Beslutning fra EKSF's Rådgivende Udvalg

om USA's præsidents beslutning om at træffe foranstaltninger til beskyttelse af den amerikanske stålindustri

(enstemmigt vedtaget på det 360. plenarmøde den 10. april 2002)

(2002/C 128/02)

Det Rådgivende Udvalg har drøftet og vurderet USA's præsidents beslutning om at opkræve told på indtil 30 % for at beskytte den amerikanske stålindustri.

Det Rådgivende Udvalg bestrider ikke, at ethvert land har ret til inden for rammerne af WTO-aftalen at træffe foranstaltninger for at beskytte en indenlandsk industri, hvis betingelserne i WTO-aftalen er opfyldt.

Det Rådgivende Udvalg er enig med USA's præsident i, at

- den amerikanske jern- og stålindustri snarest muligt må omstruktureres for at gøre den rentabel og internationalt konkurrencedygtig

- denne omstrukturering undtagelsesvist må ledsages af regionale, sociale og arbejdsmarkedsmæssige støtteprogrammer

- der snarest muligt bør ske en vedvarende nedskæring af den globale overkapacitet af jern- og stålproducerende anlæg efter fælles regler for at afhjælpe en vedvarende forstyrrelse af de internationale markeder.

Derimod bør der af principielle grunde ikke ydes direkte eller indirekte statsstøtte til jern- og stålproducerende virksomheder, fordi sådanne foranstaltninger er i strid med princippet om loyal konkurrence, hjørnestenen for en fri verdenshandel. Nationale foranstaltninger af denne art opretholder urentable, ineffektive og ikke-konkurrencedygtige kapaciteter.

Det Rådgivende Udvalg er overbevist om, at de foranstaltninger, USA's præsident har truffet, ikke er egnede til at nå disse mål, og frygter, at unilaterale foranstaltninger af denne art varigt forstyrrer og forhindrer en politik baseret på multilaterale og pålidelige aftaler inden for rammerne af OECD og WTO.

Det Rådgivende Udvalg bestrider på det bestemteste, at de økonomiske, sociale, arbejdsmarkedsmæssige og regionale vanskeligheder, som jern- og stålindustrien i USA utvivlsomt befinder sig i, skyldes importen af stålprodukter fra tredjelande. Alene sidste år havde USA en importnedgang på over 23 %. På den baggrund er det tvivlsomt, om betingelserne for at træffe foranstaltninger efter artikel 201 i US Trade Acts er tilstede. Det Rådgivende Udvalg mener, at hovedårsagerne til de vanskeligheder, der for øjeblikket gør sig gældende for stålindustrien i USA, snarere er, at den kapacitets- og teknologitilpasning, der er gennemført inden for de seneste år, ikke er blevet ført til ende som f.eks. i Fællesskabet. Af andre årsager kan nævnes de byrder, virksomhederne har som følge af de omkostninger, der er forbundet med nedlukninger og nuværende og tidligere ansattes pension og sygesikring. Det rådgivende udvalg mener ikke, at de vedtagne foranstaltninger udgør et passende middel, der effektivt afhjælper disse årsager.

Det Rådgivende Udvalg frygter, at resultatet af de foranstaltninger, USA's præsident har bebudet, vil være, at stål, som ikke længere kan afsættes i USA, vil oversvømme resten af verdensmarkedet og føre til en vedvarende forstyrrelse af de internationale handelsforbindelser. Følgelig betyder USA's adfærd, at det internationale samfund må bære konsekvenserne af, at USA ikke har foretaget en tilpasning af det nationale marked.

Det Rådgivende Udvalg henviser til sine erfaringer inden for omstrukturering i Fællesskabet, herunder nedskæring af kapacitet, teknologisk modernisering og ændring i virksomhedsstrukturer. I den forbindelse er der taget størst muligt hensyn til arbejdstagernes og de berørte regioners interesser med hensyn til social sikring og udviklingsmuligheder. For så vidt som der ved denne omstrukturering har været behov for statsstøtte, er denne ydet som led i en åben og gennemskuelig procedure efter fælles overenskomst mellem Fællesskabets medlemsstater, virksomhederne, arbejdstagernes repræsentanter samt forhandlerne og forbrugerne. Det europæiske marked for jern- og stålprodukter har imidlertid under hele forløbet også været åbent for andre udbydere i overensstemmelse med de gældende multilaterale aftaler.

Det Rådgivende Udvalg kan ikke se, at det skulle være nødvendigt at indføre told for at beskytte den amerikanske industri under omstruktureringen. Sådanne protektionistiske foranstaltninger er snarere egnede til at forhale eller endog forhindre de fornødne tilpasninger.

Det Rådgivende Udvalg mener, at unilaterale beskyttelsesforanstaltninger som dem, USA's præsident har bebudet, hindrer indgåelsen af multilaterale aftaler om nedskæring af den globale overkapacitet. Det Rådgivende Udvalg frygter i denne forbindelse, at lande, der ved hjælp af statsstøtte opretholder urentable og ikke-konkurrencedygtige kapaciteter, vil fastholde denne praksis med en henvisning til USA's politik. USA's adfærd er særlig skadelig for så vidt angår tiltrædelseslandene.

Det Rådgivende Udvalg er stærkt forundret over, at USA's præsident i sin beslutning overhovedet ikke har taget hensyn til de tilbud, der både i OECD-regi og fra Fællesskabets side er blevet fremsat om at nedskære kapaciteten, selv om præsidentens erklærede politiske mål netop er en bindende, påviselig og vedvarende global nedskæring af produktionskapaciteten for stål. Dette gælder også for det forslag, kommissær Pascal Lamy har fremsat om at oprette en fond til dækning af de omkostninger, der er forbundet med nedlukninger og de ansattes pension og sygesikring. Det rådgivende udvalg mener, at dette forslag sammenholdt med nævnte globalt vedtagne kapacitetsnedskæringer er et mere passende krisestyringsinstrument, fordi det afhjælper de faktiske årsager til krisen i overensstemmelse med multilaterale aftaler, varetager arbejdstagernes sociale og arbejdsmarkedsmæssige interesser og åbner mulighed for regional udvikling uden at skabe nogen international handelskonflikt.

Konklusion

1. Det Rådgivende Udvalg støtter Kommissionens politik, som går ud på at kontrollere, om de af USA's præsident trufne foranstaltninger er forenelige med WTO-reglerne.

2. Det Rådgivende Udvalg støtter Kommissionens foreløbige beskyttelsesforanstaltninger, herunder de importbegrænsende foranstaltninger, der skal beskytte det europæiske marked mod følgerne af den af USA's præsident trufne beslutning, uden at Kommissionen selv træffer protektionistiske foranstaltninger, uden at skade de internationale markedsforhold og uden at true forsyningssikkerheden og de traditionelle varestrømme i det europæiske marked.

3. Det Rådgivende Udvalg støtter Kommissionen i dens bestræbelser på som led i multilaterale forhandlinger i WTO- og OECD-regi at nå frem til en snarlig ordning med USA, som gør den amerikanske beslutning overflødig og bilægger den nuværende alvorlige handelskonflikt.

4. Det Rådgivende Udvalg anmoder Kommissionen om at overvåge udviklingen i medlemsstaternes import, både med hensyn til mængde og pris, og iagttage virkningerne for fællesskabsproducenterne og beskæftigelsen og holde det rådgivende udvalg underrettet herom.

5. Det Rådgivende Udvalg fastholder de forventninger, det stillede til Kommissionen på sit 342. plenarmøde den 23. oktober 1998, og mener, at de beslutninger, USA's præsident har truffet, bekræfter, at disse forventninger er berettigede.

6. Det Rådgivende Udvalg kræver, at de internationale forhandlinger, der føres i WTO- og OECD-regi om en vedvarende og påviselig global nedskæring af overkapaciteten, bliver fremskyndet og videreført. OECD-landenes erklærede vilje til at nedskære deres produktionskapacitet med ca. 117 mio. tons i tidsrummet 1998-2005 og Fællesskabets erklærede vilje til at nedskære sin kapacitet af færdige stålprodukter med ca. 6-8 mio. tons i tidsrummet 2003-2005 danner et solidt grundlag for virkeliggørelsen af dette mål. I betragtning af de erfaringer, Det Rådgivende Udvalg har gjort under omstruktureringen og moderniseringen af den europæiske stålindustri, skal arbejdsmarkedets parter deltage i disse forhandlinger; denne tilpasning bør ske efter princippet om, at de byrder, der utvivlsomt opstår, fordeles ligeligt mellem landene, virksomhederne og arbejdstagerne; denne globale tilpasning i OECD-regi bør ledsages af en institutionaliseret oplysnings- og høringsproces. Der bør i den forbindelse fortrinsvis anvendes instrumenter som dem, der er udviklet og anvendt med succes inden for rammerne af EKSF-traktaten; der bør inden for rammerne af internationale aftaler opnås enighed om at sikre loyale vilkår i international konkurrence i jern- og stålindustrien. Et vigtigt skridt i dette øjemed er fastsættelsen af bindende standarder på miljø-, social- og arbejdsmarkedsområdet.