Forslag til Europa-Parlamentets og rådets direktiv om godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (Omarbejdet udgave) /* KOM/2003/0418 endelig udg. - COD 2003/0153 */





Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (Omarbejdet udgave) (forelagt af Kommissionen) BEGRUNDELSE 1. FORSLAGETS FORMÅL Dette direktivforslag er andet trin i omarbejdelsen af Rådets direktiv 70/156/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil. Når det er vedtaget, vil det ophæve og erstatte direktiv 70/156/EØF. Siden 1970 har direktiv 70/156/EØF været Det Europæiske Fællesskabs vigtigste retsakt med hensyn til gennemførelsen af det indre marked inden for bilindustrien. I løbet af lidt mere end et kvart århundrede er det indre marked blevet en "uundgåelig" realitet, ikke kun for personbiler men også for motorcykler og knallerter [1]. Landbrugstraktorer [2] nyder også i stor udstrækning godt af adgangen til det indre marked, og de fleste landbrugskøretøjer vil inden længe indgå i denne proces som følge af vedtagelsen af et nyt direktiv. Erhvervskøretøjer [3] har indtil nu kun delvist nydt godt af det indre marked. Dette er sket gennem typegodkendelse af køretøjssystemer som f.eks. bremsesystemer. [1] Knallerter er omfattet af rammedirektiv 92/61/EØF af 30. juni 1992, EFT L 225 af 10.8.1992, s. 72. [2] Landbrugstraktorer er omfattet af rammedirektiv 74/150/EØF af 4. marts 1974, EFT L 84 af 28.3.1974, s. 10. [3] Lette erhvervskøretøjer (indtil 3.5 ton), lastvogne, påhængsvogne, sættevogne og busser. Kommissionen mener, at tidspunktet nu er kommet til at gå et skridt videre og udvide de principper, der indtil nu er blevet udviklet for andre køretøjsklasser, til også at omfatte erhvervskøretøjer. Der er i tidens løb foretaget mere end 18 ændringer af direktiv 70/156/EØF for at tilpasse det til en industri under stadig udvikling. Det er derfor nødvendigt at gøre det mere læseligt gennem en omarbejdelse, nu hvor Det Europæiske Fællesskab står over for at skulle optage nye medlemmer, og hvor der i Genève netop er indgået en vigtig global aftale [4] om vedtagelse af internationale tekniske regulativer. [4] Aftale af 25. juni 1998 om etablering af globale tekniske forskrifter for hjulkøretøjer samt udstyr og dele, som kan monteres og/eller benyttes på hjulkøretøjer. Det første trin i omarbejdelsen indebærer en sammenskrivning af de tekniske bilag til direktiv 70/156/EØF i form af et direktiv vedtaget af Kommissionen. Det andet trin er et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv, som indebærer en omarbejdelse af bestemmelserne i direktiv 70/156/EØF i deres helhed. De tekniske bilag til direktiv 70/156/EØF er netop blevet sammenskrevet i et enkelt dokument, som ikke blot giver en oversigt over alle de administrative og tekniske bestemmelser i forbindelse med godkendelsesprocedurer, men også fastsætter et sæt særlige regler for erhvervskøretøjer. Nærværende forslag omfatter de fleste af de eksisterende lovgivningsbestemmelser i en omarbejdet form, og det etablerer de lovgivningsinstrumenter, der er nødvendige for at godkendelsesproceduren kan udvides til at omfatte alle klasser af erhvervskøretøjer. Denne procedure ville allerede kunne tages i brug i 2007. Det bør bemærkes, at typegodkendelse i fællesskabsregi har været obligatorisk for personbiler siden 1. januar 1998 og for motorcykler og knallerter siden 17. juni 1999. Ud over alle de tekniske aspekter nævnt ovenfor fastlægger det foreslåede direktiv de bestemmelser, der er nødvendige for indførelsen af en ny "niveaudelt" fremgangsmåde i lovgivningsarbejdet. Hvis denne fremgangsmåde indføres, må det antages, at vedtagelsen af meget komplekse lovgivningsbestemmelser bliver lettere. De seneste erfaringer har faktisk vist, at det, at man medtager detaljerede og avancerede tekniske bestemmelser sammen med de essentielle elementer i ét direktiv, risikerer at gøre vedtagelsesprocedurerne langsommere. Det foreslås derfor, at Kommissionen med bistand af et forskriftsudvalg [5] får overdraget fastlæggelsen af de detaljerede tekniske bestemmelser og praktiske gennemførelsesforanstaltninger, mens det er op til Europa-Parlamentet og Rådet at træffe beslutninger om de essentielle bestemmelser i en retsakt. [5] I HENHOLD TIL ARTIKEL 5 OG 8 I RÅDETS AFGØRELSE 1999/468/EF, EFT L 184 AF 17.7.1999, S. 23. 2. RETSGRUNDLAG Direktivet er baseret på traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og bygger på princippet om fuldstændig harmonisering, hvor det er formålet gennem bindende fællesskabsbestemmelser og en fælles godkendelsesprocedure at erstatte nationale love og procedurer, som kan skabe hindringer for varers frie bevægelighed. 3. BAGGRUND Siden 1920'erne, da man begyndte at industrialisere automobilsektoren, har myndighederne fastsat nationale bestemmelser om konstruktionsnormer for biler, først og fremmest med hensyn til sikkerhedsaspekter under brug og signalgivning - horn, lys osv. De fleste større industrinationer havde allerede dengang en industri, der var i stand til at opfylde den nationale efterspørgsel og mere end det. I henhold til de protektionistiske ideer, der var oppe i tiden, var der ingen indlysende fordele ved at udarbejde fælles standarder. Hele formålet med standarder var derimod at sikre nationale økonomiske interesser. Efter afslutningen af anden verdenskrig betød ødelæggelsen af produktionsmidlerne, at der blev sat gang i en åbning af markederne. Den manglende harmonisering af konstruktionsstandarder skabte nødvendigvis tekniske hindringer for import af biler [6]. Denne situation varede ved til slutningen af tresserne. [6] Der findes mange eksempler, der kan illustrere en sådan situation. De lande, der grundlagde Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, var i 1958 i Genève blandt de første, der indgik den første internationale aftale, der skulle føre til udarbejdelsen af internationale regler for godkendelse af visse komponenter i bilindustrien [7]. Princippet om gensidig anerkendelse af mærkningen af komponenter, godkendelsesattester udstedt af det offentlige og kontrol udført af uafhængige prøvningslaboratorier blev af aftaleparterne anset for at være den bedste garanti for overholdelse af aftalens forpligtelser. Denne aftale har siden da ført til mere end 100 FN/ECE-regulativer, som har muliggjort enorme fremskridt inden for bilindustrien. [7] Overenskomst om indførelse af ensartede vilkår for godkendelse og gensidig anerkendelse af godkendelse af udstyr og dele til motorkøretøjer, indgået den 20. marts 1958. Med udgangspunkt heri gjorde de seks oprindelige medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab det til et mål gradvist at fjerne alle tekniske handelshindringer medlemsstaterne imellem gennem udvikling af en fremgangs måde, der var baseret på det arbejde, der var udført i Genève, og som koncentrerede sig om motorkøretøjer som sådan fremfor deres komponenter, idet det vigtigste mål var at øge sikkerheden ved brug og beskytte fører og passagerer ved sammenstød, samtidig med, at der blev taget hensyn til miljøet. De lovgivningsmæssige rammer blev fastlagt i februar 1970 i form af Rådets direktiv 70/156/EØF, som gjorde det muligt at vedtage de nødvendige retsakter, der skulle udgøre rammerne for de pågældende bestemmelser. Som led i denne proces blev der vedtaget to forskellige direktiver: direktivet om tilladt støjniveau for motordrevne køretøjer [8] og direktivet om foranstaltninger mod luftforurening forårsaget af køretøjsmotorer [9]. [8] Direktiv 70/157/EØF, EFT L 42 af 23.2.1970, s. 16. [9] Direktiv 70/220/EØF, EFT L 76 af 6.4.1970, s. 1. Der er derefter i alt blevet vedtaget mere end 50 direktiver som led i denne proces. Oprindeligt indeholdt lovgivningen kun bestemmelser om frivillig gennemførelse af fællesskabsreglerne, og denne situation varede ved til 1992, hvor Kommissionen besluttede sig til at følge en politik, der gik ud på erstatte nationale regler med bindende fællesskabsregler. Man tog først fat på sektoren for personbiler. Medlemsstaterne bifaldt med det samme denne idé, fordi de kunne se, at det var en mere effektiv metode til at reducere det stadigt stigende antal trafikofre. Med Rådets direktiv 92/53/EØF af 18. juni 1992 [10] skete der således en fundamental ændring af direktiv 70/156/EØF, idet der blev indført en obligatorisk typegodkendelse på fællesskabsplan for personbiler fra 1. januar 1996 for så vidt angik nye typer, der blev markedsført, og fra 1. januar 1998 for personbiler omfattet af tidligere nationale typegodkendelser. [10] EFT L 225 af 10.8.1992, s. 1. Ved Kommissionens direktiv 98/14/EF af 6. februar 1998 [11] blev der indført særlige tekniske bestemmelser for typegodkendelse af særlige typer af personbiler. Det blev også gjort muligt at samle alle de tekniske oplysninger, der var væsentlige for typegodkendelsen, i et enkelt edb-dokument, som var lettere at bruge, og som var velegnet for både fabrikanterne og de administrative myndigheder. [11] EFT L 91 af 25.3.1998, s. 1. Endelig er de nødvendige tekniske bestemmelser for iværksættelsen af typegodkendelse af erhvervskøretøjer blevet indført med Kommissionens direktiv 2001/116/EF af 20. december 2001 [12], hvori indgår første fase af omarbejdelsen. [12] EFT L 18 af 21.1.2002, s. 1. Som anført i begrundelsen vil dette forslag til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv ophæve direktiv 70/156/EØF. Dette giver en mere konsekvent og bedre struktureret tekst, som vil være til stor fordel for fabrikanter, medlemsstater og ansøgerlandene. 4. SUBSIDIARITET Der er blevet taget hensyn til principperne om "subsidiaritet" og "proportionalitet", som omhandles i traktatens artikel 5. Målet med dette direktiv, nemlig gennem en EF-typegodkendelse for motorkøretøjer og deres udstyr at fjerne handelshindringer inden for Fællesskabet, kan som følge af omfanget og virkningerne af den foreslåede aktion inden for bilindustrien ikke i tilstrækkeligt omfang opnås af medlemsstaterne selv, og vil bedre kunne opnås på fællesskabsplan. Dette direktiv går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå de tilsigtede mål. 5. HØRING AF DE BERØRTE PARTER 5.1. Medlemsstaternes holdning Medlemsstaternes eksperter er ved en række lejligheder blevet underrettet om indholdet af nærværende forslag via Kommissionens arbejdsgruppe for motorkøretøjer (Motor Vehicle Working Group - MVWG), som består repræsentanter for alle medlemsstaterne, industrien og ikke-statslige organisationer. Ved udarbejdelsen af forslaget har Kommissionen taget hensyn til det arbejde, der er udført af OTA [13]-arbejdsgruppen, som har bidraget aktivt til udarbejdelsen af udkastet til dette direktivs tekniske bilag og fremsat mange relevante anbefalinger med hensyn til en omarbejdelse af artiklerne. Kommissionen har også i vidt omfang taget hensyn til TAAM [14]-arbejdsgruppens arbejde, gennem hvilket Kommission blev gjort opmærksom på række praktiske fortolkningsspørgsmål vedrørende anvendelsen af det eksisterende rammedirektiv. [13] OTA = Operationality of Type-Approval. [14] TAAM = Type-Approval authorities Meeting - en arbejdsgruppe der siden begyndelsen af 1990'erne er mødtes to gange om året. Et flertal af medlemsstaternes eksperter støtter forslaget. Nogle har udtrykt forbehold med hensyn til, hvorledes direktivet skulle anvendes på erhvervskøretøjer - dvs. om det skulle være valgfrit eller obligatorisk. Nogle fremførte, at man kun kunne forvente en minimal forbedring af trafiksikkerheden eller miljøet ved obligatorisk anvendelse, men at fabrikanternes omkostninger ville blive forøget. Andre gik ind for, at direktivet gøres obligatorisk, men anbefalede dog, at der indføres en tilstrækkelig lang frist fra valgfri til obligatorisk anvendelse. Det bør dog i denne forbindelse påpeges, at direktiv 70/156/EØF har været obligatorisk for alle personbiler siden 1998. 5.2. Bilindustriens betydning Bilindustriens betydning er enorm. Tabellen nedenfor viser de kvantitative langtidsprognoser for bilindustrien. For så vidt angår antal biler produceret i Vesteuropa er der ingen tegn på stagnation overhovedet. Det forventes, at antallet af erhvervskøretøjer i Vesteuropa vil stige tilsvarende, fra 24 829 000 køretøjer i 2000 til 32 867 000 i 2014. >TABELPOSITION> 5.3. Bilindustriens holdning Bilindustrien har været inddraget fra de tidligste stadier af drøftelserne og har været en vigtig bidragsyder med hensyn til udvikling af konceptet for procedurerne for etapevis typegodkendelse. Industrien går generelt ind for Kommissionens forslag, hvis der indbygges tilstrækkeligt lange frister til at give fabrikanterne, inkl. karrosserifabrikanterne, tid til at efterkomme kravene med hensyn til typegodkendelse. 6. FORSLAGETS BAGGRUND OG INDHOLD 6.1. Generelt Mens det vigtigste formål med den lovgivning, der er vedtaget siden 1970, har været at virkeliggøre det indre marked, har der altid været taget hensyn til aspekterne vedrørende trafiksikkerhed, og lovgiverne har gennem konstruktionsstandarder, der bygger på solid videnskabelig og teknisk viden, søgt at sikre den højst mulige sikkerhed for alle trafikanter, samtidig med at miljøet beskyttes. Hovedlinjerne fra den indfaldsvinkel, der blev anvendt i 1970 ved udarbejdelsen af rammedirektivet, indgår - naturligt nok - i dette udkast. Samtidig indgår der helt nye koncepter: - Direktivet er baseret på fuld harmonisering, hvilket betyder, at Fællesskabets typegodkendelsesprocedurer bliver obligatoriske og erstatter de nationale forskrifter, som de har eksisteret sideløbende med indtil nu. Der vil være en lang overgangsperiode, således at fabrikanterne i de nye sektorer, der berøres, gradvist kan tilpasse sig til de nye procedurer. - Lige som før indeholder direktivet på linje med særdirektiverne juridiske og administrative bestemmelser for typegodkendelse af systemer som f.eks. bremsesystemet, komponenter som f.eks. dæk, og separate tekniske enheder som f.eks. beskyttelse mod sidepåkørsel. - I henhold til procedurerne vil det fortsat være muligt at opnå typegodkendelse af et køretøj som helhed ved at kombinere de særskilte typegodkendelser, der er udstedt for dets forskellige systemer, komponenter og tekniske enheder, også selv om delvise typegodkendelser er udstedt i forskellige medlemsstater. - I stedet for at bruge særdirektiverne kan typegodkendelse af et færdigopbygget køretøj baseres på de internationale regulativer, der er et resultat af 1958-aftalen [15], som betragtes som alternativer til fællesskabsdirektiverne til gennemførelse af Rådets afgørelse 97/836/EF [16] af 27. november 1997. [15] Overenskomst om vedtagelse af ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer samt udstyr og dele, som kan monteres og/eller benyttes på hjulkøretøjer, og vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser, der er tildelt på grundlag af forskrifterne. [16] EFT L 346 af 17.12.1997, s. 78. - Der indføres en ny typegodkendelsesmetode - etapevis typegodkendelse - for at bringe situationen i overensstemmelse med fremstillingen af erhvervskøretøjer. Naturligvis kan køretøjer, hvor fabrikanten samler chassis og karrosseri, typegodkendes efter den gamle procedure, som det i øjeblikket gælder for personbiler. Den etapevise typegodkendelse omfatter normalt to etaper: i første etape får den oprindelige fabrikant chassiset godkendt - med eller uden førerhus - herunder motor, hjul, ophæng, bremser osv., og der udstedes en EF-typegodkendelsesattest. I anden etape samler den anden fabrikant, normalt en karrosseribygger, karrosseriet og indgiver derefter det således etapevis færdigopbyggede køretøj til typegodkendelse. - Personbiler i små serier, som tidligere ikke har været underlagt den harmoniserede fællesskabsprocedure for typegodkendelser, vil nu være omfattet af fællesskabssystemet under en fleksibel procedure. Tidligere kunne medlemsstaterne efter egen afgørelse give dispensation for denne type køretøjer, hvis de var registeret inden for deres område. Denne situation ansås for at være i modstrid med det indre marked. Der blev derfor lavet udkast til tekniske bestemmelser for at kodificere de tilladte dispensationer fra særdirektiverne, og disse er naturligvis stadigvæk gældende. De tekniske tjenester og de godkendende myndigheder vil være i stand til at kontrollere et køretøjs overensstemmelse gennem en forenklet prøvning eller ved sammenligning med prøvninger af lignende køretøjer, uden at det er nødvendigt at gennemføre typegodkendelsesproceduren i sin helhed. For at undgå misbrug af disse fleksible ordninger foreslår Kommissionen, at der fastsættes strenge grænser for det antal køretøjer, der vil kunne få fordel af disse bestemmelser. De foreslåede tal er blevet valgt først og fremmest ved at undersøge produktionstallene for europæiske fabrikanter, der fremstiller eksklusive biler eller sportsvogne. - På anmodning af medlemsstaterne, der ønsker at beholde en forenklet procedure, der gør det muligt at godkende meget små mængder af personbiler, har man opretholdt en mulighed for godkendelse af små serier på 50 køretøjer om året på rent nationalt grundlag, dvs. begrænset til den medlemsstats område, der har udstedt godkendelsen. - Erhvervskøretøjer vil også kunne følge en fællesskabsprocedure for små serier, der svarer til den, der gælder for personbiler. Det er dog nødvendigt med flere erfaringer med hensyn til anvendelsen af procedurerne som helhed, før det bestemmes nøjagtigt, hvor meget råderum der kan tillades. Erhvervskøretøjer vil derfor blive taget op på et senere tidspunkt. I mellemtiden kan medlemsstaterne fortsat anvende deres nationale bestemmelser på et begrænset antal køretøjer, afhængig af hvilken klasse de tilhører. - Kommissionen har givet sin tilslutning til de medlemsstater, der ønsker, at direktivet skal indeholde en mulighed for individuel godkendelse af køretøjer - den såkaldte individuelle godkendelsesprocedure. De praktiske ordninger vil blive fastsat i et særskilt bilag efter høring af de sædvanlige parter. Denne procedure vil blive anvendt til godkendelse af køretøjer efter systemet med etapevis godkendelse. En gennemførelse af principperne i dette direktiv vil lette fabrikanternes arbejde ved indhentning af typegodkendelser betydeligt. Det vil betyde, at når blot én medlemsstat får typegodkendt et køretøj, kan køretøjer af den samme type registreres overalt i EU, alene på grundlag af deres typeattest. Erfaringerne fra personbiler tyder på, at gennemsigtigheden af disse operationer også vil være sikret i tilfælde af erhvervskøretøjer. Forslaget omfatter også beskyttelsesklausuler, der gør det muligt for medlemsstaterne enten ved typegodkendelsen eller registreringen at afvise køretøjer, der - selv om de i overensstemmelse med alle gældende direktiver - kan udgøre en fare for trafiksikkerheden. Dette princip er blevet udvidet til også at omfatte miljøspørgsmål. Princippet om typegodkendelse finder sin begrundelse i den måde, som bilindustrien er opbygget på. Fabrikanter, der er i besiddelse af en typegodkendelsesattest, skal udstede en typeattest for hvert køretøj, der fremstilles, og denne typeattest garanterer, at køretøjet er i overensstemmelse med den typegodkendte type. Ved fremstilling i flere etape skal hver fabrikant i fremstillingsprocessen udfylde den del af attesten, der svarer til netop hans etape. Endelig er et af de grundlæggende principper i typegodkendelsessystemet visheden om, at fabrikanten har et permanent system til overvågning af produktionens overensstemmelse. Alle myndigheder, der er involveret i typegodkendelsesprocessen skal regelmæssigt kontrollere, at fabrikanten har opfyldt sine forpligtelser, at han foretager kontrol og at han foretager sig det nødvendige for at afhjælpe situationer, hvor der er konstateret mangler. 6.2. Forslagets indhold 6.2.1. Generelle administrative bestemmelser (kapitel I til VII) I artikel 1 til 18 findes de generelle bestemmelser vedrørende typegodkendelses processen, herunder indsendelse af ansøgninger, ændring af ansøgninger og medlemsstaternes udstedelse eller inddragelse af typegodkendelser, uanset arten af typegodkendelse eller køretøjets klasse. Der findes bestemmelser om ibrugtagning og registrering af køretøjer. I denne forbindelse har man fundet det nødvendigt at tage hensyn til den kendsgerning, at køretøjer, selv om de var i overensstemmelse med alle gældende direktiver på deres fremstillingstidspunkt, måske endnu ikke er blevet registreret på det tidspunkt, hvor strengere krav træder i kraft. Den procedure, der henvises til i artikel 26, tillader registrering af et begrænset antal køretøjer, enten beregnet som en vis procentdel af indregistreringstallene for det forudgående år, eller begrænset til køretøjer fremstillet inden for en bestemt periode forud for ikrafttrædelsen af de strengere krav. Der er blevet lagt særlig vægt på artikel 17, der omhandler typeattester. Dette dokument er en af hjørnestenene i systemet. Formålet med attesten er at sætte den myndighed, der er ansvarlig for registreringen, i stand til at kontrollere, at ethvert køretøj før ibrugtagningen opfylder de lovfæstede krav, der er gældende i Det Europæiske Fællesskab. 6.2.2. Produktionens overensstemmelse (artikel 11 og bilag X) Systemet med typegodkendelser på fællesskabsplan er baseret på det princip, at en kompetent myndighed godkender en type køretøj eller komponent, efter at kompetente og uafhængige tekniske tjenester har foretaget kontrol og prøvning af repræsentative prototyper. Dette system som et hele er kun troværdigt, hvis fabrikanten kan påvise over for myndighederne, at han fremstiller hvert enkelt køretøj eller komponent i overensstemmelse med den godkendte type. Selv om typeattesten og/eller godkendelsesmærket unægtelig er en angivelse af overensstemmelse, er den bestemmende faktor for tillid til systemet stadig den regelmæssige kontrol, der arrangeres på fremstillingsstedet. Under den nye procedure skal de godkendende myndigheder "revidere" fabrikanten i henhold til den nedenfor beskrevne procedure. Der er to typer af foranstaltninger: - Før de kan udstede en typegodkendelse skal de kompetente myndigheder sikre sig, at fabrikanten har et internt overvågningssystem, der sætter ham i stand til at opdage manglende overensstemmelse og træffe alle de nødvendige foranstaltninger for at afhjælpe sådan manglende overensstemmelse. Den kompetente myndighed uddelegerer beføjelser til en teknisk tjeneste, der er i besiddelse af de nødvendige kvalifikationer til at foretage en første evaluering af det system, der er etableret af fabrikanten. - I hele produktionsprocessen overvåger den kompetente myndighed eller dennes tekniske tjeneste regelmæssigt de operationer, der udføres af fabrikanten, for at sikre, at hvert enkelt køretøj eller komponent svarer til den godkendte type. Når det er nødvendigt, kan myndigheden udtage prøvekøretøjer eller -komponenter for at gennemføre egne prøvninger, hvis den mener, at den kontrol, der udføres af fabrikanten, ikke giver tilstrækkelig garanti. 6.2.3. Dispensationer for ny teknologi eller nye principper (kapitel VIII) Det er almindelig kendt, at bilindustrien er en af de mest innovative industrier. Nye tekniske principper markedsføres ofte, før det har været muligt at tilpasse den eksisterende lovgivning til nye situationer. Desuden er det for visse typer af køretøjer som følge af visse innovative elementer umuligt at opfylde alle fællesskabs bestemmelserne. For at imødekomme disse særlige behov kan der gives dispensation fra bestemmelser i rammedirektivet eller i særdirektiver, hvis Kommissionen, der bistås af et teknisk udvalg med eksperter fra medlemsstaterne, godkender dette. For ikke at forsinke lanceringen af ny teknologi eller nye principper kan den godkendende myndighed udstede en foreløbig EF-typegodkendelse uden at skulle afvente en afgørelse, forudsat at godkendelsen er begrænset til den medlemsstat, hvor de pågældende køretøjer lanceres. Når dispensationen efterfølgende er godkendt på fællesskabsniveau, udvides EF-typegodkendelsen til den normale gyldighed. 6.2.4. Køretøjer, der produceres i små serier (kapitel IX) Personbiler fremstillet i små serier kan typegodkendes på fællesskabsniveau, så snart direktivet er trådt i kraft. I et særligt bilag fastsættes alle de tilladte dispensationer. Konceptet med fællesskabsproceduren for små serier er baseret på en forenklet administrativ proces, og ikke på en lempelse af kravene til sikkerheds- eller miljøaspekter. Fabrikanten kan, i et begrænset antal tilfælde, dokumentere, at der er overensstemmelse med kravene i en retsakt ved selv at forelægge dokumentation eller prøvningsrapporter, med forbehold af den godkendende myndigheds accept. Denne myndighed har ret til at lade prøvningen foretage af egne tekniske tjenester. Lignende procedurer vil blive indført for andre klasser af køretøjer, men dette vil først ske senere. Da EF-køretøjstypegodkendelsen kun har været gældende for personbiler, omfatter den foreliggende ekspertise kun disse køretøjer. Køretøjer i andre klasser af køretøjer fremstillet i små serier er derfor stadig omfattet af en ikke-harmoniseret procedure. For så vidt angår personbiler, der fremstilles i et meget begrænset antal (højst 50 køretøjer om året), kan medlemsstaterne efter egen vurdering give dispensation fra den normale procedure. I sådanne tilfælde er godkendelsen kun gyldighed til den medlemsstat, der har meddelt den. 6.2.5. Individuelle godkendelser (kapitel X) I lighed med det, som man har gjort for fremstilling af køretøjer i små serier, er der administrative bestemmelser, der er baseret på tildeling af dispensationer, der gør det muligt at godkende særlige køretøjer på individuelt grundlag. Som følge af behovet for at udvikle hensigtsmæssige regler på fællesskabsplan er denne mulighed imidlertid med hensyn til gyldighed stadig begrænset til den medlemsstat, der udsteder godkendelsen. Bestemmelserne skal senere harmoniseres i medlemsstaterne for at sikre fri bevægelighed for disse køretøjer. Næsten 95% af de erhvervskøretøjer, der falder ind under klasse N2 og N3, er chassiser med førerhus, som sælges som sådanne til transportvirksomhederne. Disse delvis opbyggede køretøjer skal stadig have tilføjet en overbygning (karrosseri) på chassiset samt forskellige andre dele - beskyttelse mod sidepåkørsel, stænklapper osv. Den godkendelsesprocedure, der skal anvendes her, er den etapevise godkendelsesprocedure. Det er karakteristisk for sektoren for erhvervskøretøjer, at overbygninger og udstyr tilpasses transportfirmaernes behov. Produktionen kan derfor ikke forudses på samme måde som ved fremstillingen af personbiler. For at tage højde for disse særlige forhold skal det etapevise godkendelsessystem dækkes af den individuelle godkendelsesprocedure, som burde give den nødvendige fleksibilitet, så man undgår forsinkelser og høje omkostninger på det trin, hvor karrosseriet opbygges. 6.2.6. Manglende overensstemmelse med den godkendte type og underretning om beslutninger (kapitel XII) Som allerede anført, er typegodkendelsesproceduren i sin helhed kun troværdig, hvis fabrikanten kan påvise over for myndighederne, at han fremstiller hvert enkelt køretøj eller hver enkel komponent i overensstemmelse med den godkendte type. Den indledende vurdering og regelmæssige revisioner af eksisterende planer for kontrol af overensstemmelsen udføres af eller på vegne af den godkendende myndighed. I artikel 28 og 29 defineres de tilfælde, hvor der er manglende overensstemmelse med den godkendte type, og de midler og foranstaltninger, der kan iværksættes for igen at opnå overensstemmelse, mens det i artikel 29 fastlægges, hvorledes der skal underrettes om beslutninger truffet i medfør af artikel 28. 6.2.7. Accept af alternative regulativer (kapitel XIII) Fællesskabstypegodkendelser er i det væsentligste baseret på overensstemmelse med mere end 50 særdirektiver, der er blevet vedtaget siden 1970. Det er imidlertid hensigten, at sådan typegodkendelse bør være mulig på grundlag af regler, der gennem multilaterale eller bilaterale aftaler anses for at være tilsvarende i Fællesskabet og tredjelande. Disse kriterier indgår i Fællesskabets politik for udenrigshandel. Da nærværende forslag blev udarbejdet, overvejede Kommissionen nøje, hvilken virkning det igangværende arbejde i Genève ville få på dens egne lovgivningsforanstaltninger, efter at Fællesskabet den 27. november 1997 tiltrådte overenskomsten af 1958 som revideret [17]. Den besluttede derfor uden at foretage sig yderligere at acceptere enhver ændring af de Genève-regulativer, som Fællesskabet var part i, når det tekniske udvalg først havde afgivet udtalelse. [17] Rådets beslutning af 27. november 1997, EFT L 346 af 17.12.1997, s. 78. Når Det Europæiske Fællesskab tiltræder et nyt FN/ECE-regulativ, kan Kommissionen ligeledes, efter at have hørt medlemsstaterne og informeret Europa-Parlamentet, og under forudsætning af at Rådet i dets afgørelse har givet dem mandat hertil, inkludere det pågældende regulativ i den liste over retsakter, der skal være opfyldt på tidspunktet for typegodkendelsen, blot ved at angive den berørte klasse af køretøjer og regulativets ikrafttrædelsesdato. Der tilføjes derfor en del 3 til bilag IV, og denne del skal ajourføres regelmæssigt. 6.2.8. Levering af tekniske oplysninger (kapitel XIV) En række særdirektiver anbefaler, at fabrikanten leverer bestemte oplysninger om, hvorledes sikkerhedsanordninger fungerer, f.eks. barnesæder. Det er Kommissionens opfattelse, at arten af fabrikantens forpligtelser bør specificeres i rammedirektivet. Det er også vigtigt, at information til offentligheden ikke afviger fra bestemmelserne i visse direktiver. Der har været tilfælde af reklamering, hvor man på en tendentiøs måde præsenterer visse oplysninger, som kan have en bestemmende indflydelse på forbrugerens valg ved køb af et køretøj, og som derfor kan være vildledende for forbrugerne. Erfaringerne har vist, at fabrikanter af ikke-originalt udstyr nogle gange har uovervindelige vanskeligheder med at indsamle alle de tekniske oplysninger, der er nødvendige for at konstruere komponenter eller separate tekniske enheder til after sales-markedet. Artikel 35 indeholder derfor bestemmelser, der giver disse fabrikanter adgang til tekniske oplysninger, herunder bilfabrikanternes tegninger. Oplysningerne er indskrænket til det, der er nødvendigt for at typegodkende dele i overensstemmelse med de relevante særdirektiver. 6.2.9. Gennemførelsesforanstaltninger og ændring af et direktiv - udvalgsprocedure (kapitel XV) Direktivet indeholder bestemmelser om, at Kommissionen skal tage skridt til at gennemføre et direktiv vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet, når det har fået mandat hertil i henhold til traktatens artikel 211. Det vil være muligt, hvis der opstår behov herfor, at ændre de tekniske bilag til ethvert direktiv, der hører ind under rammedirektivet, som følge udviklingen af ny videnskabelig eller teknisk viden, således at de kan tilpasses nye situationer. Bilindustrien er en af de mest innovative industrier, og det er vigtigt, at de bestemmelser, der er omfattet af typegodkendelsen, hurtigt kan tilpasses, hvis hensynet til brugernes interesser kræver dette. Den valgte procedure er i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF [18], der indeholder bestemmelser om bistand fra et teknisk udvalg bestående af eksperter fra medlemsstaterne. [18] EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. 6.2.10. Underretning om godkendende myndigheder og tekniske tjenester (kapitel XVI) Tillid til typegodkendelsessystemet kommer ikke blot fra de kompetente myndigheders uvildighed, men også fra de tekniske tjenesters uafhængighed og ekspertise. Derfor må medlemsstaterne kun betro prøvning og kontrol i forbindelse med typegodkendelse til organer med det nødvendige kvalificerede personale og passende udstyr. Evaluering af de kvalitetssikringssystemer og kontrol foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre produktionens overensstemmelse, må ligeledes kun betros til organer, der er specialister i inspektion og vurdering af kvalitetssikringssystemer. EN- og ISO-standarder vil blive brugt som reference. I henhold til direktivet skal der gives underretning om de pågældende tjenester, ikke bare til Kommissionen men også til medlemsstaterne, for at sikre gennemsigtighed i processen. Fabrikanterne må ikke selv udføre typegodkendelsesprøvninger. Dette er kun tilladt i en række ekstraordinære tilfælde, hvor der f.eks. skal bruges meget dyre prøvningsanlæg og/eller udføres holdbarheds- eller levetidsprøvninger. I dette begrænsede antal tilfælde må fabrikanten udarbejde en prøvningsrapport under den kompetente myndigheds tilsyn. Tekniske tjenester må udføre prøvninger på fabrikantens anlæg, f.eks. bremseprøvninger, som kræver baner, der er flere kilometer lange. De tekniske tjenester, der udfører sådan prøvning, skal følge de relevante internationale standarder. 6.2.11. Overgangsbestemmelser, håndhævelse og ikrafttræden (kapitel XVII) For at sikre, at direktivet opnår den fulde virkning, foreslår Kommissionen, at dets bestemmelser af medlemsstaterne skal være omsat til national lovgivning 12 måneder efter vedtagelsen og gennemført fra denne dato. Typegodkendelse vil fortsat være obligatorisk for personbiler og vil gradvist blive gjort obligatorisk for andre klasser af køretøjer. I de tilfælde, hvor der kan gives en national typegodkendelse, er der blevet indført overgangsbestemmelser, så medlems staterne bliver i stand til at opfylde deres forpligtelser. I overensstemmelse med industriens ønsker gennemføres bestemmelser om typegodkendelsesprocedurerne først på frivilligt grundlag, lige så snart medlemsstaterne har omsat direktivet til national lovgivning. Det er planen at gennemføre typegodkendelse på obligatorisk basis fra 1 januar 2007, men i flere etaper, således at der bliver tilstrækkeligt lange overgangsperioder til at forhindre, at myndighederne oversvømmes af typegodkendelsesansøgninger på en og samme dato. For at give industrien mulighed for at tilpasse den nuværende produktion til de nye krav, er der således også indført en toårs overgangsperiode, sådan som det er praksis på dette område. Det foreslåede tidsskema for de forskellige klasser af køretøjer er som følger: >TABELPOSITION> 6.3. Bilag 6.3.1. Generelt Bilagene er overtaget fra direktiv 2001/116/EF, som er en konsolidering af de forskellige ændringer, der er foretaget af direktiv 70/156/EØF i tidens løb. De er blevet ændret en smule for at bringe dem i overensstemmelse med de nye artikler. Disse ændringer er fremhævede, så det er lettere at identificere dem. Desuden er der tilføjet 3 nye bilag: - Bilag XVI, som indeholder en køreplan for håndhævelsen af typegodkendelsesprocessen for så vidt angår alle de forskellige klasser af køretøjer. - Bilag XVII, som viser forbindelserne mellem de ophævede direktiver, deres gennemførelsesdato og nærværende direktiv. - Bilag XVIII, som indeholder en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og de tidligere artikler i direktiv 70/156/EØF, som konsolideret ved direktiv 92/53/EF og ændret ved direktiv 98/14/EF. Endelig er der 3 nye tillæg, der specificerer virkningerne af bilag IV, bilag VI og bilag VII. Tillægget til bilag IV indeholder kravene vedrørende EF-typegodkendelse af køretøjer i klasse M1, fremstillet i små serier. Det andet tillæg vedrører bilag VI og er en liste over særdirektiver og FN/ECE-regulativer, som køretøjet er i overensstemmelse med, mens det tredje tillæg vedrører modellen for EF-typegodkendelsesmærket, der allerede indgår i nogle af særdirektiverne, men aldrig er blevet indføjet i rammedirektivet. 6.3.2. Bilag I og III Bilag I samler alle de informationer, der er indeholdt i de 56 særdirektiver, der er opført i bilag IV. Det udgør også en komplet liste af oplysninger til brug ved typegodkendelse af et køretøj. En fabrikant skal forelægge en godkendende myndighed en relevant underdel af denne komplette liste med henblik på at opnå en typegodkendelse for et køretøj, hvis han ikke ønsker at opnå en godkendelse i overensstemmelse med det komplette sæt af særdirektiver opført i bilag IV. Bilag III indeholder alle de enkeltheder, der er nødvendige for at typegodkende et køretøj, når alle systemgodkendelserne foreligger. Det er værd at bemærke, at den komplette informationspakke skal udsendes til alle medlemsstaternes godkendende myndigheder som et vedlæg til EF-typegodkendelsesattesten, uanset hvilken godkendelsesprocedure fabrikanten har valgt (trin for trin, et enkelt trin eller en blandet procedure). 6.3.3. Bilag II Bilag II indeholder alle de definitioner, der er nødvendige i forbindelse med typegodkendelse af et køretøj. Det omfatter generelle definitioner af køretøjsklasser (i lighed med dem, der anvendes i FN/ECE-aftalen fra 1958) samt mere specifikke definitioner, som kræves i henhold til EF-lovgivningen. De væsentlige aspekter, der skal anvendes til at definere en ny type køretøj, er beskrevet i del B, således at fabrikanter og de typegodkendende myndigheder med sikkerhed kan bestemme, hvornår en køretøjstype skal have en ny godkendelse. Del C omfatter de definitioner af en type karrosseri, der er nødvendige for klassificere køretøjer efter konstruktionsmæssige aspekter eller sædernes placering. 6.3.4. Bilag IV og XI Bilag IV indeholder en udtømmende liste om kravene i forbindelse med tildeling af typegodkendelse for så vidt angår alle de forskellige klasser af køretøjer. Det er opdelt i 3 dele. - Del I vedrører selve køretøjsgodkendelsen og giver en liste over 56 obligatoriske særdirektiver, bl.a. om bremsesystemer, udstødning osv. Heraf vedrører 48 køretøjer i klasse M1, 41 køretøjer i klasse N1, 43 køretøjer i klasse N2 og 21 køretøjer i klasse O4. - Del II er listen over de FN/ECE-regulativer, som Fællesskabet har tiltrådt som aftalepart med De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa, og for hvilke der findes et tilsvarende EF-direktiv, mens del III er en liste over de regulativer, for hvilke der ikke findes et tilsvarende direktiv. Der er blevet tilføjet et nyt tillæg til bilag IV, hvori fastlægges de særlige krav til typegodkendelse af køretøjer i klasse M1 fremstillet i små serier. Der indgår fire beslutningsniveauer, f.eks. fuld overensstemmelse med EF-kravene (bogstavet X), licens til en fabrikant til påvisning af, at hans køretøjstype opfylder de vigtigste bestemmelser i et direktiv (bogstavet C) osv. I lighed med bilag IV indeholder bilag XI bestemmelser og specifikke krav til særlige køretøjer. Der er 4 tillæg, der omfatter alle de variationer, der er tilladt med hensyn til den komplette liste i bilag IV. Disse særlige køretøjer er campingbiler, ambulancer, pansrede køretøjer, køretøjer til særlig anvendelse og mobilkraner. 6.3.5. Bilag V og XIV Bilag V er en slags vade mecum, der indeholder instruktioner til de godkendende myndigheder om, hvorledes de skal håndtere køretøjstypegodkendelsesproceduren, hvis der er tale om færdigopbyggede køretøjer, mens bilag XIV indeholder tilsvarende instruktioner for den etapevise godkendelsesprocedure. 6.3.6. Bilag VI, VIII og IX Bilag VI viser en model for den EF-typegodkendelsesattest, der skal anvendes. Den samme model skal anvendes, når myndigheden udsteder en godkendelse, der er begrænset til dens eget område, bortset fra at titlen ikke må indeholde betegnelsen "EF-typegodkendelsesattest". Der er blevet tilføjet et tillæg til bilag VI, der angiver status med hensyn til ændringer af direktiver eller regulativer, som køretøjet er i overensstemmelse med, når fabrikanten ikke ansøger om det fuldstændige sæt systemgodkendelser. Bilag VIII indeholder en tabeloversigt, der viser alle miljøspecifikationer for et køretøj, der er blevet tildelt EF-typegodkendelse, medens de forskellige modeller for typeattester for de forskellige klasser af køretøjer findes i bilag IX, 6.3.7. Bilag VII Dette bilag indeholder alle de nødvendige oplysninger til typegodkendelses myndighederne med hensyn til implementeringen af nummereringssystemet for godkendelser. 6.3.8. Bilag X De procedurer, der skal følges i forbindelse med undersøgelser af produktionens overensstemmelse, er beskrevet i de tre dele i bilag X. I del 1 beskrives proceduren for den indledende vurdering, der tjener til at sikre, at en fabrikant før ansøgning om EF-typegodkendelse har implementeret kontrolsystemer med hensyn til produktionens overensstemmelse i alle de berørte fabrikationsanlæg. Del 2 indeholder bestemmelser med hensyn til foranstaltninger med hensyn produktoverensstemmelse, der skal sikre, at fabrikanten virkelig foretager kontrol og gør dette effektivt. De løbende kontrolordninger, der er beskrevet i del 3, indeholder bestemmelser om regelmæssige inspektioner udført af den kompetente myndighed for at kontrollere, at fabrikanten fortsat udfører kontrol som aftalt. 6.3.9. Bilag XII I dette bilag fastsættes grænserne for fremstilling i små serier og registrering af restkøretøjer, som var på lager på tidspunktet for nye kravs indførelse, men som ikke kan ændres, således at de opfylder disse krav. 6.3.10. Bilag XIII og XV Bilag XIII indeholder en model for den formular, der skal anvendes til rundsendelse af oplysninger mellem medlemsstaterne vedrørende godkendelser af systemer, komponenter og separate tekniske enheder, som de enkelte stater har udstedt. Modellen for den attest, der skal anvendes i forbindelse med etapevis godkendelse for hvilken grundkøretøjet ikke modtog en EF-køretøjstypegodkendelse, findes i bilag XV. 6.3.11. Bilag XVI Dette nye bilag indeholder tidsplanen for gennemførelse af EF-typegodkendelsesproceduren: - den første kolonne vedrører en frivillig anvendelse, 12 måneder efter datoen for vedtagelsen af det foreslåede direktiv - den anden kolonne vedrører obligatorisk gennemførelse med hensyn til nye typer af køretøjer - den tredje kolonne vedrører gennemførelsen for så vidt angår allerede eksisterende typer af køretøjer, idet der tages hensyn til en overgangsperiode på to år for at give industrien mulighed for at tilpasse produktionen til nye krav. 7. KONKLUSION Det er Kommissionens opfattelse, at det nye direktiv, som den foreslår, vil gøre allerede gældende administrative bestemmelser og regulativer lettere at forstå for alle parter - fabrikanter, medlemsstater, ansøgerlande, godkendende myndigheder og tekniske tjenester - og således få EF-typegodkendelserne til at fungere bedre for de forskellige klasser af køretøjer og komponenter. Ved at udvide dækningsområdet til også at omfatte erhvervskøretøjer vil direktivet også i mærkbar grad bidrage til færdiggørelsen af det indre marked i en sektor, hvor de tre største økonomiske magter [19] fremstiller 40 mio. biler om året - mere en 40% af dem er fra Vesteuropa - og som ikke viser tegn på formindsket vækst. [19] Vesteuropa, Nordamerika og Japan. Det at man erstatter nationale godkendelsesprocedurer med et fællesskabssystem baseret på harmoniserede tekniske krav vil uden tvivl forenkle alle de administrative formaliteter, der går forud for registrering af et køretøj, og derved gøre dem hurtigere. Det er også Kommissionens opfattelse, at harmonisering af de krav, der gælder for køretøjer bygget i små serier, i første omgang med hensyn til personbiler, vil gøre det muligt for de mindre fabrikanter at få adgang til det indre marked, samtidig med at man opnår et sikkerhedsniveau der svarer til eller endda overgår tidligere niveauer. Endelig mener Kommissionen, at indførelsen af en "tolags"-fremgangsmåde i lovgivningsarbejdet vil være med til at gøre det lettere at få vedtaget fremtidig lovgivning i bilindustrien. ê 70/156/EØF (tilpasset) Ö Forslag til Õ Ö EUROPA-PARLAMENTETS OG Õ RÅDETS DIREKTIV ê 70/156/EØF (tilpasset) om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil Ö samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer Õ Ö (EØS-relevant tekst) Õ Ö EUROPA-PARLAMENTET OG Õ RÅDET FOR Ö DEN Õ EUROPÆISKE Ö UNION Õ HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel Ö 95 Õ Ö , Õ under henvisning til forslag fra Kommissionen [20], [20] EUT C under henvisning til udtalelse fra Det Ö Europæiske Õ Økonomiske og Sociale Udvalg [21], [21] EUT C 48, 16.4.1969, s. 14. Ö efter proceduren i traktatens artikel 251 [22], ogÕ [22] EUT C Ö ud fra følgende betragtninger: Õ ò nyt (1) Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil [23] er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder. Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af klarhedshensyn omarbejdes. [23] EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1. Direktivet senest ændret ved ens dirketiv 2001/116/EF (EFT L Rådets forordning (EF) nr. 807/2003 (EUT L 122 af 16.5.2003, s. 36). (2) For at etablere det indre marked og sikre, at det fungerer korrekt, er det hensigtsmæssigt at erstatte medlemsstaternes godkendelsessystemer med en godkendelsesprocedure på fællesskabsplan, der bygger på princippet om fuldstændig harmonisering. (3) De tekniske krav, der gælder for systemer, komponenter, separate tekniske enheder og køretøjer bør harmoniseres og fastlægges nærmere i særdirektiver. Disse direktiver bør først og fremmest søge at sikre en høj grad af trafiksikkerhed, sundhedsbeskyttelse, miljøbeskyttelse, energieffektivitet og beskyttelse mod uretmæssig brug. (4) Rådets direktiv 92/53/EØF [24] begrænsede anvendelsen af proceduren for EF-typegodkendelse af køretøjer til køretøjer i klasse M1, men for yderligere at udbygge det indre marked og sikre, at det fungerer efter hensigten, bør nærværende direktiv omfatte alle klasser af køretøjer, således at fabrikanterne kan benytte sig af fordelene ved det indre marked igennem en EF-typegodkendelse. [24] EFT L 225 af 10.8.1992, s. 1. (5) For at give fabrikanterne mulighed for at tilpasse sig de nye harmoniserede procedurer, vil det være nødvendigt at fastsætte en tilstrækkelig lang frist, før en EF-typegodkendelse af køretøjer bliver obligatorisk for køretøjer af andre klasser end klasse M1, der bygges i én etape. Køretøjer af andre klasser end klasse M1 bør, hvis de kræver en etapevis typegodkendelse, gives en længere frist, fordi karrosseribyggerne indgår i denne procedure, og det derfor er nødvendigt at indhente flere erfaringer på dette område, så de nødvendige procedurer kan implementeres ordentligt. (6) Hidtil har fabrikanter, der fremstiller køretøjer i små serier været delvist udelukket fra fordelene ved det indre marked. Erfaringerne har vist, at trafiksikkerheden og beskyttelsen af miljøet kunne forbedres betydeligt, hvis disse aspekter var fuldt integreret i EF-typegodkendelsen af køretøjer i første omgang for klasse M1. (7) For at undgå misbrug bør en forenklet procedure for små serier af køretøjer begrænses til virkelig små serier. Det er derfor nødvendigt mere nøjagtigt at definere begrebet små serier med hensyn til antallet af fremstillede køretøjer. (8) Det er vigtigt at fastlægge bestemmelser, der gør det muligt at godkende enkeltkøretøjer, for at tillade en vis grad af fleksibilitet inden for den etapevise typegodkendelse. Indtil der fastsættes harmoniserede specifikke bestemmelser i Fællesskabet, bør medlemsstaterne imidlertid fortsat kunne give individuelle godkendelser i overensstemmelse med deres nationale regler. (9) Indtil anvendelsen af proceduren for EF-typegodkendelsen for køretøjer på andre klasser af køretøjer end køretøjer i klasse M1, bør medlemsstaterne fortsat kunne udstede køretøjstypegodkendelser på nationalt plan, og der bør fastlægges passende overgangsbestemmelser. (10) Ved Rådets afgørelse 97/836/EF [25], tiltrådte Fællesskabet overenskomsten under FN's Økonomiske Kommission for Europa om indførelse af ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer samt udstyr og dele, som kan monteres og/eller benyttes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser, der er meddelt på grundlag af sådanne forskrifter ("Overenskomst af 1958, som revideret"). Dette indebærer, at nye FN/ECE-regulativer, som Fællesskabet måtte tiltræde, og ændringer af FN/ECE-regulativer, som Fællesskabet allerede har tiltrådt, bør indbygges i proceduren for EF-typegodkendelse som alternativ til særdirektiver eller som supplerende krav. Det er derfor hensigtsmæssigt i nærværende direktiv at fastlægge bestemmelser til at fremme deres effektive anvendelse. [25] EFT L 346 af 17.12.1997, s. 78. (11) For at sikre at proceduren for overvågning af produktionens overensstemmelse, som er en af hjørnestenene i EF-typegodkendelsessystemet, er blevet korrekt implementeret og fungerer som det skal, bør fabrikanten regelmæssigt revideres af den kompetente myndighed eller en dertil udpeget teknisk tjeneste, som er i besiddelse af de krævede kvalifikationer på dette område. (12) Det er vigtigt, at fabrikanterne leverer relevante oplysninger til bilejerne for at forhindre forkert brug af sikkerhedsanordninger. Det er hensigtsmæssigt at lade bestemmelser herom indgå i direktivet. (13) Det er også vigtigt for udstyrsfabrikanter at have adgang til visse oplysninger, som kun kan leveres af køretøjsfabrikanten, nærmere bestemt de nødvendige tekniske oplysninger, herunder tegninger, således at de kan udvikle dele til eftersalgs-markedet. (14) Med henblik på at forenkle og fremskynde proceduren, bør Kommissionen overdrages arbejdet med vedtagelse af bestemmelser til gennemførelse af særdirektiverne og til tilpasning af bilagene til nærværende direktiv og til særdirektiverne til ny videnskabelig og teknisk viden. (15) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen [26]. [26] EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. (16) Målene for den påtænkte handling, nemlig gennemførelse af det indre marked gennem inførelse af en obligatorisk ordning for EF-typegodkendelse af alle klasser af køretøjer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, og kan som følge af handlingens omfang bedre opfyldes på fællesskabsplan. Fællesskabet kan derfor vedtage bestemmelser i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet jf. nævnte artikel, går direktivet ikke ud over det, der er nødvendigt for at nå dette mål. (17) Forpligtelsen til at gennemføre nærværende direktiv i national ret bør kun omfatte de bestemmelser, hvori der er foretaget indholdsmæssige ændringer i forhold til de tidligere direktiver. Forpligtelsen til at gennemføre de bestemmelser, hvori der ikke er foretaget ændringer, følger af de tidligere direktiver. (18) Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i del B i bilag XVII, angivne frister for gennemførelse i national ret, og anvendelse af direktiverne - ê 70/156/EØF (tilpasset) UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Ö kapitel i Õ Ö almindelige bestemmelser Õ ò nyt Artikel 1 Genstand Dette direktiv fastlægger de administrative bestemmelser og generelle tekniske krav i forbindelse med godkendelse af alle nye køretøjer, der er omfattet af dets anvendelsesområde, samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer, med henblik på at lette registreringen, salget og ibrugtagningen af køretøjerne inden for Fællesskabet. Særlige tekniske krav fastlægges i medfør af nærværende direktiv ved særdirektiver, som vedtages i overensstemmelse med traktatens artikel 95, idet en udtømmende liste over disse særdirektiver er indeholdt i bilag IV til nærværende direktiv. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt Artikel Ö 2 Õ Anvendelsesområde Ö 1. Õ Dette direktiv gælder for typegodkendelse af køretøjer, ð som er konstrueret og opbygget ï i en eller flere etaper ð til brug på vej ï, og af systemer, komponenter og separate tekniske enheder konstrueret og fremstillet til sådanne køretøjer . ð Det gælder også for individuelle godkendelser af sådanne køretøjer. ï2. Dette direktiv Õ omfatter ikke ð typegodkendelse eller individuel godkendelse af følgende køretøjer ï: ð a) landbrugs- og skovbrugstraktorer, som defineret i Rådets direktiv 74/150/EØF [27], samt påhængskøretøjer konstrueret og fremstillet specielt til at blive trukket af sådanne traktorer ï [27] EFT L 84 af 28.3.1974, s. 10. b) quadricykler Ö som defineret i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2002/24/EF [28] Õ [28] EFT L 124 af 9.5.2002, s. 1. ò nyt c) køretøjer, der er konstrueret og fremstillet til først og fremmest at blive anvendt på byggepladser, i stenbrud, i havneanlæg eller i lufthavned) pansrede køretøjer, der er konstrueret og fremstillet til anvendelse af hæren, civilforsvaret og ordensmagten e) mobile maskiner f) bæltekøretøjer g) køretøjer udelukkende beregnet til væddeløbskørsel på veje h) prototyper af køretøjer, der anvendes på vej til udførelse af et bestemt prøvningsprogram under en fabrikants ansvar. 3. De køretøjer, der er omhandlet i stk. 2, litra g) og h), kan godkendes på individuelt grundlag udelukkende til det særlige formål, som de er konstrueret og fremstillet til. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt Artikel Ö 3 Õ Definitioner I dette direktiv ð og de i bilag IV anførte direktiverï forstås ð, medmindre andet er bestemt heri, ï ved: (1) "typegodkendelse" en fremgangsmåde, hvorved en medlemsstat attesterer, at en type køretøj, Ö et Õ system, Ö en Õ komponent eller Ö en Õ separat teknisk enhed opfylder de relevante Ö administrative bestemmelser og Õ tekniske krav ò nyt (2) "national typegodkendelse" en typegodkendelsesprocedure fastlagt i en medlemsstats nationale lovgivning, idet gyldigheden af en sådan godkendelse er begrænset til den pågældende medlemsstats område (3) "EF-typegodkendelse" den procedure, hvorved en medlemsstat attesterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav i dette direktiv og i særdirektiverne og/eller i de FN/ECE-regulativer, der er anført i bilag IV eller XI (4) "individuel godkendelse" den procedure, hvorved en medlemsstat attesterer, at et bestemt køretøj opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) (5) "etapevis typegodkendelse" en fremgangsmåde, hvorved en eller flere medlemsstater attesterer, at en type delvis opbygget eller etapevis færdigopbygget køretøj opfylder de relevante Ö administrative bestemmelser og Õ tekniske krav i dette direktiv ò nyt (6) "trinvis godkendelsesprocedure" en godkendelsesprocedure for køretøjer bestående af trinvis indsamling af hele sættet af EF-typegodkendelsesattester for systemerne, komponenterne og de separate tekniske enheder til køretøjet, som på sidste trin fører til godkendelse af hele køretøjet (7) "enkelttrinsgodkendelsesprocedure" en procedure bestående af godkendelse af et køretøj i en enkelt operation (8) "blandet godkendelsesprocedure" en trinvis godkendelsesprocedure, hvor en eller flere systemgodkendelser opnås på det sidste trin af godkendelsen af hele køretøjet, og hvor det ikke er nødvendigt at udstede EF-typegodkendelsesattester for disse systemer (9) "motorkøretøj" ethvert færdigopbygget, etapevis færdigopbygget eller delvis opbygget selvkørende motordrevet køretøj med mindst fire hjul og med en konstruktivt bestemt største hastighed på over 25km/h (10) "påhængskøretøj" et køretøj, der ikke er selvkørende, men som er konstrueret og bygget til at blive trukket af et motorkøretøj ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) (11) "køretøj" ethvert køretøj, eller påhængskøretøjer dertil ò nyt (12) "hybridmotorkøretøj" ethvert køretøj, der til fremdrift er forsynet med mindst en forbrændingsmotor og en elektrisk motor (13) "mobil maskine" ethvert selvkørende køretøj, som er specielt konstrueret og fremstillet til at arbejde uden for vej eller udføre et bestemt arbejde i landbrug eller skovbrug, og som på grund af dets konstruktion ikke er egnet til transport af passagerer eller varer. En maskine, der er monteres på et motorkøretøjs chassis, vil ikke blive betragtet som en mobil maskine ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt (14) Ö "køretøjstype" køretøjer af en bestemt klasse, som ikke udviser forskelle på de i bilag II, del B, anførte væsentlige punkter; en køretøjstype kan omfatte flere varianter og versioner, som defineret i bilag II, del B Õ (15) "basiskøretøj" ethvert ð færdigopbygget eller ï delvis opbygget køretøj, som ð anvendes på den indledende etape ï i en etapevis Õ typegodkendelsesprocedure (16) "delvis opbygget køretøj" et køretøj, som Ö skal gennem mindst én yderligere etape i Õ opbygningen, mangler inden de relevante tekniske krav i dette direktiv er opfyldt (17) "etapevis færdigopbygget køretøj" et køretøj, som har gennemløbet hele processen for etapevis typegodkendelse, og dermed opfylder Ö de Õ relevante tekniske krav i dette direktiv ò nyt (18) færdigopbygget "køretøj" ethvert køretøj, som ikke skal opbygges yderligere for at opfylde de relevante tekniske krav i dette direktiv (19) "restkøretøj" ethvert køretøj, som indgår i en lagerbeholdning, der ikke kan registreres eller ibrugtages på grund af ikrafttrædelse af nye tekniske krav, som køretøjet som følge af dets konstruktion ikke kan opfylde ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt (20) "system" ð et sæt af anordninger, der i kombination udfører en bestemt funktion i et køretøj ï (21) "komponent" en anordning, som er bestemt til at være en del af et køretøj, Ö og som Õ kan typegodkendes uafhængigt af køretøjet (22) "separat teknisk enhed" en anordning, som er bestemt til at være en del af et køretøj Ö , og som Õ kan typegodkendes uafhængigt af køretøjet, men kun til en eller flere nærmere bestemte køretøjstyper (23) "fabrikant" en Ö fysisk eller juridisk Õ person, som er ansvarlig for konstruktionen Ö og fremstillingen Õ af Ö et Õ køretøj, Ö et Õ system, Ö en Õ komponent eller Ö en Õ separat teknisk enhed ð med henblik på markedsføring under denne persons navn eller fabrikat eller under navn og fabrikat af enhver fysisk eller juridisk person, der har konstrueret og fremstillet et køretøj til eget brug ï. ò nyt (24) "fabrikantens repræsentant" enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret i Fællesskabet og er behørigt udnævnt af fabrikanten til at repræsentere denne overfor den kompetente myndighed og handle på fabrikantens vegne, inden for de områder, der er omfattet af dette direktiv, og hvor der henvises til udtrykket "fabrikant", skal dette forstås som enten fabrikanten eller fabrikantens repræsentant ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt (25) "godkendende myndighed" den myndighed i en medlemsstat, som Ö er kompetent med hensyn til alle aspekter Õ vedrørende godkendelse af køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder Ö eller individuel godkendelse af et køretøj; med hensyn til udstedelse og eventuel inddragelse af typegodkendelsesattester; Õ Ö med hensyn til at Õ fungere som forbindelsesled til andre medlemsstaters godkendende myndigheder; Ö samt med hensyn til Õ kontrol med fabrikantens forholdsregler til sikring af produktionens overensstemmelse (26) teknisk tjeneste" en organisation Ö eller et organ Õ, der Ö af en medlemsstats godkendende myndighed Õ er udpeget til Ö at fungere Õ som prøvnings laboratorium, Ö der skal Õ udføre prøvning Ö er, eller Õ ð som et overensstemmelsesvurderingsorgan, der skal udføre den indledende vurdering og de andre prøvninger, ï Ö eller foretage inspektioner Õ ; den godkendende myndighed kan også selv udøve denne funktion ð, forudsat at dens kompetence er behørigt dokumenteret ï ò nyt (27) "typegodkendelsesattest" det dokument, hvorved den godkendende myndighed officielt attesterer, at en type køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed er godkendt (28) "EF-typegodkendelsesattest" den attest, der er angivet i bilag VI til dette direktiv eller i det tilsvarende bilag til et særdirektiv , idet den meddelelsesformular, der findes i det relevante bilag til et af de FN/ECE-regulativer, der er anført i del II eller del III i bilag IV, anses for at svare hertil (29) "individuel godkendelsesattest" det dokument, hvorved den godkendende myndighed eller en behørigt udpeget delegeret officielt attesterer, at et individuelt køretøj er godkendt (30) "typeattest" det dokument, der findes i bilag IX til nærværende direktiv, og som udstedes af fabrikanten, som attesterer, at et køretøj, der tilhører serien af den type, der er godkendt i henhold til dette direktiv, er i overensstemmelse med alle gældende særdirektiver og FN/ECE-regulativer på fremstillingstidspunktet, og som angiver, at det kan registreres eller ibrugtages i medlemsstaterne uden yderligere inspektion, idet typeattesten kan bruges ved registreringen. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt (31) "oplysningsskema" det dokument, der findes i bilag I eller III til nærværende direktiv eller i et tilsvarende bilag til et særdirektiv, og hvoraf fremgår, hvilke oplysninger ansøgeren skal indgive ð idet oplysningsskemaet kan indgives i form af en elektronisk fil ï (32) "informationsmappe" Ö hele den mappe, herunder oplysningsskemaet, fil, data, Õ tegninger, fotografier m.v., som Ö indgives af Õ ansøgeren ð, idet informationsmappen kan indgives i form af en elektronisk fil ï (33) "informationspakke" informationsmappen plus prøvningsrapporter og Ö ethvert Õ and et Õ dokument, som den tekniske tjeneste eller den godkendende myndighed har Ö tilføjet Õ under udførelsen af Ö deres Õ opgaver ð, idet informationspakken kan indgives i form af en elektronisk fil ï (34) "indeks til informationspakken" Ö et dokument med Õ en liste over informa tionspakkens indhold, idet hver enkelt side er nummereret eller mærket, således at den let kan identificeres ð , idet dokumentet skal være formateret således, at det registrerer de forskellige trin i administrationen af EF-typegodkendelsen, navnlig datoerne for revisioner og opdateringer ï. ò nyt kapitel ii generelle forpligtelser Artikel 4 Medlemsstaternes forpligtelser 1. Medlemsstaterne sikrer, at fabrikanter, der ansøger om godkendelse, opfylder deres forpligtelser i henhold til dette direktiv. 2. Medlemsstaterne godkender kun køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der opfylder kravene i dette direktiv. 3. Medlemsstaterne registrerer eller tillader kun salg eller ibrugtagning af køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder, der opfylder kravene i dette direktiv. 4. Medlemsstaterne opretter eller udpeger de myndigheder, der skal være de kompetente myndigheder i spørgsmål vedrørende godkendelse, og de meddeler sådan oprettelse eller udpegelse i overensstemmelse med artikel 38. Artikel 5 Fabrikanternes forpligtelser 1. Fabrikanten er over for den godkendende myndighed ansvarlig for typegodkendelsesprocessen i enhver henseende og for produktionens overens stemmelse, uanset om fabrikanten er direkte involveret i alle trin af fremstillingen af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed. 2. Ved en etapevis typegodkendelse er hver fabrikant ansvarlig for godkendelse og produktionsoverensstemmelse for så vidt angår de systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er blevet tilføjet af ham på det trin i opbygningen af et køretøj, som han forestår. En fabrikant, der ændrer komponenter eller systemer, der allerede er blevet godkendt på tidligere trin, er ansvarlig for godkendelse og produktionsoverensstemmelse for så vidt angår disse komponenter og systemer. 3. For så vidt angår dette direktiv skal en fabrikant, der er etableret uden for Fællesskabet, udpege en repræsentant, der er etableret i Fællesskabet, til at repræsentere sig over for den godkendende myndighed. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) l Ö kapitel iii Õ Ö ef-typegodkendelsesprocedurer Õ Ö Artikel 6 Õ Ö Procedurer, der skal følges ved EF-typegodkendelse af køretøjer Õ ò nyt 1. Fabrikanten kan vælge en af følgende procedurer: a) trinvis godkendelse b) enkelttrinsgodkendelse c) blandet godkendelse. ê 98/14/EF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt Ö 2 Õ. Ansøgning om ð trinvis ïgodkendelse Ö skal bestå Õ af en informationsmappe med de oplysninger, der kræves i bilag III, og Ö skal ledsages Õ af Ö det komplette sæt af EF- Õ typegodkendelsesattester Ö , som kræves Õ i henhold til de relevante særdirektiver Ö eller FN/ECE-regulativer anført Õ Ö i Õ bilag IV Ö eller Õ XI. Ö Hvis der er tale om EF-typegodkendelse af et system eller en separat teknisk enhed i henhold til gældende særdirektiver eller FN/ECE-regulativer, skal den godkendende myndighed have adgang til den dermed forbundne informationspakke Õ, indtil der udstedes eller nægtes typegodkendelse. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt Ö 3 Õ. Ö En Õ ansøgning ð om enkelttrins godkendelse ï Ö skal bestå Õ af en informationsmappe indeholdende de oplysninger i bilag I, som kræves i henhold til de særdirektiver Ö eller FN/ECE-regulativer Õ, der er nævnt i bilag IV eller XI, og, efter omstændighederne, oplysningerne i bilag III, del II. Ö 4 Õ. Ved ð en blandet godkendelsesprocedure kan den godkendende myndighed fritage en fabrikant fra forpligtelsen til at fremlægge en eller flere EF-typegodkendelsesattester for systemer, forudsat at informationsmappen suppleres med de nærmere oplysninger, der er nævnt i bilag I, og som er påkrævede til godkendelse af disse systemer på det trin, hvor køretøjet godkendes, og i sådanne tilfælde skal hver af de EF-typegodkendelsersattester, der således er givet fritagelse for, erstattes af en prøvningsrapport. ï Ö 5. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 2, 3 og 4 skal følgende oplysninger indgives Õ ved Ö en Õ etapevis typegodkendelse: - Ö a) Õ i første etape: de dele af informationsmappen og Ö EF- Õ typegodkendelsesattesterne, som kræves til et færdigopbygget køretøj, Ö og Õ som svarer til basiskøretøjets opbygningsstade - Ö b) Õ i anden og alle følgende etaper: de dele af informationsmappen og de Ö EF- Õ typegodkendelsesattester, som svarer til det aktuelle opbygningsstade, samt en kopi af den Ö EF- Õ typegodkendelsesattest, der er udstedt for det delvis opbyggede køretøj i den forudgående opbygningsetape, desuden skal fabrikanten indlevere en liste over alle de ændringer Ö eller Õ tilføjelser, han har foretaget på det delvis opbyggede køretøj. Ö 6 Õ. Ö F Õ abrikanten Ö indsender ansøgningen Õ til den godkendende myndighed . Ö Der må kun indsendes én ansøgning for en bestemt type køretøj, og den må kun indsendes i én medlemsstat. Õ Der skal indgives særskilt ansøgning for hver type, der ønskes godkendt. ò nyt 7. Den godkendende myndighed kan, hvis det er rimeligt, anmode fabrikanten om at levere yderligere oplysninger, der måtte være nødvendige for at afgøre, hvilke prøvninger, der er påkrævede, eller for at lette udførelsen af de påkrævede prøvninger. 8. Fabrikanten stiller det antal prøvekøretøjer til rådighed for den godkendende myndighed, som er nødvendigt for at sikre en tilfredsstillende gennemførelse af typegodkendelsesproceduren. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) Ö Artikel 7 Õ Ö Procedure, der skal følges ved EF-typegodkendelse af systemer, komponenter eller separate tekniske enheder Õ Ö 1. Fabrikanten indsender ansøgningen til den godkendende myndighed. Der må kun indsendes én ansøgning for en type system, komponent eller separat teknisk enhed, og den må kun indsendes i én medlemsstat. Der skal indgives særskilt ansøgning for hver type, der ønskes godkendt. Õ Ö 2. Ansøgningen ledsages af en informationsmappe, hvis indhold er specificeret i særdirektiverne. Õ ò nyt 3. Den godkendende myndighed kan, hvis det er rimeligt, anmode fabrikanten om at levere yderligere oplysninger, der måtte være nødvendige for at afgøre, hvilke prøvninger, der er påkrævede, eller for at lette udførelsen af de påkrævede prøvninger. 4. Fabrikanten stiller det antal prøvekøretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder til rådighed for den godkendende myndighed, som i henhold til de relevante særdirektiver kræves til udførelsen af de påkrævede prøvninger. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) Ö kapitel iv Õ Ö Gennemførelse af EF-typegodkendelsesprocedurerne Õ Ö Artikel 8 Õ Ö Almindelige bestemmelser Õ ò nyt 1. Medlemsstaterne må ikke udstede en EF-typegodkendelse uden først at sikre, at de procedurer, der er omhandlet i artikel 11, er blevet gennemført på behørig og tilfredsstillende vis. 2. Medlemsstaterne udsteder EF-typegodkendelser i overensstemmelse med artikel 9 og 10. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt Ö 3. Hvis en medlemsstat konstaterer, at en køretøjstype, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, selv om den opfylder de krævede bestemmelser, udgør en alvorlig risiko for trafiksikkerheden Õ ð eller i alvorlig grad skader miljøet eller inden for rammerne af forebyggelsen af affald fra køretøjer i alvorlig grad skader folkesundheden ï, Ö kan den afvise at udstede en EF-typegodkendelse. I et sådant tilfælde sender den straks de andre medlemsstater og Kommissionen en detaljeret fil, hvori den giver en begrundelse for sin beslutning, Õ ðog dokumenterer de konstateringer, den har gjort. ï Ö 4. EF-typegodkendelsesattesterne nummereres efter den metode, der er beskrevet i bilag VII. Õ Ö 5. Den godkendende myndighed sender Õ ð inden for en frist på 20 arbejdsdage ï Ö de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater en kopi af EF-typegodkendelsesattesten med bilag for hver type køretøj, som den har godkendt. Õ ð Papirudgaven kan erstattes af en elektronisk fil, hvis ægtheden af denne bekræftes ved hjælp af en elektronisk underskrift eller tilsvarende. ï Ö 6. Den godkendende myndighed Õ ð underretter straks ï Ö de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater om nægtelse eller inddragelse af enhver køretøjsgodkendelse, som den har udstedt Õ ð, med angivelse af grundene hertil. ï Ö 7. Den godkendende myndighed sender Õ ð hver tredje måned ï Ö de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater en liste over EF-typegodkendelser for systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som den har udstedt, Õ ð ændret, ï Ö nægtet eller inddraget i den forudgående periode. Denne liste skal indeholde de oplysninger, der er angivet i bilag XIII. Õ Ö 8. Hvis den anmodes herom af en anden medlemsstat, skal den medlemsstat, der har udstedt en EF-typegodkendelse Õ ð inden for en frist på 20 arbejdsdage efter at have modtaget anmodningen ï Ö fremsende en kopi af den pågældende EF-typegodkendelsesattest med bilag. Õ ð Papirudgaven kan erstattes af en elektronisk fil. ï Ö Artikel 9 Õ Ö Særlige bestemmelser vedrørende køretøjer Õ 1. Medlemsstaterne udsteder Ö en EF-godkendelse for Õ: a) Ö en Õ type: køretøj, som svarer til specifikationerne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav i de relevante særdirektiver eller FN/ECE-regulativer, der er nævnt i bilag IV Ö b) Õ en type køretøj til særlig anvendelse, som svarer til specifikationerne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav i de relevante særdirektiver Ö eller FN/ECE-regulativer, som er Õ anført i bilag XI. Fremgangsmåden i bilag V Ö finder anvendelse Õ. Ö 2. Medlemsstaterne udsteder en Õ etapevis typegodendelse Ö for de typer Õ delvis opbyggede køretøjer og etapevis færdigopbyggede køretøjer, som svarer til specifikationerne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav i de relevante særdirektiver Ö eller FN/ECE-regulativer Õ, der er nævnt i bilag IV eller XI, Ö under hensyntagen til Õ køretøjernes opbygningsstade. Fremgangsmåden i bilag XIV Ö finder anvendelse Õ. Ö 3. For hver enkel type køretøj skal den godkendende myndighed: Õ Ö a) udfylde alle de relevante afsnit af EF-typegodkendelsesattesten, herunder bilaget med prøvningsresultater, i overensstemmelse med den model, der findes i bilag VIII Õ Ö b) samle og kontrollere indholdet af indekset til informationspakken Õ Ö c) straks udstede den udfyldte attest med bilag til ansøgeren. Õ ò nyt 4. I tilfælde af en EF-typegodkendelse, i forbindelse med hvilken der i overensstemmelse med artikel 19, artikel 21 eller bilag XI er blevet pålagt begrænsninger med hensyn til gyldigheden eller givet fritagelser for visse bestemmelser i særdirektiverne, skal EF-typegodkendelsesattesten indeholde oplysninger om sådanne begrænsninger eller fritagelser. 5. Hvis oplysningerne i informationsmappen specificerer bestemmelser for køretøjer til særlig anvendelse som angivet i bilag XI, skal EF-typegodkendelsesattesten indeholde oplysninger om sådanne bestemmelser. 6. Hvis fabrikanten vælger den blandede godkendelsesprocedure, skal den godkendende myndighed i del III i det oplysningsskema, for hvilket der findes en model i bilag III, udfylde de referencer fra prøvningsrapporter, der er udarbejdet i henhold til særdirektiver eller FN/ECE-regulativer, for hvilke der ikke findes nogen EF-typegodkendelsesattest. 7. Hvis fabrikanten vælger proceduren for enkelttrinsgodkendelse, skal den godkendende myndighed opstille en liste over gældende særdirektiver og FN/ECE-regulativer i henhold til modellen i tillæg 1 til bilag VI, og denne liste skal vedføjes EF-typegodkendelsesattesten. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) è1 98/14/EF, artikel 1, stk. 2, litra a) è2 98/14/EF, artikel 1, stk. 2, litra b) Ö Artikel 10 Õ Ö Særlige bestemmelser vedrørende systemer, komponenter eller separate tekniske enheder Õ Ö 1. Medlemsstaterne udsteder en EF- Õtypegodkendelse for Ö et system, Õ som svarer til specifikationerne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav è1 i det relevante særdirektiv, der er Ö foreskrevet Õ i bilag IV eller XI ç. Ö 2. Medlemsstaterne udsteder en EF- Õ typegodkendelse Ö for Õ Ö en komponent Õ Ö eller Õ separat teknisk enhed, som gælder for Ö en Õ komponent Ö eller en Õ separat teknisk enhed, som svarer til specifikationerne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav i è2 det relevante særdirektiv, der er Ö foreskrevet Õ i bilag IV ç . ò nyt 3. Hvis komponenter eller separate tekniske enheder, uanset om de er beregnet til reparation, service eller vedligeholdelse, også er omfattet af en typegodkendelse af et system med hensyn til et køretøj, kræves der for disse ingen yderligere godkendelse for en komponent eller en separat teknisk enhed, medmindre dette kræves i det relevante særdirektiv. ê 98/14/EF, artikel 1, stk. 2, litra c) (tilpasset) ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð ny 4. Hvis en komponent eller separat teknisk enhed kun kan fungere efter hensigten eller udvise sine særlige egenskaber i forbindelse med andre af køretøjets dele, og hvis kontrol af opfyldelse af krav Ö ene Õ derfor kun kan foretages, når komponent Ö en Õ eller den separate tekniske enhed er koblet sammen med andre af køretøjets dele, skal Ö EF- Õ typegodkendelsen af komponenten eller den separate tekniske enhed begrænses tilsvarende. På Ö EF- Õ typegodkendelsesattesten skal der i så faldt anføres eventuelle begrænsninger i dens anvendelse og eventuelle Ö særlige Õ monteringsforskrifter. Når en sådan komponent eller separat teknisk enhed monteres af køretøjets fabrikant, kontrolleres Ö det Õ Ö på tidspunktet for Õ typegodkendelsen af køretøjet, at disse begrænsninger og Ö monterings Õ forskrifter Ö er overholdt Õ. Ö Artikel 11 Õ Ö Sikring af produktionens overensstemmelse Õ Ö 1. Når en medlemsstat udsteder en EF-typegodkendelse, skal den for denne godkendelse træffe de fornødne foranstaltninger, jf. bilag X, for, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, at kontrollere, om der er truffet passende forholdsregler til sikring af, at de producerede køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder er i overensstemmelse med den godkendte type. Õ Ö 2. Den medlemsstat, der har udstedt en EF-typegodkendelse, skal for denne godkendelse træffe de fornødne foranstaltninger, jf. bilag X, for, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, at kontrollere, at de forholdsregler, der er omhandlet i stk. 1, stadig er passende, og at de producerede køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder stadig er i overensstemmelse med den godkendte type. Kontrol med, at produktionen er i overensstemmelse med den godkendte type, begrænses til de procedurer, der er anført i bilag X, og i de særdirektiver og FN/ECE-regulativer, der indeholder specielle krav herom. Õ ð I denne forbindelse kan den godkendende myndighed i den medlemsstat, der har udstedt EF-typegodkendelsen, udføre enhver kontrol eller prøvning, der er forskrevet i et af særdirektiverne eller i de FN/ECE-regulativer, der er anført i bilag IV eller i bilag XI, på prøveeksemplarer udtaget hos fabrikanten, herunder i fabrikantens produktionsanlæg. ï ê 98/14/EF, artikel 1, stk. 3 (tilpasset) ð nyt Ö kapitel v Õ Ö ændringer af EF-typegodkendelser Õ Ö Artikel 12 Õ Ö Almindelige bestemmelser Õ 1. Ö Fabrikanten meddeler straks Õ den medlemsstat, der har udstedt Ö EF- Õ typegodkendelse Ö n Õ, alle ændringer i de oplysninger, der Ö er registreret Õ i informationspakken. Ö Denne medlemsstat afgør i overensstemmelse med de regler, der er beskrevet i dette kapitel, hvilken procedure, der skal følges. Õ ð Hvis det er nødvendigt, kan medlemsstaten efter aftale med fabrikanten beslutte, at der skal udstedes en ny EF-typegodkendelse. ï 2. Ansøgning om ændring af en Ö EF- Õ typegodkendelse indgives Ö udelukkende Õ til den medlemsstat, der har udstedt den oprindelige Ö EF- Õ typegodkendelse. 3. den Finder den pågældende medlemsstat, at Ödet for at foretage en ændring Õ Ö er nødvendigt Õ at foretage nye Ö inspektioner eller Õ prøvninger , underretter den fabrikanten herom. Ö De procedurer, der henvises til i artikel 13 og 14, finder først anvendelse Õ , Ö når de påkrævede nye inspektioner eller Õ nye prøvning Ö er Õ er gennemført med et tilfredsstillende resultat. Ö Artikel 13 Õ Ö Særlige bestemmelser vedrørende køretøjer Õ 1 Õ. Er der sket ændringer i nogle af Ö de Õ oplysninger, Ö der er registreret Õ i en informationspakke, betegnes ændringen som en "revision". Ö I sådanne tilfælde udsteder Õ den godkendende myndighed de nødvendige rettelsesblade til informationspakken, idet hvert enkelt rettelsesblad mærkes tydeligt med ændringens art og udstedelsesdato. Ö E Õ n samlet, ajourført version af informationspakken ledsaget af en nøjagtig beskrivelse af ændringens art anses for at opfylde dette krav. Ö 2. En revision betegnes som en "udvidelse", hvis der ud over bestemmelserne i stk. 1 Õ: Ö a) kræves yderligere inspektioner Õ Ö b) er foretaget ændringer i EF-typegodkendelsesattesten, bortset fra i bilagene Õ Ö c) træder nye krav i kraft i henhold til særdirektiver eller FN/ECE-regulativer, der finder anvendelse på det godkendte type køretøj. Õ Ö I sådanne tilfælde udsteder den godkendende myndighed en revideret EF-typegodkendelsesattest, der forsynes med et udvidelsesnummer, Õ ð der stiger fortløbende i overensstemmelse med antallet af successive udvidelser, der allerede er foretaget. ï Ö Godkendelsesattesten skal tydeligt angive årsagen til udvidelsen og datoen for den nye udstedelse. Õ Ö 3. Õ Hver gang der udstedes Ö ændrede blade Õ , eller udsendes en samlet, ajourført version, rettes også indekset til informationspakken Ö, Õ der er knyttet som bilag til typegodkendelsesattesten, således at datoen for de Ö n seneste udvidelse eller revision Õ eller Ö datoen for den seneste konsolidering af den ajourførte version er angivet Õ. Ö 4. Der kræves ingen ændring af godkendelsen af en type køretøj, hvis de nye krav, der er henvist til i stk. 2, litra c), rent teknisk ikke er relevante for den pågældende type køretøj eller vedrører andre klasser af køretøjer end den klasse, som det pågældende køretøj hører ind under. Õ Ö Artikel 14 Õ Ö Særlige bestemmelser vedrørende systemer, komponenter og separate tekniske enheder Õ Ö 1. Er der sket ændringer i nogle af oplysningerne i informationspakken, betegnes ændringen "revision". Õ Ö I sådanne tilfælde udsteder den godkendende myndighed de nødvendige rettelsesblade til informationspakken, idet hvert enkelt rettelsesblad mærkes tydeligt med ændringens art og udstedelsesdato. En samlet, ajourført version af informationspakken ledsaget af en nøjagtig beskrivelse af ændringens art anses for at opfylde dette krav. Õ Ö 2. En revision betegnes som en "udvidelse", hvis der ud over bestemmelserne i stk. 1: Õ Ö a) kræves yderligere inspektioner Õ Ö b) er foretaget ændringer i EF-typegodkendelsesattesten, bortset fra i bilagene Õ Ö c) træder nye krav i kraft i henhold til særdirektiver eller FN/ECE-regulativer, der finder anvendelse på det godkendte system, den godkendte komponent eller den godkendte separate tekniske enhed. Õ Ö Den godkendende myndighed udsteder en revideret EF-typegodkendelsesattest, der forsynes med et udvidelsesnummer, Õ ð der stiger fortløbende i overensstemmelse med antallet af successive udvidelser, der allerede er udstedt. Hvis ændringen er nødvendiggjort af anvendelsen af stk. 2, litra c), skal tredje sektion i godkendelsesnummeret ajourføres. ï Ö Godkendelsesattesten skal tydeligt angive årsagen til udvidelsen og datoen for den nye udstedelse. Õ Ö 3. Hver gang der udstedes ændrede blade eller udsendes en samlet, ajourført version, rettes også indekset til informationspakken, der er knyttet som bilag til typegodkendelsesattesten, således at datoen for den seneste udvidelse eller revision eller datoen for den seneste konsolidering af den ajourførte version fremgår. Õ Ö Artikel 15 Õ Ö Udstedelse og meddelelse af ændringer Õ Ö 1. Hvis der foretages en udvidelse, ajourfører den godkendende myndighed alle relevante sektioner i EF-typegodkendelsesattesten, bilagene hertil samt i indekset til informationspakken. Õ ð Den ajourførte attest og bilagene hertil udstedes straks til ansøgeren. ï Ö 2. Hvis der er tale om en revision, Õ ð udsteder den godkendende myndighed straks ï Ö de reviderede dokumenter eller evt. den samlede ajourførte version, herunder det reviderede indeks til informationspakken, Õ ð til ansøgeren. ï Finder den godkendende myndighed i den pågældende medlemsstat, at en ændring i informationspakken berettiger til ny inspektion, underretter den fabrikanten herom og udsteder først de i afsnit 1, 2 og 3 omhandlede dokumenter, når den nye inspektion er gennemført med tilfredsstillende resultat Ö 3. Den godkendende myndighed underretter Õ de godkendende myndigheder Ö i de andre medlemsstater om enhver ændring af EF-typegodkendelser i henhold til de fremgangsmåder, der er omhandlet i artikel 8 Õ i. Ö kapitel vi Õ Ö gyldigheden af en EF-typegodkendelse af et køretøj Õ Ö Artikel 16 Õ Ö Gyldighedens ophør Õ ò nyt 1. En EF-typegodkendelse ophører med at være gyldig i et af følgende tilfælde: a) når nye krav i et særdirektiv eller et FN/ECE-regulativ, som finder anvendelse på det godkendte køretøj, træder i kraft, og det ikke er muligt at ajourføre godkendelse i overensstemmelse hermed b) når fremstillingen af det godkendte køretøj ophører definitivt c) når godkendelses gyldighed udløber som følge af en særlig begrænsning. 2. Hvis det kun er en variant inden for en type eller en version inden for en variant, der bliver ugyldig, mister EF-typegodkendelsen kun sin gyldighed for så vidt angår den pågældende variant eller version. 3. Når fremstillingen af en køretøjstype ophører definitivt, underretter fabrikanten den godkendende myndighed, der har udstedt EF-typegodkendelsen. Efter modtagelse af meddelelsen om ophør underretter myndigheden inden for en frist på 20 arbejdsdage de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater. Artikel 26 finder kun anvendelse i tilfælde af ophør under de omstændigheder, der er angivet i stk. 1, litra a). ê 98/14/EF, artikel 1, stk. 3 (tilpasset) 4 Õ. Ö Hvis Õ en Ö EF- Õ typegodkendelse af et køretøj er ved at blive ugyldig, Ö underretter fabrikanten, med forbehold af bestemmelserne i stk. 3, den godkendende myndighed, Õ der har udstedt typegodkendelsen. Ö Den godkendende myndighed meddeler straks alle relevante oplysninger til de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater, således at artikel 26 i givet fald kan finde anvendelse. I denne meddelelse angives navnlig fremstillingsdatoen og Õ identifikationsnummeret på det sidste køretøj, der er fremstillet. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) Ö kapitel vii Õ Ö Typeattest og mærkning Õ Artikel Ö 17 Õ Typeattest 1. Ö I sin egenskab af Õ indehaver af en Ö EF- Õ typegodkendelsesattest for et køretøj Ö leverer Õ fabrikanten en typeattest, Ö der Õ skal ledsage hvert færdigopbygget Ö, Õ delvis opbygget Ö eller etapevis færdigopbygget Õ køretøj, som produceres i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype. For delvis opbyggede og etapevis færdigopbyggede køretøjer udfylder fabrikanten kun de punkter på typeattestens side 2, som vedrører dele, der er tilføjet eller ændret i forhold til den foregående godkendelsesetape, og vedføjer i givet fald typeattester fra alle tidligere etaper til typeattest Ö en Õ. ò nyt 2. Typeattesten skal udfærdiges på et af Fællesskabernes officielle sprog. ê 98/14/EF, artikel 1, stk. 4 (tilpasset) Ö 3. Õ Typeattesten skal udføres på en sådan måde, at falskneri forhindres. De Ö t Õ papir, som Ö anvendes, skal derfor Õ enten Ö være Õ beskyttet med kulørt grafik eller forsynet med et vandmærke Ö i form af Õ fabrikantens identifikationsmærke. ò nyt 4. Kun fabrikanten må udstede en genpart af typeattesten. Ordet "genpart" skal være tydeligt og synligt angivet på forsiden af genparten af typeattesten. 5. Hele typeattesten udfyldes, og den må ikke indeholde begrænsninger med hensyn til køretøjets anvendelse, bortset fra begrænsninger i henhold til et særdirektiv eller et FN/ECE-regulativ. 6. På typeattesten for køretøjer godkendt i overensstemmelse med artikel 19 anføres desuden følgende "salg, ibrugtagning og registrering tilladt i henhold til artikel 19 i direktiv [dette direktiv .....]". 7. På typeattesten for køretøjer, som er godkendt i overensstemmelse med artikel 21, som beskrevet i del I i bilag IX, anføres titlen "for færdigopbyggede/etapevis færdigopbyggede køretøjer1 typegodkendt i små serier", og i nærheden heraf anføres et serienummer mellem 1 og den grænse, der er angivet i tabellen i bilag XII, som for hvert produktionsår viser det pågældende køretøjs placering i den produktion, der er tildelt for dette år. 8. På typeattesten for køretøjer godkendt i overensstemmelse med artikel 26 anføres desuden, hvis der er tale om en fritagelse for restkøretøjer, følgende "salg, ibrugtagning og registrering tilladt i henhold til artikel 26 i direktiv [dette direktiv .....]". Medlemsstaterne kan anvende tilsvarende foranstaltninger, hvis de muliggør en effektiv kontrol med antallet af køretøjer, der registreres inden for rammerne af denne procedure. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt Ö Artikel 18 Õ Ö EF-typegodkendelsesmærke Õ Ö 1 Õ. Ö Fabrikanten Õ af en komponent eller en separat teknisk enhed ð , uanset om den indgår i et system, ï anbringer Ö EF- Õ typegodkendelsesmærke Ö t Õ på alle komponenter og separate tekniske enheder, der produceres i overensstemmelse med den godkendte type, når dette kræves i det Ö pågældende Õ særdirektiv. Ö 2. Såfremt EF-typegodkendelsesmærket ikke er påkrævet anbringer fabrikanten mindst: ÕÖ sit fabriks- eller firmamærke Õ og Ö typenummer og/eller et identifikationsnummer. Õ ò nyt 3. EF-typegodkendelsesmærket sammensættes i overensstemmelse med tillæg 1 til bilag VII. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nytÖ kapitel viii Õ Ö nye teknologier eller principper, der er uforenelige med særdirektiver Õ Ö Artikel 19 Õ Ö Undtagelser for nye teknologier eller nye principper Õ Ö 1. Medlemsstaterne kan på fabrikantens anmodning udstede en EF-typegodkendelse for en type system, komponent eller separat teknisk enhed, hvori indgår teknologi eller principper, som er uforenelige med et af særdirektiverne, forudsat at Kommissionen giver bemyndigelse hertil i overensstemmelse med proceduren i artikel 37, stk. 2. Õ Ö 2. Under afventning af, om en sådan bemyndigelse gives eller ej, kan medlemsstaten udstede Õ ð en foreløbig godkendelse, ï Ö der kun er gyldig på dens område, for den type køretøj, der er omfattet af den undtagelse, der ansøges om, forudsat at den straks underretter Kommissionen og de andre medlemsstater herom ved hjælp af en fil indeholdende følgende elementer: Õ Ö a) en begrundelse for, hvorfor den pågældende teknologi eller de pågældende principper forhindrer systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i at være i overensstemmelse med forskrifterne Õ Ö b) en beskrivelse af, hvilke sikkerheds- og miljøaspekter, der berøres, og hvilke forholdsregler, der er truffet Õ Ö c) en beskrivelse af de prøvninger og prøvningsresultater, der godtgør, at sikkerheden og miljøbeskyttelsen er på mindst lige så højt niveau som det, der er truffet bestemmelse om i de forskrifter, fra hvilke der anmodes om en undtagelse. Õ Ö 3. I overensstemmelse med den fremgangsmåde, der er omhandlet i artikel 37, stk. 2, beslutter Kommissionen, om den pågældende medlemsstat skal gives tilladelse til at udstede en EF-typegodkendelse for den pågældende type køretøj. Õ Ö Om fornødent skal det i beslutningen også angives, om dens gyldighed er underlagt nogen begrænsninger, som f.eks. frister. I alle tilfælde må godkendelsens gyldighed ikke være mindre end 36 måneder. Õ ò nyt ð Hvis Kommissionen beslutter at afslå godkendelse, tilbagekalder medlemsstaten den foreløbige typegodkendelse, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 2. ï ò nyt 4. Stk. 1, 2 og 3 kan ikke påberåbes, hvis et system, en komponent eller en separat teknisk enhed er i overensstemmelse med et FN/ECE-regulativ, som er blevet tiltrådt af Fællesskabet. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt Ö Artikel 20 Õ Ö Påkrævede foranstaltninger Õ Ö 1. Hvis Kommissionen finder, at der er gode grunde til at tillade en undtagelse i henhold til artikel 19, træffer den omgående de nødvendige foranstaltninger for at tilpasse de berørte særdirektiver til den teknologiske udvikling i overensstemmelse med den i artikel 37, stk. 2, omhandlede fremgangsmåde. Õ Ö 2. Så snart de relevante særdirektiver er blevet ændret, Õ ð ophæves enhver begrænsning vedrørende undtagelsen omgående. ï Ö Hvis det ikke er muligt at ændre særdirektiverne, kan gyldigheden af en undtagelse udvides efter anmodning fra den medlemsstat, som udstedte godkendelsen, gennem endnu en beslutning i overensstemmelse med proceduren i artikel 37, stk. 2. Õ Ö kapitel ix Õ Ö køretøjer fremstillet i små serier Õ ò nyt Artikel 21 EF-typegodkendelse 1. På fabrikantens anmodning og inden for de kvantitative begrænsninger, der er anført i bilag XII, del A, afsnit 1, udsteder medlemsstaterne i overensstemmelse med den i artikel 6, stk. 4, omhandlede procedure en EF-typegodkendelse, hvis en type køretøj mindst opfylder de krav, der er anført i bilag IV, del I, tillæg 1. 2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på køretøjer til særlig anvendelse. 3. EF-typegodkendelsesattesterne nummereres i henhold til den metode, der er beskrevet i bilag VII. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) Ö Artikel 22 Õ Ö National typegodkendelse Õ Ö 1. Hvis der er tale om køretøjer fremstillet inden for de kvantitative grænser, der er fastsat i bilag XII, del A, punkt 2, kan medlemsstaterne meddele fritagelse fra en eller flere af bestemmelserne i et eller flere af de særdirektiver eller FN/ECE-regulativer, der er anført i bilag IV eller XI. Õ ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt Ö 2. Medlemsstaterne kan, hvis der er tale om de køretøjer, der henvises til i stk. 1, frafalde en eller flere af bestemmelserne i dette direktiv, Õ ð forudsat at de kræver ï Ö opfyldelse af alternative relevante bestemmelser. Õ ò nyt 3. Der må under ingen omstændigheder tilstedes eller opretholdes en fritagelse i henhold til stk. 1, hvis en sådan har eller med sandsynlighed vil få en negativ indvirkning på en hvilken som helst anden af Fællesskabets politikker. ò nyt 4. På typegodkendelsesattesten angives arten af de fritagelser, der er indrømmet i medfør af stk. 1. Typegodkendelsesattesten for hvilken der findes en model i bilag VI, må ikke påføres betegnelsen "EF-typegodkendelsesattest for en køretøjstype". Godkendelses attesterne nummereres dog efter den metode, der er beskrevet i bilag VII. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt Ö 5. Hvis fabrikanten anmoder herom, fremsender den godkendende myndighed Õ ð med anbefalet brev ï Ö en kopi af typegodkendelsesattesten og dens bilag til de godkendende myndigheder i de af fabrikanten angivne medlemsstater. Õ ð Inden for en frist på 20 arbejdsdage efter modtagelsen ïÖ, beslutter en sådan medlemsstat, om den accepterer typegodkendelsen eller ej, og hvor mange af sådanne køretøjer, der må registreres, sælges eller ibrugtages på dens område, og den meddeler formelt sin beslutning til den godkendende myndighed, der er henvist til i første afsnit, Õ ð idet den i modsat fald anses for at have afvist typegodkendelsen. ï ò nyt kapitel x individuelle godkendelser Artikel 23 Almindelige bestemmelser 1. Medlemsstaterne kan fritage et bestemt køretøj fra opfyldelsen af en eller flere bestemmelser i dette direktiv eller af et eller flere af de særdirektiver eller FN/ECE-regulativer, der er anført i bilag IV eller XI, forudsat at de pålægger sammenlignelige nationale krav baseret på disse foranstaltninger, som sikrer et tilsvarende niveau af miljøbeskyttelse og trafiksikkerhed. Medlemsstaterne skal acceptere enhver EF-typegodkendelse for et system, en komponent, en separat teknisk enhed eller et delvis opbygget køretøj, i stedet for de relevante nationale krav. 2. Ansøgningen om individuel godkendelse indsendes af fabrikanten eller køretøjets ejer. En medlemsstat udsteder en individuel godkendelse, hvis køretøjet svarer til den beskrivelse, der er vedlagt ansøgningen, og opfylder de gældende tekniske krav. Gyldigheden af en individuel godkendelse skal begrænses til den medlemsstat, der har meddelt den. Formatet af den individuelle godkendelsesattest fastlægges på grundlag af dette direktiv og skal mindst indeholde de oplysninger, der er nødvendige for at udfylde den ansøgning om registrering, der er truffet bestemmelse om i Rådets direktiv 1999/37/EF [29]. På individuelle godkendelsesattester anføres ikke betegnelsen "EF-godkendelse af køretøj". [29] EFT L 138 af 1.6.1999, s. 57. En individuel godkendelsesattest mærkes med det pågældende køretøjs identifikationsnummer. 3. Den godkendende myndighed kan uddelegere ansvaret for udstedelse af individuelle godkendelser til en behørigt bemyndiget repræsentant. De andre medlemsstater og Kommissionen underrettes herom i overensstemmelse med artikel 38. Artikel 24 Særlige bestemmelser 1. Den procedure, der er fastsat i artikel 23, kan anvendes på et bestemt køretøj på de forskellige etaper i færdigopbygningen af et køretøj i overensstemmelse med den etapevise godkendelsesprocedure. 2. Den procedure, der er fastsat i artikel 23, må ikke erstatte en mellemetape inden for den normale sekvens i en etapevis godkendelsesprocedure og må ikke finde anvendelse med henblik på at opnå godkendelse af første etape af et køretøj. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) Ö kapitel xi Õ Ö registrering, salg og ibrugtagning Õ Artikel Ö 25 Õ Registrering Ö, salg Õ og ibrugtagning Ö af køretøjer Õ 1. Ö Med forbehold af bestemmelserne i artikel 28 og 29 må m Õ edlemsstaterne Ö kun registrere og Õ tillade salg og ibrugtagning af fabriksnye køretøjer, hvis de ledsages af en gyldig typeattest Ö udstedt i overensstemmelse med artikel 17 Õ. Medlemsstaterne skal tillade salg af delvis opbyggede køretøjer, men kan nægte endelig registrering og ibrugtagning, indtil Ö køretøjerne Õ er færdigopbygget. ò nyt 2. Køretøjer, der er undtaget fra kravet om en typeattest, må kun registreres, sælges eller ibrugtages, hvis de opfylder de relevante tekniske krav i dette direktiv. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nyt Ö 3. For så vidt angår køretøjer fremstillet i små serier må antallet af køretøjer, der registreres, sælges eller ibrugtages inden for et enkelt år, ikke overstige det antal enheder, der er angivet i bilag XII, del A. Õ Ö Artikel 26 Õ Ö Registrering, salg og ibrugtagning af restkøretøjer Õ Ö 1. Med forbehold af de i grænser, der er angivet i bilag XII, del B, kan medlemsstaterne for en begrænset periode registrere og tillade salg eller ibrugtagning af køretøjer, der svarer til en køretøjstype for hvilken EF-typegodkendelsen ikke længere er gyldig. Õ Ö Ovenstående afsnit gælder kun for køretøjer inden for Fællesskabets område, der var omfattet af en gyldig EF-typegodkendelse på fremstillingstidspunktet, men som ikke var blevet registreret eller ibrugtaget, før den pågældende EF-typegodkendelse mistede sin gyldighed. Õ Ö 2. Muligheden i stk. 1 er begrænset til en periode på tolv måneder for færdigopbyggede køretøjer og til atten måneder for etapevis færdigopbyggede køretøjer, at regne fra den dato, hvor EF-typegodkendelsen blev ugyldig. Õ Ö 3. En fabrikant, der ønsker at benytte den i stk. 1 omhandlede mulighed, indgiver en ansøgning herom til de kompetente myndigheder i hver af de medlemsstater, som berøres af ibrugtagningen af sådanne køretøjer. I ansøgningen angives de tekniske eller økonomiske grunde, Õ ð der er til hinder for, at køretøjerne er i overensstemmelse med de nye tekniske krav ï. Ö Inden for en periode på tre måneder afgør de berørte medlemsstater, hvorvidt og for hvilket antal køretøjer de tillader, at disse køretøjer registreres inden for deres område. Õ ò nyt 4. Stk. 1, 2 og 3 finder tilsvarende anvendelse på køretøjer, der var omfattet af en national typegodkendelse, men som ikke var blevet registreret eller ibrugtaget, før denne godkendelse ophørte med at være gyldig i medfør af artikel 40, som følge af den obligatoriske gennemførelse af EF-typegodkendelsesproceduren. ê 92/53/EØF, artikel 1, stk. 1 (tilpasset) ð nytÖ Artikel 27 Õ Ö Salg og ibrugtagning af komponenter og separate tekniske enheder Õ Ö 1 Õ. Medlemsstaterne må kun tillade salg og ibrugtagning af komponenter og separate tekniske enheder, hvis de opfylder kravene i de relevante særdirektiver ð og/eller FN/ECE-regulativer ï og Ö er behørigt mærkede i overensstemmelse med artikel 18 Õ.. Ö 2. Der gives fritagelse for opfyldelsen af stk. 1, hvis nye komponenter eller separate tekniske enheder har fået dispensation for en eller flere bestemmelser i et særdirektiv i medfør af artikel 19, Õ ð eller er beregnet til montering på køretøjer, der dispenseres for i henhold til artikel 21, 22 eller 23 ï.Ö 3. Medlemsstaterne giver fritagelse for kravene i stk. 1, hvis der er tale om nye komponenter eller separate tekniske enheder, Õ ð som er specielt konstruerede og fremstillede til nye køretøjer, som ikke er omfattet af dette direktiv. ï. Ö kapitel xii Õ Ö beskyttelsesklausuler Õ Ö Artikel 28 Õ Ö Køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er i overensstemmelse med dette direktiv Õ Ö 1 Õ. En medlemsstat, der godtgør, at Ö nye Õ køretøj Ö er Õ, Ö systemer, Õ komponent Ö er Õ eller separat Ö e Õ teknisk Ö e Õ enhed Ö er Õ udgør en alvorlig fare for færdselssikkerheden ð eller i alvorlig grad skader miljøet eller, inden for rammerne af forebyggelsen af affald fra køretøjer, i alvorlig grad skader folkesundheden ï , selv om Ö de er i overensstemmelse med de gældende krav eller er korrekt mærkede, Õ kan i et tidsrum på højst seks måneder nægte registrering af sådanne køretøjer Ö eller nægte at tillade Õ salg og ibrugtagning af sådanne køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder på sit område. Ö I sådanne tilfælde Õ Ö und