FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 11/98 fastlagt af Rådet den 26. januar 1998 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/ /EF om tredje væsentlige ændring af direktiv 83/189/EØF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (98/C 62/05)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A og 213,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),

i henhold til fremgangsmåden i artikel 189 B i traktaten (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) For at det indre marked kan fungere tilfredsstillende, er det nødvendigt gennem en ændring af direktiv 83/189/EØF (4) at sikre størst mulig gennemsigtighed i fremtidige nationale forskrifter vedrørende informationssamfundets tjenester;

(2) en bred vifte af de tjenester, der er omhandlet i traktatens artikel 59 og 60, vil kunne drage fordel af de muligheder, der byder sig i informationssamfundet for elektronisk teleformidling på individuel anmodning fra en tjenestemodtager;

(3) det område uden indre grænser, der udgør det indre marked, sætter udbydere af sådanne tjenester i stand til at udvikle deres aktiviteter på tværs af grænserne med henblik på at øge konkurrenceevnen, hvilket giver borgerne nye muligheder for at kommunikere og for at modtage information uden hensyn til grænser og giver forbrugerne nye former for adgang til varer og tjenester;

(4) udvidelsen af anvendelsesområdet for direktiv 83/189/EØF hindrer ikke, at medlemsstaterne tager hensyn til de forskellige sociale, samfundsmæssige og kulturelle virkninger af informationssamfundets opståen; især kan anvendelsen af de procedureregler, der er fastsat i dette direktiv vedrørende tjenester i informationssamfundet, ikke gribe ind i de kulturpolitiske foranstaltninger, især på det audiovisuelle område, som medlemsstaterne i henhold til fællesskabsretten måtte vedtage under hensyn til deres sproglige mangfoldighed, de nationale og regionale særpræg samt deres kulturarv; udviklingen af informationssamfundet bør under alle omstændigheder sikre de europæiske borgere behørig adgang til den europæiske kulturarv i et digitalt miljø;

(5) direktiv 83/189/EØF skal ikke finde anvendelse på nationale regler om grundlæggende rettigheder, f. eks. forfatningsmæssige regler om ytringsfriheden og ganske særligt pressefriheden; det skal heller ikke finde anvendelse på strafferetten i almindelighed; det finder desuden ikke anvendelse på privatretlige aftaler mellem kreditinstitutter, herunder aftaler om gennemførelse af betalinger mellem kreditinstitutter;

(6) Det Europæiske Råd har understreget behovet for på EF-plan at opstille klare og faste retlige rammer til fremme af informationssamfundets udvikling; EF-retten og især bestemmelserne om det indre marked, herunder såvel traktatens principper som den afledte ret, udgør allerede en grundlæggende retlig ramme for udviklingen af de pågældende tjenester;

(7) gældende nationale forskrifter for eksisterende tjenester bør kunne tilpasses nye tjenester i informationssamfundet, enten for at sikre en bedre beskyttelse af almene interesser, eller omvendt for at lempe forskrifterne, når de er uforholdsmæssige i forhold til de tilsigtede mål;

(8) uden samordning på EF-plan kan indførelsen af sådanne nationale forskrifter føre til restriktioner for den fri udveksling af tjenester og for etableringsfriheden med deraf følgende opsplitning af det indre marked, overregulering og inkonsekvens i forskrifterne;

(9) for at sikre en reel og effektiv beskyttelse af de målsætninger af almen interesse, der spiller en rolle i forbindelse med informationssamfundets udvikling, er der behov for en koordineret holdning på EF-plan, når der skal drøftes aktiviteter, der som f. eks. de nye tjenester, i højeste grad er transnationale;

(10) der eksisterer allerede for telekommunikationstjenesternes vedkommende en harmonisering på EF-plan eller i visse tilfælde en ordning for gensidig anerkendelse, og gældende EF-ret indeholder bestemmelser om tilpasning heraf til den teknologiske udvikling og udbuddet af de nye tjenester; størstedelen af de nationale forskrifter om telekommunikationstjenester skal derfor ikke meddeles i henhold til dette direktiv, da de hører til undtagelserne som omhandlet i artikel 10, stk. 1, eller artikel 1, nr. 5, i direktiv 83/189/EØF; nationale bestemmelser, der specifikt tager sigte på spørgsmål, der ikke er omfattet af EF-regler, kan dog influere på den frie udveksling af tjenester i informationssamfundet, og de bør derfor i givet fald meddeles;

(11) for andre mindre kendte områder inden for informationssamfundet synes tiden imidlertid endnu ikke inde til at samordne de nationale forskrifter gennem en omfattende eller udtømmende harmonisering på EF-plan af den materielle ret, eftersom de nye tjenesters form og beskaffenhed endnu ikke er tilstrækkeligt kendt, ligesom der på nuværende stadium endnu ikke foreligger specifikke nationale forskrifter på området, og da behovet for og indholdet i en sådan harmonisering under hensyn til det indre marked endnu ikke kan fastlægges;

(12) det er derfor nødvendigt at opretholde et effektivt indre marked og forebygge risici for opsplitning heraf ved at indføre en procedure for information, høring og administrativt samarbejde om udkast til nye forskrifter; en sådan procedure vil især kunne bidrage til at sikre en effektiv anvendelse af traktaten, navnlig artikel 52 og 59, eller i visse tilfælde kunne bidrage til at kortlægge behovet for at sikre beskyttelsen af en almen interesse på EF-plan; en bedre anvendelse af traktaten som følge af en sådan informationsprocedure vil endvidere nedbringe behovet for EF-forskrifter til det strengt nødvendige for det indre marked og for beskyttelsen af målsætninger af almen interesse; endelig vil informationsproceduren sætte virksomhederne i stand til bedre at udnytte de fordele, der er forbundet med det indre marked;

(13) målsætningerne for direktiv 83/189/EØF er de samme, og denne procedure er effektiv og den mest fuldstændige for at opnå disse målsætninger; de resultater, der er nået med gennemførelsen af direktivet og de deri indeholdte procedurer, kan anvendes i forbindelse med udkast til forskrifter vedrørende informationssamfundets tjenester; den procedure, der er omhandlet i direktivet, er nu indarbejdet i de nationale administrationer;

(14) i henhold til traktatens artikel 7 A indebærer det indre marked et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital, og direktiv 83/189/EØF indebærer udelukkende en procedure for administrativt samarbejde uden harmonisering af den materielle ret;

(15) en ændring af direktiv 83/189/EØF, således at det også finder anvendelse på udkast til forskrifter vedrørende informationssamfundets tjenester, er derfor den mest velegnede fremgangsmåde til effektivt at imødekomme behovet for gennemsigtighed i det indre marked for så vidt angår de retlige rammer for de nævnte tjenester;

(16) der bør navnlig indføres meddelelsespligt for de forskrifter, der må forventes at ville undergå en udvikling i fremtiden; de tjenester, der teleformidles ad elektronisk vej på individuel anmodning fra en tjenestemodtager (informationssamfundets tjenester), må under hensyn til deres forskelligartethed og fremtidige udvikling forventes at medføre behov for og give anledning til flest nye regler og forskrifter; det er derfor nødvendigt at fastsætte bestemmelser om meddelelse af udkast til forskrifter, der omhandler disse tjenester;

(17) specifikke forskrifter vedrørende adgang til at udøve tjenester, der vil kunne formidles på den ovenfor beskrevne måde, bør således meddeles, også selv om sådanne forskrifter indgår i forskrifter med et mere generelt formål; generelle forskrifter uden særlige bestemmelser vedrørende de pågældende tjenester bør dog ikke meddeles;

(18) ved forskrifter vedrørende adgang til at optage og udøve virksomhed i forbindelse med tjenester forstås forskrifter, der fastlægger krav i forbindelse med informationssamfundets tjenester, f. eks. krav til tjenesteyderen, tjenesterne og tjenestemodtageren, samt til en erhvervsmæssig aktivitet, som kan teleformidles ad elektronisk vej på individuel anmodning fra en tjenestemodtager; dette omfatter for eksempel forskrifter vedrørende etablering som udbyder af disse tjenester og især forskrifter vedrørende en godkendelses- eller licensordning; som forskrift med specifikt sigte på informationssamfundets tjenester anses også en bestemmelse, der vedrører disse tjenester, også selv om bestemmelsen er indeholdt i en forskrift af generel karakter; foranstaltninger, der direkte og individuelt vedrører visse bestemte modtagere (f. eks. telekommunikationslicenser), er derimod ikke omfattet;

(19) i henhold til traktatens artikel 60, således som den er fortolket i Domstolens retspraksis, forstås ved tjenesteydelser en ydelse, der normalt udføres mod betaling; de opgaver, som staten udfører på det sociale, kulturelle, uddannelsesmæssige og retlige område uden økonomisk modydelse falder uden for denne definiton; derfor er nationale forskrifter vedrørende disse opgaver ikke omfattet af definitionen i traktatens artikel 60 og falder således ikke ind under direktivets anvendelsesområde;

(20) nærværende direktiv berører ikke anvendelsesområdet for Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed (5), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF (6), og eventuelle fremtidige ændringer af direktivet;

(21) under alle omstændigheder er udkast til nationale bestemmelser om gennemførelse af et allerede gældende eller et fremtidigt EF-direktiv i den nationale lovgivning ikke omfattet af nærværende direktiv, da disse allerede er genstand for en specifik undersøgelse; nærværende direktivs anvendelsesområde omfatter således hverken nationale forskrifter til gennemførelse i den nationale lovgivning af direktiv 89/552/EØF, ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF eller eventuelle fremtidige ændringer heraf, eller nationale forskrifter om gennemførelse i den nationale lovgivning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13/EF af 10. april 1997 om ensartede principper for almene tilladelser og enkeltlicenser for teletjenester (7) eller af andre bestemmelser, der vedtages i denne sammenhæng;

(22) der bør desuden fastlægges regler for de særlige tilfælde, hvor nationale forskrifter vedrørende informationssamfundets tjenester vil kunne vedtages straks; for ikke at tilsidesætte formålet med den forudgående høring og det administrative samarbejde, som forudsættes i direktivet, bør denne mulighed udelukkende forbeholdes hastende tilfælde i forbindelse med alvorlige og uforudsigelige situationer, navnlig forhold, der ikke tidligere har været kendte, og som ikke er opstået på grund af en handling foretaget af den pågældende medlemsstats myndigheder;

(23) en medlemsstat bør udsætte vedtagelsen af et udkast til forskrifter om tjenester i tolv måneder, eventuelt i atten måneder, såfremt Rådet har vedtaget en fælles holdning, hvis udkastet vedrører et område, der er omfattet af et forslag til direktiv, forordning eller afgørelse, som Kommissionen allerede har forelagt Rådet; Kommissionen kan kun gøre denne udsættelsespligt gældende over for medlemsstaten, hvis udkastet til de nationale forskrifter indeholder bestemmelser, der ikke er i overensstemmelse med indholdet af Kommissionens forslag;

(24) fastlæggelse af rammerne for informationsudveksling og høring på EF-plan i henhold til dette direktiv er en forudsætning for, at Det Europæiske Fællesskab kan optræde koordineret og effektivt, når spørgsmål af forskriftsmæssig karakter i forbindelse med informationssamfundets tjenester drøftes i internationalt regi;

(25) i forbindelse med gennemførelsen af direktiv 83/189/EØF er det hensigtsmæssigt, at det i artikel 5 omhandlede udvalg mødes specielt for at behandle spørgsmål vedrørende informationssamfundets tjenester;

(26) der gøres i denne forbindelse opmærksom på, at når der ligeledes skal gives meddelelse om et udkast til en national foranstaltning i henhold til en anden fællesskabsretsakt, kan medlemsstaten fremsende én meddelelse i henhold til sidstnævnte retsakt med angivelse af, at den også tjener som meddelelse i medfør af nærværende direktiv -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

I direktiv 83/189/EØF foretages følgende ændringer:

1) Titlen affattes således:

»Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester«.

2) I artikel 1 foretages følgende ændringer:

a) som nyt nr. 2 indsættes:

»2) »tjeneste«: enhver tjeneste i informationssamfundet, dvs. enhver tjeneste, der normalt ydes mod betaling, og som teleformidles ad elektronisk vej på individuel anmodning fra en tjenestemodtager.

Med henblik på denne definition forstås ved

- »teleformidling«: at en tjeneste ydes, uden at parterne er til stede samtidig

- »ad elektronisk vej«: at en tjeneste fra afsendelsesstedet sendes og på bestemmelsesstedet modtages ved hjælp af elektronisk databehandlingsudstyr (herunder digital komprimering) og datalagringsudstyr, og som udelukkende sendes, rutes og modtages via tråd, radio, optiske midler eller andre elektromagnetiske midler

- »på individuel anmodning fra en tjenestemodtager«: at en tjeneste ydes ved transmission af data på individuel anmodning.

En vejledende liste over tjenester, der ikke er omfattet af denne definition, findes i bilag III.

Direktivet gælder ikke tjenester i forbindelse med

- radiospredning

- tv-radiospredning som omhandlet i artikel 1, litra a), i direktiv 89/552/EØF(*)

(*) EFT L 298 af 17.10.1989, s. 23. Direktivet er ændret ved direktiv 97/36/EF (EFT L 202 af 30.7.1997, s. 1).«

b) nr. 2 og 3 bliver nr. 3 og 4

c) som nyt nr. 5 indsættes:

»5) »forskrift vedrørende tjenester«: et krav af generel karakter vedrørende adgang til at optage og udøve virksomhed i forbindelse med tjenester, der er omhandlet i denne artikels nr. 2, navnlig bestemmelser vedrørende tjenesteyderen, tjenesterne og tjenestemodtageren, dog undtaget forskrifter, der ikke specifikt tager sigte på de i samme nr. definerede tjenester.

Dette direktiv finder ikke anvendelse på forskrifter vedrørende spørgsmål, der er omfattet af fællesskabsforskrifter om telekommunikationstjenester som defineret i direktiv 90/387/EØF (*).

Dette direktiv finder ikke anvendelse på forskrifter om spørgsmål, der er omfattet af fællesskabsforskrifter om finansielle tjenesteydelser; disse er ikke udtømmende opregnet i dette direktivs bilag IV.

Dette direktiv finder med undtagelse af artikel 8, stk. 3, ikke anvendelse på forskrifter, der udstedes af eller for regulerede markeder i henhold til direktiv 93/22/EØF, andre markeder eller organer, der udfører clearing- eller afviklingstransaktioner for sådanne markeder.

Med henblik på denne definition

- anses en forskrift for specifikt at tage sigte på informationssamfundets tjenester, når det af begrundelsen og de dispositive bestemmelser fremgår, at den i sin helhed eller i visse enkelte bestemmelser har specifikt til hensigt og formål at give forskrifter for disse tjenester på eksplicit og målrettet måde

- anses en forskrift ikke for specifikt at tage sigte på informationssamfundets tjenester, når den kun indirekte eller tilfældigt vedrører disse tjenester.

(*) EFT L 192 af 24.7.1990, s. 1. Direktivet er ændret ved direktiv 97/51/EF (EFT L 295 af 29.10.1997, s. 23).«

d) nr. 4 8 bliver nr. 6 10

e) nr. 9 bliver nr. 11 og affattes således:

»11) »teknisk forskrift«: en teknisk specifikation eller et andet krav eller en forskrift vedrørende tjenester, herunder de administrative bestemmelser, der gælder herfor, som retligt eller faktisk skal overholdes ved markedsføring, levering eller anvendelse af en tjeneste, eller etablering af en operatør af tjenester i en medlemsstat eller i en væsentlig del af denne stat, samt medlemsstaternes love og administrative bestemmelser vedrørende forbud mod fremstilling, import, markedsføring eller anvendelse af et produkt eller forbud mod levering eller anvendelse af en tjeneste eller mod, at en tjenesteyder etablerer sig, jf. dog artikel 10.

De tekniske forskrifter, der faktisk skal overholdes, er navnlig følgende:

- en medlemsstats love eller administrative bestemmelser, der henviser enten til tekniske specifikationer eller andre krav eller forskrifter vedrørende tjenester, eller til fagkodekser eller kodekser for god praksis, der igen henviser til tekniske specifikationer eller andre krav eller forskrifter vedrørende tjenester, og hvis overholdelse giver formodning om, at der er overensstemmelse med de krav, der er fastsat i de nævnte love eller administrative bestemmelser

- frivillige aftaler, som de offentlige myndigheder er kontraherende part i, og som af hensyn til almenvellet tager sigte på at opfylde tekniske specifikationer eller andre krav eller forskrifter vedrørende tjenester, bortset fra udbudsbetingelser i forbindelse med offentlige indkøbsaftaler

- tekniske specifikationer, andre krav, eller regler vedrørende tjenester, til hvilke der er knyttet skattemæssige eller finansielle foranstaltninger, som påvirker forbruget af produkterne eller tjenesterne ved at tilskynde til overholdelse af disse tekniske specifikationer eller andre krav eller forskrifter vedrørende tjenester; tekniske specifikationer eller andre krav eller forskrifter vedrørende tjenester, som er knyttet til de nationale sociale sikringsordninger, er ikke omfattet.

Omfattet er tekniske forskrifter, der fastsættes af de af medlemsstaterne udpegede myndigheder, og som er opført på en liste, der skal udarbejdes af Kommissionen inden . . . (*) inden for rammerne af det i artikel 5 omhandlede udvalg.

Listen ændres efter samme procedure.

(*) Den i dette direktiv i artikel 2, stk. 1, første afsnit, anførte dato.«

f) nr. 10 bliver nr. 12 og første afsnit affattes således:

»12) »Udkast til teknisk forskrift«: en tekst til en teknisk specifikation eller et andet krav eller en forskrift vedrørende tjenester, herunder administrative bestemmelser, der er udarbejdet med henblik på at vedtage den eller senere få den vedtaget som en teknisk forskrift, og som befinder sig på et forberedende stadium, hvor det stadig er muligt at foretage væsentlige ændringer.«

3) I artikel 6, stk. 1, tilføjes følgende nye afsnit:

»Udvalget mødes i en særlig sammensætning for at behandle spørgsmål vedrørende informationssamfundets tjenester.«

4) Artikel 8, stk. 1, sjette afsnit, affattes således:

»Med hensyn til de tekniske specifikationer, andre krav eller forskrifter vedrørende tjenester, der er nævnt i artikel 1, nr. 11, andet afsnit, tredje led, kan Kommissionens eller medlemsstaternes bemærkninger eller udførlige udtalelser kun vedrøre aspekter, som måtte være til hinder for samhandelen eller, for så vidt angår forskrifterne vedrørende tjenester, den frie udveksling af tjenester, men ikke en foranstaltnings skattemæssige eller finansielle aspekter.«

5) I artikel 9 foretages følgende ændringer:

a) Stk. 2 og 3 affattes således:

»2. Medlemsstaterne udsætter:

- vedtagelsen af et udkast til teknisk forskrift i form af en frivillig aftale som omhandlet i artikel 1, nr. 11, andet afsnit, andet led, i fire måneder

- med forbehold af stk. 3, 4 og 5, vedtagelsen af alle andre udkast til tekniske forskrifter i seks måneder (med undtagelse af udkast vedrørende tjenester)

regnet fra datoen for Kommissionens modtagelse af den i artikel 8, stk. 1, omhandlede meddelelse, hvis Kommissionen eller en anden medlemsstat inden tre måneder efter samme dato afgiver en udførlig udtalelse om, at den påtænkte foranstaltning frembyder aspekter, der eventuelt kan skabe hindringer for varernes frie bevægelighed inden for det indre marked

- med forbehold af stk. 4 og 5, vedtagelsen af et udkast til forskrift vedrørende tjenester i fire måneder, regnet fra datoen fra Kommissionens modtagelse af den i artikel 8, stk. 1, omhandlede meddelelse, hvis Kommissionen eller en medlemsstat inden tre måneder efter samme dato afgiver en udførlig udtalelse om, at den påtænkte foranstaltning frembyder aspekter, der eventuelt kan skabe hindringer for den fri udveksling af tjenester eller for etableringsfriheden for tjenesteydere inden for det indre marked.

Med hensyn til udkast til forskrifter vedrørende tjenester kan Kommissionens eller medlemsstaternes udførlige udtalelser ikke berøre de kulturpolitiske foranstaltninger, især på det audiovisuelle område, som medlemsstaterne i henhold til fællesskabsretten måtte vedtage under hensyn til deres sproglige mangfoldighed, de nationale og regionale særpræg samt deres kulturarv.

Den pågældende medlemsstat aflægger rapport til Kommissionen om, hvordan den agter at reagere på den pågældende udførlige udtalelse. Kommissionen fremsætter bemærkninger til denne reaktion.

3. Medlemsstaterne udsætter vedtagelsen af et udkast til teknisk forskrift, bortset fra udkast til forskrifter vedrørende tjenester, i tolv måneder regnet fra datoen for Kommissionens modtagelse af den i artikel 8, stk. 1, omhandlede meddelelse, hvis Kommissionen inden tre måneder efter samme dato meddeler, at den har til hensigt at foreslå eller vedtage et direktiv, en forordning eller en beslutning herom i overensstemmelse med traktatens artikel 189.«

b) stk. 7 affattes således:

»7. Stk. 1 5 finder ikke anvendelse, når en medlemsstat

- af presserende grunde, der skyldes en alvorlig, uforudsigelig situation, og som vedrører beskyttelse af menneskers og dyrs sundhed, beskyttelse af plantelivet eller befolkningens sikkerhed og - for så vidt angår forskrifter for tjenester - ligeledes den offentlige orden, især beskyttelse af mindreårige, er nødt til i løbet af meget kort tid at udarbejde tekniske forskrifter og straks vedtage dem og sætte dem i kraft, uden at der er mulighed for samråd

- af presserende grunde, der skyldes en alvorlig situation, som vedrører beskyttelsen af det finansielle systems sikkerhed og integritet, navnlig beskyttelsen af indskydere, investorer og forsikringstagere, øjeblikkeligt må vedtage og iværksætte forskrifter vedrørende finansielle tjenesteydelser.

Ved den i artikel 8 omhandlede meddelelse orienterer medlemsstaten om, hvad der har berettiget til at træffe de pågældende foranstaltninger så hurtigt. Kommissionen udtaler sig snarest muligt om meddelelsen. Den træffer egnede foranstaltninger, hvis den finder, at proceduren er misbrugt. Kommissionen holder Europa-Parlamentet underrettet.«

6) I artikel 10 foretages følgende ændringer:

a) stk. 1, første og andet led, affattes således:

»- opfylder bindende fællesskabsretsakter, der tager sigte på vedtagelse af tekniske specifikationer eller forskrifter for tjenester

- opfylder forpligtelser som følge af en international aftale, der tager sigte på vedtagelse af fælles tekniske specifikationer eller forskrifter for tjenester i Fællesskabet;«

b) stk. 1, sjette led, affattes således:

»- blot ændrer en teknisk forskrift i henhold til artikel 1, nr. 11, på anmodning af Kommissionen med henblik på at fjerne en samhandelshindring eller - for så vidt angår forskrifter for tjenester - en hindring for den frie udveksling af tjenester.«

c) stk. 3 og 4 affattes således:

»3. Artikel 9, stk. 3 6, finder ikke anvendelse på de frivillige aftaler, der er omhandlet i artikel 1, nr. 11, andet afsnit, andet led.

4. Artikel 9 finder ikke anvendelse på de tekniske specifikationer eller andre krav eller forskrifter for tjenester, der er omhandlet i artikel 1, nr. 11, andet afsnit, tredje led.«

7) Bilag III og IV i dette direktivs bilag tilføjes.

Artikel 2

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest . . . (8*). De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 3

Senest to år efter datoen i artikel 2, stk. 1, første afsnit, forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en vurdering af anvendelsen af direktiv 83/189/EØF navnlig på baggrund af den teknologiske udvikling og udviklingen inden for markedet for de tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 1, nr. 2. Senest tre år efter datoen i artikel 2, stk. 1, første afsnit, forelægger Kommissionen om nødvendigt Europa-Parlamentet og Rådet forslag til ændring af direktivet.

Med henblik herpå tager Kommissionen hensyn til de bemærkninger, som medlemsstaterne måtte have fremsendt.

Artikel 4

Dette direktiv træder i kraft på dagen for dets offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 5

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i . . .

På Europa-Parlamentets vegne

FormandPå Rådets vegne

Formand

(1) EFT C 307 af 16.10.1996, s. 11.

(2) EFT C 158 af 26.5.1997, s. 1.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 16. maj 1997 (EFT C 167 af 2.6.1997, s. 238), Rådets fælles holdning af 26. januar 1998 og Europa-Parlamentets afgørelse af . . . (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(4) EFT L 109 af 26.4.1983, s. 8. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens afgørelse 96/139/EF (EFT L 32 af 10.2.1996, s. 31).

(5) EFT L 298 af 17.10.1989, s. 23.

(6) EFT L 202 af 30.7.1997, s. 1.

(7) EFT L 117 af 7.5.1997, s. 15.

(8*) Tolv måneder regnet fra datoen for ikrafttrædelsen af direktivet.

BILAG

»BILAG III

VEJLEDENDE LISTE OVER TJENESTER, DER IKKE ER OMFATTET AF ARTIKEL 1, Nr. 2, ANDET AFSNIT

1. Tjenester, der ikke »teleformidles«

Tjenester, der ydes, også under anvendelse af elektroniske anordninger, og hvor tjenesteyderen og -modtageren er fysisk tilstede:

a) undersøgelse eller behandling i en lægekonsultation, hvor der anvendes elektronisk udstyr, og hvor patienten er fysisk til stede

b) søgning i et elektronisk katalog i en forretning, hvor kunden er fysisk til stede

c) bestilling af flybilletter via et computernet i et rejsebureau, hvor kunden er fysisk til stede

d) elektroniske spil i en spillehal, hvor brugeren er fysisk til stede.

2. Tjenester, der ikke formidles »ad elektronisk vej«

- Tjenester med et fysisk indhold, også selv om de indebærer brug af elektroniske anordninger:

a) penge- og billetautomater (pengesedler, togbilletter)

b) adgang til vejnet, parkeringsanlæg osv. mod betaling, også selv om der ved ind- og/eller udkørsel er opstillet elektroniske anordninger til kontrol af adgangen og/eller for at sikre korrekt betaling.

- Offline-tjenster: distribution af cd-rom og software på disketter.

- Tjenester, som ikke ydes via elektroniske datalagrings- og databehandlingssystemer

a) taletelefonitjenester

b) telefax-/telextjenster

c) tjenester, der ydes gennem taletelefoni eller telefax

d) konsultation af læge, telefonisk eller pr. telefax

e) konsultation af advokat, telefonisk eller pr. telefax

f) direkte markedsføring, telefonisk eller pr. telefax.

3. Tjenester, der ikke formidles »på individuel anmodning af en tjenestemodtager«

Tjenester, der ydes ved datatransmission uden en individuel anmodning med henblik på at kunne modtages samtidig af et ubegrænset antal modtagere (punkt-til-multipunkt-transmission)

a) tv-radiospredning (herunder near-video on-demand-tjenester) som omhandlet i artikel 1, litra a), i direktiv 89/552/EØF

b) radiospredning

c) teletekst (tv).

BILAG IV

VEJLEDENDE LISTE OVER FINANSIELLE TJENESTEYDELSER SOM OMHANDLET I ARTIKEL 1, Nr. 5, TREDJE AFSNIT

- Investeringsservice.

- Forsikring og genforsikring.

- Bankydelser.

- Transaktioner vedrørende pensionsfonde.

- Tjenesteydelser i forbindelse med termins- eller optionsforretninger.

Disse tjenesteydelser omfatter navnlig:

a) investeringsservice som omhandlet i bilaget til direktiv 93/22/EØF (1), tjenesteydelser præsteret af institutter for kollektiv investering

b) tjenesteydelser i forbindelse med aktiviteter, der er undergivet gensidig anerkendelse, jf. bilaget til direktiv 89/646/EØF (2)

c) transaktioner i forbindelse med forsikring og genforsikring som omhandlet i

- artikel 1 i direktiv 73/239/EØF (3)

- bilaget til direktiv 79/267/EØF (4)

- direktiv 64/225/EØF (5)

- direktiv 92/49/EØF (6) og 92/96/EØF (7).

(1) EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27.

(2) EFT L 386 af 30.12.1989, s. 1. Direktivet er ændret ved direktiv 92/30/EØF (EFT L 110 af 28.4.1992, s. 52).

(3) EFT L 228 af 16.8.1973, s. 3. Direktivet er senest ændret ved direktiv 92/49/EØF (EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1).

(4) EFT L 63 af 13.3.1979, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 90/619/EØF (EFT L 330 af 29.11.1990, s. 50).

(5) EFT L 56 af 4.4.1964, s. 878/64. Direktivet er ændret ved tiltrædelsesakten af 1973.

(6) EFT L 228 af 11.8.1992. s.1.

(7) EFT L 360 af 9.12.1992, s. 1.«

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Kommissionen forelagde den 30. august 1996 et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tredje ændring af direktiv 83/189/EØF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter.

2. Europa-Parlamentet afgav førstebehandlingsudtalelse den 16. maj 1997; Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 20. marts 1997.

På baggrund af Europa-Parlamentets udtalelse forelagde Kommissionen et ændret forslag den 18. november 1997.

3. Rådet fastlagde den 26. januar 1998 en fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 189 B.

II. FORMÅL

Formålet med forslaget er at indføre en informations- og høringsprocedure mellem Kommissionen og medlemsstaterne om fremtidige udkast til national lovgivning, der specifikt vedrører informationssamfundets tjenester.

Disse tjenester repræsenterer et meget bredt udsnit af nye aktiviteter, der i de kommende år vil gennemgå en betydelig udvikling, og som er kendetegnet ved, at de teleformidles på individuel anmodning fra tjenestemodtagerne. (Det drejer sig f. eks. om elektroniske aviser, fjernbehandling, elektronisk fjernsalg af goder og tjenester inden for interaktiv underholdning samt på fritids- eller uddannelsesområdet). Medlemsstaterne vil derfor oftere og oftere blive nødt til at tilpasse deres forskrifter til disse nye tjenester, hvilket medfører en risiko for, at de løser problemerne forskelligt og således skaber en fornyet opsplitning af det indre marked. Den foreslåede informations- og høringsprocedure tager specielt sigte på at undgå en sådan risiko.

Konkret begrænser forslaget sig til at udvide procedurerne i direktiv 83/189/EØF, der finder anvendelse på tekniske forskrifter vedrørende varer, til også at gælde for informationssamfundets tjenester, idet procedurerne tilpasses disse tjenesters særlige art.

III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

1. Generelle bemærkninger

Generelt har Rådet i den fælles holdning tilsluttet sig de målsætninger, som Kommissionen har foreslået, og som Europa-Parlamentet støtter.

Rådet har i de ændringer, det har foretaget i Kommissionens forslag, samt i sin holdning til Europa-Parlamentets ændringsforslag navnlig lagt vægt på at

- tage hensyn til den særlige art af informationssamfundets tjenester

- tage større hensyn til den nationale forskelligartethed, bl. a. på det kulturelle område

- præcisere og afklare rækkevidden af visse af bestemmelserne.

2. Specifikke bemærkninger

a) De væsentligste ændringer i Kommissionens forslag, der tager hensyn til den særlige art af informationssamfundets tjenester

Rådet har fundet det nødvendigt at foretage en række ændringer i de procedurer, der allerede gælder for varer, således at de tilpasses den særlige art af informationssamfundets tjenester, og således at de nationale myndigheders indsats i forbindelse hermed fortsat er effektiv.

Disse ændringer vedrører især følgende spørgsmål:

i) Status quo-bestemmelse: artikel 1, nr. 5 (vedrørende artikel 9, stk. 1 5, i direktiv 83/189/EØF)

På det foreliggende område er en hurtig vedtagelse af forskrifter ofte påkrævet, hvorfor der i den fælles holdning er fastsat en udsættelse på fire måneder til vedtagelse af et udkast til teknisk forskrift vedrørende tjenester (i tilfælde af indsigelse fra Kommissionen eller en medlemsstat inden tre måneder efter meddelelsen) i stedet for seks måneder i forbindelse med udkast vedrørende varer (udsættelsen er obligatorisk).

Status quo-perioden forlænges derimod fortsat i tolv måneder, hvis udkastet vedrører et område, der er omfattet af et forslag fra Kommissionen, og i atten måneder, hvis Rådet har fastlagt en fælles holdning.

I betragtning 23 i den fælles holdning er det dog præciseret, at Kommissionen kun kan gøre denne udsættelsespligt gældende, hvis udkastet til de nationale forskrifter ikke er i overensstemmelse med indholdet af Kommissionens forslag. Det skal endvidere bemærkes, at der i den fælles holdning ikke længere gives mulighed for en udsættelse på tolv måneder i de tilfælde, hvor Kommissionen meddeler, at den har til hensigt at forelægge et forslag på samme område, som det nationale udkast vedrører.

ii) Finansielle tjenesteydelser: artikel 1, nr. 2, litra c), og nr. 5, litra b) (vedrørende artikel 1, stk. 5, og artikel 9, stk. 7, i direktiv 83/189/EØF)

Rådet mener, at det vil være hensigtsmæssigt at lade finansielle tjenesteydelser være omfattet af særlige bestemmelser, fordi der gælder andre krav for dem end for de øvrige tjenesteydelser.

Rådet har på denne baggrund fastsat følgende:

- en udtrykkelig udelukkelse af forskrifter vedrørende spørgsmål, der allerede er omfattet af fællesskabsbestemmelser om finansielle tjenesteydelser, jf. bilag IV til den fælles holdning, der indeholder en vejledende liste over de pågældende tjenesteydelser

- en reel udelukkelse af forskrifter vedrørende regulerede markeder (hovedsagelig finansielle børser), der alene er forpligtet til at meddele Kommissionen deres endelige tekst

- øvrige forskrifter underkastes en lidt mere smidig ordning i forbindelse med hasteproceduren.

iii) Bestemmelser, der skal lette anvendelsen af det nye direktiv

Rådet har bestræbt sig på at give en så præcis definition som muligt af informationssamfundets tjenester, men dette er sket i bevidsthed om, at der kan opstå praktiske gennemførelsesvanskeligheder på så nyt et område. Det har derfor fundet det hensigtsmæssigt at fastsætte en række bestemmelser, der skal lette fortolkningen og anvendelsen af direktivet:

Der er tale om følgende bestemmelser:

- bilag III til den fælles holdning indeholder en vejledende liste, der er så udtømmende som muligt, over de tjenester, der ikke er omfattet af direktivet

- artikel 3 i den fælles holdning indeholder en bestemmelse om, at Kommissionen senest to år efter direktivets ikrafttræden (1) forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en vurdering af anvendelsen af direktivet. Det er endvidere fastsat, at Kommissionen om nødvendigt senest tre år efter direktivets ikrafttræden kan forelægge Europa-Parlamentet og Rådet forslag til ændring af direktivet

- Kommissionen forpligter sig til senest fire måneder efter vedtagelsen af direktivet at vedtage et vademecum om anvendelsen af direktivet efter høring af det i direktiv 83/189/EØF omhandlede udvalg

- det er desuden blevet noteret, at medlemsstaterne fortsat har mulighed for at konsultere Kommissionen forud for meddelelsen (navnlig hvis de har spørgsmål eller er i tvivl om nødvendigheden af at foretage meddelelse angående en teknisk forskrift); Kommissionen har lovet hurtigst muligt at tage stilling til sådanne anmodninger.

b) Rådets holdning til Europa-Parlamentets ændringsforslag

i) Ændringsforslag, der helt eller delvis er accepteret i den fælles holdning

Rådet har uden ændringer accepteret ændringsforslag 11 og for så vidt angår de grundlæggende aspekter ændringsforslag 2, 19 og 20. Det har endvidere taget hensyn til anden del af ændringsforslag 14.

Indholdet af ændringsforslag 2 indgår i betragtning 4, der er suppleret med en henvisning til Domstolens retspraksis; ændringsforslag 19 og 20 afspejles i henholdsvis artikel 3 og betragtning 19; der tages hensyn til anden del af ændringsforslag 14 i affattelsen af artikel 1, nr. 5, litra a), der vedrører artikel 9, stk. 2, fjerde afsnit, i direktiv 83/189/EØF.

ii) Ændringsforslag, der ikke er accepteret i den fælles holdning

Rådet har ikke accepteret ændringsforslag 1, 4, 5, 8, 14, første del, og 16, og det har således fulgt Kommissionens holdning, således som den kommer til udtryk i det ændrede forslag.

For så vidt angår de tilbageværende ændringsforslag, har Rådet taget udgangspunkt i følgende overvejelser:

- ændringsforslag 3, 9 og 10: Rådet fandt det ikke hensigtsmæssigt at indsætte betragtninger, der ikke er en begrundelse for bestemmelser i den dispositive tekst

- ændringsforslag 12: Rådet fandt det overflødigt at begrunde valget af retsgrundlag i en betragtning

- ændringsforslag 15 og 17: Rådet fandt det overflødigt at tilføje en henvisning til etableringsfriheden, der allerede er en integrerende del af teksten

- ændringsforslag 18: Rådet fandt det ikke hensigtsmæssigt at indsætte generelle bestemmelser i direktivets dispositive del om markedsudviklingen i forbindelse med nye tjenester og eventuelle initiativer til sikring af disses fremtidige udvikling.

(1) Det er hensigten at lade direktivet træde i kraft tolv måneder efter offentliggørelsen.