A4-0368/97

Beslutning om Kommissionens meddelelse »Agenda 2000 - Et udvidet og styrket EU« (KOM(97)2000 - C4-0371/97)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens meddelelse (KOM(97)2000 - C4-0371/97) ((C4-0373/97, C4-0374/97, C4-0375/97, C4-0376/97, C4-0377/97, C4-0378/97, C4-0379/97, C4-0380/97, C4-0381/97, C4-0382/97 og C4-0583/97.)),

- der henviser til konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Koebenhavn den 21.og 22. juni 1993), i Essen den 9.og 10. december 1994 og i Madrid den 15.og 16. december 1995,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Firenze i juni 1996, ifoelge hvilke tiltraedelsesforhandlingerne med Cypern skulle paabegyndes seks maaneder efter afslutningen af regeringskonferencen,

- der henviser til Det Europaeiske Raads moede i Amsterdam i juni 1997, som konkluderede, at vejen nu med en positiv afslutning paa regeringskonferencen stod aaben for indledningen paabegyndelse af udvidelsesprocessen i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Madrid,

- der henviser til sin beslutning af 20. januar 1993 om udformningen af Den Europaeiske Union, strategien for dens udvidelse og dannelsen af et helhedsperspektiv paa europaeisk plan ((EFT C 42 af 15.02.1993, s. 124.)),

- der henviser til sin beslutning af 12. juli 1995 om Cyperns ansoegning om tiltraedelse af Den Europaeiske Union ((EFT C 249 af 25.09.1995, s. 74.)),

- der henviser til sin beslutning af 17. april 1996 om forberedelse af de associerede central- og oesteuropaeiske landes integration i Unionens indre marked ((EFT C 141 af 13.05.1996, s. 135.)),

- der henviser til sin beslutning af 19. november 1997 om Amsterdam- traktaten ((Protokollen af denne dato, del II, punkt 20.)),

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Udenrigs-, Sikkerheds og Forsvarsanliggender og udtalelser fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikterne, Budgetudvalget, Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik, Udvalget om Forskning, Teknologisk Udvikling og Energi, Udvalget om Eksterne OEkonomiske Forbindelser, Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder, Udvalget om Beskaeftigelse og Sociale Anliggender, Udvalget om Regionalpolitik, Udvalget om Transport og Turisme, Udvalget om Miljoe- og Sundhedsanliggender og Forbrugerbeskyttelse, Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse og Medier, Udvalget om Udvikling og Samarbejde, Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender, Udvalget om Institutionelle Spoergsmaal, Budgetkontroludvalget, Fiskeriudvalget og Udvalget om Kvinders Rettigheder (A4-0368/97),

A. der henviser til, at alle lande i Europa med demokratiske institutioner kan blive medlemmer af Unionen,

B. der henviser til, at udvidelsen er en moralsk, politisk og oekonomisk udfordring for EU og udgoer en historisk chance til at formgive Europas fremtid,

C. der henviser til, at udvidelsen er en konsekvens af de forandringer, der har fundet sted paa det europaeiske kontinent efter den stort set fredelige befrielse af Central- og OEsteuropa mellem 1989 og 1991,

D. der henviser til, at det vil vaere baade i ansoegerlandenes og de nuvaerende medlemsstaters interesse at skabe en velfungerende Union, som er styrket og ikke svaekket af udvidelsen, og som sandsynligvis vil skabe grundlaget for et bredere Europaeisk Faellesskab, som bygger paa retsstatsforhold, demokrati, fred, solidaritet og respekt for menneskets vaerdighed,

E. der henviser til Kommissionens vurdering af resultatet af topmoedet i Amsterdam i 1997, og til noedvendigheden af at reformere Unionens institutioner, inden udvidelsen finder sted,

F. der henviser til, at medlemskab af Den Europaeiske Union under alle omstaendigheder foerst er muligt efter en institutionel reform i Den Europaeiske Union,

G. der henviser til, at udvidelsen af EU skal ses og gennemfoeres som led i en overordnet plan for integreringen af Europa,

H. der henviser til, at Det Europaeiske Raad i 1993 i Koebenhavn vedtog, at ansoegerlandene skulle:

a) have opnaaet institutionel stabilitet, som garanterer demokratiet, retsstatsforhold, menneskerettigheder samt respekt for og beskyttelsen af mindretal;

b) have en fungerende markedsoekonomi;

c) vaere i stand til at klare konkurrencepresset og markedskraefterne i Unionen;

d) vaere i stand til at paatage sig forpligtelserne ved et medlemskab, der foelger af EU's regelvaerk, herunder tilslutning til maalet om en politisk, oekonomisk og monetaer union,

I. der henviser til, at Det Europaeiske Raad under topmoedet i Madrid i 1995 opfordrede Kommissionen til snarest muligt efter regeringskonferencen at fremlaegge sine udtalelser om de eventuelle ansoegerlande og udarbejde et samlet dokument om udvidelsen,

J. der henviser til, at tiltraedelsesprocessen ifoelge Agenda 2000 vil blive indledt samtidig for alle ansoegerlande inden for rammerne af de styrkede tiltraedelsespartnerskaber,

K. der henviser til, at en inklusiv udvidelsesstrategi, som inddrager alle ansoegerlande i tiltraedelsesprocessen, er af afgoerende betydning for at undgaa negative foelger i visse ansoegerlande,

L. der henviser til, at tiltraedelsesprocessen vil blive meget kompliceret med flere forskellige former for forhandlinger: bilaterale forhandlinger om, hvorledes medlemskabskriterierne kan opfyldes (forhandlinger om styrkede tiltraedelsespartnerskaber), som foerer til forhandlinger om landets specifikke forfatningsmaessige stilling i EU og om overgangsforanstaltninger og lignende spoergsmaal, samt multilaterale forhandlinger om spoergsmaal af faelles interesse inden for omraader under anden og tredje soejle,

M. der henviser til Kommissionens standpunkt, som gaar ud paa, at udvidelsen er en chance for Unionen ikke blot for saa vidt angaar sikkerhed og oekonomi men ogsaa for saa vidt angaar dens kultur, og til, at man under de multilaterale forhandlinger boer beskaeftige sig med en faelles vision med hensyn til uddannelse, kultur og information,

N. der henviser til, at alle de central- og oesteuropaeiske lande, med undtagelse - for oejeblikket - af Slovakiet i henhold til Kommissionens udtalelse i tilstraekkelig grad opfylder det politiske kriterium om demokrati,

O. der henviser til, at ingen af de central- og oesteuropaeiske ansoegerlande efter Kommissionens vurdering for oejeblikket opfylder de oekonomiske kriterier, der blev vedtaget i Koebenhavn, hvilket logisk boer resultere i, at alle ansoegerlandene deltager i det styrkede tiltraedelsespartnerskab,

P. der henviser til bestraebelserne i ansoegerlandene paa at forbedre kapaciteten og kvaliteten af den offentlige forvaltnings administrative procedurer og til behovet for fortsatte forbedringer, som yderligere vil kunne fremmes gennem en overordnet strategi baade i ansoegerlandene og i EU,

Q. der henviser til, at tiltraedelsen paa grund af det indre markeds hoejt udviklede og komplekse karakter efter Kommissionens opfattelse boer bygge paa principper som fuld overholdelse af EU's regelvaerk, ingen »opt-outs« og undtagelser, og at overgangsforanstaltninger begraenses til klart begrundede tilfaelde i begraensede tidsrum,

R. der henviser til, at afgoerelsen om at indlede forhandlinger med Cypern efter Kommissionens opfattelse boer ses som en positiv udvikling, der vil kunne fremme tilvejebringelsen af en politisk loesning,

S. der henviser til, at Tyrkiet efter Kommissionens opfattelse har stor betydning for EU og fortjener saerlig opmaerksomhed, men som samtidig henviser til Parlamentets forventninger om, at der sker synlige fremskridt med hensyn til menneskerettigheder, demokratiske reformer og behandlingen af de tyrkiske kurder samtidig med, at der findes frem til en loesning paa den fortsatte besaettelse af Nordcypern,

T. der henviser til den manglende viden i befolkningen i de central- og oesteuropaeiske lande om den europaeiske integration og om, hvordan den Europaeiske Union fungerer, og til den tilsvarende mangel paa information i Den Europaeiske Union om landene i Central -og OEsteuropa og om konsekvenserne af udvidelsen mod oest,

U. der henviser til betydningen af saa vidt muligt at inddrage alle sektorer i medlems- og ansoegerlandene i udvidelses- og integrationsprocessen,

V. der henviser til, at det er noedvendigt at gennemfoere en reform af den faelles landbrugspolitik (navnlig inden for de sektorer, som ikke var omfattet af reformen i 1992) og regional- og samhoerighedspolitikken uanset tiltraedelsen af en eller flere nye medlemsstater,

W. der henviser til, at udvidelsen med 11 ansoegerlande indebaerer en stor foroegelse af Unionens landbrugspotentiale og foroeger markedet for basisprodukter og forarbejdede produkter med 100 mio forbrugere;

X. der henviser til, at udformningen og gennemfoerelsen af store projekter paa europaeisk plan vedroerende infrastrukturer, kommunikationsveje til lands, til vands og i luften, regionaludvikling, miljoebeskyttelse osv. kunne goeres lettere ved Unionens udvidelse med ansoegerlandene,

Y. der henviser til, at den europaeiske integration og den nye udvidelse kun kan lykkes, hvis man kan forlige respekten for de nationale interesser med den noedvendige solidaritet blandt medlemsstaterne, hvad enten de er gamle eller nye,

Z. der henviser til, at udvidelsen kan skabe store muligheder for Unionen i den forstand, at den oeger dens politiske og oekonomiske potentiale, skaber nye afsaetningsmuligheder og dermed handelsmuligheder for de 15 medlemsstater, giver den stoerre vaegt i de eksterne forbindelser og i de internationale organisationer, styrker dens position paa de internationale markeder, udvider dens indre marked for saa vidt angaar varehandel og investeringer og fremmer skabelsen af arbejdspladser,

AA. der henviser til, at udvidelsen paa baggrund af ansoegerlandenes demokratiske og oekonomiske udviklingsgrad og den oekonomiske, sociale, strategiske og politiske indsats, der staar paa spil, er en begivenhed af stor historisk betydning, som ikke kan sammenlignes med tidligere udvidelser,

AB. der henviser til, at denne proces, hvis den noedvendige politiske vilje er til stede, vil resultere i en styrket Union i et stabilt Europa, der i hoejere grad er i stand til at udfylde sine opgaver over for sine borgere og paatage sig sit ansvar over for det internationale samfund,

AC. der henviser til, at Kommissionen beslutning om paa forhaand at udvaelge de lande, som paa mellemlang sigt vil vaere i stand til at paatage sig de forpligtelser, som medlemskab af Den Europaeiske Union indebaerer, er uhensigtsmaessigt baade politisk, da der derved skabes nye skel mellem ansoegerlandene, og oekonomisk, da det ud fra oekonomiske hensyn vil skade mulighederne i de oest- og centraleuropaeiske lande, som ikke kommer i betragtning, for at tiltraekke direkte udenlandske investeringer ved indledningen af forhandlingerne,

AD. der er overbevist om, at alle ansoegerlande har ret til at deltage i udvidelsesprocessen fra begyndelse, idet forhandlingsrytmen vil kunne vaere forskellig alt efter hvert lands evne til at overtage Faellesskabets regelvaerk og garantere fuld respekt for de kriterier, der fastsattes paa Det Europaeiske Raads moede i Koebenhavn,

Udvidelsesstrategien

1. erklaerer hoejtideligt, at Den Europaeiske Union er aaben for alle europaeiske demokratier, som opfylder medlemskabskriterierne, og som oensker at stoette maalsaetningen for Unionen, der er nedfaeldet i praeamblen til Rom-traktaterne fra 1957, nemlig »at skabe grundlag for en stadig snaevrere sammenslutning mellem de europaeiske folk og med den forening af de oekonomiske kraefter at bevare og styrke freden og friheden«;

2. anser den kommende udvidelse af Den Europaeiske Union for at vaere en helt ny fase i den europaeiske integrationsproces, som noedvendiggoer en tilbundsgaaende behandling af samtlige institutionelle, politiske, oekonomiske og sociale foelger for Unionen og ansoegerlandene, og er overbevist om, at denne uddybning af samarbejde yderligere kan styrkes ved i saa vid udstraekning som muligt at inddrage de nationale parlamenter og befolkningen generelt i alle beroerte lande;

3. opfordrer Det Europaeiske Raad til at saette udvidelsesprocessen i gang gennem en faelles akt med alle ansoegerlandene; mener, at alle de ansoegerlande, som i oejeblikket opfylder det kriterium, der fastsattes i Koebenhavn, om et stabilt demokratisk system, sikring af menneskerettighederne og beskyttelse af mindretallene, har ret til at faa indledt den styrkede tiltraedelses- og forhandlingsproces paa samme tid, og at denne proces boer paabegyndes for alle disse landes vedkommende i begyndelsen af 1998;

4. mener til gengaeld, at forhandlingernes varighed og forloeb vil kunne variere alt efter det enkelte land og dets evne til at overtage Faellesskabets regelvaerk, udvikle en markedsoekonomi, der er i stand til at modstaa presset fra det faelles marked, og udvikle stabile institutioner, der garanterer retsstatsforhold, demokrati, menneskerettigheder samt respekt for og beskyttelse af mindretal;

5. er endvidere af den opfattelse, at intensiteten af forhandlingerne og tidsplanen for afslutningen af dem vil afhaenge af, i hvilket omfang de enkelte ansoegerlande opfylder tiltraedelseskriterierne;

6. mener derfor, at der boer indledes intensive forhandlinger paa et individuelt grundlag skal indledes med de lande, som har gjort de stoerste fremskridt, og stoetter Kommissionens evaluering af hvilke lande det drejer sig om, selv om der er visse unoejagtigheder med hensyn til de faktiske forhold;

7. mener fortsat, at Unionen hverken direkte eller indirekte paa forhaand boer fastlaegge tidspunktet for fuldt medlemskab, da dette tidspunkt beror paa de bestraebelser, ansoegerlandene laegger for dagen,

8. er af den opfattelse, at udvidelsesstrategien skal bygge paa foelgende principper:

a) Den Europaeiske Unions maalsaetning i denne proces skal vaere at saette alle ansoegerlande i stand til at opfylde kriterierne fra Koebenhavn og blive medlemmer inden for det kortest mulige tidsrum;

b) den skal derfor fra begyndelsen have ansporende karakter over for ansoegerlandene, idet man anerkender deres moralske ret til at blive medlemmer af Unionen, samtidig med at man fortsat kraever opfyldelse af kriterierne fra Koebenhavn, hvilket vil give yderligere naering til tiltraedelsesprocessens dynamik,

c) indbydelsen til at deltage i det styrkede tiltraedelsespartnerskab boer ledsages af et politisk tilsagn om medlemskab for de ansoegerlande, som soeger at opfylde kriterierne fra Koebenhavn, og boer betragtes som det faelles udgangspunkt for tiltraedelsesprocessen som foreslaaet i Agenda 2000,

d) forberedelserne til medlemskab boer indbefatte alle central- og oesteuropaeiske lande paa lige fod, samtidig med at man erkender de store forskelle i udvikling og udviklingstempo, hvilket er bestemmende for arten af de spoergsmaal, der skal behandles,

e) de aarlige evalueringer boer understrege fleksibiliteten i ansoegerlandenes raekkefoelge, som udelukkende beror paa de opnaaede resultater, og som kan aendres paa et hvilket som helst tidspunkt,

f) der foretages en regelmaessig kontrol med de fremskridt, der goeres i ansoegerlandene, med hensyn til beskyttelsen af menneskerettighederne, og disse fremskridt medtages i de aarlige vurderinger, som Kommissionen agter at udarbejde;

9. understreger den betydning, som det tillaegger fremskridt paa foelgende omraader samtidig med at det erkender, at en oeget respekt for menneskerettighederne og de demokratiske principper er en konstant opgave for baade nuvaerende og fremtidige EU-medlemsstater:

- ratificering og gennemfoerelse af juridisk bindende menneskerettighedsnormer,

- ansvarlighed over for domstolene for politi, militaer og hemmelige tjenester,

- respekt for mindretallenes rettigheder,

- ytrings- og mediefrihed,

- afskaffelse af doedsstraf, hvor den stadig forefindes,

- afskaffelse af tortur og mishandling,

- accept af princippet om ret til at naegte at aftjene militaer vaernepligt,

- accept og fremme af den frivillige sektor som en vigtig partner i forbindelse med at oege respekten for menneskerettighederne;

10. understreger, at kun lande, som har afskaffet doedsstraffen, kan blive medlemmer af Den Europaeiske Union;

11. er overbevist om, at man boer fremme og stoette det regionale samarbejde mellem ansoegerlandene, og at noget saadant boer betragtes som et positivt skridt i retning af EU-medlemskab; mener, at EU-medlemskabet ikke boer hindre det igangvaerende regionale samarbejde som f.eks. det, der finder sted blandt de baltiske stater; ej heller boer det igangvaerende regionale samarbejde vaere en hindring for et eventuelt ansoegerlands medlemsskab;

12. er af den opfattelse, at en effektiv og paalidelig offentlig forvaltning er et afgoerende element i forberedelsen af EU-tiltraedelsen med henblik paa at styrke retsstatslige forhold og den oekonomiske og sociale samhoerighed, og at foranstaltninger til forbedring af kvaliteten af den offentlige forvaltning i alle ansoegerlande boer prioriteres hoejt i foertiltraedelsesstrategien; stoetter med hensyn til det styrkede tiltraedelsespartnerskab, at der laegges vaegt paa uddannelse og efteruddannelse af embedsmaend, og de ledsagende finansielle faciliteter med henblik paa at oege kvaliteten af forvaltningen;

13. opfordrer ansoegerlandene til inden for deres forfatningsordninger at skabe effektive lokale, regionale og nationale forvaltningsstrukturer, til at fremme den ikke-offentlige sektors medvirken paa disse niveauer og til at forbedre dens finanskontrol, saa de effektivt kan udnytte strukturfondene som fremtidige medlemsstater og dermed nedbringe de enorme regionale forskelle og udviklingsproblemer;

14. minder om, at Den Europaeiske Union i de kommende aar vil staa over for vaesentlige forandringer, som vil have stor betydning for opbygningen af Europa, og som gensidigt vil paavirke hinanden, saasom indfoerelse af den faelles valuta, revisionen af de finansielle overslag og udvidelsen med Cypern og central- og oesteuropaeiske lande;

15. betragter de resultater, der opnaas under tiltraedelsesprocessen, som byggesten i en organisk proces, der skal foere til medlemskab af Unionen, og udtrykker oenske om, at ansoegerlandene i stigende grad deltager i de loebende EU- programmer,

16. understreger at kultur og uddannelse vil vaere et af noegleelementerne i foertiltraedelsesstrategien og at udviklingen af kulturelle og uddannelsesmaessige programmer vil have lige stor vaerdi for medlemsstaterne og ansoegerlandene;

17. understreger, at aktiviteten paa det uddannelsesmaessige og kulturelle omraade der som foelge af bevillingerne har en stor multiplikatoreffekt, udgoer en integreret del af den oekonomiske udvikling, direkte og indirekte bidrager til jobskabelsen og udgoer et afgoerende element i livskvaliteten og i styrkelsen af det europaeiske statsborgerskab;

18. mener ikke, at de institutionelle rammer i Amsterdam-traktaten skaber de noedvendige forudsaetninger for gennemfoerelsen af udvidelsen uden at Unionens funktionsevne og effektiviteten af dens politik bringes i fare;

19. bekraefter standpunktet i ovennaevnte beslutning af 19. november 1997 om Amsterdam-traktaten om den institutionelle reform, som skal gennemfoeres, foer der kan ske nogen yderligere udvidelse, og gentager navnlig sine krav om,

- at vaegtningen af stemmerne i Raadet og antallet af kommissionsmedlemmer tilpasses, saaledes at medlemsstaterne indbyrdes beholder samme status;

- at afgoerelser med kvalificeret flertal i Raadet bliver den generelle regel;

- at kravet om enstemmighed begraenses til afgoerelser af forfatningskarakter: (traktataendringer, tiltraedelser, afgoerelser om de egne indtaegter, valgprocedurer, anvendelse af artikel 308 (tidligere 235) i TEF);

- at alle yderligere reformer, der er noedvendige for udvidelsen, gennemfoeres;

20. bekraefter sine krav med hensyn til de metoder, der skal vedtages med henblik paa denne reform, navnlig,

- at Kommissionen i god tid foer Det Europaeiske Raad i december 1998 forelaegger en beretning med forslag til en samlet traktatreform, som navnlig er noedvendig paa det institutionelle omraade og i forbindelse med udvidelsen;

- at dette dokument sendes til medlemsstaternes parlamenter, idet Parlamentet med interesse afventer deres stillingtagen;

- at Parlamentet selv i god tid og inden for rammerne af denne proces maa fastlaegge sin egen holdning for derefter at ivaerksaette en politisk dialog;

- at Parlamentet inddrages fuldt ud i den naeste regeringskonference; og at der opnaas et faelles samtykke (f.eks. efter modellen for institutionelle aftaler) til, at traktaten kun kan traede i kraft, hvis Parlamentet godkender den;

21. gaar imod tanken om, at den institutionelle reform kan udskydes, indtil antallet af medlemsstater naar op paa over tyve, da det vil oege risikoen for, at der etableres en privilegeret gruppe ansoegerlande og en anden gruppe, hvor der hersker usikkerhed omkring det fremtidige medlemskab,

22. anser Europakonferencen som et vaesentligt instrument for det politiske samarbejde med det formaal at inddrage alle europaeiske lande, som oensker at blive medlemmer af Unionen, og som er tilknyttet Unionen gennem associeringsaftaler, i multilaterale forhandlinger med Unionen om spoergsmaal vedroerende den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) og retlige og indre anliggender paa grundlag af en konkret dagsorden, som afspejler deltagernes behov og interesser, idet en saadan konference skal afholdes hvert aar paa stats- og regeringschefniveau med deltagelse af formaendene for Kommissionen og Europa-Parlamentet;

23. mener, at Europakonferencen ikke maa erstatte de bilaterale udvidelsesforhandlinger, men snarere skal opfattes som et saerligt instrument for faelleseuropaeisk samarbejde;

24. er af den opfattelse, at deltagelse i Europakonferencen ikke betyder automatisk medlemskab af EU inden for en fast tidsplan;

25. goer i forbindelse med spoergsmaalet om forudsaetninger for tiltraedelse opmaerksom paa, at ansoegerlandene ikke maa give produkter eller virksomheder fra tredjelande en mere favorable handelsmaessig eller finansiel behandling end tilsvarende produkter eller virksomheder fra Den Europaeiske Union med det formaal at tiltraekke direkte udenlandske investeringer;

26. paapeger, at det efter afslutningen af tiltraedelsesforhandlingerne vil blive bedt om at ratificere enhver yderligere udvidelse af Unionen, og understreger derfor, at det boer spille en vigtig rolle i Europakonferencen; opfordrer Raadet til at foretage det fornoedne for at sikre, at Parlamentet i fuld udstraekning inddrages i arbejdet i dette nye forum;

27. goer ansoegerlandene opmaerksomme paa, at kontinuitet i deres forhandlingsdelegationer er af stor betydning for hurtige fremskridt under tiltraedelsesprocessen;

28. mener, at man boer prioritere betingelser for ophaevelse af alle visaformaliteter i de paagaeldende lande, da dette vil lette trafikken til og fra og udviklingen i de implicerede ansoegerlande,

29. finder det absolut noedvendigt, at alle ansoegerlande ubetinget ratificerer og gennemfoerer Genève-konventionen og fastlaegger asylprocedurer, som er i overensstemmelse med EU's regelvaerk og normer;

30. foreslaar, at Unionen slaar ind paa en mere aktiv politik over for Cypern med henblik paa at bidrage effektivt til genoprettelse af landets integritet og stoette bestraebelserne paa at finde frem til en fredelig loesning;

31. er af den opfattelse, at Tyrkiets ansoegning om medlemskab af EU skal behandles serioest og understreger noedvendigheden af saerlige relationer paa hoejt niveau mellem dette land og Unionen, som gaar videre end den eksisterende toldunion;

32. understreger, at de budgetmaessige omkostninger ved udvidelsen kun udgoer en ubetydelig del af den oekonomiske fredsdividende, der blev opnaaet efter den kolde krig, og at investeringer i udvidelsen underbygger denne fredsdividende,

33. anser det for vigtigt, at der udvikles en saerlig strategi, saa man ogsaa efter udvidelsen kan fortsaette samarbejdet ud over EU's ydre graenser om at nedbringe forskellene i levestandard og sikre fred og stabilitet;

34. anerkender, at regioner med ydre graenser til ansoegerlande paa grund af deres geografiske beliggenhed er saerlig beroerte, og at de derfor har et saerligt behov for stoette i form af programmer og midler, isaer med henblik paa det graenseoverskridende samarbejde og for at undgaa bratte aendringer i konkurrencesituationen;

35. understreger, at Unionen skal sikre, at udvidelsen ikke medfoerer en nedskaering i bevillingerne til bistand til de traditionelle udviklingslande;

36. understreger, at Den Europaeiske Unions forbindelser med udviklingslandene og navnlig udviklings- og samarbejdspolitikken i hoejere grad end tidligere boer betragtes som en integreret del af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik; understreger i den forbindelse, at de nye medlemsstater efter udvidelsen i forhold til deres ressourcer ogsaa skal deltage i EU's politik over for udviklingslandene og navnlig i udviklings- og samarbejdspolitikken;

37. stoetter opfattelsen af, at PHARE-midlerne boer anvendes paa en mere decentraliseret maade for derigennem at give de lokale og regionale myndigheder lejlighed til at spille en mere aktiv rolle i anvendelsen af bevillingerne og kontrollen med anvendelsen; glaeder sig ogsaa over Kommissionens forslag om i hoejere grad at goere PHARE-bevillingerne afhaengige af tiltraedelse i stedet for efterspoergsel;

38. paalaegger Kommissionen at intensivere sin oplysningskampagne i de central- og oesteuropaeiske lande om Unionens baggrund og maalsaetninger, dens foederale perspektiv og dens grundlaeggende vaerdier samt om foelgerne i ansoegerlandene af vedtagelsen af EU's regelvaerk og de forpligtelser, som medlemskab af Den Europaeiske Union indebaerer;

39. opfordrer til, at der laegges saerlig vaegt paa demokrati- og menneskerettighedsprogrammet under PHARE-programmet;

40. opfordrer EU-institutionerne til at etablere hensigtsmaessige mekanismer til at foere tilsyn med menneskerettighedssituationen i ansoegerlandene under hensyntagen til de standarder, der er fastsat af Europaraadet og FN og under udnyttelse af resultaterne af Europaraadets og OSCE's resultater;

41. opfordrer ligeledes Kommissionen til at sikre en loebende og grundig orientering af offentligheden om udvidelsen ved at inddrage den i processen, da stoette fra offentligheden i vid udstraekning er bestemmende for, at processen kan krones med held;

42. opfordrer Kommissionen til at fremme etableringen af saa mange direkte kontakter som mulig mellem de socio-oekonomiske aktoerer i EU og deres modparter i ansoegerlandene, navnlig inden for de saakaldt saarbare oekonomiske sektorer (landbrug, jern og staal, tekstiler, fiskeri, skibsbygning) for at lette den gensidige forstaaelse og en konstruktiv behandling af en raekke problemer, som risikerer at fremkalde spaendinger eller endog konflikter under tiltraedelsesforhandlingerne;

Konsekvenserne for EU's politikker

43. tager til efterretning, at Kommissionens vurdering af, at 1,27% af BNP er tilstraekkeligt til at klare den udfordring, som EU vil staa over for i perioden 2000-2006, bygger paa dens antagelser med hensyn til vaeksten i BNP, reform af faellesskabets politikker og resultatet af udvidelsesprocessen; disse oplysninger dog skal tages op til regelmaessig vurdering, saa det sikres, at Kommissionens skoen afspejler de reelle konsekvenser af udvidelsen;

44. mener, at den nye finansielle ramme som foelge af den uundgaaelige usikkerhed i forbindelse med saadanne skoen skal indeholde en revisionsbestemmelse baade for loftet over udgifter og midler og politikkerne i denne forbindelse, saafremt Kommissionens antagelser viser sig ikke at vaere korrekte;

45. er overbevist om, at den nuvaerende ordning med de egne indtaegter ikke vil vaere tilstraekkelig til at finansiere en vellykket udvidelse og opfordrer til, at der tages hensyn til dette forhold;

46. er af den opfattelse, af Kommissionens finansieringsramme kan forekomme for langvarig for overslag af denne art, men understreger, at en vellykket udvidelse er afhaengig af ro paa budgetomraadet, som kan opnaas gennem en interinstitutionel aftale ledsaget af hensigtsmaessige finansielle overslag;

47. opfordrer Kommissionen til inden for rammerne af sin erklaerede korruptionsbekaempelsespolitik at samarbejde med ansoegerlandene om ivaerksaettelsen af politikker og vedtagelsen af instrumenter, som paa en effektiv maade vil modvirke, opdage og straffe korruption i offentlige forvaltninger;

48. mener, at tilstedevaerelsen af effektive og paalidelige offentlige revisions- og finanskontrolinstitutioner, som er i stand til at samarbejde snaevert med de tilsvarende EU-organer, maa vaere en forudsaetning for medlemskab af Den Europaeiske Union;

49. minder om det generelt positive resultat af tidligere udvidelser, der har forbedret Unionens stilling paa de internationale markeder, oeget samhandlen mellem medlemsstaterne, styrket Unionens internationale dimension og dermed foroeget de samlede ressourcer, der staar til raadighed for medlemsstaterne og Unionen;

50. mener, at udvidelsen vil oege Den Europaeiske Unions vaegt og indflydelse i verdensoekonomien, inden for en raekke internationale organisationer og navnlig inden for Verdenshandelsorganisationen; opfordrer i den forbindelse Den Europaeiske Union og ansoegerlandene til allerede nu at udforme en samordnet strategi for de forpligtelser, der skal indgaas inden for Verdenshandelsorganisationen (punkter paa Agenda 2000) og OECD og andre multilaterale oekonomiske og finansielle organisationer, hvor det er muligt at goere en samordnet indsats;

51. anser det for absolut noedvendigt, at den gradvise integrering af ansoegerlandene i det indre marked gaar haand i haand med en mere beslutsom harmonisering af de eksterne aspekter af det indre marked og en samordning af ansoegerlandenes handelspolitik med Den Europaeiske Unions handelspolitik; mener, at dette vil indebaere adskillige fordele som foelge af de mange aktiver i ansoegerlandene (geografisk placering, naturrigdomme, investeringsmuligheder) og dermed vil fremme den oekonomiske vaekst i medlemsstaterne og foroege Unionens samlede indkomst;

52. opfordrer til, at ansoegerlandene tilsluttes handlingsplanen for det indre marked for at minimere det friktionstab, der vil vaere forbundet med integrationen paa det indre marked;

53. opfordrer til, at der inden for rammerne at tilnaermelsesstrategien og tiltraedelsesforhandlingerne goeres mere for at fremme smaa og mellemstore virksomheder og oprette nye virksomheder, bl.a. inden for haandvaerkssektoren, da denne sektor sammenlignet med et EU med 15 medlemmmer er underudviklet og behoever en gunstig socialramme, saaledes at der kan udvikle sig en kultur for smaa og mellemstore virksomheder;

54. er af den opfattelse, af aftalerne om EMS II er en meget velegnet ramme for at lette de central- og oesteuropaeiske landes optagelse i den monetaere union og mener, at det er vaerd at overveje at give de central- og oesteuropaeiske lande, som oensker det og er i stand til det mulighed for at faa status som associeret medlem af EMS II;

55. minder dog om, at udvidelsen som foelge af en udviklingsgrad i ansoegerlandene, der klart ligger under gennemsnittet i Unionen, - de nye medlemmer vil alle blive nettomodtagere - vil bevirke en betragtelig nedgang i gennemsnitsindkomsten pr. indbygger i den udvidede Union; mener, at medlemskabet af Unionen navnlig vil stimulere den oekonomiske vaekst i de nye medlemsstater og dermed hurtigt mindske denne indkomstkloeft;

56. finder det absolut paakraevet med en reform af regional- og samhoerighedspolitikken via en tilpasning af dens maal og bevilling af de midler, der er noedvendige for at sikre dens funktion i perioden forud for tiltraedelsen og for at imoedegaa presset i form af de sektorbestemte og regionale tilpasninger, der vil foelge paa udvidelsen; konstaterer imidlertid, at denne kommende reform ikke et paatvunget gennem udvidelsen, men har vist sig at vaere noedvendigt paa grund af de indhoestede erfaringer;

57. mener, at der, medmindre der afsaettes tilstraekkelige finansielle ressourcer, og afhaengigt af, hvilke reformer der gennemfoeres navnlig inden for regionalpolitikken og inden for den faelles landbrugspolitik uafhaengigt af udvidelsesprocessen, muligvis vil ske en nedskaering i de midler, der for oejeblikket er bestemt til de regioner i Unionen, der drager fordel af samhoerighedspolitikken, samt en forvaerring af uligevaegten mellem Unionens rige og fattige regioner;

58. understreger, at det er vigtigt, at de finansielle virkninger af tiltraedelsen ikke undergraver principperne om solidaritet og oekonomisk og social samhoerighed i Unionen;

59. understreger betydningen af at forbedre befolkningens inddragelse i den europaeiske integrationsproces; opfordrer derfor Kommissionen til at stoette ikke-statslige organisationer paa det miljoemaessige, sociale og kulturelle omraade, til at fremme etableringen af venskabsbyordninger mellem OEst og Vest og til at lette adgangen til oplysninger om EU's politikker, navnlig vedroerende forbrugerbeskyttelse, miljoeanliggender, socialpolitik og den offentlige sundhed;

60. kraever hele det sociale og arbejdsmarkedsmaessige regelvaerk (acquis commentaire) overtages de jure og de facto i forbindelse med ansoegerlandenes tiltraedelse og konstaterer desuden, at tilpasningen af de nye medlemsstater til den europaeiske samfundsmodel er absolut noedvendigt for at sikre freden paa arbejdsmarkedet; er endvidere af den opfattelse, at grundlaget for en bred accept af udvidelsen i samfundet er en institutionaliseret dialog paa arbejdsmarkedet mellem autonome arbejdsmarkedsparter, som allerede nu boer inddrages i alle vigtige regeringsbeslutninger og informationsstroemme i forbindelse med udvidelsen;

61. opfordrer, for saa vidt angaar spoergsmaalet om arbejdskraftens fri bevaegelighed og navnlig problemerne omkring graensegaengere, til, at der indfoeres hensigtsmaessige og fleksible overgangsperioder paa grundlag af evalueringskriterier med henblik paa

- at sikre en socialt acceptabel integrationsproces, hvilket der er et absolut behov for,

- at reducere presset paa den europaeiske socialmodel,

- at sikre en fortsat oekonomisk, social og regional fremgang i ansoegerlandene;

62. kritiserer, at det sociale spoergsmaal kun naevnes som en problemstilling i Agenda 2000, mens behandlingen af den sociale dimension kun gives en underordnet rolle; kraever derfor, at der allerede inden for rammerne af foertiltraedelsesstrategien udarbejdes en hvidbog om den sociale situation og socialpolitikken i ansoegerlandene, hvori man

- navnlig beskaeftige sig med en faelles beskaeftigelsesstrategi paa grundlag af arbejdsloeshedssituationen i EU og problemerne i graenseregionerne;

- navnlig laegger vaegt paa betydningen af uddannelse og videreuddannelse for den sociale integration,

- foretager en overordnet gennemgang af de forskellige sociale problemstillinger, hvor man bl.a. beskaeftiger sig med de sociale konsekvenser af de regionale udviklingstendenser, de socio-kulturelle foelger af indvandrings- og udvandringspres og de samfundsmaessige foelger af omlaegninger inden for landbruget;

63. anser det for absolut noedvendigt, at ansoegerlandene gradvist, men kontinuerligt harmoniserer deres miljoe- og socialnormer med Unionens; opfordrer ansoegerlandene til at ratificere ILO-konvention 138 og 29 om tvangsarbejde og boernearbejde foer tiltraedelsen;

64. mener, at EU's regelvaerk om ligestilling for maend og kvinder skal kraeves gennemfoert i ansoegerlandene, og at anvendelsen af traktatens bestemmelser (artikel 119) og de gaeldende direktiver om ligestilling af maend og kvinder under forhandlingerne skal vaere et af kriterierne for vurderingen af, hvor langt de central- og oesteuropaeiske lande er komme i forberedelsen af tiltraedelsen;

65. er bekymret over menneskehandelen, navnlig med kvinder, fra landene i Central- og OEsteuropa, med henblik paa seksuel udnyttelse i EU-medlemsstaterne og er af den opfattelse, at de relevante myndigheder i landene i Central- og OEsteuropa og medlemsstaterne hurtigt boer tage initiativer for at standse denne form for ulovlig indvandring fra landene i Central- og OEsteuropa;

66. kraever, at de politiske kriterier for tiltraedelsen udtrykkeligt skal omfatte respekt for kvindernes frihedsrettigheder og grundlaeggende rettigheder; mener, at der er behov for at aendre Amsterdam-traktaten foer udvidelsen ved at indfoeje ligestilling af maend og kvinder som en grundlaeggende ret;

67. erindrer om, at der foerst skal gennemfoeres en tilbundsgaaende tilpasning af Den Europaeiske Union samtidig med, at strukturreformerne og navnlig reformen af den faelles landbrugspolitik skal vaere afsluttet, hvis integreringen af landene i Central- og OEsteuropa, som er blevet besluttet, og som er en fornuftig ting, skal krones med held;

68. beklager, at Kommissionen i Agenda 2000 for saa vidt angaar den faelles landbrugspolitik blot fremsaetter usammenhaengende detailforslag vedroerende de forskellige produktionssektorer i stedet for at fremlaegge en samlet idé, som kunne have vaeret brugt som grundlag for styringen af udviklingen inden for alle produktionssektorer i landbruget;

69. beklager, at Kommissionen i modsaetning til, hvad den erklaerede under konferencen i Cork, ikke har udarbejdet en samlet idé om landdistrikterne; frygter, at bevillingerne til forbedring af landbrugsstrukturerne bliver mindre effektive, naar de er spredt mellem forskellige maal og stoetterammer;

70. bemaerker, at den oekonomiske situation, navnlig inden for landbruget, ikke er ensartet i ansoegerlandene, hvorfor der skal tages hensyn til den konkrete situation i de enkelte lande i forbindelse med fastsaettelsen af de foranstaltninger, der skal gennemfoeres, og den tidsplan, der skal foelger, under forberedelsen af tiltraedelsen og de foranstaltninger og overgangsfrister, der foelges efter tiltraedelsen;

71. mener som foelge af de betragtelige forskelle i pris og af hensyn til muligheden af at fremme en landdistriktspolitik ikke, at det er oenskeligt at udvide den faelles landbrugspolitik i dens nuvaerende form til de nye medlemmer, og mener at det maaske vil vaere hensigtsmaessigt at overveje fastsaettelsen af lange overgangsperioder for gennemfoerelsen af den faelles landbrugspolitik i de nye medlemsstater;

72. mener med hensyn til den faelles fiskeripolitik, at Kommissionen boer yde bistand til de nye fiskerflaader og forarbejdningssektorer, saa de kan komme op paa det noedvendige sikkerheds- og hygiejneniveau og henstiller, at der boer ydes saa meget bistand som overhovedet muligt til fiskerisektoren i ansoegerlandene, saa de kan moderniseres hurtigst muligt;

73. mener, at Kommissionen boer forsvare alle nye fiskeriaftaler med tredjelande og fordele TAC'er og kvoter paa et ligeligt og retfaerdigt grundlag under hensyntagen til relativ stabilitet og historiske fiskerirettigheder; mener endvidere, at forureningsproblematikken i Sortehavet skal loeses, saa der kan genetableres et levedygtigt fiskeri;

74. mener, at der er et presserende behov for at optage alle de markedssektorer i "99-reformen«, som hidtil har vaeret undtaget (f.eks. sukkerordningen), da den er en forudsaetning for at udstraekke den faelles landbrugspolitik til de nye medlemsstater;

75. understreger betydningen af mobilitet for og udveksling af forskere og oprettelsen af flere energicentre til beskyttelse af miljoeet og til garanti for nuklear sikkerhed;

76. henviser til den veletablerede kernekraftpolitik i landene i Central- og OEsteuropa og kraever, at Kommissionen udarbejder et program, som begge parter skal vedtage foer tiltraedelsen med henblik paa

a) at bringe sikkerheden i de eksisterende kernekraftvaerker op paa samme niveau som er gaeldende i Vesten,

b) at sikre, at en uafhaengig myndighed, der anerkendes af IAEA, foerer tilsyn med driftssikkerheden og

c) at indfoere sikkerhedsprocedurer paa linje med dem, der er indeholdt i Euratom-traktaten, for at sikre beskyttelsen af hoejradioaktivt materiale,

d) at soerge for, at de kernekraftvaerker, der ikke kan bringes op paa det kraevede internationale sikkerhedsniveau, nedlukkes og ikke tages i brug;

77. understreger, at kul udgoer et vaesentligt element i ansoegerlandenes forsyning med primaerenergi, og opfordrer Kommissionen til sammen med de beroerte lande at udarbejde et initiativ med bevillinger fra PHARE-programmet med henblik paa at forbedre produktiviteten inden for kulminedriften og at indfoere ren kulbraendingsteknologi;

78. understreger, at der boer laegges mere vaegt paa etableringen af transeuropaeiske net i Central- og OEsteuropa gennem de midler, der er afsat til den udvidede foer-tiltraedelsesstrategi;

79. mener, det er vigtigt, at de borgerlige frihedsrettigheder og mindretallenes beskyttelse i ansoegerlandene respekteres, og opfordrer Kommissionen til hurtigst muligt at tilskynde ansoegerlandene til og hjaelpe dem med at loese udestaaende problemer paa dette omraade,

80. opfordrer Kommissionen, Raadet, medlemsstaterne og ansoegerlandene til ogsaa ved finansieringen at prioritere de foranstaltninger, der skaber grundlaget for etableringen af et omraade med fuld frihed, sikkerhed og retfaerdighed, hvor kontrollen ved de indre graenser er afskaffet, for at undgaa for lange overgangsperioder paa dette omraade;

81. minder om, at den doemmende magts uafhaengighed er et af retsstatens grundlaeggende principper og en forudsaetning for en effektiv sikring af de borgerlige frihedsrettigheder for alle, ogsaa ansoegerlandenes borgere og navnlig personer, som stilles for en domstol, og understreger paa ny, at forsvarets rettigheder skal beskyttes, at ofrene skal have ret til og mulighed for at genoptage eller appellere sagen, og at vidner boer beskyttes i forbindelse med bekaempelsen af den internationale organiserede kriminalitet;

82. bemaerker med stor uro Kommissionens kommentarer vedroerende ansoegerlandenes administrative og juridiske forudsaetninger for at anvende faellesskabsretten og kraever en stoerre indsats fra Unionens side med hensyn til finansielle og menneskelige ressourcer til videreuddannelse af dommere, sagfoerere og embedsmaend; understreger i denne forbindelse noedvendigheden af at indfoere et program for bevidstgoerelse af de faggrupper, som er med til at administrere retsregler, med et lignende indhold som Robert Schuman-handlingsplanen;

83. fremhaever, at EU-kreditinstitutternes aktiviteter i visse ansoegerlande stadig haemmes alvorligt af den kendsgerning, at fast ejendom som et middel til sikring af laan er vaerdiloes, ikke mindst fordi der hersker juridisk usikkerhed omkring muligheden for at realisere det i tilfaelde af debitors fallit; fremhaever endvidere, at der maa gives prioritet til udvikling af effektive og paalidelige matrikler og handelsregistre;

84. minder om betydningen af under fuld respekt for subsidiaritetsprincippet yderligere at udvikle politikker af horisontal karakter (socialpolitik, miljoe, forbrugerbeskyttelse, videnskab, forskning og udvikling, informationssamfund) for at goere det muligt at tage hensyn til ansoegerlandenes saerlige karakter og ikke svaekke disse politikkers indvirkning paa medlemsstaternes befolkninger;

85. mener, at en hurtig og fuldstaendig tiltraedelse for alle ansoegerlandes vedkommende paa lang sigt vil medfoere en forbedring af miljoeet i hele Europa, idet dette forudsaetter, at vigtige politikomraader som miljoe, transport og energi behandles mere indgaaende, samtidig med at der laegges saerlig vaegt paa beskyttelsen af naturen i Central- og OEsteuropa for at undgaa tab af biodiversitet;

86. anmoder Kommissionen - for at der kan opereres med realistiske tiltraedelseskriterier - om at udarbejde en liste med de vigtigste dele af EU- miljoelovgivningen, som ansoegerlandene skal opfylde paa tiltraedelsestidspunktet; mener, at denne liste skal fastsaettes sammen med Raadet og Parlamentet paa grundlag af objektive kriterier; understreger, at der ved fastlaeggelsen af overgangsordninger navnlig skal laegges vaegt paa, at gennemfoerelsen af bestemmelser til forbedring af luftens, vandets og jordens kvalitet samt foedevaresikkerheden og beskyttelsen af sundheden prioriteres meget hoejt, da meget daarlige miljoeforhold i de central- og oesteuropaeiske lande i visse tilfaelde allerede har skadelige foelger for borgernes sundhed og nedsaetter den forventede levealder;

87. anmoder Kommissionen om i overensstemmelse med forpligtelsen i traktaten at integrere miljoe- og forbrugerbeskyttelseshensyn i de andre sektorpolitikker ved reformer af EU-politikken, idet miljoeministrene og ministrene for forbrugeranliggender fra saavel EU's medlemsstater som de central- og oesteuropaeiske lande udtrykkeligt skal inddrages i udarbejdelsen af detaljerne i reformerne;

88. understreger, at ansoegerlandene boer beskytte deres borgeres sundhed ved at tage hensyn til sundhedsaspekter paa andre politikomraader, og er af den opfattelse, at EU og ansoegerlandene aktivt skal stoette udviklingen af NGO'er og frivillige organisationer i sundhedssektoren;

89. opfordrer EU-medlemsstaterne og Kommissionen til at goere alt for at bekaempe arbejdsloesheden paa en effektiv maade, saa arbejdstagerne ogsaa sikres fri bevaegelighed i et udvidet Europa;

90. anser det for noedvendigt, at der i forbindelse med de nye landes tiltraedelsesprocedure tages hensyn til samtlige aspekter af den faelles transportpolitik og isaer de miljoemaessige og sociale aspekter samt aspekterne vedroerende sikkerhed, og at der laegges vaegt paa udnyttelsen af moderne teknologier og intelligente systemer, hvor dette er muligt, hvorfor der boer tages hensyn til koeretid, motorernes udstoedning, normer for koeretoejernes standard, faerdselsreglerne og de mange bestemmelser vedroerende EU- regelvaerket;

Udtalelse om de forskellige lande

Bulgarien

91. mener, at Bulgarien i den seneste tid har udfoldet betydelige bestraebelser paa at gennemfoere en overgang til markedsoekonomi, selvom der fortsat mangler at blive truffet beslutninger paa omraader som miljoe, transport, landbrug, energi og retsvaesen; det er ogsaa noedvendigt at gennemfoere en omfattende reform af forvaltningen paa alle niveauer med henblik paa gennemfoerelsen af gaeldende faellesskabsret;

92. understreger, at de vigtigste politiske krav er opfyldt og er i denne forbindelse overbevist om, at indledningen af forhandlinger vil fremme og lette fortsatte reformer og hindre, at det bulgarske folk foeler sig udelukket, og samtidig styrke Unionens tilstedevaerelse i et omraade med betydelig politisk ustabilitet;

Estland

93. glaeder sig over Estlands succesrige udvikling til en fungerende markedsoekonomi og et demokrati med stabile institutioner, men paapeger, at bestraebelserne maa fastholdes i fuldt omfang for at udnytte de opnaaede resultater, forbedre kvaliteten af den offentlige forvaltning og udvide retten til statsborgerskab yderligere til ogsaa at omfatte medlemmer af mindretalsgrupper;

94. fremfoerer, at Estland kan betegnes som en aaben markedsoekonomi paa trods af oekonomiske uligheder mellem Tallinn og den oevrige del af landet og det foruroligende handelsunderskud, som dog til en vis grad er blevet udlignet gennem direkte udenlandske investeringer og turismen;

Ungarn

95. glaeder sig over Ungarns staerke demokratiske sindelag og landets eksemplariske mindretalspolitik samt dets betydelige fremskridt med hensyn til harmonisering af lovgivningen om gennemfoerelse af gaeldende faellesskabsret, som allerede blev indledt for mange aar siden, men fastslaar, at der maa goeres yderligere bestraebelser paa omraader som miljoe, toldkontrol og energi;

96. formoder, at en udvidet foer-tiltraedelsesstrategi vil bidrage til, at Ungarn er bedre forberedt paa at opfylde kravene i forbindelse med medlemskab og at afhjaelpe mangler i forbindelse med modernisering af oekonomien;

Letland

97. mener, at Letland har gjort en betydelig indsats for at opbygge nationale institutioner, selv om der stadig er behov for en indsats inden for den offentlige forvaltning, for at EU's regelvaerk kan gennemfoeres korrekt i forbindelse med gennemfoerelsen og haandhaevelsen af den gaeldende lovgivning; mener ligeledes, at landet har gennemfoert en vellykket overgang til en markedsoekonomi;

98. tager til efterretning, at der stadig er visse problemer f.eks. det russiske mindretals status, den endnu ikke afsluttede privatiseringsproces og noedvendigheden af en reform af retsvaesenet og den offentlige forvaltning

Litauen

99. mener, at Litauen har gennemfoert imponerende politiske reformer og etableret en fungerende markedsoekonomi, der er staerkt nok til at opfylde mange af de oekonomiske betingelser for medlemskab og har gjort fremskridt i omsaetningen af EU's regelvaerk i national ret; mener, at det stadig er noedvendigt at goere betydelige fremskridt for saa vidt angaar den offentlige forvaltning og gennemfoerelsen og haandhaevelsen af gaeldende ret;

100. fremfoerer, at detaljerne i Kommissionens udtalelse om Litauen viser, at landet har gjort meget vaesentlige fremskridt i sin fortsatte forberedelse af medlemskabet, glaeder sig over forbedringen i den oekonomiske situation og afskaffelsen af restriktionerne med hensyn til udenlandsk valuta, priser og varebevaegelser og forventer, at den udvidede foer-tiltraedelsesstrategi i ansoegerlandet yderligere vil forberede landet paa medlemskab paa de omraader, hvor yderligere fremskridt stadig er oenskelige, som f.eks. haandhaevelse af korruptionsbekaempelseslovgivningen og forbedring af arbejdsmarkedsbestemmelserne;

Polen

101. er klar over, at Polen er langt det stoerste af ansoegerlandene, og at dets medlemskab vil faa vaesentlige konsekvenser for de eksisterende EU-politikker, og konstaterer, at der er gjort enorme fremskridt i landet siden 1989, men fremfoerer, at der er behov for yderligere forandringer og reformer paa omraader som statsejede virksomheder, landbrug, transport, miljoe og graensekontrol;

102. antager, at den styrkede foer-tiltraedelsesstrategi vil bidrage til paa mellemlang sigt at afhjaelpe Polens oekonomiske og miljoemaessige strukturproblemer og at bidrage til en mere effektiv kontrol af landets graenser;

Den Tjekkiske Republik

103. opfordrer de tjekkiske myndigheder til at gennemfoere betydelige forbedringer af retssystemet, isaer for at sikre retfaerdige retssager inden for acceptable frister og hurtigt at udforme en overordnet politik, hvis formaal er at hindre enhver form for forskelsbehandling eller marginalisering af landets mindretal af Roma, blandt andet ved ufortoevet at ratificere Europaraadets rammekonvention om mindretal;

104. mener, at foer-tiltraedelsesstrategien er en god mulighed for Den Tjekkiske Republik for at gennemfoere den noedvendige modernisering af statens forvaltning ved at gennemfoere reformer ud fra principper som kvalitet og effektivitet, og til at gennemfoere oekonomiske reformer, som er i overensstemmelse med dels det indre markeds funktion i EU (f.eks. bank- og finansstrukturer) dels en europaeisk social model, hvor det er muligt effektivt at bekaempe arbejdsloesheden og opretholde en velfaerdsstat, som imoedekommer befolkningens behov;

Rumaenien

105. glaeder sig over de politiske og oekonomiske reformer i Rumaenien med henblik paa medlemskab af Den Europaeiske Union, navnlig efter november 1996, og opfordrer landet til at fortsaette tilpasningen til EU's regelvaerk;

106. understreger Rumaeniens positive rolle i sikringen af stabiliteten i regionen gennem venskabs- og samarbejdstraktaten med Ungarn, det trilaterale samarbejde med nabolandene og deltagelsen i den centraleuropaeiske frihandelszone (CEFTA) og det oekonomiske samarbejdsomraade omkring Sortehavet (BSECA);

107. mener, at Rumaenien i kraft af den udvidede foer-tiltraedelsesstrategi vil kunne gennemfoere de noedvendige oekonomiske og strukturelle reformer, saa landet kan tage udfordringerne i forbindelse med tiltraedelsen op;

Slovenien

108. anerkender den oekonomiske dynamik, som karakteriserer Slovenien, og som har gjort det muligt for landet at opnaa det hoejeste indkomstniveau per capita blandt ansoegerlandene;

109. konstaterer, at landet respekterer de politiske kriterier, som fastsattes i Koebenhavn, og at det slovenske parlament har truffet afgoerelse om at ratificere Europaaftalen med Unionen og at vedtage de noedvendige reformer af forfatningen;

Slovakiet

110. understreger Slovakiets interesse i medlemskab og konstaterer, at det er lykkedes landet under vanskelige forhold at opnaa gode oekonomiske resultater, som ville goere det kvalificeret til medlemskab samtidig med de mest avancerede ansoegerlande, hvis landets politiske liv ikke var kendetegnet af fremgangsmaader, som ikke er i overensstemmelse med de gaeldende demokratiske normer i Unionens medlemsstater;

111. oensker paa trods heraf, at Slovakiet i lighed med de oevrige ansoegerlande omfattes af den udvidede foer-tiltraedelsesstrategi, saa landet kan viderefoere tilpasningen af oekonomien til det indre marked og ikke er kommet bagud, naar de politiske betingelser for dets tiltraedelse er opfyldt; opfordrer navnlig til, at det tiltraedelsespartnerskab, der skal forhandles om med dette land, kommer til at indeholde bestemmelser vedroerende demokratiet - herunder mindretalsrettigheder - og om, at demokratiseringsfremmebevillingerne fra PHARE-programmet skal anvendes til foranstaltninger, der fastlaegges i faellesskab;

112. konstaterer, at de slovakiske myndigheder er begyndt at signalere til Den Europaeiske Union at de er rede til at demokratisere det politiske liv i Slovakiet, og forventer derfor, at landet gennemfoerer konkrete foranstaltninger med henblik paa at gennemfoere de tre henstillinger fra Det Blandede Parlamentariske Udvalg;

Cypern

113. bekraefter sit tidligere standpunkt i foernaevnte beslutning af 12. juli 1995, og at tiltraedelsesforhandlingerne med Cypern skal indledes seks maaneder efter regeringskonferencens afslutning, saaledes som Det Europaeiske Raad allerede flere gange har bekraeftet;

114. opfordrer Raadet og Kommissionen til ikke at sky nogen anstrengelse for at fremme en fredelig loesning af Cypern-spoergsmaalet i overensstemmelse med FN's resolutioner; mener at tiltraedelsesforhandlingerne med Cyperns regering ikke skal goeres afhaengige af konfliktens loesning, og opfordrer Kommissionen til at overbevise de to samfund paa oeen om fordelene ved medlemskab af EU og inddrage begge samfund i udvidelsesprocessen;

115. opfordrer Kommissionen og Raadet til at tage hensyn til Republikken Cyperns fremragende oekonomiske og finansielle stilling, som allerede nu saetter landet i stand til at opfylde OEMU-kriterierne, hvilket vil lette tiltraedelsesforhandlingerne, som under ingen omstaendigheder maa goeres afhaengige af forholdet til Tyrkiet, og som skal afsluttes hurtigst muligt;

? ? ?

116. noterer med tilfredshed, at Raadet har til hensigt at hoere Parlamentet om den generelle forordning om foertiltraedelsespartnerskab; understreger, at det ligeledes boer hoeres om de enkelte forordninger, idet man dog boer vaere opmaerksom paa, at det ikke forsinker foertiltraedelsesprocessen;

117. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet og Kommissionen og til medlemsstaternes og ansoegerlandenes regeringer og parlamenter.