FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 46/2002

fastlagt af Rådet den 7. juni 2002

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/.../EF af ... om bygningers energimæssige ydeevne

(2002/C 197 E/02)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),

efter proceduren i traktatens artikel 251(4), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I henhold til traktatens artikel 6 skal miljøbeskyttelseskrav integreres i udformningen og gennemførelsen af Fællesskabets politikker og aktioner.

(2) De naturressourcer, som i henhold til traktatens artikel 174 skal udnyttes forsigtigt og rationelt, omfatter olieprodukter, naturgas og faste brændstoffer, som er vigtige energikilder, men også de vigtigste kilder til kuldioxidemissioner.

(3) Øget energieffektivitet er en vigtig del af den pakke af politikker og foranstaltninger, som må iværksættes, hvis Kyoto-protokollen skal efterkommes, og bør også indgå i enhver pakke af politiske tiltag til opfyldelse af yderligere forpligtelser.

(4) Styring af energiefterspørgslen er et vigtigt redskab, hvormed Fællesskabet kan påvirke det globale energimarked og dermed forsyningssikkerheden på længere sigt.

(5) Rådet har i konklusioner vedtaget den 30. maj 2000 og den 5. december 2000 tilsluttet sig Kommissionens handlingsplan for energieffektivitet og anmodet om forslag til særlige foranstaltninger i byggesektoren.

(6) Bolig- og tertiærsektoren, hvis energiforbrug i høj grad er forbundet med bygninger, står for over 40 % af det endelige energiforbrug i Fællesskabet, og sektoren er i vækst, hvilket nødvendigvis vil øge dens energiforbrug og dermed dens udledning af kuldioxid.

(7) Rådets direktiv 93/76/EØF af 13. december 1993 om begrænsning af kuldioxidemissionerne ved forbedring af energieffektiviteten (Save)(5), som kræver, at medlemsstaterne udvikler, gennemfører og aflægger rapport om programmer vedrørende energieffektivitet i bygninger, begynder nu at få væsentlige positive virkninger. Ikke desto mindre er der brug for en supplerende retsakt, som skal fastlægge mere konkrete foranstaltninger med det formål at gennemføre de store urealiserede energisparemuligheder og mindske de store forskelle mellem medlemsstaternes resultater på dette område.

(8) Rådets direktiv 89/106/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer(6) kræver, at bygværker og deres opvarmnings-, kølings- og ventilationsanlæg konstrueres og udføres på en sådan måde, at energiforbruget er moderat under hensyn til stedets klimatiske forhold og til beboerne.

(9) Foranstaltninger til yderligere forbedring af bygningers energimæssige ydeevne bør tage hensyn til klima og lokale forhold samt indemiljø og omkostningseffektivitet. De bør ikke stride mod andre væsentlige krav til bygninger såsom tilgængelighed, forsigtighed og bygningens anvendelse.

(10) Bygningers energimæssige ydeevne bør beregnes ved hjælp af en metode, som kan differentieres på regionalt plan, og som foruden varmeisolering omfatter andre forhold, der spiller en stigende rolle, for eksempel opvarmnings- og klimaanlæg, anvendelse af vedvarende energi og bygningens udformning. En fælles fremgangsmåde for denne proces, som gennemføres af kvalificerede og/eller godkendte eksperter, hvis uafhængighed skal sikres på grundlag af objektive kriterier, vil bidrage til at skabe lige vilkår for medlemsstaternes bestræbelser på at spare energi i byggesektoren, og kan desuden give potentielle ejere eller brugere bedre oplysning om energimæssig ydeevne på Fællesskabets ejendomsmarked.

(11) Kommissionen vil videreudvikle standarder som f.eks. EN 832 eller PrEN 13790, også med hensyn til klimaanlæg og belysning.

(12) Bygninger påvirker energiforbruget i lang tid fremover, og nye bygninger bør derfor opfylde mindstekrav til energimæssig ydeevne, der er tilpasset stedets klima. Retningslinjerne for god praksis bør i den forbindelse sigte mod optimal anvendelse af de elementer, der fremmer forbedring af den energimæssige ydeevne. Da mulighederne for at anvende alternative energiforsyningssystemer generelt ikke udnyttes fuldt ud, bør de tekniske, miljømæssige og økonomiske muligheder for alternative systemer undersøges. Medlemsstaten kan gøre dette én gang ved en undersøgelse, som resulterer i en liste over energibevarelsesforanstaltninger, på gennemsnitlige lokale markedsbetingelser, der opfylder omkostningseffektivitetskriterierne. Før byggeriet indledes, kan der anmodes om særlige undersøgelser, hvis foranstaltningen eller foranstaltningerne skønnes mulige.

(13) Større renoveringer af eksisterende bygninger over en vis størrelse bør benyttes som en anledning til at foretage omkostningseffektive tiltag for at forbedre bygningernes energimæssige ydeevne. Større renoveringer er tilfælde, hvor de samlede omkostninger ved renoveringen af bygningens ydre mure og/eller energiinstallationer, f.eks. opvarmningsanlæg, varmtvandsforsyning, klimaanlæg, ventilation og belysning, er på over 25 % af bygningens værdi med fradrag af værdien af den grund, hvor bygningen ligger, eller hvor over 25 % af bygningens ydre mure er under renovering.

(14) En forbedring af en eksisterende bygnings samlede energimæssige ydeevne betyder dog ikke nødvendigvis en totalrenovering af bygningen, men kan være begrænset til de dele, som er mest relevante for bygningens energimæssige ydeevne, og som er omkostningseffektive.

(15) Renovationskravene til eksisterende bygninger bør ikke være uforenelige med bygningens tilsigtede funktion, kvalitet eller karakter. Det bør være muligt at få dækket ekstraomkostninger ved en sådan renovering inden for en rimelig tidsfrist, der står i relation til investeringens forventede tekniske levetid, ved øgede energibesparelser.

(16) Attesteringen kan støttes af programmer for at lette lige adgang til forbedringer af den energimæssige ydeevne, kan være baseret på aftaler mellem de berørte parters organisationer og et organ, som er udpeget af medlemsstaterne, og kan foretages af energitjenesteydelseselskaber, som indvilliger i at forpligte sig til at foretage de fastlagte investeringer. Ordningerne bør overvåges og følges op af medlemsstaterne, der også bør fremme anvendelsen af incitamentsordninger. Attesten bør så vidt muligt beskrive den faktiske situation for bygningens energimæssige ydeevne og kan revideres på den baggrund. Bygninger, som anvendes af offentlige myndigheder, og offentligt tilgængelige bygninger bør gøres til forbilleder med hensyn til opfyldelse af miljø- og energimæssige hensyn, og de bør derfor energiattesteres med jævne mellemrum. De derved fremkomne oplysninger om disse bygningers energimæssige ydeevne bør formidles til offentligheden, ved at energiattesterne opslås på iøjnefaldende steder. Fejlanvendelse af varme-, klima- og ventilationsanlæg bør modvirkes ved opslag om officielt anbefalet indetemperatur sammen med visning af den faktisk målte temperatur. Dette bør bidrage til at undgå unødigt energiforbrug, uden at det går ud over indeklimakomforten (termisk komfort) i forhold til udetemperaturen.

(17) Antallet af klimaanlæg i de sydeuropæiske lande er steget i de seneste år. Dette giver store problemer i spidsbelastningsperioder, forhøjer prisen på elektricitet og forstyrrer energibalancen i de pågældende lande. Strategier, der forbedrer bygningers termiske ydeevne i sommerperioden, bør prioriteres. Der bør med henblik herpå videreudvikles passive afkølingsteknikker, først og fremmest sådanne, som forbedrer indeklimaet og mikroklimaet omkring bygningerne.

(18) Kvalificerede personers regelmæssige vedligeholdelse af kedler og klimaanlæg kan bidrage til, at disse anlæg hele tiden er korrekt indstillet i overensstemmelse med produktspecifikationen, så deres ydelse bliver miljømæssigt, sikkerhedsmæssigt og energimæssigt optimal. Det er rimeligt, at der foretages en uafhængig vurdering af hele varmeanlægget, hver gang udskiftning kan komme i betragtning, på grundlag af omkostningseffektivitet.

(19) Der bør i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 5, på fællesskabsplan fastsættes overordnede principper for et system af krav til energimæssig ydeevne, men den nærmere gennemførelse bør overlades til medlemsstaterne, så hver medlemsstat kan vælge den ordning, der passer bedst til landets særlige situation. Dette direktiv omfatter kun det minimum, der er nødvendigt for at nå disse mål.

(20) Der bør være mulighed for hurtigt at kunne tilpasse beregningsmetoden og for, at medlemsstaterne regelmæssigt kan revidere minimumskravene for bygningers energimæssige ydeevne med hensyn til den tekniske udvikling og udviklingen inden for standardisering.

(21) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(7) -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Formål

Formålet med dette direktiv er at fremme bygningers energimæssige ydeevne i Fællesskabet under hensyntagen til udeklima og lokale forhold, samt indeklimakrav og omkostningseffektivitet.

Dette direktiv indeholder krav vedrørende:

a) en overordnet ramme for en metode til beregning af bygningers samlede energimæssige ydeevne

b) anvendelse af mindstekrav til nye bygningers energimæssige ydeevne

c) anvendelse af mindstekrav til den energimæssige ydeevne for store eksisterende bygninger, der skal gennemgå omfattende renoveringsarbejder

d) energiattestering for bygninger, og

e) regelmæssigt eftersyn af kedler og klimaanlæg i bygninger samt vurdering af varmeanlægget, når dets kedler er ældre end 15 år.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

1. bygning: en konstruktion med tag og mure, hvor der anvendes energi til regulering af indeklimaet; en bygning kan betyde en bygning som helhed eller en del af en bygning, der er udformet eller ændret til særskilt benyttelse

2. en bygnings energimæssige ydeevne: en bygnings samlede energieffektivitet udtrykt ved et eller flere indikatortal, som beregnes under hensyntagen til bygningens varmeisolering, dens tekniske egenskaber og egenskaberne ved dens installationer, dens udformning og placering i forhold til klimamæssige aspekter, udsættelse for sol og påvirkning fra tilstødende bygninger, egenproduktion af energi og andre forhold herunder indeklima, der påvirker behovet for energi

3. energiattest for en bygning: et certifikat, der er anerkendt af medlemsstaten eller af en af denne udpeget juridisk person, og som bl.a. viser bygningens energimæssige ydeevne beregnet efter en metode, der bygger på de generelle rammebestemmelser i bilaget

4. kraftvarme: samtidig omdannelse af primære brændstoffer til mekanisk eller elektrisk energi og varmeenergi, der opfylder visse kvalitetskriterier vedrørende energieffektivitet

5. klimaanlæg: en kombination af alle komponenter, der er nødvendige til en form for luftbehandling, hvor temperaturen kontrolleres eller kan sænkes, eventuelt kombineret med regulering af ventilation, fugtighed og luftrenhed

6. kedel: en kombination af kedelbeholder og brænder, der er konstrueret til at overføre forbrændingsvarme til vand

7. nominel nytteeffekt udtrykt i kW: den af fabrikanten fastsatte og garanterede maksimale varmeeffekt ved kontinuerlig drift under overholdelse af den af fabrikanten angivne virkningsgrad

8. varmepumpe: en anordning eller et anlæg, som trækker varme ved lav temperatur ud af luft, vand eller jord og leverer varme til bygningen.

Artikel 3

Vedtagelse af en metode

Medlemsstaterne anvender en metode på nationalt eller regionalt plan til beregning af bygningers energimæssige ydeevne på grundlag af de generelle rammebestemmelser, der er anført i bilaget. Del 1 og 2 i disse rammebestemmelser tilpasses til den tekniske udvikling efter proceduren i artikel 14, stk. 2, idet der tages hensyn til standarder og normer, der er gennemført i medlemsstaternes lovgivning.

Denne metode fastsættes på nationalt eller regionalt plan.

En bygnings energimæssige ydeevne angives ved et gennemskueligt udtryk, der kan omfatte en indikator for udledning af CO2.

Artikel 4

Fastsættelse af krav til energimæssig ydeevne

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at der fastsættes mindstekrav til energimæssig ydeevne i bygninger på grundlag af metoden i artikel 3. Ved fastsættelsen af krav kan medlemsstaterne sondre mellem nye og eksisterende bygninger og mellem forskellige kategorier af bygninger. Disse krav skal tage hensyn til almindelige indeklimabetingelser, med henblik på at undgå mulige negative effekter som for eksempel utilstrækkelig ventilation, samt til lokale forhold og bygningens anvendelse og alder. Kravene revurderes jævnligt og mindst hvert femte år og holdes ajour med den tekniske udvikling inden for byggesektoren.

2. Kravene til energimæssig ydeevne finder anvendelse i overensstemmelse med artikel 5 og 6.

3. Medlemsstaterne kan beslutte ikke at fastsætte eller anvende kravene i stk. 1 for følgende kategorier af bygninger:

- bygninger og mindesmærker, der er offentligt beskyttet som en del af et særligt udpeget miljø eller på grund af deres særlige arkitektoniske eller historiske værdi, hvis overholdelse af kravene ville indebære en uacceptabel ændring af deres karakter eller udseende

- bygninger der anvendes til gudstjenester og andre religiøse formål

- midlertidige bygninger, som det er planlagt at anvende i højst to år, industrianlæg, værksteder og landbrugsbygninger med lavt energiforbrug, der ikke anvendes til beboelse, samt landbrugsbygninger, der ikke anvendes til beboelse og anvendes af en sektor, der er omfattet af en national sektoraftale om den energimæssige ydeevne

- boliger, der er beregnet til at blive benyttet højst fire måneder om året

- fritliggende bygninger med et samlet nytteareal på under 50 m2.

Artikel 5

Nye bygninger

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at nye bygninger opfylder de mindstekrav til energimæssig ydeevne, der er omhandlet i artikel 4.

For nye bygninger med et samlet nytteareal på over 1000 m2, sikrer medlemsstaterne, at tekniske, miljømæssige og økonomiske muligheder for alternative systemer, f.eks.:

- decentrale energiforsyningssystemer baseret på vedvarende energi

- kraftvarme

- fjernvarme- eller gruppeopvarmningsanlæg eller fjern- eller gruppekøleanlæg, hvis det er tilgængeligt

- varmepumper under visse omstændigheder,

er overvejet, og at der er taget hensyn hertil, inden byggeriet indledes.

Artikel 6

Eksisterende bygninger

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den energimæssige ydeevne forbedres med henblik på at opfylde mindstekravene, for så vidt dette er teknisk, funktionelt og økonomisk muligt, når bygninger med et samlet nytteareal på over 1000 m2 gennemgår større renoveringsarbejder. Medlemsstaterne udleder disse mindstekrav til energimæssig ydeevne på grundlag af de krav til energieffektivitet, som er fastsat for bygninger i overensstemmelse med artikel 4. Kravene kan fastsættes enten for den renoverede bygning som helhed eller for de renoverede systemer eller komponenter, når disse indgår i en renovering, der skal foretages inden for en begrænset tidsfrist, med ovennævnte mål at forbedre bygningens samlede energimæssige ydeevne.

Artikel 7

Energiattest

1. Medlemsstaterne sikrer, at der ved opførelse, salg og udleje af bygninger forelægges en energiattest for ejeren, eller at ejeren forelægger den potentielle køber eller lejer en sådan attest, alt efter omstændighederne. Attestens gyldighed må ikke overstige 10 år.

Attestering for lejligheder eller enheder til særskilt brug i ejendomme kan baseres på:

- en fælles attestering for hele bygningen for ejendomme med fælles varmeanlæg,

eller

- en vurdering af en anden repræsentativ lejlighed i samme ejendom.

Medlemsstaterne kan undtage de kategorier, der er omhandlet i artikel 4, stk. 3, fra anvendelsen af denne artikel.

2. En bygnings energiattest skal indeholde referenceværdier som f.eks. aktuelle lovpligtige normer og benchmarks, så forbrugerne kan sammenligne og vurdere bygningers energimæssige ydeevne. Attesten skal være ledsaget af råd om, hvordan den energimæssige ydeevne kan forbedres ud fra en vurdering af omkostningseffektiviteten.

Formålet med attesterne er at give information, og eventuelle følger af disse attester i form af retsforfølgning eller andet afgøres i overensstemmelse med de nationale bestemmelser.

3. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger for at sikre, at der i bygninger med et samlet nytteareal på over 1000 m2, som anvendes af offentlige myndigheder og af institutioner, som yder offentlig service til en lang række personer, og hvor de pågældende derfor kommer ofte, opslås en højst ti år gammel energiattest på et sted, der tydeligt kan ses af alle.

Intervallet af de anbefalede og faktiske indendørstemperaturer og i givet fald andre relevante indeklimaparametre kan vises tydeligt i disse bygninger.

Artikel 8

Eftersyn af kedler

For så vidt angår nedsættelse af energiforbruget og begrænsning af kuldioxidemissionerne skal medlemsstaterne enten:

a) træffe de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre regelmæssigt eftersyn af kedler, som opvarmes med ikke-vedvarende flydende eller fast brændsel, med en nominel nytteeffekt på 20-100 kW. Et sådant eftersyn kan også foretages af kedler, som bruger andre former for brændsel.

Kedler med en nominel nytteeffekt på mere end 100 kW efterses mindst hvert andet år. For gaskedler kan denne periode udvides til 4 år.

For varmeanlæg med mere end femten år gamle kedler med en nominel nytteeffekt på over 20 kW, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af et engangseftersyn af hele varmeanlægget. På grundlag af dette eftersyn, der skal omfatte en vurdering af kedlens effektivitet og dens dimensionering i forhold til bygningens opvarmningsbehov, rådgiver de autoriserede eksperter brugerne med hensyn til udskiftning af kedlen, andre ændringer af varmeanlægget og alternative løsninger

eller

b) tage skridt til at sikre rådgivning af brugerne med hensyn til udskiftning af kedlen, andre ændringer af varmeanlægget og alternative løsninger, som kan indebære eftersyn for at vurdere kedlens effektivitet og passende størrelse. Den samlede virkning af denne metode skal i store træk svare til virkningen af bestemmelserne i litra a). Medlemsstater, der vælger denne mulighed, skal hvert andet år sende Kommissionen en rapport om ækvivalensen af deres metode.

Artikel 9

Eftersyn af klimaanlæg

For så vidt angår nedsættelse af energiforbruget og begrænsning af kuldioxidemissionerne træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at der regelmæssigt foretages eftersyn af klimaanlæg med en nominel køleeffekt på over 12 kW.

Dette eftersyn skal omfatte en vurdering af klimaanlæggets effektivitet og dets dimensionering i forhold til bygningens kølebehov. Brugerne skal have passende rådgivning om mulig forbedring eller udskiftning af klimaanlægget og om alternative løsninger.

Artikel 10

Uafhængige eksperter

Medlemsstaterne skal sikre, at attestering af bygninger og udarbejdelse af ledsagende råd samt eftersyn af kedler og klimaanlæg udføres uvildigt af kvalificerede og/eller godkendte eksperter, hvad enten de er selvstændige eller ansat i offentlige organer eller private virksomheder.

Artikel 11

Revision

Kommissionen evaluerer, bistået af det udvalg, der er nedsat i medfør af artikel 14, dette direktiv i lyset af de erfaringer, der er gjort med dets anvendelse, og forelægger om nødvendigt forslag vedrørende bl.a.:

a) mulige supplerende foranstaltninger i forbindelse med renovering i bygninger med et samlet nytteareal på under 1000 m2

b) generelle incitamenter med henblik på yderligere energieffektive foranstaltninger i bygninger.

Artikel 12

Oplysning

Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger for at oplyse brugerne af bygninger om de forskellige måder, der kan bidrage til at forbedre den energimæssige ydeevne. Kommissionen skal, når medlemsstaterne anmoder herom, bistå med gennemførelsen af sådanne oplysningskampagner, der kan indgå i fællesskabsprogrammer.

Artikel 13

Tilpasning af rammebestemmelserne

Del 1 og 2 i bilaget revideres med jævne mellemrum, som ikke må være kortere end to år.

Tilpasninger til den tekniske udvikling af del 1 og 2 i bilaget vedtages efter proceduren i artikel 14, stk. 2.

Artikel 14

Udvalg

1. Kommissionen bistås af et udvalg.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dens artikel 8.

Tidsrummet i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.

3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 15

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den ...(8). De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne kan, som følge af mangel på kvalificerede og/eller godkendte eksperter, få en yderligere periode på fire år til at bringe bestemmelserne i artikel 7, 8 og 9 i fuld anvendelse. Når medlemsstaterne benytter sig af denne mulighed, underretter de Kommissionen og fremlægger den fornødne begrundelse samt en tidsplan for den videre gennemførelse af dette direktiv.

Artikel 16

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 17

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT C 213 E af 31.7.2001, s. 266.

(2) EFT C 36 af 8.2.2002, s. 20.

(3) Udtalelse afgivet den 15.11.2001 (EFT C 107 af 3.5.2002, s. 76).

(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 6. februar 2002 (endnu ikke offentliggjort i EFT), Rådets fælles holdning af 7. juni 2002 og Europa-Parlamentets afgørelse af ... (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(5) EFT L 237 af 22.9.1993, s. 28.

(6) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 12.

(7) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(8) 36 måneder efter dette direktivs ikrafttræden.

BILAG

Generelle rammebestemmelser for beregning af bygningers energimæssige ydeevne (artikel 3)

1) Metoderne til beregning af bygningers energimæssige ydeevne skal mindst omfatte følgende forhold:

a) varmeisoleringskarakteristika for bygningen (ydre mure og indre skillevægge, osv.). Disse karakteristika kan også omfatte lufttæthed

b) opvarmningsanlæg og varmtvandsforsyning, herunder deres varmeisoleringskarakteristika

c) klimaanlæg

d) ventilation

e) indbygget belysningsinstallation (navnlig den sektor, der ikke er beregnet til beboelse)

f) bygningers placering og orientering, herunder udeklima

g) passive solenergisystemer og solafskærmning

h) naturlig ventilation

i) indeklima, herunder det planlagte indeklima

2) I beregningen tages der, hvor det er relevant, hensyn til den positive virkning af følgende forhold:

a) aktive solenergisystemer og andre opvarmnings- og elforsyningssystemer, der bygger på vedvarende energi

b) elektricitet fremstillet på kraftvarmeanlæg

c) fjernvarme- eller gruppeopvarmningsanlæg og fjern- eller gruppekøleanlæg

d) naturligt lys

3) I forbindelse med denne beregning bør bygninger på passende vis opdeles i kategorier som f.eks.:

a) forskellige typer enfamiliehuse

b) lejlighedskomplekser

c) kontorer

d) uddannelsesbygninger

e) sygehuse

f) hoteller og restauranter

g) idrætsanlæg

h) engros- og detailhandelsbygninger

i) andre typer af energiforbrugende bygninger.

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Den 14. maj 2001 forelagde Kommissionen et forslag(1) baseret på traktatens artikel 175, stk. 1.

2. Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse(2) den 17. oktober 2001.

3. Europa-Parlamentet vedtog sin førstebehandlingsudtalelse den 6. februar 2002 og godkendte 30 ændringer. På baggrund af denne udtalelse forelagde Kommissionen et ændret forslag den 18. april 2002.

4. Den 7. juni 2002 vedtog Rådet sin fælles holdning i henhold til traktatens artikel 251.

II. FORMÅLET MED FORSLAGET

5. Forslaget har til formål at fremme bygningers energimæssige ydeevne. De væsentligste elementer i forslaget, som medlemsstaterne fortsat er ansvarlige for at iværksætte i praksis, er følgende: en overordnet ramme for en metode til beregning af bygningers energimæssige ydeevne, anvendelse af mindstekrav for nye bygninger og for eksisterende bygninger på over 1000 m2, der skal gennemgå omfattende renoveringsarbejder, energiattestering for bygninger samt regelmæssigt eftersyn af kedler og klimaanlæg.

III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

6. De vigtigste ændringer, Rådet har foretaget, er følgende:

7. Rådet har præciseret, at formålet med direktivet er at fremme bygningers energimæssige ydeevne i Fællesskabet (artikel 1). Dette formål skal opfyldes ved hjælp af en metode, som fastsættes på nationalt eller regionalt plan på grundlag af en overordnet ramme, der er anført i bilaget til direktivet. Del 1 og 2 i denne ramme tilpasses til den tekniske udvikling efter (forskrifts)proceduren i artikel 14.

8. Rådet har præciseret definitionerne af bygning (artikel 2, nr. 1), en bygnings energimæssige ydeevne (artikel 2, nr. 2) og energiattest for en bygning (artikel 2, nr. 3) og har ladet definitionerne af offentligt tilgængelige bygninger, mindstenorm for en bygnings energimæssige ydeevne og nyttevirkning udgå, da de ikke tjente noget formål i den dispositive del af den fælles holdning.

9. I artikel 4 pålægges det medlemsstaterne at sikre, at der fastsættes mindstekrav til energimæssig ydeevne for bygninger. Rådet har imidlertid præciseret, at medlemsstaterne ved fastsættelsen af disse krav kan sondre mellem nye og eksisterende bygninger. Desuden kan der gøres undtagelser for visse kategorier af bygninger, som f.eks. fredede mindesmærker, med hensyn til fastsættelse (eller anvendelse) af sådanne krav.

10. I artikel 5 præciseres det, at alle nye bygninger skal opfylde mindstekravene til energimæssig ydeevne, og det fastsættes i artikel 6, at den energimæssige ydeevne for eksisterende bygninger med et areal på over 1000 m2 også skal forbedres for at opfylde disse krav, dog kun når de gennemgår større renoveringsarbejder. Det overlades nu til medlemsstaterne at definere, hvad der skal forstås ved "større renoveringsarbejder", så der bliver den fornødne fleksibilitet. Imidlertid fremgår det af betragtning 13, at "større renoveringer" kan omfatte tilfælde, hvor omkostningerne ved renoveringen vil beløbe sig til mindst 25 % af bygningens værdi med fradrag for værdien af den grund, hvor bygningen ligger, eller hvor over 25 % af bygningens ydre mure er under renovering.

11. Der er foretaget en præcisering med hensyn til den energiattest, der er omhandlet i artikel 7, både hvad angår gyldigheden (der er udvidet fra 5 til 10 år) og hvad angår attestering for lejligheder eller enheder til særskilt brug (som kan baseres på en fælles attestering for hele bygningen eller en vurdering af en repræsentativ lejlighed i samme ejendom).

12. I artikel 8 er der en detaljeret beskrivelse af bestemmelserne vedrørende eftersyn af kedler (i det oprindelige forslag fandtes denne beskrivelse i bilaget). Af denne beskrivelse fremgår det navnlig:

- at den nominelle nytteeffekt er fastsat til et niveau mellem 20 og 100 kW (i stedet for "mere end 10 kW")

- at for kedler på mere end 100 kW kan der fastsættes en anden frist for eftersyn, hvis kedlerne opvarmes med gas.

Desuden har Rådet bestemt, at medlemsstaterne skal kunne iværksætte enten ordningen med obligatorisk eftersyn eller en alternativ løsning, forudsat at dette alternativ i store træk har samme virkning.

13. Endelig har Rådet hvad angår overgangsperioden fastsat fristen for gennemførelse af direktivet til 36 måneder (i det ændrede forslag var der ikke angivet en tidsfrist); desuden har det bestemt, at medlemsstaterne under visse omstændigheder kan få en yderligere periode på 4 år til at bringe bestemmelserne i direktivet i fuld anvendelse (artikel 15). I forbindelse med denne bestemmelse har Kommissionen fremsat en erklæring til Rådets protokol.

IV. ACCEPTEREDE ÆNDRINGER

14. Rådet har accepteret 17 af Europa-Parlamentets 30 ændringer, nogle af dem indholdsmæssigt eller i princippet.

Ændringer, der er accepteret og indarbejdet:

Ændring 36/rev: vedrørende god praksis for forbedring af den energimæssige ydeevne (betragtning 12)

Ændring 2: præciserer, at ekstraomkostninger ved renovering skal dækkes inden for en rimelig tidsfrist (betragtning 15)

Ændring 18: præcisering af begrebet "større renoveringer" (betragtning 13)

Ændring 3: det anbefales, at medlemsstaterne indfører tilskudsprogrammer for at lette lige adgang til forbedringer af den energimæssige ydeevne som følge af attesteringen (betragtning 16)

Ændring 4: problemet med spidsbelastning er taget op i betragtning 17

Ændring 5: Kommissionen påtænker at videreudvikle standarder for energimæssig ydeevne i bygninger (betragtning 11)

Ændring 8: præciserer, at minimumskravene regelmæssigt skal revideres og tilpasses til den tekniske udvikling (betragtning 20)

Ændring 9: det præciseres, at der skal tages hensyn til udeklima og lokale forhold (artikel 1)

Ændring 10: definitionen af "bygning" gøres klarere, idet det nu fremgår, at en bygning er en konstruktion med tag og mure (artikel 2)

Ændring 15: kravene til energimæssig ydeevne skal tage hensyn til lokale forhold og bygningens anvendelse og alder (artikel 4)

Ændring 19: fælles attestering for en bygning er mulig under visse omstændigheder (artikel 7)

Ændring 37/rev: præciserer, hvilke organer/virksomheder der kan udpeges til at udføre eftersyn (artikel 10)

Ændring 23: Kommissionen evaluerer direktivet og fremsætter forslag vedrørende supplerende foranstaltninger til forbedring af den energimæssige ydeevne i bygninger (artikel 11)

Ændring 24: Kommissionen bistår medlemsstaterne med gennemførelse af oplysningskampagner med henblik på at forbedre den energimæssige ydeevne (artikel 12)

Ændring 25: medlemsstaterne får 36 måneder til at gennemføre direktivet (artikel 15)

Ændring 26: metoderne til beregning af den energimæssige ydeevne inddrager nu aspektet "indeklima" (bilaget, del 1)

Ændring 29: "idrætsanlæg" er en yderligere kategori for opdeling af bygninger (bilaget, del 3).

V. IKKE INDARBEJDEDE ÆNDRINGER

15. Ikke indarbejdede ændringer: 1, 6, 7, 11 til 14, 30, 20, 21, 31, 27 og 28 - hvoraf Kommissionen har afvist ændring 1, 12, 13, 30, 21 og 27.

Rådet fandt, at disse ændringer var for detaljerede (7, 11, 12, 20), ikke stemte overens med direktivets overordnede formål (1, 6, 13, 14, 31, 27, 28) eller allerede var omfattet af nuværende bestemmelser.

(1) EFT C 213 E af 31.7.2001, s. 266.

(2) EFT C 36 af 8.2.2002, s. 20.