DA    DA 
 
 
 EUROPA -
KOMMISSIONEN  UNIONENS HØJTSTÅENDE  
REPRÆSENTANT FOR  
UDENRIGSANLIGGENDER  
OG SIKKERHEDSPOLITIK  
Bruxelles, den 13.9.2017  
JOIN(2017) 450 final  
  
FÆLLES MEDDELELSE TIL EUROPA -PARLAMENTET OG RÅDET  
Modstandsdygtighed, afskrækkelse og forsvar: opbygning af en stærk cybersikkerhed 
for EU   
 
2 
 1. INDLEDNING  
Cybersikkerhed er afgørende både for vores velstand og sikkerhed. Efterhånden som vores 
dagligdag og økonomier bliver mere og mere afhængige af den digitale teknologi, bliver vi 
mere og mere sårbare. Cybersikkerhedshændelser er forskelligartede, både med hensyn til 
hvem der er ansvarlig, og hvad de ønsker at opnå. Ondsindede cyberaktivi teter truer ikke kun 
vores økonomier og indsatsen for at gennemføre det digitale indre marked, men også selve 
den måde, vores demokratier, friheder og værdier fungerer på. Vores fremtidige sikkerhed 
afhænger af vores evne til at beskytte EU mod cybertrusle r. Både den civile infrastruktur og 
den militære kapacitet er afhængige af sikre digitale systemer. Dette blevet anerkendt af Det 
Europæiske Råd i juni 20171, samt i den globale strategi for udenrigs - og sikkerhedspolitikken 
for Den Europæiske Union.2 
Risikoen vokser eksponentielt. Undersøgelser viser, at den økonomiske indvirkning af 
cyberkriminalitet blev femdoblet fra 2013 til 2017 og kan være firedoblet senest i 2019.3 Der 
har især været en stigning i forekomsten af ransomware4, og de seneste angreb5 afspejler den 
dramatiske stigning i cyberkriminelle aktiviteter. Ransomware er imidlertid langt fra den 
eneste trussel.  
Cybertrusler kommer både fra ikkestatslige og statslige aktører. De er ofte kriminelle, og 
motivet er penge, men kan også have politiske og strategiske mål. De kriminelle trusler 
forstærkes af, at grænsen mellem cyberkriminalitet og "traditionel" kriminalitet udviskes, idet 
kriminelle gør brug af internettet både som en måde til at opskalere deres aktiviteter på, men 
også som en kilde til a t finde nye metoder og værktøjer til at begå kriminalitet6. I langt de 
fleste tilfælde er chancerne for at opspore de kriminelle minimale, og chancerne for 
retsforfølgning er endnu mindre.  
Samtidig opfylder statslige aktører i stigende grad deres geopolit iske mål ikke alene ved hjælp 
af traditionelle redskaber såsom militær magt, men også gennem mere diskrete 
cyberredskaber, herunder gennem indblanding i interne demokratiske processer. Det er nu 
almindeligt anerkendt, at cyberspace kan bruges til krigsføre lse, enten alene eller som del af 
en hybrid tilgang. Misinformationskampagner, falske nyheder og cyberoperationer, der er 
målrettet kritisk infrastruktur, bliver mere og mere almindelige og kræver en fælles reaktion. 
Derfor fremhævede Kommissionen i sit op læg om fremtiden for det europæiske forsvar7 
betydningen af cyberforsvarssamarbejde.  
Medmindre vi forbedrer cybersikkerheden markant, vil risikoen vokse i takt med den digitale 
omstilling. Milliarder af apparater på "tingenes internet" forventes at være ti lsluttet internettet 
i 2020, men cybersikkerhed prioriteres endnu ikke ved udformningen af disse apparater8. 
Manglende beskyttelse af apparater, som vil kontrollere vore elnet, biler og transportnet, 
fabrikker, finanser, hospitaler og hjem, kan have ødelæg gende virkninger og forårsage stor 
                                                            
1 http://www.consilium.europa.eu/da/press/press -releases/2017/06/23 -euco -conclusions/ .  
2 http://europa.eu/globalstrategy/ .  
3 Se f.eks. McAfee & Centre for Strategic and International Studies "Net losses: Estimating the Global Cost of 
Cybercrime" 2014.  
4 Ransomware er en form for malware, der forhindrer eller begrænser brugernes adgang til deres system enten 
ved at låse systemets skærm eller brugernes filer, medmindre der betales en løsesum.  
5 I maj 2017 ramte ransomware -angrebet WannaCry  over 400 000 computere i over 150 lande. En måned 
senere ramte ransomware -angrebet "Petya" Ukrai ne og en lang række virksomheder i hele verden.  
6 Europols Serious and Organised Crime Threat Assessment 2017.  
7 https://ec.europa.eu/commission/ sites/beta -political/files/reflection -paper -defence_da.pdf .  
8 IDC og TXT Solutions (2014), SMART 2013/0037, "Cloud and IoT combination", undersøgelse gennemført 
for Kommissionen.  
 
3 
 skade på forbrugernes tillid til nye teknologier. Risikoen for politisk motiverede angreb på 
civile mål og mangler i det militære cyberforsvar øger risikoen yderligere.  
Den tilgang, der redegøres for i denne fælles meddelelse, vil gøre EU bedre rustet til at 
håndtere disse trusler. Den vil skabe større robusthed og strategisk autonomi, hvilket vil 
styrke kapaciteten med hensyn til teknologi og færdigheder samt bidrage til at skabe et stærkt 
indre marked. Dette kræver , at der findes de rette strukturer, således at der kan opbygges en 
stærk cybersikkerhed og reageres, når det er nødvendigt, med fuld inddragelse af alle centrale 
aktører. Denne tilgang vil også bedre kunne afværge cyberangreb, idet arbejdet med at 
opdage,  spore og stille de ansvarlige til regnskab intensiveres. Den vil også anerkende den 
globale dimension ved at skabe et internationalt samarbejde, som skal være platform for EU's 
lederskab inden for cybersikkerhed. Disse tiltag bygger på tilgangene for det digitale indre 
marked, den globale strategi, den europæiske dagsorden om sikkerhed9, den fælles ramme for 
imødegåelse af hybride trusler10 og Kommissionens meddelelse om oprettelse af Den 
Europæiske Forsvarsfond1112. 
EU arbejder allerede nu med mange af disse  spørgsmål. Nu er tiden kommet til at samle de 
forskellige indsatsområder. I 2013 fastlagde EU en strategi for cybersikkerhed med en række 
vigtige indsatsområder for at forbedre cyberrobustheden13. De vigtigste mål og principper om 
at fremme et pålideligt, sikkert og åbent cyberøkosystem, er stadig gyldige. Men 
trusselsbilledet, der hele tiden udvikler sig og forværres, stiller krav om en øget indsats for at 
modstå og afværge angreb i fremtiden14.  
EU har på baggrund af rækkevidden af sine politikker og de væ rktøjer og strukturer og den 
kapacitet, der er til rådighed, gode forudsætninger for at tackle cybersikkerhed. Selv om 
medlemsstaterne fortsat har ansvaret for den nationale sikkerhed, er truslens omfang og 
grænseoverskridende karakter et stærkt argument f or aktioner på EU -plan, der tilskynder til 
og støtter medlemsstaternes udvikling og opretholdelse af større og bedre national 
cybersikkerhedskapacitet, mens der samtidig opbygges kapacitet på EU -niveau. Denne tilgang 
har til formål at anspore alle aktører — EU, medlemsstaterne, erhvervslivet og enkeltpersoner 
— til at give den nødvendige prioritering til cybersikkerhed for at skabe robusthed og sikre en 
bedre reaktion på cyberangreb i EU. Den vil indebære konkrete skridt til at hjælpe med at 
opdage og efter forske enhver form for cyberhændelser mod EU og dets medlemsstater og til 
at reagere hensigtsmæssigt, herunder ved at retsforfølge kriminelle. Den vil muliggøre EU's 
indsats udadtil, således at cybersikkerhed fremmes på en effektiv måde på globalt plan. 
Resultatet vil være et skift i EU fra en reaktiv til en proaktiv tilgang til beskyttelse af Europas 
velstand, samfund og værdier såvel som af de grundlæggende rettigheder og friheder, idet der 
reageres på både eksisterende og kommende trusler.  
2. OPBYGNING AF EU'S ROBUSTHED OVER FOR CYBERANGREB  
                                                            
9 COM(2015) 185 final.  
10 JOIN(2016) 18 final.  
11 COM(2017) 295.  
12 Tilgangen u nderbygges også af uafhængig videnskabelig rådgivning ydet af Europa -Kommissionens gruppe 
af videnskabelige rådgivere på højt plan for mekanismen for videnskabelig rådgi vning  (se referencer 
nedenfor).  
13 JOIN(2013) 1 final. En vurdering af denne strategi findes i SWD(2017) 295.  
14 Forslagene i denne meddelelse er budgetneutrale, medmindre andet er angivet. Initiativer, der har 
budgetmæssige virkninger, vil nøje følge de årlige budgetprocedurer og kan ikke foregribe den næste 
flerårige finansielle ramme for perioden efter 2020.  
 
4 
 Det er nødvendigt med en fælles og omfattende tilgang for at opnå stor cyberrobusthed. Det 
kræver mere robuste og effektive strukturer at fremme cybersikkerhed og reagere på 
cyberangreb ikke kun i medlemsstaterne, men  også i EU's egne institutioner, agenturer og 
organer. Det kræver også en mere omfattende, tværpolitisk tilgang til opbygning af 
cyberrobusthed og strategisk autonomi med et stærkt indre marked, betydelige fremskridt i 
EU's teknologiske kapacitet og et lan gt større antal kvalificerede eksperter. Kernen i dette er 
en bredere accept af, at cybersikkerhed er en fælles samfundsmæssig udfordring, hvilket 
betyder, at flere lag af regeringen, økonomien og samfundet bør inddrages.  
 
 
2.1 Styrkelse af Den Europæiske  Unions Agentur for Net - og Informationssikkerhed  
Den Europæiske Unions Agentur for Net - og Informationssikkerhed  (ENISA) spiller en 
vigtig rolle med hensyn til at styrke EU's cyberrobusthed og reaktion på cyberhændelser, men 
er begrænset af sit nuværende mandat. Kommissionen fremlægger derfor et ambitiøst forslag 
til en reform, herunder et permanent mandat til agenturet15. Dette vil sikre, at ENISA kan 
yde støtte til medlemsstaterne, EU -institutionerne og erhvervslivet på centrale områder, bl.a. 
gennemførel sen af direktivet om sikkerhed ved net - og informationssystemer16 ("NIS -
direktivet") og den foreslåede ramme for cybercertificering.  
Det reformerede ENISA vil have en stærk rådgivende rolle i udformningen og 
gennemførelsen af politikker, herunder fremme sa mmenhængen mellem sektorspecifikke 
initiativer og NIS -direktivet og bidrage til at oprette centre for informationsudveksling - og -
analyse i kritiske sektorer. ENISA vil hæve niveauet og forstærke EU's beredskab ved at 
afholde årlige fælleseuropæiske cybers ikkerhedsøvelser, der kombinerer reaktion på 
forskellige niveauer. Det vil også yde støtte til EU's politikudvikling inden for informations - 
og kommunikationsteknologi (IKT) og cybersikkerhedscertificering samt spille en vigtig rolle 
i forhold til at inten sivere både det operationelle samarbejde og krisestyringen i hele EU. 
Agenturet vil også fungere som et knudepunkt for information og viden i 
cybersikkerhedsmiljøet.  
En hurtig og fælles forståelse af trusler og hændelser, i takt med at de udvikler sig, er en 
forudsætning for at afgøre, om det er nødvendigt med en fælles afbødnings - og 
reaktionsindsats med støtte fra EU. En sådan informationsudveksling kræver inddragelse af 
alle relevante aktører – EU-organer og -agenturer samt medlemsstater — på teknisk, 
operationelt og strategisk plan. ENISA vil i samarbejde med de relevante organer i 
medlemsstaterne og på EU -plan, navnlig netværket af enheder, der håndterer IT -
sikkerhedshændelser,17 CERT -EU, Europol og EU's Efterretningsanalysecenter (INTCEN), 
også bidrage til situationsbevidsthed på EU -plan. Dette kan indgå i trusselsefterretningerne og 
politikudformningen i forbindelse med regelmæssig overvågning af trusselsbilledet og 
effektivt operationelt samarbejde samt som reaktion på væsentlige grænseoverskridende 
hændelser.  
2.2 På vej mod et indre marked for cybersikkerhed  
                                                            
15 COM(2017) 477.  
16 Europa -Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1148 af 6. juli 2016 om foranstaltninger, der skal sikre et 
højt fælles sikker hedsniveau for net - og informationssystemer i hele Unionen.  
17 Som fastsat i artikel 9 i NIS -direktivet.  
 
5 
 Væksten på markedet for cybersikkerhed i EU — for så vidt angår produkter, tjenester og 
processer — bremses på en række forskellige måder. Et vigtigt aspekt er manglen på 
ordninger for cybersikkerh edscertificering, der er anerkendt i hele EU, og som kan tilføre 
produkter højere standarder for robusthed og underbygge markedstilliden i hele EU. 
Kommissionen fremsætter derfor et forslag til en EU -ramme for 
cybersikkerhedscertificering18. Rammen vil fast sætte proceduren for fastlæggelse af EU -
dækkende ordninger for cybersikkerhedscertificering, som omfatter produkter, tjenester 
og/eller systemer, og som tilpasser sikringsniveauet til den anvendelse, det drejer sig om (det 
være sig kritiske infrastrukturer  eller forbrugerapparater)19. Det vil medføre klare fordele for 
virksomhederne, som undgår at skulle gå igennem flere godkendelsesprocedurer, når de 
handler på tværs af grænserne, hvilket således begrænser de administrative og finansielle 
omkostninger. Anve ndelsen af ordninger, der udvikles i henhold til denne ramme, vil også 
bidrage til at opbygge forbrugernes tillid med indførelsen af et overensstemmelsescertifikat, 
som skal informere og overbevise køberne og brugerne om de sikkerhedsmæssige egenskaber 
ved de produkter og tjenester, de køber og bruger. Dette vil bevirke, at høje standarder for 
cybersikkerhed bliver en kilde til konkurrencemæssige fordele. Resultatet vil skabe øget 
robusthed, eftersom IKT -produkter og -tjenester vil blive formelt bedømt ud f ra et fastsat sæt 
standarder for cybersikkerhed, som kan udarbejdes i tæt sammenhæng med det generelle 
igangværende arbejde vedrørende IKT -standarder20.  
Ordningerne inden for rammen vil være frivillige  og vil ikke  pålægge forhandlere eller 
tjenesteudbydere  nogen umiddelbare reguleringsforpligtelser . Ordningerne vil ikke være i 
modstrid med gældende lovkrav som f.eks. EU's lovgivning om databeskyttelse.  
Når rammen er oprettet, vil Kommissionen opfordre de relevante interessenter til at fokusere 
på tre prioriterede områder:  
 Sikkerheden i forbindelse med kritiske anvendelser eller højrisikoanvendelser21: Systemer, 
som vi er afhængige af i forbindelse med vores daglige aktiviteter, lige fra biler til 
maskiner på fabrikker og fra de største systemer såsom fl y eller kraftværker til de mindste, 
f.eks. medicinsk udstyr, bliver mere og mere digitale og indbyrdes forbundne. Derfor vil 
centrale IKT -komponenter i sådanne produkter og systemer kræve strenge 
sikkerhedsvurderinger.  
 Cybersikkerhed i forbindelse med bred t anvendte digitale produkter, net, systemer og 
tjenester, som anvendes både i den private og den offentlige sektor for at forsvare sig mod 
angreb og overholde reguleringsmæssige krav22 — såsom kryptering af mail, firewalls og 
virtuelle private netværk. Det  er afgørende, at udbredelsen af sådanne værktøjer ikke fører 
til nye risici eller nye sårbarheder.  
 Brugen af "indbygget sikkerhed" i billige, digitale, indbyrdes forbundne 
masseforbrugsapparater, der udgør tingenes internet. Ordninger i henhold til ramme n vil 
kunne anvendes til at tilkendegive, at produkterne er fremstillet ved hjælp af de nyeste 
                                                            
18 COM(2017) 477.   
19 Et sikringsniveau angiver graden af strenghed i sikkerhedsvurderingen og svarer normalt til det risikoniveau, 
der er forbundet med d isse anvendelsesområder eller funktioner (dvs. der kræves et højere sikringsniveau for 
IKT-produkter eller -tjenester, der anvendes på højrisikoanvendelsesområder eller i højrisikofunktioner).  
20 COM(2016) 176.  
21 Der vil være en undtagelse, hvis obligatori sk eller frivillig certificering er reguleret ved andre EU -retsakter.  
22 F.eks. direktiv (EU) 2016/1148, forordning (EU) 2016/679, direktiv (EU) 2015/2366   og andre forslag til 
lovgivning såsom den europæiske kodeks for elektronisk kommunikation, som hver i sær kræver, at 
organisationer indfører passende sikkerhedsforanstaltninger til håndtering af relevante cybersikkerhedsrisici. 
  
 
6 
 metoder til sikker udvikling, har gennemgået passende sikkerhedstestning, og at 
forhandlerne har forpligtet sig til at opdatere deres software i tilfælde af nye sårbarheder 
eller trusler.  
Disse prioriterede områder bør tage særligt hensyn til udviklingen i trusselsbilledet på 
cybersikkerhedsområdet samt betydningen af væsentlige tjenester som f.eks. transport, energi, 
sundhed, bankvæsen, finansielle markedsinfras trukturer, drikkevand eller digital 
infrastruktur23.   
Selv om det ikke kan garanteres, at IKT -produkter, systemer eller tjenester er "100  %" sikre, 
er der en række velkendte og veldokumenterede mangler i designet af IKT -produkter, der kan 
udnyttes til angr eb. Den tilgang med "indbygget sikkerhed", som producenter af forbundne 
apparater, IT -software og udstyr har valgt, vil sikre, at der tages hensyn til cybersikkerhed, 
inden nye produkter bringes på markedet. Dette kunne indgå i princippet om "rettidig omhu ", 
der skal videreudvikles i samarbejde med industrien, og som kan mindske sårbarheder ved 
produkter/software ved at anvende en række metoder, fra design til testning og kontrol, 
herunder formel kontrol, hvis det er relevant, langsigtet vedligeholdelse og anvendelse af 
sikre udviklingsprocesser i hele produktets livscyklus samt ved at udvikle opdateringer og 
patches til håndtering af hidtil uopdagede sårbarheder og hurtig opdatering og reparation24. 
Dette vil også øge forbrugernes tillid til digitale produkt er. 
Desuden bør den vigtige rolle, som tredjeparters sikkerhedsforskere spiller med hensyn til at 
opdage sårbarhed ved eksisterende produkter og tjenester, anerkendes, og der bør i alle 
medlemsstater skabes betingelser, der muliggør koordineret offentliggø relse af sårbarheder25, 
som bygger på bedste praksis26 og relevante standarder27. 
Samtidig er der specifikke sektorer , der står over for særlige problemer, og som bør 
tilskyndes til at udvikle deres egen tilgang. Generelle cybersikkerhedsstrategier vil sålede s 
blive suppleret af sektorspecifikke cybersikkerhedsstrategier på områder som finansielle 
tjenester28, energi, transport og sundhed29. 
Kommissionen har allerede fokuseret på de specifikke spørgsmål vedrørende ansvar , som de 
nye digitale teknologier rejser30, og der arbejdes på at analysere konsekvenserne; de næste 
skridt vil være afsluttet senest i juni 2018. Cybersikkerhed rejser spørgsmål vedrørende 
erstatningsansvar for erhvervslivet og forsyningskæderne, og manglende løsning af disse 
                                                            
23 Sektorer omfattet af Europa -Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1148 af 6. juli 2016 om 
foranstaltninger, der skal sikre  et højt fælles sikkerhedsniveau for net - og informationssystemer i hele 
Unionen.  
24 Cybersecurity in the European Digital Single Market – Gruppen af videnskabelige rådgi vere på højt plan, 
marts 2017.  
25 Koordineret offentliggørelse af sårbarheder er en form for samarbejde, som gør det lettere og muligt for 
sikkerhedsforskere at rapportere om sårbarheder til ejeren eller forhandleren af informationssystemet, og gør 
det muligt for organisationen at diagnost icere og afhjælpe sårbarheden på en korrekt og rettidig måde, inden 
mere detaljerede oplysninger om sårbarhed videregives til tredjepart eller offentligheden.  
26 F.eks. Good Practice Guide on Vulnerability Disclosure. From challenges to recommendations, EN ISA, 
2016.  
27 ISO/IEC 29147: 2014 Informationsteknologi — Sikkerhedsteknikker — Sårbarhedsbeskrivelse.  
28 Kommissionens kommende arbejde med finansiel teknologi vil omfatte cybersikkerhed i den finansielle 
sektor.  
29 I energisektoren f.eks. ved at kombinere m eget gamle teknologier og avancerede informationsteknologier, 
navnlig med elnettets realtidskrav.  
30 COM(2017) 228.  
 
7 
 spørgsmål vil hæmme udviklingen af et stærkt indre marked for cybersikkerhedsprodukter og 
-tjenester.   
Endelig er udviklingen af EU's indre marked også afhængig af, at cybersikkerhed indregnes 
som en faktor i politikker vedrørende handel og investeringer. Effekten af udenlan dske 
erhvervelser på kritiske teknologier — som cybersikkerhed er et vigtigt eksempel på — er et 
centralt aspekt i forbindelse med overvågning af udenlandske direkte investeringer i Den 
Europæiske Union31, som har til formål muliggøre overvågning af investe ringer fra 
tredjelande af hensyn til sikkerheden og den offentlige orden.  Cybersikkerhedskrav har 
allerede skabt handelshindringer for EU -varer og -tjenester i vigtige sektorer i en række 
tredjelandsøkonomier. EU's ramme for cybersikkerhedscertificering v il yderligere styrke 
Europas internationale position og bør suppleres af en fortsat indsats for udvikling af globale 
standarder for høj sikkerhed og gensidige anerkendelsesordninger.  
2.3 Fuld gennemførelse af direktivet om sikkerheden ved net - og informati onssystemer  
De vigtigste redskaber til bekæmpelse af cyberkriminalitet i dag er på nationale hænder, og 
EU har anerkendt behovet for at fremme højere standarder. Væsentlige 
cybersikkerhedshændelser berører sjældent kun en enkelt medlemsstat, hvilket skylde s, at 
nøglesektorer som f.eks. bankvæsen, energi eller transport bliver stadig mere globaliserede, 
digitalt afhængige og indbyrdes forbundne.  
Direktivet om sikkerheden ved net - og informationssystemer ("NIS -direktivet") er den første 
cybersikkerhedslovgiv ning, der omfatter hele EU32. Formålet er at opbygge robusthed ved at 
forbedre den nationale cybersikkerhedskapacitet, fremme et bedre samarbejde mellem 
medlemsstaterne og stille krav om, at virksomheder i vigtige økonomiske sektorer indfører en 
effektiv pr aksis for risikostyring og indberetter alvorlige hændelser til de nationale 
myndigheder. Disse forpligtelser gælder også for de tre typer af udbydere af centrale 
internettjenester: cloud computing, søgemaskiner og onlinemarkedspladser. Målet er en 
stærkere  og mere systematisk tilgang og en bedre informationsstrøm.  
Det er afgørende for EU's cyberrobusthed, at direktivet er fuldstændigt gennemført i alle 
medlemsstater senest i maj 2018. Processen støttes af en fælles indsats fra medlemsstaterne, 
som senest i  efteråret 2017 vil munde ud i retningslinjer for at støtte en mere harmoniseret 
gennemførelse, navnlig for så vidt angår operatører af væsentlige tjenester. Kommissionen 
offentliggør som led i denne pakke om cybersikkerhed også en meddelelse33 for at støtt e 
denne indsats gennem eksempler på bedste praksis fra medlemsstaterne, som er relevant for 
gennemførelsen af direktivet, og vejledning om, hvordan direktivet bør fungere i praksis.  
Informationsstrøm er et område, hvor det vil være nødvendigt at supplere direktivet. For 
eksempel omfatter direktivet kun de vigtigste strategiske sektorer — men det er logisk, at alle 
interessenter, der rammes af cyberangreb, vil skulle anvende en ensartet tilgang for at opnå en 
systematisk vurdering af sårbarheder og indgangs steder for cyberangribere. Hertil kommer, at 
samarbejde og udveksling af oplysninger mellem den private og offentlige sektor støder på en 
række hindringer. Regeringer og offentlige myndigheder er tilbageholdende med at ville dele 
cybersikkerhedsrelevante o plysninger af frygt for at skade den nationale sikkerhed eller 
konkurrenceevne. Private virksomheder er tilbageholdende med at udveksle oplysninger om 
deres cybersårbarheder og deraf følgende tab af frygt for at afsløre følsomme 
                                                            
31 COM(2017) 478.  
32 Europa -Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1148 af 6. juli 2016 om foranstaltninger, der skal sikre et 
højt fælles sikkerhedsniveau for net - og informationssystemer i hele Unionen.  
33 COM(2017) 476.  
 
8 
 forretningsoplysninger, ska de deres omdømme eller overtræde reglerne om beskyttelse af 
personoplysninger34. Der er behov for at styrke tilliden, således at offentlig -private 
partnerskaber kan understøtte bredere samarbejde og informationsudveksling mellem et større 
antal sektorer. De n rolle, som centrene for informationsudveksling og -analyse spiller, er 
særlig vigtig for skabelsen af den nødvendige tillid til informationsudveksling mellem den 
private og offentlige sektor. Der er taget nogle første initiativer for særlige kritiske sek torer 
som f.eks. luftfart, med oprettelsen af European Center for Cybersecurity in Aviation35, og 
energi, med udviklingen af informationsudvekslings - og analysecentre36. Kommissionen vil 
bidrage fuldt ud til denne tilgang med støtte fra ENISA for at fremskyn de udviklingen navnlig 
i sektorer, der leverer væsentlige tjenester som fastlagt i NIS -direktivet.  
2.4 Robusthed gennem hurtig reaktion i nødsituationer  
Når et cyberangreb finder sted, kan en hurtig og effektiv reaktion afbøde virkningerne heraf. 
Dette kan  også vise, at offentlige myndigheder ikke er magtesløse over for cyberangreb, og 
bidrage til at skabe tillid. For så vidt angår EU -institutionernes egen reaktion bør 
cyberaspekterne i første omgang integreres i EU's eksisterende krisestyringsmekanismer: E U's 
integrerede ordninger for politisk kriserespons, der koordineres af formandskabet for Rådet37, 
og EU's generelle systemer for hurtig varsling38. Behovet for at reagere på særligt alvorlige 
cyberhændelser eller -angreb bør være tilstrækkelig grund til, at  en medlemsstat kan påberåbe 
sig EU's solidaritetsbestemmelse39.  
En hurtig og effektiv reaktion afhænger også af en hurtig informationsudvekslingsmekanisme 
mellem alle centrale aktører på nationalt plan og EU -plan, hvilket igen kræver klarhed om 
deres resp ektive roller og ansvarsområder. Kommissionen har hørt institutionerne og 
medlemsstaterne om en plan for indførelsen af en effektiv proces for operationel reaktion på 
EU-plan og på medlemsstatsplan på væsentlige cyberhændelser. Den plan , der fremlægges i 
en henstilling40 i denne pakke, forklarer, hvordan cybersikkerhed integreres i eksisterende 
krisestyringsmekanismer på EU -plan og fastlægger målene og formerne for samarbejde 
mellem medlemsstaterne og EU's relevante institutioner, tjenester, agenturer og org aner41, når 
der skal reageres på væsentlige cybersikkerhedshændelser og -kriser. I henstillingen opfordres 
medlemsstaterne og EU -institutionerne også til at etablere en EU -krisereaktionsramme for 
cybersikkerhed for at gøre planen operationel. Planen vil jæv nlig blive testet i forbindelse 
med cyberøvelser og andre krisestyringsøvelser42 og opdateret, når det er nødvendigt.  
                                                            
34 Cybersecurity in the European Digital Single Market – Gruppen af videnskabelige rådg ivere på højt plan, 
marts 2017 . Et særligt problem vedrører forretningshemmeligheder, hvor man i meddelelsen fra juli 2016 
"Styrkelse af Europas system for modstandsdygtighed over for cyberangreb" konstaterede en 
tilbageholdenhed med at indberette cybertyv eri af forretningshemmeligheder, og at det derfor er vigtigt med 
sikre indberetningskanaler, der garanterer fortroligheden.  
35 https://www.easa.europa.eu/newsroom -and-events/news/implementation -european -centre -cyber -security -
aviationeccsa . 
36 Disse er medlemsdrevne nonprofitorganisationer, der er oprettet af private og offentlige enheder, med 
henblik på udveksling af oplysninger om cybertrusler, risici, forebyggelse, afbødning og reaktion.  Se f.eks. 
European Energy Information Sharing and Analysis Centres ( http://www.ee -isac.eu ). 
37 Dette muliggør koordinerede reaktioner på store tværsekto rielle kriser på højeste politiske plan.  
38 Disse muliggør intern informationsudveksling og koordinering i forbindelse med nye multisektorale kriser 
eller en forudseelig eller umiddelbar trussel, der kræver aktioner på EU -plan.  
39 I henhold til artikel  222 i  traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
40 C(2017) 6100.  
41 Herunder Europol, ENISA, EU's IT -beredskabsenhed for EU's institutioner, organer og agenturer (CERT -
EU) og for EU's Efterretningsanalysecenter (INTCEN).  
42 F.eks. øvelser, der afholdes af ENISA: https://www.enisa.europa.eu/topics/cyber -exercises/cyber -europe -
programme .  
 
9 
 Eftersom cybersikkerhed kan have væsentlig indvirkning på økonomiernes funktion og 
menneskers dagligdag, kunne det være en mulighed at unde rsøge, om der kan etableres en 
beredskabsfond for cybersikkerhed , i lighed med andre sådanne krisemekanismer på andre 
EU-politikområder. Dette ville give medlemsstaterne mulighed for at søge hjælp på EU -plan 
under eller efter en større hændelse, forudsat a t medlemsstaten har indført et fornuftig system 
for cybersikkerhed forud for hændelsen, herunder fuld gennemførelse af NIS -direktivet, 
veludviklet risikostyring og tilsynsrammer på nationalt plan. En sådan fond, der supplerer 
eksisterende krisestyringsmeka nismer på EU -plan, kan benytte sig af en hurtig 
reaktionskapacitet af hensyn til solidariteten og finansiere specifikke beredskabsaktioner som 
f.eks. udskiftning af kompromitteret udstyr eller anvendelse af afbødnings - eller 
reaktionsværktøjer, idet der tr ækkes på national ekspertise ligesom det er tilfældet med EU -
civilbeskyttelsesmekanismen.  
2.5 Kompetencenetværk for cybersikkerhed med et europæisk forsknings - og 
kompetencecenter for cybersikkerhed  
De teknologiske redskaber for cybersikkerhed er strategi ske aktiver og samtidig vigtige 
vækstteknologier for fremtiden. Det er i EU's strategiske interesse at sikre, at EU bevarer og 
udvikler afgørende kapaciteter til at sikre den digitale økonomi, samfundet og demokratiet, 
beskytte kritisk hardware og software  og tilvejebringe vigtige cybersikkerhedstjenester.  
Det offentlig -private partnerskab om cybersikkerhed43, som blev oprettet i 2016, var et vigtigt 
første skridt og mobiliserer investeringer på op til 1,8 mia. EUR frem til 2020. Dog viser 
omfanget af investeringer, der er undervejs i andre dele af verden44, at EU skal gøre mere med 
hensyn til investeringer og for at overvinde fragmenteringen af kapaciteter spredt ud over hele 
EU. 
EU kan skabe merværdi som følge af cybersikkerhedsteknologiens kompleksite t, de 
nødvendige omfattende investeringer og behovet for løsninger, der fungerer i hele EU. Med 
udgangspunkt i medlemsstaternes og det offentlig -private partnerskabs arbejde vil et 
yderligere skridt bestå i at styrke EU's cybersikkerhedskapacitet ved hjælp  af et netværk af 
kompetencecentre for cybersikkerhed45 med et  europæisk forsknings - og 
kompetencecenter for cybersikkerhed i centrum. Netværket og dets center vil stimulere 
udviklingen og anvendelsen af teknologi inden for cybersikkerhed og supplere 
kapaci tetsopbygningsbestræbelserne på dette område på EU -plan og på nationalt plan. 
Kommissionen vil gennemføre en konsekvensanalyse for at undersøge de tilgængelige 
muligheder – herunder muligheden af at oprette et fællesforetagende – med henblik på 
indførelsen  af denne struktur i 2018.  
Som et første skridt og for at bidrage til den fremtidige tankegang vil Kommissionen foreslå, 
at der iværksættes en pilotfase under Horizon 2020 for at hjælpe nationale centre med at gå 
sammen i netværk, som vil skabe ny fremdrif t inden for cybersikkerhedskompetence og 
teknologiudvikling. Den har planer om at foreslå en kortsigtet tilførsel af midler på 50 mio. 
EUR til dette formål. Denne aktivitet vil supplere det igangværende offentlig -private 
partnerskab om cybersikkerhed.  
                                                            
43 C(2016) 4400 final.  
44 USA vil investere 19 mia. USD i cybersikkerhed alene i 2017, hvilket er en stigning på 35  % i forhold til 
2016. The White House, Office of the Press Secretary: " Fact Sheet: Cybersec urity National Action Plan" , 9. 
februar 2016.  
45 Netværket vil omfatte eksisterende og fremtidige cybersikkerhedscentre i medlemsstaterne, hvis medlemmer 
typisk vil være offentlige forskningsorganisationer og laboratorier.  
 
10 
 Samm enlægning og udformning af forskningsindsatsen vil være kernen i netværket og 
centrets indledende fokus. For at støtte udviklingen af industrielle kapaciteter vil centret 
kunne fungere som en kapacitetsprojektleder, der kan håndtere multinationale projekte r.  
Dette vil også sætte yderligere skub i EU -industriens innovation og konkurrenceevne på den 
globale scene med udvikling af digitale næstegenerationsteknologier, herunder kunstig 
intelligens, kvantedatabehandling, blockchain og sikre digitale identiteter , samt sikre EU -
baserede selskaber adgang til massedata, hvilket alt sammen er nøglen til fremtidens 
cybersikkerhed. Centret vil også trække på EU's arbejde med at opskalere højtydende 
databehandlingsinfrastruktur. Dette har afgørende betydning for analyse  af store mængder 
data, hurtig kryptering og dekryptering af data, kontrol af identitet, simulering af cyberangreb 
og analyse af videomateriale46.  
Netværket af kompetencecentre vil også kunne have kapacitet til at støtte industrien gennem 
testning og simul ering for at understøtte den cybersikkerhedscertificering, der er beskrevet i 
afsnit 2.2. Dets inddragelse i alle EU's cybersikkerhedsaktiviteter vil sikre en løbende 
ajourføring af målretning efter behov. Centret vil sigte mod at fremme høje standarder fo r 
cybersikkerhed ikke kun i forbindelse med teknologi og cybersikkerhedssystemer, men også i 
forbindelse med udvikling af avancerede færdigheder for fagfolk gennem tilvejebringelse af 
løsninger og modeller for nationale tiltag til udbredelse af digitale fæ rdigheder. Det vil derfor 
også forbedre cybersikkerhedskapaciteter på EU -plan og bygge på synergier navnlig med 
ENISA, CERT -EU, Europol, den eventuelle fremtidige beredskabsfond for cybersikkerhed og 
nationale CSIRT'er.  
Kompetencenetværket skal have særlig  fokus på den manglende europæiske kapacitet til at 
vurdere krypteringen  af de produkter og tjenester, der anvendes af borgere, virksomheder og 
myndigheder på det digitale indre marked. Stærk kryptering er grundlaget for sikre digitale 
identifikationssyste mer, som spiller en afgørende rolle for effektiv cybersikkerhed47; Stærk 
kryptering sikrer også folks intellektuelle ejendom og gør det muligt at beskytte 
grundlæggende rettigheder som f.eks. ytringsfrihed og beskyttelse af personoplysninger og 
sikrer sikke r nethandel48.  
Eftersom EU's markeder for civil og militær cybersikkerhed har fælles udfordringer49 og 
teknologi med dobbelt anvendelse, der kræver tæt samarbejde på kritiske områder,  kan anden 
fase af netværket og dets center videreudvikles med en cyberfor svarsdimension under fuld 
overholdelse af traktatbestemmelserne om fælles sikkerheds - og forsvarspolitik. 
Forsvarsdimensionen og dens teknologiske fokus kan bidrage til samarbejdet mellem 
medlemsstaterne på cyberforsvarsområdet, herunder informationsdeling , situationsbevidsthed, 
ekspertiseopbygning og koordinerede reaktioner, og støtte medlemsstaternes udvikling af 
fælles kapaciteter. Dimensionen kan også fungere som en platform, der sætter 
medlemsstaterne i stand til at fastlægge prioriteterne for EU's cyb erforsvar, udforsker fælles 
løsninger, bidrager til udvikling af fælles strategier, fremmer fælles uddannelse inden for 
cyberforsvar, øvelser og testning på EU -plan og støtter arbejdet med 
cyberforsvarstaksonomier og -standarder, hvor centret har en rådgiv ende rolle. For at udøve 
ovennævnte aktiviteter vil centret skulle arbejde tæt sammen med og i fuld komplementaritet 
med Det Europæiske Forsvarsagentur på cyberforsvarsområdet samt med ENISA på 
                                                            
46 COM(2012) 45 final og COM(2016) 178 final.  
47 Kommissionen vil allerede under Horisont 2020 lancere en ny Horizon -challengepris, som er på 4 mio. EUR 
til den bedste innovative løsning for sømløse elektroniske autentificeringsmetoder . 
48 Cybersecurity in the European Digital Single Market – Gruppen af videnskabelige rådgivere på højt plan, 
marts 2017 . 
49 "Study on synergies between the civilian and the defence cybersecurity markets"(Optimity; SMART 2014 -
0059). 
 
11 
 cyberrobusthedsområdet. Denne forsvarsdimension vil tage hensy n til den proces, der blev 
igangsat i oplægget om fremtiden for Europas forsvar.  
Den høje grad af robusthed, der kræves inden for cyberforsvar, fordrer specifik målretning af 
forsknings - og teknologiressourcer. De cyberforsvarsprojekter eller -teknologier,  som 
virksomheder har udviklet, kan få gavn af finansiering fra Den Europæiske Forsvarsfond både 
i forsknings - og udviklingsfasen50. Specifikke områder såsom kryptering baseret på 
kvanteteknologier, cybersituationsbevidsthed, biometriske adgangskontrolsyste mer, opdagelse 
af avancerede vedholdende trusler eller datamining kunne være særlig relevante i denne 
sammenhæng. Den højtstående repræsentant, Det Europæiske Forsvarsagentur og 
Kommissionen vil hjælpe medlemsstaterne med at identificere områder, hvor fæll es 
cybersikkerhedsprojekter kan komme på tale til finansiering af Den Europæiske Forsvarsfond.  
2.6 Opbygning af en stærk EU -base for cyberfærdigheder  
Cybersikkerhed har en stærk uddannelsesdimension. Effektiv cybersikkerhed er stærkt 
afhængig af de berørte  personers færdigheder. Det forudses dog, at der vil mangle 350 000 
fagfolk med færdigheder inden for cybersikkerhed i den private sektor i Europa i 202251. 
Uddannelse inden for cybersikkerhed bør udvikles på alle niveauer, startende med 
regelmæssig uddanne lse af en cyberarbejdsstyrke, yderligere cybersikkerhedsuddannelse for 
alle IKT -specialister og nye specifikke cybersikkerhedsundervisningsplaner. Der skal 
etableres stærke akademiske ekspertisecentre for at tilfredsstille efterspørgslen efter 
fremskyndet uddannelse, som kan trække på rådgivning fra et europæisk forsknings - og 
kompetencecenter for cybersikkerhed og ENISA. Målet bør være, at det bliver naturligt at 
designe IKT -produkter og -systemer, som fra begyndelsen inkorporerer sikkerhedsprincipper. 
Uddannelse inden for cybersikkerhed bør ikke være begrænset til IT -fagfolk, men bør 
integreres i undervisningsplanerne for andre område, f.eks. ingeniørvidenskab, 
virksomhedsledelse og jura, samt for specifikke uddannelsesspor. Endelig bør lærere og 
elever i grundskolen og på ungdomsuddannelserne bevidstgøres om cyberkriminalitet og 
cybersikkerhed, når de tilegner sig digitale kompetencer i skolerne.  
EU bør sammen med medlemsstaterne også bidrage ved at bygge videre på det arbejde, som 
koalitionen for digital e færdigheder og job52 har gennemført, og ved f.eks. at indføre 
lærlingeordninger inden for cybersikkerhed i SMV'er.  
2.7 Fremme af cyberhygiejne og -bevidsthed  
Det siges, at ca. 95 % af alle hændelser skyldes "en eller anden form for menneskelige fejl — 
bevidst eller ej"53, og der er således en stærk menneskelig faktor, der spiller ind. 
Cybersikkerhed er således et fælles ansvar. Dette er ensbetydende med, at enkeltpersoners, 
virksomheders og offentlige myndigheders adfærd må ændres for at sikre, at alle f orstår 
truslen og er udstyret med de nødvendige værktøjer og færdigheder til hurtigt at opdage og 
aktivt beskytte sig selv mod angreb. Folk har behov for at udvikle gode vaner inden for 
cyberhygiejne, og virksomheder og organisationer skal indføre passende  risikobaserede 
cybersikkerhedsprogrammer og ajourføre dem regelmæssigt for at tage højde for udviklingen 
i risikosituationen.  
                                                            
50 Allerede nu vil den europæiske forsvarsindustris udviklingsprogram prioritere projekter vedrørende 
cyberforsvar, og cyberforsvar bliver et af emnerne i den indkaldelse af forslag, som vil blive iværksat i 2018.  
51 Global Information Security Workfor ce Study 2017. På globalt plan er tallet 1,8 mio.  
52 https://ec.europa.eu/digital -single -market/en/digital -skills -jobs-coalition . 
53 IBM "Cybersecurity Intelligenc e indeks" 2014, omhandlet i Securitymagazine.com, 19. juni 2014.  
 
12 
 NIS-direktivet fastlægger ikke blot medlemsstaternes forpligtelser til at udveksle oplysninger 
om cyberangreb på EU -plan, men og så til at indføre avancerede nationale 
cybersikkerhedsstrategier og -rammer for sikkerheden ved net og informationssystemer. 
Offentlige myndigheder på EU -plan og nationalt plan bør i højere grad spille en ledende rolle 
med hensyn til at sætte skub i dette arbejde.   
For det første bør medlemsstaterne maksimere tilgængeligheden af cybersikkerhedsværktøjer 
for virksomheder og enkeltpersoner. Navnlig bør der gøres mere for at forebygge og afbøde 
virkningerne af cyberkriminalitet for slutbrugerne. Et eksempel f indes allerede i Europols 
arbejde med kampagnen "NoMoreRansom"54, som er bygget op gennem et tæt samarbejde 
mellem retshåndhævende myndigheder og cybersikkerhedsvirksomheder for at hjælpe 
brugerne med at forebygge infektioner med ransomware og dekryptere da ta, hvis de er ofre 
for et angreb. Sådanne ordninger bør indføres for andre typer skadelig software inden for 
andre områder, og EU bør udvikle en enkelt portal, der samler alle disse værktøjer hos en 
kvikskranke , der tilbyder rådgivning til brugerne om for ebyggelse og opdagelse af malware 
og links til rapporteringsmekanismer.  
For det andet bør medlemsstaterne fremskynde brugen af flere cybersikre redskaber i 
udviklingen af e -forvaltning og også drage fuld nytte af kompetencenetværket. Indførelsen 
af sikre identifikationsmidler bør fremmes, idet der bygges videre på EU -rammerne for 
elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre 
marked, der har været gældende siden 2016 og giver et forudsigeligt lovgivnings miljø, 
således at der åbnes mulighed for sikker og ubesværet elektronisk interaktion mellem 
virksomheder, enkeltpersoner og de offentlige myndigheder55. Desuden bør offentlige 
institutioner, navnlig dem, der leverer grundlæggende tjenesteydelser, sikre, at deres 
personale modtager uddannelse inden for cybersikkerhed.  
For det tredje bør medlemsstaterne prioritere cyberbevidsthed inden for rammerne af 
oplysningskampagner , herunder kampagner, der er rettet mod skoler, universiteter, 
erhvervslivet og forskningso rganer. Cybersikkerhedsmåneden, der finder sted hvert år i 
oktober under koordination af ENISA, vil blive intensiveret for at opnå større rækkevidde 
som en fælles kommunikationsindsats på EU -plan og nationalt plan. Oplysning om 
online misinformationskampagn er og falske nyheder  på sociale medier, der er specifikt 
rettet mod underminering af demokratiske processer og europæiske værdier, er lige så vigtig. 
Selv om det primære ansvar stadig ligger på nationalt plan — herunder for valg til Europa -
Parlamentet — har sammenlægning af ekspertise og udveksling af erfaringer på europæisk 
plan vist sig at være af merværdi ved at tilvejebringe et fokus for indsatsen56.  
Der er også en fremtrædende rolle for industrien  generelt, men med særlig vægt på udbydere 
af digitale t jenester og fabrikanterne. Den skal støtte brugerne (enkeltpersoner, virksomheder 
og offentlige forvaltninger) med redskaber, som sætter dem i stand til at tage ansvar for deres 
egne handlinger på nettet, og gøre det klart, at opretholdelse af cyberhygiejn e er en 
                                                            
54 https://www.nomoreransom.org/ .  
55 Forordning (EU) nr. 910/2014 om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske 
transaktioner på det indre marked (eIDAS -forordningen), der blev vedtaget den 23. juli 2014. Endvidere 
sørger Europa -Kommissionen for grundelementer og værktøjer til e -ID- og e-signaturinteroperabilitet (f.eks. 
Trusted Lists Browsers) gennem programmet for Connecting Europe -faciliteten.  
56 Et eksempel herpå er East StratCom Task Force , som medlemsstat erne og den højtstående repræsentant 
oprettede i 2015 for at imødegå Ruslands igangværende misinformationskampagner. Gruppen er i gang med 
at udvikle kommunikationsprodukter og kampagner med fokus på at redegøre for EU -politikkerne i 
østpartnerskabsregione n. 
 
13 
 uundværlig del af tilbuddene til forbrugerne57. For at opdage og fjerne svagheder bør 
industrien bestræbe sig på at få etableret interne processer for undersøgelse, kategorisering og 
fjernelse af sårbarheder, uanset om kilden til potentiel sårbarhed  er uden for eller inden for 
den pågældende virksomhed.  
Nøgleaktioner  
 
 Fuld gennemførelse af direktivet om sikkerheden ved net og informationssystemer.  
 En hurtig vedtagelse fra Europa -Parlamentets og Rådets side af forordningen om et nyt 
mandat for ENISA og en europæisk ramme for certificering58. 
 Et fælles initiativ mellem Kommissionen og branchen om at definere et "princip om 
rettidig omhu" for at mindske sårbarheder i produktet/softwaren og fremme "indbygget 
sikkerhed".  
 En hurtig gennemførelse af planen f or en grænseoverskridende reaktion på større 
hændelser.   
 Iværksættelse af en konsekvensanalyse for at undersøge muligheden for et forslag fra 
Kommissionen i 2018 om oprettelse af et netværk af kompetencecentre for cybersikkerhed 
og et europæisk forsknings - og kompetencecenter for cybersikkerhed, der bygger på en 
pilotfase, der gennemføres umiddelbart inden.  
 Støtte til medlemsstaternes indsats for at udpege områder, hvor fælles 
cybersikkerhedsprojekter kunne komme i betragtning til støtte fra Den Europæiske  
Forsvarsfond.  
 En EU -dækkende kvikskranke, hvor ofre for cyberangreb kan få hjælp, og som giver 
oplysninger om de seneste trusler og samler praktisk rådgivning og 
cybersikkerhedsværktøjer.  
 Tiltag fra medlemsstaternes side for at integrere cybersikkerhed i færdighedsprogrammer, 
e-forvaltning og oplysningskampagner.  
 Tiltag fra industriens side for at intensivere cybersikkerhedsrelateret uddannelse af deres 
personale og indføre en tilgang med "indbygget sikkerhed" for deres produkter, tjenester 
og processer.  
 
3. ETABLERING AF ET EFFEKTIVT CYBERFORSVAR MED 
AFSKRÆKKENDE VIRKNING PÅ EU -PLAN  
En effektiv afskrækkende virkning indebærer etablering af en ramme med foranstaltninger, 
der både er troværdige og har en afskrækkende virkning for potentielle cyberkriminelle  og -
terrorister. Så længe gerningsmændene til cyberangreb — både stater og andre — intet har at 
frygte ud over fiasko, vil de have et meget begrænset incitament til at stoppe med at prøve. En 
mere effektiv retshåndhævelsesindsats, der fokuserer på opdagel se, sporing og retsforfølgelse 
af cyberkriminelle, er af afgørende betydning for at opbygge en effektiv afskrækkende 
virkning. Hertil kommer behovet for, at EU støtter medlemsstaterne i udviklingen af 
cybersikkerhedskapacitet med dobbelt anvendelse. Vi vil  først begynde at vende udviklingen 
med hensyn til cyberangreb, når vi øger chancerne for at fange og straffe dem, der begår dem.  
Cyberangreb bør efterforskes omgående, og gerningsmændene skal retsforfølges, eller der 
skal træffes foranstaltninger for at m uliggøre en passende politisk eller diplomatisk reaktion. I 
                                                            
57 Visse fabrikanter er allerede vant til dette koncept, da dele af den europæiske produktlovgivning (f.eks. 
maskindirektivet (2006/42/EF)) fastsætter principper for "sikker udformning".  
58 COM(2017) 477.  
 
14 
 tilfælde af en større krise med en betydelig international og forsvarsmæssig dimension kan 
den højtstående repræsentant fremsætte forslag til en passende reaktion til Rådet.  
Der er allerede taget  et skridt i retning af at forbedre den strafferetlige reaktion på 
cyberangreb med vedtagelsen af direktivet om angreb på informationssystemer i 201359. 
Direktivet indeholder bestemmelser om minimumsregler vedrørende definitionen af strafbare 
handlinger og sanktioner i forbindelse med angreb på informationssystemer samt 
operationelle foranstaltninger for at forbedre samarbejdet mellem forskellige myndigheder. 
Direktivet har medført store fremskridt med hensyn til kriminalisering af cyberangreb på et 
sammenli gneligt niveau i alle medlemsstater, hvilket letter det grænseoverskridende 
samarbejde mellem retshåndhævende myndigheder, der efterforsker denne type strafbare 
handlinger. Der er dog stadig muligheder for at udnytte direktivets potentiale fuldt ud, hvis 
medlemsstaterne gennemfører alle bestemmelserne i fuldt omfang60. Kommissionen vil fortsat 
yde støtte til medlemsstaterne i forbindelse med deres gennemførelse af direktivet og ser i 
øjeblikket ikke nogen grund til at foreslå ændringer til det.  
3.1 Identifi cering af ondsindede aktører  
For at øge vores chancer for at retsforfølge gerningsmændene er vi nødt til hurtigst muligt at 
forbedre vores kapacitet til at identificere dem, der er ansvarlige for cyberangreb. At finde 
anvendelige oplysninger med henblik på  efterforskning af cyberkriminalitet, hovedsagelig i 
form af digitale spor, er en stor udfordring for de retshåndhævende myndigheder. Vi er derfor 
nødt til at øge vores teknologiske kapacitet til at efterforske effektivt, herunder ved at 
forstærke Europols  cyberkriminalitetsenhed med cybersikkerhedseksperter.  Europol er blevet 
en central aktør med hensyn til støtte til medlemsstaternes efterforskning på tværs af 
jurisdiktioner. Det bør blive et ekspertisecenter for medlemsstaternes retshåndhævende 
myndighed er i forbindelse med efterforskning på nettet og cyberkriminalteknik.    
Den udbredte praksis med at anbringe flere — undertiden tusindvis af — brugere bag en IP -
adresse gør det teknisk meget vanskeligt at undersøge ondsindet adfærd på internettet. Det gør  
det også sommetider nødvendigt, f.eks. i forbindelse med alvorlige forbrydelser såsom 
seksuelt misbrug, at undersøge et stort antal brugere med henblik på at identificere en 
ondsindet aktør. EU vil derfor fremme udbredelsen af den nye protokol (IPv6), som  giver 
mulighed for tildeling af en enkelt bruger pr. IP -adresse og dermed bringer klare fordele for 
retshåndhævelse og cybersikkerhedsundersøgelser. Som et første skridt til at fremme 
udbredelsen vil Kommissionen indarbejde kravet om at gå over til IPv6 i  alle sine politikker, 
herunder krav i forbindelse med offentlige indkøb, projekt - og forskningsstøtte, samt yde 
støtte til tilvejebringelse af de nødvendige undervisningsmaterialer. Desuden bør 
medlemsstaterne overveje frivillige aftaler med internetudbyd erne for at fremme indførelsen 
af IPv6.  
 
 
Belgien er førende på verdensplan61 med hensyn til indførelsen af IPv6, bl.a. takket være det 
offentlig -private samarbejde: Relevante berørte parter har overvejet at begrænse anvendelsen 
                                                            
59 Europa -Parlamentets og Rådets direktiv 2013/40/EU af 12.  august 2013 om angreb på informationssystemer.   
60 COM(2017) 474.  
61 https://www.google.com/intl/en/ipv6/statistics.html#tab=per -country -ipv6-adoption&tab=per -country -ipv6-
adoption .   
 
15 
 af en IP -adresse til højst 1 6 brugere som en del af en frivillig selvregulerende foranstaltning, 
der tilskynder til overgang til IPv662. 
 
Mere generelt bør onlineansvarlighed fremmes yderligere. Dette indebærer fremme af 
foranstaltninger med henblik på at forhindre misbrug af domænenavne til distribution af 
uønskede meddelelser eller phishingangreb. Kommissionen vil derfor arbejde for at forbedre 
funktionen, tilgængeligheden og nøjagtigheden af oplysningerne i domænenavne og IP 
WHOIS -systemer63 i overensstemmelse med den indsats , som ydes af Internet Corporation for 
Assigned Names and Numbers64.  
3.2 Styrkelse af de retshåndhævende myndigheders indsats  
Effektiv efterforskning  og retsforfølgning  af cyberkriminalitet er et centralt 
afskrækkelsesmiddel over for cyberangreb. De aktuel le proceduremæssige rammer skal dog 
tilpasses bedre til internettets tidsalder65. Hastigheden af cyberangreb kan være for høj for 
vores procedurer og skabe særlige behov for et effektivt samarbejde på tværs af grænserne. 
Med henblik herpå vil Kommissionen s om bebudet i den europæiske dagsorden om sikkerhed 
i begyndelsen af 2018 fremsætte forslag for  at lette den grænseoverskridende adgang til 
elektroniske beviser . Sideløbende hermed er Kommissionen ved at gennemføre praktiske 
foranstaltninger til forbedring af den grænseoverskridende adgang til elektroniske beviser til 
strafferetlige efterforskninger, herunder finansiering af uddannelse i grænseoverskridende 
samarbejde, udvikling af en elektronisk platform for udveksling af oplysninger inden for EU 
og standar disering af formularer til retligt samarbejde mellem medlemsstaterne.  
En anden hindring for effektiv retsforfølgelse er de forskellige kriminaltekniske procedurer 
for indsamling af elektroniske beviser i forbindelse med efterforskning af cyberkriminalitet  i 
medlemsstaterne. Dette kunne afhjælpes ved at arbejde hen imod etableringen af fælles 
kriminaltekniske standarder. Desuden skal de kriminaltekniske kapaciteter styrkes for at støtte 
sporbarhed og tildeling. Det ville være et relevant tiltag at videreudv ikle den kriminaltekniske 
kapacitet i Europol gennem tilpasning af de eksisterende budgetmæssige og menneskelige 
ressourcer ved Europols europæiske center til bekæmpelse af cyberkriminalitet for at opfylde 
det voksende behov for operationel støtte til efte rforskning af grænseoverskridende 
cyberkriminalitet. Et andet tiltag ville være at tage det ovenfor beskrevne teknologiske fokus 
for kryptering i betragtning, når man ser på, hvordan kriminelles misbrug skaber betydelige 
udfordringer i kampen mod grov krim inalitet, herunder terrorisme og cyberkriminalitet. 
Kommissionen vil fremlægge resultaterne af de igangværende overvejelser om betydningen 
af kryptering i strafferetlige efterforskninger66 senest i oktober 201767.  
                                                            
62 http://bipt.be/public/files/nl/22027/Raadpleging_ipv6.pdf .  
63 En protokol for spørgsmål og svar, som er meget udbredt inden for søgning i databaser, der lagrer 
oplysninger om registrerede brugere eller erhververe af en internetressource.  
64 Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (ICANN) er en nonprofit -organisation, der har 
ansvaret for at koordinere vedligeholdelsen og procedurerne for flere databaser med oplysninger om 
internettets navnerum.  
65 For blot at nævne et eksempel blev den (virtuelle) centrale command and control server for Avalanche -botnet 
flyttet til en ny fysisk server og et nyt domæne hvert femte minut.  
66 Formandskabet for Rådet, "Resultat af samlingen i Rådet for Retlige og Indre Anliggender den 8. og 9. 
december 2016", nr. 15391/16.  
67 Ottende statusrapport om indførelsen af en effektiv og æ gte sikkerhedsunion af 29. juni 2017 (COM(2017) 
354 final).  
 
16 
 Eftersom internettet ikke kender nogen grænser, giver de rammer for det internationale 
samarbejde, som Europarådets Budapestkonvention om cyberkriminalitet68 fastsætter, 
mulighed for at anvende en optimal juridisk standard for de forskellige nationale lovgi vninger 
vedrørende cyberkriminalitet blandt en forskelligartet gruppe af lande. En mulig tilføjelse af 
en protokol til konventionen er nu ved at blive undersøgt69, hvilket også kunne give en 
kærkommen lejlighed til at behandle spørgsmålet om grænseoverskrid ende adgang til 
elektroniske beviser i en international sammenhæng. Frem for, at der skabes nye 
internationale retlige instrumenter for spørgsmål vedrørende cyberkriminalitet, foretrækker 
EU at opfordre alle lande til at udforme en passende national lovgiv ning og fortsætte 
samarbejdet inden for de eksisterende internationale rammer.  
Den udbredte tilgængelighed af anonymiseringsværktøjer gør det lettere for kriminelle at 
skjule sig. " Mørkenettet "70 har givet kriminelle nye muligheder for at få adgang til mate riale, 
der skildrer seksuelt misbrug af børn, narkotika eller skydevåben, ofte med lav risiko for at 
blive opdaget71. Det er nu også en vigtig kilde til de værktøjer, der anvendes til 
cyberkriminalitet, f.eks. malware og hackingværktøjer. Kommissionen vil s ammen med 
relevante berørte parter analysere nationale tilgange med henblik på at finde frem til nye 
løsninger. Europol bør lette og støtte efterforskninger på mørkenettet, vurdere trusler og 
bidrage til at fastlægge jurisdiktion og prioritere sager med st or risiko, og EU kan spille en 
ledende rolle ved at koordinere internationale tiltag72. 
Inden for cyberkriminalitet er misbrug af kreditkortoplysninger eller andre elektroniske 
betalingsmidler et område, som er i vækst. Betalingsoplysninger, der er fremskaf fet via 
cyberangreb mod onlineforhandlere eller andre legitime virksomheder, sælges online og kan 
bruges af kriminelle til at begå svig73. Kommissionen forelægger et forslag om at øge den 
afskrækkende virkning ved hjælp af et direktiv om bekæmpelse af svig og forfalskning i 
forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter74. Det tager sigte på at ajourføre de 
eksisterende regler på dette område og at styrke de retshåndhævende myndigheders evne til at 
bekæmpe denne form for kriminalitet.  
Medlemsstaternes r etshåndhævende myndigheders kapacitet til at efterforske 
cyberkriminalitet samt anklageres og retssystemets forståelse af cyberbaserede forbrydelser 
og efterforskningsmuligheder skal også forbedres Eurojust og Europol bidrager til opfyldelsen 
af dette mål og til forbedret koordinering i tæt samarbejde med specialiserede rådgivende 
grupper i Europols center til bekæmpelse af cyberkriminalitet samt nettene af ledere af 
                                                            
68 Konventionen er den første internationale traktat om kriminalitet begået over internettet og andre 
computernet, som navnlig sætter ind over for krænkelser af ophavsret, computerrelateret svindel , 
børnepornografi og brud på netsikkerheden. https://www.coe.int/en/web/conventions/full -list/-
/conventions/treaty/185 . I 2017 havde 55 regeringer enten ratificere t eller tiltrådt Europarådets konvention 
om cyberkriminalitet.  
69 Mandat for udarbejdelse af et udkast til 2. tillægsprotokol til Budapestkonventionen om cyberkriminalitet, T -
CY (2017)3.  
70 Mørkenettet består af indhold i overlay -net, der anvender internett et, men hvortil der kræves specifik 
software, konfigurationer eller autorisation for at få adgang. Mørkenettet udgør en lille del af det dybe net, 
som er den del af nettet, der ikke indekseres af søgemaskiner.  
71 En bemærkelsesværdig undtagelse er den senes te fjernelse af to af de største ulovlige markeder på 
mørkenettet, AlphaBay og Hansa: https://www.europol.europ a.eu/newsroom/news/massive -blow -to-
criminal -dark-web-activities -after-globally -coordinated -operation . 
72 Europol spiller allerede en vigtig rolle på dette område. Et nyere eksempel kan findes her: 
https://www.europol.europa.eu/newsroom/news/massive -blow -to-criminal -dark-web-activities -after-
globally -coordinated -operation .  
73 Udbyttet af svig er en vigtig indtægtskil de for organiserede kriminelle og muliggør således anden kriminel 
aktivitet såsom terrorisme, narkotikahandel og menneskehandel.   
74 COM(2017) 489.  
 
17 
 cyberkriminalitetsenheder og anklagere, der er specialiseret i cyberkriminalitet. 
Kommissio nen vil afsætte 10,5 mio. EUR til støtte til bekæmpelse af cyberkriminalitet, 
primært inden for rammerne af programmet for Fonden for Intern Sikkerhed – Politi . 
Uddannelse er et vigtigt element, og en række nyttige materialer er blevet udarbejdet af Den 
Europæiske Uddannelsesgruppe vedrørende Cyberkriminalitet. Disse bør nu udbredes til en 
bred kreds af fagfolk inden for retshåndhævelse med støtte fra Den Europæiske Unions 
Agentur for Uddannelse inden for Retshåndhævelse (Cepol).  
3.3 Offentlig -privat samarb ejde til bekæmpelse af cyberkriminalitet  
Traditionelle retshåndhævelsesforanstaltningers effektivitet udfordres på grund af 
kendetegnene ved den digitale verden, der primært består af privatejet infrastruktur og mange 
forskellige aktører på tværs af forske llige jurisdiktioner. Som en følge heraf er samarbejde 
med den private sektor, herunder industrien og civilsamfundet, af grundlæggende betydning 
for de offentlige myndigheder, når de skal bekæmpe kriminalitet effektivt. I denne forbindelse 
er finanssektore n også af central betydning, og samarbejdet bør intensiveres. For eksempel 
bør den rolle, som finansielle efterretningsenheder75 spiller i forbindelse med 
cyberkriminalitet, styrkes.  
Nogle medlemsstater har allerede taget vigtige skridt. I Nederlandene arbejder finansielle 
institutioner og retshåndhævende myndigheder side om side for at imødegå onlinesvig og 
cyberkriminalitet i taskforcen for elektronisk kriminalitet. Det tyske kompetencecenter for 
bekæmpelse af cyberkriminalitet udgør det operationelle omdrejningspunkt for 
medlemmernes udveksling af oplysninger i tæt samarbejde med det tyske forbundspoliti og 
udvikling af foranstaltninger, der tager sigter på at sikre beskyttelse mod cyberkriminalitet. 
16 medlemsstater76 har oprettet ekspertisecentre for cyberkriminalitet for at fremme 
samarbejdet mellem retshåndhævende myndigheder, den akademiske verden og private 
partnere om udvikling og udveksling af bedste praksis, uddannelse og kapacitetsopbygning.  
Kommissionen støtter oprettelsen af offentlig -private  partnerskaber og 
samarbejdsmekanismer gennem specifikke projekter såsom Online Fraud Cyber Centre and 
Experts Network77 og indførelse af en model og en standard for informationsudveksling med 
henblik på at analysere og mindske risiciene ved elektronisk kriminalitet og onlinesvindel.   
 
I forbindelse med cyberkriminalitet bør private virksomheder kunne udveksle oplysninger om 
konkrete hændelser, herunder personoplysninger, med de retshåndhævende myndigheder 
under fuld overholdelse af reglerne for beskyttelse af personoplysninger. EU's 
databeskyttelsesreform, som vil træde i kraft i maj 2018, fastlægger et sæt fælles regler f or de 
betingelser, hvorunder retshåndhævende myndigheder og private enheder kan samarbejde. 
Europa -Kommissionen vil samarbejde med Det Europæiske Databeskyttelsesråd og relevante 
berørte parter med henblik på at fastlægge bedste praksis på dette område og,  hvor det er 
relevant, yde vejledning.  
3.4 Intensivering af den politiske reaktion  
                                                            
75 Finansielle efterretningsenheder fungerer som nationale centre for modtagelse og analyse af underretninger 
om mistænkelige transaktioner og andre oplysninger af relevans for hvidvaskning af penge, tilknyttede 
prædikatforbrydelser og finansiering af terrorisme samt for formidling af resultaterne af denne analyse.  
76 Østrig, Belgien, Bulgarien, Cypern, Tjekkiet, Estland, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Irland, Litauen, 
Polen, Rumænien, Slovenien, Spanien og Det Forenede Kongerige.  
77 EU-OF2CEN -initiativet har til formål at muliggøre systematisk, EU -dækkende udveksling af oplysninger om 
internetsvindel mellem banker  og retshåndhævende myndigheder med henblik på forebyggelse af 
udbetalinger til svindlere og pengekurerer og efterforskning og retsforfølgelse af de involverede 
gerningsmænd. Det medfinansieres af EU (programmet for Fonden for Intern Sikkerhed – Politi).  
 
18 
 De nyligt vedtagne rammer for EU's fælles diplomatiske reaktion på skadelige 
cyberaktiviteter78(den "cyberdiplomatiske værktøjskasse") fastlægger foranstaltningerne 
under de n fælles udenrigs - og sikkerhedspolitik, herunder restriktive foranstaltninger, som 
kan anvendes til at styrke EU's reaktion på aktiviteter, der skader de politiske, 
sikkerhedsmæssige og økonomiske interesser. Rammerne udgør et vigtigt skridt i udviklingen  
af signalkapaciteten og den reaktive kapacitet på EU -plan og på medlemsstatsplan. De vil øge 
vores kapacitet til at placere ansvaret for ondsindede cyberaktiviteter med det formål at 
påvirke adfærden hos potentielle gerningsmænd, samtidig med at der tages  hensyn til behovet 
for at sikre hensigtsmæssige reaktioner. Det er en suveræn politisk afgørelse baseret på 
efterretning fra alle kilder at tilskrive en statslig eller ikkestatslig aktør ansvar. Rammerne 
gennemføres for nærværende i samarbejde med medlems staterne og vil blive videreført under 
nøje hensyntagen til planen for reaktion på væsentlige cyberhændelser79. Det 
situationskendskab, der er nødvendigt for anvendelsen af foranstaltninger inden for 
rammerne, bør samles, analyseres og deles af INTCEN80 i tæ t samarbejde med 
medlemsstaterne og EU's institutioner.  
3.5 Opbygning af afskrækkelsesforanstaltninger inden for cybersikkerhed gennem 
medlemsstaternes forsvarskapacitet  
Medlemsstaterne er allerede i gang med at udvikle cyberforsvarskapacitet. På grund af  
udviskningen af grænserne mellem cyberforsvar og cybersikkerhed og muligheden for 
dobbelt anvendelse af værktøjer og teknologier samt de store forskelle mellem 
medlemsstaternes tilgange er EU godt placeret til at bidrage til at fremme synergieffekter 
mellem den militære og den civile indsats81.  
De medlemsstater, som har mere avancerede cybersikkerhedskapaciteter og er villige til at 
samle dem, kunne, med støtte fra den højtstående repræsentant, Kommissionen og Det 
Europæiske Forsvarsagentur, overveje at la de cybersikkerhed indgå i rammerne for et 
"permanent struktureret samarbejde" (PESCO).  Dette kunne bygge på det arbejde, der er 
beskrevet ovenfor, for at fremme EU's industrielle kapacitet og strategiske autonomi. EU kan 
også fremme interoperabilitet, bl.a . ved at lette kapacitetsudvikling, koordinering af 
uddannelse og standardiseringsarbejde inden for området dobbelt anvendelse.  
Der skal også gøres fuld brug af den fælles ramme for at imødegå hybride trusler, som ofte 
omfatter cyberangreb, navnlig gennem EU's analyseenhed for hybride trusler (EU Hybrid 
Fusion Cell) og det nyligt oprettede Europæiske Center for Imødegåelse af Hybride Trusler i 
Helsinki, hvis formål er at tilskynde til strategisk dialog og udføre forskning og analyse.  
EU vil igen fokusere på EU's cyberforsvarspolitiske ramme fra 201482 som et redskab til 
yderligere integrering af cybersikkerhed og -forsvar i den fælles sikkerheds - og forsvarspolitik 
(FSFP). FSFP -missionernes og -operationernes egen cyberrobusthed er af afgørende 
betydning: D er vil blive udviklet standardiserede procedurer og teknisk kapacitet, der kan 
støtte både civile og militære missioner og operationer samt deres respektive strukturer for 
planlægning og gennemførelseskapacitet og EU -Udenrigstjenestens udbydere af 
informat ionsteknologi. Med henblik på at fremme medlemsstaternes samarbejde og bedre 
styre EU's indsats på dette område vil Det Europæiske Forsvarsagentur og EU -
                                                            
78 http://www.consilium.europa.eu/en/press/press -releases/2017/06/19 -cyber -diplomacy -toolbox/ .  
79 C(2017) 6100.  
80 JOIN(2016) 018 final.  
81 EU opfatter cyberspace som et operationsområde i lighed med land, luft og hav. Cyberforsvarsindsatsen 
omfatter også beskyttelsen og robustheden af rumaktiver og dertil knyttede jordbaserede infrastrukturer.  
82 www.consilium.europa.eu/en/workarea/downloadasset.aspx?id=40802190515 . 
 
19 
 Udenrigstjenesten i samarbejde med Kommissionens tjenestegrene lette strategisk samarbejde 
mellem medle msstaternes beslutningstagere inden for cyberforsvar. EU vil også støtte 
udviklingen af europæiske cybersikkerhedsløsninger som led i sin indsats til fordel for det 
europæiske forsvars teknologiske og industrielle basis. Dette omfatter også fremme af 
regio nale kompetenceklynger inden for cybersikkerhed og -forsvar.  
Kommissionens tjenestegrene vil i tæt samarbejde med EU -Udenrigstjenesten, 
medlemsstaterne og andre relevante EU -organer  senest i 2018 etablere en platform for 
uddannelse inden for cyberforsvar  for at løse de nuværende problemer vedrørende mangel 
på færdigheder inden for cyberforsvar.  Dette vil supplere det arbejde, der udføres af Det 
Europæiske Forsvarsagentur på dette område, og bidrage til at afhjælpe den nuværende 
mangel på færdigheder inden  for cybersikkerhed og cyberforsvar.  
Nøgleaktioner  
 Et kommissionsinitiativ om grænseoverskridende adgang til elektroniske beviser (primo 
2018).  
 Hurtig vedtagelse i Europa -Parlamentet og Rådet af det foreslåede direktiv om 
bekæmpelse af svig og forfalskning  i forbindelse med andre betalingsmidler end 
kontanter.  
 Indførelse af krav om IPv6 inden for offentlige indkøb, forskning og projektfinansiering i 
EU. Frivillige aftaler mellem medlemsstaterne og internetudbyderne for at øge 
udbredelsen af IPv6.  
 Et revider et/udvidet fokus i Europol på cyberkriminaltektnik og overvågning af 
mørkenettet.  
 Gennemførelsen af rammerne for EU's fælles diplomatiske reaktion på skadelige 
cyberaktiviteter.  
 Øget finansiel støtte til nationale og tværnationale projekter, der styrker st rafferetten 
relateret til cyberspace.  
 En cybersikkerhedsrelateret uddannelsesplatform for at gøre noget ved den nuværende 
mangel på færdigheder inden for cybersikkerhed og cyberforsvar i 2018.  
 
4. STYRKELSE AF INTERNATIONALT SAMARBEJDE OM 
CYBERSIKKERHED  
Med udgangspunkt i EU's kerneværdier og grundlæggende rettigheder såsom ytringsfrihed og 
retten til privatlivets fred og beskyttelse af personoplysninger samt fremme af et åbent, frit og 
sikkert cyberspace er EU's cybersikkerhedspolitik udformet til at hånd tere udfordringen 
vedrørende fremme af global cyberstabilitet, som er under stadig udvikling, og til at bidrage 
til Europas strategiske uafhængighed i cyberspace.  
4.1 Cybersikkerhed og eksterne forbindelser  
Der findes dokumentation, der tyder på, at mennesker i hele verden peger på cyberangreb fra 
andre lande som nogle af de største trusler mod den nationale sikkerhed83. Da der er tale om 
en global trussel, er opbygning og vedligeholdelse af robuste alliancer og partnerskaber med 
tredjelande afgørende for forebyggelse af og afskrækkelse fra cyberangreb, som er af stadig 
mere central betydning for den internationale stabilitet og sikkerhed. EU vil prioritere 
udarbejdelsen af en strategisk ramme for konfliktforebyggelse og stabilitet i cyberspace i sine 
bilaterale, regionale og multilaterale kontakter med mange forskellige aktører.  
                                                            
83 Spring 2017 Global Attitudes Survey, Pew Research Centre.  
 
20 
 EU går stærkt ind for holdningen om, at folkeretten og FN -pagten skal gælde for cyberspace. 
Som et supplement til bindende folkeret støtter EU de frivillige ikke -bindende stand arder, 
regler og principper for ansvarlig statslig adfærd, som er blevet formuleret af FN's gruppe af 
regeringseksperter84. EU tilskynder også til udvikling og gennemførelse af regionale 
tillidsskabende foranstaltninger, både i Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa 
og andre fora.  
På bilateralt plan vil cyberrelaterede dialoger85 blive videreudviklet og suppleret med 
bestræbelser på at fremme samarbejde med tredjelande med henblik på at styrke principperne 
om fornøden omhu og staternes ansvarlig hed i cyberspace. EU vil prioritere internationale 
sikkerhedsspørgsmål i cyberspace i sine internationale forbindelser, samtidig med at det 
sikres, at cybersikkerhed ikke bliver et påskud for markedsbeskyttelse og begrænsning af de 
grundlæggende rettighede r og friheder, herunder ytringsfrihed og adgang til information. En 
samlet tilgang til cybersikkerhed kræver respekt for menneskerettighederne, og EU vil fortsat 
værne om sine grundlæggende værdier på globalt plan med udgangspunkt i EU's 
retningslinjer ved rørende menneskerettigheder med hensyn til frihed på nettet86. I den 
forbindelse understreger EU betydningen af, at alle berørte parter inddrages i forvaltningen af 
internettet.  
Kommissionen har også fremsat forslag87 om at modernisere EU's eksportkontrol, herunder 
indførelse af kontrol af eksport af kritisk cyberovervågningsteknologi, som kunne føre til 
overtrædelse af menneskerettighederne eller misbruges mod EU's egen sikkerhed, og vil 
intensivere dialogerne med tre djelande om at fremme global konvergens og ansvarlig adfærd 
inden for dette område.  
4.2 Kapacitetsopbygning inden for cybersikkerhed  
Global cyberstabilitet afhænger af evnen på lokalt og nationalt plan til at forebygge og reagere 
på cyberhændelser samt ef terforske og retsforfølge i sager om cyberkriminalitet. Støtte til de 
nationale bestræbelser på at opbygge modstandsdygtighed i tredjelande vil øge 
cybersikkerhedsniveauet på globalt plan, med positive virkninger for EU. Imødegåelse af 
cybertrusler under h astig udvikling vil forudsætte uddannelse, en indsats for at udvikle 
politikker og lovgivning samt effektive IT -beredskabsenheder og cyberkriminalitetsenheder i 
alle lande i verden.   
Siden 2013 har Unionen været førende med hensyn til kapacitetsopbygning inden for 
cybersikkerhed og har systematisk skabt sammenhæng mellem denne indsats og dens 
udviklingssamarbejde. EU vil fortsat fremme en rettighedsbaseret kapacitetsopbygningsmodel 
i overensstemmelse med tilgangen i Digital4Development88. Kapacitetsopbygnin g vil være 
højest prioriteret i EU's nabolande og udviklingslande, der oplever hastigt voksende 
konnektivitet og en hurtig udvikling i trusselssituationen. EU's indsats vil være et supplement 
til EU's udviklingsdagsorden i lyset af 2030 -dagsordenen for bær edygtig udvikling og den 
overordnede indsats for opbygning af institutionel kapacitet.  
For at forbedre EU's evne til at mobilisere sin kollektive ekspertise til støtte for denne 
kapacitetsopbygning bør der etableres et særligt cyberkapacitetsopbygningsnet på EU -plan, 
                                                            
84 A/68/98 og A/70/174.  
85 I september 2017 gennemførte EU cyberrelaterede di aloger med USA, Kina, Japan, Republikken Korea og 
Indien.  
86 EU Human Rights Guidelines on Freedom of Expression Online and Offline . 
87  COM(2016) 616.  
88 SWD(2017) 157.  
 
21 
 som samler EU -Udenrigstjenesten, medlemsstaternes cybermyndigheder, EU -agenturerne, 
Kommissionens tjenestegrene, den akademiske verden og civilsamfundet. Der vil blive 
udarbejdet retningslinjer for cyberkapacitetsopbygningsnettet på EU -plan for  at bidrage til 
bedre politisk vejledning og prioritering af EU's indsats i tredjelande.  
EU vil også arbejde sammen med andre donorer på dette område for at undgå dobbeltarbejde 
og fremme en mere målrettet kapacitetsopbygning i forskellige regioner.  
4.3 Samarbejde mellem EU og NATO  
Med udgangspunkt i de betydelige fremskridt, der allerede er opnået, vil EU uddybe EU's og 
NATO's samarbejde om cybersikkerhed, hybride trusler og forsvar som omhandlet i den 
fælles erklæring af 8. juli 201689. Prioriteterne omfat ter fremme af interoperabilitet gennem 
sammenhængende cyberforsvarskrav og -standarder, styrket samarbejde om uddannelse og 
øvelser samt harmonisering af uddannelseskrav.  
EU og NATO vil også fremme forsknings - og innovationssamarbejde om cyberforsvar og 
bygge videre på den eksisterende tekniske ordning om udveksling af oplysninger om 
cybersikkerhed mellem deres respektive cybersikkerhedsorganer90. De seneste fælles 
bestræbelser på at imødegå hybride trusler, navnlig samarbejdet mellem EU's analyseenhed 
for hybride trusler og NATO's afdeling for analyse af hybride trusler, bør udvikles yderligere 
for at styrke modstandsdygtigheden og reaktionen på cyberkriser. Yderligere samarbejde 
mellem EU og NATO vil blive fremmet gennem cyberforsvarsøvelser med inddragels e af 
EU-Udenrigstjenesten og andre EU -organer og NATO's relevante modstykker, herunder 
NATO's cyberforsvarscenter i Tallinn. For første gang vil NATO og EU gennemføre 
parallelle og koordinerede øvelser som reaktion på et hybridscenarie med NATO i spidsen i  
2017 og EU i spidsen på tilsvarende vis i 2018. Den næste rapport om samarbejdet mellem 
EU og NATO, som skal forelægges de respektive råd i december 2017, vil give mulighed for 
at overveje mulighederne for at udvide samarbejdet yderligere, navnlig ved at sikre fælles, 
sikre og robuste kommunikationsmidler mellem alle relevante institutioner og aktører, 
herunder ENISA.  
Nøgleaktioner  
 Fremme af den strategiske ramme for konfliktforebyggelse og stabilitet i cyberspace.  
 Udvikling af et nyt kapacitetsopbygningsnet for at støtte tredjelandenes evne til at 
imødegå cybertrusler og retningslinjer for cybersikkerhedskapacitetsopbygningsnettet på 
EU-plan for bedre at kunne prioritere EU's indsats.  
 Yderligere samarbejde mellem E U og NATO, herunder deltagelse i parallelle og 
koordinerede øvelser og styrket interoperabilitet mellem cybersikkerhedsstandarderne.  
 
5. KONKLUSION  
EU's cyberberedskab er af central betydning for både det digitale indre marked og vores 
sikkerheds - og forsvarsunion. At styrke den europæiske cybersikkerhed og imødegå trusler 
mod både civile og militære mål er en nødvendighed.  
Det kommende digitale topm øde, som arrangeres af det estiske rådsformandskab den 29. 
september 2017, vil være en lejlighed til at vise en fælles vilje til at give cybersikkerhed en 
central placering i EU som et digitalt samfund. Som en del af denne fælles forpligtelse 
                                                            
89 http://www.consilium.europa.eu/en/press/press -releases/2016/07/08 -eu-nato-joint-declaration/ .  
90 CERT -EU og NATO's Computer Incid ent Response Capability (NCIRC).   
 
22 
 opfordrer Kom missionen medlemsstaterne til at give tilsagn om, hvordan de agter at handle 
på områder, hvor de har det primære ansvar. Dette bør omfatte styrkelse af cybersikkerhed 
gennem:   
 Sikring af fuld og effektiv gennemførelse af NIS -direktivet senest den 9. maj 2 018 samt 
de ressourcer, som er nødvendige for, at de offentlige myndigheder med ansvar for 
cybersikkerhed kan udføre deres opgaver effektivt.  
 Anvendelse af de samme regler på offentlige myndigheder i betragtning af den rolle, de 
spiller i samfundet og økon omien som helhed.  
 Cybersikkerhedsrelateret uddannelse i den offentlige administration.  
 Prioritering af cyberovervågning i oplysningskampagner og herunder cybersikkerhed som 
en del af akademiske og erhvervsfaglige uddannelsesprogrammer.  
 Anvendelse af initia tiver vedrørende det "permanente strukturerede samarbejde" (PESCO) 
og Den Europæiske Forsvarsfond til støtte for udvikling af cyberforsvarsprojekter.  
Denne fælles meddelelse har beskrevet omfanget af udfordringen og den række af 
foranstaltninger, som EU ka n træffe. Vi har brug for et Europa, der er modstandsdygtigt, og 
som kan beskytte borgerne effektivt ved at foregribe mulige cybersikkerhedshændelser 
gennem opbygning af en stærk beskyttelse i sine strukturer og sin adfærd og gennem hurtig 
overvindelse af eventuelle cyberangreb samt hurtig afskrækkelse af de ansvarlige. I denne 
meddelelse beskrives der målrettede foranstaltninger, som yderligere vil styrke EU's 
cybersikkerhedsstrukturer og -kapacitet på koordineret vis i fuldt samarbejde med 
medlemsstaterne  og de berørte EU -strukturer og under hensyntagen til disses kompetencer og 
ansvarsområder. Gennemførelsen heraf vil give et klart signal om, at EU og medlemsstaterne 
vil arbejde sammen om at indføre en standard for cybersikkerhed modsvarende de stadig 
større udfordringer, som Europa står over for i dag.