BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET - følgningsrapport vedrørende Europa-Parlamentets betænkning om decharge til Kommissionen 1999 [Europa-Parlamentets betænkning (A5-0113/2001) om decharge for 1999/det almindelige budget]

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. RESUME

2. Europa-Parlamentets beslutning om decharge (afsnit 2, punkt 5 og 6 )

3. Europa-Parlamentets beslutning med bemærkninger

3.1. Adgang til information (punkt 1 og 2)

3.2. Revisionserklæring (punkt 3)

3.3. Rådet (punkt 4)

3.4. Medlemsstater (punkt 5)

i Medlemsstater, som endnu ikke har ratificeret konventionen om beskyttelse af finansielle interesser

ii Medlemsstater der er genstand for kritik i Revisionsrettens årsberetning for 1999

iii Medlemsstater, der opgiver tal for uregelmæssigheder, der er lavere end Revisionsrettens tal

iv Egne indtægter

v EUGFL, Garantisektionen

vi Strukturfondene

vii Uregelmæssigheder i forbindelse med Den Europæiske Socialfond

viii Medlemsstaternes revisionsinstanser skal kunne revidere helt ned til den endelige modtager

ix Revisionserklæring, fejl på 418 mio. EUR

3.5. Revisionsretten (punkt 6)

3.6. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (punkt 7 og 8)

3.7. Kommissionen (punkt 9)

i Tilbagevirkende kraft og proportionalitet - Fléchard-sagen

ii Hør

iii Svig i forbindelse med mejeriprodukter

iv Udvidelsen

v Fødevarebistand til Rusland

vi Nuklear sikkerhed

vii "Screening" af delegationerne

viii Delegationen i Sarajevo

ix Delegationen i Jerusalem

x Repræsentationen i Stockholm

xi Delegationen i Washington

xii Europe Aid

xiii IRELA

xiv ACEAL

xv Tilskud fra kapitel A-30

xvi Bevil. til menneskerettighedsorganisationer

xvii International koord. af donorer (inkl. FN)

xviii Ikke-statslige organisationer

xix Udviklingsbistand

xx Energisektoren

xxi Intern politik

xxii Organer

xxiii Det Fælles Forskningscenter

xxiv Leonardo/kontorer for faglig bistand

xxv Narkotikamisbrug og sexturisme

xxvi Stipendier

3.8. Tipunktsplanen (punkt 10)

I Fremsendelse til Europa-Parlamentet af generaldirektoraternes årlige managementplaner, jobbeskrivelser for/vurderinger af A1-tjenestemænd, artikel 50 og 51, afskedigelse af A1-tjenestemænd

II Årlige erklæring, der skal underskrives af generaldirektørerne

III Resultattavler for hvert generaldirektorat

IV Opfølgning af revisioner, evalueringer og budgetgennemførelse

V "Svingdøren"

VI Informanter

VII Disciplinære procedurer og sanktioner

VIII "Blak-listen"

IX Tilbagesøgning af tab

X Arkivering

Bilag 2

1. RESUME

I. Baggrund

1. Opfølgningsrapportens anvendelsesområde

Traktatens artikel 276 indeholder bestemmelser om dechargeproceduren: "Kommissionen træffer alle egnede foranstaltninger for at efterkomme bemærkningerne i afgørelserne om decharge og andre bemærkninger fra Europa-Parlamentet i forbindelse med afholdelsen af udgifterne [...]. Kommissionen aflægger efter anmodning fra Europa-Parlamentet eller Rådet beretning om, hvilke foranstaltninger den har truffet på baggrund af disse bemærkninger og kommentarer, navnlig om instrukserne til de tjenestegrene, der varetager budgettets gennemførelse." Som følge heraf udarbejder Kommissionen på Europa-Parlamentets anmodning to opfølgningsrapporter, en, der vedrører Rådets henstilling, og en anden vedrørende den af Europa-Parlamentets vedtagne beslutning. Rapporterne sendes til alle de øvrige institutioner.

2. Opfølgningsrapportens formål

I overensstemmelse med traktaten er hovedformålet med denne opfølgningsrapport først og fremmest at redegøre for de foranstaltninger, Kommissionen har truffet eller har til hensigt at træffe som svar på bemærkningerne og henstillingerne i beslutningen om decharge, som Europa-Parlamentet vedtog den 4. april 2000.

Kommissionen gør opmærksom på, at henstillingerne allerede er velindarbejdet i dens foranstaltninger, uanset om de vedrører en tilbundsgående reform af forvaltningen og kontrollen (afsnit II i sammenfatningen) eller rettelse af fejl og uregelmæssigheder i forbindelse med dens generelle opgave, nemlig at beskytte Den Europæiske Unions finansielle interesser (afsnit III i sammenfatningen). I nogle tilfælde er Kommissionen imidlertid ikke i stand til at efterkomme alle Europa-Parlamentets krav (afsnit IV i sammenfatningen) med det samme. Kommissionen mener desuden, at de oplysninger, der er blevet sendt til dechargemyndigheden, sætter Europa-Parlamentet i stand til at føre effektiv kontrol med Kommissionens arbejde (afsnit V i sammenfatningen). Afsnit VI i sammen fatningen indeholder konklusionen.

II. Opfølgningen i forbindelse med reformen af forvaltnings- og kontrolredskaberne

I sin beslutning støtter Europa-Parlamentet i vidt omfang Kommissionens egen holdning for så vidt angår en forbedring af den finansielle forvaltning, idet beslutningen bygger på næsten samme filosofi. I den forbindelse gør Kommissionen opmærksom på, at gennemførelsen af reformen følger Europa-Parlamentets henstillinger, navnlig for så vidt angår tipunktshandlingsplanen. En af hjørnestenene i reformen er ændringen af finansforordningen.

1. Tipunktshandlingsplanen

Kommissionen finder, at dechargebeslutningen er med til at fremme og støtte dens reformpolitik.

Det er tilfældet i forbindelse med aktørernes øgede ansvar, hvilket navnlig medfører en mere præcis definition af de mål, hvert generaldirektorat skal nå (jf. punkt 10.I): individuelle jobbeskrivelser, bedømmelse af tjenestemændene og et årligt arbejdsprogram for hvert generaldirektorat. Den årlige erklæring og den årlige evaluering, som generaldirektørerne og cheferne for tjenestegrenene skal underskrive (jf. punkt 10.II), som vil gøre det lettere at vurdere kvaliteten af Kommissionens forvaltning, går i samme retning. Selv om Kommissionen ikke går ind for at opstille sine forskellige afdelinger i rangorden efter de opnåede resultater (jf. punkt 10.III) som følge af forskellene i de forskellige generaldirektoraters strategier og forvaltningsredskaber, finder den, at disse nye redskaber vil sætte den i stand til bedre at indkredse såvel god praksis som de strategier, det er nødvendigt at forbedre.

I Kommissionens reform lægges der særlig vægt på forvaltningskontrollen (herunder evaluering) og uafhængig intern revision af dens aktiviteter (jf. punkt 10.IV). Kommissionen har i den henseende øget kontrollen og ressourcerne til revision i hvert generaldirektorat med oprettelsen af Den Centrale Finanstjeneste og Den Interne Revisionstjeneste. Kommissionen tillægger også evaluering større betydning, fordi det derved er muligt at måle kvaliteten af dens forvaltning og at kontrollere, om de fastsatte mål reelt er nået. For at sikre at en sådan strategi lykkes, er det nødvendigt med en rationel informationsforvaltning inden for Kommissionen. Dette vil blive taget op i et særskilt arbejdsprogram (jf. punkt 10.X).

For det tredje er Kommissionen som Europa-Parlamentet opsat på at garantere institutionens integritet og åbenhed. Af den grund medtager den så vidt muligt de mål, dechargemyndigheden har fastsat for så vidt angår en offentlig tjenestes etik og integritet og styrkelsen af dens beføjelser i disciplinærsager (jf. punkt 10.V, 10.VI og 10.VII).

Beskyttelsen af EU's finansielle interesser er et af de områder, Kommissionen prioriterer højt. Der arbejdes konstant på at forbedre de redskaber, der gør det muligt at tilbagesøge fejlagtigt udbetalte beløb, og dette er medtaget i reformprocessen (jf. punkt 10.IX). Kommissionen har forberedt adskillige foranstaltninger, der vil gøre det muligt at styrke og tydeliggøre hver enkelts beføjelser, at give de anvisningsberettigede mere ansvar og sikre, at der er midler til at holde mere øje med de beløb, der skal tilbagesøges. Der er også udviklet en række midler til forebyggelse af svig (udelukkelse af mistænkelige tilbud i forbindelse med indkaldelser af tilbud, udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne). Oprettelsen af centraliserede databaser vedrørende kontrakter og kontrahenter vil gøre det muligt at kontrollere alle faser af det kontraktlige forhold mellem Kommissionen og slutmodtagerne (jf. punkt 10.VIII).

Som følge af den såkaldte Fléchard-sag vil Kommissionen vedtage retningslinjer for gennemførelsen af proportionalitetsprincippet i forbindelse med spørgsmål om at frafalde fordringer.

2. Andre reformer

Kommissionen finder, at beslutningen om decharge støtter dens indsats på flere andre områder, f.eks. følgende:

* En stor del af Europa-Parlamentets beslutning vedrører indsatsen udadtil. Foruden en række andre foranstaltninger, der gennemføres inden for rammerne af den samlede reform af Kommissionen, har Kommissionen på dette område iværksat reformer med henblik på bl.a. at tydeliggøre ansvaret internt, forbedre kvaliteten af programmeringen, afvikle kontorerne for faglig bistand og, når det er muligt, at afslutte gamle eller latente opgaver. Kommissionen er rede til at fortsætte med en konstruktiv og fremadrettet dialog med Europa-Parlamentet om eventuelle yderligere foranstaltninger for at forbedre kvaliteten og hastigheden af leveringen af EU's bistand. Generelt gøres der en indsats for at rationalisere anvendelsen af menneskelige ressourcer som f.eks. via uddelegering til delegationerne og oprettelsen af Europe Aid, der er centrale elementer i forvaltningen af reformen af bistanden til tredjelande. I forbindelse med mere specifikke punkter, f.eks. de finansielle relationer med FN, er Kommissionen ved at genforhandle rammeaftalen mellem EF og FN, der skal gøre det muligt at forbedre revisionen af og rapporteringen om EU-finansierede foranstaltninger, der gennemføres af FN's organer. Inden for nuklear sikkerhed i de central- og østeuropæiske lande har Kommissionen fra september 2000 truffet en række foranstaltninger for at forenkle og rationalisere sin medvirken.

* Finansielle korrektioner for strukturfondene er et væsentligt spørgsmål i forbindelse med reformen. To forordninger [1], der blev vedtaget i marts 2001, indeholder bestemmelser om medlemsstaternes og Kommissionens respektive ansvar på dette område. De er inspireret af de metoder, der blev anvendt ved afslutningen af landbrugsregnskaberne.

[1] Forordning nr. 438/2001 og 448/2001.

III. Beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser

Beslutningen om decharge vedrører en række enkelttilfælde af eventuelt fejlagtige eller uregelmæssige udbetalinger eller praksis. Nogle af disse tilfælde blev rapporteret til dechargemyndigheden af Revisionsretten, men også af Kommissionen selv som en del af dens indsats for at skabe åbenhed over for budgetmyndigheden. Kommissionens oplysninger satte f.eks. Europa-Parlamentet i stand til at drage en række konklusioner og fremkomme med henstillinger vedrørende de indkredsede forvaltningsproblemer. Da Kommissionen som regel var blevet informeret om disse tilfælde, var der i de fleste af dem imidlertid allerede blevet truffet hensigtsmæssige foranstaltninger. Som led i dens større opgave med at beskytte EU's finansielle interesser bestræber Kommissionen sig på at korrigere alle uregelmæssigheder snarest muligt.

Der kan i den forbindelse nævnes flere tydelige eksempler herpå:

* Med hensyn til den fælles landbrugspolitik har Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets ønsker styrket foranstaltningerne for at løse adskillige problemer:

- På grund af Italiens og Spaniens vedvarende problemer med hensyn til tillægsafgifterne på mælk har Kommissionen iværksat en overtrædelsesprocedure mod disse medlemsstater og besluttet at mindske forskuddene til fire medlemsstater. Som følge heraf samt de supplerende sanktionsbeføjelser, som Kommissionen har fået ved den nylige ændring af forordningen om gennemførelse af kvoteordningen, er der gradvis sket forbedringer i disse medlemsstater.

- På Kommissionens vedvarende anmodning tog Direktoratet for FødevareErhverv, der er ansvarlig for eksportrestitutioner i Danmark, fat på de mange igangværende sager om garantier, der ikke var blevet frigivet. Dette gjorde det muligt at mindske antallet af ikke-afsluttede eksportstøttesager til en tiendedel. Der vil blive foretaget en særlig revision af sagen.

- For så vidt angår dyrkning af hør og forfalskning af mælkeprodukter har OLAF gennemført undersøgelser vedrørende Spanien og Italien. Der er andre undersøgelser i gang, og Kommissionen er ved at se nærmere på, hvilke finansielle foranstaltninger der kan træffes i forbindelse med regnskabsafslutningen.

* Med hensyn til strukturfondene har Kommissionen truffet omfattende foranstaltninger vedrørende ESF-betalingerne i Nederlandene og Spanien. I disse to tilfælde blev procedurerne i medfør af artikel 24 [2] i samordningsforordningen taget i brug.

[2] Forordning (EØF) nr. 4253/88 - Nedsættelse, suspension og ophævelse af støtten.

* For så vidt angår indsatsen udadtil er Kommissionen gået i gang med nøje at holde øje med og følge op på den revision, der blev foretaget navnlig i forbindelse med repræsentationen i Stockholm, hvor der blev indledt disciplinærsager. I et tilfælde blev der indledt disciplinærsag. I et andet tilfælde (delegationen i Washington) blev sagen overgivet til OLAF. Kontrollen har ført til en indsats på det finansielle område, f.eks. udstedelse af en indtægtsordre (den officielle benævnelse er "debetnota") i forbindelse med IRELA eller OLAF's indledning af en undersøgelse (f.eks. ACEAL).

* Med hensyn til de fejl i revisionserklæringen, som Revisionsretten har opdaget, ser Kommissionen nærmere på hver enkelt for at afgøre, hvad der mest hensigtsmæssigt kan gøres. Kommissionen har fulgt op på alle sager.

Når det er muligt og hensigtsmæssigt, inddriver Kommissionen det fejlagtigt udbetalte beløb.

Forordningerne i landbrugssektoren sikrer, at eventuelle fejl normalt automatisk bliver fundet ved den efterfølgende kontrol. I forbindelse med strukturfondene (et andet område sammen med landbrugssektoren, hvor udgifterne er store) er det ikke nødvendigt at tilbagesøge beløb i forbindelse med ikke-støtteberettigede udgifter, da det er muligt at foretage udligninger i forbindelse med de nuværende støtteberettigede udgifter.

Det er imidlertid ikke altid muligt at inddrive de oprindeligt indkredsede beløb. Yderligere undersøgelser afslører måske ingen fejl, eller der kan fremkomme nye materielle fakta, eller der kan være en forskel i den måde, hvorpå bestemmelserne fortolkes. Kommissionen vil indlede retssager, når den finder, at dens krav er begrundede.

Kommissionen har med sit forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om strafferetlig beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser taget initiativ til yderligere at tydeliggøre forskellen mellem uregelmæssighed og svig. Forslaget indeholder en definition af svig, og hvad der udgør grov svig. EF-forordning nr. 2988/95 indeholder i artikel 1, stk. 2, en definition af, hvad der udgør en uregelmæssighed.

IV. Henstillinger, der ikke fuldt ud kan efterkommes

Der er ingen større uenighed mellem Kommissionen og Europa-Parlamentet.

Undertiden er der imidlertid en konflikt mellem en anmodning og respekten for den enkeltes menneskerettigheder.

I andre tilfælde forårsager Europa-Parlamentets anmodninger særlige problemer, fordi det er umuligt at træffe de planlagte foranstaltninger. Generelt er hindringerne af retlig art. Der kan findes eksempler herpå i tipunktshandlingsplanen, hvor Kommissionen ikke altid kan gå så langt, som dechargemyndigheden kræver. Kommissionen ønsker, at bedømmelsen af den enkelte tjenestemand forbliver et internt anliggende. Med hensyn til afskedigelsen af A1-tjenestemænd afhænger Kommissionens beføjelser af bestemmelserne i vedtægten, som dog giver betydelige sanktionsmuligheder. I forbindelse med den administrative reform er der ved at blive udviklet procedurer for behandling af sager om faglig inkompetence. Overholdelsen af de nuværende retlige forpligtelser begrænser også mængden af oplysninger, OLAF kan forelægge dechargemyndigheden.

Undertiden kan Kommissionen af tekniske eller materielle årsager ikke efterkomme Europa-Parlamentets anmodning. Dette er navnlig tilfældet med hensyn til mængden af fejl ved revisionserklæringerne. Kommissionen er ikke i stand til at angive fejlprocenten for det almindelige budget og endnu mindre for hver sektor.

Kommissionen er enig med dechargemyndigheden for så vidt angår principperne og målsætningerne i beslutningen, men med hensyn til de nye disciplinærrådsordninger vil den holde sig til sit forslag i hvidbogen.

V. Informationspolitik over for dechargemyndigheden

Under dechargeproceduren opfyldte Kommissionen fuldt og helt sine forpligtelser i henhold til traktaten og forelagde Europa-Parlamentet en lang række detaljerede oplysninger, der gjorde det muligt for Europa-Parlamentet at handle som dechargemyndighed.

Kommissionen har forbedret sine rapporteringsredskaber. Europa-Parlamentet modtager hver uge en række tal vedrørende gennemførelsen af budgettet. Det vil modtage oplysninger om Kommissionens revision via den årlige rapport fra Den Interne Revisionstjeneste og OLAF's årsberetning. Udviklingen af revisions-, evaluerings-, kontrol- og rapporteringsredskaber vil sætte Kommissionen i stand til at tilvejebringe mere detaljerede oplysninger.

Det er fortsat vigtigt at overholde princippet om fortrolighed og følge de korrekte oversendelsesprocedurer. Dechargeproceduren for 1999 viste, at rammeaftalen udgør en effektiv og tilfredsstillende ramme for samarbejdet mellem Kommissionen og Europa-Parlamentet.

VI. Konklusion

Kommissionen ønsker at understrege, at der er blevet gjort meget i det begrænsede tidsrum mellem vedtagelsen af beslutningen om decharge og offentliggørelsen af denne rapport. Det er imidlertid klart, at det vil tage betydeligt længere at efterkomme nogle af Europa-Parlamentets anmodninger, idet det er nødvendigt at se nærmere på og omhyggeligt forberede reformer, undersøgelser og ændringer i forvaltningssystemerne, hvis de skal have størst mulig virkning de kommende år. Det gælder f.eks. ændringer i de nuværende kontraktlige bestemmelser inden for forskningspolitikken, omfordeling af personale i sektoren for indsatsen udadtil eller mere generelt den fuldstændige gennemførelse af Kommissionens reformproces. Kommissionen ønsker dog endnu engang at understrege, at opfølgningen af beslutningen om decharge ikke afsluttes med offentliggørelsen af denne rapport, da det er nødvendigt løbende at gøre en indsats for at forbedre forvaltningen af EU's midler.

Kommissionen anser dechargeproceduren som et væsentligt element i bestræbelserne for at forbedre dens finansforvaltning. Det er derfor, den har været meget opmærksom på Europa-Parlamentets henstillinger. Dette dokument viser, at der i vidt omfang er bred enighed om hovedprincipperne og -målene og endda om de foranstaltninger, det er nødvendigt at træffe for at nå disse mål. De har allerede givet en række positive resultater, og reformprocessen vil fortsætte i den retning.

2. Europa-Parlamentets beslutning om decharge til Kommissionen for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 1999

Europa-Parlamentet

1. - 4. (beskrivelse af konti/ressourcer/udgifter/balance)

5. frygter, at det faktum, at der ikke er udarbejdet omfattende regnskaber, er tegn på mangler, for så vidt angår kontrol af oplysninger, kontrol med ledelsen og budgetprocedurer; opfordrer Kommissionen til at indføre et effektivt regnskabssystem, således at uregelmæssigheder kan opdages i god tid; opfordrer Kommissionen til at indføre procedurer, således at de enkelte generaldirektorater og delegationer kan udarbejde aggregerede interimsregnskaber hvert halve år; noterer sig, at systemet i henhold til reformprogrammet vil være fuldt operationelt i 2003.

Kommissionens svar på punkt 5:

Kommissionen er gået i gang med at etablere et nyt system for regelmæssige datacheck. Det blev prøvekørt i forbindelse med afslutningen af regnskabet for 2000.

Kvaliteten af de udledte data til forberedelsen af forvaltningsregnskabet for 2000 var langt bedre end i de senere år. Kommissionen foretog forskellige check af dataene i de enkelte dele af forvaltningsregnskabet for at sikre, at de var korrekte og sammenhængende.

Kommissionen har prioriteret forbedringen af dens system for kontrol af gennemførelsen af budgettet. Den er på nuværende tidspunkt ved at udarbejde følgende til budget- og dechargemyndigheden:

* Ugentlige tabeller over gennemførelsen af budgettet på grundlag af anvisningsberettigedes rapporter i elektronisk form, der løbende giver den mest opdaterede situation over gennemførelsen af budgettet til brug for beslutningstagningen i forbindelse med budgettet.

* Månedlige og kvartalsvise regnskabsoversigter over gennemførelsen, der offentliggøres på Europa-netstedet. Kvartalsrapporterne indeholder også en kortfattet analyse af hovedelementerne i forbindelse med gennemførelsen sammenlignet med det foregående år.

* Det månedlige varslingssystem vedrørende landbrugsudgifter.

* Budgetgennemførelsesplanen for 2001, der blev tilrettelagt med henblik på at få et bedre forvaltningsredskab til kontrol med gennemførelsen af budgettet.

* Den årlige finansforvaltningsrapport, der indeholder en detaljeret analyse af gennemførelsen af budgettet, og hvori der fokuseres på resultaterne af gennemførelsen af budgettet, dvs. viser, hvad der er blevet nået sammenlignet med planen og skønnene, da budgettet blev godkendt.

*

* Den årlige finansrapport, der giver et overblik over finansieringen i Fællesskabet, med særlig vægt på, hvad der er blevet opnået ved hjælp af EU-budgettet. I rapporten fremhæves desuden særlige prioriterede foranstaltninger.

Kommissionen vil overveje, om hvert generaldirektorat skal udarbejde en fuldstændig finansieringsoversigt som en del af aktion 82 (generaldirektørernes erklæring i deres årlige aktivitetsrapport) i hvidbogen om reformen.

6. henviser til, at Revisionsretten i forbindelse med sin revisionserklæring er af den opfattelse, at regnskabet giver et retvisende billede af Fællesskabers indtægter og udgifter samt den finansielle stilling pr. regnskabsårets udgang, men i lighed med tidligere år har givet udtryk for forbehold, for så vidt angår virkningen af en række fejl og mangler i de konsoliderede regnskaber, bl.a.:

a) en for lav ansættelse af anlægsaktiverne på netto ca. 240 mio. EUR, da Europa-Parlamentets og De Europæiske Fællesskabers Domstols bygninger ikke er medregnet, og da det er forskelligt, hvordan afskrivninger behandles mellem og endog inden for Kommissionens forskellige generaldirektorater

b) en for lav ansættelse af de kortsigtede fordringer for medlemsstaterne vedrørende de egne indtægter og EUGFL, Garantisektionens debitorer

c) en alt for lav ansættelse af diverse debitorer, hovedsagelig beløb, som er betalt til forskellige formidlende organer, men endnu ikke er overført til de endelige modtagere

d) unøjagtige og utilstrækkelige oplysninger om forskud og acontobetalinger pr. 31. december 1999 som følge af ukorrekt registrering fra de anvisningsberettigedes side og tekniske problemer i forbindelse med indførelsen af SINCOM2

e) en for lav ansættelse af forpligtelserne med ca. 2 600 mio. EUR

f) en for høj ansættelse af de uindfriede forpligtelser med ca. 940 mio. EUR, da de stadig figurerer i regnskaberne, skønt de ikke længere udgør nogen forpligtelse til yderligere betalinger som følge af dårligt tilsyn fra forskellige kommissionstjenestegrenes side

g) en for høj ansættelse af eventuelle fordringer.

Kommissionens svar på punkt 6:

a) De pågældende to bygninger var indeholdt under aktiver på balancen pr. 31.12.2000. Inden da fandtes de i bilaget til balancen.

For at harmonisere værdiansættelsesbestemmelserne og regnskabsprocedurerne vedtog Kommissionen den 29. december 2000 forordning (EF) nr. 2909/2000 om den regnskabsmæssige forvaltning af De Europæiske Fællesskabers ikke-finansielle anlægsaktiver, og den har desuden udarbejdet en regnskabs- og konsolideringshåndbog. (De enkelte institutioners finansieringsoversigter udarbejdes nu på samme måde).

Ved afslutningen af regnskabsåret 2000 havde alle institutioner bogført deres afskrivninger.

b) Med hensyn til de traditionelle egne indtægter ønsker Kommissionen at påpege, at den på nuværende tidspunkt ikke er i stand til at fremkomme med mere præcise tal over de kortfristede fordringer på grund af usikkerhed om, hvorvidt det er muligt at inddrive dem.

I henhold til forsigtighedsprincippet i regnskabsførelsen indførte Kommissionen i 1999 en 100 % dækning af tvivlsomme fordringer. Den anvendte en sandsynlig inddrivelsesrate på grund af manglende oplysninger.

For i 2000 at fremsætte et mere realistisk skøn over de kortfristede fordringer for 2000 blev værditilpasningen beregnet på grundlag af statistiske data over inddrivelser tidligere år og sat til 63 %.

For at forbedre vurderingen af ubetalte egne indtægter har Kommissionen fremsat forslag til ændring af forordning (EØF/Euratom) nr. 1552/89 med henblik på at stramme op på proceduren for medlemsstaternes afskrivning af uinddrivelige beløb.

De samme problemer gør sig gældende i forbindelse med vurdering af EUGFL-fordringer, da der hidtil ikke fandtes forordninger, der krævede, at medlemsstaterne tilvejebragte oplysninger om tilbagesøgningsmulighederne. For 1999 blev der f.eks. bogført en 100 % værditilpasning af tvivlsomme fordringer på aktivsiden af balancen som et afdrag på fordringernes værdi. For 2000 blev værditilpasningen for tvivlsomme fordringer beregnet på grundlag af oplysningerne fra medlemsstaterne og de oplysninger, der fremkom gennem kontrol.

Fra 2001 og fremefter kræves det i henhold til Kommissionens forordning (EF nr. 2761/99), at medlemsstaterne informerer Kommissionen hvert halve år om fordringer, der reelt ikke er mulighed for at inddrive (selv om der er retssager i gang for at inddrive midlerne). Det vil så blive muligt at foretage en mere præcis vurdering af fordringerne.

c) For at forbedre de til rådighed stående oplysninger om finansielle formidlere gennemførte Kommissionen i 2000 en undersøgelse i generaldirektoraterne for at udarbejde lister over alle ansvarlige for forvaltningen af midler. Som følge heraf er oplysningerne om budgetforskud, der er udbetalt til offentlige eller private formidlere og opført på aktivsiden af balancen, mere præcise end tidligere.

Der vil hvert år blive foretaget en undersøgelse af de finansielle formidlere.

d) Kommissionen har i sit forslag om ændring af finansforordningen tydeliggjort de begreber, der anvendes for forskellige typer udbetalinger.

e) Der er hovedsagelig tale om forpligtelsesbetalinger fra strukturfondene. Årsagen til det for lavt ansatte beløb på 2 600 mio. EUR er, at 1999 var det sidste år efter programmeringsperioden 1994-1999 for strukturforanstaltninger. Hovedsagelig på grund af medlemsstaternes forsinkelser i omprogrammeringen havde Kommissionen ikke tilstrækkelig tid til at indgå forpligtelserne ved udgangen af 1999 og fremførte derfor bevillingerne for at være i overensstemmelse med de beløb, der blev fastsat på topmøde i Edinburgh.

Dette var således klart et engangsproblem.

f) Kommissionen holder nøje øje med udestående forpligtelser ved hjælp af et permanent kontrolprogram i alle generaldirektorater for dermed at sikre, at de opgivne beløb opfylder de nuværende retlige forpligtelser. Den 20. november 2000 forelagde den budgetmyndigheden en rapport om en strategi for uindfriede forpligtelser.

Det skal imidlertid understreges, at det er nødvendigt at gemme fordringerne i en række år af retlige hensyn (retssager etc.).

For at forbedre informeringen om dette emne viser Kommissionen under forpligtelser uden for balancen situationen med hensyn til uindfriede fordringer og kommenterer udviklingen.

g) I beslutning C(2000) 1992 af 14. juli 2000, der indeholder bestemmelser om udform ningen af tabellerne for overførsel af data for EUGFL, Garantisektionen, sondres mellem beløb, der skal tilbagesøges som følge af uregelmæssigheder og svig (forordning (EØF) nr. 595/91) og andre fordringer. Disse oplysninger vil være nyttige til at forhindre dobbeltbogføring og således en overvurdering af værdien af potentielle fordringer. Selv om beslutningen først fandt anvendelse pr. 1. januar 2001, sendte nogle medlemsstater oplysningerne i 2000. Kun for disse medlemsstater var det muligt at undgå dobbeltbogføring i finansieringsoversigterne for 2000.

7. godkender regnskabsafslutningen vedrørende gennemførelsen af det almindelige budget for regnskabsåret 1999.

3. Europa-Parlamentets beslutning med bemærkninger, som udgør en integreret del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 1999

3.1. Adgang til information

1. beklager, at Kommissionen heller ikke efter indgåelsen af rammeaftalen har fremsendt visse informationer og dokumenter, som dechargemyndigheden har anmodet om; bekræfter på ny punkt 26, litra b, i beslutning af 19. januar 2000 med bemærkninger, som udgør en integreret del af afgørelsen om decharge til Kommissionen for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 1999, hvori det understregede, at Parlamentet som dechargemyndighed skal have mindst samme adgang til Kommissionens dokumenter som Revisionsretten; understreger, at Parlamentet har overholdt rammeaftalen, når det har bedt om oplysninger fra Kommissionen, selv om bestemmelserne:

i. er meget åbne for fortolkning, især med hensyn til, om et dokument anses for fortroligt

ii. kan give anledning til unødige forsinkelser, f.eks. fremsendelsen af dokumenter den 16. februar 2001 som reaktion på spørgeskemaet den 5. december 2000

anmoder derfor på baggrund af disse erfaringer om at få rammeaftalen revideret under overholdelse af følgende grundprincipper:

a) bekræftelse af hvert enkelt parlamentsmedlems ret til eventuelt også at anmode om og få udleveret fortrolige oplysninger af Kommissionen, jf. artikel 197 i EF-traktaten

b) uindskrænket anvendelse af bestemmelserne i forretningsordenens bilag VII om proceduren for behandling af fortrolige dokumenter, hvilket omfatter hvert enkelt udvalgsmedlems ret til at behandle de fortrolige dokumenter

c) fremsendelse af de fuldstændige originaldokumenter uden forudgående ændringer eller udstregninger.

Kommissionens svar på punkt 1:

Dechargeproceduren for 1999 var den første, i forbindelse med hvilken den rammeaftale, der blev indgået den 5. juli 2000, blev anvendt. Kommissionen forsøgte fuldt ud og loyalt at anvende aftalen gennem hele proceduren. Artikel 4 i bilag III til rammeaftalen indeholder bestemmelser om den særlige procedure, der skal følges for at ændre i aftalen. Domstolen behandler på nuværende tidspunkt en sag vedrørende aftalen. Efter Kommissionens mening har rammeaftalen vist sig at være en effektiv mekanisme; en af fordelene er, at den gør det muligt for Europa-Parlamentet at modtage fortrolige og andre oplysninger.

2. minder Kommissionen om finansforordningens artikel 80, i henhold til hvilken Kommissionens forvaltningsregnskab skal give oplysninger om, hvorvidt de i finansforordningens artikel 2 nævnte grundlæggende principper om økonomisk forsvarlig forvaltning rent faktisk er opfyldt; beklager, at dette dokument, der er af afgørende betydning for budgetkontrollen for 1999, er særdeles ufuldstændig og kun foreligger på et enkelt sprog; opfordrer Kommissionen til at forelægge en udtømmende analyse for 2000, som omfatter alle budgetposter og er til rådighed på samtlige officielle sprog.

Kommissionens svar på punkt 2:

Analysen af finansforvaltningen i 2000 er i overensstemmelse med principperne i artikel 2 i finansforordningen, idet den indeholder en sammenligning mellem den forventede og den faktiske finans- og resultatgennemførelse for alle vigtige budgetposter, hvorved kravet om, at "der skal opstilles kvantificerede mål og disses gradvise opfyldelse skal overvåges", opfyldes. Da budgettet nu imidlertid indeholder ca. 1 200 poster, og i overensstemmelse med principperne om omkostningseffektivitet, finder Kommissionen det ikke hensigtsmæssigt at rapportere detaljeret om hver eneste budgetpost, uanset dens betydning. Som følge af Revisionsrettens bemærkninger om, at bemærkningernes omfang skal afspejle den pågældende budgetposts betydning, har Kommissionen i forbindelse med finans forvaltningsrapporten for 2000 i stedet valgt at kommentere budgetposter med bevillinger på over 30 mio. EUR, og/eller som er af særlig betydning eller interesse, nærmere. Hovedvægten er blevet lagt på udarbejdelsen af et dokument, der kan håndteres for så vidt angår arbejdsbyrde og mængden af data. I lyset af tidsrammen og dokumentets størrelse (flere end 400 sider detaljeret analyse) er det kun muligt at udarbejde det i én version.

3.2. Revisionserklæring

3. tvivler på nytten af den samlede revisionserklæring for 1999, så længe tallene ikke foreligger; bemærker, at Revisionsretten, som bruger betydelige ressourcer både på den reviderende og den reviderede, ikke har offentliggjort den materielle og formelle fejlprocent i de seneste år, hvilket ville gøre det muligt for Parlamentet at måle, om Kommissionens forvaltning af Unionens budget er vellykket eller ej:

i) henviser til, at den samlede materielle fejlprocent for Unionens budget blev angivet til 4 % i 1994, 5,9 % i 1995 og 5,4 % i 1996 og ikke er blevet offentliggjort for de følgende år

ii) bemærker imidlertid, at tallene for landbrugssektoren, som for første gang er blevet fremlagt af den ansvarlige kommissær, som er ansvarlig for udgifter på 39,5 mia. EUR eller 47 % af budgettet, var 2,52 % i 1995, 3,78 % i 1996, 1,94 % i 1997, 3,29 % i 1998 og 3,06 % i 1999 og lå markant under den samlede fejlprocent

iii) noterer sig, at midler, der forvaltes af andre generaldirektorater, især dem, der administreres i fællesskab med medlemsstaterne, generelt har meget større fejlprocenter; opfordrer de resterende kommissærer til at oplyse Parlamentet om de årlige fejlprocenter for deres respektive ansvarsområder siden 1994 og til også at gøre det i fremtiden

iv) glæder sig over, at Revisionsretten er villig til at foretage sektorbestemte analyser som et første skridt hen imod mere gennemskuelige og nøjagtige vurderinger af budgetudnyttelsessatserne, men kræver, at Revisionsretten ændrer sin strategi i retning af at sætte tal på fejlraten og specificere resultaterne fra revisionserklæringerne, både geografisk og efter sektor; anbefaler, at Revisionsretten undersøger, hvilke yderligere menneskelige og finansielle ressourcer der måtte være brug for til fremskaffelse af disse oplysninger

v) opfordrer Revisionsretten til at ændre revisionserklæringen, så det bliver muligt for dechargemyndigheden og budgetmyndigheden at sammenligne og kontrollere de fremskridt, der sker i forbindelse med den finansielle forvaltning

vi) henviser til punkt 1, litra a), i sin beslutning af 13. april 2000 om udsættelse af afgørelse om decharge for gennemførelsen af den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 1998, hvor Kommissionen opfordres til at reducere den aktuelle fejlprocent på langt over 5 % i væsentlig grad; opfordrer til, at denne reduktion sker i samarbejde med medlemsstaterne på grundlag af en metode, der aftales med Revisionsretten, dechargemyndigheden og Kommissionen; henstiller, at Kommissionen tilstræber at opnå en positiv revisionserklæring senest for regnskabsåret 2003.

Kommissionens svar på punkt 3:

iii) Revisionserklæringen er forbeholdt Revisionsretten. Som en del af bestræbelserne for løbende at forbedre revisionserklæringens udformning besluttede Revisionsretten for nogle år siden, at den mest hensigtsmæssige måde at kommunikere på ville være ved hjælp af en beskrivende revisionserklæring. Den beskrivende revisionserklæring er en overordnet oversigt over Kommissionens aktiviteter; EF-traktatens artikel 248 indeholder ingen bestemmelser om, at der skal udarbejdes en detaljeret oversigt for hvert generaldirektorat. Kommissionen kan derfor hverken angive fejlprocenten eller nærmere detaljer for hvert generaldirektorat i forbindelse med Revisionsrettens fire revisionserklæringer hvert år om regnskabernes pålidelighed og lovligheden og rigtigheden af indtægterne, forpligtelserne og udbetalingerne. Revisionserklæringen for udbetalinger (alene) var negativ.

vi) Kommissionen har udtalt, at den vil gøre alt, hvad der står i dens magt, for at forbedre revisionserklæringen så hurtigt som muligt, og den gentager dette løfte. For at opnå en varig og langsigtet forbedring af revisionserklæringen kræves der en forbedring af Kommissionens og medlemsstaternes kontrolsystemer og de nødvendige midler til opgaverne. I forbindelse med Kommissionens reform, der blev iværksat i første halvdel af 2000, tages der fat på disse to områder. De finansielle funktioner i de operationelle generaldirektorater er f.eks. blevet styrket. Den Centrale Finanstjeneste er på plads, ligesom det er tilfældet med revisionsfunktionen i generaldirektoraterne, Den Interne Revisionstjeneste, og ændringen af finansforvaltningen går fremad.

3.3. Rådet

4. Rådet:

3.4. Medlemsstater

5. henviser til, at over 80 % af fællesskabsbudgettet forvaltes af medlemsstaterne:

i) opfordrer de medlemsstater, som endnu ikke har ratificeret konventionen fra 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, nemlig Belgien, Irland og Luxembourg, til at gøre det så hurtigt som muligt

ii) bemærker, at Revisionsretten i sine svar af 26. januar 2001 på dechargemyndighedens spørgeskema oplyser, at følgende medlemsstater er genstand for kritik i dens årsberetning:

>TABELPOSITION>

iii) undrer sig over, at medlemsstaternes tal for uregelmæssigheder og svig generelt er meget lavere end Revisionsrettens fejlprocenter i revisionserklæringen efter sektor; noterer sig, at tallene fra medlemsstaterne kan give et forvrænget billede på grund af forskelle i de metoder og definitioner, som Revisionsretten og medlemsstaterne anvender; anmoder dechargemyndigheden om at undersøge sagen.

iv) Egne indtægter:

a) henviser til, at medlemsstaterne angav uregelmæssigheder og svig til et beløb af 266,1 mio. EUR, dvs. 1,92 % af budgettet for de egne indtægter på 13,8 mia. EUR (Forordning (Euratom) nr. 1552/89); noterer sig, at af det samlede beløb på 214,8 mio. EUR, som medlemsstaterne angav som uregelmæssigheder, blev 48,7% angivet af Det Forenede Kongerige, og af et samlet beløb på 51,3 mio. EUR, som medlemsstaterne angav som svig, blev 76,8 angivet af Tyskland

b) påpeger, at fire medlemsstater, nemlig Irland, Luxembourg, Portugal og Det Forenede Kongerige, ikke har angivet tilfælde af svig i forbindelse med opkrævningen af de traditionelle egne indtægter

c) opfordrer Kommissionen til at undersøge mulighederne for at indføre en finansiel korrektionsprocedure for de egne indtægter på grundlag af regnskabsafslutningssystemet.

Kommissionens svar på punkt 5 iv):

a) og b): Som Kommissionen tidligere har bemærket, tolkes begrebet svig ikke ensartet af de forskellige relevante myndigheder i medlemsstaterne - i høj grad fordi de ikke alle har ratificeret den konvention, der skal sikre en ensartet tolkning af begrebet. I nogle medlemsstater kan en overtrædelse af en EF-forordning først betragtes som svig efter den endelige domsafsigelse, mens det i andre er operationelle tjenester, der selv foretager denne klassificering under efterforskningen.

c) Inden Kommissionen i 1997 foreslog en ændring af forordning nr. 1552/89 (nu nr. 1150/2000), havde den undersøgt forskellige måder, hvorpå "afskrivningsproceduren" (artikel 17, stk. 2, i forordning nr. 1150/2000) kunne gøres mere gennemsigtig og effektiv. I forbindelse med denne analyse blev der også set nærmere på mulighederne for en "afslutningsordning". Konklusionen var, at denne fremgangsmåde ville blive besværlig i forbindelse med traditionelle egne indtægter, fordi man til forskel fra EUGFL ikke kender det samlede antal underliggende transaktioner og disses størrelse. Kommissionen foreslog derfor en enklere løsning, som indebærer, at medlemsstaterne får pligt til at rapportere om alle sager på over 10 000 EUR til Kommissionen, når det de foregående fem år ikke er lykkedes dem at inddrive beløbet. Når medlemsstaten ikke har udvist behørig omhu i forbindelse med inddrivelsen af beløbene, kan den holdes økonomisk ansvarlig. Dette forslag (KOM(97) 343 endelig udg.) behandles stadig i Rådet.

v) EUGFL, Garantisektionen

a) henviser til, at medlemsstaterne angav uregelmæssigheder og svig til et beløb af 232,1 mio. EUR, dvs. 0,59 % af budgettet for EUGFL, Garantisektionen, på 39,5 mia. EUR (Forordning (EØF) nr. 595/91); noterer sig, at af det samlede beløb på 116,5 mio. EUR, som medlemsstaterne angav som uregelmæssigheder, blev 70 % angivet af Tyskland, Spanien og Italien, og af det samlede beløb på 115,5 mio. EUR, som medlemsstaterne angav som svig, blev 78 % angivet af Tyskland, Frankrig og Italien

b) påpeger, at to medlemsstater, nemlig Grækenland og Finland, ikke har angivet tilfælde af svig i forbindelse med den fælles landbrugspolitik

c) beklager, at en medlemsstat, Danmark, pr. 1. februar 2001 havde opbygget et beløb på 2,2 mia. DKK (omkring 300 mio. EUR) som eksportrestitutionsgarantier, et niveau der forekommer for højt, og hvoraf 6 mio. DKK (omkring 800 000 EUR) blev indbetalt af virksomheder for fem år siden; opfordrer indtrængende Kommissionen til sammen med Revisionsretten at revidere behandlingen af eksportrestitutionerne i det danske ministerium for fødevarer, landbrug og fiskeri

d) beklager, at Italien på sine landmænds vegne har betalt superafgiften for at bryde mælkekvoterne, hvilket har forvredet konkurrencen over hele EU; tillægger det stor betydning, at der skabes et relevant retsgrundlag, der gør det muligt at idømme medlemsstaterne bøder i tilfælde af uhensigtsmæssig forvaltning af mælkekvoteordningen; henstiller til Kommissionen til bunds at undersøge påstandene om, at skummetmælkspulver, hvortil der er ydet EU-støtte, bliver rekombineret til frisk mælk

e) beklager, at Grækenland ikke har udarbejdet en fortegnelse over vindyrkningsarealer, selv om der siden 1992 har været en juridisk forpligtelse hertil; beklager, at Kommissionen endnu ikke har været i stand til at oprette et effektivt særligt inspektørkorps inden for vinsektoren på trods af gentagne anmodninger fra både Revisionsretten og Parlamentet; anmoder om, at betingelserne for bevilling af yderligere personale til Kommissionen i forbindelse med 2002-budgettet kommer til at omfatte konkrete, kontrollerbare foranstaltninger med henblik på at få dette korps til at fungere

f) opfordrer Kommissionen til at udvide regnskabsafslutningsperioden, hvor der kan foretages finansielle tilbagesøgninger, fra de nuværende 24 måneder til 36 måneder, endnu en gang at gennemgå medlemskabet af forligsorganet og fremsætte forslag om et retsgrundlag, der sætter Kommissionen i stand til at bringe stadig større finansielle korrektioner i anvendelse over for medlemsstaterne ved gentagne tilfælde af svagheder i kontrolsystemerne, herunder forsinkelser i forbindelse med indførelsen af det integrerede system for forvaltning og kontrol (IACS).

Kommissionens svar på punkt 5 v) c.:

Kommissionen har foretaget en revision af forvaltningen af de forskud og garantier, som Direktoratet for FødevareErhverv i Danmark har ydet, som en del af en europæisk undersøgelse vedrørende dette emne.

Der udbetales kun forskud på eksportrestitutioner, hvis der gives en acceptabel garanti. Denne garanti godkendes, når der er fremlagt relevant dokumentation. I tilfælde af differentierede restitutioner har eksportøren op til 12 måneder til at fremlægge bevis for, at varerne er kommet frem og overgået til fri omsætning i et tredjeland. Sådanne dokumenter kan dog fremlægges op til 18 måneder efter eksportdatoen, men da mistes der 15 % af eksportrestitutionen. Dette tidsrum kan i velbegrundede tilfælde udvides. Eksport til Rusland er på nuværende tidspunkt omfattet af supplerende krav, og eksportørerne har op til to år til at fremlægge de nødvendige beviser for, at varerne er nået frem.

Det er derfor ikke overraskende, at i lande som Danmark ligger Direktoratet for FødevareErhverv inde med betydelige mængder garantier. Kommissionen slog imidlertid fast, at mængden af ikke-afsluttede garantier havde nået et uacceptabelt niveau. Dette medfører supplerende omkostninger for eksportørerne og mulige risici for EUGFL, hvis inddrivelsen sker sent eller slet ikke.

Under pres fra Kommissionen udarbejdede EUGFL i maj 2000 en handlingsplan for at rette op på efterslæbet på 22 000 sager fra før 1. marts 1999 med garantier på 740 mio. DKK. Den 30. april 2001 var tallet faldet til 2 400 sager med garantier på 99 mio. DKK og den 13. juni 2001 til 70 mio. DKK. Planen er at få efterslæbet fjernet inden udgangen af 2001.

Selv om inddrivelsen af visse beløb er sket senere end nødvendigt, fandt Kommissionen ikke tegn på, at Direktoratet for FødevareErhverv ikke havde foretaget den i loven fastsatte tilbagesøgning. Kommissionen hilser de foranstaltninger, det danske ministerium allerede har truffet for at løse problemet, velkommen.

Kommissionen vil udføre en efterfølgende revision for at sikre, at direktoratets løfter overholdes, og kontrollere, at problemet endeligt er løst.

Kommissionens svar på punkt 5 v) d.:

Mælkekvoter

Kommissionen har iværksat overtrædelsesprocedurer (pågående) mod Italien (begrundet udtalelse 97/2228) og Spanien (begrundet udtalelse 97/2227) for ukorrekt anvendelse af mælkekvoteordningen og manglende opkrævning af tillægsafgiften. Problemerne i Italien blev påpeget i rapporten fra et italiensk undersøgelsesudvalg. Kommissionen har været omhyggelig og vedholdende i sine bestræbelser og vil fortsætte inddrivelsen, samtidig med at den erkender de forsinkelser, som medlemsstater, regioner og enkeltpersoner har forårsaget, fordi de har udøvet deres ret til at forsvare sig.

Kommissionen er enig i, at mælkekvoteordningen endnu ikke er blevet helt gennemført i Italien, da der fortsat er problemer med opkrævningen af tillægsafgiften. Det er imidlertid nødvendigt at sondre mellem årsagerne til den manglende opkrævning i Italien, der navnlig vedrører sager om afgifter, der er blevet appelleret ved de nationale domstole, ukorrekt kompensation mellem leverancekvoter og kvoter for direkte salg samt yderligere uopkrævede afgifter. Det er de sidste to forhold vedrørende den manglende opkrævning af afgifterne, der er årsagen til, at overtrædelsesproceduren fortsat er i gang (begrundet udtalelse 97/2228). Selv om situationen med hensyn til opkrævning af afgifter fortsat er utilfredsstillende i Italien, erkender Kommissionen dog, at der er sket store forbedringer. Italien har gennemført relativ effektive kontrolforanstaltninger med tilbagevirkende kraft fra markedsføringsåret 1995/1996. Der er dog fortsat et alvorligt problem for så vidt angår den manglende opkrævning af afgiften.

Kommissionen har gjort en stor indsats for at håndhæve betalingen af afgiften. De nuværende retsforskrifter sætter Kommissionen i stand til at mindske forskuddene, når afgiften ikke betales inden for tidsfristen. For de fleste medlemsstater er det ikke nødvendigt med en finansiel korrektion eller kun en lille korrektion i beslutningerne om afslutning af regnskaberne. Frem til 1999 var det nødvendigt at mindske forskuddene til fire medlemsstater - Grækenland, Spanien, Italien og Det Forenede Kongerige - og i Det Forenede Kongeriges tilfælde for små beløb, hvilket viser, at ordningen anvendes korrekt i EU.

Der er imidlertid i forbindelse med den nylige ændring af kvotegennemførelses forordningen blevet foreslået og indført ændringer i kvoteforskrifterne for at øge såvel Kommissionens som medlemsstaternes sanktionsmuligheder (inden for de beføjelser, Kommissionen har i medfør af Rådets forordning nr. 3950/92, der ikke tillader, at andre opkrævede beløb (f.eks. finansielle sanktioner) end tillægsafgiften (og renter for for sen betaling af afgiften) i tilfælde af overskridelse af de nationale kvoter tilføres Fællesskabernes budget. Den nye forordning bliver sandsynligvis vedtaget og offentliggjort i slutningen af juli.

Skummetmælkspulver

Der vil blive set nærmere på alle seriøse påstande om, at skummetmælkspulver er blevet rekombineret til frisk mælk til skade for Fællesskabets budget.

Kommissionens svar på punkt 5 v) e):

Kommissionen kan kun konstatere, at Grækenland er forsinket med oprettelsen af en fortegnelse over vindyrkningsarealer . Det skal dog påpeges, at som følge af de på hinanden efterfølgende forlængelser af tidsfristen, som Rådet har vedtaget, var fristen først den 31.12.2000. Grækenland havde ved fristens udløb den 31.12.2000 ikke gjort særlige fremskridt. Kommissionen finder, at medlemsstaterne har pligt til også efter udløbet af den tidsfrist, der er fastsat i den forordning, der gjorde Fællesskabets samfinansiering mulig, at etablere en fortegnelse over vindyrkningsarealer, og den er så meget desto mere bekymret over denne forsinkelse, fordi den nævnte fortegnelse udgør det centrale instrument til at få viden om og kontrollere vinfremstillingskapaciteten i forbindelse med den nye reform af vindyrknings- og vinfremstillingssektoren, der blev iværksat i august 2000. Kommissionen er meget bekymret over, at der i Grækenland ikke findes en fortegnelse over vindyrkningsarealer, og den vil træffe hensigtsmæssige foranstaltninger i forbindelse med regnskabsafslutningsproceduren.

Det er korrekt, at Kommissionen ikke kunne give det særlige inspektørkorps de stillinger, som Europa-Parlamentet oprindeligt foreslog i 1996 på grundlag af Revisionsrettens bemærkninger. I lyset af antallet af til rådighed stående stillinger og vinsektorens relative betydning i budgetmæssig henseende blev afslutningen af regnskaberne, herunder vinsektorens udgifter, prioriteret. Det var også følgen af Europa-Parlamentets anmodning om at afsætte yderligere 15 stillinger til regnskabsafslutningen generelt (hvilket er sket i de senere år), som også er det særlige inspektørkorps ansvar. De 15 stillinger omfattede en stilling til det særlige inspektørkorps på vinområdet. Det understreges også, at dette korps blev oprettet ved forordning nr. 2048/89 som følge af tilfælde af svig (ikke kun vedrørende finansielle forhold, men også sundhedsmæssige risici), som i alvorlig grad forstyrrede vinsektoren i både 1985 og 1986. I de seneste år har Kommissionen ikke set beviser for særlig store risici for svig i vinsektoren, som skulle kunne begrunde en proportionelt stor tildeling af revisionsmidler til denne sektor.

Med hensyn til oprettelsen af et særlig inspektørkorps i vinsektoren skal det først og fremmest påpeges, at det er regnskabsafslutningsafdelingen, der kontrollerer udgifterne hertil, idet den i forbindelse med sit arbejde og arbejdsprogram foretager undersøgelser, der omfatter opgaver til det særlige inspektørkorps. Fra efteråret 2001 vil der med bistand fra nationale eksperter, hvis medvirken og koordinering er omfattet af arbejdsprogrammet, blive iværksat særlige undersøgelser; Kommissionen vil ikke anmode om yderligere menneskelige ressourcer til dette område, da de begrænsede midler kan anvendes mere effektivt andre steder.

Kommissionens svar på punkt 5 v) f.:

Kommissionen er positiv over for dette forslag og vurderer det i lyset af de erfaringer, den har fået de seneste 24 måneder. Resultaterne heraf har ført til, at der fremsættes forslag om ændring af den nuværende forordning. Forligsorganets nye sammensætning blev fastsat ved Kommissionens beslutning med virkning fra 1. august 2001. Af de fem medlemmer tilhørte tre allerede organet som højt kvalificerede eksperter inden for EUGFL-garantisager, og de to nye er højt kvalificerede eksperter inden for finansrevision, hvilket er tilladt i henhold til beslutning 2000/649/EF af 12. oktober 2000. En meddelelse fra Kommissionen vedrørende disse udnævnelser blev offentliggjort i EFT af 17. juli 2001 (2001/C 201/02).

Kommissionen overvejer muligheden for at øge de finansielle korrektioner de steder, hvor der gentagne gange forekommer underskud.

vi) Strukturfondene:

a) henviser til, at medlemsstaterne angav uregelmæssigheder og svig til et beløb af 120,6 mio. EUR, dvs. 0,39 % af budgettet for strukturfondene på 30,6 mia. EUR (forordning (EF) nr. 1681/94 og 1831/94); noterer sig, at af det samlede beløb på 97,3 mio. EUR, som medlemsstaterne angav som uregelmæssigheder, blev 64 % angivet af Italien og Det Forenede Kongerige, og af det samlede beløb på 23,2 mio. EUR, som medlemsstaterne angav som svig, blev 99 % angivet af Tyskland, Italien og Det Forenede Kongerige

b) påpeger, at ni medlemsstater, nemlig Belgien, Danmark, Frankrig, Luxembourg, Nederlandene, Østrig, Portugal, Finland og Sverige, ikke har angivet tilfælde af svig i forbindelse med strukturfondene

c) tager de store forbedringer til efterretning, som Rådets forordning (EF) nr. 1260/99 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene har medført; regner med, at Kommissionen sørger for en fuldstændig gennemførelse af denne forordning, og især at den vil foretage de nødvendige finansielle korrektioner, når medlemsstaterne er ansvarlige for uregelmæssigheder; opfordrer Kommissionen til i fuldt omfang at anvende proceduren for frigørelse af forpligtelser, jf. ovennævnte forordning; opfordrer Kommissionen til at indføre en regnskabsafslutningsprocedure for strukturfondene.

Kommissionens svar på punkt 5 vi) a), b) og c):

Den 2. marts 2001 udstedte Kommissionen forordning nr. 438 og 448/2001, der indeholder yderligere præcisioner med hensyn til den grundlæggende forordning om forvaltnings- og kontrolsystemerne og finansielle korrektioner. Den er gået i gang med revisionen af medlemsstaternes systemer for at sikre, at de opfylder standarder, der er fastsat i de nye forordninger. I henhold til forordning nr. 448 vil Kommissionen blive holdt orienteret om de finansielle korrektioner, medlemsstaterne foretager, og den er fast besluttet på selv at foretage korrektioner, når det er nødvendigt, særligt i forbindelse med systematiske uregelmæssigheder, og lade dem være baseret på en ekstrapolation eller anvende faste korrektionssatser. Den vedtog samtidig med forordning nr. 438 en række interne retningslinjer for korrektioner ved brug af faste korrektionssatser.

Kommissionen har via strukturfondsudvalgene i god tid forklaret medlemsstaterne, hvorledes bestemmelserne vedrørende frigørelse i år n+2 vil blive gennemført.

Med hensyn til EUGFL, Garantisektionens regnskabsafslutningsprocedure, finder Kommissionen, at de nye forvaltnings- og kontrolsystemer samt forordningerne om finansielle korrektioner sammen med retningslinjerne for de finansielle korrektioner allerede har medført, at de dele af Garantisektionens bestemmelser vedrørende regnskabsafslutningsproceduren, der er forenelige med strukturfondene, er blevet indføjet i strukturfondenes bestemmelser.

Medlemsstaterne er i henhold til de sektorbestemte forordninger forpligtet til at underrette Kommissionen om tilfælde af svig og uregelmæssigheder, der påvirker Fællesskabets budget. De er endvidere forpligtet til (Amsterdam-traktatens artikel 280) at træffe de samme foranstaltninger for at dæmme op for svig, der påvirker Fællesskabets finansielle interesser, som de træffer for at dæmme op for svig mod deres egne finansielle interesser. Kommissionens tjenestegrene benytter enhver lejlighed til at minde medlemsstaterne om deres forpligtelse til at rapportere herom, navnlig inden for rammerne af Det Rådgivende Koordineringsudvalg for Bekæmpelse af Svig, hvis rolle skal øges for at styrke samarbejdet

både mellem medlemsstaterne og mellem medlemsstaterne og Kommissionen. For så vidt angår de statistiske data vedrørende strukturelle foranstaltninger gik tendensen i 1999 mod en stigning i både antallet af sager om svig og andre uregelmæssigheder og de pågældende beløb. Dette afspejler medlemsstaternes øgede indsats for så vidt angår den formelle underretning. De betydelige forskelle mellem medlemsstaterne for så vidt angår det rapporterede antal sager er slående. Kommissionen anmoder løbende medlemsstaterne om at være mere opmærksom på forskellige former for svig og uregelmæssigheder, så der kan opnås mere ensartede resultater.

Med hensyn til sondringen mellem svig og uregelmæssighed har Kommissionen taget initiativ til at udfylde tomrummet på området i 2001 med dens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om strafferetlig beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser. Forslaget indeholder dele fra konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser fra 1995, herunder dens artikel 3, der indeholder en definition af svig, og hvad der udgør grov svig. Kommissionen tog initiativ til dette forslag på grundlag af artikel 280 i traktaten om Den Europæiske Union, da det under de nuværende forhold forekom usandsynligt, at alle medlemsstaterne inden for en overskuelig fremtid ville ratificere konventionen og de tilknyttede protokoller, hvilket er en væsentlig forudsætning for, at de anvendes i hele EU. Artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2988/95 indeholder en definition af uregelmæssighed.

d) anser udviklingen i de uindfriede forpligtelser (RAL) både i forbindelse med strukturforanstaltninger og TEN-transportprojekter for uacceptabel; kræver, at der forelægges et program, der er afstemt mellem medlemsstaterne og Kommissionen, for afvikling af disse, navnlig for RAL i forbindelse med strukturforanstaltninger fra perioden forud for 1994; kræver, at anmodninger fra medlemsstaterne om en forlængelse af betalingsfristerne afvises.

Kommissionens svar på punkt 5 vi) d):

Strukturforanstaltninger

Hver strukturfond har en handlingsplan for mindskelse af antallet af uindfriede forpligtelser (RAL), der omfatter kontrol med forpligtelser forud for 1994, der skulle være afsluttet ved udgangen af 2001 med undtagelse af igangværende retssager. Hvis der ikke er blevet registreret betalingsordrer fra medlemsstaterne, vil de tilsvarende forpligtelser i overensstemmelse med forordningen blive annulleret.

Antallet af uindfriede forpligtelser i absolutte tal steg i tidsrummet 1994-1999, hvilket afspejler fordoblingen af budgettet i det tidsrum.

De uindfriede fordringer for strukturfondene har i lyset af forandringerne i budgettet stort set være uforandrede de sidste tre år. I slutningen af perioden var forholdet mellem uindfriede fordringer og bevillinger for perioden som følger: 121 % for 1998, 136 % for 1999 og 126 % for 2000, hvilket viser, at der ikke skete betydelige ændringer.

I lyset af disse tal, der vedrører flerårige foranstaltninger på områder i tilknytning til infrastrukturinvesteringer, omstilling og modernisering af produktionssektoren, uddannelse etc., fastholder Kommissionen, at mængden af uindfriede fordringer er normal. Mængden af uindfriede fordringer for EFRU før 1994 var for stor, og der blev derfor gjort en massiv indsats. Som følge heraf er der sket et fald fra ca. 1,7 mia. EUR i 1999 til 674 mio. EUR i juni 2001. Der arbejdes fortsat for at mindske beløbet.

Kommissionen arbejder sammen med medlemsstaterne for at afslutte disse programmer i løbet af 2001. Hensigten med den nye forordning er at afslutte gamle forpligtelser, således at det ændrede retsgrundlag vil medføre et fald i mængden af uindfriede fordringer fremover.

Det tager tid at mindske mængden og afslutte programmerne, selv om der gøres en målrettet indsats. Beslutninger om at gøre en indsats må baseres på solidt støttemateriale og være i overensstemmelse med forordningerne. Det kan føre til retssager, som er tidskrævende, men det kan være nødvendigt for at beskytte Fællesskabets finansielle interesser.

Transeuropæiske net (TEN)

For at mindske mængden af uindfriede fordringer er der blevet truffet en række foranstaltninger for at styrke forvaltningen af TEN-projekter, f.eks. vil projekter, der ikke er blevet iværksat inden to år, blive annulleret (artikel 10 i den nye forordning nr. 1655/99) om transeuropæiske net.

Selv om mængden af uindfriede fordringer steg fra slutningen af 1999 til slutningen af 2000 (fra 940 mio. EUR til 1 078 mio. EUR) skulle disse foranstaltninger sammen med den øgede operationelle agtpågivenhed medføre et reelt nettofald fra 2001.

vii) opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at følge de støtteberettigelseskriterier, der er fastsat i de nye bestemmelser, således at man undgår en gentagelse af de uregelmæssigheder, der fremføres hvert år, og anmoder om at blive holdt informeret om de foranstaltninger, som Kommissionen træffer vedrørende uregelmæssigheder i forbindelse med Den Europæiske Socialfonds aktiviteter i medlemsstaterne, især:

- Nederlandene: Rijnmond-Drechtsteden og Gelderland

- Spanien: Catalonien

- Danmark: Kolding, idet der henvises til, at de nationale myndigheder ikke forelagde denne sag for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig;

Kommissionens svar på punkt 5 vii):

I sit brev til Freddy Blak (0541 af 28. marts 2001) rapporterede Anna Diamantopoulou om Kommissionens personales foranstaltninger i forbindelse med sagerne om Rijnmond-Drechtsteden og Gelderland samt Katalonien.

* I forbindelse med sagen vedrørende Rijnmond-Drechtsteden og Gelderland afholdt de berørte tjenestegrene i Kommissionen et møde den 22. juni 2001 med de nederlandske myndigheder for at tage stilling til spørgsmålet om tilbagesøgning af de fejlagtigt udbetalte beløb i forbindelse med ESF-bevillinger i Nederlandene. Da den nederlandske social- og arbejdsminister ikke var parat til at acceptere den tilbagebetalingsplan, som Kommissionen fremsatte (dvs. tilbagebetaling af beløb fra 1994-1996 inden sommeren 2001 og beløb fra 1998 og 1999/2000 efter afslutningen af kontrollen) har Kommissionen taget den procedure i anvendelse, der er fastsat i samordningsforordningen (artikel 24 i forordning (EF) nr. 4253/88: Nedsættelse, suspension og ophævelse af støtten. Kommissionen orienterede de nederlandske myndigheder herom på mødet.

*

* I sagen vedrørende Katalonien har der siden december 2000 været iværksat en artikel 24-procedure med henblik på at suspendere alle de ESF-midler, der er afsat til de to berørte bygherrer.

* Danmark: Kolding - Kravet om at rapportere uregelmæssigheder til OLAF blev drøftet på det årlige koordineringsmøde mellem de danske kontrolorganer den 21. februar 2001. De danske myndigheder sendte følgelig en formel rapport til OLAF den 19. juli 2001. De danske politimyndigheder undersøger stadig sagen. Kommissionen følger sagen tæt, og der vil ikke ske yderligere udbetalinger til dette projekt, før resultatet af retssagen i Danmark foreligger.

viii) opfordrer de medlemsstater, der endnu ikke har gjort det, til at give deres nationale revisionsinstanser fuld beføjelse til at revidere anvendelsen af EU-midlerne helt ned til den endelige modtager; glæder sig over rapporterne fra den hollandske revisionsinstans, som har ført til, at den hollandske regering har truffet foranstaltninger

xi) noterer sig, at Revisionsretten, da den undersøgte transaktionerne med henblik på udarbejdelsen af revisionserklæringen, fastslog uretmæssige betalinger til en værdi af 418 mio. EUR; opfordrer Kommissionen til at tilbagesøge midler, der er udbetalt uberettiget til medlemsstaterne, og til at foreslå en forenkling af overtrædelsesproceduren, som tillader medlemsstaten at betale et fast beløb eller en bøde efter en dom fra Domstolen, hvis Kommissionen mener, at den pågældende medlemsstat ikke har opfyldt en forpligtelse i henhold til traktaten (artikel 228).

Kommissionens svar på punkt 5 ix):

Påvisning af uregelmæssigheder og inddrivelse af midler sker ved hjælp af særlige og hensigtsmæssige retsforskrifter i de aktivitetssektorer, Kommissionen er involveret i. Nedenfor følger nærmere oplysninger om de foranstaltninger, der er truffet i forskellige sektorer:

Landbrug: Garanti - Kommissionen tager hensyn til resultaterne af revisionserklæringen i EUGFL, Garantisektionens regnskabsafslutning. Med hensyn til EUGFL - Garantisektionen - alle sager i forbindelse med revisionserklæringen er blevet kontrolleret, og tilbagesøgningen er i gang, eller de fejlagtigt udbetalte beløb er blevet tilbagebetalt, og i særlig grove tilfælde har Kommissionen iværksat overtrædelsesprocedurer mod de pågældende medlemsstater.

Regionaludvikling: For så vidt angår Den Europæiske Regionaludviklingsfond følger Kommissionens tjenestegrene op på alle tilfælde af substansfejl i forbindelse med udbetalinger, som Revisionsretten afslørede. Der er stadig yderligere undersøgelser i gang i medlemsstaterne i forbindelse med nogle af sagerne. Disse vil sætte Kommissionen i stand til enten at indsamle beviser for, at de nødvendige korrektioner for de fejl, som medlemsstaterne har accepteret, er blevet foretaget, eller at nå frem til en endelig konklusion i andre sager.

Ikke alle tilfælde af fejl, som Revisionsretten har afsløret, vil medføre modtagelse af midler fra medlemsstaterne for de udbetalte beløb. Hvis f.eks. et program, i forbindelse med hvilket der er blevet afsløret en fejl, ikke er afsluttet, kan der være tale om at udligne nye støtteberettigede udgifter mod ikke-støtteberettigede.

De tjenestegrene i Kommissionen, der er ansvarlige for beskæftigelsesaktiviteter, forestår en tæt opfølgning af alle substansfejl, som Revisionsretten har afsløret i revisionserklæringen for regnskabsåret 1999. Alle disse fejl er blevet rapporteret til de pågældende medlemsstater, der skal træffe passende foranstaltninger. Da 1999 var det sidste år i programmeringsperioden 1994-1999, vil de fleste af fejlene blive rettet inden for rammerne af regnskabsafslutningen i forbindelse med de operationelle programmer (2001-2002). De endelige anmodninger om udbetaling vil blive tilpasset for at tage hensyn til Revisionsrettens bemærkninger, og når det er muligt, vil der blive udstedt indtægtsordrer.

Det fastsættes endvidere i Rådets forordning (EF) nr. 2236/95 af 18. september 1995 om generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske net, at medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foranstaltninger til at tilbagesøge midler, der er gået tabt som følge af uregelmæssigheder, herunder renter af for sent foretagne tilbagebetalinger, i overensstemmelse med de af Kommissionen fastsatte regler. Kommissionens tjenestemænd eller andre ansatte kan udføre kontrol på stedet, herunder stikprøvekontrol, i forbindelse med projekter, der er finansieret i medfør af denne forordning, og kan undersøge kontrolsystemerne og de foranstaltninger, de nationale myndigheder har truffet for at informere Kommissionen herom.

Kommissionen kan anmode den pågældende medlemsstat om at foretage kontrol på stedet for at kontrollere, om anmodningerne om udbetaling er korrekte. Kommissionens tjenestemænd eller andre ansatte kan deltage i denne kontrol og skal gøre det, hvis den pågældende medlemsstat anmoder herom.

Der blev afsløret to udbetalingsfejl i forbindelse med administrationen. I det første tilfælde var der en forskel på 75,50 EUR mellem det opgivne beløb og det korrekte beløb. Beløbet blev ikke tilbagesøgt, da det blev vurderet, at artikel 85 i vedtægten ikke fandt anvendelse. I det andet tilfælde var der en forskel på 3 055,32 EUR, og der blev udarbejdet to indtægtsordrer. Den pågældende person tilbagebetaler beløbet i afdrag. Den 27. juni 2001 var det udestående beløb på 1 444,01 EUR. Kommissionen fortsætter sin indsats for at inddrive det resterende beløb.

På fiskeriområdet blev der afsløret en udbetalingsfejl på 24 191,87 EUR. De græske myndigheder undlod i deres anmodning om tilbagebetaling af udgifter i forbindelse med søovervågning at oplyse Kommissionen om de beløb, der var fratrukket i form af bøder eller renter for for sen betaling. Endvidere fratrak de 0,10 % fra visse udbetalinger for at finansiere udviklingsministeriets driftsomkostninger. I forbindelse med de foreløbige kontakter med Kommissionens tjenestegrene vedrørende denne sag modsatte de græske myndigheder sig ikke, at de pågældende beløb blev fratrukket fremtidige udbetalinger. Den 8. september 2000 sendte Kommissionen et brev til de græske myndigheder, hvori den gjorde opmærksom på sin holdning til spørgsmålet, som er den samme som Revisionsrettens. Da de græske myndigheder ikke reagerede på brevet til trods for en række påmindelser, blev der den 14. marts 2001 udstedt en indtægtsordre. Under et kontrolbesøg på stedet i juli 2001 fik Kommissionens tjenestemænd oplyst, at som følge af en forkert oversættelse af anmodningen om tilbagebetaling mente de græske myndigheder ikke, at de skulle tilbagebetale noget. Kommissionen fastholdt, at beløbet skulle tilbagebetales.

En forenkling af overtrædelsesproceduren ville kræve en traktatændring. Domstolen har fremhævet den store skønsmargen, Kommissionen nyder godt af for så vidt angår iværksættelsen af overtrædelsesprocedurer i henhold til traktatens artikel 228, og Kommissionen anvender andre specialiserede og effektive procedurer for at tilbagesøge midler, når der forekommer tilfælde af betydelige udgifter i medlemsstaterne (EUGFL og strukturfondene). Kommissionen mener derfor ikke, at der på nuværende tidspunkt er noget presserende behov for at ændre proceduren.

3.5. Revisionsretten

6. (Revisionsretten)

3.6. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig

7. understreger, at det er presserende nødvendigt at få klarlagt OLAF's informationspolitik, således at der på en klar og afbalanceret måde kan tages hensyn til tre krav, som i visse henseender er modstridende:

i) et krav om gennemskuelighed over for dechargemyndigheden

ii) et krav om fortrolighed i forbindelse med visse oplysninger, som kan skade legitime materielle eller juridiske interesser

iii) et krav om overholdelse af princippet om, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist, og af anklagede fysiske eller juridiske personers ret til forsvar.

Kommissionens svar på punkt 7:

OLAF er fortsat fuldt forpligtet til i overensstemmelse med gældende retsforskrifter at tilvejebringe oplysninger til Europa-Parlamentet om tilfælde af svig og uregelmæssigheder, der påvirker Fællesskabets finansielle interesser. I lyset af behovet for dels at overholde princippet om fortrolighed, således at igangværende undersøgelser eller forsvarets berettigede krav ikke skades, dels at informere Europa-Parlamentet for at sætte det i stand til at udføre sine dechargeforpligtelser har OLAF taget initiativ til at udarbejde et udkast til kommunikationspolitik i forbindelse med tilfælde af svig og uregelmæssigheder, der påvirker Fællesskabets finansielle interesser, der tager sigte på at opfylde disse forskellige mål. Udkastet drøftes på nuværende tidspunkt i de relevante tjenestegrene i Kommissionen og er blevet forelagt Overvågningsudvalget for OLAF, der skal afgive udtalelse.

8. mener i den forbindelse, at det er absolut nødvendigt at fortsætte drøftelserne mellem OLAF og Parlamentets ansvarlige udvalg, Budgetkontroludvalget, således at man ved en fælles aftale kan få fastlagt præcise, afbalancerede og bindende regler på dette område; ser frem til under passende fortrolighedsbetingelser som fastsat i forretningsordenens bilag VII fra Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig at modtage de endelige interne og eksterne rapporter om undersøgelser af programmer eller organisationer, som falder ind under følgende generaldirektoraters ansvar; opfordrer Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig til at oplyse, hvornår påstanden blev modtaget, de samlede udgifter, de væsentligste problemer samt henstillinger til Kommissionen og /eller andre parter:

Generaldirektoratet for Landbrug // Ulovlig handel med smørprodukter

Generaldirektoratet for Eksterne Forbindelser // Kommissionsdelegationer, herunder

Washington

IRELA (Instituttet for Forbindelserne mellem Europa og Latinamerika)

ACEAL (Sammenslutningen for Samararbejdet mellem Europa og Latinamerika)

Kontoret for Humanitær Bistand: // ECHO FLIGHT - Afrika

Internationalt Røde Kors - tidligere Jugoslavien

Generaldirektoratet for Retlige og Indre Anliggender // Det Europæiske Migrantforum

Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender og Arbejdsmarkedsforhold // Den Europæiske Socialfond i Nederlandene, Spanien og Danmark

Generaldirektoratet for Personale og Administration // Berlaymont-Bygningen

Kommissionens svar på punkt 8:

OLAF er enig i, at der er behov for præcise regler for informeringen af Europa-Parlamentet i tilfælde af svig og uregelmæssigheder, der påvirker Fællesskabets økonomiske interesser. For så vidt angår de specifikke sager, der er blevet nævnt, er den nuværende situation som følger:

Smør

Sagen om det forfalskede smør er kompleks og involverer kriminelle organisationer og vedrører flere medlemsstater. Undersøgelserne fortsætter. De franske myndigheder har under medvirken af OLAF's kontrollører og Kommissionens personale afsluttet bevisoptagelsen i Italien med henblik på på grundlag af de foreliggende oplysninger om arten af det forfalskede smør og med hensyn til slutproduktets destination at fastslå, om der forelå en risiko for folkesundheden. De aktører, der erhvervede det færdige produkt, er ved at iværksætte tilbagesøgning af beløbene. Sortliste-forordningen er blevet anvendt på nogle af disse økonomiske aktører.

WASHINGTON

OLAF er ved at genbehandle Kommissionens interne rapport om delegationen i Washington, efter at Kommissionen genfremlagde den rapport, Kommissionens tjenestegrene fremlagde i august. I lyset af rapportens konklusioner er det imidlertid ikke sandsynligt, at OLAF vil iværksætte en undersøgelse.

IRELA

OLAF undersøger stadig IRELA-sagen. I lyset af sagens kompleksitet og behovet for at høre et betydeligt antal personer forventes det ikke, at sagen vil være afsluttet før om yderligere 2-3 måneder.

ACEAL

OLAF fortsætter undersøgelserne af ACEAL.

ECHO FLIGHT

OLAF's undersøgelse af ECHO FLIGHT er blevet afsluttet for nylig. Der er ikke blevet fundet tegn på svig, og følgelig er sagen blev afsluttet.

Det Europæiske Migrantforum

OLAF har færdiggjort undersøgelsen af Det Europæiske Migrantforum, og der er blevet sendt et dossier til de belgiske retsmyndigheder.

ESF

OLAF følger udviklingen for så vidt angår Den Europæiske Socialfond i Nederlandene på tæt hold og er rede til om nødvendigt at yde bistand til de nederlandske retsmyndigheder.

Berlaymont

Arbejdet med Berlaymont-sagen fortsætter. Det er en kompleks sag, der omfatter mange ansvarsniveauer. OLAF vil rapportere om resultaterne af undersøgelsen.

3.7. Kommissionen

9. forventer, at Kommissionen aflægger beretning om udviklingen i de sager, der behandles nedenfor, især med henblik på at afhjælpe underliggende systemsvagheder, som disse sager bringer frem i lyset:

i) Tilbagevirkende kraft og proportionalitet - Fléchard-sagen

a) minder om, at det franske selskab Fléchard i 1991 påtog sig at transportere 6 750 t irsk smør til det tidligere Sovjetunionen mod udstedelse af en garanti på 17 617 500 ECU; understreger, at et fælles undersøgelsespanel fra GD VI og de irske myndigheder, der rejste til Polen i maj 1992, konkluderede, at transaktionen "lige fra starten var tilrettelagt som bedrageri"

- bemærker, at Kommissionen den 22.07.93 vedtog forordning (EØF) nr. 1938/1993, hvorefter garantien ville blive reduceret til 6 277 500 ECU og anvendt med tilbagevirkende kraft på Fléchard

- forstår, at der på et møde den 7. januar 1994 under forsæde af kommissionsformandens vicekabinetschef og med deltagelse af finansinspektøren, generaldirektøren for Juridisk Tjeneste og direktøren for EUGFL blev truffet afgørelse om at reducere garantien til 3 003 750 ECU

- understreger, at Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, Juridisk Tjeneste i Parlamentet, Revisionsretten og Den Uafhængige Ekspertgruppe har sat spørgsmålstegn ved retsgrundlaget for Kommissionens beslutning om at reducere bøden til 3 003 750 ECU

b) beklager, at Kommissionen har truffet en ad hoc-beslutning:

- uden behørigt retsgrundlag

- uden at gennemføre en behørig undersøgelse af sagen

- uden at indrage Kommissionen som kollegium eller det ansvarlige medlem på et møde mellem højtstående tjenestemænd, hvortil protokollen er forsvundet.

c) glæder sig dog over, at Kommissionen:

- for første gang over for Parlamentet har erkendt, at håndteringen af Fléchard-sagen har været kritisabel

- har erkendt, at der burde have været gennemført en grundigere undersøgelse

- har indset omfanget af de problemer, denne sag belyser

d) opfordrer Kommissionen til:

- klart og utvetydigt at tilkendegive, at den ikke ville behandle en tilsvarende sag på samme måde i dag

- som lovet inden november 2001 at forelægge retningslinjer for anvendelsen af proportionalitetsprincippet

- at sikre, at Kommissionen som kollegium træffer en formel afgørelse i sager vedrørende proportionalitet i forbindelse med eftergivelse af gæld over 1 mio. EUR eller 100 000 EUR, såfremt det drejer sig om en reduktion på mere end 25 %.

Kommissionens svar på punkt 9 i):

På plenarmødet i april 2001 fremkom Michaele Schreyer med en klar og entydig udtalelse om denne sag. Der er blevet nedsat en arbejdsgruppe som svar på Europa-Parlamentets anmodning til Kommissionen om at afstikke retningslinjer for anvendelsen af proportionalitetsprincippet. Det er planen, at Kommissionen vedtager en meddelelse om vedtagelsen af disse retningslinjer. Kommissionen vil således inden længe fastlægge et regelsæt, der sikrer en gennemsigtig beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, når fordringer eftergives på grund af deres forholdsmæssige størrelse.

ii) Hør

undrer sig over, at de kompetente spanske myndigheder traf utilstrækkelige foranstaltninger, selv om Kommissionen (Finanskontrollen og Generaldirektoratet for Landbrug) og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig fremførte, at der var mangler i forbindelse med kontrolsystemerne; anmoder Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig om at undersøge tilsvarende tilfælde af uregelmæssigheder i hørsektoren i andre medlemsstater; anmoder Budgetkontroludvalget om fortsat at overvåge udviklingen i disse sager; forventer, at Kommissionen anvender strenge finansielle korrektioner på Spanien og andre medlemsstater i forbindelse med afslutningen af regnskaberne; forventer, at Kommissionen gennemfører passende sanktioner for både visse hørproducenters og visse forarbejdningsvirksomheders overtrædelse af EU-lovgivningen;

Kommissionens svar på punkt 9 ii):

På grundlag af de endelige resultater af OLAF's igangværende undersøgelse og de undersøgelser, de relevante myndigheder i Spanien har iværksat, vil Kommissionen beregne, hvilken del af udgifterne under denne ordning der vil blive udelukket fra fællesskabsfinansiering. I den forbindelse er Kommissionen på nuværende tidspunkt inden for rammerne af Fællesskabets forordninger ved at undersøge, hvilke finansielle følger dette i forbindelse med regnskabsafslutningsproceduren kan få for de pågældende medlemsstater. Der er blevet afholdt et bilateralt møde mellem Kommissionens tjenestegrene, OLAF og de spanske myndigheder. Der er ved at blive udarbejdet en beslutning om korrektion. De spanske myndigheder er pr. brev blevet informeret om, at alle udgifter i forbindelse med hør fra regnskabsåret 1996 og til og med 2000 vil blive taget op til overvejelse.

Rapporten om OLAF's undersøgelse i hørsektoren, for så vidt den vedrørte Spanien, er allerede blevet sendt til Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg. Yderligere undersøgelser af hørsektoren i andre medlemsstater i Nord- og Sydeuropa fortsætter.

iii) Svig i forbindelse med mejeriprodukter

henviser til, at det er foruroliget over indberetninger af svigagtige handlinger i forbindelse med 35 200 t smør organiseret af et multinationalt forbrydersyndikat; minder om, at Fællesskabet har udbetalt støtte for noget, der lovstridigt blev betegnet som smør; tilskynder Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig til fortsat at koordinere kontrollen i en række medlemsstater, herunder Italien, Frankrig og Belgien; opfordrer Kommissionen til i forbindelse med afslutningen af regnskaberne at anvende den maksimale finansielle korrektion, når resultatet af Kontorets undersøgelser er afsluttet;

Kommissionens svar på punkt 9 iii):

OLAF forestår fortsat koordineringen af de igangværende undersøgelser vedrørende mistænkelige uregelmæssigheder i forbindelse med forfalskede smørprodukter (jf. svaret på punkt 8). De finansielle korrektioner vil om fornødent blive medtaget i en beslutning om regnskabsafslutning, der baseres på resultaterne af de nationale retlige undersøgelser, som OLAF bistår, og vil blive udformet i overensstemmelse med den formelle procedure i artikel 4 (forpligtelser for medlemsstaternes betalingsorganer) i forordning (EF) nr. 1258/1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik.

iv) Udvidelsen

a) beklager, hvad angår støtten til den offentlige administration, den manglende strategi, den alt for generelle definition af målsætningerne og den kendsgerning, at ansøgerlandene ikke synes at evne effektivt at gennemføre, forvalte og kontrollere programmerne til forberedelse af tiltrædelsen; glæder sig imidlertid over forbedringer i forbindelse med programmerne for venskabsbyer

b) beklager, hvad angår Phare-programmet, at finansielle afgørelser er koncentreret ved årets udgang; konstaterer, at Kommissionen har været nødt til at foretage betalinger for sent, fordi tillægs- og ændringsbudgetter blev vedtaget ved årets udgang; er bekymret for de finansielle konsekvenser, dette kan få for de endelige målgrupper for programmerne eller projekterne; forventer, at vedtagelsen af nye retningslinjer vil forbedre udbudsproceduren

c) opfordrer Kommissionen til at sikre, at samtlige ansøgerlande før tiltrædelsen har indført et egentligt kontrolsystem på områder med delt forvaltning af EU-midler.

Kommissionens svar på punkt 9 iv):

a) Som understreget i Phare-revisionen deler Kommissionen Europa-Parlamentets bekymring for så vidt angår ansøgerlandenes evner til effektivt at udnytte EU's bistand og de heraf følgende problemer. Det er kun ansøgerlandene selv, der på tilfredsstillende vis kan tage fat på dette problem. Kommissionen vil bistå dem hermed ved for det første at skabe øget bevidsthed om problemet (navnlig gennem regelmæssige rapporter og tiltrædelsespartnerskaber) og for det andet ved at yde landene bistand til at tage fat på problemet. Dette vil blive prioriteret højt i forbindelse med Phare.

b) De nationale Phare-programmer i et givet år anvendes til at tage fat på de svagheder, der er blevet indkredset i de regelmæssige rapporter, som først færdiggøres mod slutningen af det foregående år. Det tager typisk seks måneder at udforme et nationalt Phare-program. Programmet består af projekter i mange sektorer. Kun fuldt udviklede projekter accepteres, og det er den hastighed, hvormed det langsomste projekt gennemføres, der er afgørende for, hvor lang tid det tager at udvikle programmet. Det tager yderligere fire måneder at få programmet gennem alle godkendelsesprocedurerne (høring på tværs af tjenestegrenene, oversættelse, godkendelse i forvaltningskomitéen, Kommissionens beslutning, budgetforpligtelse og underskrivelse af finansieringsaftalen). I 2002 vil Kommissionen opdele landenes nationale programmer, således at projekter vedrørende etablering af institutioner og tilknyttede investeringer, der er parate, kan gennemføres hurtigere. Dette vil medføre indgåelse af forpligtelser for en betydelig del af budgettet i første halvdel af året.

Under forudsætning af at der er tilstrækkelige betalingsbevillinger til rådighed, forventer Kommissionen nu, at udbetalingstidspunkterne i forbindelse med Phare-programmet overholdes.

c) Kommissionen arbejder tæt sammen med ansøgerlandene for at bistå dem med at indføre "udvidet decentralisering" i forbindelse med førtiltrædelsesstøtte, hvorved Kommissionen giver afkald på retten til forudgående kontrol af landenes udbudsaktiviteter og indgåelse af kontrakter og udelukkende baserer sig på efterfølgende kontrol. Dette kan kun ske på grundlag af en tilbundsgående analyse af ansøgerlandenes nuværende finansielle forvaltning og kontrolsystemer. Kommissionen ønsker så vidt muligt at gøre disse systemer operationelle inden tiltrædelsen for at sikre, at de fungerer efter hensigten.

v) Fødevarebistand til Rusland

betvivler nytten af programmet for levering af landbrugsprodukter til Den Russiske Føderation og sætter spørgsmålstegn ved, om de fastsatte mål er blevet nået; beklager, at Kommissionen ikke har kunnet sætte sig igennem over for de russiske forbundsmyndigheder; forventer, at Kommissionen fremsender sin endelige revisionsrapport til Europa-Parlamentet inden udgangen af 2001.

Kommissionens svar på punkt 9 v):

Kommissionen gjorde alt for under svære forhold at sikre, at programmet som besluttet af Rådet blev vellykket, og at hovedformålet, nemlig at sikre en effektiv fødevarehjælp til Rusland, blev nået. Der opstod bl.a. problemer med kontrollen af distributionen af fødevarerne i Rusland gennem russiske organisationer. Kommissionen standsede programmet i december 1999. Europa-Parlamentet vil blive orienteret om resultaterne af revisionen, når disse foreligger.

vi) Nuklear sikkerhed

tilskynder Kommissionen til at fortsætte sine bestræbelser

a) i forbindelse med de foranstaltninger, der gennemføres af Den Europæiske Union på området for nuklear sikkerhed i Central- og Østeuropa og i de nye uafhængige stater, i forbindelse med forbedring af forvaltningen af denne støtte som led i reformprocessen, navnlig som bebudet i dokumentet af 12. maj 2000 om "eksternalisering af forvaltningen af fællesskabsprogrammer" fra Planlægnings- og Samordningsgruppen om Eksternalisering, og

b) i forbindelse med omdirigering af midler gennem oprettelse af en selvstændig budgetpost med henblik på et styrket samarbejde inden for nuklear sikkerhed for Tacis-landene.

Kommissionens svar på punkt 9 vi):

a) Kommissionen fortsætter med at forbedre forvaltningen af bistanden til tredjelande, herunder bistand til at øge den nukleare sikkerhed.

b) Den 6. september 2000 besluttede Kommissionen at omlægge ansvaret for programmerne om nuklear sikkerhed til støtte for de central- og østeuropæiske lande og De Nye Uafhængige Stater. Denne beslutning skabte større klarhed omkring ansvaret herfor og mindskede i forbindelse med Phare førtiltrædelsesstøtten, navnlig antallet af mellemled mellem de forskellige aktører i Kommissionen.

For så vidt angår PHARE-finansieringsordningen fik et direktorat i Kommissionen ansvaret over hele projektets forløb. Direktoratet oprettede som følge heraf en taskforce for nuklear sikkerhed, der skulle tage sig af såvel politiske spørgsmål vedrørende nuklear sikkerhed i forbindelse med udvidelsen som leveringen af den bistand, der blev finansieret via Phare-programmet. Taskforcen blev operationel i første halvdel af 2001. Det pågældende direktorat støttes af transportdirektoratet, som er den tjeneste, der har ansvaret for spørgsmål om nuklear sikkerhed. Koncentreringen af ansvaret i Generaldirektoratet for Udvidelsen, der har ansvaret for tiltrædelsesprocessen, sætter dette i stand til at kombinere den finansielle bistand med førtiltrædelsesdialogen med ansøgerlandene og bidrager således til at koncentrere Kommissionens indsats for at forbedre den nukleare sikkerhed i ansøgerlandene. Samtidig er inddragelsen af EU's delegationer i ansøgerlandene og deres rapportering til hovedkvarteret blevet yderligere strømlinet for at øge virkningerne af Kommissionens aktiviteter.

Kommissionen har som en yderligere foranstaltning for at forbedre forvaltningen af bistand på området vedtaget nye regler for kontrakter på området nuklear sikkerhed (se bilaget til meddelelse KOM(2000) 493 endelig for yderligere oplysninger). Disse regler skal føre til, at programmets mål i højere grad nås.

Allerede i budgettet for 2001 blev der oprettet en særlig post B7-524 "Bistand på det nukleare område" med anmærkningen "pro memoria". Midlerne til den nukleare sektor vil blive skaffet via overførsel af bevillinger. I det foreløbige budgetforslag foreslog Kommissionen at afsætte 85 mio. EUR til at styrke samarbejdet i den nukleare sektor i Tacis-landene. Der er endvidere på budgetpost B7-525 "Fonden for indkapsling af Tjernobyl-reaktoren" blevet fremsat forslag om 25 mio. EUR.

vii) "Screening" af delegationerne

a) beklager, at tildelingen af personale og ressourcer til Kommissionens delegationer ikke altid er i overensstemmelse med Unionens nuværende politiske prioriteringer eller den bistand, der udbetales; påpeger, at der er en ulige fordeling af ressourcer, idet f.eks. delegationen til Mali, som er ansvarlig for et årligt budget på 152 mio. EUR, har seks ansatte, mens Barbados, som har et ubetydeligt støttebudget, også har seks ansatte; noterer sig, at der ingen delegationer er i nøgleregioner som Singapore og Malaysia eller i nogen af Golfstaterne

b) noterer sig, at som følge af de goder, der følger af tjenestemandsvedtægtens bilag X, er de gennemsnitlige udgifter til en tjenestemand, der gør tjeneste i et tredjeland, 270 000 EUR det første år og 207 000 EUR de følgende år sammenlignet med de gennemsnitlige udgifter til tjenestemænd i Bruxelles eller Luxembourg på 120 000 EUR; noterer sig, at udgifterne til en lokalt ansat udstationeret er en tredjedel af udgifterne til en tjenestemand; opfordrer Kommissionen til at fortsætte det omstruktureringsprogram, der blev iværksat i 1996 med etablering af regionale delegationer; bemærker, at der siden 1996 er omplaceret 70 vedtægtsstillinger mellem delegationerne og 50 stillinger fra hovedkvarteret til delegationerne; er af den opfattelse, at en række tjenestemandsstillinger i AVS-lande udmærket kan erstattes af lokalt ansatte udstationerede

c) anmoder om, at det klart præciseres, hvilke funktioner der skal udføres af de forskellige kategorier af ansatte; mener, at der bør anlægges en sammenhængende strategi for forholdet mellem antallet af tjenestemænd og antallet af ansatte på stedet; anmoder om et forslag til, hvordan man kan forenkle forvaltningen af hjælpeansatte, midlertidigt ansatte og fastansatte, således at man undgår, at der anvendes forskellige standarder.

Kommissionens svar på punkt 9 vii):

a) Med hensyn til den rapporterede ujævne fordeling af ressourcerne på delegationerne har Kommissionen for nylig truffet beslutning (KOM(2001) 381 af 3.7.2001) om omfordeling af ressourcerne i Delegationstjenesten, herunder åbning af nye delegationer og strømlining af andre. For så vidt angår tildelingen af ressourcer til Kommissionens delegation på Barbados skal det understreges, at denne delegation har en række regionale ansvarsområder, der dækker 13 lande. Med hensyn til Europa-Parlamentets ønske om, at omfordelingsprogrammet fortsætter, er dette spørgsmål blevet behandlet i en nylig meddelelse fra Delegationstjenesten.

b) Muligheden for at erstatte tjenestemænd med lokalt ansatte udstationerede er et af de redskaber, Kommissionen anvender, under forudsætning af at jobprofilen gør dette muligt.

c) Europa-Parlamentets anmodning om en klar definition af de pligter, der skal pålægges alle personalekategorier, behandles i det igangværende administrative reformprogram. For så vidt angår forholdet mellem antallet af tjenestemænd og lokalt ansatte udgør den omfordeling af tjenestemænd, der blev iværksat i 1996, en afbalancering af den art. Denne proces fortsætter. Med hensyn til Europa-Parlamentets indkaldelse af forslag til, hvorledes personaleforvaltningen kan forenkles for at undgå at anvende forskellige standarder, afhænger de forskellige ansættelsesmønstre i Delegationstjenesten af de forskellige aspekter af delegationernes "mission statement" (midlertidige eller vedvarende opgaver). Det administrative reformprogram omfatter en revision af de retlige rammer for ikke-fastansatte (hjælpeansatte, udstationerede nationale eksperter). Bilag X i vedtægten giver ikke mulighed for at anvende hjælpeansatte eller midlertidigt ansatte i tredjelande.

viii) Delegationen i Sarajevo

glæder sig over, at Kommissionen på Parlamentets initiativ har givet større beføjelser til Sarajevo-delegationen, som nu fremstår som en model for andre kontorer;

ix) Delegationen i Jerusalem

a) glæder sig over, at yderligere 23 delegationer har fået et direkte finansielt ansvar, herunder delegationen i Jerusalem; noterer sig, at skønt bistanden til Palæstina beløber sig til 132 mio. EUR, var Jerusalem-kontoret i 1999 stort set besat med 2 A-tjenestemænd, 1 B-tjenestemand og 1 C-tjenestemand; opfordrer Kommissionen til i betragtning af de nye opgaver at øge antallet af ansatte i Jerusalem ud over det faste loft for tjenestemænd og eksperter, som de israelske myndigheder har fastsat, ved at indlede forhandlinger med Israel, således som delegationen selv allerede foreslog i 1999

b) understreger betydningen af EU's bistand inden for rammerne af Mellemøstfredsprocessen; understreger, at det både i den uafhængige, eksterne evaluering og i Revisionsrettens særberetning nr. 19/2000 blev bemærket, at bistandens positive virkning blev mindsket af en række faktorer, herunder en opsplitning af ansvaret, manglen på præstationsindikatorer og utilstrækkelig koordinering med andre donorlande; opfordrer Kommissionen til inden for rammerne af reformen af den eksterne bistand, der blev iværksat den 16. maj 2000, at udarbejde en handlingsplan på baggrund af evalueringen og aflægge beretning om udviklingen, første gang efter et halvt år og derefter mindst en gang om året

c) fastslår, at EU som den største donor til Den Palæstinensiske Myndighed bør være opmærksom på, at støtten tjener til fred og forsoning; mener, at Kommissionen bør drage omsorg for, at den uddannelsesstøtte, den tilbyder i Palæstina, hverken direkte eller indirekte finansierer manifestationer af racehad, men at dens ønske om at spille en rolle i fredsprocessen tværtimod er med til at befordre fred og forsoning hos de unge i et område, hvor befolkningen alt for længe har været underkastet terror.

Kommissionens svar på punkt 9 xi):

a) De israelske myndigheder gav i juni 2001 Kommissionen grønt lys til at øge personalet med op til 8 personer. Herefter vil Kommissionens repræsentation i Jerusalem få ekstra personale som en del af decentraliseringen fra Bruxelles af den finansielle kontrol, der vil ske i 2002; den nøjagtige tidsplan vil afhænge af sikkerhedssituationen.

b) Reformene af forvaltningen af Kommissionens programmer for bistand til tredjelande har til formål at sikre større effektivitet og omfatter en række foranstaltninger med henblik på at sikre en tydeligere fastlæggelse af ansvaret for projekter ved at samle ansvaret for dem i deres levetid et sted og gennem uddelegering til delegationerne og at forbedre kvaliteten af forberedelsen af og kontrollen med projekter gennem bedre anvendelse af resultatindikatorer. I januar blev der truffet foranstaltninger til at forbedre koordineringen, som hver medlemsstat forventes at have orienteret sine repræsentanter i marken om (alle Kommissionens delegationer er blevet orienteret). Der er ved at blive udarbejdet en situationsrapport vedrørende gennemførelsen af handlingsplanen.

c) Det er dokumenteret, at hele EU og navnlig Kommissionen arbejder for at fremme fred, tolerance og menneskerettigheder i hele Mellemøsten. I 1999-2000 bevilgede Kommissionen 50 mio. EUR til fredsskabende programmer, der fremmer skabelsen af fred gennem fælles projekter og bevidstgørelseskampagner. Blandt disse projekter var "Democracy Education for Youths" og "Peace Education - Curriculum Enrichment". Sidstnævnte indeholder en række retningslinjer og udkast til undervisningsplaner med henblik på en fælles indsats på undervisningsområdet, som er med til at indpode fredsprocessens værdier.

Spørgsmålet om støtte til palæstinensernes uddannelse er blevet rejst ved adskillige lejligheder. Kommissionen finder det beklageligt, at der i nogle skoler på Vestbredden og i Gaza stadig anvendes lærebøger med budskaber om racehad, og den støtter fuldt og helt de palæstinensiske myndigheders initiativer i 2000 med henblik på at fjerne disse lærebøger fra undervisningen.

Europa-Kommissionen finansierer hverken direkte eller indirekte fremstillingen og distributionen af skolebøger i de palæstinensiske områder. Ingen af Kommissionens projekter med henblik på at støtte de palæstinensiske myndigheder omfatter fremstilling eller distribution af lærebøger.

x) Repræsentationen i Stockholm

beklager, for så vidt angår Kommissionens behandling af sagen i forbindelse med kontoret i Stockholm, den manglende åbenhed over for dechargemyndigheden, forsinkelser i disciplinærsagen vedrørende involverede tjenestemænd og den manglende undersøgelse af andre kontorer for lignende sager

a) bemærker, at Kommissionens revision af Stockholm-kontoret i marts 1999 tilsyneladende ikke viste problemer, selv om påstande i november 1999 efter presseforlydender om dårlig forvaltning til dels viste sig at være korrekte; henstiller til Kommissionen at forbedre kvaliteten af revisioner; beklager de proceduremæssige forsinkelser og understreger, at Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig ganske vist anbefalede indledningen af disciplinære procedurer i maj 2000, men at tre disciplinærsager først fremsendtes til disciplinærudvalget i marts 2001; forventer, at de disciplinære procedurer gennemføres konsekvent, professionelt og fair

b) opfordrer Kommissionen til at oplyse Parlamentet om, hvilke regler der gælder for tjenestemænd, der er genstand for en undersøgelse, og hvordan de skal anvendes

c) glæder sig over, at der er blevet gennemført undersøgelser i Kommissionens repræsentationer i Helsinki, Wien, Madrid og Barcelona; opfordrer Kommissionen til at tage initiativ til forebyggende kontrolforanstaltninger i alle øvrige repræsentationer og underrette Parlamentet om resultaterne.

Kommissionens svar på punkt 9 x):

a) Revisionsundersøgelserne har ikke til formål at indkredse svigagtig praksis, men at sikre, at reglerne følges, og at den reviderede struktur fungerer optimalt. Finansielle uregelmæssigheder, der indkredses i forbindelse med revisionen, er normalt ikke svigagtige; tilfælde af mistanke om svig, som afsløres på denne måde, vil dog altid blive overgivet til OLAF.

Disciplinærsagerne vedrørende nogle af de lokalansatte på Kommissionens repræsentation i Sverige blev gennemført med behørig omhu og i fuld overensstemmelse med kravene i svensk lov. Beslutningerne blev truffet af den myndighed, der har beføjelse til at indgå ansættelsesaftaler, inden for de tidsfrister, der er fastsat i svensk lov, og blev overhovedet ikke forsinket. De pågældende lokalansatte havde alle muligheder for at gøre brug af appelmulighederne i medfør af den anvendte procedure, og deres sager er nu under behandling ved de nationale domstole.

Disciplinærsagerne i forbindelse med de tre "Stockholm-sager" er endnu ikke afsluttet. Disciplinærrådet har afgivet udtalelse i en af sagerne. Det forventes, at den om kort tid afgiver udtalelse om den anden sag, og den forventes at afgive udtalelse om den tredje og sidste sag til efteråret. Principielt skal ansættelsesmyndigheden derefter træffe beslutning på grundlag af disse udtalelser i overensstemmelse med artikel 7 i bilag IX til vedtægten. Med hensyn til de svenske retsmyndigheders undersøgelse er det stadig et åbent spørgsmål, om den svenske anklager vil indlede retssag mod de pågældende tre tjenestemænd. Hvis der rejses tiltale mod de tre tjenestemænd, skal disciplinærsagerne i overensstemmelse med artikel 88, stk. 5, i vedtægten suspenderes.

b) Bestemmelserne vedrørende tjenestemænd, der er genstand for undersøgelser, er indeholdt i afsnit VI og bilag IX i vedtægten og yderligere uddybet i retspraksis ved Retten i Første Instans og Domstolen samt Kommissionens administrative praksis. Af hensyn til åbenheden er Kommissionen ved at sa