1.Indledning

Grækenlands mindre øer i Det Ægæiske Hav (SAI) udgør et stærkt fragmenteret øområde med betydelige geografiske og naturbestemte ulemper. De er tyndtbefolkede og har et begrænset landbrugsområde. Topografien på de mindre øer i Det Ægæiske Hav er også en begrænsning for landbrugsproduktionen.

Nogle øer er meget isolerede fra det græske fastland og lider under dobbelt eller endda tredobbelt østatus. Deres østatus, lille størrelse og afstand til markederne medfører højere transportomkostninger, hvilket påvirker forsyningen af vigtige landbrugsprodukter.

Som følge af denne specifikke situation, der ikke kan sammenlignes med EU's fastland, nyder de mindre øer i Det Ægæiske Hav godt af særlige foranstaltninger på landbrugsområdet under den fælles landbrugspolitik. Foruden den støtte, som de mindre øer i Det Ægæiske Hav modtager under den fælles landbrugspolitiks første søjle, nyder de godt af en særlig støtteordning, SAI-ordningen, som bidrager til at fremme lokal produktion og sikre forsyningen med vigtige produkter Ordningen dækker alle øerne i Det Ægæiske Hav undtagen Evia og Kreta.

I denne rapport vurderes SAI-ordningens gennemførelse mellem 2015 og 2019. Den tager navnlig hensyn til Kommissionens erfaringer med gennemførelsen af programmet frem til 2019 (regnskabsåret 2020) samt til analysen og konklusionerne fra den "Sammenfattende undersøgelse af de årlige gennemførelsesrapporter for POSEI-programmerne og programmet for de mindre øer i Det Ægæiske Hav for 2015-2019", som Ecorys udarbejdede mellem januar og oktober 2021.

De mindre øer i Det Ægæiske Hav består af 7 582 øer og dækker et samlet areal på 210 240 km2 mellem det græske fastland mod nord og vest, øen Kreta mod syd og det tyrkiske fastland mod øst. De har et samlet areal på 9 159 km2, hvoraf de fleste øer er mindre end 10 km2. Øerne har et middelhavsklima, der er kendetegnet ved tørre og varme somre og korte, regnfulde vintre. Om sommeren er der risiko for tørke. Øernes topografi er hovedsagelig bjergrigt og kuperet, hvilket fører til fragmentering. Øerne har en samlet befolkning på 565 125 (2019), hvoraf størstedelen har færre end 5 000 faste indbyggere.

2.De mindre øer i Det Ægæiske Hav: oprindelse, udvikling og retsgrundlag

Den særlige ordning for de mindre øer i Det Ægæiske Hav stammer fra 1993, da de særlige problemer, som landbrugssektorerne på de mindre øer i Det Ægæiske Hav står over for som følge af deres afsides beliggenhed og østatus, blev anerkendt i Rådets forordning (EØF) nr. 2019/93.

Ordningen har været genstand for nogle ændringer siden sin oprettelse i 1993. I forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik i 2003 besluttede Grækenland, at enkeltbetalingsordningen skulle gælde for hele landet fra 1. januar 2006. I 2006 blev grundforordningen erstattet med Rådets forordning (EF) nr. 1405/2006, som ikke ændrede målene eller de særlige foranstaltninger for de mindre øer i Det Ægæiske Hav. Imidlertid indførte den en programbaseret tilgang, som betyder, at støtten til de mindre øer i Det Ægæiske Hav bliver fastlagt i et årligt program, der udarbejdes af de nationale myndigheder, forelægges for Kommissionen til godkendelse og forvaltes af Grækenland.

Efter Lissabontraktatens ikrafttrædelse blev Rådets forordning (EF) nr. 1405/2006 erstattet med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 229/2013, og Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 178/2014 og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 181/2014 blev vedtaget .

SAI-ordningen finansieres af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL). I forordning (EU) nr. 229/2013 fastsættes det årlige loft for programmet til 23,93 mio. EUR om året. Herudover stiller Grækenland supplerende statsstøtte til rådighed på 547 000 EUR om året. Den finansielle gennemførelse (de udbetalte beløb sammenlignet med de beløb, som Grækenland har bevilliget) for programmerne i 2015-2019 er medtaget i bilaget til denne rapport.

Selv om SAI-ordningen set ud fra et lovgivningsmæssigt synspunkt har samme tilgang (mål, opbygning og finansiel forvaltning) som POSEI-ordningen (særligt program for bestemte regioner som følge af disses afsides beliggenhed og status som øsamfund), administreres SAI-ordningen separat fra POSEI-ordningen.

I modsætning til POSEI-ordningen, der erstatter den første søjle i den fælles landbrugspolitik (direkte betalinger), tackler SAI-ordningen de specifikke problemer, disse øer står over for, og udgør således supplerende støtte til grundbetalingsordningen, som dækker øerne i Det Ægæiske Hav og resten af Grækenland under den første søjle i den fælles landbrugspolitik.

I reformen af den fælles landbrugspolitik for 2023-2027 besluttede medlovgiverne, at SAI-ordningen skulle forblive uændret, dvs. være adskilt fra den fælles landbrugspolitiks strategiske planer. EU's støtte til SAI-programmet vil blive opretholdt på den fælles landbrugspolitiks nuværende niveau, hvorved ordningens særlige rolle med hensyn til at støtte landbruget på de mindre øer i Det Ægæiske Hav anerkendes.

3.Rapportens retsgrundlag

Artikel 20, stk. 3, i Rådets forordning (EU) nr. 229/2013 fastsætter følgende: "Senest den 31. december 2016 og derefter hvert femte år forelægger Kommissionen en generel rapport for Europa-Parlamentet og Rådet, hvori der redegøres for virkningerne af de foranstaltninger, der er blevet gennemført i henhold til denne forordning; rapporten ledsages eventuelt af passende forslag".

4.Landbrug på de mindre øer i Det Ægæiske Hav

De geografiske karakteristika, klimaforholdene og den socioøkonomiske struktur, der kendetegner de mindre øer i Det Ægæiske Hav, giver visse ulemper for øernes landbrugsaktiviteter og -produktion. Man ser i stigende grad, at dyrkning af jorden opgives, og at der som følge heraf sker en indskrænkning af lokalsamfundene, eftersom deres landbrugsjord først og fremmest ligger i halvmarginale eller marginale områder.

Øerne er opdelt i den sydægæiske region (som består af Kykladerne og Dodekaneserne) og den nordægæiske region (som består af ni beboede øer: Lesbos, Limnos, Efstratios, Chios, Psara, Inousses, Samos, Ikaria og Fournoi).