Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 89/647/EØF om solvensnøgletal for kreditinstitutter« (97/C 30/24)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 11. april 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Robert Pelletier til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 17. juli 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 338. plenarforsamling af 25. og 26. september 1996, mødet den 26. september 1996, med 87 stemmer for, 13 imod og 1 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

Formålet med forslaget er at ændre direktivet om solvensnøgletal for kreditinstitutter.

To artikler ændres.

1.1. Artikel 6, stk. 1, litra c), nr. 1

1.1.1. Det drejer sig om muligheden for at sidestille værdipapirer, der er sikret ved pant i fast ejendom, med de pantesikrede lån, der er omhandlet i direktivets artikel 6 og 11, for så vidt angår risikovægtningen.

1.1.2. For øjeblikket vægtes risikoen ved disse værdipapirer med 100 %. Artiklen foreslås ændret med henblik på at give de kompetente myndigheder mulighed for at vægte dem med 50 %, hvis de anser risikoen for at være den samme som for de underliggende pantesikrede lån.

1.2. Artikel 11, stk. 4

1.2.1. Den hidtidige mulighed for at vægte visse pantesikrede lån med 50 % i stedet for 100 %, som kun gælder for fire medlemsstater (Danmark, Tyskland, Grækenland og Østrig) og egentlig udløb den 1. januar 1996, skal med ændringen af denne bestemmelse udvides til at gælde for alle medlemsstater indtil den 1. januar 2001.

1.2.2. Disse lån skal være fuldt og helt sikret ved pant i kontorejendomme og forretningsejendomme med blandet anvendelse, der er beliggende på medlemsstaternes område. Lånebeløbet må ikke overstige 60 % af værdien af den pågældende ejendom, beregnet efter strenge evalueringskriterier, som er fastlagt ved love eller administrative bestemmelser.

1.2.3. Endvidere skal ejendommen være udnyttet af ejeren eller udlejet af denne. I sidstnævnte tilfælde skal lejen mindst svare til det niveau, der blev forudsat under vurderingen af den pågældende ejendom.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Lån til erhvervsmæssige formål, som er sikret ved pant i fast ejendom, spiller en stor rolle i europæisk økonomi. Ydelse af pantesikrede lån til erhvervsmæssige formål, nedbringelse af låntagernes låneomkostninger og lempeligere genfinansieringsvilkår for kreditinstitutterne er væsentlige faktorer, når det gælder om at sikre konsistens i det økonomiske opsving i Europa. Alle låneomkostninger vil i sidste instans blive væltet over på forbrugerpriserne. Ethvert tiltag, der kan bidrage til nedbringe dem, må derfor hilses velkommen.

2.2. Undersøgelser har i øvrigt vist, at lån til erhvervsmæssige formål, som er sikret ved pant i fast ejendom, ikke er behæftet med ekstraordinært store risici, og at tab ved lån til erhvervsmæssige formål, der er sikret ved pant i fast ejendom, ikke er væsentligt større end tab på lån, der er sikret ved pant i fast ejendom til beboelsesformål, hvorfor de bør indgå i samme risikogruppe.

2.3. Denne bemærkning er ikke i modstrid med det forhold, at priserne på fast ejendom i de seneste år er faldet kraftigt, hvilket også har været tilfældet med værdien af de tilsvarende bankaktiver, således som det bl.a. påpeges i Den Internationale Betalingsbanks årsberetning. Markedet for fast ejendom som helhed, herunder visse bankers meget dristige långivning, må imidlertid ikke forveksles med de lån, der er omfattet af direktivet, og som er usædvanligt sikre, således som det er understreget i punkt 1.2.

2.3.1. Det kan eksempelvis nævnes, at usolgte og ubesatte kontorejendomme, der er kilde til mange af de europæiske bankers problemer, ikke ville kunne nyde godt af den foreslåede lempelse af risikovægtningen i kraft af bestemmelserne i direktivforslagets artikel 1.

2.3.2. Sund forretningsskik tilsiger, at en bank, hvis statusopgørelse omfatter risikobetonede lån, skal sikre lånene og foretage en egenkapitaldækning af risikoen på mindst 100 %.

2.4. I forbindelse med virksomhedskonkurser viser erfaringerne, at fast ejendom taber mindst i værdi, når aktiverne likvideres, fordi fast ejendom i modsætning til materiel nemt kan genanvendes.

2.5. I forslaget til direktiv bibeholdes det generelle princip i artikel 6, stk. 1, i direktivet af 19. december 1989 om solvensnøgletal, som gælder for alle former for vægtning, og ifølge hvilket de kompetente myndigheder kan anvende en højere vægtning, hvis de skønner det hensigtsmæssigt.

2.6. Denne mulighed indebærer risiko for omvendt konkurrenceforvridning mellem medlemsstaterne, idet de kompetente myndigheder indtil den 1. januar 2001 kan fastsætte en højere risikovægtning end de i direktivet tilladte 50 % for lån, der indrømmes på deres eget område.

2.7. I modstrid med det grundlæggende princip om et enhedsmarked for lånetransaktioner i EU risikerer man, at der udvikler sig forskellige niveauer for sikring ved pant i fast ejendom, idet nogle medlemsstater kan acceptere en 50 %-vægtning, mens andre medlemsstater vil kræve en strengere vægtning, der kan være på helt op til 100 %. Denne forskelsbehandling må på mellemlang sigt være så meget desto mere fatal, som den fælles mønt må forventes at skabe et enhedsmarked for fast ejendom.

2.8. Kommissionen er sig denne risiko bevidst og forsøger at begrænse den, idet den i sidste afsnit i forslagets artikel 1 fastsætter, at

»de kompetente myndigheder i en medlemsstat, som anvender en højere risikovægtning på sit område, kan tillade, at 50 %-vægtningen gælder for denne type lån på de medlemsstaters område, som tillader 50 %-vægtningen«.

2.9. Det er således indlysende, at et kreditinstitut i et land, der opererer med en risikovægtning på 50 %, ikke vil kunne gå ind og konkurrere på hjemmemarkedet for kreditinstitutter fra lande, der har en højere risikovægtning. Til gengæld vil det kreditinstitut, der nyder godt af gunstige vilkår for sine nationale lånetransaktioner med pant i fast ejendom, have en højere indtjeningskapacitet end sine EU-konkurrenter og dermed også en bedre konkurrenceevne.

2.10. Der er tale om en reel risiko for konkurrenceforvridning, fordi den krise på ejendomsmarkedet, som flere EU-lande har oplevet (til tider i markant grad, hvad angår bankrisiciene), har bevirket, at tilsynsmyndighederne i de fleste medlemsstater kræver en maksimal risikodækning, dvs. 100 %.

2.11. Man kan håbe, at det foreslåede direktiv vil medføre en harmonisering af tilsynsmyndighedernes praksis, så man undgår en omvendt forvridning. Men det er og bliver en antagelse; der er ingen vished.

2.12. Trods denne betænkelighed må ØSU - nu hvor lån, der er sikret ved pant i fast ejendom, tilfældigvis er kommet under luppen - konstatere, at det grundlæggende direktiv af 18. december 1989 om solvensnøgletal giver de nationale tilsynsmyndigheder mulighed for at afvige fra direktivet på et område, som vejer meget tungt i bankernes rentabilitet, og at Domstolens retspraksis går i samme retning.

2.13. ØSU bifalder Kommissionens forslag, der sigter mod at tillade, at værdipapirer, som er sikret ved pant i fast erhvervsejendom, risikovægtes med 50 %. ØSU ønsker dog at gøre Kommissionen og Rådet opmærksom på, at det vil være hensigtsmæssigt i fremtiden at harmonisere bestemmelserne om kreditinstitutters risikodækning, så man undgår konkurrenceforvridninger, herunder tilfælde, hvor medlemsstaterne selv er årsag til forvridningen.

2.14. Nærværende direktivforslag skal ses som et skridt i den rigtige retning. ØSU ønsker, at Kommissionen fortsætter sine bestræbelser på at harmonisere risikodækningen under hensyntagen til især markedernes udsving og ustadige karakter.

3. Særlig bemærkning

3.1. I artikel 1, som ændrer artikel 6, stk. 1, litra c), nr. 1, ii), bør der efter »formueforvalter« indføjes »eller tilsvarende«, thi i visse lande findes begrebet »formueforvalter« ikke.

Bruxelles, den 26. september 1996.

Carlos FERRER

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag blev forkastet under forhandlingerne, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 1.1.2

Efter »100 %« tilføjes følgende:

»som henstillet i Basel-aftalen af forsigtighedshensyn«.

Afstemningsresultat

29 stemmer for, 60 stemmer imod, 17 stemmer hverken for eller imod.