BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

• Forslagets begrundelse og formål

"Energieffektivitet først" er et centralt princip i forbindelse med energiunionen, og dette forslag omsætter det i praksis. Den billigste, reneste og sikreste energi er den energi, der ikke bliver brugt. Energieffektivitet bør derfor betragtes som en selvstændig energikilde. Det er en af de mest omkostningseffektive måder, hvorpå man kan understøtte overgangen til en lavemissionsøkonomi og skabe vækst, beskæftigelse og investeringsmuligheder.

Den Europæiske Unions retlige rammer på området er blevet konstrueret omkring et energieffektivitetsmål på 20 % for 2020. Efter at Det Europæiske Råd i 2014 aftalte et mål på mindst 27 % for 2030, som skal tages op til revision i 2020 med udgangspunkt i et mål på 30 %, og Parlamentets beslutning, hvori der opfordres til et bindende må på 40 %, skal rammerne nu ændres i overensstemmelse med et 2030-perspektiv,

Med dette forslag fastsættes et bindende energieffektivitetsmål for 2030 på 30 % på EU-plan. Derved får medlemsstaterne og investorerne et langsigtet perspektiv i forbindelse med planlægningen af deres politikker og investeringer og tilpasningen af deres strategier med henblik på at opnå energieffektivitet. Understøttes dette af dedikerede politikker på EU-plan og nationalt og regionalt plan, vil målet være til stor fordel for Europa på en række områder. Det nævnte mål repræsenterer et fald på 17 % i det endelige energiforbrug sammenlignet med 2005. Det vil øge den økonomiske vækst og føre til en stigning i BNP på ca. 0,4 % (70 mia. EUR). Større energieffektivitet vil hjælpe europæiske virksomheder med at forbedre deres konkurrenceevne ved at holde deres omkostninger nede, idet elektricitetspriserne i gennemsnit forventes at falde fra 161 til 157 EUR/MWh. Målet vil skabe lokale forretningsmuligheder og job; der forventes at blive skabt 400 000 ekstra job i alle sektorer frem til 2030, især i bygge- og anlægssektoren, bl.a. som følge af øget efterspørgsel efter faglært arbejdskraft. Bygninger er den største enkeltforbruger i Europa, idet de bruger 40 % af den endelige energi. Derfor har et energieffektivitetsmål på 30 % stort potentiale i denne sektor. Endelig bør omkostningerne til forureningskontrol og sundhedsskader kunne reduceres med 4,5-8,3 mia. EUR, og energisikkerheden vil blive betydeligt forbedret med en reduktion af gasimporten på 12 % i 2030.

I henhold til energieffektivitetsdirektivet skal medlemsstaterne sikre, at energileverandører og -distributører øger deres energibesparelser med 1,5 % om året. Der er tale om et centralt element i EU's energieffektivitetsramme, hvis gennemførelse finder sted via dedikerede forpligtelsesordninger og alternative foranstaltninger, Målet har vist sig at have en stærk pull-effekt, idet det fremmer besparelser i slutanvendelsen, tiltrækker private investeringer i energieffektivitet og understøtter nye aktørers etablering på markedet. Det skaber en politisk fremdrift for energieffektivitet og øger samtidig antallet af bygningsrenoveringer og udbredelsen af energieffektive apparater og teknikker. Det er en central politik at sørge for de nødvendige private investeringer og forretningsmuligheder for EU-virksomheder efter 2020, især for små og mellemstore virksomheder.

Med forslaget forlænges energispareforpligtelsen derfor ud over 2020, samtidig med at procentsatsen på 1,5 % og muligheden for at anvende ordninger for energispareforpligtelser og alternative foranstaltninger bevares Derved bevarer medlemsstaterne fuldt ud den eksisterende fleksibilitet med hensyn til, hvordan de gennemfører energispareforpligtelsen, i overensstemmelse med deres politiske forhold og markedsforhold. Denne bestemmelse er central med henblik på at nå Unionens energi- og klimamålsætninger, idet halvdelen af de ekstra besparelser, der er nødvendige for at nå et energieffektivitetsmål på 30 % i 2030, forventes at finde sted som følge af forlængelsen ud over 2020.

Med henblik på yderligere at øge forbrugernes indflydelse som nøgleaktører på energimarkedet foreslår Kommissionen at forbedre tilvejebringelsen af oplysninger om deres varme- og køleforbrug og styrke deres rettigheder med hensyn til måling og fakturering af varmeenergiforbrug, især for personer, der bor i ejendomme med flere lejligheder. For at øge oplysningsfrekvensen indføres der et krav om, at varmemålere skal kunne fjernaflæses.

Forslaget styrker de sociale aspekter ved energieffektivitet ved at opstille krav om, at der skal tages hensyn til energifattigdom i forbindelse med udformningen af ordninger for energispareforpligtelser og alternative foranstaltninger. Mindre energiregninger vil også være til særlig fordel for de mest sårbare forbrugere.

Kun de artikler i direktivet, som det er nødvendigt at ajourføre med henblik på 2030-tidsrammen, og bestemmelserne om måling og fakturering er omfattet af dette forslag. Ud over tekniske ændringer af standardkoefficienten i bilag IV og de delegerede beføjelser i artikel 22 berøres de øvrige artikler i direktivet ikke.