BILAG

Følgende ændringsforslag blev forkastet under afstemningen, men opnåede over en fjerdedel af stemmerne (forretningsordenens artikel 39, stk. 2):

Titlen og hele udtalelsen erstattes af følgende (begrundelse sidst i dokumentet):

Et europæisk rammedirektiv om minimumsindkomst

Konklusioner og forslag

EØSU har bidraget aktivt til den europæiske debat om mindskelse af fattigdom. Især har idéen om en europæisk minimumsindkomst været meget omdiskuteret i forbindelse med nogle af EØSU's tidligere udtalelser og udtalelsen fra Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab »For et europæisk rammedirektiv om minimumsindkomst«. EØSU er overbevist om, at det er nødvendigt at fortsatte kampen mod fattigdom. Der er imidlertid stærkt divergerende opfattelser af, hvilke instrumenter der er de rigtige. Selv om vi oprigtigt påskønner ordførerens kompromissøgende arbejde, er vi ikke enige i hans vision om et bindende instrument, der skal sikre en minimumsindkomst på europæisk niveau.

Hensigten med denne modudtalelse er at fremlægge en konstruktiv og vidtspændende tilgang til at mindske fattigdommen i medlemsstaterne. Den tager udgangspunkt i, at nærhedsprincippet og ansvarsfordelingen som fastlagt i EU-traktaterne klart slår fast, at medlemsstaterne er de eneste, der kan udforme de sociale sikringssystemer. Følgelig bør EU-tiltag baseres på den åbne koordinationsmetode som den væsentligste metode til at støtte medlemsstaterne og på gensidig læring mellem de bedste nationale tilgange. I denne modudtalelse foreslås en vidtspændende tilgang, der har som sigte at maksimere omfanget af tiltag på EU-niveau i denne henseende.

Bekæmpelse af fattigdom bør være en fælles forpligtelse for Den Europæiske Union og medlemsstaterne. Ifølge den fælles beskæftigelsesrapport 2019 stiger husstandsindkomsterne fortsat i næsten alle medlemsstater. Det samlede antal mennesker, der er truet af fattigdom eller social udstødelse — 113 millioner mennesker eller 22,5 % af den samlede befolkning — er nu mindre end før krisen, men det er stadig uacceptabelt højt og på længere sigt ikke en situation, vi har råd til. Det igangværende økonomiske opsving giver os en mulighed for at optrappe reformerne for skabe øget inklusivitet, modstandsdygtighed og retfærdighed på arbejdsmarkederne og i de sociale sikringssystemer. Der er dog også nedadgående risici i forbindelse med opsvinget, som gør det presserende for medlemsstaterne at gribe denne mulighed.

Selv om Europa 2020-strategien for at nedbringe antallet af mennesker, der er truet af fattigdom, har givet positive resultater, især efter at der er kommet rigtig gang i økonomien og arbejdsmarkedet, skal der gøres mere for at fastholde denne positive udvikling.

I denne modudtalelse foreslås følgende:

1. EU's og medlemsstaternes politikker bør være rettet mod at fortsætte reformbestræbelserne og skabe gunstige betingelser for jobskabelse. Dette er grundlaget for alle tiltag, også for at mindske fattigdommen. I andet kvartal af 2018 var 239 millioner mennesker i beskæftigelse i EU — det højeste tal siden århundredets begyndelse. Som tendensen er nu, er EU godt på vej til at nå Europa 2020-målet om en beskæftigelsesfrekvens på 75 % i 2020. Denne positive tendens burde også bidrage til opfyldelse af Europa 2020-målet om mindskelse af fattigdom. Fornuftige økonomiske politikker kombineret med vedvarende strukturreformer især på arbejdsmarkederne og af de sociale sikringssystemer i medlemsstaterne er forudsætninger for bæredygtig økonomisk vækst, beskæftigelse og menneskers trivsel.

2. I tillæg til den helt centrale betydning af fornuftige økonomiske politikker og arbejdsmarkedspolitikker for kampen mod fattigdom er der behov for en integreret tilgang sammensat af målrettede politikker. En minimumsindkomst spiller her en vigtig rolle, men den skal sættes i en sammenhæng med integrerede beskæftigelsespolitikker og -tjenester, først og fremmest social- og sundhedstjenester og boligpolitikker. I alle EU-lande er minimumsindkomststøtten da også blevet omlagt fra en ren økonomisk støtte til en aktiv foranstaltning, der skal hjælpe modtagerne væk fra social udstødelse til et aktivt liv. Den bør derfor betragtes som en midlertidig løsning, der kan hjælpe enkeltpersoner i en overgangsperiode, hvor der er et behov. Denne form for inklusiv integration baseret på aktiveringspolitikker er et skridt i den rigtige retning.

3. I lyset af nærhedsprincippet er det mest hensigtsmæssige niveau til at tackle spørgsmålet om minimumsindkomst og gennemføre foranstaltninger for at mindske fattigdommen det nationale niveau. I tråd hermed har alle EU-lande indført minimumsindkomstordninger, der er indrettet efter national praksis og økonomiske resultater. Definitioner, betingelser og anvendelsesomfang i medlemsstaterne er af indlysende årsager forskellige.

4. Der er muligheder for EU-tiltag, der kan understøtte medlemsstaternes anstrengelser. EØSU anbefaler en pragmatisk tilgang, som respekterer nærhedsprincippet og samtidig maksimerer virkningerne af aktiviteter på EU-niveau til støtte og vejledning i forbindelse med udvikling af minimumsindkomstordninger i medlemsstaterne. Den Europæiske Union og navnlig Kommissionen bør spille en mere aktiv rolle ved at støtte medlemsstaterne i deres bestræbelser. Der er derfor et behov for inden for det europæiske semester at udvikle en koordineret strategi på nationalt niveau og EU-niveau med fokus på brede tiltag og specifikke foranstaltninger, hvorunder der tages højde for de nationale referencebudgetters rolle. Inden for rammerne af det europæiske semester bør der følges op på den måde, hvorpå medlemsstaterne opfylder målsætningerne om mindskelse af fattigdom, hvilket forudsætter bedre koordinering. Fremskridtene kunne understøttes og overvåges ved hjælp af indikatorer/benchmarks, man i fællesskab bliver enige om. Beskæftigelsesudvalget (EMCO) og Udvalget for Social Beskyttelse (SPC) arbejder på at øge betydningen af benchmarks, og der findes allerede et specifikt benchmark for minimumsindkomster i Udvalget for Social Beskyttelse. Det er den rigtige metode til at opnå fremskridt.

5. På baggrund af erklæringen om en ny start for en styrket social dialog, der blev undertegnet af de europæiske arbejdsmarkedsparter den 26.-27. januar 2016, bør den rolle og de muligheder, arbejdsmarkedets parter som de vigtigste aktører på arbejdsmarkedet har i forbindelse med politikudformning og strukturreformer fortsat udbygges på både EU-niveau og nationalt niveau. Civilsamfundsorganisationer kan også spille en rolle ved at bidrage til denne proces og skabe et Europa, der er tættere på borgerne.

6. Endelig er tilgangen i denne modudtalelse forenelig med den europæiske søjle for sociale rettigheder, som bør »gennemføres på såvel EU-plan som nationalt plan inden for deres respektive kompetencer under hensyntagen til forskellige samfundsøkonomiske forhold og de forskellige nationale systemer, herunder arbejdsmarkedets parters rolle, og i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet« (1) .

Afstemningsresultat:

For: 92

Imod: 142

Hverken for eller imod: 8

(1) Interinstitutionel proklamation om den europæiske søjle for sociale rettigheder, betragtning 17.