Denne procedure viste, at fristen på en måned som fastsat i visumforordningen er meget stram i lyset af den grundige gennemgang, der kræves, og muligheden for at vedtage en gennemførelsesretsakt inden for samme periode. Fristen er imidlertid begrundet i mekanismens karakter og formål, idet mekanismen skal kunne anvendes i nødsituationer.

Meddelelsen fra juni 2019 indeholdt en første efterprøvning af de indledende proceduremæssige skridt i mekanismen, herunder for så vidt angår den detaljerede efterprøvning, undersøgelsesmetoden og de lovbestemte frister. Kommissionen gennemgik meddelelsen, afgav sit svar til Nederlandene og underrettede Europa-Parlamentet og Rådet om resultaterne af sin undersøgelse inden for en måned efter modtagelsen af meddelelsen.

I overensstemmelse med visumforordningen undersøgte Kommissionen nøje indholdet af meddelelsen. På grundlag af de foreliggende oplysninger og de relevante data mente Kommissionen, at betingelserne for suspension af visumfritagelsen i visumforordningen ikke var opfyldt. Den 1. juli 2019 afgav Kommissionen sit svar til Nederlandene og underrettede den 5. juli 2019 Europa-Parlamentet og Rådet om resultaterne af sin undersøgelse.

Den 2. juni 2019 underrettede Nederlandene Kommissionen om, at landet befandt sig i en situation, der kunne føre til suspension af visumfritagelsen for korte ophold for så vidt angår Albanien. De betænkeligheder, der blev givet udtryk for i meddelelsen, var overvejende knyttet til den offentlige orden og sikkerhed, men også til irregulær migration og grundløse asylansøgninger fra albanske statsborgere.

Selv om mekanismen til suspension af visumfritagelsen er blevet udløst én gang, har den ikke ført til suspension af en eventuel visumfritagelse. Suspensionsmekanismen har reelt bidraget til, at tredjelande, der er fritaget for visumpligt, opfylder kriterierne i visumforordningens artikel 1, som blev anvendt til at vurdere hensigtsmæssigheden af at indrømme visumfritagelse.

Kommissionen kan også udløse mekanismen på eget initiativ, hvis ovennævnte betingelser er opfyldt, eller hvis det i rapporten inden for rammerne af mekanismen til suspension af visumfritagelsen konkluderes, at visse benchmarks for visumliberalisering ikke længere er opfyldt.

d)en stigning i risikoen for eller overhængende trussel mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed i medlemsstaterne, navnlig en væsentlig stigning (mere end 50 %) i alvorlige strafbare handlinger i relation til statsborgere fra et specifikt tredjeland.

Visumforordningen indeholder bestemmelser om en mekanisme, der giver mulighed for midlertidig genindførelse af et visumkrav i nødsituationer, hvor der er behov for en hurtig reaktion for at løse de problemer, som mindst én medlemsstat står over for, under hensyntagen til denne situations samlede indvirkning på EU som helhed.

Tidsplanen for vedtagelsen af nærværende rapporter er blevet tilpasset for at tage hensyn til konklusionerne i den fjerde rapport inden for rammerne af mekanismen til suspension af visumfritagelsen.

Denne rapport udspringer af Kommissionens forpligtelse til at aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om mekanismen til suspension af visumfritagelsens effektivitet og om anvendelsen af delegerede retsakter inden for rammerne af denne mekanisme. I henhold til visumforordningen skal Kommissionen om nødvendigt fremsætte et lovgivningsforslag om ændring af mekanismen til suspension af visumfritagelsen.

Selv om mekanismen ikke har ført til suspension af en visumfritagelse, har dens eksistens givet anledning til vigtige reformer i tredjelande, der er fritaget for visumpligt, inden for migrationsstyring, sikkerhed, retsstatsforhold og menneskerettigheder. Den fjerde rapport inden for rammerne af mekanismen til suspension af visumfritagelsen viser, at denne indvirkning har været særlig relevant i det vestlige Balkan og inden for rammerne af Det Østlige Partnerskab, hvor fremskridtene med hensyn til benchmarkene for visumliberalisering og opfølgningen af Kommissionens henstillinger er fortsat efter den vellykkede afslutning af dialogerne om visumliberalisering og lang tid efter indrømmelsen af visumfritagelse.

Selv om disse fremskridt ikke udelukkende kan tilskrives mekanismen til suspension af visumfritagelsen, er Kommissionen af den opfattelse, at mekanismen til en vis grad har givet et yderligere incitament.

Muligheden for en hurtig midlertidig og delvis genindførelse af visumpligten har muligvis også afholdt tredjelande fra fortsat at gennemføre politikker, der kan udgøre en risiko for en negativ indvirkning på EU's visumfri ordninger. Dette omfatter eksempelvis ordninger for tildeling af statsborgerskab til investorer. Moldova indstillede i 2020 sin ordning for tildeling af statsborgerskab til investorer, og Montenegro har besluttet ikke at forlænge sin ordning til efter udgangen af 2021.

Dette fremgår også af reformerne og samarbejdet mellem visse tredjelande, der er fritaget for visumpligt, navnlig på migrations- og sikkerhedsområdet. Det drejer sig f.eks. om samarbejdet inden for bekæmpelse af terrorisme, strammere kontrol ved grænseovergange eller tilrettelæggelse af oplysningskampagner om rettigheder og pligter i forbindelse med visumfri rejse for at forhindre misbrug af den visumfri ordning.

III. RAPPORT OM DELEGEREDE RETSAKTER UNDER MEKANISMEN TIL SUSPENSION AF VISUMFRITAGELSEN

I henhold til visumforordningens artikel 10, stk. 3, skal beføjelsen til at vedtage de delegerede retsakter under mekanismen til suspension af visumfritagelsen tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 28. marts 2017, og Kommissionen skal udarbejde en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Kommissionen skal hermed meddele, at den hidtil ikke har benyttet sig af denne beføjelse.

IV. KONKLUSIONER

Suspensionsmekanismen har udløst en række reformer i lande, der er fritaget for visumpligten, navnlig i de lande, der fik indrømmet visumfritagelse som følge af en dialog om visumliberalisering. Til en vis grad har eksistensen af denne mekanisme også haft en forebyggende virkning i tilfælde, hvor et tredjeland har overvejet at vedtage politikker, der kan have en indvirkning på den visumfri ordning.

Selv om der til dato ikke er vedtaget nogen delegeret retsakt i henhold til artikel 8, stk. 6, er fristerne og procedurerne for suspensionsmekanismen som fastsat i visumforordningen blevet efterprøvet med succes i de første faser. Procedurens korte frister er begrundet i mekanismens formål og karakter, da der er tale om en hasteprocedure.

Kommissionen finder det derfor ikke nødvendigt at fremsætte et lovgivningsforslag om ændring af visumforordningen for så vidt angår mekanismen til suspension af visumfritagelsen. For at bevare Kommissionens og medlemsstaternes mulighed for at reagere på nødsituationer, når betingelserne for at udløse suspensionsmekanismen er opfyldt, anbefaler Kommissionen en stiltiende forlængelse af delegationen af beføjelser med yderligere fem år fra marts 2022 i overensstemmelse med visumforordningen.