A4-0143/97

Beslutning om meddelelse fra Kommissionen - Regler for god praksis i forbindelse med sikring af lige loen for arbejde af samme vaerdi til maend og kvinder paa arbejdspladsen (KOM(96)0336 - C4-0460/96)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til artikel 119 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab og artikel 6 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken indgaaet mellem Det Europaeiske Faellesskabs medlemsstater med undtagelse af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland,

- der henviser til direktiv 75/117/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemfoerelse af princippet om lige loen til maend og kvinder ((EFT L 45 af 19.02.1975, s. 19.)),

- der henviser til Kommissionens meddelelse om regler for god praksis i forbindelse med sikring af lige loen for arbejde af samme vaerdi til maend og kvinder paa arbejdspladsen (KOM(96)0336 - C4-0460/96),

- der henviser til Kommissionens memorandum om lige loen for arbejde af samme vaerdi KOM(94)0006,

- der henviser til sin beslutning af 13. februar 1996 om Kommissionens memorandum om lige loen for arbejde af samme vaerdi ((EFT C 65 af 04.03.1996, s. 43.)),

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Beskaeftigelse og Sociale Anliggender og udtalelse fra Udvalget om Kvinders Rettigheder (A4-0143/97),

A. der henviser til, at princippet om lige loen for arbejde af samme vaerdi, paa trods af at der siden 1975 har eksisteret et direktiv om lige loen, stadig ikke respekteres fuldt ud, hvilket fremgaar af den vedvarende loenforskel mellem maend og kvinder, som under den oekonomiske afmatning er blevet endnu mere udpraeget,

B. der henviser til, at disse loenforskelle viser, at lovgivningen i sig selv ikke noedvendigvis altid er tilstraekkelig til at loese et problem eller faa fastlagt et princip eller en minimumsnorm,

C. der henviser til, at Kommissionens ovennaevnte regler for god praksis er en konkret og praktisk foranstaltning, som skal loese nogle af de eksisterende lakuner i bestemmelserne om lige loen ved at give de ansvarlige for udformningen af loensystemerne et redskab til fremme af respekten for princippet om lige loen,

D. der henviser til, at den paagaeldende kodeks, hvis den accepteres og anvendes af regeringerne samt repraesentanterne for arbejdsgivere og arbejdstagere, vil kunne bidrage til at reducere loenforskellene mellem kvinder og maend,

E. der henviser til, at kodeksen sandsynligvis ikke vil kunne fjerne alle loenforskelle, da de er resultatet af en vedvarende koensbestemt erhvervsmaessig opsplitning, saavel horisontal og vertikal, hvilket overvaegten af kvinder i lavtloenssektoren er et bevis paa; at mere radikale foranstaltninger er paakraevet for at omstrukturere arbejdsmarkedet og dermed fjerne en saadan koensbestemt opdeling,

F. der henviser til, at loenforskellen mellem kvinder og maend ikke goeres bedre af, at et stor antal kvinder er fanget i »atypiske« beskaeftigelseskontrakter; at det ville styrke deres position, hvis de igangvaerende forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter om atypisk beskaeftigelse resulterede i en aftale eller et juridisk instrument gaeldende for hele Faellesskabet, som i vaesentlig grad forbedrede atypiske arbejdstageres kontraktuelle rettigheder,

G. der henviser til, at de stadig mere udbredte decentraliserede loenforhandlinger i de fleste tilfaelde har oeget loenforskellen, fordi faerre kvinder end maend er ansat i virksomheder og sektorer med mulighed for produktionsrelaterede loenforhandlinger,

1. glaeder sig over forslag til et regelsaet for god praksis, som i vid udstraekning foelger Parlamentets henstillinger; er overbevist om, at regelsaettet kunne bevirke et vigtigt skridt hen imod etablering af et mere koensneutralt jobklassifikations- og jobevalueringssystem og kunne tjene som redskab til at fjerne uretfaerdige loenelementer saasom uberettigede bonusordninger og goder, der ikke retfaerdiggoeres af jobkrav og arbejdspraestationer; glaeder sig endvidere over, at regelsaettet for god praksis betragtes som et praktisk redskab for arbejdsmarkedets parter, og at disse er blevet hoert hele vejen igennem;

2. understreger, at kodeksen boer omfatte alle arbejdstagere (herunder laerlinge og distancearbejdere) paa baade fuld tid og deltid samt midlertidigt og loest ansatte, uafhaengigt af ansaettelsesperioden;

3. er overbevist om, at en bevidstgoerelses- og oplysningskampagne, der bl.a. er rettet mod arbejdsmarkedets parter og deres repraesentanter, er et vaesentligt skridt i bestraebelserne paa at mindske de loenforskelle, der eksisterer i dag, hvoraf mange udspringer af koensdiskriminerende misforstaaelser vedroerende jobindhold og arbejdspraestationer; minder Kommissionen og navnlig arbejdsmarkedets parter om, at regelsaettet skal omdeles i vid udstraekning paa alle niveauer, som er involveret i loenforhandlinger, for at vaere effektivt; understreger, at der maa goeres en saerlig indsats for at udbrede informationen til smaa og mellemstore virksomheder og de beskaeftigelsesgrupper, der overvejende beskaeftiger kvinder, samt til dem, som er domineret af deltids-, atypisk eller ikke-fuldtids- og ikke-permanent beskaeftigelse;

4. opfordrer Kommissionen til at soerge for information samt uddannelses- og instruktionskurser for arbejdsmarkedets parter og deres repraesentanter, der er involveret i beslutninger om loen og frynsegoder;

5. er enig med Kommissionen i, at regeringer i forbindelse med gennemfoerelsen af kodeksen inden for den offentlige sektor vil kunne spille en vigtig rolle ved dermed at foregaa med et godt eksempel paa, hvorledes princippet om lige loen for arbejde af samme vaerdi haandhaeves, men anfoerer, at nedskaeringer i det offentliges udgifter vil kunne faa en negativ indvirkning paa den anseelse, som mange arbejdspladser inden for sundheds-, uddannelses-, boernepasnings- og aeldresektoren nyder, samt vil kunne begraense omfanget af tilgaengelige plejefaciliteter af hoej kvalitet, som mange kvinder og maend er afhaengige af;

6. understreger, at den foerste forudsaetning for gennemfoerelsen af kodeksen er jobevaluering, men at saadanne evalueringssystemer skal udarbejdes omhyggeligt for at sikre, at eksisterende diskriminering afsloeres og ikke fremmes; paapeger endvidere, at de faktorer, der anvendes til sammenligning af forskellige beskaeftigelsesformer, skal afspejle vaerdien af baade maends og kvinders arbejde for at undgaa en koensrelateret evaluering; understreger, at det er af afgoerende betydning at sikre, at arbejdstagerne, herunder isaer kvindelige arbejdstagere, hoeres og inddrages i forbindelse med udarbejdelsen og gennemfoerelsen af jobevalueringssystemerne;

7. opfordrer Kommissionen til at forske i jobevalueringsordninger, som ikke er koensrelaterede, og at udarbejde normer for retningslinjer for jobevaluering, som arbejdsmarkedets parter kan anvende som reference;

8. mener, at der burde have vaeret gjort yderligere bestraebelser paa at skabe en klar sondring mellem loenkomponenter med udspring i samfundsmaessige udviklinger, og komponenter hovedsagelig med tilknytning til loenaftaler paa virksomheds- eller firmaplan, hvor koensbestemte argumenter lettere vinder indpas paa loenomraadet;

9. er noget foruroliget over, at beskrivelser af jobkrav i regelsaettet for god praksis er for generelle, hvilket goer det muligt for loenforhandlere at afvige fra en koensneutral beskrivelse og dermed at fastsaette loenninger, som ikke er gennemskuelige; gennemskuelighed og adgang til information om disse elementer er fortsat det mest effektive redskab til forhandlinger og sammenligninger;

10. forestiller sig, at der tages hoejde for gennemfoerelsen af den paagaeldende kodeks i forbindelse med tvister om bevisbyrden i tilfaelde af koensdiskriminering, og opfordrer Kommissionen og Raadet til hurtigt at godkende direktivet om bevisbyrden under hensyntagen til Parlamentets udtalelse;

11. opfordrer indtraengende arbejdsmarkedets parter - da det isaer er i forbindelse med forhandlingerne om kollektive overenskomster, at lige loen for arbejde af samme vaerdi fastlaegges - at traeffe alle de foranstaltninger, der er noedvendige for at sikre, at loenaftalerne respekterer principperne om ikke- diskriminering, samt omhyggeligt og regelmaessigt at revidere procedurerne for overenskomstforhandlinger for at undgaa fornyet diskriminering i forbindelse med loensystemerne fremover;

12. finder det overordentlig vigtigt at inddrage kvinder i overenskomstforhandlingerne for at faa udryddet loendiskriminering; opfordrer arbejdsmarkedets parter til at redegoere for, hvilke skridt de har taget med henblik paa at oege kvinders repraesentation og deltagelse i deres respektive organisationer og forhandlingsorganer;

13. mener, at udformningen af jobevalueringssystemer og anvendelse af princippet om lige loen for arbejde af samme vaerdi i forbindelse med forhandlingerne om kollektive overenskomster kraever, at de involverede, herunder arbejdstagerne selv, faar en maalrettet uddannelse og behoerig adgang til ekspertraadgivning; opfordrer Kommissionen til at etablere en database, der omfatter eksperter og organisationer i alle medlemsstater, som kan raadgive arbejdsgivere og arbejdstagere samt deres repraesentanter om lige loen for arbejde af samme vaerdi, samt at fremme og stoette en saadan ekspertise;

14. finder, at gennemsigtighed baade i forbindelse med jobevaluering og overenskomstforhandlinger er en vaesentlig forudsaetning for enhver politik, der har til formaal at sikre princippet om lige loen for arbejde af samme vaerdi, og opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til at forbedre tilgaengeligheden af overskuelige og ajourfoerte statistiske data vedroerende loenniveauer, isaer inden for samme sektor og sektorerne imellem;

15. opfordrer Kommissionen til i forbindelse med kontrollen med anvendelsen af kodeksen at indsamle eksempler paa hensigtsmaessige eller nyskabende metoder og at fremme udvekslingen heraf paa en saa effektiv maade som muligt;

16. opfordrer Kommissionen til at overvaage gennemfoerelsen af kodeksen og - saafremt foranstaltningen ikke har foert til den oenskede begraensning af loenforskellen inden for en treaarig periode - at overveje at goere kodeksen juridisk bindende; mener, at regelsaettet under opfoelgningsindsatsen boer henstille til arbejdsgiverne og arbejdstagerne at give diskriminerede kvinder positiv saerbehandling;

17. goer opmaerksom paa den fortsat ulige fordeling af omsorgsopgaver mellem maend og kvinder, som indvirker direkte paa kvinders erhvervsmaessige aktiviteter, og som maa betragtes som en af aarsagerne til forskelsbehandlingen paa arbejdsmarkedet og derfor paa loenomraadet;

18. udtrykker igen et oenske om, at bestemmelserne i artikel 119 i den nye traktat i overensstemmelse med Domstolens retspraksis vil omfatte retten til lige loen for arbejde af samme vaerdi;

19. paapeger, at det i Domstolens domme fastslaas, at retten til lige loen for arbejde af samme vaerdi boer haandhaeves ikke blot inden for en bestemt erhvervssektor, men ogsaa paa tvaers af forskellige erhvervssektorer; anmoder arbejdsmarkedets parter og de kompetente instanser om at sikre, at dette ogsaa er tilfaeldet i praksis;

20. opfordrer medlemsstaterne til at oprette et netvaerk af sagkyndige, som skal kontrollere gennemfoerelsen af lovgivningen paa loenomraadet og udarbejde procedurer og sanktioner, som sikrer den konkrete gennemfoerelse;

21. anser det for yderst vigtigt, at kvinder faar bedre adgang til erhvervsuddannelse, videreuddannelse og efteruddannelse;

22. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, Det OEkonomiske og Sociale Udvalg samt arbejdsmarkedets parter i Europa.