ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10.

I en række tilfælde bør ændringernes ordlyd præciseres: — Tilføjelsen i artikel 7, stk. 1, giver det indtryk, at de anvisningsberettigede skal anvende den omregningskurs, der er fastsat i indkøbsaftaler eller aftaler om tilskud, frem for den officielle kurs, mens det i punkt 2.1, tredje afsnit, i begrundelsen anføres, at de kurser, der er fastsat i kontrakter, kun skal anvendes på omregninger, der foretages af kontrahenter og støttemodtagere. — Artikel 21, stk. 2, er ændret, så det stemmer overens med finansforordningens krav om, at der skal foretages en midtvejsevaluering og/eller efterfølgende evaluering af programmer og aktiviteter, der giver anledning til betydelige udgifter, men det defineres ikke, hvad der forstås ved »betydelige«. Hertil kommer, at man med denne formulering risikerer, at vigtige politikker, som har stor effekt, men som ikke giver anledning til betydelige budgetudgifter (f.eks. konkurrence, det indre marked), ikke evalueres. — Artikel 66, stk. 2, andet punktum, giver det indtryk, at forskudsbestyreren anviser udgifter, men i realiteten er det sådan, at han kun foreløbigt fastsætter og betaler udgifterne. — Artikel 130 og 164, stk. 1, litra b), åbner mulighed for, at udbudsdokumenterne under bestemte omstændigheder kan begrænses til det »strengt nødvendige«, men det defineres ikke, hvad det er. Endvidere bør der aldrig kræves mere end det strengt nødvendige. — Retten kan acceptere ændringerne af artikel 86, stk. 1, og artikel 106, stk. 5, men de er ikke i overensstemmelse med Kommissionens mål om at afstå fra at opkræve renter »i tilfælde af hindringer, som følger af den nationale lovgivning i tredjelande«.
2.

Tærskelbeløbet er fastsat ved Kommissionens skøn, som er baseret på forskellige scenarier for Unionens eksterne långivning; Den Europæiske Investeringsbanks (EIB's) nye mandat for ekstern långivning i perioden for de næste finansielle overslag, 2007-2013, er endnu ikke vedtaget. Da der ikke findes pålidelige tal eller prognoser, er det fastsat i de gældende regler, at der skal anvendes en højere sats for tilførslen til fonden, hvis dens midler kommer ned under 75 % af målbeløbet, fordi der er udbetalt garantibeløb som følge af misligholdelse. Denne regel skal nu erstattes af bestemmelsen om »stødpudemekanismen«. Den nye procedure for tilførsel til fonden er baseret på ex postberegninger, så tilførslen vil ske med en tidsforskydning. Retten mener, at Kommissionen bør overveje at oprette en advarselsmekanisme, så budgetmyndigheden bliver underrettet, når fondens nettoaktiver kommer ned under 75 % af målbeløbet som følge af stigning i de stillede garantier og/eller udbetaling af garantibeløb. Dermed ville budgetmyndigheden få oplysning om ugunstige udviklinger på et tidligt tidspunkt og ikke først, når der er behov for ekstraordinære foranstaltninger til supplering af fondens midler (som f.eks. når fondens midler kommer ned under 50 % af målbeløbet).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 249/38

UDTALELSE Nr. 7/2005

om udkast til Kommissionens forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1653/2004 for så vidt angår posten som regnskabsfører i forvaltningsorganer

(2005/C 249/02)

REVISIONSRETTEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 248, stk. 4,

under henvisning til anmodning fra generaldirektøren i Kommissionens Generaldirektoratet for Budgettet (1) om at afgive udtalelse om udkast til Kommissionens forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1653/2004 for så vidt angår posten som regnskabsfører i forvaltningsorganer,

og ud fra følgende betragtninger:

I henhold til artikel 30 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1653/2004 om standardfinansforordningen for forvaltningsorganer (2) udnævner styrelsesudvalget en regnskabsfører, der skal være tjenestemand omfattet af vedtægten.

Kommissionen har haft problemer med at finde tjenestemænd, som vil kunne beklæde stillingerne som regnskabsfører i forvaltningsorganerne og foreslår derfor, at artikel 30 i forordning (EF) nr. 1653/2004 ændres, så en midlertidigt ansat vil kunne udnævnes til regnskabsfører i forvaltningsorganer —

VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE:

Retten har ingen bemærkninger til Kommissionens forslag. Retten opfordrer imidlertid Kommissionen til at overveje at medtage en bestemmelse om de kvalifikationer, der kræves af en regnskabsfører, i artikel 30 i forordning (EF) nr. 1653/2004 som i artikel 55 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til finansforordningen (3).

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 6. juli 2005. På Revisionsrettens vegne Hubert WEBER Formand

(1) Brev af 1. juni 2005 til formanden for Revisionsretten.

(2) EUT L 297 af 22.9.2004.

(3) EFT L 357 af 31.12.2002, s. 1.
3.

Det fremgår af præamblen, at formålet med forslaget er at ændre forordningen på fem vigtige områder, uden at medlemsstaternes beføjelser og ansvar på nogen måde drages i tvivl og under overholdelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet. Det drejer sig om følgende fem områder: a) Det skal være op til Kontoret selv på grundlag af sine prioriterede aktiviteter at afgøre, om der skal indledes en undersøgelse eller ej (håndhævelse af princippet om hensigtsmæssighed, dvs. at Kontoret frit kan vælge, om der skal indledes en undersøgelse). b) Ved interne undersøgelser (administrative undersøgelser i institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne) skal Kontoret underrette institutionerne eller organerne om, at der er indledt en undersøgelse, eller om, at der eventuelt vil skulle træffes administrative foranstaltninger for at beskytte Unionens interesser. c) Som led i interne undersøgelser og i tilfælde af svig i tilknytning til kontrakter vedrørende fællesskabsmidler (direkte udgifter hører under eksterne undersøgelser) bør Kontoret kunne foretage undersøgelser hos erhvervsvirksomheder i medlemsstaterne efter bestemmelserne i Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96. I forbindelse med eksterne undersøgelser bør Kontoret også have uhindret adgang til de oplysninger, som Fællesskabets institutioner og organer ligger inde med. d) Af billighedsgrunde og af hensyn til retssikkerheden bør de proceduremæssige garantier vedrørende de involverede personers rettigheder gøres klarere i forbindelse med såvel interne som eksterne undersøgelser. e) Overvågningsudvalgets rolle bør udvides, således at det også skal overvåge varigheden af undersøgelserne og beskytte de involverede personers rettigheder ved såvel interne som eksterne undersøgelser. Det foreslås derfor, at antallet af medlemmer af Overvågningsudvalget forhøjes med to. Kommissionen foreslår også, at et medlem af udvalget skal have ansvar for at forberede udvalgets arbejde vedrørende Kontorets overholdelse af den enkeltes rettigheder.
22.

Retten mener, at den foreslåede artikel 135, stk. 6, bør ændres, således at der fastsættes mindstekrav til den dokumentation, der skal forelægges ved tildelingen af kontrakter på under 50 000 euro, men at den kontraherende myndighed altid skal være i stand til at begrunde sit valg.
4.

I sit forslag om ophævelse af forordning (EF) nr. 2040/2000 anfører Kommissionen imidlertid, at der ikke længere er brug for nogen særbestemmelser. Retten bemærker i den forbindelse, at den foreslåede ordning for tilførsel af midler til garantifonden for aktioner i forhold til tredjeland (4) endnu ikke bygger på et nyt retsgrundlag.
3.

I henhold til artikel 14 i forslaget skal der udpeges en høringskonsulent, der skal overvåge, at procedurerne overholdes. Retten hilser denne bestemmelse velkommen. Høringskonsulentens rolle og ansvar skal dog fremgå tydeligt af forordningen, og det skal også fremgå, at det indgår i den pågældendes funktion at overvåge undersøgelsernes lovlighed. Endvidere skal det fremgå af forordningen, hvilke kvalifikationer og hvilken erfaring man skal have for at kunne bestride denne stilling. Retten lægger også vægt på, at det er nødvendigt, at den pågældende kan udøve sit hverv i fuld uafhængighed (jf. artikel 14, stk. 2, i Kommissionens forslag), men mener, at høringskonsulentens uafhængighed kan være i fare, fordi generaldirektøren kan indlede disciplinærsag imod ham efter høring af Overvågningsudvalget. For at undgå interessekonflikter bør det også overvejes, om høringskonsulenten, der skal overvåge igangværende undersøgelser, ikke længere skal kunne gribe ind, når resultaterne af en undersøgelse er blevet fremsendt til de berørte myndigheder.
2.

Artikel 7, litra a), i forslaget fastsætter, at OLAF senest den 31. december 2010 skal forelægge en rapport om gennemførelsen af programmet og det formålstjenlige i at videreføre det. Artikel 7, litra b), udskyder evalueringen af, hvordan programmets målsætninger er blevet opfyldt, til den 31. december 2014. Retten mener, at det er for sent. Den foreslår derfor, at en uafhængig evaluering forelægges senest i 2010, og at den omfatter en foreløbig evaluering af, hvordan programmets målsætninger er blevet opfyldt. Den årlige rapport, som Kommissionen aflægger i medfør af traktatens artikel 280, stk. 5, bør desuden indeholde oplysninger om de aktioner, der finansieres inden for rammerne af Hercule II-programmet, og om de opnåede resultater. I bilaget bør de generelle kriterier formuleres klarere og mere præcist, så det bliver lettere at evaluere programmet.
Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede redegør over for institutionen for sin virksomhed i en årsberetning, der ledsages af oplysninger om de finansielle forhold og forvaltningen, og i en revisionserklæring om, at oplysningerne i hans beretning giver et retvisende billede.

Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede redegør over for institutionen for sin virksomhed i en årsberetning, der ledsages af oplysninger om de finansielle forhold og forvaltningen og eventuelle forbehold i den forbindelse samt af en revisionserklæring om, at oplysningerne i hans beretning giver et retvisende billede.
15.

I henhold til artikel 26 kan Kommissionen, når der er tale om indirekte central forvaltning, beslutte, at de kontrol- og regnskabsføringssystemer og procedurer for indgåelse af aftaler og ydelse af tilskud, der anvendes af de organer og enheder, den uddelegerer gennemførelsesopgaver til, »sidestilles med dens egne regler, under hensyntagen til de internationalt anerkendte standarder« (når den én gang har indhentet bevis for, at de foreligger og fungerer hensigtsmæssigt). Som Retten anførte i sin udtalelse nr. 4/2006 (punkt 9), er de enheder, som Kommissionen i sådanne tilfælde overdrager gennemførelsen til, ikke bundet af finansforordningens bestemmelser. Endvidere giver bestemmelsen om, at der skal tages hensyn til de internationalt anerkendte standarder, ingen mening, fordi der ikke findes internationalt anerkendte standarder for procedurer for indgåelse af aftaler og heller ikke for overensstemmelsesrevision. Det samme gælder for »procedurer for ydelse af tilskud«.
3.

Den første undtagelse fra »no profit-reglen« giver et politisk parti på europæisk plan, hvis indtægter overstiger udgifterne ved udgangen af det regnskabsår, hvortil det modtog et tilskud, mulighed for at fremføre en del af overskuddet indtil 25 % af de samlede indtægter for det pågældende år, forudsat at det fremførte overskud anvendes inden udgangen af første kvartal i det følgende år. Det kan kun efterprøves, om denne betingelse er opfyldt, hvis der udarbejdes passende gennemførelsesbestemmelser, som fastsætter, at den modtager, som har fremført et overskud til det følgende år, er forpligtet til at dokumentere støtteberettigede udgifter i første kvartal i det pågældende år svarende til et beløb, som mindst er lige så stort som det beløb, der fremføres. For at gøre det muligt for den anvisningsberettigede at bestemme værdien af den endelige støttebetaling eller, hvis det er nødvendigt, værdien af de støttemidler, som er udbetalt som forskud, og som skal tilbagebetales, skal dokumentationen fremlægges umiddelbart efter kvartalets udgang eller, hvis der er et restbeløb, som endnu ikke er udbetalt, senest indsendes sammen med anmodningen om at få udbetalt dette restbeløb.
4.

I henhold til den franske udgave af den nye artikel 42a i udkastet til standardfinansforordning skal forvaltningsorganet udarbejde en oversigt over créances communautaires (forvaltningsorganets fordringer) med angivelse af debitorernes navne og det skyldige beløb, når debitor ved en retskraftig dom er blevet pålagt at betale, og når der ikke er foretaget nogen betaling eller ikke er foretaget nogen betaling af betydning i et år efter afsigelsen af dommen (6). Udtrykket »créances communautaires« (»forvaltningsorganets fordringer«) er for generelt. Det bør præciseres, at de pågældende fordringer kun er dem, der er medtaget på forvaltningsorganernes driftsbudget.
4.

Som det fremgår af anden betragtning i forslaget, er den almindelige finansforordning »hjørnestenen« i finansforordningen for den 9. EUF. Det er derfor uklart, hvorfor der ikke foreslås en inkorporering af de relevante ændringer, der for nylig er foretaget i den almindelige finansforordning ved forordning (EF, Euratom) nr. 1995/2006 for at øge beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser og styrke princippet om ansvarlighed og regnskabspligt, f.eks.: — artikel 28a om en effektiv og produktiv intern kontrol, der er tilpasset den pågældende forvaltningsmetode — artikel 29, stk. 2, om offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende af beretningen om den økonomiske forvaltning — artikel 60, stk. 7, om den anvisningsberettigedes årsberetning, hvor det klart fastsættes, at den anvisningsberettigede skal præcisere eventuelle forbehold med hensyn til, om oplysningerne i hans beretning giver et retvisende billede — artikel 61, stk. 1, litra e), om regnskabsførerens bemyndigelse til at kontrollere, at kriterierne for godkendelse af regnskabssystemer er overholdt — artikel 61, stk. 2a, 2b og 2c, om regnskabsførerens pligt til at underskrive regnskaberne — artikel 166, stk. 2, om startdatoen for finansieringsaftalers gennemførelsesperiode, hvor startdatoen er datoen for indgåelsen af finansieringsaftalen og ikke længere datoen for den finansielle forpligtelse.
1.

Sigtet med dette udkast til forordning er at sikre, at Fællesskabets told- og landbrugsbestemmelser anvendes på rette måde, og at give Kommissionen og medlemsstaternes toldmyndigheder og andre myndigheder mere effektive mekanismer, som kan bistå dem med forebyggelse og efterforskning af og retsforfølgning ved transaktioner, der er i strid med told- eller landbrugsbestemmelserne. Med dette mål for øje foreslås følgende i forslaget til forordning: a) den eksisterende udvekslingsmekanisme for spontan bistand, der bliver anvendt ad hoc og uden forudgående anmodning af den modtagende medlemsstat, suppleres med en automatisk og/eller struktureret mekanisme til udveksling af oplysninger b) der oprettes en central europæisk datafortegnelse for at hjælpe medlemsstaternes kompetente myndigheder med at opspore sendinger, herunder containere og/eller transportmidler, som kunne blive genstand for transaktioner i strid med told- og landbrugsbestemmelserne c) det gøres muligt at bruge toldinformationssystemet til operationelle og/eller strategiske analyser og at registrere oplysninger om beslaglagte varer og kontrol med likvide midler i systemet d) der sikres interoperabilitet mellem toldinformationssystemet og de nationale risikoanalysesystemer e) der oprettes en central database, FIDE (elektronisk sagsregister på toldområdet), der gør det muligt at identificere efterforskningssager vedrørende enkeltpersoner eller erhvervsdrivende i en hvilken som helst medlemsstat samt de ansvarlige sagsbehandlere, og f) Rådets forordning (EF) nr. 515/97 (2) tilpasses til reglerne om beskyttelse af personoplysninger.
24.

I henhold til artikel 125c kan institutionerne beslutte, at »de procedureregler, som finder anvendelse på den ordregivende myndighed fra en medlemsstat, finder anvendelse, forudsat at de kan anses for at svare til institutionens procedureregler«. Det er i modstrid med finansforordningens artikel 91, som ikke åbner mulighed for anvendelse af andre procedurer end dem, der er opregnet i finansforordningen. Hertil kommer, at den foreslåede artikel ikke i tilstrækkeligt omfang definerer reglerne for, hvordan finansforordningens artikel 91 skal anvendes: »proceduren for indgåelse af aftaler [kan] gennemføres i fællesskab af institutionen og den ordregivende myndighed i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelserne«. F.eks. fastslås det ikke i artiklen, hvem der skal træffe den endelige beslutning om tildeling af en kontrakt, eller hvilket retssystem der skal være gældende i tilfælde af tvister.
2.

Retten bemærker, at Europa-Parlamentet ifølge Kommissionens forslag ved intern afgørelse vedtager de bestemmelser, der gælder for parlamentariske assistenters ansættelsesforhold, og gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 11-26a, som finder tilsvarende anvendelse, og som dermed fastsætter de parlamentariske assistenters rettigheder og pligter. I forbindelse med vedtagelsen af sådanne interne afgørelser bør man ikke glemme, at der ved gennemførelsesbestemmelser kan fastlægges kriterier, som kan tjene til vejledning for administrationen ved udøvelsen af dennes skønsmæssige beføjelser eller til at præcisere retsvirkningerne af vedtægtsbestemmelser, som savner klarhed. Sådanne gennemførelsesbestemmelser kan imidlertid ikke i form af præcisering af et klart vedtægtsmæssigt begreb indskrænke vedtægtens anvendelsesområde (5).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 199/1

UDTALELSE Nr. 3/2008

fra Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (Euratom, EKSF, EØF) nr. 549/69 om fastsættelse af de grupper af De Europæiske Fællesskabers tjenestemænd og øvrige ansatte, på hvilke bestemmelserne i artikel 12, artikel 13, stk. 2, og artikel 14 i protokollen vedrørende Fællesskabernes privilegier og immuniteter skal finde anvendelse

(2008/C 199/01)

REVISIONSRETTEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 248, stk. 4, og artikel 291,

under henvisning til protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter, særlig artikel 16,

under henvisning til Kommissionens forslag af 23. maj 2008 (1),

under henvisning til Rådets anmodning om at afgive udtalelse om dette forslag, som Retten modtog den 6. juni 2008, og

ud fra følgende betragtning:

I henhold til Kommissionens forslag bør Europol-personale ikke kunne nyde immunitet over for retsforfølgelse, når de deltager i fælles efterforskningshold, der er oprettet af medlemsstaterne som led i en strafferetlig efterforskning, som vedrører forhold, der hører under Europols kompetence —

VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE:

Retten har ingen kommentarer til den foreslåede ændring, hvorefter immunitet over for retsforfølgelse ikke anvendes på Europol-personale, der er stillet til rådighed for fælles efterforskningshold.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 17. juli 2008. På Revisionsrettens vegne Vítor Manuel DA SILVA CALDEIRA Formand

(1) KOM(2008) 305 endelig af 23.5.2008.
42.

Kommissionen fremsætter en lang række forslag til tilpasning af ordningen for godtgørelse af omkostninger (som giver mulighed for større anvendelse af faste beløb, standardsatser for enhedsomkostninger m.v.). Forslagene til ændring af finansforordningen gør imidlertid ikke meget ud af at forklare, hvordan skiftet over mod et resultatbaseret system skal foretages. Der er derfor en kløft mellem det ønske, der gives udtryk for i begrundelsen (hvori det hedder, at målet er at »styre tilskudsordningen i retning af en mere resultatbaseret ordning (outputs) snarere end forvaltning, der er baseret på faktiske omkostninger (inputs), for at skabe større målretning mod politikmålene og opnå en væsentlig forenkling af procedure- og dokumentationskrav til fordel for modtagerne, og for at lette anvendelsen af faste beløb«), og det konkrete indhold i de foreslåede ændringer. Forslagene om priser kan måske give et signal om, at man er på vej væk fra en ordning baseret på godtgørelse af omkostninger. Hvis Kommissionen ønsker at bevæge sig væsentligt over mod en resultatbaseret tilskudsordning, bliver den imidlertid nødt til at behandle dette punkt i gennemførelsesbestemmelserne og/eller i sektorlovgivningen.
18.

Den foreslåede nye affattelse af artikel 121 fastsætter, at institutionerne skal bære ansvaret for at betale udgifter til social sikring i henhold til de gældende ordninger, men desuden kan indføre en selvstændig eller supplerende socialsikringsordning under særlige omstændigheder. Retten bemærker, at denne bestemmelse bør være retsgrundlaget for krav om definitive regler for driften af den selvstændige eller supplerende socialsikringsordning. Bestemmelsen bør også omhandle institutionernes ansvar med hensyn til beskyttelsen og afkastet af fondens midler, og den bør indeholde detaljerede bestemmelser for afvikling af personalets rettigheder (8).
(9)

I afdeling 2 tilføjes følgende artikel 60a: »Artikel 60a 1. Hvor EU-delegationschefer fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 51, stk. 2, samarbejder de tæt med Kommissionen om korrekt anvendelse af midlerne, navnlig med henblik på at sikre de finansielle transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, respekt for princippet for forsvarlig økonomisk forvaltning ved forvaltning af midlerne og effektiv beskyttelse af EU's finansielle interesser. De træffer til det formål de nødvendige foranstaltninger for at forhindre dels enhver situation, som kan få konsekvenser for Kommissionens ansvar for gennemførelsen af det budget, de er pålagt ved subdelegation, dels enhver konflikt mellem prioriteter, der har indflydelse på de finansielle forvaltningsopgaver, de varetager ved subdelegation. Opstår der en situation eller en konflikt som omhandlet i andet afsnit, underretter EU-delegationscheferne straks Kommissionens ansvarlige tjenestegren og den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik derom.«