DA Den Europæiske Unions Tidende C 115/1

DET EUROPÆISKE RÅD- STOCKHOLMPROGRAMMET — ET ÅBENT OG SIKKERT EUROPA I BORGERNES TJENESTE OG TIL DERES BESKYTTELSE

2010/C 115/01

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. HEN IMOD ET BORGERNES EUROPA INDEN FOR OMRÅDET MED FRIHED, SIKKERHED OG RETFÆRDIGHED

1.1. Politiske prioriteter

1.2. Redskaberne

1.2.1. Gensidig tillid

1.2.2. Gennemførelse

1.2.3. Lovgivning

1.2.4. Større sammenhæng

1.2.5. Evaluering

1.2.6. Uddannelse

1.2.7. Kommunikation

1.2.8. Dialog med civilsamfundet

1.2.9. Finansiering

1.2.10. Handlingsplan

1.2.11. Revision af Stockholmprogrammet

2. FREMME AF BORGERNES RETTIGHEDER: ET EUROPA BASERET PÅ RETTIGHEDER

2.1. Et Europa, der bygger på grundlæggende rettigheder

2.2. Fuld udøvelse af retten til fri bevægelighed

2.3. Leve sammen i et område, der respekterer forskelligartethed og beskytter de mest sårbare

2.3.1. Racisme og fremmedhad

2.3.2. Barnets rettigheder

2.3.3. Sårbare grupper

2.3.4. Ofre for kriminalitet, herunder terrorisme

2.4. Individets rettigheder i straffesager

2.5. Beskyttelse af borgernes rettigheder i informationssamfundet

2.6. Deltagelse i Unionens demokratiske liv

2.7. Ret til beskyttelse i ikke-medlemsstater

3. EN FORENKLING AF BORGERNES LIV: ET EUROPA FOR RET OG RETFÆRDIGHED

3.1. Fremme af gennemførelsen af gensidig anerkendelse

3.1.1. Strafferet

3.1.2. Civilret

3.2. Styrkelse af den gensidige tillid

3.2.1. Uddannelse

3.2.2. Udvikling af netværk

3.2.3. Evaluering

3.2.4. Forbedring af redskaberne

3.2.5. Frihedsberøvelse

3.2.6. Frihedsberøvelse

3.3. Udvikling af en kerne af fælles minimumsregler

3.3.1. Strafferet

3.3.2. Civilret

3.4. De fordele, et europæisk retligt område har for borgerne

3.4.1. Lettere adgang til retsvæsenet

3.4.2. Støtte til den økonomiske aktivitet

3.5. Styrkelse af Unionens internationale tilstedeværelse på det retlige område

3.5.1. Civilret

3.5.2. Strafferet

4. ET EUROPA, DER YDER BESKYTTELSE

4.1. Strategi for den indre sikkerhed

4.2. Opgradering af redskaberne til at løse opgaven

4.2.1. Skabelse af en fælles kultur

4.2.2. Styring af informationsstrømmen

4.2.3. Tilvejebringelse af de nødvendige teknologiske redskaber

4.3. Effektive politikker

4.3.1. Mere effektivt europæisk retshåndhævelsessamarbejde

4.3.2. Mere effektiv kriminalitetsforebyggelse

4.3.3. Statistikker

4.4. Beskyttelse mod grov og organiseret kriminalitet

4.4.1. Bekæmpelse af grov og organiseret kriminalitet

4.4.2. Menneskehandel

4.4.3. Seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi

4.4.4. It-kriminalitet

4.4.5. Økonomisk kriminalitet og korruption

4.4.6. Narkotika

4.5. Terrorisme

4.6. Omfattende og effektiv EU-katastrofehåndtering: styrkelse af Unionens kapacitet til at forebygge, forberede sig på og reagere på alle former for katastrofer

5. ADGANG TIL EUROPA I EN GLOBALISERET VERDEN

5.1. Integreret forvaltning af de ydre grænser

5.2. Visumpolitik

6. ET EUROPA FOR ANSVAR, SOLIDARITET OG PARTNERSKAB I MIGRATIONS- OG ASYLANLIGGENDER

6.1. En dynamisk og omfattende migrationspolitik

6.1.1. Konsolidering, udvikling og gennemførelse af den samlede migrationsstrategi

6.1.2. Migration og udvikling

6.1.3. En samordnet politik i overensstemmelse med de nationale arbejdsmarkeders krav

6.1.4. Proaktive politikker for migranter og deres rettigheder

6.1.5. Integration

6.1.6. Effektive politikker til bekæmpelse af ulovlig indvandring

6.1.7. Uledsagede mindreårige

6.2. Asyl: et fælles område for beskyttelse og solidaritet

6.2.1. Et fælles område for beskyttelse

6.2.2. Fordeling af ansvaret og solidariteten mellem medlemsstaterne

6.2.3. Den eksterne dimension af asyl

7. EUROPA I EN GLOBALISERET VERDEN — DEN EKSTERNE DIMENSION AF FRIHED, SIKKERHED OG RETFÆRDIGHED

7.1. En styrket ekstern dimension

7.2. Menneskerettigheder

7.3. Fortsatte tematiske prioriteter med nye redskaber

7.4. Aftaler med tredjelande

7.5. Geografiske prioriteter og internationale organisationer

7.6. Internationale organisationer og fremme af europæiske og internationale standarder

LISTE OVER FORKORTELSER

1. HEN IMOD ET BORGERNES EUROPA INDEN FOR OMRÅDET MED FRIHED, SIKKERHED OG RETFÆRDIGHED

Det Europæiske Råd bekræfter på ny, at det lægger stor vægt på udviklingen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvormed det imødekommer et centralt ønske hos befolkningen i de stater, der udgør Unionen.

Der er på grundlag af resultaterne af Tammerfors- og Haagprogrammet indtil videre gjort betydelige fremskridt på dette område. Kontrollen ved de indre grænser er blevet ophævet i Schengenområdet, og Unionens ydre grænser forvaltes nu på en mere sammenhængende måde. Gennem udviklingen af den samlede migrationsstrategi fokuserer den eksterne dimension af Unionens migrationspolitik på dialog og partnerskab med tredjelande baseret på fælles interesser. Der er taget betydeligt skridt i retning af at oprette et europæisk asylsystem. Europæiske agenturer såsom Europol, Eurojust, Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder og Frontex er blevet fuldt operationelle inden for deres respektive aktivitetsområder. Samarbejde om civilretlige spørgsmål letter hverdagen for borgerne, og samarbejde om retshåndhævelse giver øget sikkerhed.

Til trods for disse og andre vigtige resultater på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed står Europa stadig over for udfordringer. Disse opfordringer skal tages op under ét. Der er således behov for yderligere bestræbelser for at forbedre sammenhængen mellem politikområder. Desuden bør samarbejdet med partnerlandene intensiveres.

Det er derfor tid til en ny dagsorden for at sætte Unionen og dens medlemsstater i stand til at bygge videre på disse resultater og tackle fremtidige udfordringer. Det Europæiske Råd har derfor vedtaget dette nye, flerårige program, benævnt Stockholmprogrammet, for perioden 2010-2014.

Det Europæiske Råd udtrykker tilfredshed med, at Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter vil spille en større rolle efter Lissabontraktatens (1) ikrafttræden. Borgere og repræsentative sammenslutninger vil få bedre mulighed for at give udtryk for deres opfattelser angående alle Unionens arbejdsområder og for at diskutere dem offentligt i overensstemmelse med artikel 11 i TEU. Det vil styrke Unionens åbne og demokratiske karakter til gavn for Unionens befolkninger.

Traktaten letter processen med at nå de mål, der er skitseret i dette program, både for EU-institutionerne og for medlemsstaterne. Kommissionens rolle i forberedelsen af initiativer bekræftes, og det samme gælder retten til, at en gruppe på mindst syv medlemsstater kan fremsætte lovgivningsforslag. Lovgivningsprocessen bliver forbedret, ved at den fælles beslutningsprocedure anvendes i de fleste sektorer, så Europa-Parlamentet involveres i fuldt omfang. De nationale parlamenter vil spille en stadig større rolle i lovgivningsprocessen. Ved desuden at styrke Domstolens rolle vil traktaten forbedre Europas evne til at gennemføre politikken på området i fuldt omfang og sikre en konsistent fortolkning.

EU-institutionerne bør udnytte alle de muligheder, Lissabontraktaten giver, for at styrke det europæiske område med frihed, sikkerhed og retfærdighed til gavn for Unionsborgerne.

Dette program udformer strategiske retningslinjer for den lovgivningsmæssige og operationelle programudformning i området med frihed, sikkerhed og retfærdighed i overensstemmelse med artikel 68 i TEUF.

1.1. Politiske prioriteter

Det Europæiske Råd finder, at fokus på borgernes interesser og behov bør prioriteres i de kommende år. Udfordringen vil bestå i at sikre respekt for de grundlæggende rettigheder og friheder og menneskets integritet, samtidig med at sikkerheden i Europa garanteres. Det er af afgørende betydning, at, på den ene side, retshåndhævelsesforanstaltninger og, på den anden side, foranstaltninger til sikring af individuelle rettigheder, retsstaten og internationale beskyttelsesregler går hånd i hånd i samme retning og styrker hinanden gensidigt.

Alle foranstaltninger, som træffes i fremtiden, bør centreres om Unionsborgerne og andre personer, som Unionen har et ansvar for. Unionen bør i de kommende år arbejde med følgende hovedprioriteter:

Fremme af borgerskab og grundlæggende rettigheder: Europæisk borgerskab skal blive en håndgribelig realitet. Området med frihed, sikkerhed og retfærdighed skal først og fremmest være et fælles område, hvor de grundlæggende rettigheder og friheder er beskyttet. Udvidelsen af Schengenområdet skal fortsætte. Respekten for mennesket og menneskets værdighed og for de andre rettigheder, der er fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, er centrale værdier. F.eks. bør udøvelsen af disse rettigheder og friheder, særlig borgernes privatliv, beskyttes ud over de nationale grænser, navnlig gennem beskyttelse af personoplysninger. Der skal tages hensyn til sårbare personers særlige behov, og Unionsborgere og andre personer skal kunne udøve deres særlige rettigheder fuldt ud inden for og også, i givet fald, uden for Unionen.

Et Europa for ret og retfærdighed: Skabelsen af et europæisk område med retfærdighed skal konsolideres med henblik på at komme ud over den nuværende opdeling. Mekanismer, der letter adgangen til domstolene, så folk kan håndhæve deres rettigheder i hele Unionen, bør prioriteres. Samarbejde mellem og uddannelse af fagfolk inden for retsvæsenet bør også forbedres, og der bør tilvejebringes midler til at fjerne hindringer for anerkendelse af retsafgørelser i andre medlemsstater.

Et Europa, der yder beskyttelse: Der bør udvikles en strategi for den indre sikkerhed for yderligere at fremme sikkerheden i Unionen og dermed beskytte Unionsborgernes liv og sikkerhed og imødegå organiseret kriminalitet, terror og andre trusler. Strategien bør sigte mod at styrke både retshåndhævelse, grænseforvaltning, civilbeskyttelse, katastrofehåndtering og retligt samarbejde i straffesager for at gøre Europa mere sikkert. Unionen skal desuden basere sit arbejde på solidaritet mellem medlemsstaterne og gøre fuld brug af artikel 222 i TEUF.

Adgang til Europa i en globaliseret verden: Adgangen til Europa for forretningsfolk, turister, studerende, forskere, arbejdstagere, mennesker med behov for international beskyttelse, og andre med en legitim interesse i at få adgang til Unionens område, skal effektiviseres. Samtidig er Unionen og dets medlemsstater nødt til at garantere borgernes sikkerhed. Der bør praktiseres en integreret grænseforvaltning og visumpolitik, der fremmer disse mål.

Et Europa for ansvar, solidaritet og partnerskab i migrations- og asylanliggender: Udviklingen af en fremadrettet og samlet EU-migrationspolitik, der bygger på solidaritet og ansvarlighed, er fortsat et centralt politikområde for Unionen. Der skal sikres en effektiv gennemførelse af alle relevante retlige instrumenter, og de relevante agenturer og kontorer på området bør inddrages i fuldt omfang. En korrekt forvaltet migration kan være til gavn for alle interessenter. Den europæiske pagt om indvandring og asyl er et klart grundlag for den fortsatte udvikling på dette område. Europa får behov for en fleksibel politik, der tager hensyn til medlemsstaternes prioriteter og behov og giver indvandrere mulighed for at udnytte deres potentiale fuldt ud. Målet om etablering af et fælles asylsystem i 2012 gælder fortsat, og mennesker, der har behov for international beskyttelse, skal sikres adgang til retligt sikre og effektive asylprocedurer. For at opretholde troværdige og holdbare indvandrings- og asylordninger i Unionen er det desuden nødvendigt at forebygge, kontrollere og bekæmpe ulovlig indvandring, idet Unionen står over for et stigende pres fra ulovlige migrationsstrømme, navnlig medlemsstaterne ved de ydre grænser, bl.a. grænserne mod syd, i overensstemmelse med Det Europæiske Råds konklusioner fra oktober 2009.

Europas rolle i en globaliseret verden — den eksterne dimension: Betydningen af den eksterne dimension af Unionens politik på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed understreger nødvendigheden af, at disse politikker i højere grad integreres i Unionens generelle politikker. Denne eksterne dimension er af enorm betydning, når vi skal tage de væsentlige udfordringer op, som vi står over for, og den giver Unionsborgere bedre muligheder for at arbejde i og handle med andre lande i verden. Denne eksterne dimension er altafgørende for en vellykket gennemførelse af målene i dette program og bør navnlig tages i betragtning i forbindelse med alle andre aspekter af Unionens udenrigspolitik og være i fuld overensstemmelse med dem.

1.2. Redskaberne

Hvis det næste flerårige program skal gennemføres med held, er følgende redskaber vigtige.

1.2.1. Gensidig tillid

Den gensidige tillid mellem myndighederne og tjenesterne i de forskellige medlemsstater og beslutningstagerne er grundlaget for et effektivt samarbejde på dette område. En af de vigtigste udfordringer i fremtiden bliver således at finde nye måder til at øge tilliden til og den gensidige forståelse mellem de forskellige retssystemer i medlemsstaterne.

1.2.2. Gennemførelse

Opmærksomheden skal i de kommende år i højere grad rettes mod den fuldstændige og effektive gennemførelse, håndhævelse og evaluering af de eksisterende instrumenter. Den retlige gennemførelse bør, når det er muligt, sikres ved i videst muligt omfang at gøre brug af de eksisterende institutionelle redskaber.

Den tid, det tager at tilgodese borgernes og virksomhedernes behov, skal også være kortere i fremtiden. Unionen bør fokusere på at indkredse borgeres og fagfolks behov og de hensigtsmæssige reaktioner på dem. Ved forberedelsen af en indsats på EU-plan bør medlemsstaternes ekspertise inddrages, og det bør overvejes at anvende en vifte af foranstaltninger, herunder ikke-lovgivningsmæssige løsninger såsom vedtagne håndbøger, udveksling af bedste praksis (bl.a. den bedst mulige anvendelse af de europæiske retlige netværk) samt regionale projekter vedrørende de nævnte behov, navnlig hvis der derved kan opnås en hurtig reaktion.

1.2.3. Lovgivning

Generelt bør nye lovgivningsinitiativer fra Kommissionen, eller fra medlemsstaterne når der er hjemmel hertil i traktaten (2), kun forelægges, efter at proportionalitetsprincippet og nærhedsprincippet er konstateret overholdt, efter grundig forberedelse, herunder forudgående konsekvensanalyser, der også involverer indkredsning af behov og finansielle konsekvenser, og med anvendelse af medlemsstaternes ekspertise. Det er altafgørende, at konsekvenserne af nye lovgivningsinitiativer vedrørende de fire friheder i traktaten vurderes, og at det sikres, at sådanne initiativer er fuldt kompatible med principperne for det indre marked.

Det Europæiske Råd finder, at udviklingen af lovgivningen inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed er imponerende, men den har sine mangler i form af overlapning og en vis mangel på sammenhæng. Samtidig kan lovgivningens kvalitet, herunder det sprog, der anvendes i nogle af retsakterne, forbedres.

Der bør eventuelt overvejes en horisontal gennemgang af de vedtagne instrumenter for at forbedre konsekvensen i og konsolideringen af lovgivningen. Det er navnlig vigtigt, at der er sammenhæng i lovgivningen og let adgang til den. Principperne om bedre regulering og bedre lovgivning bør styrkes under hele beslutningsprocessen. Den interinstitutionelle aftale mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om bedre lovgivning (3) bør anvendes fuldt ud. Alle EU-institutioner bør på alle stadier af den interinstitutionelle procedure bestræbe sig på at udarbejde EU-lovgivning i et klart og forståeligt sprog.

1.2.4. Større sammenhæng

Det Europæiske Råd opfordrer Rådet og Kommissionen til at øge den interne samordning for at opnå større sammenhæng mellem de eksterne og interne elementer af arbejdet på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Det samme behov for sammenhæng og bedre samordning gælder for EU-agenturerne (Europol, Eurojust, Frontex, Det Europæiske Politiakademi (Cepol), Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EMCDDA), det kommende Europæiske Asylstøttekontor (EASO) og Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder). Rådet bør føre mere politisk tilsyn med agenturerne, f.eks. ved at drage konklusioner vedrørende deres årsberetninger. For nogle agenturer gælder der særlige regler om det tilsyn, der udføres af Europa-Parlamentet.

1.2.5. Evaluering

Lissabontraktaten bestemmer, at der kan træffes foranstaltninger til, at medlemsstaterne i samarbejde med Kommissionen foretager en objektiv og upartisk evaluering af gennemførelsen af politikkerne på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, navnlig for at fremme den fulde anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse. Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter skal underrettes om indholdet og resultaterne af evalueringerne. Det Europæiske Råd finder, at sådanne evalueringsmekanismer bør undgå overlapning og på lang sigt bør omfatte alle politikker på området. Der bør også være en effektiv ordning for opfølgning af sådanne evalueringer.

Der skal finde en evaluering sted af effektiviteten af de retlige instrumenter, som vedtages på EU-plan. Evaluering er også nødvendig for at fastslå eventuelle hindringer for et velfungerende europæisk retligt område. Den bør fokusere på bestemte problemer og derfor fremme den fulde anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse. Retligt samarbejde i straffesager bør være den første politik, der evalueres. Andre politikker skal dog følge efter, såsom overholdelse af asylprocedurerne i den relevante lovgivning. Evalueringsprocedurerne bør om nødvendigt tilpasses den pågældende politik.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til at

— forelægge et eller flere forslag i medfør af artikel 70 i TEUF vedrørende evaluering af de politikker, der er omhandlet i afsnit V i TEUF. Forslaget (eller forslagene) bør i relevante tilfælde omfatte en evalueringsmekanisme, der bygger på den allerede indarbejdede ordning med peerevaluering. Evalueringen bør udføres periodisk, omfatte et effektivt opfølgningssystem og fremme bedre forståelse af de nationale systemer med henblik på at indkredse bedste praksis og hindringer for samarbejdet. Fagfolk bør have mulighed for at bidrage til evalueringerne. Rådet bør i princippet spille en førende rolle i evalueringsprocessen, navnlig i opfølgningen.

Det bør undgås at overlappe med andre evalueringsmekanismer, men det bør tilstræbes at skabe synergi og samarbejde, navnlig med Europarådets arbejde. Unionen bør tage aktivt del i og bidrage til arbejdet i Europarådets kontrolorganer.

1.2.6. Uddannelse

For at fremme en ægte europæisk rets- og retshåndhævelseskultur er det vigtigt at intensivere uddannelsen inden for EU-relaterede spørgsmål og gøre den systematisk tilgængelig for alle de erhverv, der er involveret i gennemførelsen af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Dette vil omfatte dommere, anklagere, andet personale i retsvæsenet, politipersonale og toldembedsmænd samt grænsevagter.

Det bør tilstræbes at tilbyde alle involverede systematisk at deltage i en europæisk uddannelsesordning. Ambitionen for Unionen og dens medlemsstater bør være, at et betydeligt antal fagfolk senest i 2015 har deltaget i en europæisk uddannelsesordning eller i et udvekslingsprogram med en anden medlemsstat, hvilket vil kunne indgå i de uddannelsesordninger, der allerede er oprettet. Der bør med henblik herpå hovedsagelig anvendes eksisterende uddannelsesinstitutioner.

Medlemsstaterne har hovedansvaret for dette, men Unionen skal støtte deres bestræbelser, også finansielt, og skal også kunne supplere den nationale indsats med Unionens egne mekanismer. Det Europæiske Råd finder, at EU og internationale samarbejdsaspekter bør indgå i de nationale læseplaner. I forbindelse med uddannelsen af dommere, anklagere og andet personale i retsvæsenet er det vigtigt at sikre den juridiske uafhængighed, samtidig med at den europæiske dimension bør fremhæves for fagfolk, der ofte anvender europæiske instrumenter. Cepol og Frontex bør spille en afgørende rolle i uddannelse af retshåndhævelsespersonale og grænsevagter for at sikre, at uddannelsen får en europæisk dimension. Uddannelse af grænsevagter og toldembedsmænd er navnlig vigtigt med henblik på at fremme en fælles tilgang til en integreret grænseforvaltning. Der kan findes løsninger på europæisk plan med henblik på at styrke de europæiske uddannelsesordninger. Der skal udvikles e-læringsprogrammer og fælles undervisningsmateriale med henblik på at uddanne fagfolk i de europæiske mekanismer.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— at foreslå en handlingsplan for en væsentlig og systematisk højnelse af niveauet i de europæiske uddannelsesordninger og udvekslingsprogrammer i Unionen. Planen bør indeholde forslag om, hvordan det sikres, at en tredjedel af alle de politifolk, der er involveret i europæisk politisamarbejde, og halvdelen af de dommere, anklagere og andet personale i retsvæsenet, der er involveret i europæisk retligt samarbejde, samt halvdelen af andre fagfolk, der er involveret i europæisk samarbejde, kan tilbydes europæiske uddannelsesordninger

— at undersøge, hvad der kan defineres som en europæisk uddannelsesordning, og foreslå i handlingsplanen, hvordan begrebet kan videreudvikles, så det får en europæisk dimension

— at oprette specifikke udvekslingsprogrammer i lighed med Erasmusprogrammet, som kan omfatte ikke-medlemsstater og navnlig kandidatlande og lande, med hvilke Unionen har indgået partnerskabs- og samarbejdsaftaler

— at sikre, at deltagelsen i fælles kurser, øvelser og udvekslingsprogrammer besluttes på grundlag af opgaver og ikke afhænger af sektorbestemte kriterier.

1.2.7. Kommunikation

De resultater, der opnås inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, er generelt af stor betydning for borgerne, erhvervslivet og fagfolk. Det Europæiske Råd opfordrer derfor alle EU-institutioner, især Kommissionen, og medlemsstaterne til at overveje, hvordan man kan forbedre formidlingen af de konkrete resultater af politikken inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed til borgerne og fagfolk. Det anmoder Kommissionen om at udtænke en strategi for, hvordan man bedst kan forklare borgerne, hvordan de kan få gavn af de nye redskaber og retlige rammer, f.eks. ved at anvende e-justice og e-justice-portalen.

1.2.8. Dialog med civilsamfundet

Det Europæiske Råd opfordrer EU-institutionerne til inden for rammerne af deres beføjelser at føre en åben, gennemsigtig og regelmæssig dialog med repræsentative sammenslutninger og civilsamfundet. Kommissionen bør indføre specifikke mekanismer, såsom Det europæiske forum for retsvæsen, til at fremme dialogen på områder, hvor sådanne mekanismer er hensigtsmæssige.

1.2.9. Finansiering

Det Europæiske Råd understreger, at Stockholmprogrammet bør finansieres inden for den nuværende finansielle rammes udgiftsområder og lofter. Mange af foranstaltningerne og aktionerne i programmet kan gennemføres gennem mere effektiv brug af de eksisterende instrumenter og midler.

Det Europæiske Råd noterer sig, at de nuværende finansielle overslag udløber i slutningen af 2013. Det understreger, at det agter at afspejle de mål, der er fastsat i Stockholmprogrammet. Programmet foregriber dog ikke forhandlingerne om det næste finansielle overslag.

Det Europæiske Råd finder også, at procedurerne for ansøgning til finansieringsprogrammerne under hensyntagen til medlemsstaternes erfaringer bør være gennemsigtige, fleksible og sammenhængende, og at de bør strømlines og gøres lettere tilgængelige for forvaltninger, etablerede partnere og fagfolk gennem aktiv formidling af klare retningslinjer, en mekanisme til at identificere partnere og præcis programlægning. Det Europæiske Råd anmoder Kommissionen om at undersøge, hvilke midler der er egnet til at nå dette mål.

Det bør inden for de næste finansielle overslag undersøges, hvordan de finansielle instrumenter bedst kan udformes for at sikre en passende støtte til operationelle projekter, der er udarbejdet uden for Unionen, men som øger Unionens sikkerhed, navnlig hvad angår bekæmpelse af organiseret kriminalitet og terrorisme. Det bør nøje overvejes, hvordan Unionens reaktion på pludselige begivenheder på dette område i form af finansiel bistand kan fremskyndes, og hvordan der kan ydes teknisk bistand til en global gennemførelse af internationale konventioner, som f.eks. konventionerne om terrorisme.

1.2.10. Handlingsplan

På baggrund af Stockholmprogrammet opfordrer Det Europæiske Råd Kommissionen til snarest i løbet af de første seks måneder af 2010 at forelægge en handlingsplan til vedtagelse af Rådet. Handlingsplanen vil omsætte Stockholmprogrammets mål og prioriteter til konkrete aktioner med en klar tidsplan for vedtagelse og gennemførelse. Den bør indeholde et forslag til en tidsplan for transformation af instrumenter med et nyt retsgrundlag.

1.2.11. Revision af Stockholmprogrammet

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til inden juni 2012 at forelægge en midtvejsrevision af gennemførelsen af Stockholmprogrammet. Der bør snarest muligt offentliggøres trioformandskabsprogrammer og lovgivningsprogrammer fra Kommissionen, så de nationale parlamenter på et tidligt tidspunkt kan få overblik over forslagene.

2. FREMME AF BORGERNES RETTIGHEDER: ET EUROPA BASERET PÅ RETTIGHEDER

2.1. Et Europa, der bygger på grundlæggende rettigheder

Unionen bygger på fælles værdier og respekt for de grundlæggende rettigheder. Efter Lissabontraktatens ikrafttræden er det meget vigtigt, at Unionen hurtigt tiltræder den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. Dette vil styrke den forpligtelse, som Unionen, herunder dens institutioner, har til at sikre, at grundlæggende rettigheder og friheder fremmes aktivt inden for alle dets aktivitetsområder. Retspraksis fra Den Europæiske Unions Domstol og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol bliver i stand til at fortsat at udvikle sig i trit med hinanden og styrke skabelsen af et ensartet system for europæiske grundlæggende rettigheder og menneskerettigheder baseret på den europæiske menneskerettighedskonvention og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

Det Europæiske Råd opfordrer

— Kommissionen til hurtigt at forelægge et forslag om Unionens tiltrædelse af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder

— EU-institutionerne og medlemsstaterne til at sikre, at lovgivningsinitiativer er og under hele lovgivningsprocessen forbliver forenelige med de grundlæggende rettigheder og friheder gennem en styrket anvendelse af metodologien for en systematisk og streng overvågning af overholdelsen af den europæiske konvention og de rettigheder og friheder, der er indeholdt i chartret om grundlæggende rettigheder.

Det Europæiske Råd opfordrer EU-institutionerne til

— at gøre fuld brug af ekspertisen i Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder og, hvor det er hensigtsmæssigt, føre samråd med agenturet i overensstemmelse med dets mandat om udarbejdelsen af politikker og lovgivning med konsekvenser for de grundlæggende rettigheder og at anvende agenturet til formidling til borgerne vedrørende menneskerettighedsspørgsmål, der berører dem i dagligdagen

— at forfølge Unionens bestræbelser på at gennemføre afskaffelsen af dødsstraf, tortur og anden umenneskelig eller nedværdigende behandling

— fortsat at støtte og fremme Unionens og medlemsstaternes indsats mod straffrihed og bekæmpe folkedrabsforbrydelser, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser; i den forbindelse at fremme samarbejdet mellem medlemsstater, tredjelande og de internationale domstole på dette område, navnlig Den Internationale Straffedomstol (ICC), og videreudvikle udvekslingen af retsoplysninger og bedste praksis vedrørende strafforfølgning for sådanne forbrydelser via det europæiske net af kontaktpunkter vedrørende personer, som er ansvarlige for folkedrabsforbrydelser, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser.

Unionen er et område med fælles værdier, som er uforenelige med folkedrabsforbrydelser, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser, herunder forbrydelser, der begås af totalitære regimer. Hver enkelt medlemsstat har sin egen tilgang til spørgsmålet, men af hensyn til forsoningen må erindringen om disse forbrydelser være en fælles erindring, som deles og om muligt formidles af os alle. Unionen skal spille en rolle som facilitator.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— at undersøge samt aflægge rapport til Rådet i 2010 om, hvorvidt der er behov for yderligere forslag vedrørende offentligt forsvar for eller benægtelse eller grov bagatellisering af folkedrabsforbrydelser, forbrydelser mod menneskeheden eller krigsforbrydelser, som er rettet mod en gruppe personer, der er defineret under henvisning til andre kriterier end race, hudfarve, religion, herkomst eller national eller etnisk oprindelse såsom social status eller politisk overbevisning.

2.2. Fuld udøvelse af retten til fri bevægelighed

Retten til fri bevægelighed for borgerne og deres familiemedlemmer inden for Unionen er et af de grundlæggende principper, som Unionen bygger på, og for det europæiske borgerskab. Unionsborgere har ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, de har valgret og er valgbare ved valg til Europa-Parlamentet og til kommunale valg i den medlemsstat, hvor de har bopæl, ret til beskyttelse hos andre medlemsstaters diplomatiske og konsulære myndigheder osv. Når borgerne udøver disse rettigheder, er de sikret behandling på lige fod med landets egne statsborgere på de betingelser, der er fastsat i EU-retten. Effektiv gennemførelse af den relevante EU-lovgivning er derfor en prioritet.

Som det er bemærket af Europa-Parlamentet, er Schengensamarbejdet, der har fjernet kontrollen ved de indre grænser i det meste af Unionen, et væsentligt resultat i området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Det Europæiske Råd erindrer om, at det lægger stor vægt på, at Schengenområdet udvides yderligere. Forudsat at alle kravene vedrørende Schengenreglernes anvendelse er opfyldt, opfordrer Det Europæiske Råd Rådet, Europa-Parlamentet og Kommissionen til at træffe alle nødvendige foranstaltninger til at gøre det muligt at ophæve kontrollen ved de indre grænser til de resterende medlemsstater, der har erklæret sig rede til snarest at tilslutte sig Schengenområdet.

Unionsborgere skal bistås i opfyldelsen af de administrative og retlige procedurer, de står over for, når de udøver deres til fri bevægelighed. De hindringer, der begrænser denne ret i dagligdagen, bør fjernes inden for rammerne af traktaten.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— at overvåge gennemførelsen og anvendelsen af disse regler for at sikre retten til fri bevægelighed.

Opnåelse af retten til ophold i henhold til EU-retten for Unionsborgerne og deres familiemedlemmer er en fordel, der er indbygget i udøvelsen af retten til fri bevægelighed. Formålet med denne ret er dog ikke at omgå reglerne om indvandring. Fri bevægelighed giver ikke kun rettigheder, men pålægger også dem, der nyder godt af den, forpligtelser; misbrug og svig bør undgås. Medlemsstaterne bør fortsat sikre og beskytte retten til fri bevægelighed ved sammen og sammen med Kommissionen at arbejde for at bekæmpe kriminelle handlinger med kraftige og forholdsmæssigt afpassede foranstaltninger under behørig hensyntagen til gældende ret.

Det Europæiske Råd opfordrer derfor endvidere Kommissionen til

— at overvåge gennemførelsen og anvendelsen af disse regler for at undgå misbrug og svig

— at undersøge, hvordan der bedst kan udveksles oplysninger, bl.a. om opholdstilladelser og dokumentation, og hvordan medlemsstaternes myndigheder kan bistås i arbejdet med effektivt at imødegå misbrug af denne grundlæggende ret.

Medlemsstaterne bør med dette mål i tankerne også nøje overvåge, om de gældende regler gennemføres fuldt ud og korrekt, og imødegå eventuel misbrug af og svig med retten til fri bevægelighed for personer og udveksle oplysninger og statistikker om sådan misbrug og svig. Hvis der fastslås systematiske tendenser i misbrug og svig vedrørende retten til fri bevægelighed, bør medlemsstaterne indberette sådanne tendenser til Kommissionen, der vil foreslå Rådet, hvordan sådanne tendenser kan tackles på den mest hensigtsmæssige måde.

2.3. Leve sammen i et område, der respekterer forskelligartethed og beskytter de mest sårbare

Da forskelligartethed gør Unionen rigere, må Unionen og dens medlemsstater tilvejebringe et sikkert miljø, hvor forskelle respekteres, og de mest sårbare beskyttes. Foranstaltninger til bekæmpelse af forskelsbehandling, racisme, antisemitisme, fremmedhad og homofobi skal tilstræbes aktivt.

2.3.1. Racisme og fremmedhad

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— i løbet af Stockholmprogrammets gyldighedsperiode og senest den 28. november 2013 at aflægge rapport om gennemførelsen af Rådets rammeafgørelse 2008/913/RIA af 28. november 2008 om bekæmpelse af visse former for og tilkendegivelser af racisme og fremmedhad ved hjælp af straffelovgivningen og i givet fald fremsætte forslag om ændring af det

— at gøre fuld brug af de eksisterende instrumenter, navnlig finansieringsprogrammerne til bekæmpelse af racisme og fremmedhad.

Medlemsstaterne bør gennemføre den nævnte rammeafgørelse snarest muligt og senest den 28. november 2010.

2.3.2. Barnets rettigheder

Barnets rettigheder, dvs. princippet om barnets tarv, som er barnets ret til livet, overlevelse og udvikling, ikke-forskelsbehandling, respekt for barnets ret til at udtrykke sine meninger og blive reelt hørt i alle spørgsmål, der vedrører det, i overensstemmelse med dets alder og udviklingsniveau, sådan som det fremgår af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og De Forenede Nationers konvention om barnets rettigheder, vedrører alle EU-politikker. De skal tages i betragtning systematisk og strategisk for at sikre en integreret tilgang. Kommissionens meddelelse fra 2006 med titlen »Mod en EU-strategi for børns rettigheder« indeholder vigtige overvejelser herom. Der bør udvikles en ambitiøs EU-strategi om barnets rettigheder.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— at indkredse foranstaltninger, hvor Unionen kan bidrage med merværdi for at beskytte og fremme barnets rettigheder. Børn i særligt sårbare situationer bør have særlig opmærksomhed, især børn, der er ofre for seksuel udnyttelse og misbrug, børn, der er ofre for menneskehandel, og uledsagede mindreårige i forbindelse med Unionens migrationspolitik.

Med hensyn til forældres bortførelse af deres børn bør det, bortset fra effektiv gennemførelse af gældende retsregler på området, undersøges, om familiemægling kan anvendes internationalt, samtidig med at bedste praksis i medlemsstaterne tages med i betragtning. Unionen bør fortsætte med at udvikle varslingsmekanismer for kriminel børnebortførelse ved at fremme samarbejdet mellem nationale myndigheder og interoperabilitet mellem systemerne.

2.3.3. Sårbare grupper

Der kan stadig ikke accepteres nogen form for forskelsbehandling. Unionen og medlemsstaterne skal gøre en samordnet indsats for fuldt ud at integrere sårbare grupper, navnlig romaerne, i samfundet ved at fremme deres integration i uddannelsessystemet og på arbejdsmarkedet og ved at træffe foranstaltninger til forebyggelse af vold mod dem. Derfor bør medlemsstaterne sikre, at den eksisterende lovgivning anvendes korrekt med henblik på at tackle potentiel forskelsbehandling. Unionen vil tilbyde praktisk støtte og fremme bedste praksis for at hjælpe medlemsstaterne med at nå dette mål. Civilsamfundet kommer til at spille en særlig rolle.

Sårbare grupper i særligt udsatte situationer, såsom kvinder, der er ofre for vold eller kønslemlæstelse, eller personer, der kommer til skade i en medlemsstat, hvor de ikke er statsborgere eller har bopæl, har behov for mere omfattende beskyttelse, herunder retlig beskyttelse. Der vil blive ydet passende finansiel støtte gennem de finansieringsprogrammer, der er til rådighed.

Behovet for supplerende forslag vedrørende sårbare voksne bør vurderes i lyset af den erfaring, der er indhøstet med anvendelsen af Haagerkonventionen om international beskyttelse af voksne fra 2000, af de medlemsstater, der er eller som i fremtiden vil blive parter i konventionen. Medlemsstaterne tilskyndes til at tilslutte sig konventionen snarest muligt.

2.3.4. Ofre for kriminalitet, herunder terrorisme

De personer, der er mest sårbare, eller som befinder sig i meget udsatte situationer, f.eks. personer, der er udsat for gentagne voldshandlinger i nære forhold, ofre for kønsbaseret vold eller personer, der bliver ofre for andre former for kriminalitet i en medlemsstat, hvor de ikke er statsborgere eller har bopæl, har behov for særlig støtte og retlig beskyttelse. Terrorofre har også behov for særlig opmærksomhed, støtte og social anerkendelse. Der er behov for en integreret og koordineret tilgang til behandling af ofre i overensstemmelse med Rådets konklusioner om en strategi for gennemførelse af rettigheder og forbedring af støtten for personer, der bliver ofre for kriminalitet.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til:

— at undersøge, hvordan lovgivningen og de praktiske støtteforanstaltninger til beskyttelse af ofre kan forbedres, og sørge for en bedre gennemførelse af eksisterende instrumenter

— at tilbyde ofre bedre støtte på andre måder, eventuelt gennem de eksisterende europæiske net, der yder praktisk hjælp, og fremsætte forslag herom

— at undersøge, om det er hensigtsmæssigt at samle Rådets direktiv 2004/80/EF af 29. april 2004 om erstatning til ofre for forbrydelser og Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA af 15. marts 2001 om ofres stilling i forbindelse med straffesager til én samlet retsakt, ud fra en evaluering af de to retsakter.

Der bør gøres øget brug af finansieringsprogrammerne i overensstemmelse med deres respektive retlige rammer.

2.4. Individets rettigheder i straffesager

Beskyttelsen af mistænktes og tiltaltes rettigheder i straffesager er en grundlæggende værdi i Unionen, der er væsentlig for opretholdelsen af den gensidige tillid mellem medlemsstaterne og offentlighedens tillid til Unionen. Det Europæiske Råd ser derfor med tilfredshed på Rådets vedtagelse af køreplanen med henblik på at styrke mistænktes eller tiltaltes proceduremæssige rettigheder i straffesager, der vil styrke individets rettigheder i straffesager, når den er fuldt gennemført. Denne køreplan vil fremover indgå i Stockholmprogrammet.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— at fremsætte de forslag, der er nævnt i køreplanen, så den kan blive gennemført hurtigt på de betingelser, der er fastsat i den

— at undersøge flere aspekter af mistænktes og tiltaltes proceduremæssige minimumsrettigheder og vurdere, om andre spørgsmål, f.eks. uskyldsformodning, skal behandles for at fremme et bedre samarbejde på dette område.

2.5. Beskyttelse af borgernes rettigheder i informationssamfundet

For så vidt angår vurdering af privatlivets fred for det enkelte individ i området med frihed, sikkerhed og retfærdighed er retten til frihed af overordnet betydning. Retten til privatlivets fred og retten til beskyttelse af personoplysninger indgår i chartret om grundlæggende rettigheder. Unionen skal derfor tackle den udfordring, der udgøres af den stigende udveksling af personoplysninger og behovet for at sikre beskyttelsen af privatlivets fred. Unionen skal sikre en samlet strategi for beskyttelse af oplysninger inden for Unionen og i dens forbindelser med andre lande. I den forbindelse bør Unionen fremme anvendelsen af principperne i de relevante EU-instrumenter om databeskyttelse og Europarådets konvention fra 1981 om beskyttelse af det enkelte menneske i forbindelse med elektronisk databehandling af personoplysninger og fremme tiltrædelsen af denne konvention. Den skal også forudse og regulere de omstændigheder, under hvilke det er berettiget, at de offentlige myndigheder griber ind i udøvelsen af disse rettigheder, og anvende databeskyttelsesprincipperne i privatsfæren.

Unionen skal tackle behovet for øget udveksling af personoplysninger og samtidig sikre det størst mulige hensyn til beskyttelsen af privatlivets fred. Det Europæiske Råd er overbevist om, at den teknologiske udvikling ikke kun udgør nye udfordringer for beskyttelsen af personoplysninger, men også åbner nye muligheder for bedre at beskytte personoplysninger.

Grundlæggende principper såsom afgrænsning af databehandlingens formål, proportionalitet, legitimitet, grænser for opbevaringstid, sikkerhed og fortrolighed samt hensyn til individets rettigheder, kontrol udført af nationale uafhængige tilsynsmyndigheder og adgang til effektiv domstolsprøvelse skal sikres, og der skal udarbejdes en samlet beskyttelsesplan. Disse spørgsmål er også behandlet i forbindelse med informationsstyringsstrategien for EU's indre sikkerhed, der er omhandlet i kapitel 4.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til at:

— evaluere funktionen af de forskellige instrumenter om databeskyttelse og om nødvendigt forelægge yderligere lovgivningsmæssige og ikke-lovgivningsmæssige initiativer til videreførelse af den effektive anvendelse af ovennævnte principper

— foreslå en henstilling med henblik på forhandling af en databeskyttelses- og om nødvendigt datadelingsaftale i retshåndhævelsesøjemed med Amerikas Forenede Stater på grundlag af det arbejde, EU-USA-kontaktgruppen på Højt Plan udfører vedrørende informationsdeling og beskyttelse af privatlivets fred og personoplysninger

— overveje de centrale elementer i databeskyttelsesaftaler indgået med tredjelande i retshåndhævelsesøjemed, der om nødvendigt kan omfatte data i privat besiddelse, under forudsætning af et højt databeskyttelsesniveau

— forbedre overholdelsen af principperne for databeskyttelse gennem udvikling af relevante nye teknologier, bedre samarbejde mellem den offentlige og private sektor, navnlig på forskningsområdet

— undersøge indførelsen af en europæisk certificeringsordning for teknologier, produkter og tjenester, der lægger vægt på privatlivets fred (»privacy-aware« technologies, products and services)

— gennemføre oplysningskampagner, navnlig for at øge offentlighedens bevidsthed.

I en bredere sammenhæng skal Unionen være en drivende kraft bag udvikling og fremme af internationale standarder for beskyttelse af personoplysninger på grundlag af relevante EU-instrumenter om databeskyttelse og Europarådets konvention fra 1981 om beskyttelse af det enkelte menneske i forbindelse med elektronisk databehandling af personoplysninger og i forbindelse med indgåelsen af relevante bilaterale eller multilaterale instrumenter.

2.6. Deltagelse i Unionens demokratiske liv

Det Europæiske Råd erindrer om, at gennemsigtighed i beslutningsprocessen, aktindsigt og god forvaltning bidrager til borgernes deltagelse i Unionens demokratiske liv. Desuden vil Unionsborgerinitiativet, der indføres med artikel 11 i TEU, skabe en ny mekanisme for borgernes deltagelse. Den nævnte mekanisme bør gennemføres snarest.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— at undersøge, hvordan man bedst sikrer en gennemsigtig beslutningstagning, aktindsigt og god retsforvaltning i lyset af de nye muligheder, Lissabontraktaten giver, og fremsætte passende forslag med henblik herpå.

Det bør med henblik på valget til Europa-Parlamentet i 2014 nøje overvejes, hvordan man kan tilskynde borgerne til at stemme. Valgdeltagelsen er dalet med 20 % siden 1979, samtidig med at Europa-Parlamentets beføjelser som medlovgiver er udvidet betydeligt. Det bør undersøges, hvilke foranstaltninger der kan træffes for at gøre det lettere at blive optaget på valglisten.

Det Europæiske Råd opfordrer endvidere Kommissionen til inden december 2012

— at aflægge rapport til Det Europæiske Råd om national praksis og nationale traditioner vedrørende valg til Europa-Parlamentet og på grundlag af rapporten fremsætte forslag om, hvordan man kan fastsætte en fælles valgdag for valg til Europa-Parlamentet. På baggrund af rapporten vil Det Europæiske Råd overveje, hvordan spørgsmålet skal tackles efterfølgende.

2.7. Ret til beskyttelse i ikke-medlemsstater

En unionsborger, der rejser eller bor i et tredjeland, hvor vedkommendes medlemsstat ikke er repræsenteret, har ret til beskyttelse fra enhver medlemsstats diplomatiske og konsulære myndigheder på samme vilkår som statsborgere i denne medlemsstat. Denne ret, der er fastsat i traktaterne, er ikke særlig godt kendt, og der er behov for at styrke indsatsen for at sikre dens fulde anvendelse. Der bør gennemføres målrettede kommunikationskampagner om denne ret.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— at overveje hensigtsmæssige foranstaltninger, der etablerer koordinations- og samarbejdsforanstaltninger, der er nødvendige for at lette den konsulære beskyttelse i overensstemmelse med artikel 23 i TEUF.

3. EN FORENKLING AF BORGERNES LIV: ET EUROPA FOR RET OG RETFÆRDIGHED

Det Europæiske Råd udtalte på mødet i Tammerfors i 1999, at øget gensidig anerkendelse af domme og retsafgørelser sammen med den nødvendige indbyrdes tilnærmelse af lovgivningen kunne lette samarbejdet mellem myndighederne og fremme den retlige beskyttelse af den enkeltes rettigheder, og at princippet om gensidig anerkendelse bør være hjørnestenen både i samarbejdet om civilretlige spørgsmål og det retlige samarbejde i straffesager. Dette princip er nu udtrykt i traktaten.

I Haagprogrammet, der blev vedtaget i 2004, noterede Det Europæiske Råd sig, at for at princippet om gensidig anerkendelse kan blive effektivt, skal den gensidige tillid styrkes yderligere ved gradvist at udvikle en europæisk retskultur, der er baseret på mangfoldigheden i medlemsstaternes retssystemer og på enhed i kraft af europæisk lovgivning. Medlemsstaternes retssystemer bør kunne samarbejde konsekvent og effektivt i overensstemmelse med deres nationale retstraditioner.

Unionen bør fortsætte med at forbedre den gensidige tillid til medlemsstaternes retssystemer ved at fastlægge de minimumsrettigheder, der er nødvendige for udviklingen af princippet om gensidig anerkendelse, og fastsætte minimumsregler om definition af strafbare handlinger og sanktioner, jf. definitionen i traktaten. Det europæiske retlige område skal også gøre det muligt for borgerne at udøve deres rettigheder overalt i Unionen ved i betydelig grad at øge den generelle bevidsthed om rettigheder og ved at lette deres adgang til domstolene.

I den henseende fremhæver Det Europæiske Råd den horisontale betydning af e-justice, der ikke er begrænset til særlige retsområder. E-justice bør integreres i alle områder af civil-, straffe- og forvaltningsretten for bedre at sikre adgang til domstolene og styrke samarbejde mellem de administrative og retlige myndigheder.

3.1. Fremme af gennemførelsen af gensidig anerkendelse

Det Europæiske Råd noterer sig med tilfredshed, at der er gjort betydelige fremskridt med gennemførelsen af de to programmer vedrørende gensidig anerkendelse, som Rådet vedtog i 2000, og understreger, at medlemsstaterne bør træffe alle nødvendige foranstaltninger til på nationalt plan at gennemføre de bestemmelser, som der er opnået enighed om på europæisk plan. Det Europæiske Råd fremhæver i den forbindelse nødvendigheden af at evaluere gennemførelsen af disse foranstaltninger og videreføre arbejdet vedrørende gensidig anerkendelse.

3.1.1. Strafferet

På grund af den grænseoverskridende kriminalitet bør der udfoldes flere bestræbelser på at gøre det retlige samarbejde mere effektivt. De instrumenter, der vedtages, skal være mere »brugervenlige« og fokusere på problemer, der konstant opstår i forbindelse med det grænseoverskridende samarbejde, såsom spørgsmål vedrørende tidsfrister og sprogforhold eller proportionalitetsprincippet. Der bør også løses nogle principielle spørgsmål for at forbedre samarbejdet baseret på gensidig anerkendelse. Der kan f.eks. være behov for en horisontal tilgang til visse tilbagevendende problemer, der er opstået under forhandlingerne om instrumenter. Om nødvendigt bør en tilnærmelse af materiel ret og procesret lette den gensidige anerkendelse.

Gensidig anerkendelse kan udvides til at omfatte alle former for domme og retsafgørelser, det være sig strafferetlige eller forvaltningsretlige, afhængigt af retssystemet.

Ofre for eller vidner til kriminalitet, som er i fare, kan tilbydes særlig beskyttelsesforanstaltninger, som bør have virkning inden for Unionen.

Det Europæiske Råd finder, at man bør arbejde videre med oprettelsen af et omfattende system for fremskaffelse af bevismateriale i sager med en grænseoverskridende dimension baseret på princippet om gensidig anerkendelse. De eksisterende instrumenter på dette område er fragmenteret. Der er behov for en ny tilgang, der bygger på princippet om gensidig anerkendelse, men som også tager hensyn til fleksibiliteten i det traditionelle system for gensidig retshjælp. Denne nye model kan have et bredere anvendelsesområde og bør omfatte så mange former for bevismateriale som muligt under hensyn til de relevante foranstaltninger.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— efter en konsekvensanalyse at foreslå et samlet system til erstatning for alle eksisterende instrumenter på dette område, herunder Rådets rammeafgørelse 2008/978/RIA af 18. december 2008 om en europæisk bevissikringskendelse med henblik på fremskaffelse af genstande, dokumenter og data til brug i straffesager, der så vidt muligt omfatter alle former for bevismateriale og indeholder frister for fuldbyrdelse og så vidt muligt begrænser grundene til afvisning

— at undersøge, om der er andre metoder til at fremme anerkendelse af bevismateriale på området

— at undersøge, om bestemte efterforskningsforanstaltninger eventuelt kan gennemføres ved den anmodende/udstedende medlemsstats retshåndhævelses- eller retlige myndigheder i samarbejde og i forståelse med den fuldbyrdende stats myndigheder i overensstemmelse med artikel 89 i TEUF, og om nødvendigt fremsætte de nødvendige forslag

— at undersøge, om og hvordan myndighederne i én medlemsstat hurtigt kan få oplysninger fra private eller offentlige enheder i en anden medlemsstat uden at bruge tvangsforanstaltninger eller ved at gøre brug af de retlige myndigheder i den anden medlemsstat

— at undersøge resultaterne af evalueringen af den europæiske arrestordre og om nødvendigt fremsætte forslag med henblik på at øge effektiviteten og den retlige beskyttelse af enkeltpersoner under overgivelsesprocessen ved at anvende en trinvis tilgang til andre instrumenter om gensidig anerkendelse

— at udarbejde en samlet redegørelse om eksisterende retlige og administrative hindringer for grænseoverskridende fuldbyrdelse af sanktioner og administrative afgørelser i forbindelse med færdselsforseelser og om nødvendigt fremlægge yderligere lovgivningsmæssige og ikke-lovgivningsmæssige initiativer til at forbedre færdselssikkerheden i Unionen.

Unionen bør sigte mod systematisk udveksling af oplysninger og som et langsigtet mål gensidig anerkendelse af domme, der pålægger visse typer af rettighedsfortabelse.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— at undersøge brugen af rettighedsfortabelse i medlemsstaterne og foreslå Rådet et program med foranstaltninger, herunder udveksling af oplysninger om visse typer af rettighedsfortabelse, og vælge en langsigtet trinvis tilgang, som prioriterer tilfælde, hvor der er størst sandsynlighed for, at rettighedsfortabelse vil indvirke på den personlige sikkerhed eller erhvervslivet.

Inden for det retlige samarbejde understreger Det Europæiske Råd nødvendigheden af, at medlemsstaterne og Eurojust nøje gennemfører Rådets afgørelse 2009/426/RIA af 16. december 2008 om styrkelse af Eurojust, der sammen med Lissabontraktaten giver mulighed for at videreudvikle Eurojust i de kommende år, bl.a. i forbindelse med indledning af efterforskning og løsning af kompetencekonflikter. På grundlag af en evaluering af gennemførelsen af dette instrument kan der overvejes nye muligheder i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i traktaten, bl.a. kan der gives flere beføjelser til Eurojusts nationale medlemmer, Eurojusts kollegiums beføjelser kan styrkes, eller der kan oprettes en funktion som europæisk offentlig anklager.

3.1.2. Civilret

Med hensyn til civilretlige spørgsmål finder Det Europæiske Råd, at processen med at afskaffe alle mellemliggende foranstaltninger (eksekvatur) bør fortsættes i løbet af den periode, som Stockholmprogrammet dækker. Samtidig vil afskaffelsen af eksekvatur blive ledsaget af en række garantier, som kan være foranstaltninger vedrørende retspleje samt lovvalgsregler.

Den gensidige anerkendelse bør endvidere udvides til områder, der endnu ikke er omfattet, men som er væsentlige for dagliglivet, f.eks. arv og testamenter, ejendomsrettigheder mellem ægtefæller og de ejendomsretlige følger af separation, idet der tages hensyn til medlemsstaternes retssystemer, herunder den offentlige orden, og nationale traditioner på dette område.

Det Europæiske Råd finder, at processen med harmonisering af lovvalgsregler på EU-plan også bør fortsættes på områder, hvor der er behov for det, såsom separation og skilsmisse. Den kan eventuelt også omfatte selskabsret, forsikringsaftaler og sikkerhedsstillelse.

Det Europæiske Råd fremhæver også, at det er vigtigt at påbegynde arbejdet med at konsolidere de hidtil vedtagne instrumenter inden for samarbejdet om civilretlige spørgsmål. Først og fremmest bør konsekvensen i EU-lovgivningen øges ved at strømline de eksisterende instrumenter. Målet bør være at sikre sammenhængende og brugervenlige instrumenter og dermed sikre en mere effektiv og ensartet anvendelse heraf.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— at vurdere, hvilke garantier der er nødvendige til at ledsage afskaffelsen af eksekvatur, og hvordan de kan strømlines

— at vurdere, om der er grundlag for konsolidering og forenkling med henblik på at gøre den gældende EU-lovgivning mere konsekvent

— at følge op på den seneste undersøgelse vedrørende eventuelle problemer, man er stødt på med hensyn til civilstandsdokumenter og adgangen til registre over sådanne dokumenter.

På baggrund af resultaterne kan Kommissionen forelægge passende forslag, der tager hensyn til de forskellige retssystemer og retstraditioner i medlemsstaterne. På kort sigt kunne man overveje et system, der gør det let for borgerne at få udleveret deres egne civilstandsdokumenter. På lang sigt kunne man overveje, om gensidig anerkendelse af virkningerne af civilstandsdokumenter er hensigtsmæssig, i det mindste på visse områder. Det arbejde, der er udført af Den Internationale Civilstandskommission, bør tages i betragtning på dette område.

3.2. Styrkelse af den gensidige tillid

En af konsekvenserne af gensidig anerkendelse er, at retsafgørelser, der træffes på nationalt plan, har virkning i andre medlemsstater, navnlig i deres retssystemer. Der er derfor behov for foranstaltninger, som tager sigte på at styrke den gensidige tillid, for at få fuldt udbytte af denne udvikling.

Unionen bør støtte medlemsstaternes bestræbelser på at effektivisere deres retssystemer ved at tilskynde til udveksling af bedste praksis og udvikling af innovative projekter vedrørende moderniseringen af retsvæsenet.

3.2.1. Uddannelse

Uddannelse af dommere (herunder forvaltningsdomstole), anklagere og andet personale i retsvæsenet er afgørende for styrkelsen af den gensidige tillid (se også kapitel 1.2.6). Unionen bør fortsætte med at støtte og styrke foranstaltninger til at udvide uddannelsen i overensstemmelse med artikel 81 og 82 i TEUF.

3.2.2. Udvikling af netværk

Det Europæiske Råd finder kontakter mellem højtstående embedsmænd i medlemsstaterne på området retlige og indre anliggender værdifulde og mener, at Unionen så vidt muligt bør fremme sådanne kontakter. Det kunne, afhængigt af strukturerne i de enkelte medlemsstater, dreje sig om højtstående politiembedsmænd eller anklagere, ledere af uddannelsesinstitutioner, ledere af fængselsvæsenet, generaldirektører i toldvæsenet. Når det er hensigtsmæssigt, bør sådanne netværk også orienteres om arbejdet i Den Stående Komité for den Indre Sikkerhed (COSI), eller de bør kunne deltage i arbejdet med trusselsvurderingen af organiseret kriminalitet og andre af Unionens strategiske værktøjer. Netværkene bør først og fremmest mødes under anvendelse af eksisterende strukturer, såsom Europol, Eurojust og Frontex, eller på formandskabets opfordring med dette som værtsland. Andre faglige netværk på området bør også fortsat modtage støtte fra Unionen. Det drejer sig bl.a. om Det Europæiske Netværk af Domstolsadministrationer og Netværket af Præsidenterne for Den Europæiske Unions Øverste Domstole.

3.2.3. Evaluering

Som på andre områder skal udviklingen af gensidig anerkendelse på det retlige område gå hånd i hånd med forbedringer af evalueringen, både den forudgående og den efterfølgende evaluering (se også kapitel 1.2.5).

3.2.4. Forbedring af redskaberne

Det Europæiske Råd opfordrer til at styrke den operationelle kapacitet og de redskaber, som dommere, offentlige anklagere og alle andre aktører inden for retsvæsenet råder over. Med dette for øje opfordrer Det Europæiske Råd til, at Eurojust og de europæiske retlige netværk engagerer sig mere aktivt i civil- og strafferet for at medvirke til forbedringen af samarbejdet og alle juridiske fagfolks effektive anvendelse af EU-retten. Arbejdet bør fortsætte med at forbedre de elektroniske redskaber, der er udviklet indtil videre, og de nødvendige midler til fortsættelsen af dette arbejde bør stilles til rådighed.

3.2.5. Gennemførelse

Det bør være en prioritet for Unionen at gennemføre de afgørelser, der allerede er truffet. Dette kan gøres på flere måder: ved at følge gennemførelsen af EU-lovgivningen nøjere, gennem bedre udnyttelse af finansieringsinstrumenterne, ved at give mere uddannelse til dommere og andre juridiske fagfolk og ved at forbedre evalueringsmekanismerne og de praktiske foranstaltninger.

Med forbehold af den rolle, Kommissionen og Den Europæiske Unions Domstol spiller, er gennemførelsen primært et anliggende for medlemsstaterne, men da gensidige anerkendelsesinstrumenter er fælles redskaber, bør Unionen i højere grad følge gennemførelse af dem ved at gøre det muligt at udveksle erfaringer og bedste praksis.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— i samarbejde med eksperter i civil- og strafferet og medlemsstaterne at sikre udveksling af oplysninger ved at udarbejde håndbøger eller nationale fact sheets om anvendelsen af gensidige anerkendelsesinstrumenter på samme måde som håndbogen om den europæiske arrestordre. Målet bør være, at man efter en femårig periode har en håndbog eller nationale fact sheets for hvert af de instrumenter, der er vedtaget indtil videre.

Det Europæiske Råd finder også, at alle moderne elektroniske kommunikationsmidler bør udnyttes fuldt ud, og at de retlige myndigheder snarest muligt bør have stillet sikre elektroniske kommunikationsmidler til rådighed for at muliggøre sikker korrespondance. Unionen bør også lægge vægt på videokonferencer og på at medvirke ved udviklingen af oversættelsesredskaber, så de kan blive så nøjagtige som muligt. Denne udvikling bør ledsages af og indgå i gennemførelsen af e-justice-handlingsplanen. Der bør endvidere træffes foranstaltninger til at øge samarbejdet mellem de kompetente myndigheder, så adresser, hvor folk har deres sædvanlige bopæl, kan blive kendt i forbindelse med forkyndelse af dokumenter, samtidig med at der i fuldt omfang tages hensyn til bestemmelserne om databeskyttelse.

3.2.6. Frihedsberøvelse

Det Europæiske Råd finder, at der bør gøres en indsats for at styrke den gensidige tillid og effektivisere princippet om gensidig anerkendelse i forbindelse med tilbageholdelse. Der bør gøres en indsats for at udveksle bedste praksis, og gennemførelsen af de europæiske fængselsbestemmelser, som er godkendt af Europarådet, bør støttes. Man kunne også gøre en indsats med hensyn til spørgsmål som alternativer til fængsel, pilotprojekter vedrørende frihedsberøvelse og bedste praksis inden for fængselsforvaltning. Kommissionen opfordres til yderligere overvejelser vedrørende dette spørgsmål inden for de muligheder, Lissabontraktaten giver.

3.3. Udvikling af en kerne af fælles minimumsregler

I den udstrækning det er nødvendigt for at lette gensidig anerkendelse af domme og retsafgørelser samt det politimæssige og retlige samarbejde i straffesager, kan Unionen vedtage fælles minimumsregler. Det Europæiske Råd finder, at en vis grad af indbyrdes tilnærmelse af lovgivningerne er nødvendig for at fremme en fælles forståelse af strafferetlige spørgsmål blandt dommere og offentlige anklagere og dermed gøre det muligt at anvende princippet om gensidig anerkendelse korrekt under hensyntagen til medlemsstaternes forskellige retssystemer og retstraditioner.

3.3.1. Strafferet

Kriminel adfærd på områder med kriminalitet af særlig grov karakter, der har en grænseoverskridende dimension som følge af overtrædelsernes karakter eller konsekvenser eller af et særligt behov for at bekæmpe dem på fælles grundlag, bør være omfattet af fælles definitioner af strafbare handlinger og fælles minimumsregler for maksimumsstraffe. Det drejer sig om de alvorlige strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 83, stk. 1, i TEUF. Terrorisme, menneskehandel, ulovlig narkotikahandel, seksuel udnyttelse af kvinder og børn, børneporno samt edb-kriminalitet bør have prioritet.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— at undersøge, om niveauet for indbyrdes tilnærmelse er tilstrækkeligt i forhold til de vedtagne rammeafgørelser, og aflægge rapport om behovet for at fastlægge fælles definitioner og sanktioner samt overveje at fremsætte nye lovgivningsforslag, hvor der er behov for yderligere indbyrdes tilnærmelse.

Forholdet mellem indbyrdes tilnærmelse af strafbare handlinger eller definition heraf og reglen om dobbelt strafbarhed inden for rammerne af gensidig anerkendelse bør undersøges mere indgående. Kommissionen opfordres til at aflægge rapport til Rådet herom. Et af spørgsmålene kan være nødvendigheden og gennemførligheden af indbyrdes tilnærmelse eller definition af strafbare handlinger, for hvilke der ikke er fastsat dobbelt strafbarhed.

Strafferetlige bestemmelser bør indføres, når de anses for afgørende for beskyttelsen af interesserne, og de bør som hovedregel kun anvendes som en sidste udvej.

Der kan også fastsættes minimumsregler for definitionen af strafbare handlinger og sanktioner, når indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser på det strafferetlige område viser sig absolut nødvendig for at sikre en effektiv gennemførelse af en EU-politik, der er omfattet af harmoniseringsforanstaltninger.

Det Europæiske Råd understreger betydningen af sammenhængen i de strafferetlige bestemmelser i de forskellige EU-instrumenter og opfordrer Rådet til

— at gennemføre arbejdet med modeller for standardbestemmelser inden for strafferet og Rådet og Kommissionen til fortsat sammen med Europa-Parlamentet at overveje, hvordan man kan forbedre sammenhængen i de strafferetlige bestemmelser i de forskellige EU-instrumenter

samt opfordrer Kommissionen til

— at undersøge mulighederne for at anvende de eksisterende programmer til finansiering af pilotprojekter i medlemsstaterne, der skal afprøve alternativer til fængsling.

3.3.2. Civilret

Afskaffelsen af eksekvatur vil blive ledsaget af en række garantier, navnlig vedrørende udeblivelsesdomme, der kan være foranstaltninger vedrørende retspleje samt lovvalgsregler (f.eks. retten til at blive hørt, forkyndelse af dokumenter, den nødvendige tid til at afgive udtalelser osv.). Det vigtigste politiske mål inden for civil retspleje er, at grænserne mellem medlemsstaterne ikke skal udgøre en hindring hverken for bilæggelse af civile sager eller for anlæggelse af retssager eller for fuldbyrdelsen af afgørelser i civile sager. Med konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Tammerfors og Haagprogrammet: styrkelse af frihed, sikkerhed og retfærdighed i Den Europæiske Union er der taget store skridt til at nå dette mål. Det Europæiske Råd bemærker dog, at effektiviteten af EU-instrumenter på dette område skal forbedres yderligere.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— som et første skridt at forelægge en rapport om, hvordan den nuværende EU-ordning for civil retspleje fungerer på tværs af grænserne, og på grundlag heraf forelægge et forslag til forbedring af sammenhængen i den eksisterende EU-lovgivning

— også i forbindelse med den kommende revision af de eksisterende bestemmelser, at vurdere behovet for at fastsætte fælles minimumsstandarder eller standardregler for civil retspleje vedrørende grænseoverskridende fuldbyrdelse af domme og afgørelser, f.eks. med hensyn til forkyndelse af dokumenter, bevisoptagelse, revisionsprocedurer og fuldbyrdelse, fastsættelse af minimumsstandarder i forbindelse med anerkendelse af afgørelser om forældreansvar samt, når det er hensigtsmæssigt, forelægge forslag vedrørende disse spørgsmål

— at videreføre arbejdet med fælles lovvalgsregler, hvor det er nødvendigt.

3.4. De fordele, et europæisk retligt område har for borgerne

3.4.1. Lettere adgang til retsvæsenet

Der skal være lettere adgang til retsvæsenet i det europæiske retlige område, navnlig i sager på tværs af grænserne. Samtidig skal bestræbelserne på at forbedre alternative tvistbilæggelsesmetoder fortsættes, navnlig inden for forbrugerret. Der er behov for en indsats for at hjælpe mennesker med at overvinde de sprogbarrierer, der hindrer deres adgang til retsvæsenet.

Det Europæiske Råd finder, at e-justice åbner enestående muligheder for at give lettere adgang til retsvæsenet. Den flerårige europæiske e-justice-handlingsplan, der blev vedtaget af Rådet i slutningen af november 2008, fastlægger rammen for udviklingen af de europæiske e-justice-aktiviteter indtil udgangen af 2013. Den europæiske e-justice-portal vil være en måde til at holde folk bedre orienteret om deres rettigheder og give dem adgang til en række oplysninger om de forskellige retssystemer og de tjenester, som disse kan yde. Der bør gøres bedre brug af videokonferencer, f.eks. for at spare ofrene for unødvendige rejser og det pres, som deltagelse i retsforhandlinger indebærer. I overensstemmelse med databeskyttelsesreglerne vil visse nationale registre gradvist blive sammenkoblet (f.eks. registre vedrørende insolvens, tolke, oversættere og testamenter). Visse eksisterende databaser kunne også blive delvist integreret i portalen (f.eks. European Business Register og European Land Information Service). På mellemlang sigt kunne visse europæiske og nationale grænseoverskridende procedurer afvikles online (f.eks. den europæiske betalingspåkravsprocedure, den europæiske småkravsprocedure og mægling). Endvidere bør anvendelse af elektroniske signaturer fremmes inden for rammerne af e-justice-projektet.

Det Europæiske Råd opfordrer Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne til

— at skabe effektive betingelser for, at parterne kan kommunikere med domstolene elektronisk i forbindelse med retssager. Der bør med henblik herpå stilles dynamiske formularer til rådighed via e-justice-portalen med hensyn til visse europæiske procedurer som f.eks. den europæiske betalingspåkravsprocedure og den europæiske småkravsprocedure. I løbet af denne fase bør den elektroniske kommunikation mellem de retlige myndigheder forbedres afgørende for så vidt angår anvendelsen af e-justice.

Det Europæiske Råd opfordrer endvidere EU-institutionerne og medlemsstaterne til

— at udfolde bestræbelser på at gennemføre e-justice-handlingsplanen fuldt ud. I den forbindelse opfordres Kommissionen til inden for rammerne af de finansielle overslag at forelægge forslag til en passende finansiering af e-justice-projekter og navnlig horisontale omfattende it-projekter.

Nogle formaliteter for legalisering af dokumenter udgør også en hindring eller en uforholdsmæssig stor byrde. På grund af de muligheder, der ligger i anvendelsen af nye teknologier, herunder digitale signaturer, bør Unionen overveje at afskaffe alle formaliteter med hensyn til legalisering af dokumenter mellem medlemsstaterne. Hvor det er hensigtsmæssigt, bør man overveje muligheden af på lang sigt at skabe officielt bekræftede europæiske dokumenter.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til at

— undersøge muligheden for at klare sig uden formaliteterne med hensyn til legalisering af dokumenter mellem medlemsstaterne og forelægge et forslag herom.

3.4.2. Støtte til den økonomiske aktivitet

Det europæiske retlige område bør have til formål at støtte den økonomiske aktivitet i det indre marked.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til at

— vurdere behovet og muligheden for at fastsætte visse midlertidige, herunder retssikrende, foranstaltninger på EU-plan, f.eks. for at forhindre, at aktiver forsvinder inden fuldbyrdelsen af et krav

— forelægge relevante forslag til forbedring af effektiviteten af fuldbyrdelsen af domme i Unionen i forbindelse med bankkonti og skyldneres aktiver på grundlag af grønbøgerne fra 2006 og 2008.

Når der udtænkes foranstaltninger af denne art, bør der tages hensyn til den indvirkning, de vil få på retten til privatlivets fred og retten til beskyttelse af borgernes personoplysninger.

Det Europæiske Råd bekræfter på ny, at den fælles referenceramme for europæisk aftaleret bør være et ikke-bindende sæt grundlæggende principper, definitioner og standardregler, som lovgiverne på EU-plan skal bruge til at sikre bedre sammenhæng og kvalitet i lovgivningsprocessen. Kommissionen opfordres til at forelægge et forslag om en fælles referenceramme.

Den aktuelle finansielle krise har understreget behovet for at regulere de finansielle markeder og forhindre misbrug. Der er også behov for at se nærmere på foranstaltninger vedrørende erhvervsret og tilvejebringe en klar lovgivning, der navnlig giver små og mellemstore virksomheder mulighed for at udnytte det indre marked fuldt ud, sådan at de kan vokse og operere på tværs af grænserne, sådan som de gør på deres hjemmemarked. Der er behov for at undersøge, om der kan udtænkes fælles regler for, hvilken lovgivning der gælder for selskabsretlige spørgsmål, regler om insolvens for banker og overførsel af krav. Spørgsmålet om aftaleret skal også undersøges nærmere.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til at

— overveje, om der er behov at træffe foranstaltninger på disse områder, og til, hvor det er hensigtsmæssigt, at fremsætte forslag herom.

3.5. Styrkelse af Unionens internationale tilstedeværelse på det retlige område

3.5.1. Civilret

Det Europæiske Råd finder, at det er meget vigtigt klart at definere Unionens eksterne interesser og prioriteter inden for samarbejdet om civilretlige spørgsmål med henblik på at indgå i et samspil med tredjelande under sikre retlige forhold.

Luganokonventionen fra 1988 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område er åben for tiltrædelse af andre stater, og Unionen bør i samarbejde med de andre kontraherende parter vurdere, hvilke tredjelande der kan tilskyndes til at tiltræde den.

Unionen bør udnytte sit medlemskab af Haagerkonferencen til aktivt at fremme den videst mulige tiltrædelse af de mest relevante konventioner og yde størst mulig bistand til andre stater med henblik på korrekt gennemførelse af disse instrumenter. Det Europæiske Råd opfordrer Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne til at tilskynde alle partnerlande til at tiltræde de konventioner, der er af særlig interesse for Unionen.

I tilfælde, hvor der ikke findes nogen retlig ramme for forbindelserne mellem Unionen og partnerlandene, og hvor det ud fra Unionens synspunkt ikke er muligt at udvikle et nyt multilateralt samarbejde, bør muligheden for bilaterale aftaler undersøges i hvert enkelt tilfælde.

Det Europæiske Råd opfordrer Rådet og Kommissionen til

— at fastlægge en strategi på det civilretlige område for de kommende år, der hænger sammen med Unionens overordnede optræden udadtil.

3.5.2. Strafferet

Med hensyn til det strafferetlige område vil det være nødvendigt at fastlægge prioriteter for forhandlingerne af aftaler om gensidig retshjælp og udlevering. Unionen bør aktivt fremme partnerlandenes videst mulige tiltrædelse af de mest relevante og fungerende konventioner og yde størst mulig bistand til andre stater med henblik på korrekt gennemførelse af instrumenterne. EU-institutionerne bør så vidt muligt sikre sammenhæng mellem Unionens retsorden og den internationale retsorden. Der bør om muligt overvejes synergi med Europarådets arbejde.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet til, når det er hensigtsmæssigt:

— at udvikle en politik, der sigter mod at tilvejebringe aftaler om internationalt retligt samarbejde med tredjelande af særlig betydning eller inden for internationale organisationer. Der bør især tages hensyn til følgende kriterier, når der træffes afgørelse om de prioriterede lande: strategiske forbindelser, om der allerede findes bilaterale aftaler, om det pågældende land tilslutter sig menneskerettighedsprincipperne, om det samarbejder med Unionen generelt og med dets medlemsstater, og prioriteterne for retshåndhævelse og retligt samarbejde

— at foranstalte udveksling af bedste praksis og samling af erfaring med ikke-medlemsstater, navnlig lande, som Unionen kan blive udvidet med, fuld udnyttelse af de instrumenter, som Unionen har til sin rådighed, for at fremme reform af retsvæsenet og styrke retsstaten, f.eks. venskabsordninger og peer review, også i samarbejde med Europarådet

— at yde konstant støtte til retssystemerne i partnerlande for at fremme retsstaten i hele verden

— fortsat at fremme Romstatutten fra ICC's princip om komplementaritet og overholdelse af Romstatuttens forpligtelser.

Det Europæiske Råd opfordrer endvidere Kommissionen til

— i 2010 at forelægge Rådet en liste over lande, som har anmodet om at indgå aftaler om gensidig retshjælp og udlevering med Unionen, samt en vurdering, baseret på ovennævnte principper, af, om det er hensigtsmæssigt at indgå sådanne aftaler med disse eller andre lande, og om det haster.

4. ET EUROPA, DER YDER BESKYTTELSE

4.1. Strategi for den indre sikkerhed

Det Europæiske Råd er overbevist om, at en styrkelse af indsatsen på europæisk plan kombineret med en bedre koordinering med indsatsen på regionalt og nationalt plan er vigtig for beskyttelsen mod grænseoverskridende trusler. Bl.a. er terrorisme og organiseret kriminalitet, narkotikahandel, korruption, menneskehandel, menneskesmugling og våbenhandel fortsat en trussel mod Unionens indre sikkerhed. Udbredt grænseoverskridende kriminalitet er blevet en presserende udfordring, som kræver en klar og samlet respons. Unionens indsats vil styrke det arbejde, der udføres af medlemsstaternes kompetente myndigheder, og vil forbedre resultatet af deres arbejde.

Det Europæiske Råd opfordrer Rådet og Kommissionen til at

— fastlægge en samlet strategi for Unionens indre sikkerhed, der navnlig er baseret på følgende principper: — klarhed om opgavefordelingen mellem Unionen og medlemsstaterne, der afspejler et fælles syn på de aktuelle udfordringer — respekt for de grundlæggende rettigheder, international beskyttelse og retsstaten — solidaritet mellem medlemsstaterne — overvejelser om en proaktiv og efterretningsbaseret strategi — behovet for en horisontal og grænseoverskridende tilgang med henblik på at tackle komplekse kriser eller naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer — et nøje afgrænset samarbejde mellem Unionens agenturer, herunder yderligere forbedring af deres informationsudveksling — fokus på gennemførelse og strømlining samt på forbedring af den forebyggende indsats — anvendelse af regionale initiativer og regionalt samarbejde — målet om at gøre borgerne mere opmærksomme på betydningen af Unionens arbejde med at beskytte dem.

Udvikling, overvågning og gennemførelse af strategien for den indre sikkerhed bør blive en af de prioriterede opgaver for COSI, der er nedsat ved artikel 71 i TEUF. For at sikre den effektive håndhævelse af strategien for den indre sikkerhed, skal den også omfatte de sikkerhedsmæssige aspekter af en integreret grænseforvaltning, og, når det er hensigtsmæssigt, retligt samarbejde i straffesager af betydning for det internationale samarbejde om den indre sikkerhed.

Strategien for den indre sikkerhed bør også tage hensyn til den strategi for den ydre sikkerhed, som Unionen har udviklet, samt andre EU-politikker, navnlig politikkerne vedrørende det indre marked. Der bør også tages hensyn til den indvirkning, den kan få på forbindelserne med Unionens naboer og især kandidatlande og potentielle kandidatlande, eftersom den indre sikkerhed er indbyrdes forbundet med truslernes eksterne dimension. I en global verden kender kriminalitet ingen grænser. Efterhånden som politikkerne inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed udvikles fuldt ud, bør de støtte hinanden og blive mere konsekvente. I de kommende år bør de blive en naturlig del af Unionens andre politikker.

Det Europæiske Råd anmoder Kommissionen om

— at overveje muligheden for at oprette en fond for den indre sikkerhed, som skal fremme gennemførelsen af strategien for den indre sikkerhed, sådan at den bliver en operationel realitet.

4.2. Opgradering af redskaberne til at løse opgaven

Sikkerheden i Unionen kræver en integreret tilgang, hvor fagfolk inden for sikkerhed har en fælles kultur, samler oplysninger så effektivt som muligt og har den rette teknologiske infrastruktur til at støtte dem.

4.2.1. Skabelse af en fælles kultur

Det Europæiske Råd fremhæver nødvendigheden af at forbedre den gensidige tillid mellem alle de berørte fagfolk på nationalt plan og EU-plan. Der bør udvikles en ægte europæisk retshåndhævelseskultur gennem udveksling af erfaringer og god praksis samt tilrettelæggelse af fælles uddannelseskurser i overensstemmelse med kapitel 1.2.6.

Det Europæiske Råd opfordrer medlemsstaterne til at udtænke ordninger, der skaber incitamenter for fagfolk til at påtage sig opgaver i relation til det grænseoverskridende samarbejde og dermed fremme tilvejebringelsen af en EU-respons på alle niveauer.

4.2.2. Styring af informationsstrømmen

Det Europæiske Råd noterer sig med tilfredshed, at udviklingen i Unionen i de senere år har ført til en bred vifte af valgmuligheder og skabt et omfattende sæt redskaber for indsamling, behandling og udveksling af oplysninger mellem de nationale myndigheder og andre europæiske aktører på området frihed, sikkerhed og retfærdighed. Tilgængelighedsprincippet vil fortsat tilføre dette arbejde vigtig dynamik.

Det Europæiske Råd anerkender behovet for sammenhæng og konsolidering i forbindelse med informationsstyring og -udveksling og opfordrer Rådet og Kommissionen til

— at gennemføre en informationsstyringsstrategi for EU's indre sikkerhed (4), der omfatter en stærk databeskyttelsesordning. Udviklingen skal hænge sammen med de prioriteter, der er fastsat for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed og strategien for den indre sikkerhed, idet den forretningsmæssige vision for retshåndhævelse, retligt samarbejde, grænseforvaltning og offentlig beskyttelse skal støttes.

Det Europæiske Råd opfordrer i den forbindelse Kommissionen til

— at vurdere behovet for at udvikle en europæisk model for informationsudveksling baseret på evalueringen af de nuværende instrumenter, herunder Rådets afgørelse 2008/615/RIA af 23. juni 2008 om intensivering af det grænseoverskridende samarbejde, navnlig om bekæmpelse af terrorisme og grænseoverskridende kriminalitet og Rådets afgørelse 2008/616/RIA af 23. juni 2008 om gennemførelse af afgørelse 2008/615/RIA (Prümrammen) og Rådets rammeafgørelse 2006/960/RIA af 18. december 2006 om forenkling af udvekslingen af oplysninger og efterretninger mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder (den såkaldte »svenske rammeafgørelse«). Disse vurderinger vil være bestemmende for, om disse instrumenter fungerer som oprindeligt tiltænkt og opfylder målene i strategien for informationsudveksling.

Informationsstyringsstrategien for EU's indre sikkerhed bygger på

— en forretningsbaseret udvikling (en udvikling af informationsudveksling og dens redskaber, som er styret af behovene for retshåndhævelse)

— en stærk databeskyttelsesordning, der er i overensstemmelse med strategien for beskyttelse af personoplysninger, jf. kapitel 2

— en målrettet dataindsamling både for at beskytte borgernes grundlæggende rettigheder og undgå, at de kompetente myndigheder modtager for mange oplysninger

— de ledende principper for en politik for udveksling af oplysninger med tredjelande i retshåndhævelsesøjemed

— interoperabilitet mellem it-systemerne, der sikrer fuld overensstemmelse med principperne om databeskyttelse og datasikkerhed i forbindelse med udvikling af sådanne systemer

— en rationalisering af de forskellige værktøjer, herunder vedtagelse af en driftsplan for store it-systemer

— overordnet koordinering, konvergens og sammenhæng.

De nødvendige strukturer på EU-plan og nationalt plan skal være på plads eller oprettes for at sikre gennemførelsen og forvaltningen af de forskellige informationsstyringsredskaber. Det Europæiske Råd opfordrer også til oprettelse af en administration, som foreslået af Kommissionen, med kompetence og kapacitet til teknisk udvikling og forvaltning af store it-systemer inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed som omhandlet i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens fælles erklæringer i december 2006 og oktober 2007. Rådet bør overveje yderligere opgaver på baggrund af strategien for informationsudveksling.

På baggrund af drøftelserne i Rådet og Europa-Parlamentet opfordrer Det Europæiske Råd med henblik på oprettelse af et EU-passagerlistesystem Kommissionen til

— at foreslå en EU-foranstaltning, der sikrer et højt databeskyttelsesniveau, vedrørende passagerlister (PNR) med henblik på forebyggelse, afsløring, efterforskning og retsforfølgning af terrorhandlinger og grov kriminalitet baseret på en konsekvensanalyse.

4.2.3. Tilvejebringelse af de nødvendige teknologiske redskaber

Idet der sikres overensstemmelse med strategien for beskyttelse af personoplysninger, jf. kapitel 2, understreger Det Europæiske Råd behovet for nye teknologier for at holde trit med og fremme den nuværende tendens til mobilitet, samtidig med at den enkeltes sikkerhed og frihed sikres.

Det Europæiske Råd opfordrer Rådet, Kommissionen, Europa-Parlamentet, når det er hensigtsmæssigt, og medlemsstaterne til

— at udforme og gennemføre politikker til sikring af et højt sikkerhedsniveau for netværk og information i hele Unionen og forbedre foranstaltninger med sigte på sikkerhedsberedskabet og de kritiske infrastrukturers modstandsdygtighed, herunder infrastrukturer i forbindelse med informations- og kommunikationsteknologier (ikt) og ikt-tjenester

— at fremme lovgivning, der sikrer et højt sikkerhedsniveau for netværk og muliggør en hurtigere respons i tilfælde af cyber-angreb.

Det Europæiske Råd opfordrer Rådet og Kommissionen til

— at sikre, at prioriteterne for strategien for den indre sikkerhed afpasses efter brugernes reelle behov, og fokusere på at forbedre interoperabiliteten. Forskning og udvikling på sikkerhedsområdet bør støttes af offentlig-private partnerskaber.

Det Europæiske Råd opfordrer

— medlemsstaterne til at gennemføre det europæiske informationssystem vedrørende strafferegistre (ECRIS) snarest muligt

— Kommissionen til at vurdere, om netværkssamarbejdet mellem strafferegistre gør det muligt at forhindre strafbare handlinger (f.eks. gennem kontrol med adgangen til bestemte job, især job i relation til børn), og om det er muligt at udbygge udvekslingen af oplysninger om tilsynsforanstaltninger

— Kommissionen til ud over ECRIS at foreslå et register over tredjelandsstatsborgere, der er dømt ved medlemsstaternes domstole.

Det Europæiske Råd erindrer om behovet for at sikre overensstemmelse med strategien for beskyttelse af personoplysninger og driftsplanen for oprettelse af omfattende it-systemer, jf. kapitel 2, og opfordrer Kommissionen til

— at gennemføre en feasibilityundersøgelse af behovet for og fordelene ved at oprette et europæisk strafferegisterindekssystem (EPRIS) og aflægge rapport om spørgsmålet til Rådet i løbet af 2012

— at overveje, hvordan man yderligere kan udbygge anvendelsen af de eksisterende databaser i retshåndhævelsesøjemed under fuld overholdelse af databeskyttelsesreglerne, sådan at nye teknologier kan udnyttes fuldt med henblik på beskyttelse af borgerne

— at undersøge, hvordan man bedst kan få medlemsstaternes kompetente myndigheder til at udveksle oplysninger om voldsudøvere, der rejser fra land til land, herunder dem, der deltager i sportsbegivenheder eller store offentlige forsamlinger.

4.3. Effektive politikker

4.3.1. Mere effektivt europæisk retshåndhævelsessamarbejde

Hovedmålet med EU-retshåndhævelsessamarbejdet er at bekæmpe de former for kriminalitet, der typisk har en grænseoverskridende dimension. Der bør ikke kun fokuseres på bekæmpelse af terrorisme og organiseret kriminalitet, men også på omfattende grænseoverskridende kriminalitet, som har betydelig indvirkning på dagliglivet for Unionsborgerne. Europol bør blive et knudepunkt for informationsudveksling mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder, en tjenesteudbyder og en platform for de retshåndhævende tjenester.

Det Europæiske Råd opfordrer medlemsstaternes kompetente myndigheder til så vidt muligt at anvende efterforskningsredskabet fælles efterforskningshold i egnede tilfælde. Europol og Eurojust bør systematisk inddrages i større grænseoverskridende operationer og underrettes, når der oprettes fælles efterforskningshold. Modelaftalen for oprettelse af fælles efterforskningshold bør ajourføres. Europol og Eurojust bør intensivere deres samarbejde yderligere. Eurojust bør sikre, at dets arbejde følges op på retligt niveau. Europol og Eurojust bør udvide deres arbejde med tredjelande, navnlig ved at knytte tættere forbindelser med de regioner og lande, der grænser op til Unionen. Europol bør arbejde tættere sammen med politimissioner under den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (FSFP) og bidrage til at fremme standarder og god praksis for det europæiske retshåndhævelsessamarbejde i lande uden for Unionen. Samarbejdet med Interpol bør intensiveres med henblik på at skabe synergier og undgå dobbeltarbejde.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen og, når det er hensigtsmæssigt, Rådet og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik til

— at undersøge, hvordan det kan sikres, at Europol modtager oplysninger fra medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder, sådan at medlemsstaterne kan udnytte Europols kapaciteter fuldt ud

— at undersøge, hvordan det operationelle politiarbejde kan intensiveres, f.eks. med hensyn til inkompatible kommunikationssystemer og andet inkompatibelt udstyr, benyttelse af undercover-agenter og, når det er hensigtsmæssigt, udarbejde operationelle konklusioner herom

— snarest muligt at udsende et oplæg om, hvordan man bedst kan sikre, at Europols aktiviteter kan undersøges og evalueres af Europa-Parlamentet sammen med de nationale parlamenter i overensstemmelse med artikel 85 og 88 i TEUF

— at overveje at udvikle en kodeks for politisamarbejde, som konsoliderer de eksisterende instrumenter og om nødvendigt ændrer og forenkler dem

— at udarbejde et forslag til Rådet og Europa-Parlamentet med henblik på vedtagelse af en afgørelse om reglerne for samarbejde, herunder udveksling af oplysninger mellem EU-agenturerne, navnlig Europol, Eurojust og Frontex, som sikrer databeskyttelse og -sikkerhed

— at foreslå foranstaltninger til, hvordan EU-agenturerne på dette område kan indgå operationelle ordninger indbyrdes, og hvordan de bør udvikle deres deltagelse i regionale initiativer, der gennemføres af medlemsstaterne, og i regionale organer, som fremmer retshåndhævelsessamarbejdet

— at nå til enighed om fælles kvalitetsstandarder på det kriminaltekniske område, bl.a. for at udvikle bedste praksis for gerningsstedsundersøgelser

— at undersøge, om der er hindringer for samarbejdet mellem FSFP-politimissioner og Europol, og forelægge forslag til fjernelse af sådanne hindringer.

Unionen bør bl.a. gennem finansieringsprogrammer fremme pilotprojekter inden for grænseoverskridende regionalt samarbejde, der vedrører fælles operationelle aktiviteter og/eller grænseoverskridende risikovurderinger som f.eks. fælles politi- og toldcentre.

Udviklingen af et ad hoc-retshåndhævelsessamarbejde i forbindelse med sportsbegivenheder eller store offentlige forsamlinger (f.eks. de olympiske lege i 2012, Euro 2012) skal gennemføres.

4.3.2. Mere effektiv kriminalitetsforebyggelse

Den bedste metode til mindskelse af kriminalitet er at træffe effektive foranstaltninger til forebyggelse af kriminalitet, herunder fremme af social inddragelse, ved at anvende en tværfaglig strategi, der også omfatter administrative foranstaltninger, og ved at fremme samarbejdet mellem de administrative myndigheder, Unionsborgere der har tilsvarende erfaringer og berøres på tilsvarende vis af kriminalitet og hermed forbundet usikkerhed i deres dagligdag.

Man bliver mere og mere bevidst om forbindelserne mellem lokal kriminalitet og organiseret kriminalitet og dens komplekse grænseoverskridende dimensioner. Medlemsstaterne har udviklet forskellige metoder til forebyggelse af kriminalitet og bør tilskyndes til at udveksle erfaringer og bedste praksis og i forbindelse hermed at bidrage til den almindelige viden og dens respektive effektivitet og virkningsgrad, hvorved man undgår dobbeltarbejde.

Endvidere fremhæver den grænseoverskridende dimension betydningen af at forbedre og udbygge viden på europæisk plan om, hvordan kriminaliteten i medlemsstaterne er forbundet med hinanden, med henblik på at støtte medlemsstaterne, når der gennemføres individuelle eller fælles aktioner, og opfordre EU-institutionerne til at gribe ind, når det skønnes nødvendigt. Med Lissabontraktaten vil samarbejdet inden for kriminalitetsforebyggelse blive yderligere anerkendt med et nyt retsgrundlag.

Det Europæiske Råd opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til aktivt at fremme og støtte kriminalitetsforebyggende foranstaltninger med fokus på forebyggelse af massekriminalitet og grænseoverskridende kriminalitet, der berører dagliglivet for vore borgere, i overensstemmelse med artikel 84 i TEUF.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til på grundlag af en evaluering af det arbejde, der gøres inden for Det Europæiske Kriminalpræventive Net (EUCPN), at forelægge et forslag om oprettelse af et observationscenter for kriminalprævention (OPC), som skal have til opgave at indsamle, analysere og formidle viden om kriminalitet, herunder organiseret kriminalitet (herunder statistikker) og kriminalitetsforebyggelse, at støtte og fremme medlemsstaternes og EU-institutionernes forebyggende foranstaltninger og at udveksle bedste praksis. OPC bør bygge videre på det arbejde, der er gjort inden for rammerne af EUCPN, og evalueringen af det. Det bør omfatte eller erstatte EUCPN, have et sekretariat i et eksisterende EU-agentur og fungere som en særskilt enhed. Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til at

— forelægge et forslag om oprettelse af OPC senest i 2013.

4.3.3. Statistikker

Relevante, pålidelige og sammenlignelige statistikker (både over tid og mellem medlemsstaterne og regionerne) er en nødvendig forudsætning for bl.a. evidensbaserede afgørelser om nødvendigheden af handling, om gennemførelsen af afgørelserne og om deres effektivitet.

Det Europæiske Råd opfordrer Kommissionen til

— at fortsætte udviklingen af statistiske redskaber til måling af kriminalitet og kriminelle aktiviteter og overveje, hvordan man efter 2010 kan udbygge de aktioner, der er skitseret og delvist gennemført i EU-handlingsplanen for 2006-2010 om udvikling af en overordnet og sammenhængende EU-strategi for måling af kriminalitet og den strafferetlige behandling heraf, i betragtning af det øgede behov for sådanne statistikker på en række områder inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

4.4. Beskyttelse mod grov og organiseret kriminalitet

4.4.1. Bekæmpelse af grov og organiseret kriminalitet

Efterhånden som organiseret kriminalitet bliver mere global, bliver det stadig vigtigere, at retshåndhævelsen kan fungere effektivt på tværs af grænser og kompetencer. Unionen kan bidrage med reel merværdi til bekæmpelsen af visse former for trusler, som kræver en høj grad af koordineret indsats. Bekæmpelse af disse kriminelle fænomener vil indebære systematisk udveksling af oplysninger, omfattende brug af EU-agenturer og efterforskningsredskaber og, hvor det er nødvendigt, udvikling af fælles efterforsknings- og forebyggelsesteknikker og øget samarbejde med tredjelande.

Det Europæiske Råd opfordrer derfor Rådet og Kommissionen til

— at vedtage en strategi for organiseret kriminalitet inden for rammerne af strategien for den indre sikkerhed

— at fastsætte kriminalitetspolitiske prioriteter ved at indkredse de former for kriminalitet, som de redskaber, der er udviklet, skal sættes ind imod, samtidig med at rapporten om trusselsvurderingen af organiseret kriminalitet (OCTA) og dens regionale udgaver fortsat anvendes.

De kriminalitetsfænomener, der skal tackles som en prioritet på europæisk plan, bør udvælges. Det Europæiske Råd finder, at følgende former for kriminalitet skal have særlig prioritet i de kommende år.

4.4.2. Menneskehandel

Menneskehandel og -smugling er meget alvorlige forbrydelser, der indebærer krænkelser af menneskerettighederne og menneskets værdighed, hvilket Unionen ikke kan tolerere. Det Europæiske Råd finder det nødvendigt at styrke og forbedre forebyggelsen og bekæmpelsen af menneskehandel og -smugling. Dette kræver en koordineret og sammenhængende politisk respons, der går ud over området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, og som omfatter eksterne forbindelser, udviklingssamarbejde, sociale anliggender og beskæftigelse, ligestilling og ikke-forskelsbehandling, samtidig med at der tages hensyn til nye former for udnyttelse. Det bør være genstand for en bred dialog mellem alle interessenter, herunder civilsamfundet, og bygge på en bedre forståelse af og forskning i menneskehandel og -smugling på EU-plan og på internationalt plan.

I den forbindelse er samarbejde og koordinering med tredjelande af afgørende betydning. Det indsatsorienterede dokument om bekæmpelse af menneskehandel, der blev vedtaget af Rådet den 30. november 2009, bør udnyttes fuldt ud.

Det er nødvendigt, at Unionen udvikler en konsolideret EU-politik for bekæmpelse af menneskehandel, der sigter mod yderligere at styrke Unionens og medlemsstaternes engagement og bestræbelser på at forebygge og bekæmpe menneskehandel. Dette omfatter opbygning og styrkelse af partnerskaber med tredjelande, der skal forbedre koordineringen og samarbejdet inden for Unionen og med mekanismerne i Unionens eksterne dimension som en integrerende del af en sådan politik. De fremskridt, der gøres, bør overvåges, og COSI bør regelmæssigt orienteres om koordineringen og samarbejdet om bekæmpelse. Bekæmpelsen af menneskehandel skal mobilisere alle indsatsmidler og samle forebyggelse, retshåndhævelse og beskyttelse af ofre og være skræddersyet til at bekæmpe menneskehandel til, inden for og uden for Unionen.

Det Europæiske Råd opfordrer derfor Rådet til at overveje at oprette en stilling som EU-koordinator for bekæmpelse af menneskehandel (EU ATC) og, hvis det beslutter dette, til at fastlægge de nærmere bestemmelser herom på en sådan måde, at alle Unionens beføjelser kan anvendes så optimalt som muligt for at nå til en velkoordineret og konsolideret EU-politik for bekæmpelse af menneskehandel.

Det Europæiske Råd opfordrer

— til vedtagelse af ny lovgivning om bekæmpelse af menneskehandel og beskyttelse af ofre

— Kommissionen til at undersøge, om ad hoc-samarbejdsaftalerne med specifikke tredjelande, som skal udpeges af Rådet, kan være en måde til at forbedre bekæmpelsen af menneskehandel, og fremsætte forslag hertil. Sådanne aftaler kan navnlig indebære fuld udnyttelse af alle de incitamenter, som Unionen råder over, herunder udnyttelse af finansieringsprogrammer, samarbejde om udveksling af oplysninger, retligt samarbejde og migrationsredskaber

— Europol til med støtte fra medlemsstaterne at fremskynde støtten til indsamling af oplysninger og strategisk analyse, der skal udføres i samarbejde med oprindelses- og transitlandene

— Eurojust til at fremskynde sine bestræbelser på at koordinere de efterforskninger af menneskehandel, der udføres af medlemsstaternes myndigheder

— Kommissionen: — til at foreslå yderligere tiltag med henblik på at beskytte og bistå ofre gennem en række foranstaltninger, herunder udvikling af kompensationsordninger, sikker tilbagevenden og bistand med integreringen i samfundet i deres oprindelseslande, hvis de rejser frivilligt tilbage; Unionen bør oprette partnerskaber med de vigtigste oprindelseslande — til at foreslå samarbejdsforanstaltninger inddragelse af konsulatstjenesterne i oprindelseslandene med henblik på at forebygge svigagtig udstedelse af visa. Der kan gennemføres oplysningskampagner over for potentielle ofre, især kvinder og børn, i oprindelseslandene i samarbejde med myndighederne dér — til at foreslå foranstaltninger med henblik på at gøre grænsekontrollen mere effektiv for at forebygge menneskehandel, navnlig handel med børn.

4.4.3. Seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi

Beskyttelse af børn mod faren for seksuelt misbrug er et vigtigt element i strategien for børns rettigheder.

Det Europæiske Råd opfordrer:

— Rådet og Europa-Parlamentet til at vedtage ny lovgivning om bekæmpelse af seksuelt misbrug, seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi

— Kommissionen til, når denne lovgivning er vedtaget, at følge den op af foranstaltninger, der støttes under Safer Internet-programmet for 2009-2013

— Kommissionen til at undersøge, hvordan medlemsstaternes kompetente myndigheder kan udveksle oplysninger og bedste praksis

— Kommissionen til at undersøge, hvordan Unionen kan fremme partnerskaber med den private sektor om dette emne og udvide disse offentlig-private partnerskaber til at omfatte den finansielle sektor med henblik på at afbryde pengeoverførsler, der står i forbindelse med websteder, hvis indhold vedrører misbrug af børn

— Kommissionen til at udbygge mekanismen for hurtig varsling i tilfælde af et barns bortførelse eller forsvinden og undersøge mulighederne for at oprette et EU-net vedrørende bortførelse af børn for at fremme samarbejdet mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder med henblik på at sikre interoperabilitet

— Kommissionen til som led i forebyggelsen af misbrug af børn at undersøge, hvordan man kan forbedre samarbejdet mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder som reaktion på de bevægelser, som børnesexforbrydere, der er kendt for at være en konstant trussel, foretager.

4.4.4. It-kriminalitet

Internettet har lettet kommunikationen betydeligt og fremmet den globale udvikling og interaktion. Samtidig er der opstået nye, moderne udfordringer i form af it-kriminalitet, efterhånden som kriminelle grupper effektivt har udnyttet teknologierne. Dette gør igen efterforskningen mere kompliceret for de retshåndhævende myndigheder. Unionen bør d