P6_TA(2004)0100

Asylproceduren og beskyttelse i oprindelsesregionerne

Europa-Parlamentets beslutning om asylproceduren og beskyttelse i oprindelsesregionerne (2004/2121(INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om styret indrejse i EU af personer, der har behov for international beskyttelse, og styrkelse af beskyttelseskapaciteten i hjemregionerne — "Bedre adgang til holdbare løsninger" (KOM(2004)0410),

- der henviser Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om et mere effektivt fælles asylsystem: den fælles procedure som næste skridt (KOM(2004)0503),

- der henviser til verdenserklæringen om menneskerettigheder, vedtaget af FN's Generalforsamling den 10. december 1948, navnlig artikel 14,

- der henviser til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, undertegnet i Rom den 4. november 1950, og tillægsprotokollerne hertil,

- der henviser til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, proklameret den 7. december 2000 [1], især artikel 1, 18 og 19,

- der henviser til traktaten om en forfatning for Europa, vedtaget af Det Europæiske Konvent den 13. juni og 10. juli 2003, overrakt til formanden for Det Europæiske Råd den 18. juli 2003 i Rom og godkendt af regeringskonferencen forsamlet på stats- og regeringschefniveau under Det Europæiske Råds møde den 17.- 18. juni 2004, navnlig artikel II-61, II-78, II-79 og III-266,

- der henviser til Genève-konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling, ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967,

- der henviser til den konsoliderede udgave af traktaten om Den Europæiske Union [2], navnlig artikel 2, fjerde led, og artikel 6,

- der henviser til den konsoliderede udgave af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab [3], navnlig artikel 63,

- der henviser til Rådets og Kommissionens handlingsplan for, hvorledes Amsterdam-traktatens bestemmelser om indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bedst kan gennemføres [4], navnlig punkt 8, 32, 33, 34, 36 og 37,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Tampere den 15.- 16. oktober 1999, navnlig punkt 13, 14 og 15,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Laeken den 14.- 15. december 2001, navnlig punkt 39 og 40,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Sevilla den 21.- 22. juni 2002, navnlig punkt 26, 27, 28, 29, 33 og 34,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Thessaloniki den 19.- 20. juni 2003, navnlig punkt 24, 25, 26 og 27,

- der henviser til Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet, "På vej mod en fælles asylprocedure og en ensartet status, som gælder i hele EU, for dem, der indrømmes asyl" (KOM(2000)0755),

- der henviser til agendaen eller programmet for beskyttelse, godkendt af UNHCR's Eksekutivkomité og modtaget med tilfredshed af FN's Generalforsamling i 2002 efter høringer på verdensplan om international beskyttelse,

- der henviser til Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet om den fælles asylpolitik og agendaen for beskyttelse (KOM(2003)0152),

- der henviser til Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet "Vejen til lettere tilgængelige samt mere retfærdige og styrede asylsystemer" (KOM(2003)0315),

- der henviser til forretningsordenens artikel 45,

- der henviser til betænkning fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og udtalelse fra Udenrigsudvalget (A6-0051/2004),

A. der påpeger, at Det Europæiske Råd i konklusion 26 fra mødet i Thessaloniki anmodede Kommissionen om at "undersøge alle parametre for at sikre en mere velordnet og styret indrejse i EU af personer, der har behov for international beskyttelse, og undersøge, hvordan beskyttelseskapaciteten i hjemregionerne kan styrkes med henblik på inden juni 2004 at forelægge Rådet en samlet rapport med forslag til de foranstaltninger, der skal træffes, herunder deres retlige konsekvenser",

B. der mener, at de to meddelelser fra Kommissionen, der er genstand for denne beslutning, bør behandles sammen, fordi de, uanset deres forskellige begrundelser, udgør Kommissionens svar på henholdsvis konklusion 26 og konklusion 27 fra Det Europæiske Råd i Thessaloniki og indeholder de grundlæggende præmisser og målsætninger for en mulig ny fremgangsmåde med henblik på at opnå bedre styrede og mere tilgængelige og retfærdige asylsystemer samt undersøge nye metoder, som kan supplere den gradvise tilgang, der blev defineret i Tampere,

C. der henviser til, at Genève-konventionen og den internationale forpligtelse til at modtage enhver person, der ansøger om asyl ved grænsen, fortsat bør være reglen,

D. der henviser til nødvendigheden af, at der indgås aftaler mellem EU og tredjelande for at forbedre adgangen til holdbare løsninger for flygtninge eller personer, der har behov for beskyttelse eller politisk asyl, på grundlag af princippet om delt ansvar,

E. der henviser til, at langvarige flygtningesituationer og lang sagsbehandling af asylansøgninger kan undergrave reelle flygtninges personlige tryghed, navnlig i krisesituationer, og tilskynde dem til at benytte sig af ulovlige rejseformer,

1. opfordrer indtrængende EU og medlemsstaterne til at sikre, at personer med behov for beskyttelse trygt kan bevæge sig ind i EU og få deres sag behandlet på behørig vis, og sikre nøje overholdelse af standarder i internationale menneskerettigheder og flygtningelovgivning og navnlig princippet om "nonrefoulement" (dvs., at lande ikke afviser asylansøgere, der er i god tro, ved grænserne til deres område);

2. finder det beklageligt, at fremskridtene i vedtagelsen af lovgivningsprogrammet for den første fase af et fælles europæisk asylsystem som defineret i Det Europæiske Råds konklusioner fra Tampere er sket med forsinkelser og med en harmonisering baseret på medlemsstaternes laveste fællesnævner, samt at det først den 29. april 2004 lykkedes at opnå politisk enighed i Rådet om det ændrede forslag til direktiv om minimumsstandarder for procedurer i medlemsstaterne for tildeling og fratagelse af flygtningestatus [5];

3. takker Kommissionen for fremlæggelsen af meddelelse KOM(2004)0410, hvori den som et supplement til det nuværende fælles europæiske asylsystem foreslår såvel foranstaltninger, der kan fremme en mere velordnet og bedre organiseret indrejse i EU af personer, der har behov for international beskyttelse, som foranstaltninger, der kan styrke beskyttelseskapaciteten i hjemregionerne;

4. mener, at EU bør råde over sine egne informationskilder vedrørende migrationsstrømme, og finder det derfor nødvendigt at styrke Det Europæiske Migrationsobservatorium som et redskab til at centralisere asylstatistikkerne i EU ud fra en betragtning om, at en hensigtsmæssig indfaldsvinkel i forbindelse med asylsystemer kræver præcis viden om deres karakteristika og omfang i de forskellige medlemsstater;

5. mener, at der fortsat er meget tilbage at gøre for at sikre EU som et enkelt asylområde og sikre, at vore borgere har tillid til et system, der fungerer retfærdigt, effektivt og hurtigt, både ved at yde beskyttelse til dem, som har behov for det, og ved at tage sig af dem, som ikke har beskyttelsesbehov;

6. finder, at den stadig kun delvise etablering af første fase af det fælles europæiske asylsystem er præget af alvorlige strukturelle mangler, som truer den humanitære tradition i Europa, og at man for at forbedre asylforvaltningen i et udvidet EU bør sigte på en gradvis opfyldelse af følgende målsætninger, som ikke skal træde i stedet for, men supplere bestemmelserne i det fælles europæiske asylsystem, som forudsås i Tampere:

a) højnelse af kvaliteten af beslutningstagningen vedrørende asyl i EU

b) varetagelse af en nøglerolle inden for kapacitetsopbygning og ydelse af bistand til lande med henblik på at sikre en effektiv beskyttelse for asylsøgere og flygtninge under anvendelse af internationale menneskerettighedsstandarder som referenceramme

c) behandling af ansøgningerne om beskyttelse så tæt som muligt på behovene og regulering af sikker adgang til EU gennem velordnet og styret indrejse for nogle af dem, der har behov for international beskyttelse

d) overholdelse af solidaritetsprincippet og en retfærdig ansvarsdeling

e) udvikling af en integreret strategi til indførelse af en effektiv og gennemførlig beslutningstagning om asyl og tilbagesendelse;

7. understreger nødvendigheden af, at tredjelande og EU samarbejder for at sikre en overordnet og afbalanceret asyl- og migrationspolitik i EU; mener, at partnerskabet med tredjelande kan gennemføres ved hjælp af eksisterende instrumenter, f.eks. den europæiske naboskabspolitik og de kommende handlingsplaner for de enkelte lande herom, udformet på en fleksibel og situationsspecifik måde, samt andre fællesskabsprogrammer, navnlig vedrørende bistand til hjemstavnsfordrevne i Asien og Latinamerika [6] samt Meda [7], Cards [8], EUF [9] og Aeneas-programmet [10];

8. er overbevist om, at et af de instrumenter, der kan sikre en mere velordnet og rimelig indrejse i EU for personer med behov for international beskyttelse, vil være en genbosættelsesordning på EU-plan baseret på respekt for individuelle ønsker og alle medlemsstaters frivillige deltagelse i ordningen, hvor personer overføres fra et første værtsland til en medlemsstat, hvor de er sikret beskyttelse og mulighed for integration og selvforsørgelse, og hvor UNHCR deltager i udvælgelsen og henvisningen af de konkrete sager; opfordrer med henblik herpå EU til at udarbejde en passende retsakt, der sikrer omgående anvendelse af denne ordning;

9. forkaster en eksternalisering af ansøgningsprocessen bestående i at sende ansøgere om flygtningestatus til et tredjeland, ikke mindst fordi dette gør repræsentationen af ansøgere vanskeligere og umuliggør demokratisk overvågning af processen;

10. finder, at en genbosættelsesmekanisme udgør et middel til hurtigt at give flygtninge adgang til beskyttelse, således at de undgår at blive ofre for illegale netværk, der beskæftiger sig med menneskesmugling og menneskehandel, og slipper for at skulle vente i flere år, inden deres flygtningestatus anerkendes;

11. finder, at genbosættelsesprogrammet er et redskab, som kan gøre det muligt at opfylde de specifikke behov for beskyttelse hos flygtninge, hvis liv, frihed, sikkerhed, sundhed og grundlæggende rettigheder er i fare i det land, hvortil de er flygtet;

12. finder, at man i forbindelse med genbosættelsesordninger bør være særlig opmærksom på de personer, der anses for at være de mest sårbare og nødlidende i denne situation, som f.eks. ofre for voldtægt og andre seksuelle overgreb, gravide kvinder, uledsagede mindreårige, handicappede personer, menneskerettighedsaktivister eller politisk forfulgte personer; finder, at der er behov for en fleksibel og sagsspecifik tilgang ved behandlingen af den enkeltes situation, og at en sådan tilgang vil give en reel merværdi på EU-plan;

13. finder, at centre for personer, som ønsker at migrere, i det endelige transitland ikke kan betragtes som en holdbar løsning i hjemregionen, heller ikke med henblik på at give de personer, som har behov for international beskyttelse, et tilflugtssted; mener, at selv om sådanne centre på kort sigt kan fremstå som en løsning på visse aspekter af migrationspresset, rejser de mange spørgsmål med hensyn til evnen til at opfylde de internationale forpligtelser vedrørende menneskerettigheder, ikke mindst på grund af den meget ringe status menneskerettighedsområdet har i mange af disse transitlandes regimer;

14. er overbevist om, at sådanne genbosættelsesprogrammer, hvis de forvaltes korrekt og sikres tilstrækkelige ressourcer, kan bidrage til at øge offentlighedens forståelse for flygtninge og deres motiver til at søge beskyttelse i de lande, der modtager sådanne flygtninge og andre med behov for international beskyttelse, og til at øge EU's effektivitet i bekæmpelsen af menneskehandel;

15. finder, at en aktiv indsats for at fremme en sådan forståelse er en afgørende forudsætning for at kunne bekæmpe alle former for diskrimination, racisme og fremmedhad i EU;

16. opfordrer EU til på en synlig og sammenhængende måde at demonstrere sin villighed til at hjælpe tredjelande med i hjemregionerne at øge deres beskyttelseskapacitet i henhold til UNHCR's "Konvention Plus"-initiativ og andre henstillinger og at udelukke muligheden for finansiering af interneringslejre eller en hvilken som helst anden form for centre, som begrænser asylsøgernes personlige frihed;

17. finder, at de ekstra ressourcer, som kræves for at forbedre støtten i hjemregionen, skal tage form af nye bevillinger, der allokeres og koordineres fra eksisterende budgetposter, og ikke omfordelte midler fra det eksisterende bistands- og udviklingsbudget; finder, at dette bør tages i betragtning i drøftelserne om de finansielle overslag; der vil også være behov for ekstra og koordinerede bevillinger til UNHCR i betragtning af den rolle, dette organ tiltænkes i denne proces;

18. opfordrer EU til at sikre, at de nødvendige budgetmidler, ud over dem, der allerede er afsat som udviklingsbistand til tredjelande, stilles til rådighed for at øge den finansielle og institutionelle beskyttelseskapacitet i udviklingslande på den betingelse, at disse midler ikke går til oprettelse af interneringslejre eller en hvilken som helst anden form for centre, som begrænser asylsøgernes personlige frihed;

19. anser det for nødvendigt, at der er klare linjer med hensyn til de involverede organers ansvar og forpligtelse til at stå til regnskab;

20. mener, at en klar fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, hvorved EU primært forpligter sig til at arbejde for konfliktforebyggelse og bilæggelse af langvarige konflikter, er en væsentlig forudsætning for at kunne hjælpe dem, der søger beskyttelse; ser derfor med tilfredshed på Kommissionens forslag om udarbejdelse af regionale beskyttelsesprogrammer på EU-plan og anmoder om at blive inddraget i den videre udformning heraf samt i den nødvendige vurdering og kontrol af deres gennemførelse;

21. finder, at sådanne beskyttelsesprogrammer på grundlag af princippet om sikkert tredjeland skal indeholde sikkerhedsforanstaltninger mod for tidlig hjemsendelse af flygtninge;

22. anmoder indtrængende om, at EU med henblik på håndteringen af sager med personer, der har øjeblikkelige og akutte beskyttelsesbehov, undersøger de eksisterende problemer i forbindelse med procedurer for beskyttet indrejse, hvor medlemsstater har indberettet misbrug, og yderligere undersøger muligheden for et retligt instrument, der definerer og fastlægger elementerne i en ordning for beskyttede indrejseprocedurer, hvorved en tredjelandsstatsborger over for en potentiel værtsmedlemsstat, men uden for dennes område, kan indgive en ansøgning om asyl eller anden form for international beskyttelse og få midlertidig eller endelig indrejsetilladelse;

23. understreger, at man ved at styrke beskyttelseskapaciteten i hjemregionerne og udarbejde beskyttede indrejseprocedurer vil opnå en mere velordnet og forudseelig indrejse til EU samtidig med, at den eksisterende ret til at ansøge om asyl ved spontan ankomst til et EU-medlemsland opretholdes;

24. understreger vigtigheden af, at EU deler ansvaret for forvaltning af flygtninge med tredjelande og navnlig første asyllande, samt behovet for et mere effektivt samarbejde, som kan styrke beskyttelseskapaciteten i de lande, der modtager flygtninge, således at disse lande bliver i stand til at yde stabil og effektiv beskyttelse;

25. mener, at EU bør være bedre forberedt på at yde akut bistand til lande, der grænser op til kriseramte stater, for i overensstemmelse med internationale standarder at kunne hjælpe dem med at håndtere uventede og store migrationsstrømme som følge af krisesituationer;

26. anerkender vigtigheden af at støtte de lande, som modtager hovedparten af de personer, der søger beskyttelse, og anser det for væsentligt, at de forhold, de tilbydes i disse lande, i det mindste opfylder de krav, Kommissionen opstiller i punkt 45, litra a)-e), i KOM(2004)0410;

27. mener, at en sådan støtte i hjemregionen skal være komplementær i forhold til en fælles asylprocedure inden for EU og være baseret på en høj standard med hensyn til den praktiske gennemførelse og fuldt ud overholde vore internationale forpligtelser, og erklærer derfor, at en sådan støtte ikke kan træde i stedet for en sådan procedure inden for EU;

28. mener, at en investering i varige løsninger forudsætter en høj grad af samordning mellem Kommissionens forskellige tjenestegrene og agenturer, ikke mindst på områderne udvikling, retlige og indre anliggender, handel og forbindelser udadtil; mener, at Kommissionen snarest muligt bør meddele Parlamentet sine forslag til et sådant samarbejde og løbende underrette det om fremskridtene i dette samarbejde;

29. ser med tilfredshed på Kommissionens fremlæggelse af KOM(2004)0503, der har til formål at sætte gang i en proces, der kan lukke hullerne i beskyttelsen og føre frem til en effektiv implementering af den første fase af den fælles asylpolitik;

30. bifalder forslaget om at forbedre vurderingsprocedurens kvalitet ved at inddrage alle relevante oplysninger fra procedurens begyndelse ("frontloading"), men understreger, at dette skal omfatte inddragelse af komplette landeinformationer fra flere forskellige kilder, uddannelse af høj kvalitet for dem, der skal tage stilling til ansøgningerne, fuld juridisk bistand til ansøgerne, udlevering af information på et sprog, som ansøgeren forstår, og ret til at forblive i landet under behandlingen af en klagesag;

31. foreslår med henblik på at fremme den fremtidige kvalitet af beslutningstagningen vedrørende asyl, at der etableres systemer til overvågning af, hvad der sker med afviste ansøgere, som er blevet sendt tilbage til deres hjemland, med henblik på at vurdere, om de trufne afgørelser har været korrekte;

32. understreger nødvendigheden af, at der udformes harmoniserede fremgangsmåder, overordnede handlingsplaner og særlige aftaler, som kan gøre det muligt at udforme og sikre en effektiv indsats med hensyn til beskyttelsen af flygtninge og/eller nå frem til holdbare løsninger i flygtningenes tidligere opholdslande, som tager hensyn til den bedste praksis ved forvaltningen af administrative akter, og som tillader udveksling af oplysninger om flygtningenes oprindelseslande og tidligere opholdslande;

33. støtter forslaget om en fælles procedure vedrørende international beskyttelse ud fra overbevisningen om, at en enkelt procedure administreret af en enkelt kompetent myndighed vil sikre en hurtigere og mere effektiv sagsbehandling, ligesom det vil give ansøgerne om beskyttelse større sikkerhed, fordi en sådan enkelt instans vil skulle vurdere ansøgerens behov for international beskyttelse med henblik på at tildele vedkommende flygtningestatus eller ret til subsidiær beskyttelse eller eventuelt give afslag;

34. anmoder også om, at EU indfører en særlig hurtig procedure for asylansøgninger, som højst må vare 6 måneder, med henblik på at smidiggøre behandlingen af grundløse ansøgninger og dermed gøre det muligt at behandle ansøgninger fra dem, der rent faktisk opfylder kravene for tildeling af asyl, hurtigere og mere effektivt;

35. anmoder om, at afslag på tildeling af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelse på grund af manglende opfyldelse af betingelserne ledsages af en behørig begrundelse og meddeles ved en officielt bekræftet skrivelse affattet på et sprog ansøgeren forstår;

36. opfordrer indtrængende Kommissionen og Rådet til at omgøre den returnerings- og tilbagevendelses- politik, som åbner mulighed for at sende indvandrere tilbage til oprindelseslandet med europæiske charterfly;

37. er overbevist om, at en fælles procedure ikke vil undergrave den flygtningestatus, som er fastlagt i Genève-konventionen fra 1951, hvis ansøgningen behandles af den samme myndighed i en bestemt rækkefølge: først vurderes ansøgningen i lyset af de beskyttelsesgrunde, som er anført i Genève-konventionen, og hvis disse ikke finder anvendelse, foretager man dernæst en vurdering af, om betingelserne for tildeling af subsidiær beskyttelse er til stede;

38. udtrykker stærke betænkeligheder ved den alvorlige situation, som uvægerligt vil opstå, hvis medlemsstaterne skal anvende såvel Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse [12], der dækker begge former for international beskyttelse (flygtningestatus og subsidiær beskyttelse), som det fremtidige direktiv om minimumsstandarder for procedurer i medlemsstaterne for tildeling og fratagelse af flygtningestatus, hvis anvendelsesområde er begrænset til behandling af ansøgninger om international beskyttelse på grundlag af de betingelser, som er anført i Genève-konventionen fra 1951 og protokollen hertil fra 1967, medens ansøgninger om subsidiær beskyttelse ikke er omfattet heraf;

39. opfordrer indtrængende EU til drage omsorg for, at anvendelsesområdet for direktivet om minimumsstandarder for procedurer i medlemsstaterne for tildeling og fratagelse af flygtningestatus udvides til også at omfatte subsidiær beskyttelse, således at alle ansøgere om international beskyttelse nyder de samme proceduremæssige garantier i alle medlemsstater under behandlingen af deres ansøgninger og har samme muligheder for at forsvare sig og klage over eller anke afgørelser, som de finder urimelige, samt at sådanne klager eller anker får opsættende virkning på afgørelsen;

40. er overbevist om, at der, hvis anvendelsesområdet for direktivet om minimumsstandarder for procedurer i medlemsstaterne for tildeling og fratagelse af flygtningestatus ikke udvides til ansøgninger om subsidiær beskyttelse, vil blive skabt et urimeligt juridisk tomrum på beskyttelsesområdet, hvis følger desuden vil blive forværret af den omstændighed, at medlemsstaterne, når de yder international beskyttelse, i højere grad gør det ud fra begrundelserne for subsidiær beskyttelse end på grundlag af Genève-konventionens betingelser for tildeling af flygtningestatus;

41. anmoder Rådet om hurtigst muligt at oplyse, hvornår Parlamentet vil blive hørt på ny om direktivet om minimumsstandarder for procedurer i medlemsstaterne for tildeling og fratagelse af flygtningestatus og om enhver fælles minimumsliste over sikre oprindelseslande;

42. finder, at EU efter den forberedende fase hurtigst muligt bør træffe de nødvendige lovgivningsmæssige foranstaltninger til at vedtage hele den lovgivningspakke, som er forudset i Amsterdam-traktaten og i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Tampere, med henblik på en retfærdig og effektiv anvendelse af en fælles procedure for international beskyttelse i alle medlemsstater;

43. ser ingen grund til at overføre ansvaret for at træffe afgørelse om asylansøgninger fra medlemsstaterne til en central EU-myndighed eller til EU-centre for behandling af asylansøgninger af hensyn til de retlige, praktiske og politiske vanskeligheder, der vil være forbundet hermed;

44. mener, at integration er et grundlæggende led i ethvert effektivt asylsystem og i genbosættelsesordninger på EU-plan, og at integration er en tovejs-proces, som involverer både asylansøgeren og/eller flygtningen og værtslandet;

45. mener, at en effektiv EU-asylpolitik bør være baseret på en fælles analyse af migrationsfænomener, og at der i den forbindelse er behov for indsamling, udveksling og anvendelse af opdaterede oplysninger og data om enhver relevant udvikling på migrationområdet;

46. glæder sig over oprettelsen af Den Europæiske Flygtningefond for 2005-2010 og understreger det presserende behov for, at medlemsstaterne opretholder passende asylsystemer og modtagelsesfaciliteter med henblik på etableringen af den fælles asylprocedure;

47. mener, at EU må gøre mere for at skabe betingelser, som muliggør sikker, værdig og bæredygtig frivillig tilbagevenden for asylansøgere og flygtninge;

48. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.

[1] EFT C 364 af 18.12.2000.

[2] EFT C 325 af 24.12.2002, s. 5.

[3] EFT C 325 af 24.12.2002, s. 33.

[4] EFT C 19 af 23.1.1999, s. 1.

[5] EFT C 291 E af 26.11.2002, s. 143.

[6] EUT L 287 af 31.10.2001, s. 3.

[7] EFT L 189 af 30.7.1996, s. 1.

[8] EFT L 306 af 7.12.2000, s. 1.

[9] EUT L 83 af 1.4.2003, s. 1.

[10] EUT L 80 af 18.3.2004, s. 1.

[12] EUT L 304 af 30.9.2004, s. 12.

--------------------------------------------------