FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 8/2000

fastlagt af Rådet den 29. november 1999

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/.../EF om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed

(2000/C 26/01)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, første og tredje punktum,

under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),

under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank(3),

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(4), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Kreditinstitutter som omhandlet i artikel 1, første led, litra b), i Rådets direktiv 77/780/EØF(5) har et begrænset virkefelt;

(2) det er nødvendigt at tage hensyn til disse institutters særpræg og træffe passende foranstaltninger til samordning og harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed;

(3) i dette direktiv betragtes elektroniske penge som en elektronisk erstatning for mønter og sedler, som lagres på et elektronisk medium, f.eks. et chipkort eller en computers hukommelse, og som normalt er beregnet til elektronisk betaling af mindre beløb;

(4) den valgte fremgangsmåde er egnet til netop at opnå den harmonisering, der kræves for at sikre gensidig anerkendelse af tilladelser til og tilsyn med udstedere af elektroniske penge, hvilket gør det muligt at udstede en fælles tilladelse, som er anerkendt i hele Fællesskabet, og som er udformet til at sikre ihændehaverens tillid, og at lade princippet om "hjemlandstilsyn" finde anvendelse;

(5) set i den bredere sammenhæng med den elektroniske handels hastige udvikling bør der inføres retsregler, som bidrager til at opnå det fulde potentielle udbytte af elektroniske penge, og som især forhindrer, at den teknologiske innovation vanskeliggøres; dette direktiv indfører derfor et teknologineutralt retsgrundlag, som harmoniserer tilsynet med udstedere af elektroniske penge i det omfang, det er nødvendigt for at sikre en sund og forsigtig drift af disse institutter og især deres finansielle integritet;

(6) i henhold til punkt 5 i bilaget til Rådets direktiv 89/646/EØF(6) har kreditinstitutter i forvejen tilladelse til at udstede og administrere betalingsmidler, herunder elektroniske penge, og til at udføre sådanne aktiviteter i hele Fællesskabet, forudsat at de er gensidigt anerkendte, og at de er undergivet den omfattende tilsynsordning, der gælder i henhold til Fællesskabets bankdirektiver;

(7) det er berettiget og ønskværdigt, at der for udstedere af elektroniske penge indføres en særlig tilsynsordning, som, selv om den er afpasset efter den tilsynsordning, der gælder for andre kreditinstitutter, især direktiv 77/780/EØF og 89/646/EØF, alligevel adskiller sig fra denne ordning, fordi udstedelse af elektroniske penge på grund af deres særlige egenskab som en elektronisk erstatning for sedler og mønter ikke i sig selv udgør indlånsvirksomhed i henhold til artikel 3 i direktiv 89/646/EØF, hvis de modtagne midler omgående veksles til elektroniske penge;

(8) modtagelse af midler fra offentligheden til gengæld for elektroniske penge, der medfører indestående på en konto i det udstedende institut, udgør modtagelse af indlån eller andre midler, der skal tilbagebetales i henhold til direktiv 77/780/EØF og 89/646/EØF;

(9) elektronisk penge skal kunne genindløses for at sikre ihændehaverens tillid; at de kan genindløses betyder ikke nødvendigvis, at de midler, der modtages til gengæld for elektroniske penge, betragtes som indlån eller andre midler, der skal tilbagebetales i henhold til direktiv 77/780/EØF og 89/646/EØF;

(10) af hensyn til de særlige risici, der er forbundet med udstedelse af elektroniske penge, skal denne tilsynsordning være mere målrettet og vil dermed være enklere end den tilsynsordning, der gælder for kreditinstitutter, især fordi kravene til startkapitalen er mindre, og fordi Rådets direktiv 89/647/EØF(7), 92/121/EØF(8) og 93/6/EØF(9) ikke finder anvendelse;

(11) det er dog nødvendigt at skabe lige konkurrencevilkår mellem udstedere af elektroniske penge og andre kreditinstitutter, der udsteder elektroniske penge, og dermed sikre en loyal konkurrence mellem et større antal institutter til gavn for ihændehaverne; denne målsætning er opfyldt, fordi ovennævnte forenkling af tilsynsordningen for udstederne af elektroniske penge opvejes af strengere bestemmelser end dem, der gælder for andre kreditinstitutter, idet der bl.a. indføres begrænsninger i den virksomhed, som udstedere af elektroniske penge må udøve, og især i deres investeringer, således at det sikres, at deres finansielle forpligtelser i forbindelse med udestående elektroniske pengebeløb til enhver tid er garanteret af tilstrækkelig likvide aktiver med lav risiko;

(12) indtil tilsynet med aktiviteter, der udlægges fra kreditinstitutter, er blevet harmoniseret, skal udstedere af elektroniske penge have sund og forsigtig forvaltning og kontrolprocedurer; for at virksomheder, der ikke er underlagt tilsyn, kan udføre driftsmæssige og andre accessoriske funktioner i forbindelse med udstedelse af elektroniske penge, er det vigtigt, at udstederne af elektroniske penge råder over interne strukturer, der står i forhold til de risici af finansiel eller anden art, de udsættes for;

(13) udstedelse af elektroniske penge kan påvirke det finansielle systems stabilitet og betalingssystemernes smidige funktion; der bør være et nært samarbejde i forbindelse med vurderingen af elektroniske pengesystemers integritet;

(14) de kompetente myndigheder bør have mulighed for at indføre undtagelser fra nogle eller alle direktivets krav, når det gælder udstedere af elektroniske penge, der kun opererer inden for den respektive medlemsstats område;

(15) vedtagelse af dette direktiv er den mest hensigtsmæssige måde, hvorpå de ønskede målsætninger kan gennemføres; direktivet er begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at nå disse mål, og går ikke videre end det, der er behov for i denne forbindelse;

(16) der bør fastsættes bestemmelser om revision af direktivet på baggrund af udviklingen af markedet og beskyttelsen af ihændehavere af elektroniske penge;

(17) Det Rådgivende Bankudvalg er blevet konsulteret om vedtagelsen af dette direktiv -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Anvendelsesområde, definitioner og aktivitetsbegrænsning

1. Dette direktiv finder anvendelse på udstedere af elektroniske penge.

2. Det finder ikke anvendelse på de institutter, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, i direktiv 77/780/EØF.

3. I dette direktiv forstås ved

a) "udsteder af elektroniske penge": et foretagende og enhver anden juridiske person, der udsteder betalingsmidler i form af elektroniske penge, bortset fra et kreditinstitut som defineret i artikel 1, første led, litra a), i direktiv 77/780/EØF

b) "elektroniske penge": en pengeværdi som repræsenteret ved et krav på udstederen, der er:

i) lagret på det elektronisk medium

ii) udstedt efter modtagelse af midler, der ikke kan beløbe sig til mindre end den udstedte pengeværdi

iii) anerkendt som betalingsmiddel af andre foretagender end udstederen.

4. Medlemsstaterne forbyder personer eller foretagender, der ikke er kreditinstitutter som defineret i artikel 1, første led, i Rådets direktiv 77/780/EØF, at udøve virksomhed i form af udstedelse af elektroniske penge.

5. Elektroniske pengeudstederes virksomhed må, bortset fra udstedelse af elektroniske penge, kun omfatte:

a) levering af nært forbundne tjenester af finansiel eller anden art, f.eks. administration af elektronisk penge gennem udførsel af driftsmæssige og andre accessoriske funktioner i forbindelse med udstedelse af elektroniske penge, samt udstedelse og administration af andre betalingsmidler med udelukkelse af enhver form for ydelse af kredit, og

b) lagring på det elektroniske medium på vegne af andre foretagender eller offentlige institutioner.

Udstedere af elektroniske penge må ikke besidde kapitalandele i andre virksomheder, medmindre disse virksomheder udfører driftsmæssige eller andre accessoriske funktioner i forbindelse med elektroniske penge, der udstedes eller distribueres af den pågældende udsteder.

Artikel 2

Anvendelse af bankdirektiverne

1. Medmindre andet er udtrykkeligt anført, gælder for udstedere af elektroniske penge kun henvisningerne til kreditinstitutter i direktiv 77/780/EØF, 89/646/EØF, 91/308/EØF(10) og 92/30/EØF.

2. Følgende bestemmelser finder ikke anvendelse: artikel 2, stk. 5 og 6, artikel 3, stk. 3, litra b), c) og d), og stk. 7, artikel 4, artikel 6, artikel 7, stk. 2 og 3, artikel 8, stk. 2, 3 og 4, artikel 10 og artikel 14 i direktiv 77/780/EØF og artikel 4, 6, 10, 12, artikel 18, stk. 2, og artikel 23 og 24 i direktiv 89/646/EØF. Ordninger for gensidig anerkendelse som omhandlet i direktiv 89/646/EØF finder ikke anvendelse på elektroniske pengeudstederes virksomhed bortset fra udstedelse af elektroniske penge.

3. Modtagelse af midler som omhandlet i artikel 1, stk. 3, litra b), nr. ii), udgør ikke et indlån eller andre tilbagebetalingspligtige midler, jf. artikel 3 i direktiv 89/646/EØF, hvis de modtagne midler øjeblikkeligt veksles til elektroniske penge.

Artikel 3

Genindløselighed

1. Ihændehaveren af elektroniske penge kan i gyldighedsperioden anmode udstederen om at få dem indløst i mønter og sedler eller ved overførsel til en konto uden andre omkostninger end dem, der er strengt nødvendige for at gennemføre transaktionen.

2. Kontrakten mellem udsteder og ihændehaver skal klart præcisere betingelserne for genindløsning.

3. Kontrakten kan fastsætte en minimumstærskel for genindløsning. Tærsklen kan ikke være højere end 10 EUR.

Artikel 4

Krav til start- og egenkapital

1. Udstedere af elektroniske penge skal have en startkapital som fastlagt i artikel 2, stk. 1, nr. 1 og 2, i Rådets direktiv 89/299/EØF af 17. april 1989 om kreditinstitutters egenkapital(11) på mindst 1 mio. EUR. Uanset stk. 2 og 3 må deres egenkapital som defineret i direktiv 89/299/EØF ikke være under dette beløb.

2. Udstedere af elektroniske penge skal til enhver tid være i besiddelse af en egenkapital på mindst 2 % af det højeste af følgende beløb: den aktuelle værdi eller de foregående seks måneders gennemsnit af de samlede finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede elektroniske pengebeløb.

3. Har en udsteder af elektroniske penge endnu ikke været i drift i seks måneder, inklusive den dag, hvor driften påbegyndes, skal den have en egenkapital på mindst 2 % af det højeste af følgende beløb: den aktuelle værdi eller det beløb, der er fastsat som mål for de finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede elektroniske pengebeløb efter seks måneder. Det beløb, der er fastsat som mål for udstederens finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede elektroniske pengebeløb efter seks måneder, skal fremgå af dennes driftsplan med forbehold af ændringer, som de kompetente myndigheder måtte have krævet.

Artikel 5

Investeringsbegrænsninger

1. Udstedere af elektroniske penge investerer et beløb, der mindst svarer til deres finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede elektroniske pengebeløb, men kun i følgende aktiver:

a) tilstrækkeligt likvide aktiver, som i henhold til artikel 6, stk. 1, litra a), nr. 1, 2, 3 og 4, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 89/647/EØF risikovægtes med nul

b) indskud på anfordring i kreditinstitutter i zone A som defineret i direktiv 89/647/EØF, og

c) gældsinstrumenter

i) som er tilstrækkeligt likvide

ii) som ikke er omfattet af stk.1, litra a)

iii) som af de kompetente myndigheder anerkendes som fordringer på kvalificerede emittenter som omhandlet i artikel 2, stk. 12, i direktiv 93/6/EØF, og

iv) som ikke udstedes af virksomheder, der har en kvalificeret deltagelse, som defineret i artikel 1 i direktiv 89/646/EØF, i den pågældende udsteder af elektroniske penge, eller som skal indgå i sådanne virksomheders konsoliderede regnskaber.

2. De investeringer, der er omhandlet i stk. 1, litra b) og c), må ikke overstige 20 gange den pågældende elektroniske pengeudsteders egenkapital og skal være undergivet begrænsninger, der er mindst lige så strenge som de begrænsninger, der gælder for kreditinstitutter i henhold til direktiv 92/121/EØF.

3. For at gardere sig mod markedsrisici i forbindelse med udstedelse af elektroniske penge og de i stk. 1 omhandlede investeringer kan udstedere af elektroniske penge benytte tilstrækkeligt likvide rente- og valutakursrelaterede poster under stregen i form af derivater, der børshandles, dog ikke "over-the-counter"-instrumenter (OTC), og som ikke er omfattet af bilag II til direktiv 89/647/EØF. Anvendelse af derivater i henhold til første punktum er kun tilladt, hvis det er hensigten helt at fjerne markedsrisiciene, og hvis dette rent faktisk sker i videst muligt omfang.

4. Medlemsstaterne indfører passende begrænsninger i elektroniske pengeudstederes markedsrisici i forbindelse med de i stk. 1 omhandlede investeringer.

5. Ved anvendelsen af stk. 1 vurderes aktiverne til det laveste af følgende beløb: købsprisen eller markedsværdien.

6. Hvis værdien af de i stk. 1 omhandlede aktiver bliver lavere end de finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede elektroniske pengebeløb, påser de kompetente myndigheder, at den pågældende udsteder af elektroniske penge træffer de nødvendige foranstaltninger for omgående at rette op på dette forhold. Med henblik herpå kan de kompetente myndigheder, men kun midlertidigt, tillade, at udstederens finansielle forpligtelser i forbindelse med udestående elektroniske pengebeløb opfyldes ved hjælp af andre aktiver end de i stk. 1 omhandlede op til et beløb på højst 5 % af disse forpligtelser eller ved hjælp af udstederens samlede egenkapital, dog således at det er det laveste af disse to beløb, der gælder.

Artikel 6

De kompetente myndigheders kontrol med specifikke krav

De kompetente myndigheder sikrer, at det mindst to gange årligt kontrolleres, om artikel 4 og 5 er overholdt; dette gøres enten af de elektroniske pengeudstedere selv, der fremsender de relevante beregninger og andre påkrævede data til de kompetente myndigheder, eller af de kompetente myndigheder ved hjælp af oplysninger fra de elektroniske pengeudstedere.

Artikel 7

Sund og forsigtig drift

Udstedere af elektroniske penge skal have en sund og forsigtig forvaltning, administrativ og regnskabsmæssig praksis samt fyldestgørende interne kontrolordninger. Disse skal stå i forhold til de risici af finansiel og anden art, som udstederen udsættes for, herunder tekniske og proceduremæssige risici samt de risici, der er forbundet med samarbejdet med enhver virksomhed, som udfører driftsmæssige eller andre accessoriske funktioner i tilknytning til udstederens aktiviteter.

Artikel 8

Undtagelser

1. Medlemsstaterne kan tillade, at deres kompetente myndigheder undlader at anvende nogle af eller alle bestemmelserne i dette direktiv samt direktiv 77/780/EØF og 89/646/EØF på udstedere af elektroniske penge

a) såfremt alle aktiviteter af den i dette direktivs artikel 1, stk. 3, litra a), omhandlede art hos udstederen genererer samlede finansielle forpligtelser i forbindelse med udestående elektroniske pengebeløb, der normalt ikke overstiger 5 mio. EUR og aldrig overstiger 6 mio. EUR, eller

b) såfremt de elektroniske penge, der udstedes af udstederen, kun anerkendes som betalingsmiddel af udstederens eventuelle datterselskaber, der udfører driftsmæssige eller andre accessoriske funktioner i forbindelse med elektroniske penge, der udstedes eller distribueres af udstederen, udstederens eventuelle moderselskab samt dette moderselskabs eventuelle andre datterselskaber, eller

c) såfremt de elektroniske penge, der udstedes af udstederen, kun anerkendes som betalingsmiddel af et begrænset antal foretagender, der klart kan identificeres ved

i) deres beliggenhed på samme lokalitet eller andet begrænset lokalt område, eller

ii) deres tætte finansielle eller forretningsmæssige forbindelse til udstederen, f.eks. en fælles markedsførings- eller distributionsordning.

Det skal i de underliggende aftaler være fastsat, at der maksimalt kan lagres 150 EUR på det elektroniske medium, der stilles til indehaverens rådighed med henblik på effektuering af betalinger.

2. Udstedere af elektroniske penge, der har fået tildelt en undtagelse efter stk. 1, er ikke omfattet af ordningerne for gensidig anerkendelse som omhandlet i direktiv 89/646/EØF.

3. Medlemsstaterne kræver, at alle udstedere af elektroniske penge, der er undtaget fra dette direktiv og direktiv 77/780/EØF og 89/646/EØF, regelmæssigt aflægger rapport om deres aktiviteter, herunder om deres samlede finansielle forpligtelser i forbindelse med elektroniske pengebeløb.

Artikel 9

Overgangsbestemmelser

Udstedere af elektroniske penge, der er omfattet af dette direktiv, og som har påbegyndt driften i henhold til den gældende lovgivning i de medlemsstater, hvor de har hovedsæde, før datoen for ikrafttrædelsen af de bestemmelser, der vedtages til gennemførelse af dette direktiv, eller den i artikel 10, stk. 1, nævnte dato, hvis denne er tidligere, formodes at være tilladte. Medlemsstaterne kræver, at disse udstedere af elektroniske penge fremsender alle relevante oplysninger til de kompetente myndigheder, således at disse senest seks måneder fra datoen for ikrafttrædelsen af de bestemmelser, der vedtages til gennemførelse af dette direktiv, kan vurdere, om udstederne opfylder kravene i dette direktiv, hvilke foranstaltninger der skal træffes for at sikre, at kravene er opfyldt, eller om tilladelsen skal inddrages. Hvis kravene ikke er opfyldt senest seks måneder fra den i artikel 10, stk. 1, nævnte dato, er udstederen af elektroniske penge ikke omfattet af gensidig anerkendelse efter det tidspunkt.

Artikel 10

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den ...(12). De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 11

Revision

Senest den ...(13) forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv, herunder navnlig om

- foranstaltningerne til beskyttelse af indehaverne af elektroniske penge, herunder det eventuelle behov for at indføre en garantiordning

- kapitalkrav

- undtagelser, og

- det eventuelle behov for et forbud mod betaling af renter i forbindelse med midler modtaget i stedet for elektroniske penge

i givet fald ledsaget af et forslag om revision heraf.

Artikel 12

Ikrafttrædelse

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 13

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

...

Formand

På Rådets vegne

...

Formand

(1) EFT C 317 af 15.10.1998, s. 7.

(2) EFT C 101 af 12.4.1999, s. 64.

(3) EFT C 189 af 6.7.1999, s. 7.

(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 15. april 1999 (EFT C 219 af 30.7.1999, s. 415), Rådets fælles holdning af 29. november 1999 og Europa-Parlamentets beslutning af ... (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(5) Rådets første direktiv 77/780/EØF af 12. december 1977 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (EFT L 322 af 17.12.1977, s. 30). Direktivet er senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/.../EF (EFT L ...).

(6) Rådets andet direktiv 89/646/EØF af 15. december 1989 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og om ændring af direktiv 77/780/EØF (EFT L 386 af 30.12.1989, s. 1). Direktivet senest ændret ved direktiv 92/30/EØF (EFT L 110 af 28.4.1992, s. 52).

(7) Rådets direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om solvensnøgletal for kreditinstitutter (EFT L 386 af 30.12.1989, s. 14). Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/33/EF (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 29).

(8) Rådets direktiv 92/121/EØF af 21. december 1992 om overvågning af og kontrol med kreditinstitutters store engagementer (EFT L 29 af 5.2.1993, s. 1). Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.

(9) Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (EFT L 141 af 11.6.1993, s. 1). Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/33/EF.

(10) Rådets direktiv 91/308/EØF af 10. juni 1991 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge (EFT L 166 af 28.6.1991, s. 77).

(11) EFT L 124 af 5.5.1989, s. 16. Direktivet er senest ændret ved direktiv 92/30/EF.

(12) 18 måneder efter datoen for dette direktivs ikrafttræden.

(13) 54 måneder efter datoen for dette direktivs ikrafttræden.

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Den 22. september 1998 forelagde Kommissionen Rådet et forslag til direktiv om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed med hjemmel i EF-traktatens artikel 47, stk. 2, navnlig første og tredje punktum.

Europa-Parlamentet afgav førstebehandlingsudtalelse den 15. april 1999. Det Økonomiske og sociale Udvalg afgav udtalelse den 27. januar 1999, og Den Europæiske Centralbank afgav udtalelse den 18. januar 1999.

2. Den 29. november 1999 vedtog Rådet sin fælles holdning i henhold til traktatens artikel 251.

II. FORMÅL

Direktivet indfører en særlig tilsynsordning for udstedere af elektroniske penge. Denne ordning bygger på den nuværende tilsynsordning for kreditinstitutter, men adskiller sig fra denne af hensyn til de særlige risici, der er forbundet med udstedelse af elektroniske penge. Målet er at indføre et teknologineutralt retsgrundlag, som harmoniserer tilsynet med udstedere af elektroniske penge i det omfang, det er nødvendigt for at sikre en sund og forsigtig drift af disse institutter og deres finansielle integritet. Samtidig tager det sigte på at indføre retsregler, som bidrager til at opnå det fulde potentielle udbytte af elektroniske penge og forhindrer, at den teknologiske innovation vanskeliggøres.

III. GENNEMGANG AF DEN FÆLLES HOLDNING

Den fælles holdning følger i hovedsagen strukturen i Kommissionens forslag. I lighed med Kommissionens forslag er formålet med den fælles holdning at opnå ligevægt mellem behovet for at sikre e-pengeinstitutternes finansielle integritet og beskyttelsen af forbrugerne samt behovet for at sikre, at udviklingen af elektroniske pengesystemer ikke hæmmes af urimelig regulering. Ligevægten i den fælles holdning opnås ved, at der indføres mere restriktive retsregler end i Kommissionens forslag på visse punkter samtidig med, at der indføres mere fleksible regler på andre punkter.

Ændringerne i den fælles holdning i forhold til de enkelte artikler i Kommissionens forslag fremgår af nedenstående. Europa-Parlamentets ændring 1, hvor ordet "bruger" erstattes af ordet "indehaver" i hele teksten, er medtaget i den fælles holdning.

Artikel 1 (artikel 1 i Kommissionens forslag)

Stk. 3, litra a), medtager Europa-Parlamentets ændring 14. Det gør det endvidere klart, at direktivet kun finder anvendelse på udstedere af elektroniske penge.

Stk. 3, litra b), tager sigte på at gøre den retlige form af definitionen på elektroniske penge mere præcis ved at tilføje, at elektroniske penge repræsenterer et krav på udstederen. Eksemplerne på elektroniske penge udgår af første led, da de er overflødige i direktivets dispositive del og er medtaget i betragtning 3. Der er tilføjet et nyt nr. ii), hvori det fastsættes, at indehaveren altid skal betale fuld værdi for de modtagne elektroniske penge. Det vil således ikke være muligt at udstede elektroniske penge til et højere beløb end det, der betales. Nr. iii) (nr. ii) i Kommissionens forslag) bibeholdes som foreslået af Kommissionen, bortset fra, at ordet "udsteder" er valgt til at dække "udstederen" og "det udstedende institut". Nr. iii) og iv) i Kommissionens forslag udgår, da de er overflødige i direktivets dispositive del; forklaringen med hensyn til, at elektroniske penge tjener som erstatning for mønter og sedler og skabes med henblik på elektroniske betalingsoverførsler af begrænset værdi, findes i betragtning 3.

Europa-Parlamentets ændring 15 om ændring af artikel 1, stk. 3, litra b), indeholder flere punkter, som til en vis grad er medtaget i den fælles holdning, dog med en anden udformning. Ændringen af litra b), nr. ii), om datterselskaber er medtaget i artikel 8 om undtagelser, jf. nedenfor. Det foreslåede litra b), nr. iiia), er ikke medtaget i den fælles holdning, da Rådet ikke har fundet det hensigtsmæssigt at medtage bestemmelser om omkostninger i definitionen af elektroniske penge. Udtrykket "kompetente myndigheder" (litra ba)) og "egenkapital" (litra bb)) er defineret i andet bankdirektiv, direktiv 89/646/EØF, som finder anvendelse på udstedere af elektroniske penge, og derfor medtager den fælles holdning ikke disse ændringer, skønt artikel 4, stk. 1, i den fælles holdning henviser til direktivet om egenkapital, direktiv 89/299/EØF, jf. nedenfor.

For at bringe teksten på linje med andet bankdirektiv (89/646/EØF) er der indført en ny bestemmelse i stk. 4, hvori det fastsættes, at det kun er kreditinstitutter som defineret i artikel 1, første led, i første bankdirektiv (77/780/EØF), med andre ord udstedere af elektroniske penge og kreditinstitutter i den traditionelle forstand, der kan udstede elektroniske penge.

Stk. 5 følger i hovedsagen Kommissionens forslag (stk. 4 i Kommissionens forslag). Henvisningen i litra a) til punkt 5 i bilaget til andet bankdirektiv udgår for at undgå forvirring. I stedet fastslås det klart, at udstedere af elektroniske penge ikke må yde nogen form for kredit for at udelukke, at elektroniske penge udstedes på kredit uden nogen form for reel udveksling af midler. Dette forbud indebærer ikke, at udstedere af elektroniske penge ikke kan investere i gældinstrumenter. Investeringsbestemmelserne i artikel 5 berøres ikke. Affattelsen af litra b) er ændret for at gøre hensigten med denne bestemmelse klarere.

Artikel 2 (artikel 2 i Kommissionens forslag)

Stk. 1 medtager Europa-Parlamentets ændring 16, og stk. 3 i Kommissionens forslag udgår derfor, som foreslået af Europa-Parlamentet i ændring 17.

I stk. 2, andet punktum, er den udtrykkelige henvisning til specifikke artikler i andet bankdirektiv blevet erstattet med en henvisning til ordningerne for gensidige anerkendelser i nævnte direktiv, da etableringsfrihed og fri bevægelighed for tjenesteydelser er traktatfæstede rettigheder.

Som i Kommissionens forslag præciseres det i stk. 3, at midler modtaget til gengæld for elektroniske penge ikke udgør et indlån i den i artikel 3 i andet bankdirektiv anførte betydning. Affattelsen er ændret for at tage hensyn til indførelsen af bestemmelser om genindløselighed. Henvisningen i litra a) i Kommissionens forslag til erstatning for mønter og sedler findes nu i betragtning 3, og indholdet af litra b) i Kommissionens forslag dækkes nu af forbuddet mod at yde kredit i artikel 1, stk. 5, i den fælles holdning. Europa-Parlamentets ændring 18 om ændring af artikel 2, stk. 4, er medtaget i artikel 3 i den fælles holdning, jf. nedenfor.

Artikel 3 (ny)

Da substansen i ændring 18 og 19 overlapper hinanden, har Rådet valgt at sammenskrive de to ændringer og medtage dem i den nye artikel 3 med henblik på at samle alle bestemmelser om genindløselighed i en artikel. Affattelsen svarer nøje set til ændring 19 med to undtagelser:

- omkostningselementet i ændring 18 er medtaget i den nye artikel 3, og

- udstederen kan også genindløse pengene ved overførsel til en konto, hvilket åbner mulighed for en vis fleksibilitet med hensyn til, hvordan elektroniske penge genindløses i praksis.

Artikel 4 (artikel 3 i Kommissionens forslag)

I den fælles holdning er alle beløb angivet i euro, ikke ecu, og derved medtages Europa-Parlamentets ændring 20. Ved at henvise til direktivet om egenkapital medtager den fælles holdning en del af Europa-Parlamentets ændring 15.

Startkapitalen på mindst 1 mio. EUR er fastsat i stk. 1. Dette beløb udgør en balance mellem kravet om at sikre, at udstedere af elektroniske penge har tilstrækkelige egne midler til at sikre deres finansielle stabilitet, og behovet for at fremme udviklingen af elektroniske pengesystemer ved at undgå urimelige krav til udformningen af nye ordninger.

Resten af artikel 4 er uændret i forhold til artikel 3 i Kommissionens forslag.

Artikel 5 (artikel 4 i Kommisisonens forslag)

Artikel 5 medtager Europa-Parlamentets ændring 21 og 22.

Artiklen indeholder desuden nogle tekniske ændringer med hensyn til affattelsen, der skal gøre teksten klarere: litra b) er opdelt i to underpunkter og henviser til direktivet om solvensnøgletal, direktiv 89/647/EØF, og til andet bankdirektiv, direktiv 89/646/EØF, for at gøre teksten mere præcis. Endvidere er teksten blevet omformuleret for at tage hensyn til affattelsen af artikel 1, stk. 5, som opstiller begrænsninger for kapitalandele, som udstedere af elektroniske penge må besidde i andre virksomheder.

Artikel 6 (artikel 5 i Kommissionens forslag)

Affattelsen af artikel 6 er ændret på linje med artikel 3, stk. 7, i direktivet om solvensnøgletal for at give de kompetente myndigheder større fleksibilitet ved kontrollen med, om artikel 4 og 5 er overholdt.

Artikel 7 (artikel 6 i Kommissionens forslag)

Den fælles holdning har kun fastholdt stk. 1 i Kommissionens forslag. Rådet finder, at artikel 7, som den foreligger i den fælles holdning, er tilstrækkelig til at føre tilsyn med alle sådanne udstedere. Dette omfatter udstedere, der har uddelegeret visse funktioner til andre foretagender, da der udtrykkeligt henvises til risici af finansiel og anden art, som udstedere af elektroniske penge udsættes for, herunder tekniske og proceduremæssige risici. Derfor udgår stk. 2 og 3 i Kommissionens forslag.

Artikel 8 (artikel 7 i Kommissionens forslag)

Den fælles holdning fastholder de undtagelser, der er foreslået af Kommissionen, men med ændringer af anvendelsesområde og form for at give medlemsstaterne større fleksibilitet ved gennemførelsen af direktiverne.

Medlemsstaterne kan, som fastsat i stk. 1, tillade undtagelser fra anvendelsen af nogle af eller alle bestemmelserne i dette direktiv samt første og andet bankdirektiv. Dette giver de medlemsstater, der ønsker at udnytte denne mulighed, mulighed for at tage hensyn til hver enkelt ordnings særlige karakteristika, hvilket er særlig vigtigt med henblik på anvendelsesområdet for artikel 8, jf. nedenfor. Muligheden berører ikke arten af de pågældende udstedere. De bliver ved med at være "kreditinstitutter" som defineret i artikel 1, første led, i første bankdirektiv, og de monetære myndigheders beføjelser med hensyn til at pålægge krav om mindstereserver berøres ikke.

Ifølge den fælles holdning kan der tillades undtagelser for tre kategorier af udstedere:

1. Som i Kommissionens forslag kan der indrømmes mindre udstedere en undtagelse. I den fælles holdning er denne mulighed dog mere begrænset end i Kommissionens forslag, da den kun gælder for udstedere, hvis samlede finansielle forpligtelser i forbindelse med udestående elektroniske pengebeløb normalt ikke overstiger 5 mio. EUR og aldrig overstiger 6 mio. EUR, jf. stk. 1, litra a).

2. En udsteder, der er en del af en gruppe, kan kun indrømmes en undtagelse, hvis andre medlemmer af samme gruppe anerkender de elektroniske penge, der udstedes jf. stk. 1, litra b). Den fælles holdning tager således hensyn til Europa-Parlamentets ændring 15. Den udgør også en mellemproportional mellem Kommissionens forslag, hvor udstederne af elektroniske penge, der anvendes inden for samme gruppe, i alle tilfælde er fuldt ud omfattet af direktivets anvendelsesområde, og Europa-Parlamentets forslag, hvor nogle udstedere ikke er omfattet.

3. Udstedere, der udsteder elektroniske penge med begrænset formål, kan ligeledes indrømmes en undtagelse, jf. stk. 1, litra c). I den fælles holdning defineres dette som elektroniske penge, der kun anerkendes som betalingsmiddel af et begrænset antal foretagender på samme lokalitet eller andet begrænset lokalt område (f.eks. et universitetsområde), eller foretagender, der har tætte finansielle eller forretningsmæssige forbindelse med udstederen (f.eks. en kæde af detailforretninger med uafhængige medlemmer, men med fælles markedsførings- eller distributionsordning).

Som i Kommissionens forslag er udstedere, der indrømmes en undtagelse, underlagt visse begrænsninger, f.eks. kan der maksimalt lagres 150 EUR pr. kort, og disse udstedere er ikke omfattet af ordningerne for gensidig anerkendelse som omhandlet i andet bankdirektiv, direktiv 89/646/EØF. Desuden kræves det i den fælles holdnings stk. 3, at udstederne regelmæssigt aflægger rapport om deres aktiviteter.

Den fælles holdning fastholder ikke stk. 2 i Kommissionens forslag og medtager således Europa-Parlamentets ændring 23.

Artikel 9 (artikel 8 i Kommissionens forslag)

I forhold til Kommissionens forslag indfører den fælles holdning mere specifikke tidsfrister med hensyn til "the grandfathering clause". Den fastsætter ligeledes, at hvis en udsteder ikke opfylder kravene i direktivet inden for en nærmere fastsat periode, er udstederen ikke omfattet af ordningerne for gensidig anerkendelse.

Artikel 10

I den fælles holdning fastsættes gennemførelsesfristen til 18 måneder efter direktivets ikrafttræden. Direktivet træder i kraft på dagen for offentliggørelsen.

Artikel 11

I betragtning af den hurtige udvikling inden for denne sektor fastsætter den fælles holdning, at Kommissionen forelægger en rapport om anvendelsen af direktivet senest tre år efter gennemførelsen. Rapporten skal navnlig omhandle en række spørgsmål, der har givet anledning til særlige betænkeligheder.

Betragtninger

Betragtningerne er blevet tilpasset i overensstemmelse med ændringerne af Kommissionens forslag.

Den fælles holdning medtager Europa-Parlamentets ændring 2 og 10.

Europa-Parlamentets ændring 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 11, 12 og 13, der for de flestes vedkommende vedrører interoperabilitet, er ikke medtaget i den fælles holdning, da de ikke bidrager til at begrunde direktivets dispositive del (jf. punkt 10 i den interinstitutionelle overenskomst om fælles retningslinjer for EF-lovgivningens affattelse(1)). Råder finder i øvrigt, at ændring 3, 8, 12 og 13 er uforenelige med Kommissionens initiativret, enten ifølge traktaten med hensyn til ændring 3, 12 og 13 eller ifølge afledt EF-ret for så vidt angår ændring 8.

IV. KONKLUSION

Rådet finder, at samtlige ændringer, der er foretaget i Kommissionens forslag, er i fuld overensstemmelse med direktivforslagets formål. Målet har været at sikre den finansielle integritet for udstedere af elektroniske penge uden at hæmme udviklingen af elektroniske penge og således bidrage til at fremme et miljø, der støtter udviklingen af dette nye betalingsmiddel. Den fælles holdning medtager substansen af de af Europa-Parlamentet foreslåede ændringer af direktivets dispositive del og de dertil knyttede ændringer af betragtningerne.

(1) EFT C 73 af 17.3.1999, s. 1.