DA    DA DA 
 
DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 16.7.2008 
SEK(2008) 2288 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
 
Ledsagedokument til 
 
Forslag til 
 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 
 
om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/116/EF om 
beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder 
  
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSE AF UDØVENDE KUNSTNERES 
OG FONOGRAMPRODUCENTERS RETLIGE OG ØKONOMISKE 
SITUATION I DEN EUROPÆISKE UNION  
{KOM(2008) 464 endelig} 
{SEK(2008) 2287} 
 
DA 2   DA RESUMÉ  
Denne konsekvensanalyse ser på de udøvende kunstneres og pladeproducenternes 
økonomiske og sociale situation i EU.  
For de udøvende kunstneres vedkommende vise r konsekvensanalysen, at mange europæiske 
musikere og sangere indleder karrieren allerede i starten af tyverne. Det betyder, at de, når 
den nuværende beskyttelsesperiode på 50 år udløber, vil være i halvfjerdserne og kan 
forvente at leve, til de er langt  op i firserne (den gennemsnitlig e forventede levealder i EU er 
75 år for mænd og 81 år for kvinder). Resultatet er, at udøvende kunstnere står over for at 
miste en indtægtskilde sent i livet, når både de res royalty-betalinger fra pladeselskaberne og 
vederlag for udsendelse via radio og fjernsyn og offentlige fremførelser ophører. Sidstnævnte beløb udbetales direkte til dem af deres rettighedshaverorganisationer og berøres ikke af deres kontraktmæssige ordni nger med pladeselskaberne. 
For studiemusikere, der spiller "i baggrunden" , og mindre kendte kunstnere betyder det, at 
indtægterne fra udsendelse via radio og fjernsyn  og offentlige fremførels er svinder, når de 
befinder sig på det økonomisk mest  sårbare stadie i livet, dvs.  omkring pensionsalderen. Når 
beskyttelsen af ophavsretten udløber, kan de også  vinke farvel til potentielle indtægter fra 
salg af deres tidlige indspilninger på internettet. 
Når de udøvende kunstneres rett igheder udløber, kan de desude n blive udsat for, at deres 
indspilninger anvendes på for dem uacceptable måder til skade for deres navn og rygte. 
Kunstnere er også ringere stille t end komponister, hvis værker er beskyttede i 70 år efter 
ophavsmandens død. Det kan forekomme uretfærdigt, eftersom udøvende kunstnere i vore dage ikke blot er lige så nødvendige som komponis ter, men også bliver mere identificerbare i 
takt med en optagelses kommercielle succes. 
Med hensyn til pladeproducenterne viser konse kvensanalysen, at deres største problem er 
peer-to-peer-piratkopiering, og de er tvunget til at tilpasse deres virksomhed til de udfordringer, der ligger i elektronisk distribu tion. I den situation kan de få svært ved at 
opretholde den indtægtsstrøm, der er nødven dig for at kunne investere i nyt talent. 
Pladeselskaberne hævder, at de  investerer ca. 17 % af deres indtægter i udvikling af nyt 
talent, dvs. kontrakter med n ye talenter, promovering af up røvede kunstnere og produktion af 
innovative indspilninger. En længe re beskyttelsestid vil derfor generere øgede indtægter, der 
kan anvendes til at finansiere nyt talent og gør det muligt for pladeselskaberne at opnå en 
bedre spredning af risikoen ved udvikling af nyt talent. På grund af det usikre afkast (kun ca. 
hver ottende pladeindspilning er rentabel) og såkaldte "informationsasymmetrier" kan den 
slags penge sjældent ska ffes på kapitalmarkederne. 
Konsekvensanalysens gennemgang af de økono miske, sociale og kulturelle virkninger af 
seks valgmuligheder 
I denne konsekvensanalyse præsenteres i alt syv valgmuligheder, men én mulighed blev 
udelukket allerede fra starten. Ud over fra den standardmulighed, der består i ikke at foretage 
sig noget, men blot lade musikmarkedet udvik le sig, analyseres to muligheder i relation til 
beskyttelsestiden for lydoptagelser og tre mu ligheder, der ikke kræver ændring af de 
nuværende beskyttelsestider for lydoptagelser. 
Hvad angår beskyttelsestiden, ser konsekvensanalyse n på muligheden for at forlænge den for 
udøvende kunstnere til "livslang eller 50 år", a lt efter hvad der er længst. Denne mulighed vil 
styrke de udøvende kunstneres  status og ved at kæde besky ttelsen sammen med deres levetid 
være udtryk for anerkendelse af deres fremføre lsers individuelle og kreative karakter. Denne 
mulighed skulle ikke blot gæld e udøvende kunstneres eneretti gheder, men også de forskellige 
 
DA 3   DA rettigheder til udsendelse via radio og fjernsyn og offentlige fremførelser, der ikke er 
overdraget til pladeselskaberne. 
En anden mulighed, der vedrører beskyttelsestid ens længde, består i at forlænge den 
nuværende beskyttelsestid på 50 år til 95 år for udøvende kunstnere og pladeproducenter. Det bringer den på linje med den nuværende længste beskyttelsestid i verden. For at sikre, at 
fordelen ved den længere be skyttelse bliver ti l gavn for udøvende kunstnere, især 
studiemusikere, der har overdraget deres besl ægtede rettigheder mod et engangshonorar, bør 
forlængelsen for pladeselskabernes vedkommende ledsages af krav om hensættelse af en vis 
procentdel af selskabernes øgede indtægte r i en fond, hvis formål er at forbedre 
studiemusikeres forhold. Ligesom ved "livsl ang eller 50 år"-muligheden skal vederlag for 
udsendelse via radio og fjernsyn og offentlige fremførelser tilfalde de udøvende kunstnere i 95 år. 
Et andet sæt muligheder vedrører me toder til at løse de ovennæ vnte problemer uden at ændre 
beskyttelsestiden. Disse muligheder omfatter forskellige modeller, der kan forbedre de 
udøvende kunstneres økonomiske s ituation og ideelle rettigheder.  Disse foranstaltninger kan 
naturligvis anvendes enten som alte rnativer til en forlængelse af beskyttelsestiden eller som 
supplement. Flere af disse foranstaltninger kan kun ge nnemføres ved EF-lovgivning. 
I konsekvensanalysen gøres der rede for, hvordan udøvende kunstnere kontraktmæssigt 
overdrager deres enerettigheder til pladeselskaber (dvs. rettigheder til reproduktion, distribution, udlejning og tilrådighedsstillelse, men ikke retten til vederlag for udsendelse via 
radio og fjernsyn og offentlige fremførelser). For at begrænse virkningen af denne systematiske kontraktmæssige overdragelse af enerettigheder til pladeselskaberne undersøger konsekvensanalysen muligheden for en uover dragelig ret til vederlag, som udøvende 
kunstnere fortsat vil være berettigede til, og så efter at de har overdraget deres ret til 
tilrådighedsstillelse til en pladeproducent. In dførelse af et krav på rimeligt vederlag for 
online-salg eller andre former fo r tilrådighedsstillelse er en interessant mulighed, som kan 
blive aktuel på et senere tidspunk t. For indeværende er der imidle rtid så stor usikkerhed om, 
hvem der i givet fald skal betale dette "rimelig e vederlag", at de forventede virkninger ikke 
kan kvantificeres blot nogenl unde sikkert. På baggrund af usikkerheden omkring den 
praktiske forvaltning af retten til rimeligt vederlag er det helt nødvendigt at undersøge denne 
mulighed grundigere. På et senere  tidspunkt kan den udmærket tæn kes realiseret for at give 
udøvende kunstnere en mere retfærdig andel i i ndtægterne fra online-sa lg og -distribution, 
men det er endnu for tidligt at tage stilling til denne mulighed nu. Den blev derfor udelukket, 
inden man begyndte at analyser e de forskellige virkninger. 
En anden mulighed, der blev gennemgået, var en styrkelse af udøvende kunstneres ideelle 
rettigheder. Rækkevidden af deres ideelle ret tigheder kan harmoniseres med henblik på at 
omfatte en ret til at begrænse for kunstnerne uacceptable anvendelser af deres fremførelser.  
Endnu en mulighed er at sikre, at der i aftalerne mellem udøvende kunstnere og 
pladeselskaber indgår en "u se it or lose it"-klausul. Det vil sige, at hvis et pladeselskab er 
utilbøjeligt til at genudgive en fr emførelse i den forlængede beskyttelsestid, kan den udøvende 
kunstner gå til et andet pladeselskab eller selv udnytte optagelsen. 
Virkningerne af de forskellige muligheder 
Alle muligheder er vurderet i forhold til følgende seks operationelle målsætninger: (1) 
gradvis harmonisering af komponi sters og udøvende kunstneres beskyttelse, (2) gradvis 
forøgelse af vederlaget til udøvende kunstnere, (3) mindskelse af forskellene i beskyttelse 
mellem EU og USA, (4) gradvis forøgelse af ressourcerne til A&R ("Artists and Repertoire"), 
dvs. udvikling af nyt talent, (5) sikring af adgang til musik til rimelige priser, og (6) 
 
DA 4   DA tilskyndelse til digitalisering af tidligere optagelser, der stadig udgives ("back catalogue"-
musik).   
Det konkluderes i konsekvensanalysen, at status  quo ikke er en tilråde lig løsning. Hvis der 
ikke gøres noget, vil tusindvis af europæiske udøvende kunstnere, der indspillede plader i 
slutningen af 50'erne og i 60'erne, inden for de næste ti år miste alle royalties fra udsendelse 
via radio og fjernsyn. Det vil få store soci ale og kulturelle konsekvenser. Desuden vil 
pladeindustrien være nødsaget t il at skære ned på antallet af  nye indspilninger i Europa. 
Konsekvensanalysen gennemgår også virkningerne af de muligheder, der ikke berører 
beskyttelsestiden for udøvende  kunstneres og pladeproducenters rettigheder (mulighederne 
3a, b, c og d). Det forekommer for tidligt at realisere mulighed 3a (uoverdragelig ret til 
rimeligt vederlag), fordi det ikke står klart, hvem der i givet fald skal betale dette vederlag, og det er vanskeligt at udarbejde skøn over de  økonomiske fordele. Mulig hed 3b (styrkelse af 
ideelle rettigheder) har ingen økonomiske konsekvenser for udøvende kunstnere og pladeproducenter og vil således ik ke medføre nogen forøgelse af  de udøvende kunstneres 
vederlag. Mulighed 3c, "use it or lose it"-klausulen, vil være til fordel for udøvende kunstnere, der dermed kan sikre sig, at deres indspilninge r er tilgængelige på markedet. Den vil også 
have en positiv virkning for den kulturelle mangfoldighed. Mulighed 3d, en fond oprettet af 
pladeselskaberne, vil være til stor ford el for mindre kendte udøvende kunstnere. 
Pladeproducenterne vil imidlertid  være nødsaget til at hensætte  mindst 20 % af de ekstra 
indtægter, de får i kraft af den forlæ ngede beskyttelsestid. Det konkluderes dog i 
konsekvensanalysen, at de indspilninger, der br inges på markedet, fortsat vil være profitable 
for pladeselskaberne, selv om de  skal betale 20 % til fonden. 
De muligheder, der involverer en  længere beskyttelses tid (2a:"livslang eller 50 år" og 2b: "95 
år for udøvende kunstnere og pladeproducenter"), forekommer at være mere velegnede med hensyn til opfyldelsen af de seks politiske  målsætninger. Både mulighed 2a og 2b indebærer 
økonomiske fordele for udøvende kunstnere og v il give flere af dem mulighed for at bruge 
mere tid på deres k unstneriske virke.  
Mulighed 2a vil ved at kæde beskyttelsestiden  sammen med en udøvende kunstners levetid 
bidrage til at bringe udøvende kunstneres besk yttelse på linje med kom ponisters. Det afspejler 
den personlige karakter af de førstnævnte s kunstneriske bidrag og er samtidig en 
anerkendelse af, at udøvende kuns tnere er lige så vigtige som ko mponister for formidlingen af 
musik til offentligheden. Det vil samtidig give udøvende kunstnere mulighed for at modsætte sig for dem uacceptable anvendelser af dere s indspilninger i deres egen levetid.  
Mulighed 2b vil desuden forøge den pulje af A&R-midler, der er til rådighed for 
pladeproducenter, og kan dermed få yderlig ere positiv indvirkn ing på den kulturelle 
mangfoldighed. Det påvises i kons ekvensanalysen, at fordelene ved  en længere beskyttelsestid 
ikke nødvendigvis virker skævt til fordel for de mere kendte udøvende kunstnere. De får ganske vist langt hovedparten af de royalties, der forhandles med pladese lskaberne, men alle 
udøvende kunstnere, både berømthederne og studi emusikerne, er berettig ede til de såkaldte 
"sekundære indtægter", bl.a. et "samlet, ri meligt vederlag", når optagelserne af deres 
fremførelser udsendes via radio og fjernsyn eller afspilles på o ffentlige steder. En længere 
beskyttelsestid vil sikre, at disse indtægtskilder ikke ophø rer i de pågældendes levetid. 
Udøvende kunstnere udnytter selv  mindre indkomststigninger til at købe sig mere tid til at 
arbejde på deres kunstneriske  karriere og bruge mindre tid på anden beskæftigelse ved siden 
af. For tusindvis af anonyme studi emusikere, som var på toppen af deres karrier e i slutningen 
af 50'erne og starten af 60'erne, er det "sam lede, rimelige vederlag" for udsendelse af deres 
indspilninger via radio og fjernsy n ofte den eneste indtægtskild e, de har tilbage fra deres 
kunstneriske karriere.  
 
DA 5   DA Ud over at sikre flere midler til A&R er mulighed 2b også lettere at implementere end 
mulighed 2a, fordi sidstnævnte er kædet sammen med de enkelte udøvende kunstneres levetid. 
Som det fremgår af eksemplet med værker med flere ophavsmænd, vil en sammenkædning af ophavsretten med de enkelte kunstneres leve tid give anledning til problemer, når flere 
udøvende kunstnere medvirker i en lydoptagelse. Det vil medføre en stør re lovgivningsmæssig 
og administrativ byrde for medlemsstaterne  og skabe juridisk usikkerhed, fordi 
beskyttelsestiden ikke længere vil være kæ det sammen med et ganske bestemt tidspunkt, 
nemlig udgivelsen af det fonogram, der inde holder fremførelsen, men med de enkelte 
medvirkendes – i visse tilfælde meget forskellige – levealder. 
Hvilke bestemmelser i forslaget kan forventes at sikre, at det er til fordel for de udøvende 
kunstnere?  
For at sikre, at fordelen ved den længere besk yttelsestid kommer de udøvende kunstnere, især 
studiemusikere, til gode, konkluderer konsekvens analysen, at pladeselskaberne bør bidrage til 
en fond for studiemusikere (mulighed 3d). For at  nå op på et tilstrækkeligt stort beløb til at 
sikre studiemusikere en reel økonomisk fordel foreslås det, at pladeselskaberne hensætter 
mindst 20 % af de indtægter, de oppebærer i de n forlængede beskyttelsestid, til fordel for 
studiemusikerne. Fonden vil få en positiv indvir kning på studiemusikernes situation, eftersom 
den almindelige udøvende kunstn ers årsindtægt fra hans kreati ve virke vil blive næsten 
tredoblet over en 45-årig periode. 
Det foreslås i konsekvensanalysen, at en forlængelse af beskytte lsestiden bør være ledsaget af 
en "use it or lose it"-klausul (mulighed 3c). Det betyder, at den udøvende kunstner, hvis et 
pladeselskab er utilbøje ligt til at genudgive en fr emførelse i den forlængede beskyttelsestid, 
kan gå til et andet pladeselskab eller selv gøre sin frem førelse tilgængelig. 
Empiriske undersøgelser viser, at en forlænge lse af beskyttelsestiden ikke vil få negative 
virkninger for forbrugerne 
Empiriske undersøgelser viser, at prisen på lydoptagelser, der ikke længere er omfattet af 
ophavsret, ikke er lavere end prisen på de optagel ser, der stadig er omfattet af ophavsret. Det 
gælder både i relation til  det "rimelige vederlag"  og salget af cd'er. 
Det "samlede, rimelige vederlag" for udsendelse via radio og fjernsyn og offentlige 
fremførelser vil være uændret, eftersom det beregnes som en procentdel af radio- og 
fjernsynsstationers og andre operatørers indtægter. Hvad angår salget af cd'er, findes der meget få undersøgelser af prisforskellene fo r indspilninger, for hvilke ophavsretten er 
henholdsvis udløbet og fortsat gældende. En undersøgelse fra PricewaterhouseCoopers 
konkluderede, at der ikke er nogen systematisk forskel mellem pr iserne på de to kategorier. 
Det er den hidtil mest omfattende undersøgelse, og den dækkede 129 album, der blev indspillet mellem 1950 og 1958. På dette grundlag finder undersøgelsen ingen entydige tegn 
på, at plader, for hvilke ophavsretten er udløbet, systematisk sælges t il lavere priser end 
plader, der stadig er beskyttede. 
Andre undersøgelser er medtaget i overvejels erne omkring ophavsrettens og de beslægtede 
rettigheders betydning for priserne. De fleste af  dem fokuserer på bøger. Selv i denne kategori 
kan der imidlertid enten ikke konstateres nog en generel prisforskel mellem bogudgaver, for 
hvilke ophavsretten er henholdsvis gældende eller udløbet, eller også er ophavsrettens 
indvirkning på prisen særdeles afhængig af, hvilken analysemodel der anvendes, og derfor 
kan de skøn, man når frem til i undersøgelser ne, ikke anses for sæ rligt pålidelige. I 
betragtning af manglen på bredt anerkendte analysemodeller og periodens længde er det 
rimeligt at hævde, at der ikke er nogen klar i ndikation af, at priserne vil stige, hvis 
beskyttelsestiden forlænges. 
 
DA 6   DA Desuden skulle den længere beskyttelsestid som helhed have en positiv indvirkning på 
forbrugernes valgmuligheder og alsidigheden i de t kulturelle udbud. På l ang sigt skyldes det, 
at en længere beskyttelsestid vil være til gavn fo r den kulturelle mangfoldighed ved at sikre, at 
der er midler til rådighed til at finansiere og udvikl e nyt talent. På kort til mellemlang sigt vil 
en længere beskyttelsestid tils kynde pladeselskaberne til at di gitalisere og markedsføre deres 
"back catalogue" over tidligere indspilninger. Det står allerede klart, at distribution via 
internettet giver enestående muligheder for at  markedsføre uanede mængder af optagelser. 
Den internationale dimension 
Konsekvensanalysen så også nærmere på de h andelsmæssige konsekvenser af en længere 
beskyttelsestid og anfører som en foreløbig k onklusion, at hovedparten af merindtægterne fra 
en forlænget beskyttelsestid vil forblive i Europa  og være til fordel for europæiske udøvende 
kunstnere. Det er godt for promoveringen af europæiske udøvende k unstnere og for bredden 
og mangfoldigheden i europæ iske musikindspilninger.