EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 6.10.2011 
SEK(2011) 1139 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING 
 
om særlige bestemmelser vedrørende Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og 
målet om investering i vækst og beskæftigels e og om ophævelse af forordning (EF) nr. 
1080/2006 
 
og 
 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING 
 
om Samhørighedsfonden og om ophæve lse af forordning (EF) nr. 1084/2006 
 
og 
 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING 
 
om særlige bestemmelser om støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling til 
målet om europæisk territorialt samarbejde 
{KOM(2011) 614 endelig} 
{SEK(2011) 1138 endelig}  
 
      {COM(2011) 611 final}       {COM(2011) 612 final} 
 
 2RESUMÉ  
Dette er et resumé af konsekve nsanalysen af forslagene til forordning om bestemmelser om 
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Samhørighedsfonden og målet om 
europæisk territorialt samarbejde. 
Den indgår i en pakke af konsekvensanalyser , som også omfatter konsekvensanalysen af 
forslaget til forordning om fælles best emmelser for Den Europæiske Fond for 
Regionaludvikling, Den Europæiske Social fond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske 
Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikter ne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond, 
som er omfattet af den fælles strategiske ra mme, om generelle bestemmelser for Den 
Europæiske Fond for Regionaludvik ling, Den Europæiske Socialfond og 
Samhørighedsfonden og om ophævelse af fo rordning (EF) nr. 1083/2006 (forordningen om 
fælles bestemmelser) og konsekvensanalysen  af forslaget til forordning om ESF. 
1. IDENTIFIKATION AF PROBLEMET  
Europæisk regionalpolitik spiller en vigtig rolle med hensyn til at mobilisere lokale aktiver og 
sætte fokus på udviklingen af de t eksisterende potentiale. So m budgetrevisionen har vist, bør 
EU's budget imidlertid bruges til at finansiere fælles offentli ge goder, som medlemsstaterne 
og regionerne ikke kan finansiere se lv, eller som EU kan sikre bedre. 
Konsekvensanalysen fokuserer udelukkende på de tre områder,  hvor der erfaringsmæssigt er 
behov for justeringer. 
1.1. Støtte til virksomheder 
Samhørighedspolitikkens støtte til virkso mheder har givet gode resultater. Der er 
dokumentation for, at samhørighedspolitikke n i 2000-2006 bidrog til at skabe mindst en 
million arbejdspladser på støttede projekter. Po litikken fokuserer imidlert id ikke tilstrækkeligt 
på SMV'er og på innovation. 
Med hensyn til SMV'er er adgang til finansiering på investeringsmarkedet et særligt stort 
problem. Det er noget andet, når de t drejer sig om at støtte store virksomheder, da manglende 
adgang til finansiering normalt ikke er et proble m for dem. Empiriske beviser viser, at det er 
mere effektivt at støtte SMV'er direkte, me ns det for større virksomheder er sådan, at 
fortrængning af private investeringer overstig er de positive virkninger. Finansiering af 
produktive investeringer i store vi rksomheder, hvor statslig in tervention ikke er nødvendig, 
har medført kritik af, at midlerne gives til vi rksomheder, som i virkeligheden ikke har brug for 
dem, og at finansieringen derfor fortrænger private investeringer i stedet for at skabe 
merværdi. 
Virksomhedsstøttens fokus varierer medlemsst aterne imellem med et stærkt fokus på 
investeringsstøtten i nogle stater og på "bl ødere" tiltag såsom innova tion i andre. I andre 
medlemsstater spiller støtte, som ikke er knytte t til innovation, fortsat en meget vigtig rolle. 
Det nuværende anvendelsesområde for EFRU er  for bredt og giver mulighed for generel 
virksomhedsstøtte til stimulering af iværksætter kulturen i alle sektorer, uanset om der har 
været markedssvigt i den pågældende sektor, og uden at tage hensyn til sektorens bidrag til 
vækst og beskæftigelse. 
 
 3Derfor er det primære problem med EFRU's nuværende anvendelsesområde, at rammerne for 
virksomhedsstøtte er for brede, og at effektivite ten og merværdien af st øtten til virksomheder 
skal maksimeres. 
1.2. Støtte til investeringer i infrastruktur 
Det primære spørgsmål, der er blevet identificeret med hensyn til rammerne for 
transportinfrastrukturstøtte i den aktuelle sam hørighedspolitik, er den manglende evne til at 
koncentrere den på EU's prioritete r. Samhørighedsstøtten har fokus eret på prior iteter, der er 
defineret i TEN-T-retningslinjerne, men ikke nødvendigvis på de områder, som er blevet 
identificeret som dem, der giver den største eu ropæiske merværdi, da de blev etableret. 
Udfordringen for samhørighedspolitikken vil være at yde et effektivt bidrag til det 
identificerede investeringsbehov på 30 mia.  EUR i vigtig TEN-T-infrastruktur i 
samhørighedslandene frem til 2020. 
Desuden er det vigtigt at styrke koordineringe n af de forskellige EU-instrumenter for TEN-T-
finansiering. Hidtil har TEN-T-programmet fo kuseret på bløde tiltag som finansiering af 
feasibilityundersøgelser, og Samhørighedsfo nden har fokuseret på investeringer i 
infrastruktur. Koordinationsspørgsmålet er e ndnu mere relevant nu, hvor anvendelsesområdet 
for Samhørighedsfonden, som defineret i trakta ten, omfatter fysiske investeringer i TEN-T, 
som det nyligt foreslåede initiativ for netforbind elser i Europa ("Connecting Europe Facility" 
(CEF)) også vil finansiere. 
1.3. Territorialt samarbejde 
Med hensyn til terr itorialt samarbejde ligger merværdien  i den kendsgerning, at samarbejdet 
giver mulighed for fælles tiltag, som er nødvendige for at hå ndtere udfordringer, som i 
stigende grad går på tværs af nationale/regionale grænser. 
• grænseoverskridende problemer 
• udveksling af god praksis 
• samarbejde i tilfælde af stordriftsfordele og kritisk masse 
• samarbejde med henblik på bedre forvaltning 
• samarbejde ved EU's ydre grænser om spør gsmål vedrørende sikkerhed og stabilitet 
samt gensidigt fordelagtige forbindelser. 
Målet om europæisk territorialt samarbejde er finansieret af EFRU me d et samlet budget på 
8,7 mia. EUR, hvilket er 2,5 % af den samlede bevilling for 2007-13 til samhørighedspolitikken. 
Selv om de kan løse en række af de spørgs mål, der er nævnt ovenfor, i den indeværende 
periode, er der fortsat plads til forbedring er i programmerne for europæisk territorialt 
samarbejde: 
• Manglende strategisk fokus, hvilket resulter er i brede interventi onsstrategier, der gør 
det vanskeligt at opnå en klart identificerbar virkning. 
 
 4• Manglende effektiv koordination for at fi nde kompromiser mellem kravene i EU's 
forordninger og retsgrundlaget i de involverede medlemsstater. 
1.4. Begrundelse for EU's foranstaltninger 
EU's foranstaltninger støttes både på de mål, der er beskrevet i traktatens artikel 174, og på 
subsidiaritetsprincippet. Retten til at træffe fora nstaltninger er knæsat i artikel 3 i traktaten om 
Den Europæiske Union: "[Unionen] fremmer øk onomisk, social og territ orial samhørighed og 
solidaritet mellem medlemsstaterne" samt i EUF-traktatens artikel 175, hvor Unionen 
udtrykkeligt anmodes om at gennemføre denne politik gennem struktur fondene, og i artikel 
177, som beskriver Samhørighedsfondens rolle.  
2. MÅLSÆTNINGER  
Den overordnede målsætning  er defineret i EUF-traktatens artikel 176, hvor det bestemmes, 
at EFRU "skal bidrage til at udl igne de største regionale skævhe der i Unionen ved at deltage i 
udviklingen og strukturtilpasningen af de om råder, der er bagefter i udvikling, og i 
omstillingen af de industriområder, der er i tilbagegang". Ifølge tr aktatens artikel 177 er 
formålet med Samhørighedsfonden at yde "finan sielle bidrag til projekter inden for miljø og 
transeuropæiske net på transportinfrastrukturområdet". 
I lyset af denne konsekvensanalys es anvendelsesområde er de specifikke målsætninger  at 
sikre, at EFRU og Sam hørighedsfonden bruges: 
• på en virkningsfuld måde 
• på en effektiv måde 
• på en måde, som skaber stor europæisk merværdi. 
De operationelle målsætninger drejer sig om de enkelte spørgsmål, som er blevet drøftet, og 
er følgende: 
• Virksomhedsstøtte: For at sikre, at invester ingsstøtten til virksomheder bidrager til 
bæredygtig vækst og beskæftigel se, og at støtten til innova tion bidrager til udvikling 
af det lokale og regionale potentiale 
• Infrastrukturinvesteringer: For at sikre,  at der fokuseres tilstrækkeligt på de 
europæiske prioriteter 
• Territorialt samarbejde: For at sikre, at der fokus eres tilstrækkeligt på de europæiske 
prioriteter med fleksibilitet til, at medl emsstaterne og regionerne kan vælge tematiske 
mål.  
 
3. POLITISKE LØSNINGSMODELLER  
 
De forskellige løsningsmodeller er medtaget i konsekvensanalysen for at behandle problemet 
med anvendelsesområdet i overensstemmelse me d de fastlagte målsætninger, således at 
alternativer, lige fra moderate tilpasni nger af de nuværende ordninger til mere 
gennemgribende ændringer, afspejles.   
 
 53.1.1.  Løsningsmodel 1 – Uændret politik 
• Anvendelsesområdet for EFRU forbliver bredt med fokus på produktive investeringer 
og udvikling af det eksisterende potentiale. 
• Der ydes direkte støtte primært, men ikke udelukkende, til SMV'er. 
3.1.2.  Løsningsmodel 2 – Mere målrettet st øtte til store virksomheder med 
fokus på F&U, innovation og centrale støtteteknologier  
• Støtten til generelle produktive investeringer for at skabe og fastholde arbejdspladser 
begrænses til SMV'er. 
• Støtte til udvikling af det eksisterende potentiale til både store og små virksomheder 
ved at støtte regional og lokal udvi kling samt forskning og innovation. 
3.1.3.  Løsningsmodel 3 – Ingen støtte ti l store virksomheder, kun lån og 
kapitalfinansiering til SMV'er 
• Alle produktive investeri nger støttes med ikke-tils kudsbaseret bistand gennem 
innovative finansieringsinstrumenter. 
3.2. Rammer for infrastrukturstøtte gennem EFRU og 
Samhørighedsfonden 
3.2.1.  Løsningsmodel 1 – Status quo 
• EFRU og Samhørighedsfonden fortsæ tter med at finansiere større 
infrastrukturprojekter i alle EU's regione r, hvor finansieringen koncentreres på de 
mindre udviklede regioner. Finansiering fra Samhørighedsfonden ydes kun i fattige medlemsstater. 
• I de mindre udviklede regioner er der fokus  på både priorite rede projekter af 
europæisk interesse, som identificeret  i den nye TEN-T-ramme, samt på sekundær 
infrastruktur. 
• Endvidere finansierer TEN-T-programmet fort sat infrastrukturproje kter med en stor 
EU-merværdi i udviklede regioner med særligt fokus på bløde foranstaltninger (f.eks. 
feasibilityundersøgelser osv.). 
• Nationale operationelle programmer omfatte r infrastrukturinvesteringerne, hvor 
prioriteterne fastsættes på nationalt plan. 
3.2.2.  Løsningsmodel 2 – Større fokus på europæiske prioriteter i større 
infrastrukturinvesteringer i mindre udviklede regioner og "Connecting Europe Facility"-init iativet i mere udviklede regioner 
• Samhørighedsfonden finansierer infrastruktur investeringer på området for strategiske 
europæiske investeringer. Fonden er  kun tilgængelig i fattige medlemsstater. 
• EFRU vil sigte mod projekter af na tional og/eller regi onal interesse.  
 
 6• Større infrastrukturinvesteringer er  dækket af nationale programmer, og 
investeringernes forenelighed med EU's pr ioriteter sikres gennem en bindende liste 
over strategiske investeringsprojekter, der skal gennemføres frem til 2020, og som er 
blevet udvalgt og afhandlet me d medlemsstaterne og indgår i 
partnerskabskontrakterne. Støtten til di sse projekter vil blive øremærket. 
• Forudgående betingelser på området for st rategisk planlægning vil gå hånd i hånd med 
det fastlagte fokus på strategiske i nvesteringer i bæredygtig transport. 
• Investeringer af national og regional betydning vil blive prioriteret efter deres bidrag 
til bæredygtighed og til nettet. 
• Den målrettede CEF vil suppl ere investeringer under samhør ighedspolitikken i fysisk 
infrastruktur, ikke kun bløde investeringer. CEF vil finans iere infrastrukturprojekter 
med stor EU-merværdi. Der vil blive afsa t 10 mia. EUR inden for den finansielle 
bevilling til Samhørighedsfonden til CEF. 
 
3.2.3.  Løsningsmodel 3 – Større fokus på national infrastruktur gennem 
Samhørighedsfonden 
 
• Samhørighedsfonden finansiere r infrastrukturinvesteringer i strategiske europæiske 
prioriteter på området for vi gtige og omfattende TEN-T-net. 
• EFRU vil sigte mod projekter af national og/eller re gional interesse. 
• Som ved løsningsmodel 2 er større infras trukturinvesteringer omfattet af nationale 
programmer. 
• Facilitetens investeringer vil kun fokusere på de mere udviklede medlemsstater og 
finansiere infrastrukturprojek ter med stor EU-merværdi. 
• Samhørighedsfonden vil finansiere proj ekter i mindre udviklede medlemsstater og 
derfor geografisk supplere CEF. Der vil ik ke ske nogen overførsel af 10 mia. EUR fra 
Samhørighedsfonden til CEF. 
3.3. Territorialt samarbejde 
 
3.3.1.  Løsningsmodel 1 – Uændret politik 
• Prioriteterne for samarbejdsprogrammer vil fortsat blive bredt defineret. 
• Der vil ikke blive etableret nogen formel  forbindelse mellem samarbejdsprogrammer 
og konvergens-/konkurrenceevneprogrammer. 
 
 73.3.2.  Løsningsmodel 2 – Tematisk koncen tration og styrket forbindelse til 
andre programmer 
• Antallet af tematiske mål, der kan vælges mellem i det grænseoverskridende og 
tværnationale samarbejde, vil blive begrænset. 
• Samarbejdsaspekter vil være en integreret  del af den generelle  strategiske ramme. 
3.3.3.  Løsningsmodel 3 – Integration af samarbejde i de regionale 
programmer 
• Ikke flere særskilte programmer  for territorialt samarbejde. 
• Samarbejdsaktiviteter udføres inden for ra mmerne af de eksisterende regionale 
programmer med en åbning, der giver mulighed for samarbejdsforanstaltninger. 
4. SAMMENLIGNING AF LØSNINGSMODELLERNE  
Rammer for virksomhedsstøtte finansieret af EFRU 
Ved løsningsmodellen med uændret politik give r et relativt bredt interventionsområde 
medlemsstaterne tilstrækkelig fleksibilitet til at vælge de interventionsområder, som 
imødekommer deres udfordringer bedst muligt, hvor den største andel af støtten går til 
SMV'er og FTUI. Investeringsstøtten til store virksomheder bevares imidlertid, hvilket kan resultere i, at de offentlige midl er fortrænger private investeringer. 
I løsningsmodel 2 vil støtten til store virk somheder blive begrænset til specifikke 
investeringer beregnet til at st øtte udviklingen af det eksist erende potentiale i regionen, 
primært inden for området innovation, nye tek nologier og forskningssamarbejde og fælles 
initiativer mellem store virksomheder, SMV'er og andre institutioner. Endvidere er der ved 
denne løsningsmodel mulighed for at øge anvende lsen af ikke-tilskudsbaserede instrumenter, 
navnlig i forbindelse med investeringsstøtte, so m generelt forbindes med lavere risiko og 
omfatter et større dødvægtstab i forhold til investeringer i innova tion og højrisikoaktiviteter.  
Disse foranstaltninger vil reducere dødvægtst ab, men også reducere fleksibiliteten for 
medlemsstaterne. 
I løsningsmodel 3 vil et forbud mod tilskudsbaseret bistand til store virksomheder styrke 
støttens fleksibilitet og gi ve en større løftegangs effekt. De innovations- og 
forskningsaktiviteter, der er nødvendige for at nå EU's overordnede mål, kan imidlertid blive modvirket, fordi bistand uden t ilbagebetalingspligt er mere effektiv for innovative, F&U-
intensive projekter langt væk fra markedet. Et skift fra gavebist and til bistand med 
tilbagebetalingspligt til store virksomheder kunne også forårsage en væsentlig stigning i de 
administrative omkostninger for forvaltningsmyndighederne. 
For at gøre støtten mere effektiv og styrke dens bidrag til det lokale og regionale potentiale 
samt den lokale og regionale vækst og beskæf tigelse er løsningsmodel 2 den foretrukne 
løsningsmodel. 
Rammer for infrastrukturstøtte gennem EFRU og Samhørighedsfonden 
 
 8Ved scenariet med uændret politik vil de fordele, som EU's støtte  til infrastruktur har skabt, 
fortsætte. Fokus på de europæiske  netprioriteter vil imidlertid fortsat være utilfredsstillende, 
og infrastrukturinvesteringerne i mere velstående regioner vil reducere effektiviteten. Uden koordinering mellem samhørighedspolitikken og CEF vil EU's infrastruktur fortsat være 
fragmenteret. 
Med løsningsmodel 2 vil et større fokus på euro pæiske prioriteter, CE F og afgrænsning af 10 
mia. EUR fra Samhørighedsfonden give mulighed for at koncentrere sig om EU's prioriterede 
projekter. Denne løsningsmodel reducerer imidlertid medlemsstaternes og regionernes 
fleksibilitet. 
Løsningsmodel 3 vil give mulighed for, at infrastrukturinvesteringer vil forblive i 
konvergensregioner, hvor der er størst behov fo r basal infrastruktur. De n største fordel ved 
denne løsningsmodel er, at den giver samhør ighedslandene fuld fleksibilitet til at 
imødekomme de regionale og nationale prioritete r i disse regioner. Den største ulempe ved 
denne løsningsmodel er, at Samhørighedsfonden ikke fokuserer tilstrækkeligt på vigtige TEN-
T-projekter. 
På grundlag af EU's mervær di og koordinering mellem CE F og Samhørighedsfonden er 
løsningsmodel 2 den foretrukne løsningsmodel. 
 
Territorialt samarbejde 
Ved løsningsmodellen med uænd ret politik har prog rammerne for europæisk territorialt 
samarbejde større fleksibilitet til at vælge, hvilke politikområder de vil fokusere på. Ulempen 
er imidlertid et generelt manglende strategi sk fokus og ingen klar identifikation af de 
forventede programresultater. Endvidere gør denne løsningsm odel det vanskeligt at sikre 
komplementaritet med andre EU-programmer. 
Løsningsmodel 2 vil sikre større overenss temmelse mellem samarbejdsprogrammerne og 
Europa 2020-strategien. Den vil give en større interventionsl ogik i programmerne på grund af 
fastsættelsen af programmernes  mål efter forventet output og resultat. Endvidere vil 
synergierne med de regionale operationelle prog rammer blive øget. Ikke desto mindre kunne 
denne løsningsmodel føre til mindre fleksi bilitet i udformningen af programmerne. 
Løsningsmodel 3 vil medføre øget synergi og komme det regionale program til gode ved at 
tilføje en EU-dimension. Det vil ikke desto mi ndre kun give mulighed for samarbejde om 
specifikke projekter og ikke fremme den langsigtede  udvikling af en integreret strategi for et 
grænseoverskridende eller tværnationalt territo rium. Der vil også være risiko for, at EU-
dimensionen vil blive nedprior iteret i programmeringen. Det vil være vanskeligere at udvikle 
fælles projekter uden en støttestruktur. 
For at skabe et bedre fokus på de europæiske prioriteter og udvikle en kl ar interventionslogik i 
programmerne og større merværdi er lø sningsmodel 2 den foretrukne løsning. 
 
 95. OVERVÅGNING OG EVALUERING  
Overvågnings- og evalueringssystemerne for samhørighedspolitikken vil blive styrket i 
forhold til den aktuelle situation med et øget fokus på resultater og tilpasning til Europa 2020-
strategien. Helt konkret vil dette betyde følgende: 
• Programmerne vil omfatte en klar formul ering af de ønskede ændringer, hvordan 
dette vil bidrage til Europa 2020-målene, og hvordan anvendelse af ressourcerne til 
bestemte interventioner (output) vil skab e ændringer (resultater). Dette vil blive 
udtrykt i output- og resultatindika torer. Hvor det er relevant, vil der blive anvendt et 
sæt fælles indikatorer, som er tilpasset Europa 2020-målene. 
• De enkelte programmer vil omfatte en re sultatramme, som fastsætter kvantificerede 
milepæle for hver prioritet, udarbejdet  på grundlag af et begrænset antal 
programindikatorer for at give  en klar indikation af frem skridtet med hensyn til at 
opfylde prioriteter, der er knyttet til Europa 2020. 
• Disse milepæle for resultatrammen vil bliv e foreslået af medlemsstaten og aftalt 
mellem Kommissionen og medlemsstaterne. 
• Partnerskabskontrakten vil indeholde en sa mmenfatning af milepælene, metode og de 
vigtigste principper. 
De operationelle programmers resultater vil bliv e overvåget regelmæssigt på grundlag af 
programindikatorerne. Årlige gennemførelsesra pporter vil indeholde ra pporter om realiseret 
output i forhold til målene med analyser af årsagerne til under- e ller overopfyldelse. 
Overvågningsudvalg vil se nærmere på beho vet for eventuelle ændringer eller andre 
initiativer for at sikre, at programmet holder kursen. Resultater ne vil også blive overvåget og 
indrapporteret, efterhånden so m oplysninger bliver tilgænge lige, og vil blive drøftet i 
overvågningsudvalget og på  årlige revisionsmøder. 
Det er planen, at der vil være to formelle revi sionspunkter til at måle fr emskridtet i forhold til 
de milepæle, der er defineret i resultatra mmen. Kommissionen vil foretage den første 
undersøgelse af fremskridtet m od opfyldelse af de aftalte milepæle i 2017 på grundlag af 
årlige gennemførelsesrapporter med hensyn t il absorption og output. Den anden undersøgelse 
vil finde sted i 2019.