KOMMISSIONENS ENOGTYVENDE ÅRSBERETNING TIL EUROPA-PARLAMENTET OM FÆLLESSKABETS ANTIDUMPING-, ANTISUBSIDIE- OG BESKYTTELSESFORANSTALTNINGER - OVERSIGT OVER OVERVÅGNINGEN AF TREDJELANDES ANTIDUMPING-, ANTISUBSIDIE- OG BESKYTTELSESUNDERSØGELSER - (2002)

INDHOLD

Resumé

1. Oversigt over lovgivningen

1.1. Antidumping- og antisubsidieområdet

1.1.1. Internationale rammer

1.1.2. Fællesskabslovgivningen

1.1.2.1. Den lovgivning, som er omfattet af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab

1.1.2.2. Den lovgivning, som er omfattet af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF-traktaten)

1.1.3. Ændringer af fællesskabslovgivningen i 2002

1.1.3.1. Ændringer af antidumpinggrundforordningen

1.1.3.2. Ændringer af antisubsidiegrundforordningen

1.2. Beskyttelsesforanstaltninger

1.2.1. Internationale rammer

1.2.2. Fællesskabslovgivningen

1.2.3. Forslag til en forordning om beskyttelsesforanstaltninger og udfasning af visse kontingenter for import med oprindelse i Folkerepublikken Kina

1.3. Instrument til beskyttelse mod subsidier og illoyal priskonkurrence i forbindelse med luftfartsydelser

2. GRUNDLÆGGENDE BEGREBER

2.1. Antidumping- og antisubsidieområdet

2.1.1. Hvad er dumping, og hvad er udligningsberettigede subsidier - de konkrete betingelser for indførelse af told

2.1.1.1. Dumping og subsidier

2.1.1.2. Væsentlig skade og årsagssammenhæng

2.1.1.3. Fællesskabets interesser

2.1.2. Procedure

2.2. Beskyttelsesforanstaltninger

2.2.1. Hvad er beskyttelsesforanstaltninger

2.2.2. Procedure

3. De tjenestegrene, der beskæftiger sig med instrumenter til forsvar af handelen

4. Samarbejde med Europa-Parlamentet

5. Generel oversigt over antidumping- og antisubsidieundersøgelser og -foranstaltninger

5.1. Nye undersøgelser

5.2. Fornyede undersøgelser

6. Oversigt over aktiviteter i 2002

6.1. Nye undersøgelser

6.1.1. Indledte sager

6.1.2. Midlertidige foranstaltninger

6.1.3. Endelige foranstaltninger

6.1.3.1. Oversigt

6.1.3.2. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager (i kronologisk orden)

6.1.4. Undersøgelser afsluttet uden indførelse af foranstaltninger

6.2. Fornyede undersøgelser

6.2.1. Fornyede undersøgelser i forbindelse med udløb

6.2.1.1. Indledte sager

6.2.1.2. Fornyede undersøgelser afsluttet med bekræftelse af tolden

6.2.1.3. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager (i kronologisk orden)

6.2.1.4. Fornyede undersøgelser afsluttet med afslutning

6.2.1.5. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager (i kronologisk orden)

6.2.2. Interimsundersøgelser

6.2.3. Andre "interimsundersøgelser"

6.2.4. Undersøgelser af nye eksportører

6.2.5. Overvæltningsundersøgelser

6.2.6. Omgåelsesundersøgelser

6.3. Beskyttelsesundersøgelser

6.3.1. Beskyttelsesforanstaltninger mod stålprodukter

7. Overvågning af tilsagn

8. Tilbagebetalinger

9. Retlig behandling: Afgørelser truffet af Domstolen og Retten I Første Instans

9.1. Oversigt over de retlige undersøgelser i 2002

9.2. Verserende sager

9.3. Nye sager

9.4. Domme afsagt af Retten i Første Instans

9.4.1. Visse typer fodtøj med overdel af tekstilmaterialer med oprindelse i bl.a. Folkerepublikken Kina

9.4.2. Opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge

9.4.3. DRAMs med oprindelse i Japan

9.4.4. Visse elektrolytkondensatorer med oprindelse i Japan, Korea og Taiwan

9.4.5. Skruer, bolte og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i bl.a. Indien

9.5. Kendelse afsagt af Retten i Første Instans

9.5.1. Ferrosilicium med oprindelse i Kina, Kasakhstan, Rusland og Ukraine

10. Tredjelandes antidumping- og antisubsidieundersøgelser vedrørende import fra Fællesskabet eller dets medlemsstater

10.1. Antidumpingsager mod Fællesskabet eller dets medlemsstater

10.1.1. Oversigt

10.1.2. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager

10.1.2.1. USA - Lavt beriget uran fra Frankrig, Tyskland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige

10.1.2.2. USA - Stænger af rustfrit stål fra Frankrig, Tyskland, Italien og Det Forenede Kongerige

10.1.2.3. USA - Koldtvalset stål fra Belgien, Frankrig, Tyskland, Nederlandene, Spanien, Sverige

10.1.2.4. USA - Bjælker af konstruktionsstål fra Tyskland, Italien, Luxembourg og Spanien

10.1.2.5. Indien - Koldtvalsede flade produkter af rustfrit stål fra Fællesskabet

10.1.2.6. Indien - Varmtvalsede bredbånd og plader fra Fællesskabet

10.1.2.7. Indien - Katalysatorer fra Danmark

10.1.2.8. Tyrkiet - Polyvinylchlorid fra Belgien, Finland, Tyskland, Grækenland, Italien, Nederlandene

10.1.2.9. Kina - Catechol fra Fællesskabet

10.1.2.10. Kina - Caprolactam fra Belgien, Tyskland og Nederlandene

10.1.2.11. Thailand - Flade koldtvalsede produkter af stål fra Fællesskabet

10.1.2.12. Sydafrika - Selvkopierende papir fra Belgien, Tyskland og Det Forenede Kongerige

10.1.2.13. Andesfællesskabet - Sorbitol fra Frankrig

10.1.2.14. USA - Olierørledninger fra Østrig, Frankrig og Tyskland

10.1.2.15. Indien - Multienergirøntgensystemer til inspektion af bagage fra Fællesskabet

10.2. Antisubsidiesager mod Fællesskabet eller dets medlemsstater

10.2.1. Oversigt

10.2.2. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager

10.2.2.1. USA - Lavt beriget uran fra Frankrig, Tyskland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige (se antidumpingsag)

10.2.2.2. USA - Stænger af rustfrit stål fra Italien (se antidumpingsag)

10.2.2.3. USA - Valsetråd af kulstofholdigt og legeret stål fra Tyskland

10.2.2.4. Australien - Tomater på dåse fra Italien

10.2.2.5. Peru - Olivenolie fra Fællesskabet

10.2.2.6. USA - Koldtvalsede produkter af kulstofholdigt stål fra Frankrig

10.2.2.7. USA - Olierørledninger fra Østrig

11. Beskyttelsesforanstaltninger, som berører Fællesskabet

11.1. Oversigt

11.2. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager

11.2.1. USA, Kina, Polen, Ungarn, Tjekkiet og Canada - Stål

11.2.2. Rusland - Kuglelejer fra Fællesskabet

11.2.3. Rusland - Tapet fra Fællesskabet

11.2.4. Tjekkiet - Rør af stål fra Fællesskabet

11.2.5. Ukraine - Pulverkaffe fra Fællesskabet

11.2.6. Polen - Vandvarmere fra Fællesskabet

12. Aktiviteter inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen (WTO)

12.1. Tvistbilæggelse på antidumping-, antisubsidie- og beskyttelsesområdet

12.1.1. Oversigt over WTO's tvistbilæggelsesprocedure

12.1.2. Tvistbilæggelsesprocedurer indledt af Fællesskabet

12.1.2.1. USA - privatiseringsmetode (udligningstold) (DS212)

12.1.2.2. USA - Udligningsforanstaltninger mod korrosionsresistente flade produkter af kulstofholdigt stål fra Tyskland (DS213)

12.1.2.3. USA - Loven om afhjælpning af dumping og subsidiering (DS217/234)

12.1.2.4. Argentina - Keramiske gulvfliser (DS189)

12.1.2.5. USA - Stål (201-beskyttelsesforanstaltning) (DS248)

12.1.2.6. Argentina - Ferskner på dåse (DS238)

12.1.2.7. USA - Beskyttelsesforanstaltninger mod cirkulære svejsede rør af kulstofstål (DS202/214)

12.1.2.8. USA - Afkortede plader fra Tyskland og korrosionsbestandige flade produkter af kulstofstål fra Tyskland og Frankrig (DS262)

12.1.3. Tvistbilæggelsesprocedurer indledt af tredjelande mod Fællesskabet

12.1.3.1. Indien - antidumpingtold på importen af sengelinned af bomuld

12.1.3.2. Brasilien - antidumpingtold på rørfittings af deformerbart støbejern

12.2. Andre WTO-aktiviteter

13. Konklusion

LISTE OVER BILAG

BILAG: OVERSIGT

BILAG A // Nye undersøgelser indledt i perioden 1. januar - 31. december 2002

A. Antidumpingundersøgelser

B. Antisubsidieundersøgelser

BILAG B // Nye undersøgelser indledt

A. i perioden 1998 - 2002 (31. december), fordelt på varegrupper

B. i perioden 1998 - 2002 (31. december), fordelt på eksportlandet

BILAG C // Nye undersøgelser afsluttet ved indførelse af midlertidig told i perioden 1. januar - 31. december 2002

A. Antidumpingundersøgelser

B. Antisubsidieundersøgelser

BILAG D // Nye undersøgelser afsluttet ved indførelse af endelig told i perioden 1. januar - 31. december 2002

A. Antidumpingundersøgelser

B. Antisubsidieundersøgelser

BILAG E // Nye undersøgelser afsluttet uden indførelse af foranstaltninger i perioden 1. januar - 31. december 2002

A. Antidumpingundersøgelser

B. Antisubsidieundersøgelser

BILAG F // Fornyede undersøgelser i forbindelse med udløb, der er indledt eller afsluttet i perioden 1. januar - 31. december 2002

BILAG G // Interimsundersøgelser indledt eller afsluttet i perioden 1. januar - 31. december 2002

BILAG H // Andre fornyede undersøgelser afsluttet i perioden 1. januar - 31. december 2002

BILAG I // Fornyede undersøgelser af nytilkomne eksportører indledt eller afsluttet i perioden 1. januar - 31. december 2002

A. Antidumpingundersøgelser

B. Antisubsidieundersøgelser (fremskyndede fornyede undersøgelser)

BILAG J // Antiovervæltningsundersøgelser indledt eller afsluttet i perioden 1. januar - 31. december 2002

BILAG K // Antiomgåelsesundersøgelser indledt eller afsluttet i perioden 1. januar - 31. december 2002

BILAG L // Beskyttelsesundersøgelser indledt eller afsluttet i perioden 1. januar - 31. december 2002

BILAG M // Godtagne eller ophævede tilsagn i perioden 1. januar - 31. december 2002

BILAG N // Foranstaltninger, der er udløbet i perioden 1. januar - 31. december 2002

BILAG O // Endelige antidumpingforanstaltninger, der var gældende pr. 31. december 2002

A. Efter vare

B. Efter land

BILAG P // Endelige antisubsidieforanstaltninger, der var gældende pr. 31. december 2002

A. Efter vare

B. Efter land

BILAG Q // Tilsagn, der var gældende pr. 31. december 2002

A. Efter vare

B. Efter land

BILAG R // Uafsluttede antidumping- og antisubsidieundersøgelser pr. 31. december 2002:

A. Nye undersøgelser (efter vare)

B. Fornyede undersøgelser (efter vare)

C. Efter land (nye og fornyede undersøgelser)

BILAG S // Tilbagebetalinger i perioden 1. januar - 31. december 2002

BILAG T // Retssager

A. Retssager, der verserede for De Europæiske Fællesskabers Domstol og Retten i Første Instans pr. 31. december 2002

B. Domme, kendelser og andre afgørelser afsagt af De Europæiske Fællesskabers Domstol og Retten i Første Instans i 2002

BILAG U // Tredjelandes antidumping- og antisubsidieundersøgelser vedrørende import fra Fællesskabet eller dets medlemsstater i 2002

A. Antidumpingundersøgelser

B. Antisubsidieundersøgelser

BILAG V // Tredjelandes beskyttelsesforanstaltninger i 2002

Resumé

Denne beretning forelægges for Europa-Parlamentet i henhold til dettes beslutning af 16. december 1981 om Fællesskabets antidumpingaktiviteter [1] og betænkningen fra Europa-Parlamentets Udvalg om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi [2].

[1] EFT C 11 af 18.1.1982, s. 37.

[2] PE 141.178/endelig af 30.11.1990, ordfører: Gijs De Vries.

Desuden vedtog Europa-Parlamentet i oktober 2002 en beretning, som var udarbejdet af parlamentsmedlem Michel Hansenne på grundlag af Kommissionens 19. årsberetning. Parlamentet støttede generelt Fællesskabets anvendelse af antidumpinginstrumentet og fremsatte forslag med henblik på at forbedre den aktuelle situation på visse udvalgte områder. Nærmere oplysninger fremgår af punkt 4.

Denne beretning for 2002 giver en oversigt over den gældende fællesskabslovgivning med hensyn til instrumenter til beskyttelse af handelen. Dette kapitel dækker bl.a. Rådets vedtagelse i 2002 af overgangsbestemmelser, der skal anvendes på varer, der henhører under EKSF-traktaten. Da EKSF-traktaten udløb den 23. juli 2002, var det nødvendigt at præcisere, at alle uafsluttede undersøgelser, klager og ansøgninger, der var indledt eller indgivet i henhold til den tidligere EKSF-lovgivning, og alle foranstaltninger, som var vedtaget i henhold til denne lovgivning, nu ville være dækket af antidumping- og antisubsidiegrundforordningerne.

Desuden fremsatte Kommissionen to forslag om ændring af antidumping- og antisubsidiegrundforordningerne, der blev vedtaget af Rådet den 5. november 2002. Ændringerne består bl.a. i, at Rusland anerkendes som et land med markedsøkonomi.

Beretningen opsummerer endvidere udviklingen i den generelle politik. Lige som sidste år indeholder beretningen ikke længere bemærkninger til hver enkelt sag. Den giver en oversigt over alle undersøgelser sammen med de mest centrale oplysninger, såsom den indførte told. Sager, der fortjener særlig opmærksomhed, er derimod behandlet mere detaljeret. Beretningen er derfor mere faktuel og koncentreret og dækker årets vigtigste begivenheder. De detaljerede bilag, der dækker alle sager, sikrer, at beretningens faktuelle indhold stadig er meningsfuldt og tilstrækkeligt til at forstå aktiviteterne i 2002.

For så vidt angår aktiviteterne i 2002 blev der afsluttet i alt 33 nye undersøgelser, heraf 28 med indførelse af endelig antidumpingtold eller udligningsforanstaltninger og 5 med afslutning. I yderligere 17 undersøgelser blev der indført midlertidige foranstaltninger.

Der blev indledt 13 udløbsundersøgelser, og 6 blev afsluttet. I 12 sager blev undersøgelserne afsluttet med en bekræftelse af tolden. Med hensyn til interimsundersøgelser blev der indledt 36, mens 10 blev afsluttet og 9 afsluttet med bekræftelse eller ændring af tolden. Af de 36 indledte undersøgelser var 15 imidlertid delvise interimsundersøgelser af en bestemt type, nemlig begrænset til formen af de gældende foranstaltninger, som ikke synes tilstrækkelige til at modvirke den dumping, der forvoldte skade, og/eller som ikke tog højde for situationer, hvor importerede varer var blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning.

Det skal bemærkes, at denne udgave af beretningen er udvidet, så den nu også omfatter beskyttelsesforanstaltninger. Dette emne var kun nævnt sporadisk i tidligere beretninger, da Fællesskabet ikke havde indført beskyttelsesforanstaltninger, siden WTO-aftalen trådte i kraft i 1994. I 2002 vedtog Fællesskabet imidlertid sådanne foranstaltninger over for stålprodukter. Navnlig blev der indført endelige beskyttelsesforanstaltninger mod 7 stålprodukter; undersøgelsen vedrørende 11 andre stålprodukter blev afsluttet. Tre varer var stadig ved at blive undersøgt ved udgangen af 2002, men undersøgelserne blev afsluttet i begyndelsen af 2003.

Som i tidligere år giver beretningen en oversigt over de retssager, som vedrører de handelspolitiske instrumenter. I løbet af 2002 afsagde Retten i Første Instans fem domme og en kendelse. 2002 kan anses for et meget vellykket år med hensyn til at forsvare handelsbeskyttelsestiltag over for Retten i Første Instans. I 4 af de 5 domme stadfæstede Retten fællesskabsinstitutionernes praksis.

Rapporten indeholder også en oversigt over aktiviteterne i forbindelse med antidumping-, antisubsidie- og beskyttelsesforanstaltninger vedtaget af tredjelande. Nærmere bestemt var der ved udgangen af 2002 indført 118 antidumping-, 26 antisubsidie- og 39 beskyttelsesforanstaltninger mod Fællesskabet og dets medlemsstater. Fællesskabet overgås stadig kun af Kina som det område, der er mest påvirket af tredjelandes aktioner til beskyttelse af handelen.

Kapitlet om aktiviteter inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen (WTO) dækker tvistbilæggelsesprocedurer indledt både af og mod Fællesskabet. Det behandler desuden andre aktiviteter, såsom første fase af forhandlingerne om antidumping- og antisubsidieaftalerne, hvor Kommissionen spillede en aktiv rolle ved at fremlægge forhandlingsforslag.

Bilagene til beretningen giver mulighed for hurtigt at overskue aktiviteterne i tabelform.

Beretningen er også tilgængelig for offentligheden. 2001-udgaven havde et oplag på ca. 500 eksemplarer. (Internet-side: http://europa.eu.int/comm/trade/policy/dumping/reports.htm)

1. OVERSIGT OVER LOVGIVNINGEN

1.1. Antidumping- og antisubsidieområdet

1.1.1. Internationale rammer

På internationalt plan blev illoyal handelspraksis, f.eks. dumping og tildeling af subsidier, identificeret som en trussel mod åbne markeder helt tilbage i 1947, hvor den første GATT-overenskomst blev undertegnet. Overenskomsten indeholdt konkrete bestemmelser, der gjorde det muligt for medlemmer af GATT at gribe ind over for en sådan praksis, hvis den forårsagede væsentlig skade for en indenlandsk erhvervsgren i et GATT-medlem.

Siden da er der gjort en betydelig indsats for at harmonisere reglerne for instrumenter til beskyttelse af handelen. Under den seneste GATT-runde (den såkaldte Uruguay-runde), der førte til oprettelsen af WTO og til detaljerede antidumping- og antisubsidieaftaler, var en stor del af opmærksomheden rettet mod procedurereglerne og mod de konkrete betingelser, der skal være opfyldt, før der kan træffes beskyttelsesforanstaltninger. Fællesskabet spillede en aktiv rolle under forhandlingerne om disse relevante kriterier og har indarbejdet dem i sin egen lovgivning.

1.1.2. Fællesskabslovgivningen

1.1.2.1. Den lovgivning, som er omfattet af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab

Fællesskabets første lovgivning vedrørende dumping og subsidier blev vedtaget i 1968 og er siden blevet ændret flere gange. De nuværende grundtekster, der udgør det retlige grundlag for antidumping- og antisubsidieundersøgelser i Fællesskabet, trådte i kraft i marts 1996 og oktober 1997. De er i overensstemmelse med de antidumping- og antisubsidieaftaler, der blev opnået enighed om i GATT/WTO-forhandlingerne. De grundlæggende retsakter er:

- Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab [3]

[3] EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1, senest ændret ved forordning (EF) nr. 1972/2002 (EFT L 305 af 7.11.2002, s. 1).

- Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab [4]

[4] EFT L 288 af 21.10.1997, s. 1, senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1973/2002 (EFT L 305 af 7.11.2002, s. 4).

Disse retsakter vil samlet blive benævnt "grundforordningerne".

Fællesskabslovgivningen indeholder en række bestemmelser, der skal sikre en afbalanceret anvendelse af Fællesskabets regler om dumping og subsidier for alle interesserede parter. Disse bestemmelser omfatter en "fastlæggelse af Fællesskabets interesser" og fastsættelse af tolden efter "reglen om mindste told", der er mere vidtgående end WTO-forpligtelserne.

Fastlæggelsen af Fællesskabets interesser er en klausul om offentlighedens interesser og foreskriver, at der kun kan træffes foranstaltninger, hvis de ikke strider mod Fællesskabets samlede interesser. Dette kræver en analyse af alle de berørte økonomiske interesser, herunder den indenlandske erhvervsgrens, brugernes, forbrugernes og formidlernes interesser.

Ifølge reglen om mindste told skal de af Fællesskabet indførte foranstaltninger være lavere end dumping- eller subsidiemargenen, hvis en sådan lavere sats er tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.

1.1.2.2. Den lovgivning, som er omfattet af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF-traktaten)

Mens EKSF-traktaten var i kraft, fandtes der specifikke retsakter [5] for produkter, der henhørte under traktatens anvendelsesområde. Disse akter behandlede illoyal handelspraksis og dannede grundlag for en række antidumping- og antisubsidieforanstaltninger.

[5] Kommissionens beslutning nr. 2277/96/EKSF af 28. november 1996 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EFT L 308 af 29.11.1996, s. 11), som senest ændret ved Kommissionens beslutning nr. 435/2001/EKSF (EFT L 63 af 3.3.2001, s. 14), og Kommissionens beslutning nr. 1889/98/EKSF af 3. september 1998 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EFT L 245 af 4.9.1998, s. 3).

Da EKSF-traktaten udløb den 23. juli 2002 efter at have været i kraft i 50 år, var det nødvendigt at præcisere, at alle varer nu vil være omfattet af grundforordningerne, og at alle eksisterende foranstaltninger eller uafsluttede undersøgelser vedrørende EKSF-produkter vil være underlagt disse forordninger.

Rådet fastsatte derfor ved forordning (EF) nr. 963/2002 [6] overgangsbestemmelser, ifølge hvilke alle antidumping- og antisubsidieforanstaltninger og alle uafsluttede undersøgelser, klager og anmodninger i henhold til beslutning nr. 2277/96/EKSF og nr. 1889/98/EKSF skulle underlægges bestemmelserne i de respektive grundforordninger med virkning fra den 24. juli 2002.

[6] EFT L 149 af 7.6.2002, s. 3, senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1310/2002 (EFT L 192 af 20.7.2002, s. 9).

1.1.3. Ændringer af fællesskabslovgivningen i 2002

1.1.3.1. Ændringer af antidumpinggrundforordningen

Den 5. november 2002 vedtog Rådet forordning (EF) nr. 1972/2002 [7] om ændring af antidumpinggrundforordningen.

[7] EFT L 305 af 7.11.2002, s. 1.

Ændringen bestod bl.a. i den formelle anerkendelse af Rusland som et land med markedsøkonomi i forbindelse med instrumenterne til forsvar af handelen, hvilket er en anerkendelse af de betydelige fremskridt, der er gjort i Rusland med hensyn til at overholde markedsøkonomiske principper. Dette betyder i praksis, at beregningen af dumpingmargener ikke længere vil være baseret på oplysninger fra et analogt land, men at de russiske selskabers egne omkostninger og priser altid vil blive taget i betragtning.

Blandt andre ændringer er en præcisering af udtrykkene "forretningsmæssigt forbundne parter", "provision" og "særlig markedssituation, der ikke tillader en korrekt sammenligning". Desuden angiver forordningen, hvad der skal gøres, når visse omkostninger på eksportlandets marked er fordrejede, og giver en præcisering med hensyn til anvendelsen af foreliggende faktiske oplysninger og af visse kriterier for indrømmelse af "individuel behandling" til visse eksportører fra lande uden markedsøkonomi og lande med overgangsøkonomier.

Denne ændring finder anvendelse på alle undersøgelser, der er indledt i henhold til antidumpinggrundforordningen efter datoen for ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 1972/2002, dvs. den 8. november 2002.

1.1.3.2. Ændringer af antisubsidiegrundforordningen

Den 5. november 2002 vedtog Rådet forordning (EF) nr. 1973/2002 [8] om ændring af antisubsidiegrundforordningen.

[8] EFT L 305 af 7.11.2002, s. 4.

Der var to hovedformål med ændringerne: for det første skulle udløbet af WTO's bestemmelser om "tilladelige" subsidier gennemføres ved at ophæve de tilsvarende bestemmelser i Fællesskabets lovgivning. For det andet blev reglerne om subsidier i form af tilvejebringelse af billige varer eller tjenesteydelser præciseret, så de også dækker situationer, hvor der ikke er noget marked for disse varer eller tjenesteydelser i det pågældende land. I sådanne tilfælde skal der ifølge ændringerne foretages justeringer, eller verdensmarkedspriserne skal benyttes.

Denne ændring finder desuden anvendelse på alle undersøgelser, der er indledt i henhold til antisubsidiegrundforordningen efter datoen for ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 1973/2002, dvs. den 8. november 2002.

1.2. Beskyttelsesforanstaltninger

1.2.1. Internationale rammer

Princippet om liberalisering af importen blev fastsat i GATT 1947 og styrket i WTO-aftalerne fra 1994. Da beskyttelsesforanstaltninger består af en ensidig tilbagetrækning eller suspension af en toldindrømmelse eller andre tidligere aftalte forpligtelser vedrørende handelsliberalisering, må de anses for en undtagelse fra dette princip. Artikel XIX i GATT 1994 og WTO-aftalen om beskyttelsesforanstaltninger fastsætter ikke blot strenge betingelser for anvendelsen af denne undtagelsesklausul, men indfører også en multilateral kontrol under WTO's Komité for Beskyttelsesforanstaltninger.

I henhold til WTO-reglerne skal en beskyttelsesforanstaltning betragtes som et kortvarigt midlertidigt forsvarstiltag (en "sikkerhedsventil"), der anvendes over for al import af en vare, som er omfattet af en foranstaltning, uanset denne vares oprindelse [9].

[9] For så vidt angår ikke-medlemmer af WTO kan beskyttelsesforanstaltninger dog være selektive og anvendes på varer med oprindelse i et specifikt land. Protokoller om tiltrædelse af WTO kan også indeholde bestemmelser om sådanne selektive beskyttelsesmekanismer (f.eks. protokollen vedrørende Folkerepublikken Kina).

Beskyttelsesforanstaltninger kan kun vedtages efter en grundig undersøgelse, der giver dokumentation for, at der er tale om a) en uforudset udvikling, der fører til b) øget import, c) væsentlig skade for hjemmemarkedsproducenterne og d) en årsagssammenhæng mellem importen og skaden.

1.2.2. Fællesskabslovgivningen

Ovennævnte principper er alle afspejlet i de relevante fællesskabsforordninger. Desuden kræver vedtagelse af foranstaltninger i Fællesskabet en analyse af alle involverede interesser, dvs. foranstaltningernes virkninger på producenter, brugere og forbrugere. Med andre ord kan der kun træffes beskyttelsesforanstaltninger, når dette er i Fællesskabets interesse. Fællesskabets aktuelle beskyttelsesinstrumenter er dækket af følgende forordninger:

- Rådets forordning (EF) nr. 3285/94 [10] om den fælles importordning og om ophævelse af forordning (EF) nr. 518/94

[10] EFT L 349 af 31.12.1994, s. 53, senest ændret ved forordning (EF) nr. 2474/2000 (EFT L 286 af 11.11.2000, s. 1).

- Rådets forordning (EF) nr. 519/94 [11] om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1765/82, nr. 1766/82 og nr. 3420/83

[11] EFT L 67 af 10.3.1994, s. 89, senest ændret ved forordning (EF) nr. 1138/98 (EFT L 159 af 3.6.1998, s. 1).

- Rådets forordning (EF) nr. 517/94 [12] om den fælles ordning for indførsel af tekstilvarer fra en række tredjelande, som ikke er omfattet af bilaterale aftaler, protokoller eller andre arrangementer eller af andre specifikke fællesskabsregler for indførsel.

[12] EFT L 67 af 10.3.1994, s. 1, senest ændret ved forordning (EF) nr. 1309/2002 (EFT L 192 af 20.7.2002, s. 1).

Disse forordninger vil samlet blive benævnt "beskyttelsesgrundforordningerne".

1.2.3. Forslag til en forordning om beskyttelsesforanstaltninger og udfasning af visse kontingenter for import med oprindelse i Folkerepublikken Kina

I juni 2002 forelagde Kommissionen et forslag for Rådet om en varespecifik overgangsbeskyttelsesordning for import med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 519/94 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande [13]. Forslaget blev efterfølgende vedtaget af Rådet og offentliggjort i marts 2003 [14].

[13] EFT C 227 E af 24.9.2002, s. 555.

[14] EUT L 65 af 8.3.2003, s. 1.

Denne forordning er en nøjagtig overtagelse i EF-retten af bestemmelser i protokollen om Folkerepublikken Kinas tiltrædelse af WTO. Den har to hovedsøjler:

- første søjle fastsætter regler om oprettelse af en varespecifik overgangsbeskyttelsesordning for import fra Folkerepublikken Kina. I henhold til denne ordning har Fællesskabet lov til at indføre specifikke foranstaltninger, bl.a. told, hvis importen fra Folkerepublikken Kina til Fællesskabet stiger hastigt, så der forvoldes forstyrrelse af markedet for erhvervslivet i EF. Der kan kun indføres foranstaltninger, hvis det er nødvendigt at gribe ind af hensyn til Fællesskabets interesser. De høje proceduremæssige krav, der gælder for Fællesskabets eksisterende instrumenter til forsvar af handelen, gælder også for dette specifikke instrument. Der kan ikke indføres foranstaltninger ud over den 11. december 2013, hvor overgangsordningen ophører i henhold til bestemmelserne i tiltrædelsesprotokollen.

- anden søjle forudser en gradvis afskaffelse af visse kontingenter for ikke-tekstilvarer (fodtøj, bordservice og keramik), indtil kontingenterne helt afskaffes i 2005.

Samtidig sikrer forordningen, at Rådets forordning (EF) nr. 519/94 ikke længere finder anvendelse på Folkerepublikken Kina.

1.3. Instrument til beskyttelse mod subsidier og illoyal priskonkurrence i forbindelse med luftfartsydelser

I marts 2002 vedtog Kommissionen sit forslag til et instrument til forsvar af handelen i forbindelse med levering af luftfartsydelser fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab [15]. Ifølge forslaget kan der vedtages afhjælpende foranstaltninger, hvis subsidierede eller illoyalt prisansatte luftfartstjenesteydelser forvolder væsentlig skade for flyselskaber i Fællesskabet på visse ruter til og fra Fællesskabet.

[15] Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om beskyttelse mod støtte og illoyal priskonkurrence i forbindelse med levering af luftfartsydelser fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (KOM(2002) 110 endelig af 12.3.2002).

Dette er det første nye forslag til et instrument til forsvar af handelen i servicesektoren, siden et lignende instrument for søfartstjenester blev vedtaget i 1986. Det er affødt af krisen i luftfartssektoren ved udgangen af 2001, der førte til, at nogle tredjelandes regeringer begyndte at subsidiere deres luftfartsselskaber. Dette skabte vanskeligheder for EF-erhvervsgrenen, der måtte konkurrere med luftfartsselskaber fra tredjelande, der opnåede fordele af store subsidier, mens de selv var genstand for strenge regler om statsstøtte.

Forslaget trækker på eksisterende instrumenter for varehandel, særlig antisubsidiegrundforordningen. Det forudser indførelse af foranstaltninger i to tilfælde: for det første hvis subsidierede luftfartsydelser, der leveres af luftfartsselskaber uden for Fællesskabet, forvolder væsentlig skade, eller for det andet hvis sådanne statskontrollerede selskaber opnår ikke-kommercielle fordele og har skadevoldende priser, der ligger under de normale priser.

Europa-Parlamentet har vedtaget en række ændringer til dette forslag [16], som i øjeblikket drøftes i Rådet. Forslaget ventes vedtaget midt i 2003.

[16] EUROPA-PARLAMENTETS LOVGIVNINGSMÆSSIGE BESLUTNING (KOM(2002) 110 - C5-0133/2002 - 202/0067 (COD)).

2. GRUNDLÆGGENDE BEGREBER

2.1. Antidumping- og antisubsidieområdet

2.1.1. Hvad er dumping, og hvad er udligningsberettigede subsidier - de konkrete betingelser for indførelse af told

2.1.1.1. Dumping og subsidier

Dumping defineres traditionelt som prisdiskrimination mellem nationale markeder eller som salg til en pris, der ligger under produktionsomkostningerne. I Fællesskabets antidumpinglovgivning defineres dumping som det forhold, at en vare sælges i Fællesskabet til en pris, der er lavere end varens "normale værdi". Den "normale værdi" er sædvanligvis den faktiske salgspris på eksportlandets hjemmemarked. Et land sælger derfor til dumpingpriser, hvis priserne på dets hjemmemarked er højere end dets eksportpriser (prisdiskrimination).

Hvis salget på hjemmemarkedet ikke er repræsentativt, f.eks. fordi der kun er tale om små mængder, kan den normale værdi fastsættes på et andet grundlag, som f.eks. andre producenters priser på hjemmemarkedet eller produktionsomkostningerne. I sidstnævnte tilfælde sælger et selskab til dumpingpriser, hvis dets eksportpriser ligger under produktionsomkostningerne.

I de fleste tilfælde foreligger der en vis adskillelse af markederne, hvor der ikke blot er tale om lejlighedsvis dumping. Denne adskillelse kan bl.a. skyldes statslig regulering eller forbrugernes præferencer. Eksportørerne er som følge heraf til en vis grad afskærmet fra international konkurrence på deres hjemmemarked.

Subsidier kan have tilsvarende virkninger som salg til dumpingpriser. Ved subsidier forstås en direkte støtte fra staten, hvorved producenter eller eksportører opnår en fordel (f.eks. tilskud, skatte- og afgiftsfritagelse, lån på præferencevilkår, hvor renten er lavere end markedsrenten, eksportfremmeordninger), som har til sigte at tillade eksportørerne at sælge til lave priser i Fællesskabet.

2.1.1.2. Væsentlig skade og årsagssammenhæng

For at der skal træffes foranstaltninger mod illoyal handelspraksis er det ikke tilstrækkeligt, at selskabet eksporterer deres varer til Fællesskabet til dumpingpriser eller subsidierede priser. Der kan kun indføres foranstaltninger, hvis denne eksport forårsager væsentlig skade for producenter i Fællesskabet, der ikke kan konkurrere på lige fod med eksportørerne.

Typiske skadesindikatorer er, at mængden af den dumpede og/eller subsidierede import stiger over en vis periode, og at importpriserne ligger under EF-erhvervsgrenens salgspriser. Som følge heraf tvinges EF-erhvervsgrenen til at mindske produktionsmængder og salgspriser, hvorved den taber markedsandel, har tab eller må afskedige ansatte. I værste fald kan eksportørerne forsøge at eliminere levedygtige EF-producenter ved at benytte en aggressiv prisstrategi. Under alle omstændigheder kræves det af skadesanalysen, at alle relevante faktorer tages i betragtning, før det fastslås, om EF-erhvervsgrenen lider "væsentlig skade".

En anden betingelse for indførelse af foranstaltninger er, at der skal foreligge en "årsagssammenhæng": skaden skal være forårsaget af dumpingen eller subsidierne. Denne betingelse er opfyldt, når skaden for EF-erhvervsgrenen falder sammen med stigningen i dumpingimporten og den subsidierede import. Det er vigtigt at bemærke, at den dumpede eller subsidierede import ikke behøver at være den eneste årsag til skaden.

2.1.1.3. Fællesskabets interesser

Endelig skal det fastslås, at en anvendelse af foranstaltninger ikke vil være i modstrid med Fællesskabets overordnede interesser. I denne forbindelse skal der tages hensyn til interesserne for alle relevante erhvervsdrivende, der kan påvirkes af undersøgelsens resultat.

2.1.2. Procedure

Undersøgelser gennemføres i overensstemmelse med de procedureregler, der er fastsat i grundretsakterne. Disse regler sikrer en åben, retfærdig og objektiv procedure, idet de giver interesserede parter betydelige proceduremæssige rettigheder. Desuden offentliggøres resultaterne af en undersøgelse i Den Europæiske Unions Tidende, og Fællesskabet skal begrunde sine afgørelser deri. Endelig sikres det, at hver sag afgøres individuelt, og Kommissionen tøver ikke med at afslutte en sag, hvis betingelserne for at indføre foranstaltninger ikke er opfyldt.

Hver undersøgelse er forskellig alt efter de involverede varer og lande, men alle sager følger de samme procedureregler. Der gælder imidlertid visse præferenceregler for de central- og østeuropæiske lande og Tyrkiet. Reglerne for nye sager opsummeres herunder.

Indledning

En sag begynder normalt med en tilstrækkeligt underbygget klage fra den EF-erhvervsgren, der fremstiller den samme eller en tilsvarende vare som den, der er omhandlet i klagen. Efter at have modtaget denne klage vurderer Kommissionen, om den indeholder tilstrækkelig dokumentation til, at sagen kan indledes. En sag påbegyndes ved en indledningsmeddelelse i EUT. I denne meddelelse opfordres alle interesserede parter, herunder brugere og om nødvendigt forbrugerorganisationer, til at deltage i proceduren og samarbejde i forbindelse med denne. Der sendes detaljerede spørgeskemaer til producenter i de eksporterende lande og Fællesskabet, forhandlere (især importører) og andre interesserede parter, f.eks. brugere. Disse parter underrettes også om, at de kan anmode om at blive hørt og om at få adgang til ikke-fortrolige optegnelser, så de bedre kan tale deres sag.

Undersøgelsen indtil indførelsen af midlertidige foranstaltninger

Når Kommissionen har modtaget besvarelserne af spørgeskemaerne, foretager den undersøgelser hos de samarbejdsvillige parter.

Det vigtigste formål med disse besøg er at kontrollere, om oplysningerne i spørgeskemaerne er pålidelige. De verificerede oplysninger benyttes derefter til at beregne eller fastsætte dumpingmargenen og skadesfaktorerne, navnlig prisunderbudsmargenen og skadesafhjælpningsniveauet. Disse beregninger indebærer ofte behandling af tusindvis af transaktioner og kræver en kompliceret analyse af produktionsomkostninger.

Resultaterne af disse beregninger og de øvrige resultater opsummeres i et arbejdsdokument, på grundlag af hvilket det - efter høring af medlemsstaterne i Det Rådgivende Udvalg - besluttes, om der skal indføres midlertidige foranstaltninger, eller om proceduren skal afsluttes. I begge tilfælde er det Kommissionen, der har ansvaret for at træffe en afgørelse på dette trin.

Undersøgelsen indtil indførelsen af endelige foranstaltninger

Efter offentliggørelse af Kommissionens forordning om indførelse af midlertidig told i EUT modtager interesserede parter, der har anmodet herom, en fuldstændig underretning, der gør det muligt for dem at kontrollere Kommissionens beregninger og fremsætte bemærkninger. Der kan også fremsættes bemærkninger under en høring. Disse foreløbige indlæg og bemærkninger tages i betragtning, når Kommissionen udarbejder endnu et arbejdsdokument, der er endeligt.

Efter den endelige underretning og konsultation af medlemsstaterne på grundlag af det andet arbejdsdokument fremsætter Kommissionen over for Rådet forslag om, hvorvidt de midlertidige foranstaltninger skal bekræftes og endelige foranstaltninger indføres. En anden mulighed er, at Kommissionen godtager tilsagn fra eksportørerne om, at de vil overholde mindstepriser. I så fald indføres der sædvanligvis ikke told for de selskaber, hvis tilsagn godtages.

Rådet træffer afgørelse om vedtagelse af Kommissionens forslag med simpelt flertal, dvs. mindst otte medlemsstater skal gå ind for Kommissionens forslag. Forordningen om indførelse af endelig told og opkrævning af den midlertidige told offentliggøres i EUT.

På grundlag af undersøgelsesresultaterne kan det også besluttes at afslutte en sag uden indførelse af foranstaltninger. Samme procedure (meddelelse, bemærkninger, høring, arbejdsdokument) som ovenfor nævnt finder anvendelse. En sag afsluttes sædvanligvis ved en afgørelse truffet af Kommissionen efter høring af medlemsstaterne.

Frister og varighed

Den ovenfor beskrevne procedure er underlagt strenge obligatoriske frister. En afgørelse om indførelse af midlertidig told skal således træffes inden for en frist på ni måneder fra indledningen af en undersøgelse, og en undersøgelse skal være endeligt afsluttet inden for en frist på femten måneder (13 måneder for så vidt angår subsidier). Dette medfører et betydeligt tidspres, hvor der bl.a. skal tages hensyn til interne høringer og nødvendigheden af at offentliggøre forordninger og afgørelser på alle fællesskabssprog samtidig.

Antidumping- eller udligningsforanstaltninger vil normalt være gældende i en periode på fem år og kan bestå af told eller tilsagn, som eksportørerne har afgivet. Der træffes normalt foranstaltninger omfattende det enkelte land, men der kan også indrømmes individuel behandling, dvs. anvendelse af en selskabsspecifik told, af eksportører, der har udvist samarbejdsvilje gennem hele undersøgelsen. Under denne femårsperiode kan interesserede parter under visse forhold anmode om en fornyet undersøgelse af foranstaltningerne eller om tilbagebetaling af betalt antidumpingtold. Foranstaltninger kan også suspenderes i en vis periode efter bestemte kriterier.

Grundforordningerne rummer bestemmelser om administrative fornyede undersøgelser og skelner mellem interimsundersøgelser, undersøgelser i forbindelse med nye eksportører og udløbsundersøgelser. Disse procedurer indledes normalt kun på grundlag af den underbyggede dokumentation og varer normalt ikke over 12 måneder.

Udløbsundersøgelser skal fastslå, om foranstaltningernes udløb vil føre til fortsat eller fornyet dumping og skade. I løbet af den femårige periode kan Kommissionen gennemføre en interimsundersøgelse. Efter denne procedure vil Kommissionen overveje, om omstændighederne med hensyn til subsidiering/dumping og skade er ændret væsentligt, eller om de gældende foranstaltninger når det ønskede resultat og afhjælper skaden. Endelig fastsætter grundforordningerne, at der skal gennemføres fornyede undersøgelser for at fastsætte individuelle margener for nye eksportører i det pågældende eksportland.

Retlige undersøgelser

Parternes proceduremæssige rettigheder, herunder høringer og adgang til ikke-fortrolige optegnelser, respekteres under hele proceduren, og der forefindes et retligt undersøgelsessystem for at sikre, at proceduren gennemføres korrekt. Det er Retten i Første Instans og Domstolen i Luxembourg, der har kompetence til at prøve antidumping- og antisubsidiesager. Stater, der er medlemmer af WTO, har desuden mulighed for at gøre brug af WTO's mekanisme for tvistbilæggelse.

2.2. Beskyttelsesforanstaltninger

2.2.1. Hvad er beskyttelsesforanstaltninger

Beskyttelsesforanstaltninger er en "sikkerhedsventil", der muliggør en midlertidig beskyttelse mod de negative følger af stigninger i importen. I henhold til fællesskabslovgivningen [17] om gennemførelse af WTO-aftalen om beskyttelsesforanstaltninger kan de anvendes i situationer, hvor en vare som følge af en uforudset udvikling importeres til Fællesskabet i en forøget mængde og/eller på vilkår og betingelser, der forårsager, eller truer med at forårsage, alvorlig skade for EF-producenterne af samme vare eller varer, der direkte konkurrerer hermed. Beskyttelsesforanstaltninger kan kun indføres i det omfang og i den periode, det er nødvendigt for at forhindre eller afhjælpe skaden.

[17] Rådets forordning (EF) nr. 3285/94 om den fælles importordning.

2.2.2. Procedure

Undersøgelser gennemføres i overensstemmelse med de procedureregler, der er fastsat i grundforordningerne om beskyttelsesforanstaltninger. Disse regler sikrer en gennemsigtig, retfærdig og objektiv procedure. Desuden offentliggøres resultaterne af beskyttelsesundersøgelser i Den Europæiske Unions Tidende, og Fællesskabet skal begrunde sine afgørelser deri.

Indledning

Kommissionen underrettes af en eller flere medlemsstater, hvis udviklingen i importen af en bestemt vare synes at påkræve beskyttelsesforanstaltninger. Denne henvendelse skal indeholde dokumentation for a) importens mængde, b) importens priser, c) udviklingen i bestemte økonomiske faktorer, f.eks. produktion, kapacitetsudnyttelse, lagerbeholdninger, salg, markedsandel, priser, fortjeneste, beskæftigelse osv. og d) andre kendsgerninger end dem, der har med udviklingen at gøre. Hvis der er trussel om alvorlig skade, skal Kommissionen også undersøge, om det klart kan forudses, at der er sandsynlighed for, at en bestemt situation faktisk vil komme til at forvolde skade.

Kommissionen videregiver straks disse oplysninger til alle de øvrige medlemsstater, og der sker høringer i Det Rådgivende Udvalg for Beskyttelsesforanstaltninger. Hvis der er tilstrækkelige beviser til at berettige en undersøgelse, offentliggør Kommissionen en indledningsmeddelelse i Den Europæiske Unions Tidende inden for en måned efter modtagelsen af oplysningerne og indleder undersøgelsen i samarbejde med medlemsstaterne.

Midlertidige foranstaltninger

På ethvert tidspunkt under undersøgelsen kan der indføres midlertidige foranstaltninger. De skal anvendes i kritiske omstændigheder, hvor forsinkelser vil forvolde skade, der vanskeligt kan afhjælpes, så omgående handling er nødvendig, og hvor en foreløbig afgørelse giver klart bevis for, at en øget import har forvoldt eller truer med at forvolde alvorlig skade.

Varigheden af de midlertidige foranstaltninger kan imidlertid ikke overstige 200 dage (dvs. 6 måneder).

Endelige foranstaltninger

Hvis Kommissionen ved afslutningen af undersøgelsen finder, at endelige beskyttelsesforanstaltninger er nødvendige, træffer den de nødvendige beslutninger senest ni måneder efter indledningen af undersøgelsen, hvorefter resultaterne af undersøgelsen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende. Under ekstraordinære omstændigheder kan denne frist forlænges med yderligere højst to måneder, hvis der offentliggøres en meddelelse herom i EUT med angivelse af varigheden af forlængelsen og grundene til denne.

Beskyttelsesforanstaltninger skal kun anvendes for at forhindre eller afhjælpe alvorlig skade, således at traditionelle handelsstrømme opretholdes i videst muligt omfang. For så vidt angår foranstaltningernes form vælger Fællesskabet de foranstaltninger, der er mest hensigtsmæssige for at nå disse mål. Foranstaltningerne kan bestå af kvantitative kontingenter, toldkontingenter osv.

Foranstaltningernes varighed og fornyet undersøgelse

Beskyttelsesforanstaltningers varighed skal være begrænset til den tid, som er nødvendig for at forhindre eller afhjælpe alvorlig skade og lette justeringer for EF-producenterne, men må ikke overstige fire år, inklusive eventuelle midlertidige foranstaltningers gyldighedsperiode. Under særlige omstændigheder kan en forlængelse være nødvendig, men den samlede periode, hvori der anvendes beskyttelsesforanstaltninger, må ikke overstige otte år.

Hvis foranstaltningernes varighed overstiger et år, skal de gradvist liberaliseres med regelmæssige mellemrum under anvendelsesperioden. Hvis varigheden overstiger tre år, skal Kommissionen høre Det Rådgivende Udvalg for Beskyttelsesforanstaltninger for at undersøge foranstaltningernes virkninger, træffe beslutning om det hensigtsmæssige ved en yderligere liberalisering og afgøre, om det stadig er nødvendigt at anvende foranstaltningerne. Alt efter høringernes resultat kan foranstaltningerne ophæves eller ændres.

3. DE TJENESTEGRENE, DER BESKÆFTIGER SIG MED INSTRUMENTER TIL FORSVAR AF HANDELEN

Antidumping- og antisubsidietjenesterne blev omstruktureret i april 2002. Dette førte til oprettelse af et direktorat, der dækker alle instrumenter til forsvar af handelen. Direktoratet består nu af 5 kontorer. Kontor 1 har ansvaret for de politiske aspekter (herunder WTO og kontoret for klager), og kontor 2 overvåger tredjelandes aktiviteter i forbindelse med antidumping-, antisubsidie- og beskyttelsesforanstaltninger. De tre øvrige kontorer tager sig udelukkende af undersøgelser af spørgsmål vedrørende skade og dumping/subsidiering.

4. SAMARBEJDE MED EUROPA-PARLAMENTET

I den af MEP Michel Hansenne udarbejdede beretning (nævnt i indledningen til denne beretning) foreslog Europa-Parlamentet en række forbedringer af den aktuelle praksis, såsom kortere frister for håndhævelse af midlertidige foranstaltninger og indførelse af frister i fornyede undersøgelser. Det opfordrede til, at små og mellemstore virksomheder fik bedre adgang til handelsforsvarsinstrumenter, og til øget gennemsigtighed, særlig gennem lettere adgang til oplysninger og styrkelse af retten til at blive hørt. Det noterede sig den nye situation med hensyn til udvidelsen og anmodede Kommissionen om at klarlægge, om de ressourcer, der i øjeblikket er afsat til at behandle de handelsforsvarsmæssige instrumenter, er tilstrækkelige. Det understregede betydningen af at give Kommissionen de ressourcer, der anses for at være nødvendige for at klare de eventuelle fremtidige forbedringer.

Europa-Parlamentet opfordrede også Kommissionen til at fremlægge forslag inden for WTO-forhandlingerne (Cancun-ministermødet) med henblik på at harmonisere undersøgelser, forbedre gennemsigtigheden og forhindre omgåelse. Det insisterede også på at gøre reglen om mindste told og fastlæggelsen af offentlighedens interesser til et WTO-krav; disse aspekter anvendes allerede på fællesskabsplan. Det anbefalede endvidere at indføre generelle foranstaltninger for at mindske omkostningerne for selskaber, der er genstand for undersøgelser. Det stillede også en række forslag med henblik på at forbedre WTO's tvistbilæggelsesmekanisme og ønskede, at WTO's beskyttelsesaftale kom på dagsordenen for forhandlingerne.

Kommissionen hilste denne beretning og dens henstillinger velkommen. Den kom på rette tidspunkt, idet WTO-forhandlingerne i Doha-runden var ved at tage fart med antidumping højt på dagsordenen.

Kommissionen gav generelt udtryk for interesse i at studere de ændringer, der var foreslået af Europa-Parlamentet, særlig med hensyn til f.eks. forkortelse af frister, nedbringelsen af omkostninger og forenkling af procedurerne for små og mellemstore virksomheder. Samtidig understregede den behovet for at vurdere virkningerne for dens ressourcer.

Kommissionen fremhævede, at den allerede havde taget en række spørgsmål op inden for rammerne af Doha-forhandlingerne om instrumenter til forsvar af handelen, der fuldt ud falder sammen med Europa-Parlamentets forslag (se afsnit 12.2). Kommissionen vil især fortsætte med at arbejde for, at lige så høje standarder anvendes på verdensplan, således at det sikres, at Fællesskabets eksportører ikke bringes i en ufordelagtig situation.

Forberedelserne til en problemfri overgang efter udvidelsen af EU er også godt i gang. Der er etableret kontakter med kandidatlandene, og der er allerede afholdt informationsmøder med flere planlagt.

I denne forbindelse har de tjenestegrene, der beskæftiger sig med instrumenter til forsvar af handelen, udarbejdet en "handlingsplan for at sikre, at kandidatlandene er operationsdygtige lige fra den dag, hvor de tiltræder Unionen. Det forudses i denne "handlingsplan", at handelsforsvarstjenesterne vil vejlede kandidatlandene i processen for forberedelse af tiltrædelsen, bl.a. gennem en række seminarer og via menings- og informationsudveksling. Disse arrangementer er både rettet mod kandidatlandenes forvaltninger og mod alle berørte erhvervsdrivende. De vil finde sted såvel i Bruxelles som i kandidatlandenes hovedstæder for derved at få så mange deltagere som muligt.

5. GENEREL OVERSIGT OVER ANTIDUMPING- OG ANTISUBSIDIEUNDERSØGELSER OG -FORANSTALTNINGER

5.1. Nye undersøgelser

Ved udgangen af 2002 opretholdt Fællesskabet 174 antidumpingforanstaltninger [18] og 19 udligningsforanstaltninger. Antidumpingforanstaltningerne vedrørte 65 varer og 34 lande (se bilag O); udligningsforanstaltningerne vedrørte 14 varer og 8 lande (se bilag P). Der var i langt de fleste tilfælde tale om told; i et betydeligt antal sager blev der imidlertid godtaget tilsagn.

[18] Foranstaltningerne opgøres for de pågældende varer og lande.

Af de foranstaltninger, der var i kraft ved udgangen af 2002, vedrørte 32 Kina, 24 Indien, 15 Taiwan, 11 Republikken Korea, 11 Rusland, 9 Indonesien, 6 Japan og 15 lande med overgangsøkonomier eller lande uden markedsøkonomi, herunder Ukraine med 10 foranstaltninger og Belarus med 5 foranstaltninger. Enogtredive foranstaltninger vedrørte et eller flere af de ti central- og østeuropæiske lande [19].

[19] Disse lande er: Rumænien, Bulgarien, Slovakiet, Tjekkiet, Slovenien, Ungarn, Polen, Letland, Litauen og Estland.

Et mere realistisk mål for virkningerne af antidumpingforanstaltningerne er imidlertid handelsværdien af den pågældende vare, og her er der tale om store variationer alt afhængig af varesektor. Den største handelsværdi opnås ofte for højteknologiske produkter med stor værditilvækst, såsom elektroniske produkter. Det skal bemærkes, at kun 0,5 % [20] af den samlede import til Fællesskabet i 2002 var påvirket af antidumping- eller antisubsidieforanstaltninger.

[20] Kilde: Comext.

TABEL 1

Nye antidumping- og antisubsidieundersøgelser

i perioden 1. januar 1998 - 31. december 2002 [21]

[21] Indledning af en sag, der vedrører flere lande, opgøres som særskilte undersøgelser/procedurer for hvert involveret land.

>TABELPOSITION>

5.2. Fornyede undersøgelser

Ifølge grundforordningen kan antidumpingforanstaltninger og herunder pristilsagn gøres til genstand for fem forskellige former for fornyede undersøgelser: fornyede undersøgelser i forbindelse med udløb (artikel 11, stk. 2), fornyede undersøgelser, mens foranstaltningerne er i kraft (interimsundersøgelser; artikel 11, stk. 3), fornyede undersøgelser i forbindelse med nye eksportører (artikel 11, stk. 4), fornyede undersøgelser i forbindelse med overvæltning (artikel 12) og omgåelsesundersøgelser (artikel 13).

Også antisubsidieforanstaltninger kan ifølge grundforordningen gøres til genstand for fem forskellige former for fornyede undersøgelser: fornyede undersøgelser i forbindelse med udløb (artikel 18), interimsundersøgelser (artikel 19), overvæltningsundersøgelser (artikel 19, stk. 3), fremskyndede fornyede undersøgelser (artikel 20) og omgåelsesundersøgelser (artikel 23).

Disse fornyede undersøgelser udgør fortsat en væsentlig del af arbejdet i Kommissionens tjenestegrene for handelsbeskyttelsesinstrumenter. I perioden 1998 til 2002 indledtes i alt 198 fornyede undersøgelser. Disse fornyede undersøgelser udgjorde næsten 50 % af alle undersøgelser.

I 2002 indledtes 55 fornyede undersøgelser. Heraf var 13 udløbsundersøgelser, 36 var interimsundersøgelser, 1 var en undersøgelse af nye eksportører, 2 var fremskyndede undersøgelser, 1 var en overvæltningsundersøgelse og 2 var omgåelsesundersøgelser.

Nærmere oplysninger om de fornyede undersøgelser i 2002 fremgår af bilag F til K, mens tabel 2 indeholder statistiske oplysninger om årene 1998 til 2002.

TABEL 2

Fornyede undersøgelser af antidumping- og antisubsidieforanstaltninger

i perioden 1. januar 1998 - 31. december 2002 [22]

[22] Indledning af en sag, der vedrører flere lande, opgøres som særskilte undersøgelser/procedurer for hvert involveret land.

>TABELPOSITION>

Nærmere oplysninger om konklusionerne findes under punkt 6.2.

6. OVERSIGT OVER AKTIVITETER I 2002

6.1. Nye undersøgelser

6.1.1. Indledte sager

I 2002 blev der indledt 23 undersøgelser. Tre af disse vedrørte subsidier. De involverede 13 forskellige varer fra 14 forskellige lande. Nærmere oplysninger om disse undersøgelser fremgår af bilag A. De mest berørte lande er Kina med 4 undersøgelser, Rusland og Indien med hver 3 undersøgelser samt Indonesien og Færøerne med hver 2 undersøgelser. For så vidt angår varerne er jern- og stålsektoren og den kemiske industri mest berørt.

I femårs perioden fra 1998 til 2002 indledtes der 202 undersøgelser vedrørende import fra 41 lande. De sektorer, der var omfattet af de fleste undersøgelser, var jern- og stålindustrien med 72 undersøgelser, den kemiske industri med 55 undersøgelser og tekstilindustrien med 27 undersøgelser. En oversigt over disse undersøgelser fordelt på sektorer findes i bilag B(A).

De lande, der var omfattet af flest undersøgelser i perioden fra 1998 til 2002, var Indien med 28 undersøgelser, Folkerepublikken Kina med 24 undersøgelser, Korea med 20 undersøgelser og Taiwan med 13 undersøgelser. De undersøgelser, der er indledt i løbet af de seneste fem år, er anført i bilag B(B) fordelt på eksportlande.

En liste over sager indledt i 2002 følger herunder med angivelse af den klagende part. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag A.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

6.1.2. Midlertidige foranstaltninger

I 2002 blev der indført midlertidig told i 17 procedurer, heraf to antisubsidieprocedurer. De vedrørte import fra 13 forskellige lande. Som vist i tabel 1 (se punkt 5.1) var tallet 18 i 2001 og 48 i 2000.

Herunder følger en liste over sager, hvor der blev indført midlertidige foranstaltninger i 2002, samt de indførte foranstaltninger. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag C.

>TABELPOSITION>

6.1.3. Endelige foranstaltninger

6.1.3.1. Oversigt

I 2002 blev der indført endelig told i 28 procedurer, heraf tre antisubsidieprocedurer. De vedrørte import fra 20 forskellige lande og omfattede 9 varer. Indien tegnede sig for 4 undersøgelser, Folkerepublikken Kina for 3 undersøgelser, Ukraine, Indonesien og Tjekkiet hver for 2 undersøgelser og alle andre lande for hver en undersøgelse.

Herunder følger en liste over sager, hvor der blev indført endelige foranstaltninger i 2002, samt de indførte foranstaltninger. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag D. Bilag D indeholder også yderligere oplysninger om importens og forbrugets størrelse.

>TABELPOSITION>

6.1.3.2. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager (i kronologisk orden)

1. Urinstof med oprindelse i Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Litauen, Libyen, Rumænien og Ukraine

Urinstof fremstilles af naturgas og kan have fast eller flydende form. Urinstof anvendes hovedsagelig i landbrugssektoren som gødningsstof og i industrien som råmateriale ved fremstilling af visse former for lim og harpiks.

Undersøgelsen blev oprindelig indledt mod 10 tredjelande. For to lande (Egypten og Polen) fandtes skadesmargenen imidlertid at være ubetydelig, og proceduren mod disse to lande blev afsluttet. Rådet indførte den 19. januar 2002 endelige foranstaltninger mod de resterende 8 lande i form af en specifik told på mellem 4,12 EUR og 18,80 EUR pr. ton, mens der blev godtaget to pristilsagn fra eksporterende producenter i Bulgarien og Litauen.

De økonomiske interesser i denne sag var ret store. Forbruget i Fællesskabet udgjorde i undersøgelsesperioden omkring 6,4 mio. tons, og den samlede import fra de pågældende lande havde i samme periode en værdi af omkring 172 mio. EUR.

Denne sag var ikke blot vigtig på grund af de økonomiske interesser, men også af flere andre årsager, f.eks. antallet af berørte kandidatlande, den første anvendelse af markedsøkonomisk behandling for ukrainske selskaber og beregningen af skadesmargener for individuelle producenter i Fællesskabet snarere end for erhvervsgrenen som helhed.

Dumping

Proceduren omfattede et forholdsvis stort antal kandidatlande. Disse lande var omfattet af præferencebehandling, jf. Europaaftalerne [23] og erklæringen fra Det Europæiske Råds møde i Essen den 28. november 1994 (Essen-erklæringen). Denne sag var den første, hvori Ukraine var anerkendt som et land med overgangsøkonomi, og det blev på individuelt grundlag fastlagt, hvorvidt visse eksporterende producenter opererede på markedsøkonomiske vilkår. Som følge heraf blev der foretaget markedsøkonomisk behandling af to selskaber i Ukraine. Disse selskabers priser og omkostninger på hjemmemarkedet blev benyttet som grundlag for beregning af dumpingmargenen. En anmodning fra et tredje ukrainsk selskab blev afvist med den begrundelse, at dets priser og omkostninger ikke var betinget af markedskræfterne. Staten kunne imidlertid ikke gribe ind i dette selskabs eksportaktiviteter. Der var derfor ingen risiko for, at antidumpingforanstaltninger kunne blive omgået, og der blev også beregnet en individuel told for denne eksportør på grundlag af selskabets egne eksportpriser. Den normale værdi blev baseret på hjemmemarkedspriserne i et referenceland, i dette tilfælde USA.

[23] Bulgarien: EFT L 358 af 31.12.1994, s. 3; Estland: EFT L 68 af 9.3.1998, s. 3; Litauen: EFT L 51 af 20.2.1998, s. 3; Polen: EFT L 348 af 31.12.1993, s. 2; Rumænien: EFT L 357 af 31.12.1994, s. 2.

Skade og årsagssammenhæng

Det fremgik af undersøgelsen, at konkurrencen i Fællesskabet foregik mellem individuelle eksporterende producenter og producenter i Fællesskabet. Der konstateredes betydelig prisspredning mellem producenterne i Fællesskabet, alt efter om de var beliggende nær deres vigtigste markeder eller deres råvareleverandører. Dette havde en betydelig indvirkning på de enkelte producenters faktiske omkostninger og gjorde prissammenligninger på fællesskabsplan upålidelige. Det konkluderedes derfor, at enhver skade for EF-erhvervsgrenen skulle vurderes på baggrund af den faktiske markedssituation og på grundlag af specifikke oplysninger verificeret for hvert enkelt selskab. Skadesmargenerne blev derfor beregnet ved at sammenligne hver enkelt EF-producents priser med hver enkelt samarbejdsvillig eksporterende producents priser. På dette grundlag udgjorde skadesmargenerne mellem 3,89 % og 21,04 %.

Fællesskabets interesser

Et andet vigtigt aspekt i denne sag var den interesse, der udvistes af landbrugere og deres repræsentanter som vigtige brugere af urinstof. Kommissionen undersøgte derfor virkningerne af alle antidumpingforanstaltninger mod gødningsstoffer for at vurdere de samlede virkninger på landbrugerne. Denne undersøgelse blev foretaget uafhængig af nogen bestemt procedure. Det fremgik af denne undersøgelse, at antidumpingtold på urinstof set såvel isoleret som i forbindelse med de øvrige gældende foranstaltninger kun ville have en begrænset virkning på landbrugernes omkostninger. Denne virkning var ikke tilstrækkelig til at konkludere, at endelige foranstaltninger var mod Fællesskabets interesser.

Under hensyntagen til alle faktorer blev der indført endelige foranstaltninger på grundlag af de konstaterede skadesmargener, undtagen for Litauen, hvor dumpingmargenen for den eneste kendte eksporterende producent fandtes at være lavere end skadesmargenen. Ved anvendelse af reglen om mindste told blev tolden for dette selskab derfor baseret på den konstaterede dumpingmargen. Kommissionen godtog et pristilsagn fra dette selskab, og mindsteprisen blev beregnet på grundlag af dumpingmargenen.

2. Ferromolybden med oprindelse i Folkerepublikken Kina

Kommissionen måtte for første gang trække en kinesisk eksportørs markedsøkonomiske status tilbage, fordi det dokumenteredes, at den kinesiske erhvervsgren påtænkte at misbruge denne eksportør som en fri kanal for eksport fra andre producenter.

Som sædvanlig i sager mod Kina startede proceduren med en opfordring til alle eksportører om at anmode om markedsøkonomisk behandling. Denne status gives selskaber i lande med overgangsøkonomier, som kan bevise, at de er uafhængige af statens indflydelse og frit kan træffe forretningsmæssige beslutninger på et kommercielt grundlag. I dette tilfælde anmodede 6 eksportører om markedsøkonomisk status, men kun en eksportør, som tegnede sig for omkring 4,5 % af den samlede eksport til Fællesskabet, opfyldte betingelserne efter Kommissionens undersøgelse og kontrol. Ved indførelsen af midlertidige foranstaltninger var tolden for denne eksportør betydeligt lavere end for alle andre eksportører.

Efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger underrettede en fællesskabsproducent handelsbeskyttelsestjenesterne om, at den kinesiske ferromolybdenindustri planlagde at omgå den indførte told; under Kommissionens efterfølgende undersøgelse fandtes der beviser herfor.

Det blev fastslået, at det kinesiske handelskammer og sammenslutningen af kinesiske ferromolybdenproducenter (CCCMC) havde etableret en gruppering af kinesiske ferromolybdenproducenter, som tegnede sig for 70 % af Kinas produktion af denne vare, og som var blevet enige om at indføre pris- og mængdemæssige begrænsninger på eksporten af varen til Fællesskabet. Denne gruppering omfattede 25 hovedsagelig statsejede producenter, som efterfølgende valgte ikke at anmode om markedsøkonomisk behandling eller samarbejde i forbindelse med proceduren. De pågældende producenter fik tildelt specifikke eksportmængder, der syntes at være fastsat under hensyntagen til størrelsen af deres midlertidige antidumpingtold. Selskaber med lav told fik således tildelt uforholdsmæssigt store mængder. Det selskab, der var blevet indrømmet markedsøkonomisk behandling og havde den laveste toldsats (3,6 %), fik tildelt en eksportmængde, der var større end dets produktionskapacitet og svarede til mere end en tredjedel af den samlede mængde, som gruppen påtænkte at eksportere til Fællesskabet. Efter Kommissionens opfattelse var dette et klart og forsætligt forsøg på at kanalisere eksport fra et selskab gennem et andet selskab med lavere antidumpingtold med henblik på at undgå at betale en meget højere antidumpingtold.

Kommissionen ophævede derfor den markedsøkonomiske behandling af dette selskab i den endelige fase på grund af det klare forsøg på misbrug.

Den eksportør, der ikke længere blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, har fremsat en påstand om annulation over for Retten i Første Instans, hvor sagen stadig er under behandling.

3. Compactdiske til indspilning med oprindelse i Taiwan

I juni 2002 indførte Rådet endelig antidumpingtold på compactdiske til indspilning fra Taiwan (CD-R'er). Klagen blev indgivet af CECMA (den europæiske producentsammenslutning) i marts 2001. Der indførtes midlertidige foranstaltninger i december 2001.

CD-R'er er forholdsvis nye højteknologiske produkter, der først blev almindeligt disponible for offentligheden omkring 1997/98. I den periode blev de første produktionsfaciliteter i Fællesskabet taget i brug. Produktionen af CD-R'er er en del af sektoren for fremstilling af indspilningsmedier, der omfatter en bred vifte af højteknologiske produkter.

Fællesskabsmarkedet for CD-R'er er ekspanderet voldsomt fra 160 mio. enheder i 1997 til omkring 2000 mio. enheder i 2000. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen at den taiwanske produktionskapacitet for CD-R'er er vokset så meget, at landet kan dække hele den anslåede efterspørgsel på verdensplan.

Undersøgelse af dumping og skade

Det fremgik af undersøgelsen, at taiwanske CD-R'er blev solgt på fællesskabsmarkedet til under produktionsprisen og mellem 17,7 % og 29,9 % under den pris, varen solgtes til i Taiwan.

Priserne på varer importeret fra Taiwan faldt med op til 73 % på fællesskabsmarkedet. Mellem 1997 og 2000 (den betragtede periode), hvor EF-producenterne måtte følge prisfaldet, var priserne på den taiwanske vare på fællesskabsmarkedet imidlertid stadig i det store og hele lavere. Ved at udøve et pristryk på fællesskabsmarkedet drog de taiwanske eksportører fuld fordel af markedets vækst; deres markedsandel udgjorde omkring 6 % i 1997, men var steget til 60 % i 2000. Samtidig steg EF-erhvervsgrenens markedsandel kun fra 12 % til 13 %.

Denne situation førte til finansielle vanskeligheder, tab og derved væsentlig skade for EF-erhvervsgrenen. Desuden havde producenterne i Fællesskabet problemer med at rejse yderligere kapital og var tvunget til at reducere deres investeringer betydeligt. Dette er især skadeligt, når et nyt højteknologisk produkt påvirkes. Skaden for EF-erhvervsgrenen var særlig udtalt mellem 1999 og undersøgelsesperioden, hvor importen fra Taiwan til Fællesskabet steg eksponentielt, mens priserne i gennemsnit lå 29 % under EF-erhvervsgrenens priser.

Årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser

Andre faktorer blev behandlet i forbindelse med undersøgelsen, navnlig udviklingen i forbruget, importen fra tredjelande og EF-erhvervsgrenens eksportresultater, men det konkluderedes, at importen fra Taiwan havde været en vigtig årsag til den lidte skade.

Det fremgik af undersøgelsen, at en undladelse af at indføre foranstaltninger ikke blot ville true Fællesskabets produktion af CD-R'er, men også hele sektoren for produktion af indspilningsmedier, der omfatter en lang række produkter fra disketter til DVD'er. Der fandtes i forbindelse med Fællesskabets interesser ingen tvingende årsager til ikke at indføre foranstaltninger. Det skal bemærkes, at indførelsen af antidumpingforanstaltninger er blevet anfægtet af to taiwanske eksportører. Sagen verserer stadig for Retten i Første Instans.

4. Sulfanilsyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Indien (AD) og med oprindelse i Indien (AS)

Rådet indførte den 4. juli 2002 endelig antidumpingtold mod begge lande og udligningstold mod Indien. Tolden blev indført på niveauet for dumping- og subsidiemargenerne, der fandtes at være lavere end skadestærsklen. Der blev indført næsten samme samlede told for de pågældende lande, nemlig 21 % for Kina og 25,4 % for Indien. Det skal bemærkes, at den samlede told for Indien består af en antidumpingtold på 18,3 % og en udligningstold på 7,1 %.

For så vidt angår Indien bemærkes det, at antidumpingtolden blev fastsat med niveauet for dumpingmargenen (24,6 %) minus de eksportsubsidier (6,3 %), der konstateredes under undersøgelsen. Dette er den standardpraksis, som institutionerne følger for at undgå en unødigt byrdefuld beskyttelse.

Subsidiesagen havde det særlige aspekt, at der i undersøgelsens løb blev opdaget to subsidieordninger, der ikke oprindelig var nævnt i klagen. Undersøgelsen blev derfor udvidet for at tage hensyn til disse ordninger. Begge ordningerne fandtes at have medført udligningsberettigede fordele for den pågældende eksportør og bidrog til den indførte udligningstold med 4 procentpoint.

Antidumpingdelen af sagen var ukompliceret uden elementer af særlig interesse. Det skal dog bemærkes, at en kinesisk producents anmodning om markedsøkonomisk behandling blev afvist på grund af begrænsninger i dette selskabs import- og eksportoperationer.

Endelig bemærkes det, at den eneste indiske eksporterende producent afgav et pristilsagn, der blev godtaget af Kommissionen.

6.1.4. Undersøgelser afsluttet uden indførelse af foranstaltninger

I overensstemmelse med bestemmelserne i de respektive grundforordninger kan undersøgelser afsluttes uden indførelse af foranstaltninger, hvis en klage trækkes tilbage, eller hvis der ikke er behov for foranstaltninger (dvs. hvis der ikke finder dumping sted eller ydes subsidier, hvis der ikke forvoldes skade som følge heraf eller hvis det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger).

I 2002 blev 2 nye antidumpingprocedurer og 3 nye antisubsidieprocedurer afsluttet uden indførelse af foranstaltninger mod 12 i 2001 og 32 i 2000.

Herunder følger en liste over sager, der blev afsluttet i 2002 uden indførelse af foranstaltninger. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag E.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

6.2. Fornyede undersøgelser

6.2.1. Fornyede undersøgelser i forbindelse med udløb

Ifølge artikel 11, stk. 2, og artikel 18 i grundforordningen udløber foranstaltninger efter fem år, medmindre det som led i en fornyet udløbsundersøgelse fastslås, at de bør bibeholdes i deres oprindelige form.

I 2002 fik 14 foranstaltninger lov til at udløbe automatisk. Henvisningerne til disse foranstaltninger er anført i bilag N.

Siden grundforordningernes bestemmelse om udløb trådte i kraft i 1985 har i alt 327 foranstaltninger fået lov til at udløbe automatisk.

6.2.1.1. Indledte sager

I 2002 blev der indledt 13 fornyede undersøgelser i forbindelse med udløb.

En liste over disse sager følger herunder med angivelse af den klagende part. Det skal bemærkes, at nogle udløbsundersøgelser kan være gennemført sideløbende med interimsundersøgelser, hvilket muliggør en ændring af toldsatserne. Disse fornyede undersøgelser er markeret med en stjerne. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag F.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

6.2.1.2. Fornyede undersøgelser afsluttet med bekræftelse af tolden

I 2002 blev 12 udløbsundersøgelser afsluttet med en bekræftelse af tolden. Det skal bemærkes, at nogle udløbsundersøgelser kan være gennemført sideløbende med interimsundersøgelser, hvilket muliggør en ændring af toldsatserne. Disse fornyede undersøgelser er markeret med en stjerne.

De sager, der i 2002 blev afsluttet med en bekræftelse af tolden, er anført herunder sammen med resultatet af undersøgelsen. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag F.

>TABELPOSITION>

6.2.1.3. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager (i kronologisk orden)

1. Farvefjernsynsmodtagere med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Republikken Korea, Malaysia og Thailand

Dette var en fornyet undersøgelse af de foranstaltninger, der blev indført i april 1995 mod Malaysia, Folkerepublikken Kina, Republikken Korea, Singapore og Thailand. Der blev genindført told på importen fra alle disse lande undtagen Singapore, da det blev fundet usandsynligt, at producenterne i dette land igen ville foretage dumping.

Denne sag var udfordrende, da den frembød to vanskeligheder.

Det første problem var kompleksiteten af de specifikke oprindelsesregler for importen af farvefjernsynsmodtagere; Kommissionen var desuden nødt til at sikre, at toldmyndighederne effektivt kunne opkræve tolden. Som allerede nævnt i beretningen for 2001 viste det sig, at en betydelig del af de farvefjernsynsmodtagere, der blev importeret fra Tyrkiet, faktisk havde oprindelse i lande, der var omfattet af antidumpingtold. Da det ved indførslen fejlagtigt var angivet, at disse farvefjernsynsmodtagere havde oprindelse i Tyrkiet, var et betydeligt toldbeløb - lavt ansat til mellem 35 og 90 mio. EUR - ikke blevet opkrævet. Dette førte til, at Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) greb ind og indledte en undersøgelse i januar 2002. Undersøgelsen pågår stadig.

Der er nu indført særlige bestemmelser i forordningens dispositive del, som muliggør en bedre fastsættelse af varernes oprindelse og derfor sikrer, at toldmyndighederne kan foretage en mere effektiv håndhævelse.

Det andet særtræk var, at den kinesiske side afgav et usædvanligt tilsagn, og før Kommissionen kunne godtage dette, måtte den sikre sig, at det var praktisk og effektivt. Tilsagnet blev afgivet i fællesskab af syv selskaber og China Chamber of Commerce for Import & Export of Machinery & Electronic Products (CCME). Mange forskellige parter måtte derfor behandles sideløbende. Tilsagnet kombinerede pris- og mængdemæssige elementer. De syv producenter tilbød at sælge til fastsatte priser indtil visse kvantitative lofter. Den gældende antidumpingtold skulle kun opkræves, hvis de relevante lofter blev overskredet.

Under forhandlingerne om tilsagnet viste det sig, at der stod bredere europæiske interesser på spil, nemlig fællesskabsproducenters aktiviteter i Folkerepublikken Kina. Den kinesiske side understregede, at der måtte findes en samlet balance. Normalt kritiserer EF-erhvervsgrenen alle forslag om tilsagn. Denne gang reagerede dele af EF-erhvervsgrenen positivt og tilskyndede endda Kommissionen til at godtage det foreslåede tilsagn.

2. Korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Belarus

I juli 1996 blev der indført endelig told på korte syntetiske fibre af polyester fra Belarus; denne told blev i 1997 udvidet til at omfatte bånd af polyester for at forhindre omgåelse af de oprindelige foranstaltninger. Da Belarus ikke anses for at være et land med markedsøkonomi, blev dumpingmargenen beregnet på grundlag af omkostningerne i et referenceland (Taiwan).

En fornyet undersøgelse af foranstaltningerne blev indledt i 2001 for at undersøge to modstridende påstande. På den ene side hævdede den eneste eksportør i Belarus, at der var forekommet varige ændringer af hjemmemarkedspriserne i Taiwan, hvilket førte til en lavere normal værdi og derfor en lavere grad af dumping. På den anden side hævdede fællesskabsproducenterne, at foranstaltningernes udløb ville føre til, at der igen forekom skadevoldende dumping.

Det konstateredes, at selv om den faktiske eksport af polyesterfibre til Fællesskabet fra producenten i Belarus var faldet mellem 1997 og 2001, havde producenten opretholdt en betydelig ekstra produktionskapacitet, som kunne benyttes til at genoptage eksporten til fællesskabsmarkedet. Endvidere fandtes producenten stadig at praktisere dumping, omend på et lavere niveau (21 %), og solgte også korte syntetiske fibre af polyester til dumpingpriser i andre tredjelande.

Samtidig havde EF-producenterne ikke kunnet draget fuld fordel af et ekspanderende hjemmemarked, og deres avancer blev mindre, efterhånden som øgede omkostninger oversteg prisstigningerne. Det var således klart, at EF-erhvervsgrenen fortsat befandt sig i en sårbar situation. Denne sårbarhed stod i modsætning til den belarussiske producents evne og vilje til at sælge store mængder korte syntetiske fibre af polyester til lave dumpingpriser.

Under hensyntagen til alle faktorer, og da situationen ikke ser ud til at ville ændre sig, konkluderedes det, at foranstaltningernes ophør vil føre til fornyet dumpingimport fra Belarus til fællesskabsmarkedet. I oktober 2002 indførte Rådet derfor en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Belarus, men sænkede den fra 43 % til 21 % på grundlag af den reviderede dumpingberegning.

6.2.1.4. Fornyede undersøgelser afsluttet med afslutning

I 2002 blev 6 udløbsundersøgelser afsluttet med afslutning. Det skal bemærkes, at nogle udløbsundersøgelser blev gennemført sideløbende med interimsundersøgelser. Disse fornyede undersøgelser er markeret med en stjerne.

De sager, der blev afsluttet i 2002, er anført herunder sammen med resultatet af undersøgelsen. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag F.

>TABELPOSITION>

6.2.1.5. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager (i kronologisk orden)

1. Magnetplader (3,5" disketter) med oprindelse i Taiwan

I april 1998 blev der indledt en udløbsundersøgelse vedrørende foranstaltninger, der oprindelig var blevet indført i oktober 1993 over for importen med oprindelse i Japan, Folkerepublikken Kina og Taiwan.

Den 18. februar 2002 konkluderede Rådet, at foranstaltningerne skulle opretholdes på det aktuelle niveau for så vidt angår importen med oprindelse i Japan og Folkerepublikken Kina, men at den fornyede undersøgelse skulle afsluttes uden indførelse af foranstaltninger mod importen med oprindelse i Taiwan.

Proceduren vedrørende Taiwan blev afsluttet med den begrundelse, at det eneste selskab i Taiwan, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, CIS Technology Inc., som tegnede sig for stort set hele eksporten af den pågældende vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, havde indstillet produktionen af 3,5" disketter ved at nedlægge sin afdeling for oplagringsmedier. Det konkluderedes derfor, at der ikke var alvorlig risiko for, at der igen ville finde dumping sted fra Taiwan.

6.2.2. Interimsundersøgelser

Ifølge artikel 11, stk. 3, og artikel 19 i grundforordningerne kan foranstaltninger, der er i kraft, gøres til genstand for en fornyet undersøgelse på Kommissionens initiativ, efter anmodning fra en medlemsstat eller, forudsat at der er forløbet mindst et år siden indførelsen af de endelige foranstaltninger, efter anmodning fra en eksportør eller importør eller producenterne i Fællesskabet, når anmodningen indeholder tilstrækkelige beviser. Ved gennemførelsen af undersøgelserne tages det bl.a. i betragtning, om omstændighederne vedrørende dumping og skade har ændret sig væsentligt. Fornyede undersøgelser kan begrænses til aspekter i forbindelse med dumping, subsidiering eller skade.

I 2002 blev der indledt 36 interimsundersøgelser. 15 af disse fornyede undersøgelser var imidlertid delvise interimsundersøgelser af en bestemt type, nemlig begrænset til formen af gældende foranstaltninger, som ikke syntes tilstrækkelige til at modvirke den dumping, der havde forvoldt skade, og/eller som ikke tog højde for situationer, hvor importerede varer var blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning.

Ni interimsundersøgelser blev afsluttet med bekræftelse eller ændring af tolden, og 10 undersøgelser blev afsluttet. De sager, der blev afsluttet i 2002, er anført herunder sammen med resultatet af undersøgelsen. Stjernen henviser til sideløbende interims- og udløbsundersøgelser. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag G.

>TABELPOSITION>

6.2.3. Andre "interimsundersøgelser"

I 2002 blev der afsluttet en række andre fornyede undersøgelser, som ikke henhørte under artikel 11, stk. 3, eller artikel 19 i grundforordningen, eller for hvilke der ikke blev offentliggjort nogen indledningsmeddelelse i Den Europæiske Unions Tidende.

De vedrørte mere specifikt:

- undersøgelser, som blev gennemført og afsluttet i henhold til de specifikke bestemmelser i forordningen om indførelse af de oprindelige foranstaltninger, hvor der blev benyttet stikprøveteknik (cykler, fjernsynskamerasystemer)

- undersøgelser gennemført efter en rapport fra Appelorganet og en panelrapport vedtaget af Verdenshandelsorganisationens Tvistbilæggelsesorgan (sengelinned)

- godtagelse, frivillig tilbagetrækning eller misligholdelse af tilsagn (kvartoplader, flade paller af træ, urinstof, sømløse rør, laks, binde- og pressegarn).

Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag H.

6.2.4. Undersøgelser af nye eksportører

For så vidt angår antidumpingforanstaltninger kan der ifølge artikel 11, stk. 4, i grundforordningen foretages en fornyet undersøgelse med henblik på at fastsætte individuelle dumpingmargener for nye eksportører i det pågældende eksportland, som ikke eksporterede varen i undersøgelsesperioden.

Sådanne parter skal påvise, at de reelt er nye eksportører, dvs. at de ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller producenter i eksportlandet, som er genstand for antidumpingforanstaltningerne, og at de rent faktisk er begyndt at udføre varen til Fællesskabet efter undersøgelsesperioden, eller at de har indgået uigenkaldelige kontraktlige forpligtelser til at udføre en betydelig mængde til Fællesskabet.

Når en fornyet undersøgelse vedrørende en ny eksportør indledes, ophæves tolden for den pågældende eksportør, selv om importen fra det pågældende selskab gøres til genstand for registrering i henhold til artikel 14, stk. 5, i grundforordningen for at sikre, at der kan opkræves antidumpingtold fra datoen for indledningen af den fornyede undersøgelse, hvis det af denne fremgår, at der for den pågældende eksportør er tale om dumping.

For så vidt angår antisubsidieforanstaltninger er det i henhold til artikel 20 i grundforordningen muligt at foretage en fornyet undersøgelse ("fremskyndet" fornyet undersøgelse) for hurtigt at fastsætte en individuel udligningstold. Enhver eksportør, hvis eksport er genstand for en endelig udligningstold, men som ikke blev individuelt undersøgt i forbindelse med den oprindelige undersøgelse af andre årsager end manglende vilje til at samarbejde med Kommissionen, kan anmode om en sådan fornyet undersøgelse.

I 2002 blev der indledt 1 fornyet undersøgelse af nye eksportører og 2 fremskyndede fornyede undersøgelser. Siden Kommissionen foretog de første undersøgelser af denne type i 1990, er der indledt i alt 37 undersøgelser.

To undersøgelser af nye eksportører og to fremskyndede undersøgelser blev afsluttet med indførelse eller ændring af told. Desuden blev en undersøgelse af nye eksportører og tre fremskyndede undersøgelser afsluttet med afslutning.

Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag I.

6.2.5. Overvæltningsundersøgelser

Muligheden for fornyede undersøgelser som følge af "overvæltning", der vedrører tilfælde, hvor eksportørerne direkte eller indirekte bærer omkostningerne ved tolden og derved øger dumpingmargenen, uden at videresalgspriserne påvirkes tilstrækkeligt, er omhandlet i artikel 12 og artikel 19, stk. 3, i grundforordningerne.

I 2002 blev der indledt 1 overvæltningsundersøgelse. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag J.

6.2.6. Omgåelsesundersøgelser

Muligheden for, at undersøgelser kan genoptages, hvis der fremlægges bevis for, at foranstaltninger omgås, blev indført ved artikel 13 og artikel 23 i grundforordningerne.

Omgåelse defineres som en ændring i mønstret for handelen mellem tredjelande og Fællesskabet, som skyldes praksis, forarbejdning eller bearbejdning, for hvilken der ikke foreligger nogen tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden. Tolden kan udvides til importen fra tredjelande af samme vare eller dele heraf, hvis der finder omgåelse sted.

I 2002 blev der indledt to undersøgelser, og en undersøgelse blev afsluttet med udvidelse af tolden. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag K.

6.3. Beskyttelsesundersøgelser

Fællesskabet har sjældent benyttet sig af beskyttelsesforanstaltninger. For første gang, siden WTO-aftalen trådte i kraft i 1994, indførte Fællesskabet i 2002 foranstaltninger over for importen af visse stålprodukter som reaktion på et tilsvarende amerikansk initiativ (se kapitel 11).

Som princip finder Kommissionen, at beskyttelsesforanstaltninger kun bør benyttes som et ekstraordinært middel i nødsituationer. Kommissionen fulgte nøje denne linje i den nylige stålsag. På WTO-plan delte Tvistbilæggelsesorganet ved flere lejligheder denne holdning.

Kommissionen forventer, at Fællesskabets handelspartnere følger en tilsvarende rigorøs fremgangsmåde. Flere og flere lande vedtager imidlertid beskyttelsesforanstaltninger og ofte under omstændigheder, der ikke synes at være helt i overensstemmelse med artikel XIX i GATT 1994, WTO-aftalen om beskyttelsesforanstaltninger og andre WTO-regler. Kommissionens aktiviteter i forbindelse med beskyttelsesforanstaltninger er derfor i stigende grad rettet mod at forsvare EF-producenternes eksportinteresser, om nødvendigt på WTO-niveau (se punkt 12.1.2).

For så vidt angår konventionelle handelsordninger har Kommissionen inden for de forskellige bilaterale aftaler, som den har indgået (Europaaftalerne, aftalerne med Middelhavslande, frihandelsaftalerne med Sydafrika, Mexico, Chile osv.), indvilget i at indføre særlige beskyttelsesklausuler, som finder anvendelse på sager, som opstår mellem partnerne. Disse klausuler medfører normalt rettigheder og forpligtelser ud over dem, der opstår i henhold til WTO-reglerne om beskyttelsesforanstaltninger (navnlig særlige underretnings- og konsultationsprocedurer). I denne forbindelse overvåger Kommissionen nøje alle sager, der indledes af partnere, med hvilke der er indgået præferentielle handelsaftaler.

6.3.1. Beskyttelsesforanstaltninger mod stålprodukter

I marts 2002 modtog Kommissionen dokumentation for, at USA's stadigt mere protektionistiske holdning til dets stålmarked havde forårsaget en stigning i importen af stål til Fællesskabet. På grundlag af denne dokumentation og indledende undersøgelser besluttede Kommissionen at foretage en fuld undersøgelse.

Undersøgelsens omfang

Undersøgelsen omfattede 21 stålprodukter: varmtvalsede bredbånd af ulegeret stål, varmtvalsede plader af ulegeret stål, varmtvalsede smalle bånd af ulegeret stål, varmtvalsede flade produkter af legeret stål, koldvalsede plader, elektriske plader (undtagen kornorienterede elektriske plader), plader overtrukket med metal, plader overtrukket med organisk materiale, tinvalseprodukter, kvartoplader, brede flade produkter, handelsstål og lette profiler af ulegeret stål, handelsstål og lette profiler af legeret stål, betonstål, stænger og lette profiler af rustfrit stål, valsetråd af rustfrit stål, tråd af rustfrit stål, fittings (<609,6 mm), flanger (undtagen af rustfrit stål), gasrør og hule profiler.

Midlertidige foranstaltninger

De omstændigheder, hvor der kan træffes beskyttelsesforanstaltninger, er nøje fastlagt. De kan kun træffes i kritiske omstændigheder, hvor en forøget import forårsager eller truer med at forårsage alvorlig skade for producenterne i Fællesskabet, og hvor forsinkelser vil forvolde skade, der vanskeligt kan afhjælpes.

Kommissionens indledende undersøgelser tydede på, at den amerikanske protektionisme havde forårsaget en omledning af handelen, der havde ført til en øget import til Fællesskabet, som truede med at forvolde alvorlig skade for fællesskabsproducenterne, der befandt sig i en kritisk situation. Importen af 15 produkter [24] var steget betydeligt, nemlig fra 12,5 mio. tons i 2000 til 14,2 mio. tons i 2001, svarende til 13 %.

[24] De varer, der var omfattet af midlertidige foranstaltninger, var varmtvalsede bredbånd af ulegeret stål, varmtvalsede plader af ulegeret stål, varmtvalsede smalle bånd af ulegeret stål, varmtvalsede flade produkter af legeret stål, koldvalsede plader, elektroplader (undtagen kornorienterede elektroplader), tinvalseprodukter, kvartoplader, brede flade produkter, handelsstål og lette profiler af ulegeret stål, handelsstål og lette profiler af legeret stål, betonstål, valsetråd af rustfrit stål, tråd af rustfrit stål, fittings (<609,6 mm) og flanger (undtagen af rustfrit stål).

Den 28. marts 2002 vedtog Kommissionen midlertidige beskyttelsesforanstaltninger mod disse 15 produkter. Foranstaltningerne havde til formål at forhindre en yderligere stigning i importen og samtidig bevare adgangen til fællesskabsmarkedet. Foranstaltningerne fandt anvendelse i seks måneder og havde form af højt fastsatte toldkontingenter (svarende til gennemsnitsimporten i perioden 1999 til 2001 plus 10 %), ud over hvilke der blev pålagt en told på mellem 14,9 % og 26 %. I overensstemmelse med WTO's regler fandt foranstaltningerne ikke anvendelse på importen fra udviklingslande, undtagen hvis de tegnede sig for mere end 3 % af Fællesskabets samlede import af den pågældende vare.

Resultaterne af undersøgelsen

For syv stålprodukter bekræftede undersøgelsen, at øget amerikansk protektionisme, der kulminerede i indførelse af beskyttelsesforanstaltninger mod en lang række stålprodukter den 6. marts 2002, havde forårsaget en pludselig, kraftig og betydelig stigning i importen til Fællesskabet. Importen af disse syv produkter var samlet set steget fra 5,9 mio. tons i 1999 til 8,8 mio. tons i 2001.

For at fastslå, om der var forvoldt EF-producenterne alvorlig skade, evaluerede Kommissionen alle relevante objektive og kvantificerbare faktorer, der havde indflydelse på deres situation. Udviklingen i produktionskapaciteten, produktionen, kapacitetsudnyttelsen, beskæftigelsen, produktiviteten, likviditeten, afkastet af den anvendte kapital, den bundne anvendelse, lagerbeholdningerne, forbruget, salget, markedsandelen, prisen samt underbud og rentabilitet for årene 1997 til 2001 blev undersøgt og evalueret. Samlet set havde de økonomiske indikatorer udviklet sig negativt, og Kommissionen konkluderede derfor, at EF-producenterne af de syv varer led alvorlig skade.

Endelig undersøgte Kommissionen, om der var tvingende årsager til ikke at træffe foranstaltninger. Under hensyntagen til alle Fællesskabets interesser (herunder EF-producenternes, importørernes og brugernes interesser) konkluderede Kommissionen, at der ikke var sådanne tvingende årsager, og at det var i Fællesskabets interesse, at der blev truffet foranstaltninger.

Endelige foranstaltninger

Der blev indført endelige beskyttelsesforanstaltninger mod fem primære stålprodukter [25] og to mere avancerede færdige produkter [26], der fremstilledes af et antal vidtspredte små og mellemstore virksomheder. Over 70 000 personer er beskæftiget med fremstilling af disse syv produkter i Fællesskabet.

[25] Varmtvalsede bredbånd af ulegeret stål, varmtvalsede plader af ulegeret stål, varmtvalsede smalle bånd af ulegeret stål, varmtvalsede flade produkter af legeret stål og koldvalsede plader.

[26] Fittings (<609,6mm) og flanger (undtagen af rustfrit stål).

I overensstemmelse med WTO-reglerne finder foranstaltningerne generel anvendelse. De eksisterende begrænsninger på importen fra Rusland, Kasakhstan og Ukraine finder fortsat anvendelse. Foranstaltningerne finder ikke anvendelse på importen fra udviklingslande, undtagen hvis de tegner sig for mere end 3 % af Fællesskabets samlede import af den pågældende vare.

De havde form af toldkontingenter med en høj tærskel for indførsel uden begrænsninger. Overskrides denne tærskel, finder toldsatser på mellem 17,5 % og 26 % anvendelse. Foranstaltningerne vil gradvist blive liberaliseret og udløber den 28. marts 2005.

For hver vare blev starttoldkontingentet beregnet ved at lægge 10 % til gennemsnittet af den relevante fællesskabsimport i de seneste tre år (1999 til 2001). Den samlede virkning er at bevare adgangen til fællesskabsmarkedet på det nuværende niveau.

Lande med en væsentlig interesse i at eksportere til Fællesskabet blev tildelt en bestemt del af kontingenterne. For at sikre, at alle lande fortsat har adgang til fællesskabsmarkedet, resterede der imidlertid en betydelig del til brug for andre lande. For en enkelt vare, nemlig varmtvalsede bredbånd, ville denne fremgangsmåde imidlertid have ført til en for stor opsplitning af kontingentet, så der blev her fastsat et samlet enhedskontingent.

Fortsættelse af undersøgelsen, afslutning og tilsyn

For de resterende fjorten varer foreslog Kommissionen at afslutte undersøgelsen, da betingelserne for indførelse af endelige beskyttelsesforanstaltninger ikke var opfyldt.

Kommissionen modtog imidlertid nye oplysninger om den seneste tids import og dens virkning på EF-producenterne for tre af produkterne (tinvalseprodukter, kvartoplader og betonstål), og i september 2002 afsluttede den derfor undersøgelsen for så vidt angik elleve produktet og fortsatte undersøgelsen af de tre nævnte varer. Den fortsatte undersøgelse viste dog, at betingelserne for endelige beskyttelsesforanstaltninger ikke var opfyldt, og disse undersøgelser blev derfor indstillet i januar 2003.

I betragtning af den usikre situation på det internationale stålmarked indførte Kommissionen også en ordning med efterfølgende tilsyn for alle fjorten produkter. Kommissionen har således etableret et sikkerhedsnet uden at gribe til markedshindringer. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af Tidende, som der henvises til i bilag L.

7. OVERVÅGNING AF TILSAGN

Tilsagn er en form for antidumping- eller udligningsforanstaltninger. De godtages af Kommissionen, hvis den finder det godtgjort, at de effektivt kan afhjælpe de skadelige virkninger af dumping eller subsidiering. For at opnå dette mål forpligter eksportørerne sig normalt til at hæve deres priser. Den nødvendige prisstigning følger af undersøgelsens resultater og afhænger direkte af omfanget af den konstaterede dumping eller subsidiering eller af skadesafhjælpningsniveauet, alt efter hvad der er lavest.

For at Kommissionen kan overvåge, om tilsagnene overholdes, skal de berørte parter indgive regelmæssige rapporter om deres salg, sædvanligvis hvert kvartal. De skal også give Kommissionen alle andre oplysninger, som findes nødvendige, samt tillade kontrolbesøg med henblik på efterprøvning af disse og alle andre relevante oplysninger, også med kort varsel. Hvis tilsagnene misligholdes eller trækkes tilbage, indføres der told.

I 2002 var der ved årets begyndelse godtaget tilsagn fra 275 selskaber, som dækkede 21 varer med oprindelse i 21 forskellige lande.

I 2002 fandt følgende ændringer sted med hensyn til tilsagn:

Der blev indført endelig antidumping- og/eller udligningstold over for 34 selskaber, efter at godtagelsen af deres tilsagn var blevet trukket tilbage:

- 16 selskaber havde misligholdt deres tilsagn (opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge - 10 selskaber; flade paller af træ med oprindelse i Polen - 6 selskaber).

- 2 selskaber var forretningsmæssigt forbundet med et selskab, der havde misligholdt sit tilsagn. Godtagelsen af deres tilsagn måtte trækkes tilbage for at forhindre, at de kanaliserede deres salg gennem et forretningsmæssigt forbundet selskab (opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge - 1 selskab; flade paller af træ med oprindelse i Polen - 1 selskab).

- 16 selskaber trak frivilligt deres tilsagn tilbage (kvartoplader med oprindelse i Rumænien - 11 selskaber; sømløse rør af stål med oprindelse i Ukraine - 3 selskaber; tovværk af stål med oprindelse i Tyrkiet - 1 selskab; binde- og pressegarn - 1 selskab i Ungarn).

Gyldigheden af 68 selskabers tilsagn ophørte af andre årsager end tilbagetrækning:

- 1 selskabs tilsagn bortfaldt, da det pågældende land ikke var omfattet af en anmodning om en fornyet undersøgelse, der blev indgivet ved afslutningen af den normale femårsperiode (sømløse rør med oprindelse i Ungarn - 1 selskab).

- 67 selskabers tilsagn udløb, fordi foranstaltningerne udløb (zink med oprindelse i Polen - 2 selskaber; tændere med oprindelse i Mexico og Filippinerne - 2 selskaber; flade paller af træ med oprindelse i Polen - 63 selskaber).

Desuden blev 22 tilbud om tilsagn godtaget:

- I 3 nye procedurer blev der godtaget tilsagn fra 10 selskaber (farvefjernsynsmodtagere med oprindelse i Kina - 7 selskaber; sulfanilsyre med oprindelse i Indien - 1 selskab; rørfittings - 1 selskab i Slovakiet og 1 selskab i Tjekkiet).

- I igangværende procedurer er 12 tilsagn fra nye eksportører blevet godtaget (opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge - 8 selskaber; PET-spåner med oprindelse i Indien - 1 selskab; urinstof med oprindelse i Litauen - 1 selskab; visse fladvalsede produkter af jern eller ulegeret stål med oprindelse i Indien - 1 selskab; og før foranstaltningernes udløb fra 1 selskab vedrørende paller af træ fra Polen).

Herved kommer det samlede antal tilsagn, der var i kraft ved udgangen af 2002, op på 195; disse tilsagn vedrører 27 procedurer, svarende til 20 varer med oprindelse i 21 forskellige lande. Nærmere oplysninger fremgår af bilag M, mens en oversigt over alle gældende tilsagn findes i bilag Q.

Som følge af det stadigt større antal tilsagn og deres kompleksitet er Kommissionen vedblevet med at tildele yderligere ressourcer til overvågning af tilsagn gennem en intern omfordeling.

Da tilsagn skal have samme afhjælpende virkning som det toldmæssige alternativ, skal undersøgelsen, tilpasningen og udarbejdelsen af tilbud om tilsagn baseres på en dobbelt vurdering af risiko og effektivitet. Dette har ført til situationer, hvor tilsagn ikke er blevet anset for acceptable, især hvor en eksportør ikke har udvist tilstrækkelig samarbejdsvilje og ikke har afgivet korrekte oplysninger i løbet af en undersøgelse, eller hvor selskabets handelsmønstre giver for store muligheder for krydskompensation af varer (dvs. kompensation for prisstigningen på varer, som er omfattet af tilsagn, ved at yde samme kunde i Fællesskabet rabat på varer, der ikke er omfattet af tilsagnet).

Efter godtagelsen af tilsagn er fortsatte kontakter med EF-erhvervsgrenen afgørende for at sikre, at Kommissionen modtager de nødvendige oplysninger om virkningerne af tilsagnene på markedet. Kommissionen kan på denne måde foretage en mere effektiv målretning af sine overvågningsaktiviteter.

8. TILBAGEBETALINGER

Ifølge artikel 11, stk. 8, i antidumpinggrundforordningen kan importører anmode om tilbagebetaling af opkrævet antidumpingtold, hvis det påvises, at den dumpingmargen, der lå til grund for betalingen af tolden, er blevet elimineret eller reduceret til et niveau, der er lavere end den gældende toldsats.

Kommissionen fortsatte med at behandle en blanding af uafsluttede anmodninger om tilbagebetaling og nye ansøgninger. Der blev indgivet fire nye anmodninger om tilbagebetaling i årets løb. Som sædvanlig har Kommissionen forsøgt at strukturere de forskellige undersøgelser, således at dens ressourcer udnyttes bedst muligt. I 2002 blev der vedtaget 3 beslutninger, som dækkede forskellige anmodninger. Alle vedrørte importen af håndtasker af læder fra Kina. Yderligere 2 sager vedrørende samme vare vil blive undersøgt i begyndelsen af 2003. En sag, der var blevet suspenderet efter anmodning fra ansøgeren, er blevet genåbnet, mens en anden sag er blevet suspenderet under lignende omstændigheder.

Antageligheden af 8 igangværende tilbagebetalingssager var under overvejelse ved årets udgang.

Kommissionen offentliggjorde samme år også sine ajourførte retningslinjer for eventuelle ansøgere [27]. Kommissionens meddelelse, hvis første udgave blev offentliggjort i 1986, har til formål at redegøre for Kommissionens praksis ved behandlingen af anmodninger om tilbagebetaling af antidumpingtold. Kommissionens nye meddelelse er primært til gavn for mulige ansøgere og præciserer tilbagebetalingsproceduren, hvor gennemsigtigheden forbedres. Der er føjet en "huskeseddel" til meddelelsen for at bistå eventuelle ansøgere med udarbejdelsen af deres anmodning.

[27] EFT C 127 af 29.5.2002, s. 10.

Særlig er følgende aspekter blevet ændret eller præciseret:

- Det præciseres i den nye meddelelse, at det beløb, der skal tilbagebetales, beregnes på grundlag af den dumpingmargen, som er fastsat for al eksport foretaget af den pågældende eksportør, og ikke på grundlag af den eksport, der er importeret af en enkelt ansøger.

- Der er detaljeret gjort rede for fristerne for at indgive og underbygge en anmodning om tilbagebetaling.

- Medlemsstaternes og Kommissionens rolle i forbindelse med modtagelse og analyse af anmodninger om tilbagebetaling er præciseret.

- Den anvendte praksis med ekstrapolering af resultater fra en undersøgelsesperiode til importen i tilstødende perioder er formaliseret.