Forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (96/C 62/05) (Tekst af betydning for EØS) KOM(95) 735 endelig udg. - 96/0001(CNS)

(Forelagt af Kommissionen den 12. januar 1996)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 51 og 235,

under henvisning til forslag fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, fremsat efter høring af Den Administrative Kommissionen for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

Erfaringerne ved anvendelsen af forordning (EØF) nr. 1408/71 har vist, at der er visse lakuner i fællesskabsbestemmelserne, det er derfor nødvendigt at foretage visse forbedringer af de vandrende arbejdstageres rettigheder;

det er navnlig nødvendigt at tage hensyn til de foranstaltninger, der er blevet truffet i medlemsstaterne for at tilskynde ældre arbejdstagere til at forlade deres beskæftigelse eller til ikke længere at stå til rådighed for arbejdsformidlingen med henblik på at finde arbejde, ved at sikre dem et bestemt indtægtsniveau indtil pensionsalderen;

tilkendelsen af disse ydelser er i overensstemmelse med deres formål og i modsætning til den almindelige arbejdsløshedsunderstøttelse ikke betinget af, at modtageren står til rådighed for arbejdsformidlingen; derfor må man for disse personers vedkommende ophæve det bopælskrav, som tilkendelsen af disse ydelser eventuelt er undergivet; med henblik herpå er det nødvendigt at sikre, at disse ydelser kan eksporteres for de arbejdstageres vedkommende, som allerede har fået tilkendt ydelser på den kompetente stats område, og som flytter til en anden medlemsstat; det er ligeledes nødvendigt at fastsætte bestemmelser om, at disse ydelser kan udbetales til arbejdstagere, som under deres seneste beskæftigelse var bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat;

det er nødvendigt at tilpasse bestemmelserne om ydelser ved sygdom og familieydelser til de nye bestemmelser for efterlønsmodtagere;

det er påkrævet at foretage tilføjelser til forordning (EØF) nr. 574/72 for at fastsætte de fornødne regler om kontrol;

for at nå målet med arbejdskraftens frie bevægelighed inden for det sociale sikringsområde, er det nødvendigt og hensigtsmæssigt, at en ændring af reglerne til koordinering af de nationale sociale sikringsordninger foretages ved et bindende, juridisk fællesskabsinstrument, som umiddelbart gælder i hver medlemsstat;

dette er i overensstemmelse med bestemmelserne i traktatens artikel 3 B, stk. 3 -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Forordning (EØF) nr. 1408/71 ændres således:

1) Artikel 1 affattes således:

a) Litra j), tredje afsnit, affattes således:

»Bestemmelserne i det foregående afsnit kan ikke medføre, at overenskomstbestemmelser om efterlønsordninger udelukkes fra denne forordnings anvendelsesområde.«

b) Efter litra v) indsættes følgende litra:

»w) betyder udtrykket `efterløn` alle kontantydelser, bortset fra førtidig alderspension, som fra en bestemt alder udbetales til en fuldtidsarbejdsløs arbejdstager indtil det tidspunkt, hvor han har ret til alderspension eller til en fuld førtidig alderspension, og hvis tilkendelse ikke er betinget af, at han skal stille sig til rådighed for arbejdsformidlingen i den kompetente stat.«

2) Artikel 4 ændres således:

I artikel 4, stk. 1, indsættes et litra i), som affattes således:

»i) efterløn.«

3) Artikel 12, stk. 3, affattes således:

»3. Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at ydelser ved invaliditet, førtidsydelser ved alderdom eller efterlønsydelser skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde, når modtageren samtidig har erhvervsmæssig beskæftigelse, finder disse bestemmelser tillige anvendelse, hvis den pågældende er erhvervsmæssigt beskæftiget på en anden medlemsstats område.«

4) Efter artikel 25 indsættes en ny artikel 25a, der affattes således:

»Afdeling 3a

Efterlønsmodtagere og deres familiemedlemmer

Artikel 25a

1. Bestemmelserne i artikel 19 finder tilsvarende anvendelse på efterlønsmodtagere og deres familiemedlemmer.

2. Bestemmelserne i artikel 20 finder tilsvarende anvendelse på efterlønsmodtagere og deres familiemedlemmer, såfremt de førstnævnte senest har været beskæftiget som grænsearbejdere i den kompetente stat.«

5) Artikel 44, stk. 3, affattes således:

»3. Dette kapitel finder ikke anvendelse på

a) efterløn

b) børnetillæg eller pensioner til børn, der har mistet deres forældre eller én af dem; disse ydelser tilkendes i overensstemmelse med kapitel 8.«

6) Efter afsnit III, kapitel 6, indsættes et nyt kapitel 6a, der affattes således:

»KAPITEL 6a

EFTERLØN

Artikel 71a

Sammenlægning af forsikrings- eller beskæftigelsesperioder. Beregning af ydelserne

Artikel 67 og 68 finder tilsvarende anvendelse på efterløn

Artikel 71b

Regler om tilkendelse af efterløn til arbejdstagere, som flytter til en anden medlemsstat end det seneste beskæftigelsesland, og som under deres seneste beskæftigelse var bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat

1. En arbejdstager, som oppebærer efterløn i henhold til en medlemsstats lovgivning, og som er bosat i denne stat, bevarer retten til denne ydelse, når han flytter til en anden medlemsstats område

2. a) En arbejdstager, som under sin seneste beskæftigelse var bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat, har ret til de efterlønsydelser, der er fastsat i lovgivningen i sidstnævnte stat, som om han var bosat dér.

b) Institutionen på arbejdstagerens bopælssted refunderer den kompetente institution disse ydelser med et beløb, som ikke kan overstige de ydelser ved arbejdsløshed, som institutionen skulle have udbetalt til den pågældende i overensstemmelse med artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), hvis han havde stillet sig til rådighed for arbejdsformidlingen på bopælsstedet.

c) Den i litra b) nævnte refusion fastsættes og afregnes efter fælles aftale mellem de berørte medlemsstater eller de kompetente myndigheder i disse stater. Medlemsstaterne eller deres kompetente myndigheder kan give afkald på enhver form for refusion mellem de under dem hørende institutioner.

d) Refusionen ophører, når den i litra a) omhandlede arbejdstager flytter til en anden medlemsstat.

3. Institutionen på bopælsstedet foretager eller foranlediger foretaget den nødvendige kontrol for at fastslå, om efterlønsmodtageren fortsat opfylder betingelserne for at bevare retten til de ydelser, der er fastsat i den kompetente stats lovgivning. Reglerne for denne kontrol er fastsat i gennemførelsesforordningen.«

7) Efter artikel 74 indsættes en ny artikel 74a, der affattes således:

»Artikel 74a

Efterlønsmodtagere, hvis familiemedlemmer er bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat

Med forbehold af bestemmelserne i bilag VI har en arbejdstager, som får udbetalt efterløn i henhold til en medlemsstats lovgivning, for de af sine familiemedlemmer, som er bosat i en anden medlemsstat, ret til de familieydelser, der er fastsat i førstnævnte stats lovgivning, som om de var bosat i denne stat.«

Artikel 2

Forordning (EØF) nr. 574/72 ændres således:

1) Efter artikel 26 indsættes en ny artikel 26a, der affattes således:

»Gennemførelse af forordningens artikel 25a

Artikel 26a

Bestemmelserne i gennemførelsesforordningens artikel 17, 18 og 19 finder tilsvarende anvendelse på de i forordningens artikel 25a omhandlede arbejdstagere.«

2) Efter artikel 84 indsættes en ny artikel 84a, der affattes således:

»Gennemførelse af forordningens artikel 71b

Artikel 84a

Tilkendelse af efterløn til arbejdstagere, som ikke er bosat i den kompetente stat

1. For at bevare retten til efterløn skal den i forordningens artikel 71b omhandlede efterlønsmodtager for institutionen på bopælsstedet fremlægge en attest, hvorpå den kompetente institution oplyser, hvilke forhold der kan medføre, at retten til ydelser bortfalder eller ændres.

2. Institutionen på den pågældendes bopælssted foretager eller foranlediger foretaget den nødvendige kontrol. Så snart institutionen har fået kendskab til et eller flere af de i stk. 1 omhandlede forhold, underretter den den kompetente institution herom.«

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft den første dag i den måned, der følger efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.