Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om oprettelse af Copernicusprogrammet og om ophævelse af forordning (EU) nr. 911/2010 /* COM/2013/0312 final - 2013/0164 (COD) */





BEGRUNDELSE 1. BAGGRUND FOR FORSLAGET Copernicus er det nye navn for EU-jordobservationsprogrammet GMES (Global Monitoring for Environment and Security). Copernicus, eller rettere dets forgænger, blev etableret som et EU-program ved forordning (EU) nr. 911/2010 (GMES-forordningen). Det dækker alle aktiviteter til sikring af uafbrudt levering af nøjagtige og pålidelige data og informationer om miljøspørgsmål og sikkerhedsspørgsmål til brugere med ansvar for den politiske beslutningstagning, gennemførelse og overvågning i EU og dets medlemsstater. Copernicus har til formål at give Europa en løbende, uafhængig og pålidelig adgang til observationsdata og -informationer. EU's investering i programmet har til formål at udfylde hullerne i observationskapaciteten og give adgang til eksisterende aktiver og udvikling af operationelle tjenester. Copernicus er opdelt i seks tjenester: Hav-, atmosfære-, land- og klimaændringsovervågning og støtte til beredskaber og sikkerhed. Copernicus anvender data fra satellitter og in situ-sensorer såsom bøjer, balloner eller luftsensorer til at levere rettidige og pålidelige værdiforøgede informationer og prognoser til støtte for f.eks. landbrug og fiskeri, fysisk planlægning og byplanlægning, bekæmpelse af skovbrande, katastrofeberedskaber, søtransport eller overvågning af luftforurening. Copernicus bidrager også til økonomisk stabilitet og vækst ved at fremme de kommercielle applikationer (de såkaldte downstream-tjenester) i mange forskellige sektorer ved en fuldstændig og åben adgang til Copernicusobservationsdata og -informationsprodukter. Copernicus er et af de programmer, der skal gennemføres som led i Europa 2020-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, og det indgik også i det industripolitiske initiativ i Europa 2020, da det understøtter en bred vifte af EU-politikker. De enkelte medlemsstater kan ikke i tilstrækkelig grad bære ansvaret for finansieringen af udnyttelsen og fornyelsen af den ruminfrastruktur, der er udviklet med midler fra EU og fra det mellemstatslige samarbejde, i lyset af de omkostninger, dette indebærer. Inden for rumbaseret observation i forbindelse med operationel meteorologi har de europæiske stater stillet deres ressourcer til rådighed for udvikling og udnyttelse af meteorologiske satellitter inden for rammerne af Den Europæiske Organisation til Udnyttelse af Meteorologiske Satellitter (EUMETSAT). De europæiske lande har også udviklet demonstrationer af miljøsatellitter, enten gennem Den Europæiske Rumorganisation (ESA) eller nationale rumagenturer. De kunne dog ikke finde en måde at samarbejde på med hensyn til finansieringen af varige operationelle programmer inden for miljøovervågning. Behovet for at fortsætte disse observationer er ved at blive kritisk i betragtning af det stigende politiske pres på de offentlige myndigheder med hensyn til at træffe beslutninger på et velinformeret grundlag vedrørende miljø, sikkerhed og klimaændringer og behovet for at overholde internationale aftaler. For tjenester, der har en europæisk dimension og en global dækning, kan medlemsstaterne ikke i tilstrækkelig grad nå målet for den foreslåede aktion, da bidragene fra de forskellige medlemsstater skal samles på europæisk plan. Andre tjenester (f.eks. beredskabskort og tematiske landovervågningskort i mere begrænset geografisk skala) kan bedre tilvejebringes af EU af to grunde. For det første vil en mere sammenhængende og centraliseret forvaltning af inputdata fra rumbaserede sensorer eller in situ-sensorer muliggøre økonomiske stordriftsfordele. For det andet vil en koordineret levering af jordovervågningstjenester på medlemsstatsniveau bidrage til at undgå overlapninger og forbedre overvågningen af gennemførelsen af EU's miljølovgivning ud fra gennemsigtige og objektive kriterier. Kun sammenlignelige informationer tilvejebragt på medlemsstatsplan vil gøre det muligt at sikre en effektiv gennemførelse af miljølovgivningen, der i mange tilfælde er rettet mod virkeligt grænseløse og derfor internationale problemer. Desuden vil foranstaltninger på EU-plan skabe stordriftsfordele, hvilket vil føre til mere værdi for pengene. Foranstaltninger på EU-plan giver derfor en klar værdiforøgelse. Siden begyndelsen er den generelle finansiering af udviklingsarbejdet fra EU og ESA nået op over 3,2 mia. EUR. En stor del af GMES-budgettet var afsat til udvikling af observationssatellitter, de såkaldte Sentinels. Dette skete gennem et bidrag fra Kommissionen på 738 mio. EUR til ESA's GMES-rumkomponentprogram (GSC). Indtil udgangen af 2013 finansieres Copernicus af det syvende rammeprograms rumtema og af GMES og programmet for dets første operationelle aktiviteter. Da Copernicus snart er parat til at gå ind i sin operationelle fase, er det nødvendigt med en ny forordning fra og med 2014. I overensstemmelse med målene i meddelelsen "Dagsorden for forenkling af den flerårige finansielle ramme for 2014-2020"[1] vil den nye forordning give en bedre definition af forvaltningen af programmet, navnlig af Kommissionens rolle og af programmets målsætninger og indikatorer, hvilket vil muliggøre en effektiv overvågning af dets gennemførelse og sikre en smidig overgang fra de nuværende aktiviteter. Den foreslåede forordning indeholder desuden bestemmelser om udarbejdelse af passende finansielle procedurer navnlig for størstedelen af det program, der skal gennemføres indirekte. Som led i indsatsen for forenkling og "smart regulering", bør det bemærkes, at Copernicus tager sigte på at forbedre lovgivningens kvalitet ved at tilvejebringe videnbaserede overvågningsredskaber. I sin meddelelse "Et budget for Europa 2020" (KOM (2011) 500 endelig af 29.6.2011) anførte Kommissionen, at det i betragtning af EU-budgettets begrænsninger blev foreslået at finansiere GMES uden for den flerårige finansielle ramme for perioden fra 2014 til 2020. Dette forslag blev afvist af Parlamentet i dets beslutning P7_TA(2012)0062 af 16. februar 2012. I Rådets konklusioner af 7-8. februar 2013 om den flerårige finansielle ramme (FFR) forventes det, at programmet finansieres under underudgiftsområde 1a i den finansielle ramme med et maksimalt niveau for forpligtelserne på 3 786 mio. EUR (2011-priser), og at dette fastsættes i FFR-forordningen. 2. RESULTAT AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER Siden oprettelsen af Europa-Kommissionens GMES-kontor i 2006 har der eksisteret en rullende proces for høring af interessenter om GMES. Denne høringsproces, der blev iværksat med meddelelsen "Global miljø- og sikkerhedsovervågning (GMES) — Fra koncept til virkelighed"[2], førte i 2008 til vedtagelsen af meddelelsen "Global miljø- og sikkerhedsovervågning (GMES) – for en sikrere planet"[3]. Yderligere høringer blev gennemført med det formål at forberede Kommissionens forslag til en forordning om det europæiske jordovervågningsprogram (GMES) og dets første operationelle aktiviteter (2011-2013)[4] og meddelelsen "Global miljø- og sikkerhedsovervågning (GMES) – Udfordringerne og de næste skridt i forbindelse med rumkomponenten"[5]. Efter ikrafttrædelsen af GMES-forordningen i 2010 er høringen af medlemsstaterne og brugerne fortsat via de nye styringsorganer, der er oprettet ved denne forordning: GMES-udvalget og Brugerforummet bestående af brugerrepræsentanter fra offentlige myndigheder. Høringen har bekræftet interessen og behovet for Copernicusprogrammet og — nu, hvor det er ved at blive et EU-program — er nu koncentreret om forskellige designløsninger, navnlig for Copernicustjenester. Interessenterne har anført, at den uafbrudte og garanterede adgang til information fra Copernicustjenesterne er hjørnestenen for programmets succes og den fulde realisering af dets potentiale. Der blev foretaget en konsekvensanalyse i 2011, og de vigtigste konklusioner blev offentliggjort i dokument SEK(2011) 867 endelig af 28.6.2011, der ledsagede Kommissionens forslag til en flerårig finansiel ramme, KOM(2011) 500. Konsekvensanalysen er nu blevet tilpasset og anbefalingerne fra Udvalget for Konsekvensanalyse er taget i betragtning. Ændringerne siden 2011 vedrører de politiske overvejelser over nytten af at finansiere Copernicusprogrammet inden for den flerårige finansielle ramme. Kommissionen mener derfor, at det nu er på tide at fremsætte et formelt forslag. Det skal dog bemærkes, at dette forslag måtte justeres til det beløb, der blev aftalt under loftet i den flerårige finansielle ramme, som beskar Kommissionens oprindelige forslag med over 2 mia. EUR. For at sikre leveringen af tjenesterne var Kommissionen nødt til at bortskære nye udviklinger inden for rumkomponenten til fornyelse og modernisering af observationskapaciteten. ESA vil overtage ansvaret for udviklingen af den næste generation af Sentinels. Spørgsmålet om ejerskabet af Copernicusrumkomponentens aktiver er vigtigt og kan ikke behandles isoleret fra de rettigheder og forpligtelser, som et sådant ejerskab giver ejeren. Ejeren har de mest fuldstændige rettigheder, herunder retten til anvendelse, overførsel og bortskaffelse. Ved afvejningen af accepten af ejerskabet til rumkomponentens aktiver bør der skelnes mellem to faser: I den første fase, den nuværende flerårige finansielle ramme, bidrog EU kun til et ESA-program med ca. 30 % og havde ikke midler til at antage en ledende rolle med hensyn til udformningen af Copernicusrumkomponenten. Desuden bestod EU's midler for det meste af bevillinger under det syvende rammeprogram og var ikke beregnet til permanent finansiering af et operationelt program. EU var derfor ude af stand til at påtage sig ejerskabet i denne fase. Anden fase indledes med den næste flerårige finansielle ramme. Den medfører en grundlæggende ændring, i og med at EU nu vil være i stand til at finansiere 100 % af de fleste dele af Copernicusrumkomponenten, herunder jordsegmentet og udgifterne til satellitternes drift. I denne nye sammenhæng, jf. artikel 19, vil ejerskabet af satellitterne skulle tages op til fornyet overvejelse. Forordningen giver mulighed for, at EU eller et særligt udpeget organ eller fond kunne overtage ejerskabet fra ESA. I forbindelse med et ejerskifte skal handlingsmulighederne vurderes under hensyntagen til relevante faktorer, herunder satellitternes drift, ejendomsretten til data, vilkårene for dataadgang og værdien af aktiverne. Disse muligheder vil kun blive taget i betragtning, hvis ulemperne ved EU's ejerskab synes at være større end fordelene. Overdragelse af ejendomsretten fra EU kun kan udøves ved hjælp af en delegeret retsakt. Muligheden for en dataindkøbsordning kunne ligeledes overvejes. 3. JURIDISKE ASPEKTER AF FORSLAGET Forslaget til ny forordning fra Europa-Parlamentet og Rådet vedrører oprettelse af Copernicusprogrammet i henhold til artikel 189 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Det fokuserer på følgende centrale aspekter 1) Ændring af navnet til Copernicus. 2) Styringen af GMES i den operationelle fase med henblik på at give Kommissionen mulighed for at uddelegere aktiviteter til en række operatører. 3) Finansiering i perioden 2014-2020. 4. VIRKNINGER FOR BUDGETTET I den finansieringsoversigt, der ledsager dette forslag til forordning, angives vejledende budgetbevillinger, som er forenelige med den flerårige finansielle ramme for 2014-2020 med et maksimalt indhold af forpligtelsesbevillinger på 3 786 mio. EUR i 2011-priser, svarende til 4 291 mio. EUR i løbende priser. 5. FAKULTATIVE ELEMENTER Kommissionen kan vedtage delegerede retsakter for at nå visse mål, der er fastsat i forslaget. 2013/0164 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om oprettelse af Copernicusprogrammet og om ophævelse af forordning (EU) nr. 911/2010 (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 189, stk. 2, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen og efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[6], under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget[7], efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1) Global miljø- og sikkerhedsovervågning (GMES) var et jordovervågningsinitiativ koordineret af Unionen og gennemført i partnerskab med medlemsstaterne og Den Europæiske Rumorganisation (ESA). Oprindelsen af GMES går tilbage til maj 1998, hvor institutioner, der var involveret i udviklingen af aktiviteter i rummet i Europa, fremsatte en fælles erklæring, det såkaldte "Baveno"-manifest. Manifestet slog til lyd for et langsigtet engagement i udviklingen af rumbaserede miljøovervågningstjenester, der gør brug af europæiske færdigheder og teknologier, og yderligere udvikling heraf. I 2005 traf Unionen det strategiske valg at udvikle en uafhængig europæisk jordobservationskapacitet til levering af tjenester på miljø- og sikkerhedsområdet[8], hvilket udmundede i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 911/2010 af 22. september 2010 om det europæiske jordovervågningsprogram (GMES) og dets første operationelle aktiviteter (2011-2013)[9]. (2) Copernicus bør anses for et europæisk bidrag til opbygningen af det globale system af jordobservationssystemer (GEOSS), der er udviklet inden for rammerne af Gruppen for jordobservation (GEO). (3) På grundlag af resultaterne af dette initiativ blev det europæiske jordovervågningsprogram (GMES) oprettet ved forordning (EU) nr. 911/2010 og reglerne for implementering af dets første operationelle aktiviteter fastsat. (4) Det program, der er oprettet ved forordning (EU) nr. 911/2010, bør fortsætte under den nye flerårige finansielle ramme, men navnet "GMES" bør ændres til "Copernicus" for at lette kommunikationen med den brede offentlighed. Kommissionen har registreret varemærket, således at det kan anvendes af EU-institutionerne, og der kan tildeles licens på det til andre interesserede brugere, især udbydere af kernetjenester. (5) Målene for Copernicusprogrammet er at tilvejebringe nøjagtige og pålidelige informationer inden for miljø og sikkerhed, der er skræddersyet til brugernes behov, og at yde støtte til andre EU-politikker, navnlig vedrørende det indre marked, transport, miljø, energi, civilbeskyttelse, samarbejde med tredjelande og humanitær bistand. Det bygger på eksisterende kapaciteter i Europa, suppleret med de nye aktiver, der er udviklet i fællesskab. (6) Copernicusprogrammet bør gennemføres i overensstemmelse med andre relevante EU-instrumenter og -foranstaltninger, navnlig dem, som vedrører foranstaltninger vedrørende miljø og klimaændringer, sikkerhed, beskyttelse af persondata, konkurrenceevne og innovation, samhørighed, forskning, transport, konkurrence og internationalt samarbejde og programmet om det europæiske globale satellitnavigationssystem (GNSS). Copernicusdata bør bevare sammenhængen med medlemsstaternes geografiske referencedata og understøtte den udvikling af en infrastruktur for geografisk information i Unionen, som blev vedtaget ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/2/EF af 14. marts 2007 om opbygning af en infrastruktur for geografisk information i Det Europæiske Fællesskab (Inspire)[10]. Copernicus bør også supplere det fælles miljøinformationssystem (SEIS) og EU-aktiviteter på beredskabsområdet. (7) Copernicus er et program, der skal gennemføres som led i Europa 2020-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Det skal fremme en bred vifte af EU-politikker og bidrage til at nå målene i Europa 2020, navnlig ved at udvikle en effektiv rumpolitik for udvikling af værktøjer, der giver mulighed for at tackle nogle af de vigtige globale udfordringer og nå målene vedrørende klimaændringer og bæredygtighed på energiområdet. (8) Copernicusprogrammet vil få gavn af resultaterne fra Horisont 2020, Unionens rammeprogram for forskning og innovation i 2014-2020, navnlig gennem sine aktiviteter inden for forskning og innovation til fremtidige jordobservationsteknologier og -applikationer ved anvendelse af telemåling, luftbårne teknologier, in situ-teknologier og data til imødegåelse af de store samfundsmæssige udfordringer. (9) For at kunne nå sine mål bør Copernicusprogrammet understøttes af en uafhængig EU-kapacitet for rumbaseret observation og kunne levere operationelle tjenester på området miljø, civilbeskyttelse og sikkerhed. Det bør også gøre brug af de tilgængelige in situ-data leveret af medlemsstaterne. Leveringen af operationelle tjenester afhænger af en velfungerende og sikker Copernicusrumkomponent. Den voksende risiko for sammenstød med andre satellitter og med rumaffald er den alvorligste trussel mod Copernicusrumkomponenten. Derfor bør Copernicusprogrammet støtte foranstaltninger imod disse risici, navnlig ved at bidrage til det program, der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse [XXX] om oprettelse af et støtteprogram for overvågning og sporing i rummet[11]. (10) Den maksimale påkrævede finansieringsramme til Copernicusaktionerne (2014-2020) er på 3 786 mio. EUR i 2011-priser, bevilget i et særskilt budgetkapitel under afsnit 2 for udgiftsområde 1A i Unionens almindelige budget. Personaleressourcer og administrationsudgifter, som Kommissionen afholder inden for koordineringen af Copernicusprogrammet, bør finansieres over Den Europæiske Unions budget. (11) Med henblik på at forbedre gennemførelsen af Copernicus og den langsigtede planlægning for programmet bør Kommissionen vedtage det årlige arbejdsprogram i overensstemmelse med prioriteringerne, målene og strategierne i en flerårig plan, (12) Copernicus bør være brugerdrevet og således kræve et vedvarende og effektivt engagement fra brugernes side, navnlig hvad angår definitionen og valideringen af kravene til tjenesten. (13) Den internationale dimension af Copernicus er af særlig relevans i forbindelse med udvekslingen af data og informationer og adgangen til observationsinfrastruktur. Et sådant udvekslingssystem er mere omkostningseffektivt end dataindkøbsordninger, og det styrker programmets globale dimension. (14) EØS-aftalen og rammeaftalerne med kandidatlande og potentielle kandidatlande indeholder bestemmelser om disse landes deltagelse i EU-programmer. Der bør åbnes for deltagelse af andre tredjelande og internationale organisationer gennem indgåelse af internationale aftaler herom. (15) Medlemsstater, tredjelande og internationale organisationer bør kunne bidrage til programmerne på grundlag af passende aftaler. (16) Kommissionen bør have det overordnede ansvar for Copernicusprogrammet. Den bør fastlægge sine prioriteter og målsætninger og sikre den overordnede koordinering og overvågning af programmet. (17) Af hensyn til partnerskabsdimensionen i Copernicus og for at undgå overlapning af teknisk ekspertise bør gennemførelsen af programmet uddelegeres til enheder med den nødvendige tekniske og faglige kapacitet. (18) Ved gennemførelsen af Copernicusprogrammet kan Kommissionen i tilfælde, hvor det er relevant, anvende kompetente EU-agenturer, såsom Det Europæiske Miljøagentur (EEA), Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser (Frontex), Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur (EMSA), EU-satellitcentret (EUSC) og ethvert andet relevant organ, der kunne være berettiget til en delegation i henhold til artikel 58 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget[12]. (19) I henhold til artikel 61, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 bør valget af enheder ("operatører"), hvortil Kommissionen kan overdrage opgaver, træffes på et objektivt grundlag og må ikke give anledning til interessekonflikter. Af hensyn til den særlige karakter af de pågældende opgaver valgtes en ad-hoc-procedure baseret på en indkaldelse af interessetilkendegivelser til identificering af de potentielle operatører, der er bedst egnede til at få overdraget indirekte forvaltning af Copernicusprogrammet. (20) Operatørerne af Copernicusprogrammet bør være underlagt Kommissionens tilsyn, men have det nødvendige råderum til at gennemføre de opgaver, de er blevet pålagt. De bør forelægge et årligt arbejdsprogram for Kommissionen sammen med en årlig gennemførelsesrapport. (21) Det er vigtigt, at Kommissionen med henblik på at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 317 i TEUF har de nødvendige midler til at overvåge dispositioner truffet af de enheder, hvortil den overdrager gennemførelsen af opgaver under Copernicusprogrammet. Dette omfatter ikke blot de beføjelser, som den allerede er tillagt i henhold til forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, men også muligheden for at give instrukser til operatøren og foretage inspektioner. Navnlig i hastetilfælde eller i forbindelse med uforudsete begivenheder og i enhver situation, hvor operatøren er ude af stand til at udføre disse opgaver, bør Kommissionen kunne inddrage delegationen og handle på operatørens vegne. Udøvelsen af denne beføjelse bør stå i forhold til de mål, der skal nås, og derfor bør delegationsaftalen suspenderes i det tidsrum, det tager at gennemføre de nødvendige handlinger. (22) For at nå målet for Copernicus på bæredygtig vis er det nødvendigt at koordinere de forskellige Copernicuspartneres aktiviteter og udvikle, indføre og drive en tjeneste og en observationskapacitet, der opfylder brugernes krav. I den forbindelse bør et udvalg bistå Kommissionen med at sikre koordineringen af bidrag til Copernicus fra Unionen, medlemsstaterne og mellemstatslige agenturer, således at den eksisterende kapacitet udnyttes bedst muligt, og mangler, som skal håndteres på EU-plan, kan identificeres. Udvalget bør også bistå Kommissionen med at overvåge, at der sker en sammenhængende gennemførelse af Copernicus. (23) Det arbejde, der udføres af operatører, som Kommissionen har uddelegeret opgaver til, bør måles på grundlag af resultatindikatorer. Dette vil give Europa-Parlamentet og Rådet en indikation af fremskridtene i Copernicusaktiviteterne og gennemførelsen af programmet. (24) De data og informationer, der er fremlagt i forbindelse med Copernicusprogrammet, bør stilles til rådighed for brugerne på et fuldstændigt, åbent og gratis grundlag for at fremme deres anvendelse og deling og for at styrke markederne for jordobservation i Europa (navnlig i downstream-sektoren), således at vækst og jobskabelse muliggøres. (25) I de tilfælde, hvor adgangen til eller brugen af Copernicus' eller tredjeparts data og informationer kan bringe sikkerheden i Unionen og dens medlemsstater i fare eller true deres eksterne forbindelser, bør Kommissionen begrænse deres disponibilitet eller begrænse de tilladelser, der gives. (26) Spørgsmålet om ejerskab af Copernicusrumkomponentens aktiver er vigtigt og kan ikke behandles isoleret fra de rettigheder og forpligtelser, som et sådant ejerskab giver ejeren. For at have ret til anvendelse, overførsel og bortskaffelse bør Unionen blive ejer. For Sentinel-satellitternes vedkommende indebærer ejerskab især retten til at træffe afgørelser om datapolitik og forvalte dens gennemførelse, til at vælge driftsmodel og operatør for Sentinel-satellitterne og til at indgå internationale aftaler med tredjelande om bl.a. deling af satellitdata. (27) Unionens finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af forholdsmæssige foranstaltninger under hele udgiftscyklussen, herunder forebyggelse, opdagelse og efterforskning af uregelmæssigheder, tilbagesøgning af midler, der er gået abt, udbetalt uretmæssigt eller anvendt forkort, og efteromstændighederne ved anvendelse af administrative og finansielle sanktioner i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. (28) For at øge værdien af Copernicus for brugerne, bør Kommissionen bistås af repræsentanter for mellem- og slutbrugerne, eksperter fra medlemsstaterne, herunder fra relevante nationale organer, eller af uafhængige eksperter. (29) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning for så vidt angår vedtagelsen af det årlige arbejdsprogram, den flerårige plan for perioden 2014-2020 og foranstaltningerne til fremme af konvergens mellem medlemsstaterne ved anvendelsen af Copernicusdata og -informationer samt deres adgang til teknologi og udvikling inden for jordobservation, bør Kommissionen tildeles gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser[13]. (30) For at informere medlemsstaterne og respektere upartiskhed i beslutningstagningen bør rådgivningsproceduren anvendes til vedtagelse af foranstaltninger til fremme af konvergensen mellem medlemsstaterne i anvendelsen af Copernicusdata og ‑informationer og deres adgang til teknologi og udvikling inden for jordobservation. Undersøgelsesproceduren bør anvendes til vedtagelse af det årlige arbejdsprogram og den flerårige plan for perioden 2014-2020, da denne retsakt vedrører et program med væsentlige konsekvenser. (31) For at tage hensyn til mulige sikkerhedsrisici samt båndbredde og andre tekniske begrænsninger bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår de datakrav, der er nødvendige for de operationelle tjenester, og betingelser og procedurer for adgang til, registrering og anvendelse af Copernicusdata og -informationer samt betingelserne og procedurerne for overførsel og brug af satellitdata, der fremsendes til modtagestationer, der ikke indgår i Copernicusprogrammet, og for arkivering af Copernicusdata og -informationer, de specifikke tekniske kriterier, som er nødvendige for at undgå forstyrrelser i Copernicusdata og ‑informationssystemer og kriterierne for begrænsningen af formidling af Copernicusdata og -informationer på grund af modstridende rettigheder eller sikkerhedsmæssige interesser samt kriterier for sikkerhedsvurderingen. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet. (32) De foranstaltninger, der finansieres under denne forordning, bør overvåges og evalueres for at muliggøre justeringer og foregribelse af nye udviklinger. (33) Målet for denne forordning – oprettelsen af Copernicusprogrammet – kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, da det også omfatter europæisk kapacitet og er afhængigt af et koordineret udbud af tjenester i alle medlemsstater, som skal koordineres på EU-plan, og kan derfor på grund af foranstaltningens omfang bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går forordningen ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. (34) Det er derfor nødvendigt at ophæve forordning (EU) nr. 911/2010 for at skabe en passende ramme for styring og finansiering og sikre et fuldt operationelt Copernicusprogram fra og med 2014 – VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1 Emne Ved denne forordning oprettes Unionens jordobservationsprogram Copernicus, og der fastsættes regler for programmets gennemførelse. Artikel 2 Generelle mål 1. Copernicusprogrammet bidrager til følgende generelle mål: a) beskyttelse af miljøet og støtte til civilbeskyttelse og sikkerhed b) støtte til Europa 2020-strategien gennem bidrag til målene om intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, herunder især bidrag til økonomisk stabilitet og vækst ved fremme af kommercielle applikationer. 2. De oprindelige data og informationer produceret på grundlag af rumbaserede observationer samt fra tilgængelige in situ-data ("Copernicusdata og ‑informationer"), skal være nøjagtige og pålidelige, leveres på lang sigt og på et bæredygtigt grundlag og opfylde de krav, der stilles af Copernicusbrugergrupper. Adgang til disse data skal være fuldstændig, åben og vederlagsfri, jf. dog de betingelser, der er fastsat i eller på grundlag af denne forordning. 3. Med henblik på stk. 2 forstås ved "Copernicusbrugergrupper" de europæiske nationale, regionale eller lokale organer, der er pålagt et ansvar for definition, gennemførelse, håndhævelse eller overvågning af en offentlig tjeneste eller politik på de områder, der er nævnt i artikel 4, nr.. 1). 4. Gennemførelsen af de mål, der er anført i stk. 1, måles ved hjælp af følgende indikatorer: a) data og informationer, som stilles til rådighed i overensstemmelse med de respektive serviceleverancekrav for miljø, civilbeskyttelse og sikkerhed b) markedsindtrængning og konkurrenceevne for europæiske virksomheder i efterfølgende led. Artikel 3 Særlige målsætninger 1. For at nå de generelle mål, der er anført i artikel 2, skal Copernicusprogrammet behandle brugernes behov og levere de operationelle tjenester, der er nævnt i artikel 4, nr. 1). Gennemførelsen af dette mål måles på anvendelsen af data og informationer målt på udviklingen i antal brugere, omfanget af hentede data og værdiforøgede informationer samt udviklingen med hensyn spredningen blandt medlemsstaterne. 2. Copernicusprogrammet skal levere en bæredygtig og pålidelig adgang til rumbaserede observationer fra en selvstændig EU-jordobservationskapacitet og bygge på eksisterende aktiver og kapaciteter, som suppleres, når dette er nødvendigt. Gennemførelsen af dette mål vurderes som fuldførelsen af ruminfrastrukturen i form af deployerede satellitter og leverede data. Artikel 4 Copernicustjenesternes omfang Copernicustjenesterne, jf. artikel 3, stk. 1, vil omfatte: 1) Operationelle tjenester: a) Atmosfæreovervågningstjenesten skal levere informationer om luftkvaliteten på europæisk plan og om den kemiske sammensætning af atmosfæren på verdensplan. Den skal navnlig levere informationer til luftkvalitetsovervågningssystemer på lokalt og nationalt plan og bør bidrage til overvågningen af atmosfæriske kemiske klimavariabler. b) Havovervågningstjenesten skal levere informationer om tilstande og dynamikker i de fysiske havøkosystemer for såvel verdenshavenes som for de europæiske regionale havområders vedkommende. c) Landovervågningstjenesten skal levere informationer til støtte for global og lokal miljøovervågning af biodiversitet, jord, vand, skove og naturressourcer såvel som generel gennemførelse af miljø-, landbrugs-, udviklings-, energi-, byplanlægnings-, infrastruktur- og transportpolitikker. d) Klimaændringsovervågningstjenesten skal levere informationer med henblik på at øge vidensbasen til støtte for politikker for tilpasning og afbødning. Den skal især bidrage til levering af vitale klimavariabler (Essential Climate Variables - ECV), klimaanalyser og -prognoser i tidsmæssig og rumlig skala, som er relevante for tilpasnings- og afbødningsstrategier omfattet af Unionens forskellige sektor- og samfundsmæssigt begunstigede områder. e) Beredskabstjenesten skal levere informationer til nødberedskaber over for forskellige typer katastrofer, herunder meteorologiske risici, geofysiske risici, tilsigtede og utilsigtede menneskeskabte katastrofer og andre humanitære katastrofer, såvel som til forebyggelses-, beredskabs-, indsats- og genopretningsaktiviteter. f) Sikkerhedstjenesten skal levere informationer til støtte for en bedre kriseforebyggelse i lyset af de sikkerhedsudfordringer, Europa er stillet overfor, beredskabs- og reaktionskapacitet, især med hensyn til grænsekontrol og havovervågning, men også støtte til Unionens indsats udadtil gennem opdagelse og overvågning af tværregioale trusler, risikovurdering og systemer til tidlig varsling, kortlægning og overvågning af grænseområder. 2) Udviklingsaktiviteter, der består i at forbedre kvaliteten og ydeevnen af de operationelle tjenester, herunder deres udvikling og tilpasning, og til at undgå eller afbøde de operationelle risici. 3) Støtteaktiviteter, der består af foranstaltninger til fremme af brugen af operationelle tjenester og downstream-applikationer samt kommunikations- og formidlingsaktiviteter. Artikel 5 Rumkomponenten Copernicusrumkomponenten skal levere rumbaserede observationer med henblik på at opfylde de mål, der er nævnt i artikel 2 og 3, og primært betjene de operationelle tjenester, der er nævnt i artikel 4, nr. 1). Copernicusrumkomponenten omfatter følgende aktiviteter: a) Levering af rumbaserede observationer, herunder: – drift af Copernicusruminfrastrukturen, herunder missionstildeling til satellitter, overvågning og kontrol af satellitter samt modtagelse og behandling, arkivering og formidling af data og løbende kalibrering og validering – in situ-data til kalibrering og validering afrumbaserede jordobservationer – levering, arkivering og formidling af rumbaserede missionsdata fra tredjepart til supplerering af Copernicusruminfrastrukturen – vedligeholdelse af Copernicusruminfrastrukturen b) Aktiviteter til respons på udviklinger i brugernes behov, herunder: – identifikation af huller i observationerne og specificering af nye rummissioner på grundlag af brugerkrav – udviklinger, der tager sigte på at modernisere og supplere Copernicusrumkomponenten, herunder konstruktion og indkøb af nye elementer i ruminfrastrukturen c) bidrag til beskyttelsen af satellitter mod risikoen for kollisioner. Artikel 6 In situ-komponenten In situ-komponenten af Copernicusprogrammet omfatter følgende aktiviteter: a) koordinering og harmonisering af indsamlingen og leveringen af in situ-data, levering af in situ-data til de operationelle tjenester, herunder tredjeparters in situ-data på internationalt plan b) teknisk bistand til Kommissionen vedrørende tjenestekrav til in situ-observationsdata c) samarbejde med in situ-operatører til fremme af sammenhængen i udviklingsaktiviteter knyttet til in situ-observationsinfrastrukturer og -net. Artikel 7 Finansiel støtte 1. Den finansieringsramme, Copernicusprogrammet tildeles for perioden 2014-2020, er på maksimalt 3 786 mio. EUR i 2011-priser. 2. Bevillingerne godkendes årligt af budgetmyndigheden inden for den flerårige finansielle ramme. Budgetforpligtelser for aktiviteter, der løber over mere end et regnskabsår, kan opdeles på flere år i årlige trancher. 3. Den finansielle tildeling for Copernicusprogrammet kan også anvendes til at dække udgifter til forberedelses-, overvågnings-, kontrol-, revisions- og evalueringsaktiviteter, som er direkte nødvendige for forvaltningen af Copernicusprogrammet og opfyldelsen af dets målsætninger, herunder især undersøgelser, møder, informations- og kommunikationsaktiviteter, samt udgifter i tilknytning til it-net, der fokuserer på informationsbehandling og udveksling af data. Ressourcer tildelt til kommunikationsforanstaltninger i henhold til denne forordning kan også bidrage forholdsmæssigt til at dække den institutionelle kommunikation om Unionens politiske prioriteter. 4. Opgaver, der er overdraget til andre organer, er underlagt proceduren i artikel 164 og 165 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Artikel 8 Kommissionens arbejdsprogram Kommissionen vedtager for hvert år for gennemførelsen af Copernicusprogrammet et arbejdsprogram i henhold til artikel 84 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Denne gennemførelsesretsakt vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 3, stk. 21, i nærværende forordning. Artikel 9 Samarbejdet med medlemsstaterne 1. Kommissionen samarbejder med medlemsstaterne for at forbedre udvekslingen af data og informationer mellem dem og øge mængden af data og informationer, som stilles til rådighed for Copernicusprogrammet 2. Kommissionen kan vedtage foranstaltninger for at fremme konvergensen mellem medlemsstaterne i anvendelsen af Copernicusdata og -informationer og deres adgang til teknologi og udvikling inden for jordobservation. Sådanne foranstaltninger må ikke medføre forvridning af den frie konkurrence. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 21, stk. 2. Artikel 10 Internationalt samarbejde 1. Unionen, repræsenteret ved Kommissionen, kan indgå aftaler med følgende tredjelande: a) EFTA-lande, som er kontraherende parter i EØS-aftalen, i overensstemmelse med betingelserne fastlagt i EØS-aftalen b) kandidatlande samt potentielle kandidatlande i overensstemmelse med de respektive rammeaftaler eller protokoller til associeringsaftaler om de generelle principper og betingelser for disse landes deltagelse i EU-programmer c) Schweiz, andre tredjelande, som ikke er nævnt i litra a) og b), og internationale organisationer i henhold til aftaler, som Unionen har indgået med sådanne tredjelande eller internationale organisationer i medfør af artikel 218 i TEUF, og som skal indeholde betingelserne og de nærmere regler for deres deltagelse. 2. Tredjelande eller internationale organisationer kan yde økonomisk støtte eller støtte i naturalydelser til programmet. Den finansielle støtte skal betragtes som eksterne formålsbestemte indtægter i henhold til artikel 21, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Finansiel støtte og bidrag i form af naturalydelser skal være tilladt i henhold til betingelserne i den aftale, der er indgået med det pågældende tredjeland eller en international organisation. Artikel 11 Kommissionens rolle 1. Kommissionen har det overordnede ansvar for Copernicusprogrammet. Den fastlægger prioriteter og målsætninger for programmet og fører tilsyn med gennemførelsen, herunder især med omkostninger, tidsplan og ydeevne. 2. Kommissionen forvalter på Unionens vegne og inden for sit kompetenceområde forbindelserne med tredjelande og internationale organisationer og varetager koordineringen af Copernicusprogrammet med aktiviteter på nationalt plan, EU-plan og internationalt plan. 3. Kommissionen koordinerer medlemsstaternes bidrag med henblik på den operationelle levering af tjenester og den langsigtede tilgængelighed af data fra observationsinfrastrukturer, der er nødvendige for tjenesternes drift. 4. Kommissionen sikrer, at der er sammenhæng og konsistens i Copernicusprogrammet med andre relevante EU-politikker, -instrumenter, -programmer og ‑aktioner. 5. Kommissionen opretholder en gennemsigtig og regelmæssig inddragelse og høring af brugerne, der gør det muligt at identificere brugerbehov på EU-plan og nationalt plan. 6. Kommissionen vedtager delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 22 om fastlæggelse af de datakrav, der er nødvendige for de operationelle tjenester, og træffer foranstaltninger med henblik på deres udvikling. 7. Kommissionen stiller de finansielle midler til finansiering af Copernicusprogrammet til rådighed. Artikel 12 Operatører 1. Kommissionen kan delvis eller fuldt ud — når dette er behørigt begrundet i foranstaltningens særlige karakter og et EU-organs specifikke ekspertise — overdrage gennemførelsen af opgaver, der er beskrevet i artikel 4, til kompetente EU-organer. Sådanne organer er bl.a.: a) Det Europæiske Miljøagentur (EEA) b) Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser (Frontex) c) Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur (EMSA) d) EU-satellitcentret (EUSC). 2. Ved valget af EU-organ tages der behørigt hensyn til omkostningseffektiviteten ved overdragelsen af de pågældende opgaver og indvirkningen på organets ledelsesstruktur samt dets finansielle og menneskelige ressourcer. 3. Budgetgennemførelsesopgaver, der undtagelsesvis er overdraget til kompetente EU-organer i henhold til denne artikel, skal indgå i arbejdsprogrammet for sådanne EU-organ til orientering. 4. Kommissionen kan delvis eller fuldt ud overdrage udviklingen af rumkomponenten som beskrevet i artikel 5, litra b), til Den Europæiske Rumorganisation (ESA). 5. Kommissionen kan delvis eller fuldt ud overdrage de operationelle opgaver i rumkomponenten som beskrevet i artikel 5, litra a), til ESA og Den Europæiske Organisation til Udnyttelse af Meteorologiske Satellitter (EUMETSAT). 6. Kommissionen kan delvis eller fuldt ud overdrage aktiviteterne i forbindelse med in situ-komponenten som beskrevet i artikel 6 til operatørerne af de tjenester, der er beskrevet i artikel 4. Artikel 13 Valg af operatører 1. Med undtagelse af de i artikel 12 identificerede operatører udvælger Kommissionen de operatører, til hvem den delegerer de opgaver, der skal gennemføres i overensstemmelse med proceduren som beskrevet i denne artikels stk. 2, 3 og 4. 2. Kommissionen offentliggør en indkaldelse af interessetilkendegivelser for potentielle operatører. Indkaldelsen skal omfatte udelukkelses- og udvælgelseskriterier i overensstemmelse med den nedenfor beskrevne procedure. 3. Kommissionen indleder en dialog med de enheder, som opfylder udvælgelseskriterierne, på en gennemsigtig og objektiv måde, idet interessekonflikter undgås. Efter dialogen underskriver Kommissionen delegationsaftaler med den eller de enheder, som har dokumenteret erfaring og operationel og finansiel kapacitet. 4. Kommissionen kan indlede direkte forhandlinger, før den underskriver delegationsaftaler med de enheder, der er anført i artikel 12, eller i behørigt begrundede og behørigt dokumenterede undtagelsestilfælde, navnlig når: a) der ikke er indgivet egnede forslag efter en indkaldelse af interessetilkendegivelser for potentielle operatører b) de opgaver, der skal gennemføres, har specifikke karakteristika, som kræver operatører med særlige tekniske kompetencer, høj specialiseringsgrad eller særlige administrative kompetencer c) når overholdelsen af den i stk. 2 og 3 nævnte procedure på grund af uforudseelige begivenheder, der ikke kan tilskrives Unionen, i urimelig grad ville kompromittere udførelsen af de opgaver, der skal gennemføres. Artikel 14 Tilsyn med operatører 1. Supplerende opgaver, der ikke er forudset i delegationsaftalen, gennemføres kun af operatørerne efter tilladelse fra Kommissionen. Operatøren kan ikke kræve nogen godtgørelse eller kompensation i forbindelse med supplerende opgaver ud over godtgørelsen af omkostninger. 2. Kommissionen sikrer sig, at operatørerne giver mulighed for fuld offentliggørelse af deres regnskaber og af alle relevante dokumenter og informationer. Kommissionen kan foretage enhver form for kontrol, herunder på stedet, der er nødvendig for at kontrollere overholdelsen af denne forordning og de relevante delegationsaftaler. 3. Når hastende eller uforudsigelige begivenheder berettiger det, eller efter begrundet anmodning fra operatøren kan Kommissionen træffe foranstaltninger i stedet for operatøren og suspendere delegationsaftalen med hensyn til den tid og de dispositioner, der er nødvendige for at udføre det fornødne. 4. Klager over operatørers tildeling af kontrakter og tilskud i forbindelse med gennemførelsen af delegationsaftalen eller arbejdsprogrammet kan forelægges for Kommissionen. Sådanne klager må dog kun vedrøre forsætlig forsømmelse og grov uagtsomhed eller svig og kun indgives, efter at alle retsmidler mod operatøren er udtømt. Artikel 15 Copernicusdata og -informationspolitik 1. Copernicusdata og -informationer gøres tilgængelige på en fuldstændig, åben og gratis basis, dog med følgende begrænsninger: a) licensbetingelser knyttet til tredjeparts data og informationer b) formater for formidling, karakteristika og distributionskanaler c) Unionens eller dens medlemsstaters sikkerhedsinteresser og eksterne forbindelser d) risiko for forstyrrelser, af sikkerhedsmæssige eller tekniske grunde, af det system, der producerer Copernicusdata og -informationer. Artikel 16 Begrænsninger og betingelser for adgang og brug 1. Kommissionen kan vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 22 med hensyn til: a) betingelserne og procedurerne for så vidt angår adgang til og registrering og anvendelse af Copernicusdata og -informationer, herunder formater, karakteristika og udbredelseskoncepter b) betingelserne og procedurerne for overførsel og brug af satellitdata, der fremsendes til at modtagestationer, der ikke indgår i Copernicusprogrammet c) betingelserne og procedurerne for arkivering af Copernicusdata og ‑informationer d) de specifikke tekniske kriterier, som er nødvendige for at undgå forstyrrelser i Copernicusdata og -informationssystemet, herunder prioriteret adgang e) kriterierne for begrænsning af formidlingen af Copernicusdata og ‑informationer på grund af modstridende rettigheder eller sikkerhedsmæssige interesser f) kriterierne for udførelsen af sikkerhedsvurderingen. 2. Kommissionen opretter de relevante licenser til data og informationer fra Copernicus og tredjepart og download af satellitdata til modtagestationer, der ikke indgår i Copernicusprogrammet, i overensstemmelse med denne forordning og de delegerede retsakter, der er omhandlet i stk. 1. Artikel 17 Beskyttelse af sikkerhedsmæssige interesser 1. Kommissionen foretager en forudgående vurdering af sikkerhedsbeskyttelsen af Copernicusdata og -informationer for at identificere data og informationer, som er af central betydning for beskyttelsen af Unionens interesser eller den nationale sikkerhed. 2. Medlemsstater og tredjelande, der deltager i Copernicusprogrammet i henhold til artikel 10, kan anmode Kommissionen om at foretage en ny vurdering af sikkerhedsbeskyttelsen, hvis udviklingen på sikkerhedsområdet berettiger en sådan ny vurdering. 3. Når den forudgående vurdering af sikkerhedsbeskyttelsen ikke er mulig af hensyn til tidsplanen for indsamling og produktion af Copernicusdata og -informationer, kan Kommissionen foretage sikkerhedsvurdering ved kontrol på stedet. 4. Kommissionen giver instrukser om begrænsning af udbredelsen af Copernicusdata og -informationer i individuelle tilfælde på grundlag af de kriterier, der vedtages i henhold til artikel 16, stk. 1, litra f). I hastetilfælde skal Kommissionens instrukser vedtages inden for en tidsramme, der er tilstrækkeligt kort til at være effektiv. Kommissionen træffer den mindst driftsforstyrrende foranstaltning ud fra målsætningerne for Copernicusprogrammet og programmets data- og informationspolitik. Dens instrukser skal være forholdsmæssige, herunder hvad angår aktualitet og territorial rækkevidde, og afveje beskyttelsen af de sikkerhedsmæssige interesser, der er på spil, mod tilgængeligheden af data og informationer fra andre kilder. Artikel 18 Beskyttelse af Unionens finansielle interesser 1. Kommissionen træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser bliver beskyttet, når der gennemføres aktioner, der finansieres i henhold til dette program; beskyttelsen skal sikres ved foranstaltninger til forebyggelse af svig, korruption og andre ulovlige forhold, ved effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved tilbagesøgning af de uretmæssigt udbetalte beløb samt efter omstændighederne ved sanktioner, der skal være effektive, forholdsmæssige og have afskrækkende virkning. 2. Kommissionen, eller dens befuldmægtigede, og Revisionsretten har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i henhold til programmet. 3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan efter bestemmelserne og procedurerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), og Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder foretage undersøgelse, herunder kontrol og inspektion på stedet, for at fastslå, om der foreliggersvig, korruption eller andre ulovlige aktiviteter, der påvirker Unionens finansielle interesser i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt om finansiering over programmet. 4. Samarbejdsaftaler med tredjelande og med internationale organisationer, kontrakter, aftaler om ydelse af tilskud og afgørelser om tilskud som følge af gennemførelsen af dette program skal udtrykkeligt give Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage sådanne revisioner og undersøgelser i overensstemmelse med deres respektive kompetencer, uden at dette griber ind i stk. 1, 2 og 3. Artikel 19 Ejerskab 1. Unionen eller et særligt udpeget organ eller fond skal være ejer af alle materielle og immaterielle aktiver, som skabes eller udvikles under Copernicusprogrammet i overensstemmelse med aftaler, som indgås med tredjeparter, når dette er relevant, med hensyn til eksisterende ejendomsrettigheder. 2. Vilkår og betingelser, der er knyttet til overdragelsen af ejendomsretten til Unionen, fastsættes i de aftaler, der er omhandlet i stk. 1. 3. Kommissionen vedtager delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 22 med henblik på at fastlægge vilkårene og betingelserne for en eventuel efterfølgende overdragelse af ejendomsret fra Unionen. Den delegerede retsakt skal udpege de efterfølgende organer eller fonde på et gennemsigtigt og objektivt grundlag, som ikke må give anledning til en interessekonflikt. Artikel 20 Bistand til Kommissionen 1. Kommissionen kan bistås af repræsentanter for slutbrugerne, uafhængige eksperter, navnlig vedrørende sikkerhedsspørgsmål, og af repræsentanter for de relevante nationale myndigheder, især nationale rumagenturer, til at levere den nødvendige tekniske og videnskabelige ekspertise og brugerfeedback. Artikel 21 Udvalgsprocedure 1. Kommissionen bistås af et udvalg ("Copernicusudvalget"). Dette er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011. 2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011. 3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011. Artikel 22 Udøvelse af de delegerede beføjelser 1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser. 2. Beføjlelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 16, stk. 1, og artikel 19, stk. 3, tillægges Kommissionen for en ubegrænset periode fra den 1. januar 2014. 3. Delegationen af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft. 4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom. 5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 16, stk. 1, og artikel 19, stk. 3, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på 2 måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Denne frist forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ. Artikel 23 Evaluering 1. Senest den 30. juni 2018 skal der udarbejdes en evalueringsrapport fra Kommissionen om opfyldelsen af målene for alle opgaver, der finansieres af Copernicusprogrammet med hensyn til deres resultater og virkninger, deres værdiforøgelse på europæisk plan og effektiviteten af anvendelsen af ressourcer. Nærmere bestemt skal evalueringen være rettet mod den fortsatte relevans af alle mål samt foranstaltningers bidrag til de mål, som er beskrevet i artikel 2 og 3. 2. Kommissionen foretager den i stk. 1 omhandlede evaluering i tæt samarbejde med Copernicusprogrammets aktører og brugergrupper og undersøger effektiviteten i Copernicusprogrammet og dets bidrag til de mål, der er nævnt i artikel 2 og 3. Kommissionen meddeler konklusionerne af disse evalueringer til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. 3. Kommissionen og medlemsstaterne kan med bistand fra støttemodtagerne foretage en evaluering af, hvordan de pågældende projekter er blevet gennemført, og af virkningen af deres gennemførelse, således at det kan bedømmes, om de fastsatte mål, herunder vedrørende beskyttelsen af miljøet, er blevet nået. 4. Kommissionen kan anmode en medlemsstat, der modtager støtte, om at fremlægge en særlig evaluering af de projekter, der finansieres i medfør af denne forordning, eller hvis det er relevant, om at give den de oplysninger og den bistand, der er nødvendige til udførelsen af evalueringen af sådanne projekter. Artikel 24 Ophævelse Forordning (EU) nr. 911/2010 ophæves. Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning. Artikel 25 Ikrafttræden Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Den anvendes fra den 1. januar 2014. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den […]. På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne Formand Formand FINANSIERINGSOVERSIGT 1. FORSLAGETS RAMME 1.1. Forslagets betegnelse 1.2. Berørt politikområde inden for ABM/ABB-strukturen 1.3. Forslagets art 1.4. Mål 1.5. Forslagets begrundelse 1.6. Varighed og finansielle virkninger 1.7. Påtænkte forvaltningsmetoder 2. FORVALTNINGSFORANSTALTNINGER 2.1. Bestemmelser om kontrol og rapportering 2.2. Forvaltnings- og kontrolsystem 2.3. Foranstaltninger til forebyggelse af svig og uregelmæssigheder 3. FORSLAGETS/INITIATIVETS ANSLÅEDE FINANSIELLE VIRKNINGER 3.1. Berørt(e) udgiftspost(er) på budgettet og udgiftsområde(r) i den flerårige finansielle ramme 3.2. Anslåede virkninger for udgifterne 3.2.1. Sammenfatning af de anslåede virkninger for udgifterne 3.2.2. Anslåede virkninger for aktionsbevillingerne 3.2.3. Anslåede virkninger for administrationsbevillingerne 3.2.4. Forenelighed med indeværende flerårige finansielle ramme 3.2.5. Tredjemands bidrag til finansieringen 3.3. Anslåede virkninger for indtægterne FINANSIERINGSOVERSIGT 1. FORSLAGETS RAMME 1.1. Forslagets betegnelse Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af EU-jordobservationsprogrammet (Copernicus) 1.2. Berørt politikområde inden for ABM/ABB-strukturen[14] Afsnit 02: Virksomhed Kapitel 02 06: Copernicus 1.3. Forslagets art ¨ Forslaget/initiativet drejer sig om en ny foranstaltning ¨ Forslaget/initiativet drejer sig om en ny foranstaltning som opfølgning på et pilotprojekt/en forberedende foranstaltning[15] þ Forslaget/initiativet vedrører en forlængelse af en eksisterende foranstaltning ¨ Forslaget/initiativet drejer sig om omlægning af en foranstaltning til en ny foranstaltning 1.4. Mål Copernicus er det nye navn for EU-jordobservationsprogrammet GMES (Global Monitoring for Environment and Security). Det dækker alle aktiviteter til sikring af uafbrudt levering af nøjagtige og pålidelige data og informationer om miljøspørgsmål og sikkerhedsspørgsmål til brugere med ansvar for politisk beslutningstagning, gennemførelse og overvågning i EU og dets medlemsstater. Copernicus har til formål at give Europa en løbende, uafhængig og pålidelig adgang til observationsdata og -informationer. Copernicus er et program, der skal gennemføres som led i Europa 2020-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Programmets bidrag til vækst og økonomisk stabilitet, der skal nås ved at give værdiforøgede kommercielle anvendelser et løft, gør det til et element i det industripolitiske flagskibsinitiativ i kølvandet af Europa 2020-strategien[16]. Copernicus bidrager til følgende generelle mål: (a) beskyttelse af miljøet og støtte til civilbeskyttelse og sikkerhed (b) støtte til Europa 2020-strategien gennem bidrag til målene om intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, herunder især bidrag til økonomisk stabilitet og vækst ved fremme af kommercielle applikationer. Copernicusbrugergrupperne defineres som de europæiske nationale, regionale eller lokale organer, der er pålagt et ansvar for definition, gennemførelse, håndhævelse eller overvågning af en offentlig tjeneste eller politik på de områder, der er nævnt i artikel 4, nr.. 1). De grupper, der især er berørt, vil omfatte: – offentlige myndigheder på europæisk, nationalt, regionalt og lokalt plan (som brugere og bidragsydere), herunder i tredjelande (f.eks. deltagende lande og lande, der er omfattet af f.eks. GMES og Afrika-initiativet) – aftagerindustrien, navnlig SMV'er samt – slutbrugerne (regionale og lokale myndigheder, offentlige institutioner, herunder universiteter, forskningscentre, selv enkelte borgere, der benytter offentlige tjenester gennem Copernicus), kunder i downstream-sektoren. 1.4.1. Det eller de af Kommissionens flerårige strategiske mål, som forslaget vedrører Copernicus sigter mod at bidrage til målene i Europa 2020-strategien på følgende måder: – "en mere ressourceeffektiv, grønnere økonomi" - dvs. navnlig beskyttelse og forvaltning af naturressourcer, økosystemer og biodiversitet; opnåelse af effektivitetsgevinster som følge af en bedre håndhævelse af EU's politikker om f.eks. transport, f.eks. ved overvågning af isforekomster, hvilket tillader en forbedring af skibsruter; støtte til intelligent landbrug, hvorved behovene mindskes hos nytilkomne; måling af solstråling nødvendig for produktion af solcelleenergi; – "en mere konkurrencedygtig økonomi" - som flagskib for industri- og rumpolitikker sigter Copernicus mod at fremme EU-industriens konkurrenceevne og dens teknologiske forspring i rummet og i et videre perspektiv; Copernicus sigter specifikt mod at skabe forretningsmuligheder for SMV'er ved at sætte skub i innovation i downstream-sektoren og udvikle nye tjenester på grundlag af Copernicusinformationer; – "en videnbaseret økonomi" - Copernicus har til formål at bidrage til en bedre forståelse af de globale udfordringer; programmet støtter udviklingen af forskning og videnskab gennem kritiske data; – "en økonomi baseret på innovation" - Copernicus muliggør udviklingen af særdeles innovative tjenester i efterfølgende led. Programmet sigter mod at skabe partnerskaber mellem forskning og erhvervsliv og kan fastsætte benchmarks for overførsel af forskning og udvikling til erhvervslivet; – "en økonomi med høj beskæftigelse" – Copernicus skaber et yderligere potentiale for nye arbejdspladser ved at fremme supplerende efterspørgsel efter højtkvalificerede arbejdstagere; – "økonomisk, social og territorial samhørighed" - dvs. at der er behov for ny jordbaseret infrastruktur, særligt i EU-12; ved at skabe nye forretningsmuligheder for SMV'er i alle EU's medlemsstater vil Copernicus give stødet til de lande, der halter bagud i landovervågnings- eller alarmtjenester og vil derfor bidrage til øget samhørighed mellem medlemsstaterne. Copernicustjenesterne er pr. definition paneuropæiske og skal tilfredsstille europæiske behov. 1.4.2. Specifikke mål og berørte ABM/ABB-aktiviteter Copernicusprogrammet omfatter følgende specifikke målsætninger: Specifikt mål nr. 1: Copernicustjenester Copernicuslandovervågningstjenesten vil fokusere på periodiske kortlægningstjenester på europæisk, regionalt og nationalt plan og dynamiske landovervågningsaktiviteter. Copernicushavovervågningstjenesten skal levere oplysninger om tilstanden i de fysiske oceaner og marine økosystemer for såvel verdenshavene som for de europæiske regionale havområder. Anvendelsesområdet for Copernicushavovervågningstjenesterne omfatter søfartssikkerhed, havmiljø og kystområder, maritime ressourcer samt sæsonbestemte vejrprognoser og klimaovervågning. Atmosfæremiljøtjenesten i Copernicus skal sikre overvågningen af luftkvaliteten på europæisk plan og af den kemiske sammensætning af atmosfæren på verdensplan. Den skal navnlig levere informationer til luftkvalitetsovervågningssystemer på lokalt og nationalt plan og bør bidrage til overvågningen af atmosfæriske kemiske klimavariabler. Klimaændringsovervågningstjenesten i Copernicus skal give mulighed for tilpasning til og afbødning af virkningerne heraf. Den skal navnlig bidrage til fremskaffelse af vitale klimavariabler (Essential Climate Variables – ECV) og klimaanalyser -prognoser i et omfang, der er relevant for tilpasning til og afbødning af klimaændringer og levering af relevante tjenester. Copernicusberedskabstjenesten vil tilbyde en kombination af kort og/eller forbehandlede data på forskellige niveauer, der er udarbejdet til støtte for aktører inden for katastrofeberedskab på internationalt, europæisk, nationalt eller regionalt plan i forbindelse med katastrofer såsom storme, brande, oversvømmelser, jordskælv, vulkanudbrud, forsætlige eller menneskeskabte katastrofer eller andre humanitære katastrofer. Tjenesten omfatter hele krisestyringscyklen: forebyggelse, beredskab, indsats og genopretningsaktiviteter. Copernicussikkerhedstjenesten skal levere informationer i forbindelse med de udfordringer, som Europa står overfor på sikkerhedsområdet, navnlig med hensyn til grænsekontrol, havovervågning og støtte til EU's eksterne aktioner. In situ-komponenten i Copernicus skal sikre observationer via luftbårne, søbårne og jordbaserede anlæg for tjenesteområderne. Adgangen til referencedata er nødvendig for tjenesternes drift. Mens dette hovedsagelig er medlemsstaternes ansvar, kan programmet bidrage til grænseoverskridende harmonisering af in situ-data i EU og yderligere indsamling af in situ-data uden for EU. Aktiviteterne skal overdrages til enheder, der er ansvarlige for de pågældende tjenester. Horisontale aktiviteter er også omfattet til støtte for den overordnede forvaltning af de midler, der tildeles i henhold til denne forordning, til overvågning af gennemførelsen af alle programmets aktioner, især med hensyn til omkostninger, tidsplan og ydeevne, oprettelse af passende instrumenter og de nødvendige strukturelle foranstaltninger med henblik på at identificere, styre, afbøde og overvåge risici forbundet med programmet, forbindelser med tredjelande og internationale organisationer, rapportering til medlemsstaterne, koordinering med aktiviteter på nationalt plan, EU-plan og internationalt plan - navnlig GEOSS - koordinering af frivillige bidrag fra medlemsstaterne, sikring af komplementaritet og sammenhæng mellem programmet og andre relevante EU-politikker, -instrumenter og ‑aktioner samt fastlæggelse af brugernes behov og overvågning af disses implementering. Specifikt mål nr. 2: Rumbaseret observation Copernicusrumkomponenten vil sikre bæredygtige jordobservationer fra rummet til Copernicustjenesterne. Den omfatter aktiviteterne i den særlige ruminfrastruktur (dvs. Sentinel-satellitterne), adgang til tredjepartsmissioner, distribution af data, teknisk bistand til Kommissionen til koordinering af kravene til tjenestedata, identificering af huller i observationskapaciteten og bidrag til specificeringen af nye rummissioner. Udviklingsaktiviteterne omfatter konstruktion og indkøb af nye elementer i ruminfrastrukturen, teknisk støtte til Kommissionen til udmøntning af tjenestekrav i specifikationer for nye rummissioner med støtte fra operatører af ruminfrastruktur, koordinering af udviklingen af aktiviteter i rummet, herunder udvikling, der tager sigte på at modernisere og supplere Copernicusrumkomponenten. 1.4.3. Forventede resultater og virkning Der er taget højde for udviklingen af tjenester til sikring af systemets langsigtede bæredygtighed og til dækning af nye – endnu ikke udtrykte – behov hos brugerne. Fordelen herved er, at Copernicus til stadighed er i stand på en bæredygtig måde at reagere vedvarende på brugernes behov og derved øge brugernes udnyttelse og markedsudviklingen i efterfølgende led. Økonomiske konsekvenser: udviklingen af nye produkter og nye tjenester vil tilskynde til produkt- og procesinnovation og dermed have virkning på lang sigt for det europæiske erhvervsliv. Fuld kontinuitet i Copernicustjenesterne vil i høj grad forbedre stimuleringen af industriens konkurrenceevne og fremkomsten af kommercielt levedygtige virksomheder. Miljømæssige konsekvenser: Tilgængeligheden af langsigtede Copernicustjenester støtter Europas målsætning som central aktør inden for klimaændringer. Den vil desuden sikre et reelt partnerskab i GEOSS. Sociale konsekvenser: der vil blive skabt nye arbejdspladser, ikke blot i satellitindustrien og FoU, men også i virksomheder med tilknytning til udvikling af nye teknikker for jordobservation og tilknyttede industrier og tjenester. Endnu vigtigere er det, at det bæredygtige engagement vil lette udviklingen af afledte tjenester, hvis indflydelse på beskæftigelsen vil være betydelig. 1.4.4. Virknings- og resultatindikatorer Opfyldelsen af målsætningerne vil blive målt ved hjælp af følgende indikatorer: (a) data og værditilførte informationer stillet til rådighed i overensstemmelse med leveringskravene til for tjenesten (b) anvendelsen af data og informationer målt på udviklingen i antallet af brugere, mængden af hentede data og værdiforøgede informationer samt udviklingen med hensyn udbredelsen blandt medlemsstaterne (c) markedsindtrængning og konkurrenceevnen for europæiske downstream-operatører. Specifikke værktøjer vil blive indført til regelmæssig måling af disse parametre, navnlig ved indførelse af specifikke krav i delegationsaftalerne og/eller de kontrakter, der indgås med operatører. Ad hoc-undersøgelser vil blive udarbejdet ved flere af programmets milepæle til måling af graden af tilfredshed blandt (potentielle) brugere og markedsindtrængningen og virkningen af Copernicus for konkurrenceevnen i downstream-sektorer. Derudover forventes det, at en stor del af programgennemførelsen uddelegeres til tredjemand. Delegationsaftaler vil omfatte mål og indikatorer, der gør det muligt at overvåge de erhvervsdrivendes resultater. Disse indikatorer vil også kunne anvendes i forbindelse med det overordnede tilsyn med programmet. De omfatter: – etableringen på operationelt plan af de 6 tjenester, idet de alle forventes operationelle i 2017 – leveringen i overensstemmelse med budget og planlægning af serviceinformationer som fastlagt i delegationsaftaler og/eller kontrakter med operatører – antallet af brugere af tjenesterne og deres grad af tilfredshed – udviklingen af downstream-sektoren med anvendelse af Copernicusdata og ‑informationer – opsendelsen og udnyttelsen af de planlagte satellitter eller instrumenter, herunder en rettidig levering af observationsdata i passende form til de udpegede brugere i henhold til den planlægning, der aftales, i dokumentet vedrørende det langsigtede scenarie for rumkomponenten i brug – definitionen og udviklingen i overensstemmelse med budget og planlægning af nye satellitter med dertil hørende jordsegmenter, som defineret i det langsigtede scenarie og i den delegationsaftale, der skal indgås med ESA. 1.5. Forslagets/initiativets begrundelse 1.5.1. Behov, der skal dækkes på kort eller lang sigt Utilstrækkeligt pålidelige oplysninger om Jordens tilstand til offentlige brugere I de seneste tredive år er der gennemført en betydelig FoU-indsats inden for jordobservation af EU, Den Europæiske Rumorganisation (ESA) og disses respektive medlemsstater med henblik på udvikling af infrastruktur og præoperationelle jordobservationstjenester. Imidlertid er mange af de eksisterende jordobservationstjenester i Europa utilstrækkelige pga. mangler i infrastrukturen eller manglende garantier for, at de vil være tilgængelige på lang sigt. Data leveret af de nuværende tjenester enten ikke dækker alle de parametre, beslutningstagerne[17] har brug for, eller de leveres ikke på et sammenhængende og bæredygtigt grundlag, især fordi levetiden for tjenesterne eller den underliggende observationsinfrastruktur er begrænset som følge af budgetmæssige og/eller tekniske begrænsninger. Hvis der ikke tages fat om dette problem, vil det få alvorlige kort- og langsigtede konsekvenser. F.eks. vil der på kort sigt ikke være kort til rådighed for civilbeskyttelse i tilfælde af naturkatastrofer, og på længere sigt vil vitale klimaændringsdata ikke vil være til rådighed for beslutningstagerne. Downstream-investeringer i fare I Copernicusprogrammet baseredes et sæt operationelle aktiviteter i perioden 2011-2013 på finansieringen fra forordningen om de første operationelle aktiviteter. Med det eksisterende program, der dækker de første operationelle aktiviteter, er der taget et første skridt i retning af et jordobservationssystem. Programmet er imidlertid stadig begrænset i tid (dvs. 2011-2013). Denne risiko for afbrydelser udgør et væsentligt problem for slutbrugere som f.eks. offentlige myndigheder, og desuden for tjenesteleverandører, da de næppe vil investere betydelige midler på umodne, risikable markeder og vil opleve yderligere vanskeligheder med at rejse kapital. Innovationspotentiale i fare Afbrydelser vil også betyde, at FoU-investeringer ikke omsættes til innovation. Potentialet for frigivelse af den innovationskapacitet, der er knyttet til Copernicus, som hovedsagelig er tjenesterelateret innovation, vil derfor ikke blive udnyttet. Dette ville være beklageligt, især i betragtning af, at EU's innovationspolitik bør være mere målrettet mod tjenesteydelsessektoren, således som det fremgår af forskellige undersøgelser[18]. Beskæftigelsesmæssige konsekvenser Endelig er satellitapplikationssystemer den vigtigste indtægtskilde for den europæiske rumindustri (3,1 mia. EUR) og det vigtigste eksportområde (1,13 mia. EUR)[19]. Et af de to vigtigste indtægtssegmenter er jordobservation (f.eks. Copernicus Sentinels). I øjeblikket tegner jordobservationssystemer sig for ca. 30 % af den europæiske rumindustris samlede indtægter. Ud over denne direkte indvirkning på industriens salg har Copernicus en betydelig indvirkning på konkurrenceevnen og rentabiliteten for den europæiske rumfremstillingsindustri. Eksport og salg afhænger vid udstrækning af den relative konkurrencestilling i sektoren. Af disse årsager vil Copernicus bidrage betydeligt til beskæftigelsen i sektoren med ca. 35 000 arbejdspladser i perioden 2015-2030. 1.5.2. Værdiforøgelsen ved en indsats fra EU's side Retsgrundlaget for EU-jordobservationsprogrammet (Copernicus) er artikel 189 i TEUF, som giver EU mulighed for at udvikle sit eget rumprogram. Artikel 2 i forordning 911/2010 om det europæiske jordovervågningsprogram (GMES) og dets første operationelle aktiviteter indeholder allerede en liste over de aktiviteter, der indgår i programmet. Desuden er leveringen af Copernicus et strategisk mål for Europa 2020. De enkelte medlemsstater kan ikke i tilstrækkelig grad bære ansvaret for finansieringen af udnyttelsen og fornyelsen af den ruminfrastruktur, der er udviklet med midler fra EU og fra det mellemstatslige samarbejde, i lyset af de omkostninger, dette indebærer. Inden for rumbaseret observation til operationel meteorologi har de europæiske stater stillet deres ressourcer til rådighed for udvikling og udnyttelse af meteorologiske satellitter inden for rammerne af Den Europæiske Organisation til Udnyttelse af Meteorologiske Satellitter (EUMETSAT). De europæiske stater har ligeledes udviklet miljøsatellitter til demonstrationsbrug gennem enten ESA eller nationale rumagenturer. De kunne imidlertid ikke finde en måde at samarbejde på med hensyn til finansieringen af varige operationelle programmer inden for miljøovervågning i lighed med meteorologi. Behovet for at fortsætte disse observationer er ved at blive kritisk i betragtning af det stigende politiske pres på de offentlige myndigheder med hensyn til at træffe beslutninger på et velinformeret grundlag vedrørende miljø, sikkerhed og klimaændringer og behovet for at overholde internationale aftaler. For tjenester med europæisk eller global dækning kan medlemsstaterne ikke i tilstrækkelig grad nå målet for den foreslåede aktion, da bidragene fra de forskellige medlemsstater skal samles på europæisk plan. Andre tjenester (f.eks. beredskabskort og tematiske landovervågningskort i mere begrænset geografisk skala) kan bedre tilvejebringes af EU af to grunde. For det første vil en mere sammenhængende og centraliseret forvaltning af inputdata fra rumbaserede sensorer eller in situ-sensorer muliggøre økonomiske stordriftsfordele. For det andet ville en ukoordineret levering af jordobservationstjenester på medlemsstatsniveau føre til overlappende bestræbelser og gøre det vanskeligt eller måske umuligt at overvåge gennemførelsen af EU's miljølovgivning ud fra gennemsigtige og objektive kriterier. Hvis oplysninger tilvejebragt på medlemsstatsplan ikke er sammenlignelige, vil Kommissionen ikke kunne fastslå, om miljølovgivningen er korrekt gennemført i alle medlemsstater. Desuden vil foranstaltninger på EU-plan skabe stordriftsfordele, hvilket vil føre til mere værdi for pengene. Foranstaltninger på EU-plan giver derfor en klar værdiforøgelse. 1.5.3. Erfaringer fra lignende foranstaltninger Dette forslag bygger på erfaringer indhentet i løbet af udviklingen af Copernicus som forskningsinitiativ over de seneste tolv år og de første operationelle aktiviteter i 2011-2013. Disse erfaringer viser, at mens det stadig er nødvendigt at yde finansiering til forskning med henblik på fortsættelsen af Copernicus, er det blevet nødvendigt at støtte leveringen af jordobservationstjenester og driften af satellitter med henblik på at kunne drage fuld nytte af de hidtidige investeringer og på at kunne reagere på de ovenfor identificerede behov. 1.5.4. Sammenhæng med andre relevante instrumenter og eventuel synergivirkning Copernicus vil i den operationelle fase være i stand til at levere oplysninger til politiske beslutningstagere, offentlige myndigheder, virksomheder og de europæiske borgere. Dette betyder, at Copernicus, som en uafhængig EU-kilde til informationer, har til formål at støtte alle relevante EU-politikker, -instrumenter og -aktioner, hvor det er af afgørende betydning at forstå, hvordan vores planet ændrer sig. Her følger en række eksempler på Copernicus' bidrag til andre EU-politikker: · Internationalt samarbejde: en udvidelse af Copernicustjenesterne til Afrika er et konkret bidrag til EU's udviklingspolitik. Satellitbaseret jordobservation, gør det f.eks. muligt at overvåge afgrøders tilstand i løbet af vækstsæsonen og at udvikle et system for tidlig varsling vedrørende fødevaresikkerheden for udsatte regioner på verdensplan. Dertil kommer, at nogle anvendelser af Copernicus vil kunne give de politiske beslutningstagere oplysninger om Afrikas naturressourcer. · Transportpolitik: Ved at optimere skibsruterne vil Copernicus' maritime tjeneste kunne reducere brændstofforbrug og emissioner. · Miljøpolitik: Copernicustjenesterne leverer systematiske eller periodiske informationer i forskellig skala, der er nødvendige for løbende overvågning af hav-, atmosfære- og landmiljø. I denne sammenhæng vil miljørelaterede billeder, som indsamles gennem Copernicus, kunne danne grundlag for overvågning af målene i den nye europæiske strategi for biodiversitet, eller som et middel til at overvåge en effektiv anvendelse af ressourcer såsom træ, vand, mineraler, land og luft (-kvalitet) og mange andre ressourcer på europæisk og globalt plan. · Humanitær bistand: Copernicustjenester spiller også en vigtig rolle i beredskabsindsatser inden for og uden for EU ved at tilvejebringe ajourførte oplysninger, som er vitale for beslutningstagere, operationsplanlægning og holdindsats. · Energi: Copernicus kan give Europa en pålidelig informationskilde vedrørende solenergi og kan bidrage til overvågningen af nuklear spredning eller nedlæggelse af nukleare anlæg. · Regionalpolitik: på EU-plan leverer Copernicuslandovervågningstjenesten harmoniserede arealdækningsprodukter og produkter til ændring af arealdækning. Denne information er vigtig til arealanvendelsesformål og bypolitiske formål. · Politikken vedrørende klimaforandringer: der er adskillige Copernicustjenester, der vedrører klimarelaterede emner som f.eks. skovovervågning og informationer om landbaserede kulstoflagre, overvågning af hav- og isniveauer, analyse af drivhusgasser og forandringer. · Sikkerhed: Copernicus kan bidrage til grænseovervågning og farvandsovervågning. I denne sammenhæng har GD ENTR og GD HOME siden 2008 haft et tæt samarbejde. · Landbrug: Copernicus kan bidrage til forbedring af rettidig og nøjagtig overvågning af landbrugets arealanvendelse og dens udvikling på europæisk, nationalt og regionalt plan ved at skabe fælles metoder og indikatorer, der dækker forskellige tidsmæssige, rumlige og tematiske skalaer. Inden for den fælles landbrugspolitik kan Copernicus anvendes til overvågning af "jordudtagningspolitikken". · Havrelaterede politikker: Copernicus gør det muligt at forstå havet, dets dynamik og dets indvirkning på klimaændringerne. Anvendelserne på dette område omfatter: maritim sikring, olieudslip, forvaltning af havressourcer klimaændringer, sæsonbetingede prognoser, kystnært fiskeri, isundersøgelser og undersøgelser af vandkvalitet. 1.6. Varighed og finansielle virkninger þ Forslag/initiativ af begrænset varighed – þ Forslag/initiativ gældende fra 2014 til 2020 – þ Finansielle virkninger fra 2014 til 2020 ¨ Forslag/initiativ af ubegrænset varighed – Iværksættelse med en indkøringsperiode fra ÅÅÅÅ til ÅÅÅÅ – derefter gennemførelse i fuldt omfang. 1.7. Påtænkte forvaltningsmetoder[20] þ Direkte central forvaltning ved Kommissionen þ Indirekte central forvaltning ved uddelegering af gennemførelsesopgaver til – ¨ gennemførelsesorganer – þ organer oprettet af Fællesskaberne[21] – þ nationale offentligretlige organer/organer med offentlige tjenesteydelsesopgaver – ¨ personer, som har fået pålagt at gennemføre specifikke aktioner i henhold til afsnit V i traktaten om Den Europæiske Union, og som er identificeret i den relevante basisretsakt, jf. finansforordningens artikel 49 ¨ Delt forvaltning sammen med medlemsstaterne ¨ Decentral forvaltning sammen med tredjelande þ Internationale organisationer Hvis der angives flere forvaltningsmetoder, gives der en nærmere forklaring i afsnittet "Bemærkninger". Bemærkninger: Copernicus bygger på eksisterende kapaciteter i Europa og undgår dermed unødvendig overlapning, idet der tværtimod søges synergier mellem eksisterende nationale eller internationale kapaciteter. Desuden er det opfattelsen, at Kommissionen hverken har den interne arbejdsstyrke eller ekspertisen til alene at kunne forvalte dette meget komplekse operationelle system af systemer. Derfor foreslås det i overensstemmelse med målsætningen om forenkling og forbedring af EU's finansieringsprogrammer at gennemføre store dele af programmet indirekte, jf. finansforordningens artikel 58, ved uddelegering af gennemførelsesbeføjelser til en række relevante organer på disses kompetenceområder. Med delegationsaftaler vil Kommissionen fortsat være ansvarlig for programmet, men vil overføre ansvaret for gennemførelsen til en række operatører. Kommissionen vil med støtte fra udvalget og uafhængige eksperter fokusere på udformningen af de overordnede planlægningsmæssige beslutninger og overvågningen af deres gennemførelse. Operatørerne vil skulle forelægge årlige arbejdsprogrammer og årlige aktivitetsrapporter samt revisionsattester. Indtil 2013 blev udviklingen af rumkomponenten samfinansieret af EU og ESA via en bevilling til rumtemaet i det syvende rammeprogram og forordningen om GMES og dets første operationelle aktiviteter til ESA's GMES-rumkomponentprogram. Kommissionen har på vegne af EU bidraget med en tredjedel af det samlede budget for GSC-programmet, dvs. ca. 780 mio. EUR ud af i alt 2,4 mia. EUR. I dette øjemed indgik EU, repræsenteret ved Kommissionen, og ESA i 2008 en delegationsaftale. Denne aftale blev oprettet i henhold til en rammeaftale mellem EU og ESA. I erkendelse af at ESA har en enestående ekspertise og er det eneste agentur for forskning og udvikling af rumrelaterede programmer på europæisk plan, foreslås det, at udviklingsaktiviteterne, dvs. design, konstruktion og indkøb af satellitter og dertil hørende jordsegmenter i Copernicus, fortsat overlades til ESA. Det er opfattelsen, at ESA fortsat kan samfinansiere udviklingsaktiviteter, herunder navnlig udviklingen af en ny generation af satellitter, i modsætning til indkøb af enheder, som med hensyn til udformning svarer til allerede udviklede enheder. Det foreslås også at overlade driften af den udviklede infrastruktur til både ESA og EUMETSAT. ESA vil få ansvaret for både Sentinel 1- og Sentinel 2-aktiviteter og processeringen af landdelen under Sentinel 3. Efter at have udformet og koordineret konstruktion og indkøb af jordsegmentet og fået anerkendelse for sin ekspertise, som er opnået via aktiviteterne på mange videnskabelige missioner, er ESA er godt placeret til at forvalte disse opgaver. EUMETSAT vil få ansvaret for driften af satellitter og instrumenter af særlig relevans for atmosfæren og havene – områder, som er meget tætte på, ofte identiske med EUMETSAT's egne kompetencer. Det bør erindres, at Sentinel 4 og 5 er instrumenter, der transporteres med EUMETSAT's egne satellitter. Hertil kommer, at modtagelse, behandling og distribution af data hovedsagelig vil ske med EUMETSAT's multimissionskapaciteter. Begge organisationer vil være ansvarlige for adgangen til og leveringen af observationer fra de bidragende missioner inden for deres respektive ekspertiseområder. Et af de vigtigste produkter fra landovervågningstjenesten er en omfattende og rettidig vurdering af arealdække og ændringer i arealdække. Ved hjælp af Corine Land Cover-datasæt (CLC-datasæt) er der siden 1990 udarbejdet en tidsserie for informationer om arealdække og arealanvendelse i Europa. Disse gør det muligt at overvåge ændringer i Jordens overflade, der skyldes samspillet mellem naturlige processer og menneskelige aktiviteter. Siden 1994 har Det Europæiske Miljøagentur (EEA) stået for implementeringen af Corine. EEA er et EU-agentur, hvis opgave er at give solide, uafhængige miljøoplysninger til brug for udvikling, vedtagelse, gennemførelse og evaluering af miljøpolitik, samt til den brede offentlighed. EEA har også ansvaret for koordineringen af Det Europæiske Miljøoplysnings- og Miljøovervågningsnet (EIONET), hvor nationale eksperter bidrager til indsamling og validering af miljødata. Under de første operationelle GMES-aktiviteter (2011-2013) var koordineringen af europæiske og lokale komponenter i landovervågningstjenesten betroet EEA, og den blev gennemført centralt ved hjælp af indkøb via ramme- og tjenesteydelseskontrakter med leverandører og decentralt ved hjælp af tilskudsaftaler med nationale agenturer, der er EEA's direkte interessenter. Det bør desuden bemærkes, at landovervågningstjenesten er meget afhængig in situ-målinger og geografiske referencedata. EEA er godt positioneret, når det gælder om få nationale miljø- og/eller kortlægningsorganer til at anvende deres metoder. Derfor foreslås det i erkendelse af de oplagte muligheder for synergier mellem Copernicus og EEA's hovedansvarsområder samt i betragtning af EEA's enestående position som koordinator af EIONET over for Copernicusinteressenterne, der er de nationale miljøagenturer, at fortsætte uddelegeringen af gennemførelsen af disse to komponenter i landovervågningstjenesten til EEA. Siden 2008 er der blevet arbejdet på at oprette et europæisk grænseovervågningssystem (Eurosur) for at styrke kontrollen med de ydre Schengen-grænser, især de sydlige grænser til søs og de østlige grænser til lands. Eurosur vil give medlemsstaterne fælles tekniske rammer (infrastruktur) og operationelle rammer (workflow) til forbedring af situationskendskabet ved de ydre grænser og af reaktionskapaciteten hos de nationale myndigheder, der overvåger EU's grænser. Et af de mål, der er opnået enighed om, er fælles anvendelse af overvågningsredskaber (satellitter, ubemandede luftfartøjer, aerostater osv.) med Frontex som formidler. Frontex er Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser. Frontes støtter, koordinerer og udvikler europæisk grænseforvaltning. Aktiv medvirken fra Frontex er af central betydning for indsatsområdet vedrørende sikkerhedstjenesters grænsekontrol. Frontex blev inddraget i alle projekter under det syvende rammeprogram til forberedelse af dette indsatsområde samt i andre projekter, der var beslægtede med sikkerhedstemaet under det syvende rammeprogram. Det skal bemærkes, at behovet for, at Frontex baseres på GMES-/Copernicusprogrammet for disse aktiviteters vedkommende, er anerkendt i Kommissionens forslag til forordning om Eurosur[22]. Det foreslås derfor at uddelegere gennemførelsen af dette indsatsområde til Frontex. Med hensyn til indsatsområdet sikkerhed under havovervågning foreslås det at uddelegere gennemførelsen heraf til EMSA, Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed. Faktisk omfatter EMSA's mandat visse ansvarsområder inden for maritim sikring og en forpligtelse til at bistå Kommissionen i dertil knyttede aktiviteter. EMSA har en bredt anerkendt ekspertise i gennemførelsen af CleanSeaNet, et operationelt program for sikkerhed til søs baseret på jordobservation. Agenturet er også aktivt involveret i adskillige FoU-projekter til forberedelse af Copernicussikkerhedstjenesten. 2. FORVALTNINGSFORANSTALTNINGER 2.1. Bestemmelser om kontrol og rapportering Der etableres et overvågningssystem for at sikre resultater af højeste kvalitet og optimal udnyttelse af ressourcerne. Der føres tilsyn under hele programmets løbetid. Tilsynet vil bygge på regelmæssige rapporter fra gennemførelsespartnerne. 2.2. Forvaltnings- og kontrolsystem 2.2.1. Konstaterede risici Alle risici i relation til programmet vil blive registreret i et centralt register. Hver risiko er tildelt en sandsynlighed for, at den indtræffer, og en vurdering af konsekvenserne. Registret over risici omfatter ligeledes en liste over foranstaltninger, der tilsigter at mindske denne sandsynlighed. Risiciene er klassificeret på følgende måde: · Teknologiske risici: eksempelvis satellitanvendelser bygger på den nyeste teknologi, som endnu ikke er valideret, og hvis specifikationer udvikles løbende. · Industrielle risici: etableringen af infrastrukturen involverer mange industrielle aktører i forskellige lande, hvis samarbejde skal koordineres på en effektiv måde, for at systemerne i sidste ende bliver pålidelige og fuldt integrerede, især hvad angår sikkerhed. · Markedsrisici: det må undgås, at en lavere teknisk præstation end den lovede får negativ indflydelse på brugerne, og at infrastrukturen som følge heraf ikke anvendes. · Risici knyttet til tidsplanen: enhver forsinkelse af gennemførelsen bringer muligheden for, at opgaven kan løses, i fare. · Ledelsesrelaterede risici: Ledelsen af programmerne kræver samarbejde mellem en række forskellige organer; det er således vigtigt at sikre en passende grad af stabilitet og organisation. Desuden skal der tages hensyn til uoverensstemmelser mellem de forskellige involverede parter med hensyn til flere vigtige spørgsmål. Der må i denne sammenhæng overvejes en fordeling af visse risici, bl.a. de finansielle og sikkerhedsrelaterede risici, blandt de aktører, som bedst er i stand til at bære dem. Desuden vil programmets budget for det meste blive gennemført ved indirekte forvaltning, ved delegationsaftaler, og – i marginalt omfang – ved central forvaltning, hvor Kommissionen vil gøre brug af tilskud og offentlige indkøb. Risiciene er forskellige for hver enkelt af de forskellige udgiftsposter. Revision foretaget af Den Europæiske Revisionsret og Kommissionens egen efterfølgende revision har identificeret følgende hovedrisici, der stadig potentielt gør sig gældende for dette program: Ved delegationsaftaler: De identificerede hovedrisici vedrører operatørers berettigelse (den enhed, med hvem Kommissionen indgår en delegationsaftale), kontraktuel overensstemmelse (omsættelsen af Kommissionens krav til kontraktlige dokumenter), proceduremæssig overensstemmelse (manglende overholdelse af procedurer foreskrevet af Kommissionen) og resultater (manglende opfyldelse af foruddefinerede mål/målsætninger). Disse risikotyper vil blive håndteret under hensyn til følgende faktorer: · Væsentlige aspekter ved forvaltnings- og kontrolprocessen varetages af operatørerne. · Kommissionen skal i betydeligt omfang stole på de internationale operatørers forvaltningskontrolsystemer. · Det er vigtigt at sikre det rette niveau af kontroller i gennemførelseskæden med tydelige ansvarsområder for alle involverede parter. For tilskud: De komplekse regler for omkostningsberettigelse og den relativt begrænsede ekspertise i finansiel forvaltning hos visse modtagere kan medføre en stor risiko for ukorrekt anmeldte omkostninger (f.eks. generalomkostninger og omkostninger til udstyr). Mangelen på en samlet database med oplysninger om modtagere, projekter og anmeldte omkostninger kan gøre det vanskeligt at opdage risikobetonede modtagere og eventuelt dobbeltopkrævning af omkostninger eller øvrige uregelmæssigheder, hvilket kan medføre ineffektive foranstaltninger til bekæmpelse af svig. For offentlige udbud: Uopdagede fejl eller ikke rettede unøjagtigheder i udbud eller udbudsspecifikationer kan medføre, at kontrakten ikke kan gennemføres. 2.2.2. Påtænkt(e) kontrolmetode(r) Der overvejes forskellige kontrolmetoder til imødegåelse af de forskellige risici, der er anført ovenfor. 2.2.2.1. Delegationsaftaler Information om udformningen af det interne kontrolsystem Et forvaltnings- og kontrolsystem, som er baseret på følgende foranstaltninger, skal indføres: · forudgående vurdering af operatøren · risikobaseret overvågning, herunder på grundlag af standardiseret rapportering · forebyggende foranstaltninger i form af udvikling af krav til berettigelse, overensstemmelse mellem kontrakter, overensstemmelse mellem processer og resultater · kontraktuelle foranstaltninger, der giver mulighed for afhjælpning i tilfælde af fejl i gennemførelsen hvad angår krav vedrørende berettigelse, kontraktuel overensstemmelse, proceduremæssig overensstemmelse og resultater · forudgående kontrol af betalinger fra Generaldirektoratet til operatørens forvaltningskonto · tilpasning af foranstaltninger af generel interesse · deltagelse i forvaltning · rettigheder til revision af operatører, tilknyttede enheder og endelige modtagere · et fuldt revisionsspor, der omfatter gennemførelseskæden · overensstemmelses- og forvaltningsrevision ved Kommissionens ansatte · integreret kvalitetskontrol, under hensyntagen til systemet med interne kontroller og intern revision, foretaget af operatører og tilknyttede enheder ud fra kravene til berettigelse, overensstemmelse med kontrakter, overensstemmelse med processer og resultatkrav · regnskaber revideret af eksterne revisorer · årlige revisionserklæringer fra operatørerne. Dokumentation for, at processerne virker som planlagt, vil blive sikret via adskillige informationskanaler: ledelsens kendskab til Generaldirektoratets interne kontrolsystemer indsamlet i det daglige arbejde og ved erfaring Generaldirektoratets formelle tilsyns-, opfølgnings- og overvågningsordninger · resultaterne fra den årlige ICS-vurdering ("fuld overholdelse af baselinekrav") · resultaterne af risikovurderingen · forudgående og efterfølgende kontroller, herunder rapporteringer om undtagelser og/eller svagheder i interne kontroller · resultaterne af Generaldirektoratets eksterne revision · revisions- og konsulentarbejde udført af Generaldirektoratets interne revisionsenhed evalueringer af programmerne udført af eksterne evaluatorer. Revision foretaget af den interne revisionsfunktion, den interne revisionstjeneste eller revisionsretten vil give yderligere tilbagemeldinger om kontrolsystemets tilstrækkelighed. Vurdering af omkostninger og fordele ved de kontroller, der er forudsat i kontrolsystemet De planlagte kontroller er vurderet i en bred sammenhæng i overensstemmelse med COSO's modeldefinition af intern kontrol defineret som "en proces, der er designet til at yde rimelig sikkerhed for opnåelsen af målsætningerne om driftseffektivitet, pålidelighed ved finansiel rapportering og overensstemmelse med gældende love og bestemmelser." Omkostningerne til kontroller vurderes under hensyntagen til alle omstændigheder, der dækker alle aktiviteter, der direkte eller indirekte er knyttet til godkendelsen af operatørernes rettigheder og udgiftens regelmæssighed. Om muligt bliver de yderligere specificeret på de forskellige forvaltningstrin og i overensstemmelse med beskrivelsen af det planlagte kontrolsystem. Justeringer, der skal tage højde for de forventede ændringer i det nye forslag, omfatter data for tilpasning af foranstaltninger af generel interesse og yderligere kontraktuelle foranstaltninger, der giver mulighed for afhjælpning i tilfælde af fejl ved gennemførelsen hvad angår krav. Vurdering af det forventede risikoniveau for manglende overholdelse af de gældende regler I det planlagte kontrolsystem vil det forventede risikoniveau for manglende overholdelse (defineret som den forventede risiko for fejl hvad angår lovlighed og regelmæssighed på transaktionsniveau) blive holdt under 2 % set over flere år, dog med en lavere omkostning grundet begrænsning af risikoforekomster og risikovirkninger, der bringes under kontrol med de yderligere foranstaltninger, der iværksættes. Fejlprocenten forventes at falde grundet tydeliggørelse af de gældende regler, herunder SMART-kravene, yderligere styrkelse af kontraktuelle foranstaltninger og yderligere interessesammenfald. Det forventes, at en mindre del af nærværende programs budget vil blive gennemført ved centraliseret direkte forvaltning (se nedenfor) via tilskud og offentlige udbud. 2.2.2.2. Tilskud Information om oprettelse af det interne kontrolsystem Den nuværende ramme for interne kontroller bygger på gennemførelsen af Kommissionens interne kontrolstandarder, procedurer til udvælgelse af de bedste projekter og oversættelse til juridiske instrumenter, forvaltning af projekter og kontrakter i hele projektets livscyklus, forudgående kontroller af krav, herunder modtagelse af revisionsbeviser, forudgående dokumentation for omkostningsmetoder, efterfølgende revision og tilretning og evaluering. Dokumentationen for indkaldelser af forslag indeholder detaljerede retningslinjer om reglerne for berettigelse og særligt om de oftest forekommende fejl i tilknytning til personaleomkostninger. Allerede ved indgivelsen af et forslag opfordres modtagerne til at afgive tilstrækkelige oplysninger om de planlagte omkostninger, som giver mulighed for forudgående kontrol og opdagelse af eventuelle fejl eller misforståelser og, om nødvendigt, ændringer af gennemførelsen eller tilpasning af aftalen om tilskud. Dette vil i væsentlig grad øge modtagernes retssikkerhed og mindske risikoen for fejl. Der vil blive foretaget efterfølgende kontroller med henblik på at fastlægge den repræsentative gennemsnitlige fejlprocent, der vil eksistere på trods af uddannelse, efterfølgende kontroller og tilretninger. Strategien for efterfølgende revision af udgifter under programmet vil være baseret på den finansielle revision af transaktioner defineret i pengeenhedsstikprøvemetoden, komplementeret af en risikobaseret prøve. Strategien for efterfølgende revision vedrørende lovlighed og regelmæssighed vil blive komplementeret af øget driftsevaluering og strategien for bekæmpelse af svig. Vurdering af omkostninger og fordele ved de kontroller, der er forudsat i kontrolsystemet Der skal findes en balance mellem at skabe øget interesse for programmet ved at mindske kontrolbyrden for modtagerne (øget tillid og risikotagning ved brug af faste procentsatser, engangsbeløb og skalaer for enhedsomkostninger) på den ene side og sikring af, at den procentvise andel af urettede fejl forbliver så lav som mulig på den anden side. Generaldirektoratet for Erhvervspolitik vil oprette et omkostningseffektivt internt kontrolsystem, der vil give rimelig sikkerhed for, at risikoen for fejl i løbet af den flerårige udgiftsperiode årligt ligger inden for 2-5 %, med det ultimative mål om at nå et endeligt fejlniveau så tæt som muligt på 2 % ved afslutningen af de flerårige programmer, når der er taget højde for den finansielle virkning af alle gennemgange, rettelses- og genopretningsforanstaltninger. Revisionsstrategien har til formål at tilvejebringe en rimelig og pålidelig fremstilling af risikoen for fejl og effektivt at undersøge tegn på svig. De forudgående kontroller af forslagene før underskrift af bevillingsaftalen og præcisering af reglerne for støtteberettigelse bør ikke i væsentlig grad øge tidshorisonten til at indgå en aftale. De anvisningsberettigede skal foretage årlige indberetninger af omkostninger og fordele ved kontrollerne, og Kommissionen skal foretage indberetning til den lovgivende myndighed inden for midtvejsevalueringens rammer om den fejlprocent, der ville kunne opnås. Vurdering af det forventede risikoniveau for manglende overholdelse af de gældende regler A. Nuværende fejlkilder Baseret på de foreløbige resultater er der noteret gentagne fejl i forbindelse med følgende: · personaleomkostninger: opkrævning af gennemsnitlige eller budgetterede omkostninger (i stedet for de faktiske omkostninger), manglende registrering af den tid, der anvendes til programmet, opkrævning af uberettigede poster (afholdte omkostninger til ejere og ledere af SMV'er) · andre direkte omkostninger: regelmæssige fejl, der er noteret, er outsourcing uden forudgående bemyndigelse eller uden at respektere reglerne om "value for money" etc. · indirekte omkostninger: i en række tilfælde er de indirekte omkostninger en fast procentsats af de direkte omkostninger, og således er fejlen i de indirekte omkostninger proportional med fejlen i de direkte omkostninger. B. Foreslåede muligheder for forenkling Programmet vil drage fordel af de forenklingsforanstaltninger, der er indeholdt i den treårlige gennemgang af finansforordningen. Inden for denne ramme vil Kommissionen gøre brug af muligheden for at iværksætte forenklingsforanstaltninger som f.eks. skalaer for enhedsomkostninger til ejere og ledere af SMV'er eller brug af normalsatser for personaleomkostninger på linje med modtagerens sædvanlige regnskabsprincipper. C. Kontrolændringers bidrag til nedsættelse af det forventede niveau af overtrædelse Udgangspunktet er status quo baseret på allerede udførte revisioner af tilskud fra det syvende rammeprogram. På baggrund af antagelser om, at: · tilskudsmodtagerne under det fremtidige Copernicusprogram svarer til dem, der deltog i det syvende rammeprogram, og · at en tredjedel af fejlkilderne vurderes at være dem, der er anført under punkt B ovenfor, forventes de forenklingsforanstaltninger, der er omfattet af finansforordningen, at medføre en nedbringelse af fejlprocenten. En yderligere nedbringelse af fejlprocenten forventes ved den forudgående præcisering af reglerne for støtteberettigelse. Konklusion: Alt i alt, på baggrund af ovennævnte foranstaltninger, er det ultimative mål at opnå et endeligt fejlniveau så tæt som muligt på 2 % ved udgangen af livscyklussen. Dette scenarie er baseret på formodningen om, at forenklingsforanstaltningerne ikke bliver ændret i væsentligt omfang i beslutningsprocessen. 2.2.2.3. Offentlige indkøb Den i