DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/13

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer

2010/C 44/06

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 (1). Eventuelle indsigelser skal være Kommissionen i hænde senest seks måneder efter datoen for offentliggørelsen.

ENHEDSDOKUMENT

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

»OLIVE DE NIMES«

EF-Nr.: FR-PDO-0005-0568-10.11.2006

BGB ( ) BOB ( X )

1. Benævnelse:

»Olive de Nîmes«

2. Medlemsstat eller tredjeland:

Frankrig

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren:

3.1. Produkttype:

Kategori 1.6: Frugt, grøntsager og korn, også forarbejdet.

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1:

»Olive de Nîmes« er en hel grøn oliven uden stilk, der udelukkende er af sorten Picholine. »Olive de Nîmes«-olivenfrugterne er hverken knuste eller opslidsede.

Fjernelse af bitterheden foretages ved, at olivenerne lægges i blød i en alkalisk opløsning med kaliumchlorid eller natriumcarbonat, der i massefylde ikke overstiger 1 032. Efter at olivenerne har ligget i blød, og en del af bitterheden derved er fjernet, erstattes den alkaliske opløsning af klart drikkevand for at skylle olivenerne. Derefter lægges olivenerne i en saltlage med havsalt.

Slutproduktet er en sprød og saftig oliven, der har en typisk salt smag af smør og nødder.

Olivenerne er mindst af en størrelse, så der højst er 34 oliven pr. 100 gram.

Partierne skal være ensartede både med hensyn til farve og størrelse.

3.3. Råvarer:

Ikke relevant

3.4. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse):

Ikke relevant

3.5. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område:

Alle aktiviteter, der knytter sig til produktionen af råvarerne og produktionen og behandlingen af olivenerne, skal foregå i det afgrænsede geografiske område.

3.6. Særlige regler vedrørende udskæring, rivning eller emballering osv.:

Olivenerne kan med henblik på salg til slutbrugeren indpakkes i beholdere, der kan indeholde op til 8 kg (afdryppet nettovægt) oliven.

Det er nødvendigt at indpakke produktet i området, da det er skrøbeligt. Olivenfrugten er skrøbelig og skal behandles varsomt. Den er modtagelig over for stød (den får let mærker) og over for de temperatursvingninger, der kan forekomme under transport.

Denne bestemmelse bidrager til at bibeholde olivenfrugtens udseende. Det sikrer desuden en bedre sporbarhed.

3.7. Specifikke mærkningsregler:

Foruden de obligatoriske oplysninger, som mærknings- og fødevarelovgivningen foreskriver, omfatter mærkningen af oliven med den kontrollerede oprindelsesbetegnelse »Olive de Nîmes« følgende oplysninger:

— navnet på betegnelsen: »Olive de Nîmes«

— angivelsen: »appellation d'origine contrôlée« eller »AOC« (kontrolleret oprindelsesbetegnelse). Når navnet på en bedrift eller et mærke indgår i mærkningen adskilt fra adressen, gentages navnet på betegnelsen mellem ordene »appellation« og »contrôlée«.

Disse oplysninger skal samles inden for samme synsfelt og på samme etiket.

De skal trykkes med synlige, læselige og uudslettelige bogstaver, som træder klart frem fra den baggrund, de trykkes på, og er tilstrækkeligt store til, at oplysningerne tydeligt kan skelnes fra alle de øvrige skrevne angivelser og tegninger.

4. Præcis afgrænsning af det geografiske område:

Det geografiske område for produktionen af »Olive de Nîmes« omfatter det område i Gard, hvor der dyrkes oliven, og den østlige del af departementet Hérault med undtagelse af de områder, der er dækker af Causses-området, Cevennerbjergene og Camargue-området.

De naturlige grænser er Rhône-floden mod øst og Camargue-området mod syd. Mod nord er grænsen klimatisk, idet den svarer til den naturlige grænse for dyrkningen af sorten Picholine. Mod nordøst følger grænsen departementet Gard's grænser (der går igennem buskhederne — »les garrigues« — beliggende i en højde af mere end 300 meter). Mod vest går grænsen længere end Vidourle-dalen og følger en linje Ganges-Pic St Loup-le Lez med træbevoksede bjergrygge.

Dyrkningsområdet er et bakke- og skræntområde, der generelt ligger mindre end 350 m over havets overflade. Jorden består hovedsagelig af molasse fra tertiærtiden, kalk og kalkmergel og alluviale terrasser. Klimaet er Middelhavsklima, som er præget af mistralen.

Produktionsområdet omfatter 223 kommuner, hvoraf de 183 er beliggende i departementet Gard og 40 er beliggende i departementet Hérault:

Departementet Gard:

Aigaliers, Aigremont, Aigues-Vives, Alès, Anduze, Aramon, Argilliers, Arpaillargues-et-Aureillac, Aspères, Aubais, Aubord, Aubussargues, Aujargues,Bagard, Baron, Beauvoisin, Belvezet, Bernis, Bezouce, Blauzac, Boisset-et-Gaujac, Boissières, Boucoiran-et-Nozières, Bouillargues, Bouquet, Bourdic, Bragassargues, Brignon, Brouzet-les-Quissac, Bruguière (la), Cabrières, Cadière-et-Cambo (la), Caissargues, Calmette (la), Calvisson, Canaules-et-Argentières, Cannes-et-Clairan, Cardet, Carnas, Cassagnoles, Castelnau-Valence, Castillon-du-Gard, Caveirac, Clarensac, Codognan, Collias, Collorgues, Combas, Comps, Congénies, Conqueyrac, Corconne, Crespian, Cruviers-Lascours, Deaux, Dions, Domazan, Domessargues, Durfort-et-Saint-Martin-de-Sossenac, Estezargues, Euzet, Flaux, Foissac, Fons,, Fons-sur-Lussan, Fontanès, Fontarèches, Fournes, Gailhan, Gajan, Gallargues-le-Montueux, Garons, Garrigues-Sainte-Eulalie, Générac, Jonquières-Saint-Vincent, Junas, Langlade, Lecques, Lédenon, Lédignan, Lezan, Liouc, Logrian-Florian, Lussan, Manduel, Marguerittes, Martignargues, Maruejols-Les-Gardon, Massanes, Massillargues-Attuech, Mauressargues, Méjannes-Les-Alès, Meynes, Milhaud, Mons, Montagnac, Montaren-et-Saint-Médiers, Monteils, Montfrin, Montignargues, Montmirat, Montpezat, Moulezan, Moussac, Mus, Nages-et-Solorgues, Ners, Nîmes, Orthoux-Sérignac-Quilhan, Parignargues, Poulx, Puechredon,Quissac, Redessan, Remoulins, Ribaute-les-Tavernes, Rochefort-Du-Gard, Rodilhan, Rouvière (la),Saint-Bauzely, Saint-Bénezet, Saint-Bonnet-du-Gard, Saint-Césaire-de-Gauzignan, Saint-Chaptes, Saint-Christol-les-Alès, Saint-Clément, Saint-Come-et-Maruéjols, Saint-Dézéry, Saint-Dionisy, Sainte-Anastasie, Saint-Etienne-de-l’Olm, Saint-Geniès-de-Malgoires, Saint-Gervasy, Saint-Hilaire-de-Brethmas, Saint-Hilaire-d’Ozilhan, Saint-Hippolyte-de-Caton, Saint-Hippolyte-de-Montaigu, Saint-Hippolyte-du-Fort, Saint-Jean-de-Ceyrargues, Saint-Jean-de-Crieulon, Saint-Jean-de-Serres, Saint-Just-et-Vacquieres, Saint-Laurent-la-Vernède, Saint-Mamert-du-Gard, Saint-Maurice-de-Cazevieille, Saint-Maximin, Saint-Nazaire-des-Gardies, Saint-Privat-des-Vieux, Saint-Quentin-la-Poterie, Saint-Siffret, Saint-Théodorit, Saint-Victor-des-Oules, Salinelles, Sanilhac-Sagries, Sardan, Sauve, Sauzet, Savignargues, Saze, Sernhac, Serviers-et-Labaume, Seynes, Sommières, Souvignargues, Théziers, Tornac, Uchaud, Uzès, Vallabrix, Vallérargues, Vergèze, Vers-Pont-du-Gard, Vestric-et-Candiac, Vézenobres, Vic-le-Fesc og Villevieille.

Delvis omfattede kommuner: Allègre, Beaucaire, Bellegarde, Goudargues, Saint-Gilles, Vauvert og Verfeuil.

Departementet Hérault:

Assas, Baillargues, Beaulieu, Boisseron, Buzinargues, Campagne, Castries, Claret, Fontanès, Galargues, Garrigues, Guzargues, Lauret, Lunel, Lunel-Viel, Matelles (les), Montaud, Moulès-et-Baucels, Restinclières, Saint-Bauzille-De-Montmel, Saint-Brès, Saint-Christol, Saint-Croix-de-Quintillargues, Saint-Drézéry, Saint-Geniès-Des-Mourgues, Saint-Hilaire-de-Beauvoir, Saint-Jean-de-Cornies, Saint-Jean-de-Cuculles, Saint-Mathieu-de-Tréviers, Saint-Seriès, Saint-Vincent-de-Barbeyrargues, Saturargues, Saussines, Sauteyrargues, Sussargues, Vacquières, Valergues, Valflaunès, Vérargues og Villetelle.

5. Tilknytning til det geografiske område:

5.1. Det geografiske områdes egenart:

Det naturlige miljø

Dyrkningsområdet er et bakke- og skræntområde, der generelt ligger lavere end 350 m over havets overflade. Jorden består hovedsagelig af molasse fra tertiærtiden, kalk og kalkmergel fra kridttiden og alluviale terrasser. Klimaet er et Middelhavsklima med udpræget tørke om sommeren og kraftig regn om efteråret. Området er udsat for megen blæst, særlig udbredt er nordenvindene fra mistralen, og vintrene kan være strenge.

Historie

Lige siden antikken har der været oliventræer i området omkring Nîmes, hvilket vidner om, at olivendyrkning er en naturlig aktivitet i området.

Fremstillingen af olivenolie er en gammel tradition i dette område. Almindelig produktion af grønne oliven til forbrug er af nyere dato og stammer fra det 18. århundrede, hvor brødrene Piccolini udviklede en metode til fjernelse af olivenfrugternes bitterhed, der muliggjorde denne produktion af spiseoliven. Brødrene Piccolini anvendte en blanding af træaske (egetræ og oliventræ) og kalkholdigt vand til at fremstille en alkalisk opløsning, der fjerner bitterheden fra grønne oliven. Metoden bredte sig til alle konfektsælgerne navnlig i Nîmes. Alle grønne oliven, der blev behandlet efter Piccolini-brødrenes metode, blev kaldt »Picholines«.

Man mener, at betegnelsen »Picholine« efterfølgende er kommet til at betegne en type oliven af sorten »Plant de Collias« fra kommunen Collias — der er en del af det geografiske område for betegnelsen — hvor bitterheden er fjernet med brødrene Piccolinis metode. Man udvalgte de bedste faste olivenfrugter, der var velegnet til at blive behandlet efter denne metode.

I anden halvdel af det 19. århundrede udviklede kemikerne sodalud, der viste sig at være velegnet til at fjerne bitterheden fra store mængder oliven og førte til udviklingen af mere industrielle former for produktionen af spiseoliven.

I det 19. århundrede oplevede olivendyrkningen en tilbagegang på grund af konkurrencen fra vinproduktionen og importen af andre fedtstoffer. Denne tilbagegang varede frem til anden verdenskrig, hvor de fem år med krig gjorde, at interessen for olivenolieproduktionen vendte tilbage, eftersom der var mangel på importeret olie og fedtstoffer.

I 1945 blev der fremstillet spiseoliven på 22 steder i Nîmes-området med en produktion på 2 000 ton »Picholines«, og der var adskillige olivenmarkeder.

I 1956 ødelagde frosten olivenlundene i Nîmes-regionen.

De smagsmæssige egenskaber ved olivenfrugten og træets botaniske egenskaber har ført til, at Picholine-sorten er blevet udbredt langt ud over dets oprindelsesområde, og navnlig, at træet efter frosten i 1956 blev erklæret som værende af national vigtighed og blev genplantet overalt.

Det er dog i departementet Gard, at produktionen af den grønne oliven Picholine er størst (23 % af den nationale produktion). Det skyldes uden tvivl, at sorten Picholine er så robust, og den klarer sig fremragende i jordbunds- og klimaforholdene i betegnelsens produktionsområde. Sorten Picholine dominerer området omkring Nîmes, hvor den også stammer fra, mens der ved Cevennerbjergene findes andre lokale sorter. I Collias og i de nærmeste landsbyer kan man finde Picholine-træer, der er over 200 år gamle.

5.2. Produktets egenart:

»Olive de Nîmes« er traditionelt blevet tilberedt i det historiske område for Picholine-sorten. Olivenerne tilberedes i henhold til den traditionelle metode »fermentation lactique réduite« (begrænset mælkesyrefermentering). De hele oliven lægges i blød i en alkalisk opløsning med kaliumchlorid eller natriumcarbonat, der i massefylde ikke overstiger 1 032.

Efter at olivenerne har ligget i blød, og en del af bitterheden derved er fjernet, erstattes den alkaliske opløsning af klart drikkevand.

Olivenerne ligger i blød i mindst 36 timer og skylles mindst fire gange.

Derefter lægges olivenerne i en saltlage med havsalt, der i massefylde ikke overstiger 1 060. Opløsningen kan tilføres citronsyre og mælkesyre for at sænke opløsningens pH til omkring 4,7.

Denne fremstillingsmetode gør olivenerne sprøde og giver dem en typisk smag af smør og nødder.

5.3. Årsagssammenhængen mellem det geografiske område og produktets kvalitet eller egenskaber (for BOB) eller produktets særlige egenskaber, omdømme eller andre kendetegn (for BGB):

Sagkundskaben bag dyrkning af oliventræerne og fremstillingen af spiseolivenerne er blevet videreført i den lange tradition for olivendyrkning i Gard-området.

Sorten Picholine er ret modstandsdygtig over for vinterkulde, og dens frugter er modstandsdygtige over for den kraftige blæst om efteråret. Da denne sort både kan anvendes til fremstilling af olivenolie og spiseoliven, er den yndet af produktørerne.

På grund af de naturlige forhold er karakteristikkerne for olivendyrkningen følgende:

— træerne holdes traditionelt lave, både for at lette høsten af grønne oliven beregnet til spiseoliven, og for at træerne udsættes mindre for vinden

— der er afsat jordområder til dyrkning af oliventræerne, hvilket har sat sit præg på landskaberne i området. Der er talrige terrasser, der traditionelt benævnes »faïsse« eller »banquaou«, hvor de små mure holder på jorden, når skråningerne er for stejle.

Traditionelt er der blevet høstet fra september (spiseoliven) til december (for olivenolie), og hvert år var mange beskæftiget hermed.

Høsten foretages for størstedelens vedkommende med håndkraft. Det skyldes, at Picholine-olivenerne sidder godt fast på stilken, og de kan dårligt høstes med maskine, da oliventræet kan lide skade heraf.

Desuden er plantagerne traditionelt ret små med små mure omkring og ofte vanskeligt tilgængelige, og de egner sig derfor ikke til maskinhøstning.

Olivenerne tilberedes efter den traditionelle metode med begrænset mælkesyrefermentering, hvilket vil sige, at metoden stoppes, før opløsningen når ind til olivenens kerne.

Denne fermentering er traditionel i området og bevarer olivenfrugtens farve og sprødhed, uden at frugten forbliver bitter.

Denne produktion har i tidernes løb oplevet fremgang og tilbagegang. Men da området er så velegnet for denne olivenfrugt, da indbyggerne lægger stor vægt på det oprindelige produkt, og da de lokale konfektfremstillere besidder den nødvendige sagkundskab, er produktionen af »Olives de Nîmes« fortsat uafbrudt indtil i dag, hvor den endda oplever en vis fremgang og er et yndet produkt både hos produktørerne og forbrugerne.

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen

http://www.inao.gouv.fr/repository/editeur/pdf/CDC-AOP/olive-de-nimes.pdf

(1) EUT L 93 af 31.3.2006, s. 12