BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Polen, Kina, Japan, Republikken Korea, Rusland og USA undertegnede konventionen om bevarelse og forvaltning af sejbestandene i det centrale Beringshav ("CCMPCBS" eller "konventionen") i 1994. Konventionen har til formål at: i) indføre en international ordning for bevarelse, forvaltning og optimal udnyttelse af sejbestandene i konventionsområdet ii) genoprette og opretholde sejbestandene i Beringshavet på et niveau, der giver maksimalt bæredygtigt udbytte iii) samarbejde om indsamling og undersøgelse af faktuelle oplysninger om sejbestande og andre marine levende ressourcer i Beringshavet og iv) oprette et forum, hvis parterne er enige herom, hvor det kan overvejes at indføre de nødvendige bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger for andre marine levende ressourcer end sej i konventionsområdet, som måtte blive nødvendige i fremtiden.

Det kommercielle fiskeri i konventionsområdet, som nåede sit højeste niveau i 1989 med fangster på op til 1 447 600 ton/år, har været indstillet siden 1993 som følge af et fiskestop. Det fortsatte fiskestop understøttes af videnskabelig dokumentation, som konsekvent har vist, at sejbestande genoprettes ekstremt langsomt. Ikke desto mindre finder kommercielt fiskeri stadig sted i USA's og Ruslands eksklusive økonomiske zoner.

Den Europæiske Unions deltagelse i konventionen

Polen har været kontraherende part i denne organisation siden 1994. Efter Polens tiltrædelse af EU i 2004 skulle bevarelsen og forvaltningen af sejbestande i det centrale Beringshav forvaltes af EU i henhold til artikel 6, stk. 9, første afsnit, i tiltrædelsesakten. Konventionens tekst omhandler dog på nuværende tidspunkt kun staters medlemskab. Det vil derfor være nødvendigt at ændre den for at give EU mulighed for at blive kontraherende part som en regional organisation for økonomisk integration. Republikken Polen er ved en rådsafgørelse blevet bemyndiget til i Den Europæiske Unions interesse at føre forhandlinger om en ændring af konventionen, som vil gøre det muligt for Den Europæiske Union at deltage som fuldgyldig part i konventionen. Med henblik herpå foreslog Republikken Polen en ændring af konventionen for at gøre det muligt for regionale organisationer for økonomisk integration at deltage og for at gøre det muligt for Den Europæiske Union at blive part i konventionen. I oktober 2016 foreslog Republikken Polen konventionens depositar en ændring af konventionen. Depositaren sendte ændringen i 2017 til de kontraherende parter.

Konsekvenserne af EU's medlemskab

Der er begrænsede konsekvenser som følge af EU's tiltrædelse af konventionen, da medlemskab ikke kræver nogen budgetmæssige bidrag (organisationen har ikke noget sekretariat), og fiskestoppet forventes fortsat at gælde i den nærmeste fremtid. Hvis området imidlertid genåbnes for fiskeri, vil EU's rolle være at fremme den fælles fiskeripolitiks principper og standarder i denne internationale organisation, navnlig vedtagelsen af forvaltningsforanstaltninger baseret på den bedste tilgængelige videnskab.

EU's interesse i konventionen skyldes først og fremmest EU's ansvar for at sikre bevarelsen og forvaltningen af de marine levende ressourcer i og uden for EU.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er) er internationale organisationer, der omfatter lande, hvoraf nogle er kyststater, regionale organisationer for økonomisk integration, f.eks. EU, og fiskeriorganer med fiskeriinteresser i et givet område. Nogle RFFO'er forvalter alle fiskebestande inden for et bestemt område, mens andre fokuserer på særlige stærkt vandrende arter, navnlig tun, over udstrakte geografiske områder. Mens nogle udelukkende har en rådgivende funktion, har de fleste forvaltningsbeføjelser til at fastsætte grænser for fangst- og fiskeriindsats, tekniske foranstaltninger og kontrolforpligtelser. I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse "EU's deltagelse i regionale fiskeriorganisationer", artikel 28 og 29 i forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik, og Rådets konklusioner af 19. marts 2012 vedrørende Kommissionens meddelelse om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension spiller EU, repræsenteret af Kommissionen, en aktiv rolle i 6 tunorganisationer og 11 organisationer, der beskæftiger sig med andre arter end tun. Den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen med titlen "International havforvaltning: En dagsorden for havenes fremtid" og Rådets konklusioner af 3. april 2017 vedrørende foranstaltninger, der støtter og forbedrer de regionale fiskeriforvaltningsorganisationers effektivitet og, hvor det er relevant, styrker deres forvaltning. Dette er et centralt element i Unionens indsats i disse fora.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

EU's medlemskab af konventionen er i fuld overensstemmelse med Rådets konklusioner af 23. oktober 2020 vedrørende Kommissionens meddelelse "EU's biodiversitetesstrategi for 2030".

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•Retsgrundlag