende samarbejde mellem koordinerende myndigheder (artikel 37) og giver mulighed for, at de foretager fælles undersøgelser, hvor det er relevant med støtte fra EU-centret (artikel 38). Disse bestemmelser er også inspireret af forslaget til retsakten om digitale tjenester. Endelig indeholder denne afdeling generelle regler om samarbejde på EU-plan og om et pålideligt og sikkert informationsudvekslingssystem til støtte for kommunikationen mellem de relevante parter (artikel 39). Kapitel IV vedrører EU-centret. Dets bestemmelser er baseret på Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens fælles tilgang til decentraliserede agenturer. Afdeling 1 indeholder bestemmelser om EU-centret for seksuelt misbrug af børn (EU-centret) som et decentraliseret EU-center (artikel 40) og om regulering af EU-centrets retlige status og hjemsted (artikel 41 og 42). Hvis centret skal kunne nå alle sine mål, er det af afgørende betydning, at EU-centret oprettes på samme lokalitet som dets nærmeste partner, Europol. Samarbejdet mellem EU-centret og Europol vil drage fordel af have samme lokalitet i form af forbedrede muligheder for dataudveksling og større muligheder for at skabe et videncenter for seksuelt misbrug af børn ved at tiltrække specialiseret personale og/eller eksterne eksperter. Dette personale vil også få flere karrieremuligheder, uden at det er nødvendigt at skifte arbejdssted. EU-centret vil som en uafhængig enhed samtidig også få mulighed for at anvende Europols støttetjenester (HR og IT, herunder cybersikkerhed og kommunikation). Det er mere omkostningseffektivt at dele sådanne støttetjenester, og det sikrer en mere professionel service, i stedet for det dobbeltarbejde, det ville medføre at skabe dem fra bunden til en relativt lille enhed som EU-centret. I afdeling 2 præciseres EU-centrets opgaver i henhold til denne forordning. Disse omfatter støtte til koordinerende myndigheder, lettelse af risikovurderingsprocessen, opsporing, indberetning, fjernelse og spærring samt fremme af genereringen og udvekslingen af viden og ekspertise (artikel 43). EU-centret har mandat til at oprette og vedligeholde databaser over indikatorer for seksuelt misbrug af børn online (artikel 44) og indberetninger (artikel 45) og til at give relevante parter adgang til databaser med indikatorer efter behov under overholdelse af de fastsatte betingelser og garantier (artikel 46). I denne afdeling tillægges Kommissionen ligeledes beføjelse til at vedtage delegerede retsakter, der supplerer denne forordning i forbindelse med disse databaser (artikel 47). Derudover præciseres det i denne afdeling, at det er hensigten, at EU-centret skal fungere som en særlig indberetningskanal for hele EU, der modtager indberetninger om potentielt seksuelt misbrug af børn online fra alle udbydere af hostingtjenester eller interpersonelle kommunikationstjenester udstedt i henhold til denne forordning, vurderer indberetningerne for at fastslå, om de er åbenbart grundløse, og videresender de indberetninger, der ikke er åbenbart grundløse, til Europol og medlemsstaternes kompetente retshåndhævende myndigheder (artikel 48). Endelig fastsættes det i denne afdeling, at EU-centret for at lette overvågningen af overholdelsen af denne forordning under visse omstændigheder kan foretage onlinesøgninger efter materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, eller informere de berørte udbydere af hostingtjenester om sådant materiale med anmodning om, at de overvejer at fjerne eller deaktivere adgangen hertil frivilligt (artikel 49). EU-centret har også mandat til at stille relevante teknologier til rådighed til udførelse af opsporingspåbud og til at fungere som et informations- og ekspertisecenter, der indsamler oplysninger, gennemfører og støtter forskning og informationsudveksling på området seksuelt misbrug af børn online (artikel 50). Afdeling 3 indeholder bestemmelser om EU-centrets behandling af personoplysninger med henblik på denne forordning i overensstemmelse med de regler om behandling af sådanne oplysninger, der er fastsat i denne forordning og i andre EU-retsakter på dette område (artikel 51). I afdeling 4 fastlægges samarbejdskanaler, der forbinder EU-centret med de koordinerende myndigheder gennem udpegelse af nationale kontaktpersoner (artikel 52), med Europol (artikel 53) og med mulige partnerorganisationer såsom INHOPE-netværket af hotlines til indberetning af materiale, der viser seksuelt misbrug af børn (artikel 54). I afdeling 5 fastlægges EU-centrets forvaltnings- og ledelsesstruktur (artikel 55), herunder bestyrelsens sammensætning, struktur, opgaver, mødehyppighed og afstemningsregler (artikel 56-60), forretningsudvalgets sammensætning, udnævnelsesprocedure, opgaver og afstemningsregler (artikel 61-63) samt udnævnelsesproceduren for den administrerende direktør samt dennes opgaver (artikel 64 og 65). I lyset af den tekniske karakter og den hurtige udvikling af de teknologier, der anvendes af udbydere af relevante informationssamfundstjenester, og for at støtte EU-centrets inddragelse i overvågningen og gennemførelsen af denne forordning i denne henseende nedsættes der i denne afdeling et teknologiudvalg under EU-centret bestående af tekniske eksperter med en rådgivende funktion (artikel 66). Afdeling 6 omhandler budgettets opstilling og struktur (artikel 67), de finansielle bestemmelser, der gælder for EU-centret (artikel 68), reglerne for opstilling, gennemførelse og kontrol af EU-centrets budget (artikel 69) samt regnskabsaflæggelse og decharge (artikel 70). Afdeling 7 og 8 indeholder afsluttende bestemmelser om sammensætningen af og status for EU-centrets personale, sprogordninger, gennemsigtighed og kommunikation vedrørende centrets aktiviteter, foranstaltninger til bekæmpelse af svig, ansvar i og uden for kontraktforhold, muligheden for administrative undersøgelser, hjemstedsaftale og driftsbetingelser samt påbegyndelse af EU-centrets aktiviteter (artikel 71-82). I kapitel V fastsættes forpligtelser vedrørende dataindsamling og gennemsigtighedsrapportering. EU-centret, de koordinerende myndigheder og udbydere af hostingtjenester, interpersonelle kommunikationstjenester og internetadgangstjenester pålægges at indsamle aggregerede data vedrørende deres aktiviteter i henhold til denne forordning og at stille de relevante oplysninger til rådighed for EU-centret (artikel 83) og aflægge årlig rapport om deres aktiviteter til offentligheden og Kommissionen (artikel 84). Kapitel VI indeholder forordningens afsluttende bestemmelser. De vedrører den periodiske evaluering af denne forordning og af EU-centrets aktiviteter (artikel 85), vedtagelsen af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter i overensstemmelse med henholdsvis artikel 290 og 291 i TEUF (artikel 86 og 87), til ophævelsen af den midlertidige forordning (forordning 2021/1232) (artikel 88) og endelig til denne forordnings ikrafttræden og anvendelse (artikel 89). 2022/0155 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om regler til forebyggelse og bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn (EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, og under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Databeskyttelsesråd og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Informationssamfundstjenester er blevet meget vigtige som kommunikations- og udtryksmidler og for indsamlingen af oplysninger og mange andre aspekter af tilværelsen i dag, bl.a. for børn, men også for gerningsmænd, der misbruger børn seksuelt. Sådanne lovovertrædelser, der er underlagt minimumsregler på EU-plan, er meget alvorlige strafbare handlinger, der skal forebygges og bekæmpes effektivt for at beskytte børns rettigheder og velfærd, jf. Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder ("chartret"), og for at beskytte samfundet som helhed. Brugere af sådanne tjenester, der udbydes i Unionen, bør kunne stole på, at de pågældende tjenester kan anvendes sikkert, navnlig af børn. (2)I betragtning af den centrale betydning af relevante informationssamfundstjenester kan disse mål kun nås ved at sikre, at udbydere, der tilbyder sådanne tjenester i Unionen, optræder ansvarligt og træffer rimelige foranstaltninger til at minimere risikoen for, at deres tjenester udnyttes med henblik på seksuelt misbrug af børn, idet disse udbydere ofte er de eneste, der kan forebygge og bekæmpe et sådant misbrug. De foranstaltninger, der træffes, bør være målrettede, omhyggeligt afbalancerede og stå i rimeligt forhold til lovovertrædelsen, for at undgå unødige negative konsekvenser for dem, der bruger tjenesterne til lovlige formål, navnlig for udøvelsen af deres grundlæggende rettigheder, der er beskyttet i henhold til EU-retten, dvs. de rettigheder, der er nedfældet i chartret og anerkendt som generelle principper i EU-retten, og for at undgå at pålægge tjenesteudbyderne urimelige byrder. (3)Medlemsstaterne indfører eller overvejer i stigende grad at indføre national lovgivning for at forebygge og bekæmpe seksuelt misbrug af børn online, navnlig ved at pålægge udbydere af relevante informationssamfundstjenester en række krav. I lyset af internettets og den pågældende tjenestes iboende grænseoverskridende karakter har disse forskellige nationale lovgivninger en direkte negativ indvirkning på det indre marked. For at øge retssikkerheden, fjerne de hindringer, som sådanne nationale lovgivninger medfører for leveringen af tjenesterne, og sikre lige vilkår på det indre marked bør de nødvendige harmoniserede krav fastsættes på EU-plan. (4)Denne forordning bør derfor bidrage til et velfungerende indre marked ved at fastsætte klare, ensartede og afbalancerede regler for forebyggelsen og bekæmpelsen af seksuelt misbrug af børn på en måde, der er effektiv og respekterer alle berørte parters grundlæggende rettigheder. I betragtning af de pågældende tjenesters hurtigt skiftende karakter og de teknologier, der anvendes til at levere dem, bør disse regler fastsættes på en teknologineutral og fremtidssikret måde for ikke at hæmme innovation. (5)For at nå målene i denne forordning bør den gælde for udbydere af tjenester, der kan blive misbrugt med henblik på seksuelt misbrug af børn online. Da disse tjenester i stigende grad misbruges til dette formål, bør de omfatte offentligt tilgængelige interpersonelle kommunikationstjenester såsom meddelelsestjenester og webbaserede e-mailtjenester, hvis disse tjenester er offentligt tilgængelige. Da tjenester, der blot muliggør direkte interpersonel og interaktiv informationsudveksling som en mindre støttefunktion, der er tæt knyttet til en anden tjeneste, f.eks. chat og lignende funktioner som led i spil, billeddeling og videohosting, ligeledes kan blive misbrugt, bør de også være omfattet af denne forordning. I betragtning af de iboende forskelle mellem de forskellige relevante informationssamfundstjenester, der er omfattet af denne forordning, og de dermed forbundne varierende risici for, at disse tjenester udnyttes med henblik på seksuelt misbrug af børn online, og de berørte udbyderes varierende evne til at forebygge og bekæmpe et sådant misbrug, bør de forpligtelser, der pålægges udbyderne af disse tjenester, differentieres på en passende måde. (6)Seksuelt misbrug af børn online indebærer ofte misbrug af informationssamfundstjenester, der udbydes i Unionen af udbydere, som er etableret i tredjelande. For at sikre, at de regler, der er fastsat i denne forordning, er effektive, og sikre lige vilkår på det indre marked bør disse regler finde anvendelse på alle udbydere, uanset etableringssted eller bopæl, der leverer tjenesteydelser i Unionen, hvis de har en væsentlig tilknytning til Unionen. (7)Denne forordning bør ikke berøre reglerne i andre EU-retsakter, navnlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/93, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) .../... [om et indre marked for digitale tjenester (forordningen om digitale tjenester) og om ændring af direktiv 2000/31/EF], Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/13/EU Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF. (8)Denne forordning bør betragtes som lex specialis i forhold til den generelle ramme, der er fastsat i forordning (EU) .../... [om et indre marked for digitale tjenester (forordningen om digitale tjenester) og om ændring af direktiv 2000/31/EF], som fastsætter harmoniserede regler for levering af visse informationssamfundstjenester i det indre marked. Reglerne i forordning (EU) .../... [om et indre marked for digitale tjenester (forordningen om digitale tjenester) og om ændring af direktiv 2000/31/EF] finder anvendelse på spørgsmål, der ikke eller ikke fuldt ud behandles i denne forordning. (9)I henhold til artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58/EF kan medlemsstaterne vedtage retsforskrifter med henblik på at indskrænke rækkevidden af de rettigheder og forpligtelser, der omhandles i visse specifikke bestemmelser i nævnte direktiv vedrørende kommunikationshemmelighed, hvis en sådan begrænsning er en nødvendig, passende og forholdsmæssig foranstaltning i et demokratisk samfund, bl.a. for at forebygge, efterforske, afsløre og retsforfølge strafbare handlinger, forudsat at visse betingelser er opfyldt, herunder overholdelse af chartret. Ved analog anvendelse af kravene i nævnte bestemmelse bør nærværende forordning begrænse udøvelsen af de rettigheder og forpligtelser, der er fastsat i artikel 5, stk. 1 og 3, og artikel 6, stk. 1, i direktiv 2002/58/EF, i det omfang det er strengt nødvendigt for at efterkomme påbud om opsporing udstedt i overensstemmelse med denne forordning med henblik på at forebygge og bekæmpe seksuelt misbrug af børn online. (10)Af hensyn til klarhed og sammenhæng bør definitionerne i denne forordning, når dette er muligt og hensigtsmæssigt, baseres på og bringes i overensstemmelse med de relevante definitioner i andre EU-retsakter såsom forordning (EU) .../... [om et indre marked for digitale tjenester (forordningen om digitale tjenester) og om ændring af direktiv 2000/31/EF]. (11)En væsentlig tilknytning til Unionen anses for at eksistere, hvis udbyderen af de relevante informationssamfundstjenester er etableret i Unionen, eller hvis dette ikke er tilfældet, der er betydeligt antal brugere i en eller flere medlemsstater eller målrettede aktiviteter mod en eller flere medlemsstater. Målretningen af aktiviteter mod en eller flere medlemsstater bør bestemmes på baggrund af alle relevante omstændigheder, herunder faktorer såsom anvendelse af et sprog eller en valuta, der normalt benyttes i den pågældende medlemsstat, eller muligheden for at bestille produkter og tjenester fra den pågældende medlemsstat eller bruge et nationalt topdomæne. Målretningen af aktiviteter mod en medlemsstat kan også udledes af, at en softwareapplikation er tilgængelig i den pågældende nationale softwareapplikationsbutik, at der annonceres lokalt eller på en medlemsstats sprog, eller at kunderelationer håndteres, f.eks. at kundeservicen varetages på det sprog, der normalt tales i denne medlemsstat. Det må også antages, at der er en væsentlig tilknytning, hvis en tjenesteyder retter sin virksomhed mod en eller flere medlemsstater, jf. artikel 17, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012. Den blotte tekniske adgang til et websted fra Unionen bør ikke i sig selv anses for at udgøre en væsentlig tilknytning til Unionen.

(12)Af hensyn til konsekvens og teknologisk neutralitet bør begrebet "materiale, der viser seksuelt misbrug af børn" i denne forordning defineres som enhver form for materiale, der viser børnepornografi eller pornografisk optræden som defineret i direktiv 2011/93/EU, og som kan udbredes via hostingtjenester eller interpersonelle kommunikationstjenester. På nuværende tidspunkt består sådant materiale typisk af billeder eller videoer, men det kan dog ikke udelukkes, at det antager andre former, navnlig i lyset af den fremtidige teknologiske udvikling. (13)Udtrykket "seksuelt misbrug af børn online" bør ikke kun omfatte udbredelse af materiale, der allerede er blevet opsporet og bekræftet som materiale, der viser seksuelt misbrug af børn ("kendt" materiale), men også materiale, der ikke er blevet opsporet tidligere, og som sandsynligvis udgør materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, som endnu ikke er blevet bekræftet som sådant ("nyt" materiale), samt aktiviteter, der udgør hvervning af børn ("grooming"). Dette er nødvendigt ikke blot for at håndtere tidligere misbrug, reviktimisering og krænkelse af ofres rettigheder såsom retten til privatlivets fred og beskyttelse af personoplysninger, men også for at imødegå nyligt, igangværende og nært forestående misbrug for at forhindre det så meget som muligt, for at beskytte børn effektivt og øge sandsynligheden for at redde ofre og standse gerningsmændene. (14)Med henblik på at minimere risikoen for, at deres tjenester misbruges til udbredelse af kendt eller nyt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, eller til hvervning af børn, bør udbydere af hostingtjenester og udbydere af offentligt tilgængelige interpersonelle kommunikationstjenester vurdere en sådan risiko for hver af de tjenester, som de udbyder i Unionen. Som rettesnor for deres risikovurdering bør der fremlægges en ikkeudtømmende liste over elementer, der skal tages i betragtning. For at gøre det muligt for udbyderne at tage fuldt ud hensyn til de særlige karakteristika ved de tjenester, de udbyder, bør de kunne tage yderligere elementer i betragtning, hvis det er relevant. Da risiciene udvikler sig over tid, f.eks. i forbindelse med den teknologiske udvikling og den måde, hvorpå de pågældende tjenester udbydes og anvendes, er det hensigtsmæssigt at sikre, at risikovurderingen ajourføres regelmæssigt, og når det er nødvendigt af særlige årsager. (15)Nogle af udbyderne af relevante informationssamfundstjenester, der er omfattet af denne forordning, kan også være underlagt en forpligtelse til at foretage en risikovurdering i henhold til forordning (EU) .../... [om et indre marked for digitale tjenester (forordningen om digitale tjenester) og om ændring af direktiv 2000/31/EF] for så vidt angår oplysninger, som de lagrer og formidler til offentligheden. Med henblik på denne forordning kan disse udbydere basere sig på en sådan risikovurdering og supplere den med en mere specifik vurdering af de risici, der er forbundet med anvendelsen af deres tjenester med henblik på seksuelt misbrug af børn online som krævet i denne forordning. (16)For at forebygge og bekæmpe seksuelt misbrug af børn online effektivt bør udbydere af hostingtjenester og udbydere af offentligt tilgængelige interpersonelle kommunikationstjenester træffe rimelige foranstaltninger til at mindske risikoen for, at deres tjenester udnyttes med henblik på et sådant misbrug identificeret i risikovurderingen. Udbydere, der er omfattet af en forpligtelse til at træffe afbødende foranstaltninger i henhold til forordning (EU) .../... [om et indre marked for digitale tjenester (forordningen om digitale tjenester) og om ændring af direktiv 2000/31/EF], kan overveje, i hvilket omfang afbødende foranstaltninger, som træffes for at opfylde denne forpligtelse, og som kan omfatte målrettede foranstaltninger til beskyttelse af børns rettigheder, herunder værktøjer til alderskontrol og forældrekontrol, også kan anvendes til at imødegå den risiko, der er identificeret i den specifikke risikovurdering i henhold til nærværende forordning, og i hvilket omfang der kan være behov for yderligere målrettede afbødende foranstaltninger for at overholde denne forordning. (17)For at muliggøre innovation og sikre proportionalitet og teknologisk neutralitet bør der ikke opstilles en udtømmende liste over obligatoriske afbødende foranstaltninger. I stedet bør udbyderne have en vis fleksibilitet til at udforme og gennemføre foranstaltninger, der er skræddersyet til den identificerede risiko og karakteristikaene ved de tjenester, de udbyder, og de måder, hvorpå de pågældende tjenester anvendes. Udbyderne kan navnlig selv udforme og gennemføre foranstaltninger i overensstemmelse med EU-retten på grundlag af deres eksisterende praksis for opsporing af seksuelt misbrug af børn online i deres tjenester og som en del af risikorapporteringen angive, at de er villige og parate til at modtage et opsporingspåbud i henhold til denne forordning, hvis den kompetente nationale myndighed finder det nødvendigt. (18)For at sikre, at målene for denne forordning nås, bør denne fleksibilitet være underlagt behovet for at overholde EU-retten og navnlig kravene i denne forordning om afbødende foranstaltninger. Udbydere af hostingtjenester og udbydere af offentligt tilgængelige interpersonelle kommunikationstjenester bør derfor, når de udformer og gennemfører afbødende foranstaltninger, ikke blot lægge vægt på at sikre, at de er effektive, men også på at undgå unødige negative konsekvenser for andre berørte parter, navnlig for udøvelsen af brugernes grundlæggende rettigheder. For at sikre proportionalitet bør der ved fastlæggelsen af, hvilke afbødende foranstaltninger der med rimelighed bør træffes i en given situation, også tages hensyn til den pågældende udbyders finansielle og teknologiske kapacitet og størrelse. Ved udvælgelsen af passende afbødende foranstaltninger bør udbyderne som minimum tage behørigt hensyn til de mulige foranstaltninger, der er opstillet i denne forordning, samt, hvor det er relevant, andre foranstaltninger såsom foranstaltninger baseret på bedste praksis i industrien, herunder som fastsat gennem selvregulerende samarbejde, og foranstaltninger i retningslinjer fra Kommissionen. Hvis der ikke er konstateret nogen risiko efter en omhyggelig eller ajourført risikovurdering, bør udbyderne ikke være forpligtet til at træffe afbødende foranstaltninger. (19)I lyset af deres rolle som formidlere, som letter adgangen til softwareapplikationer, der kan udnyttes med henblik på seksuelt misbrug af børn online, bør udbydere af softwareapplikationsbutikker pålægges en forpligtelse til at træffe visse rimelige foranstaltninger til at vurdere og afbøde denne risiko. Udbyderne bør foretage denne vurdering omhyggeligt og gøre en rimelig indsats under de givne omstændigheder, bl.a. under hensyntagen til arten og omfanget af den pågældende risiko samt deres finansielle og teknologiske kapacitet og størrelse, og samarbejde med udbyderne af de tjenester, der tilbydes via softwareapplikationen, hvor det er muligt. (20)Fo at sikre en effektiv forebyggelse og bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn online bør de koordinerende myndigheder, som er udpeget af medlemsstaterne i henhold til denne forordning, have beføjelse til at anmode om udstedelse af opsporingspåbud, når afbødende foranstaltninger anses for utilstrækkelige til at begrænse risikoen for udnyttelse af en bestemt tjeneste med henblik på seksuelt misbrug af børn online. For at undgå unødige indgreb i de grundlæggende rettigheder og for at sikre proportionalitet bør denne beføjelse være underlagt nøje afbalancerede grænser og garantier. Da materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, ofte udbredes via hostingtjenester og offentligt tilgængelige interpersonelle kommunikationstjenester, og da hvervning af børn primært finder sted i offentligt tilgængelige interpersonelle kommunikationstjenester, bør det f.eks. kun være muligt at udstede opsporingspåbud til udbydere af sådanne tjenester. (21)Desuden bør der som led i disse begrænsninger og garantier kun udstedes opsporingspåbud efter en omhyggelig og objektiv vurdering, hvor det konstateres, at der er en betydelig risiko for, at den pågældende specifikke tjeneste udnyttes til en bestemt form for seksuelt misbrug af børn online, som er omfattet af denne forordning. Et af de elementer, der skal tages i betragtning i denne forbindelse, er sandsynligheden for, at tjenesten anvendes i betydeligt omfang, dvs. at der ikke blot er tale om isolerede og relativt sjældne tilfælde af et sådant misbrug. Kriterierne bør variere for at tage hensyn til de forskellige karakteristika ved de forskellige former for seksuelt misbrug af børn online og til de forskellige karakteristika ved de tjenester, der anvendes til at begå et sådant misbrug, og til den forskellige grad af indgriben forbundet med de foranstaltninger, der skal træffes for at efterkomme opsporingspåbuddet. (22)Konstateringen af en sådan betydelig risiko bør imidlertid ikke i sig selv være tilstrækkeligt til at begrunde udstedelsen af et opsporingspåbud, da påbuddet i så fald kan få uforholdsmæssige negative konsekvenser for andre berørte parters rettigheder og legitime interesser, navnlig for udøvelsen af brugernes grundlæggende rettigheder. Det bør derfor sikres, at opsporingspåbud først kan udstedes, når de koordinerende myndigheder og den kompetente retslige myndighed eller uafhængige administrative myndighed objektivt og omhyggeligt har vurderet, identificeret og vægtet ikke blot sandsynligheden for og alvoren af de potentielle konsekvenser af, at tjenesten udnyttes med henblik på den pågældende form for seksuelt misbrug af børn online, men også sandsynligheden for og alvoren af eventuelle potentielle negative konsekvenser for andre berørte parter. Med henblik på at undgå, at der pålægges uforholdsmæssigt store byrder, bør vurderingen også tage hensyn til den pågældende udbyders finansielle og teknologiske kapacitet og størrelse. (23)For at undgå unødige indgreb i de grundlæggende rettigheder og sikre proportionalitet, når det er fastslået, at disse krav er opfyldt, og der skal udstedes et opsporingspåbud, bør det desuden stadig sikres, at opsporingspåbuddet målrettes og præciseres for at sikre, at sådanne negative konsekvenser for de berørte parter ikke går ud over, hvad der er strengt nødvendigt for at imødegå den konstaterede betydelige risiko effektivt. Dette bør navnlig om muligt indebære en begrænsning til en identificerbar del eller komponent af tjenesten, uden at det berører foranstaltningens effektivitet, f.eks. specifikke typer af kanaler i en offentligt tilgængelig interpersonel kommunikationstjeneste, eller specifikke brugere eller specifikke brugergrupper, i det omfang de kan betragtes isoleret med henblik på opsporing, samt præcisering af yderligere garantier ud over dem, der allerede er udtrykkeligt fastsat i denne forordning, såsom uafhængig revision, tilvejebringelse af yderligere oplysninger eller adgang til data eller styrket menneskeligt tilsyn og menneskelig gennemgang og en yderligere begrænsning af fristen for anvendelse af det opsporingspåbud, som den koordinerende myndighed finder nødvendigt. For at undgå urimelige eller uforholdsmæssigt indgribende følger bør sådanne krav fastsættes efter en objektiv og omhyggelig vurdering fra sag til sag. (24)Den kompetente retslige myndighed eller den kompetente uafhængige administrative myndighed, alt efter hvad der er relevant i overensstemmelse med de detaljerede procedureregler, der er fastsat af den relevante medlemsstat, bør kunne træffe en velunderbygget afgørelse om anmodninger om udstedelse af opsporingspåbud. Dette er særlig vigtigt for at sikre den nødvendige rimelige balance mellem de grundlæggende rettigheder, der er på spil, og en konsekvent tilgang, navnlig i forbindelse med opsporingspåbud vedrørende hvervning af børn. Der bør derfor fastsættes en procedure, der gør det muligt for de berørte udbydere, EU-centret for seksuelt misbrug af børn, der oprettes ved denne forordning ("EU-centret"), og, hvor det er fastsat i nærværende forordning, den kompetente databeskyttelsesmyndighed, der er udpeget i henhold til forordning (EU) 2016/679, at fremkomme med deres synspunkter om de pågældende foranstaltninger. De bør gøre dette så hurtigt som muligt under hensyntagen til det vigtige mål for den offentlige politik, der skal nås, og behovet for at handle uden unødigt ophold for at beskytte børn. Databeskyttelsesmyndighederne bør navnlig gøre deres yderste for at undgå at forlænge den frist, der er fastsat i forordning (EU) 2016/679 for afgivelse af udtalelser som svar på en forudgående høring. Desuden bør de normalt kunne afgive deres udtalelse i god tid inden for denne frist, hvis Det Europæiske Databeskyttelsesråd allerede har udstedt retningslinjer for de teknologier, som en udbyder påtænker at anvende for at efterkomme et opsporingspåbud, der er udstedt til udbyderen i henhold til denne forordning. (25)For så vidt angår nye tjenester, dvs. tjenester, der ikke tidligere har været udbudt i Unionen, foreligger der normalt ikke dokumentation for potentielt misbrug af tjenesten inden for de seneste 12 måneder. Under hensyntagen til dette og for at sikre, at forordningen er effektiv, bør den koordinerende myndighed kunne anvende dokumentation fra sammenlignelige tjenester ved vurderingen af, om den skal anmode om udstedelse af et opsporingspåbud vedrørende en sådan ny tjeneste. En tjeneste bør anses for at være sammenlignelig, hvis den funktionelt svarer til den pågældende tjeneste under hensyntagen til alle relevante forhold og omstændigheder, navnlig dens vigtigste karakteristika og funktioner, den måde, hvorpå den udbydes og anvendes, brugerbasen, de gældende vilkår og betingelser og risikobegrænsende foranstaltninger samt de samlede resterende risici. (26)De foranstaltninger, der træffes af udbydere af hostingtjenester og udbydere af offentligt tilgængelige interpersonelle kommunikationstjenester for at efterkomme opsporingspåbud udstedt til dem, bør være strengt begrænset til det, der er fastsat i denne forordning og i de opsporingspåbud, der udstedes i overensstemmelse med denne forordning. For at sikre, at disse foranstaltninger er effektive, giver mulighed for skræddersyede løsninger, forbliver teknologineutrale og ikke omgår opsporingsforpligtelserne, bør disse foranstaltninger træffes, uanset hvilke teknologier de pågældende udbydere anvender i forbindelse med leveringen af deres tjenester. Denne forordning overlader det derfor til den pågældende udbyder at vælge de teknologier, der skal anvendes for at efterkomme opsporingspåbud effektivt, og det bør ikke forstås som et incitament til eller en hindring for at bruge en bestemt teknologi, forudsat at teknologierne og ledsageforanstaltningerne opfylder kravene i denne forordning. Dette omfatter anvendelse af end-to-end-krypteringsteknologi, der er et vigtigt værktøj til at sikre sikkerheden og fortroligheden af brugeres, herunder børns, kommunikation. Når udbydere efterkommer opsporingspåbuddet, bør de træffe alle tilgængelige beskyttelsesforanstaltninger for at sikre, at de teknologier, som de anvender, ikke kan anvendes af dem eller deres ansatte til andre formål end overholdelse af denne forordning eller af tredjeparter, og dermed undgå at underminere sikkerheden og fortroligheden af brugeres kommunikation. (27)For at lette udbydernes overholdelse af opsporingsforpligtelserne bør EU-centret stille opsporingsteknologier til rådighed for udbydere, som de kan vælge at anvende gratis udelukkende med henblik på at efterkomme de opsporingspåbud, der er udstedt til dem. Det Europæiske Databeskyttelsesråd bør høres om disse teknologier og om, hvordan sådanne teknologier bedst kan anvendes for at sikre overholdelse af gældende EU-regler om beskyttelse af personoplysninger. EU-centret bør tage hensyn til rådgivningen fra Det Europæiske Databeskyttelsesråd under udarbejdelsen af listerne over tilgængelige teknologier, og Kommissionen bør ligeledes tager hensyn hertil under udarbejdelsen af retningslinjer for anvendelsen af opsporingsforpligtelserne. Udbyderne kan anvende de teknologier, der stilles til rådighed af EU-centret eller andre, eller teknologier, som de selv har udviklet, forudsat at de opfylder kravene i denne forordning. (28)Med henblik på løbende vurdering af opsporingsteknologiernes resultater og for at sikre, at de er tilstrækkeligt pålidelige, samt for at identificere falske positive resultater og undgå fejlagtig indberetning til EU-centret bør udbyderne sikre menneskeligt tilsyn og, hvor det er nødvendigt, menneskelig indgriben, der er tilpasset den pågældende type opsporingsteknologi og den pågældende form for seksuelt misbrug af børn online. Et sådant tilsyn bør omfatte regelmæssig vurdering af andelen af falske negativer og positive resultater, der genereres af teknologierne, baseret på en analyse af stikprøver af anonymiserede repræsentative data. Navnlig i forbindelse med opsporing af hvervning af børn i offentligt tilgængelig interpersonel kommunikation bør tjenesteudbyderne sikre regelmæssigt, specifikt og detaljeret menneskeligt tilsyn med og menneskelig kontrol af samtaler, hvor teknologierne har afdækket potentiel hvervning af børn. (29)Udbydere af hostingtjenester og udbydere af offentligt tilgængelige interpersonelle kommunikationstjenester har enestående forudsætninger for at opspore potentielt seksuelt misbrug af børn online, der involverer deres tjenester. De oplysninger, de kan få, når de tilbyder deres tjenester, er ofte uundværlige for at kunne efterforske og retsforfølge lovovertrædelser i form af seksuelt misbrug af børn effektivt. De bør derfor forpligtes til at indberette potentielt seksuelt misbrug af børn online på deres tjenester, når de bliver opmærksom herpå, dvs. når der er rimelig grund til at antage, at en bestemt aktivitet kan udgøre seksuelt misbrug af børn online. Hvis der foreligger sådanne rimelige grunde, bør tvivl om det potentielle offers alder ikke forhindre disse udbydere i at indgive indberetninger. Af hensyn til effektiviteten bør det være uden betydning, hvordan de får kendskab hertil. Et sådant kendskab kan f.eks. opnås ved at efterkomme opsporingspåbud, gennem oplysninger angivet af brugere eller organisationer, der handler i offentlighedens interesse mod seksuelt misbrug af børn, eller aktiviteter, der udføres på udbydernes eget initiativ. Disse udbydere bør indberette et minimum af oplysninger som fastsat i denne forordning, således at de kompetente retshåndhævende myndigheder kan vurdere, om der skal indledes en undersøgelse, hvor det er relevant, og de bør sikre, at indberetningerne er så fuldstændige som muligt, inden de indgiver dem. (30)For at sikre, at materiale, der viser seksuelt misbrug af børn online, fjernes så hurtigt som muligt, når det er blevet opsporet, bør de koordinerende myndigheder i etableringslandet have beføjelse til at anmode de kompetente retslige myndigheder eller uafhængige administrative myndigheder om at udstede et påbud om fjernelse til udbydere af hostingtjenester. Da fjernelse eller deaktivering af adgangen kan påvirke rettighederne for brugere, der har leveret det pågældende materiale, bør udbyderne underrette sådanne brugere om årsagerne til fjernelsen, således at de kan udøve deres ret til klageadgang med forbehold af de nødvendige undtagelser for at undgå at gribe ind i aktiviteter til forebyggelse, opsporing, efterforskning og retsforfølgning af lovovertrædelser i form af seksuelt misbrug af børn. (31)Reglerne i denne forordning bør ikke forstås således, at de berører kravene vedrørende påbud om fjernelse i forordning (EU) .../... [om et indre marked for digitale tjenester (forordningen om digitale tjenester) og om ændring af direktiv 2000/31/EF].

(32)Forpligtelserne i denne forordning finder ikke anvendelse på udbydere af hostingtjenester, der ikke tilbyder deres tjenester i Unionen. Sådanne tjenester kan dog stadig anvendes af brugere til at sprede materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, eller de kan anvendes til at sprede det til brugere i Unionen, hvilket skader børn og samfundet som helhed, selv om udbydernes aktiviteter ikke er rettet mod medlemsstaterne, og det samlede antal brugere af disse tjenester i Unionen er begrænset. Af juridiske og praktiske årsager er det ikke altid muligt med rimelighed at anmode disse udbydere om at fjerne eller deaktivere adgangen til materialet, ikke engang gennem samarbejde med de kompetente myndigheder i det tredjeland, hvor de er etableret. I