30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/1 
I 
(Meddelelser) 
KOMMISSIONEN 
SJETTE  ÅRSBERETNING 
til Europa-Parlamentet 
om kontrollen  med  gennemførelsen  af fællesskabsretten 
— 1988  — 
KOM(89)  411  endelig  udg. 
(89/C  330/01) 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/3 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
Side 
FORORD 5 
GENNEMGANG AF DE ENKELTE SAGSOMRÅDER 
I. ET FÆLLESSKAB UDEN GRÆNSER 
Det store marked 
Fjernelse af fysiske hindringer 7 
Toldunionen 7 
Frie varebevægelser 8 
Artikel 30 8 
Artikel 95 9 
Fjernelse af veterinære og fytosanitære kontrolforanstaltninger 10 
Fjernelse af afgiftsmæssige kontrolforanstaltninger 10 
Fjernelse af tekniske hindringer 11 
Frie varebevægelser 11 
Grundlæggende regler for frie varebevægelser 11 
Artikel 30 11 
Gensidig anerkendelse af nationale regler 13 
Tekniske forskrifter 14 
De forskellige produkter 14 
Motorkøretøjer 14 
Levnedsmidler 14 
Lægemidler 14 
Kemiske produkter 15 
Energiprodukter 15 
Åbningen af offentlige indkøb og arbejder 15 
Fri bevægelighed for arbejdstagere og udøvere af liberale erhverv 16 
Markedet for tjenesteydelser 16 
Finansielle tjenesteydelser 16 
De nye teknologier og tjenesteydelser 17 
Kapitalbevægelser 17 
Virksomhedsmiljøet 18 
Selskabsretten 18 
Industriel ejendomsret og ophavsret 18 
Borgernes Europa 
Den frie bevægelighed for personer 19 
Den frie ret til overskridelse af grænserne 19 
Skatte- og afgiftsregler, der direkte berører borgerne 19 
Etableringsretten og anerkendelse af eksamens- og kvalifikationsbeviser 20 
Forbudet mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet 20 
Andre spørgsmål: kørekort 21 
Beskæftigelse, socialpolitik og uddannelse 21 
Forbrugerbeskyttelse 22 
Nr. C 330/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
Side 
II. ANDRE SPØRGSMÅL 
Statistik 22 
Fællesskabernes personale 23 
Budgetspørgsmål 23 
Miljøpolitik 24 
Konkurrencepolitik 25 
Landbrugspolitikken 25 
Fiskeripolitikken 27 
Transportpolitikken 27 
Energipolitikken 28 
Forbindelser med tredjelande 28 
Politikken vedrørende udviklingssamarbejdet 28 
TABELLER, GRAFER OG OVERSIGTER 
Side 
Nr. 1 Overtrædelsesprocedurer indledt siden 1981, efter stadium i proceduren og medlemsstat ... 29 
Nr. 2 Udviklingen i antallet af åbningsskrivelser fra 1985 til 1988, efter sagsområde 30 
Nr. 3 Udviklingen i antallet af begrundede udtalelser fra 1985 til 1988, efter sagsområde 31 
Nr. 4 Udviklingen i antallet af sagsanlæg ved Domstolen fra 1985 til 1988, efter sagsområde 32 
Nr. 5 Overtrædelsesprocedurer indledt siden 1981, efter stadium i proceduren og sagsområde .... 33 
Nr. 6 Overtrædelsesprocedurer indledt siden 1981, efter sagsområde og retsgrundlag 34 
Nr. 7 Overtrædelsesprocedurer indledt siden 1981, efter retsgrundlag og stadium i proceduren .. . 35 
Nr. 8 Overtrædelsesprocedurer indledt siden 1985, efter medlemsstat, retsgrundlag og stadium i 
proceduren 36 
Nr. 9 Sagsanlæg ved Domstolen og domme afsagt af denne siden 1981 37 
Nr. 10 Domme, der er blevet afsagt af Domstolen indtil den 31. december 1988, og som endnu 
ikke er efterkommet 41 
Nr. 11 Oversigt over vigtige domme, der er blevet afsagt af nationale domstole i sidste instans 53 
Nr. 12 Oversigt over klager og overtrædelser konstateret af Kommissionen siden 1982, efter sags­
område 56 
BILAG 
A. Overtrædelser af traktater og forordninger 59 
B. Overtrædelser af direktiver 82 
TILLÆG 146 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/5 
FORORD 
1. I den sjette årsberetning om medlemsstaternes 
anvendelse af fælleskabsretten gøres der status over 
kontrollen med gennemførelsen af fælleskabsretten i 
1988. Den imødekommer som de fire foregående (J) det 
ønske, som kom til udtryk i Europa-Parlamentets beslut­
ning af 9. februar 1983 (2)-
2. Beretningen omfatter: 
— en oversigt over overtrædelser af traktaterne og den 
afledte ret pr. 31. december 1988 samt overtrædelses­
procedurer, der blev henlagt i løbet af 1988 (Bilag 
A); 
— en oversigt over gennemførelsen af direktiverne pr. 
31. december 1988 (Bilag B), 
og forud herfor indeholder beretningen en gennemgang 
af de enkelte sagsområder, forskellige tabeller og grafer 
samt en oversigt over de vigtigste domme, som er afsagt 
af medlemsstaternes overordnede retsinstanser. 
3. Beretningen er i det væsentlige opbygget som året 
før. Der er dog sket visse fornyelser i overensstemmelse 
med et ønske udtrykt af Europa-Parlamentet, nemlig: 
a) i gennemgangen af de enkelte sagsområder er kapitlet 
om Det Indre Marked nu redigeret således, at det 
følger strukturen i Kommissionens »Hvidbog« om 
gennemførelsen af Det Interne Marked, ligesom 
kapitlet om borgernes Europa er gjort mere udførligt. 
I kapitlet om andre spørgsmål findes på ny en 
gennemgang af forholdet til tredjelande; 
b) for at imødekomme den interesse, som Europa-Parla­
mentet har givet udtryk for med hensyn til medlems­
staternes overordnede retsinstansers holdning til 
fællesskabsretten, suppleres den årlige oversigt over 
de vigtigste domme afsagt af disse retsinstanser med 
en undersøgelse, der viser udviklingen i deres rets­
praksis. Denne undersøgelse, som allerede blev 
bebudet i den femte årsberetning, offentliggøres som 
et bilag til denne årsberetning. 
4. Oversigterne og tabellerne i den sjette årsberetning 
giver anledning til følgende kommentarer: 
a) angående midlerne til opdagelse af overtrædelser 
i) indgivne klager er en fundamental oplysningskilde 
for Kommissionen. Antallet af registrerede klager 
vokser fortsat betydeligt (1 137 i 1988), og viser 
(') Første årsberetning, KOM(84) 181 endelig udg. af 20. 4. 
1984. 
Anden årsberetning, KOM(85) 149 endelig udg. af 23. 4. 
1985. 
Tredje årsberetning, KOM(86) 204 endelig udg. af 3. 6. 
1986, offentliggjort i EFT nr. C 220 af 1. 9. 1986. 
Fjerde årsberetning, KOM(87) 250 endelig udg. af 24. 8. 
1987, offentliggjort i EFT nr. C 338 af 16. 12. 1987. 
Femte årsberetning, KOM(88) 425 endelig udg. af 13. 9. 
1988, offentliggjort i EFT nr. C 310 af 5. 12. 1988. 
O EFTnr. C 68 af 14. 3. 1983. således, at borgerne påtager sig en stadig mere 
aktiv rolle i den effektive gennemførelse af et rets­
fællesskab. Kommissionen bestræber sig — som 
anført i den femte årsberetning — på hurtigst 
muligt at tage stilling til klagerne (se tabel 12); 
ii) hvad angår de tilfælde, som afsløres af Kommis­
sionen selv, ses en stigning (307), der står i 
modsætning til tallet fra 1987. I adskillige tilfælde 
er sagerne indledt efter forespørgsler i Parlamentet 
eller henstillinger. Også her bestræber Kommis­
sionen sig på at behandle sagerne hurtigst muligt 
(se tabel 12); 
b) det samlede antal åbningsskrivelser er lidt mindre end 
året før. Det Indre Marked og sager vedrørende 
industrispørgsmål, landbruget og miljøspørgsmål 
ligger øverst på listen. I forhold til 1987 ses en stærk 
stigning på landbrugsområdet, men et fald på miljø­
området og inden for beskæftigelse og sociale anlig­
gender (se tabel 1 og 5 samt graf 2); 
c) derimod er antallet af begrundede udtalelser steget i 
1988 og følger således den stigning, der konstateredes 
i 1987. De mest berørte sektorer er miljø-, transport­
og landbrugssektorerne. Toldunionen og skatte- og 
afgiftsområdet samt Det Indre Marked og industri­
spørgsmål viser et fald (se tabel 1 og 5 samt graf 3); 
d) antallet af sagsanlæg ved EF-Domstolen er steget 
svagt i forhold til 1987 (se tabel 1 og 5 samt graf 4); 
e) antallet af Domstolens domme, der endnu ikke er 
fuldbyrdet, er steget betydeligt, hvilket betyder en 
forværrelse af den tendens, der blev påpeget i 1987 
(se tabel 9 og oversigt 10). 
5. Ovenstående oplysninger giver anledning til 
følgende kommentarer: 
a) Åbningsskrivelser: 
i) de områder, der har givet anledning til det største 
antal åbningsskrivelser, er dels Det Indre Marked, 
dels industrispørgsmål. Dette genspejler Kommis­
sionens øgede kontrol med medlemsstaternes 
overholdelse af Traktatens artikel 30 til 36 og 
gennemførelsen af direktiverne om gennemfø­
relsen af Det Indre Marked; 
ii) landbruget kommer på andenpladsen. Den stig­
ning, der er konstateret i forhold til 1987, er 
navnlig forårsaget af forsinkelser med hensyn til 
vedtagelse af nationale bestemmelser til gennem­
førelse af direktiverne om harmonisering (fytosa-
nitære forhold, frugt- og plantesektoren, foder­
stoffer og veterinære forhold); 
Nr. C 330/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
iii) herefter kommer miljøet. Det betydelige fald i 
antallet af åbningsskrivelser genspejler utvivlsomt 
den større opmærksomhed, som medlemsstaterne 
udviser med hensyn til overholdelse af deres 
forpligtelser på dette område; 
iv) på det sociale område er der ligeledes sket et 
betydeligt fald i antallet af åbningsskrivelser. 
Dette skyldes en bedre gennemførelse i medlems­
staterne af direktiverne om ligebehandling af 
mænd og kvinder, sikkerhed og sundhed på 
arbejdspladserne og bestemmelserne om forbud 
mod forskelsbehandling med hensyn til adgang til 
beskæftigelse i den offentlige administration; 
b) begrundede udtalelser: 
i) det største antal begrundede udtalelser falder 
inden for miljøområdet. Der er her tale om en 
videreførelse af en del af de talrige overtrædelses­
procedurer, der blev indledt i de tidligere år. I 
denne forbindelse må det dog ikke glemmes, at et 
betydeligt antal sager har kunnet henlægges efter 
berigtigelse af de påtalte forhold. Det skal under­
streges, at den offentlige mening har spillet en 
betydelig rolle for beskyttelsen af miljøet. Således 
har den pression, som er blevet udøvet i anledning 
af sagen Karin B, fremmet gennemførelsen i 
Italien af direktivet om grænseoverskridende 
transporter af farligt affald og som følge heraf 
berigtigelse af den eksisterende ulovlige situation; 
ii) i modsætning til, hvad der er iagttaget med 
hensyn til åbningsskrivelser, er der i 1988 konsta­
teret et fald i antallet af begrundede udtalelser 
vedrørende Det Indre Marked, selv om antallet 
stadig er betydeligt; 
iii) inden for landbrugssektoren ses en fordobling af 
antallet af begrundede udtalelser i forhold til 
1987, altså samme tendens som i antallet af 
åbningsskrivelser; 
iv) endelig er der inden på toldunions- og skatte- og 
afgiftsområdet sket et fald, der kan sammenlignes 
med faldet i 1986; 
c) stigningen i antallet af sagsanlæg ved Domstolen ses 
navnlig inden for miljøsektoren og på det sociale 
område. Den lette stigning rokker ikke ved den 
tendens, som blev påpeget i den femte årsberetning 
(stk. 5 nr. c). 
6. Endelig vil Kommissionen gerne henlede Europa-
Parlamentets opmærksomhed på følgende forhold: 
a) de mål, der skal nås inden udgangen af 1982, kræver 
voksende opmærksomhed fra medlemsstaternes side 
på gennemførelsen af fællesskabsretten, navnlig direk­
tiverne. Blandt de allerede gældende direktiver om 
Det Indre Marked er nemlig kun ganske få gennem­
ført ved interne retsregler i samtlige medlemsstater. Kommissionens virke i medfør af EØF-Traktatens 
artikel 169 er af særlig betydning i denne 
henseende (1). Dette virke må imidlertid suppleres 
med en konstant bevidstgørelse af borgerne. Kommis­
sionen bestræber sig herpå. En udvikling af forholdet 
mellem Europa-Parlamentet og de nationale lovgi­
vende forsamlinger kunne i øvrigt bidrage til en 
bevidstgørelse af disse, når deres medvirken er 
nødvendig; 
b) i betragtning af omfanget af den opgave, som 
Kommissionen har, tillægger den forespørgsler, 
henstillinger og de klager fra borgerne, som den 
modtager, stor betydning. Disse initiativer gør det 
muligt for Kommissionen at øge sin kontrol, hvorfor 
den bestræber sig på at behandle dem hurtigst muligt; 
c) Kommissionen giver udtryk for betænkelighed med 
hensyn til antallet af endnu ikke efterkomne domme 
afsagt af EF-Domstolen, omend den er sikker på, at 
der kun i ret få tilfælde er tale om politisk uvilje. 
Tilbage står dog, at denne situation er skadelig for 
det grundlæggende princip inden for et retsfællesskab. 
Spillets regler skal overholdes klart og uden undta­
gelser. Hvad angår retsmidler hjemler systemet i 
Traktaten alene beføjelse for Domstolen til at fastslå, 
at der ikke er truffet de til dommens opfyldelse 
nødvendige foranstaltninger (EØF-Traktatens artikel 
171). I mangel af yderligere retsmidler til styrkelse af 
respekten for de domme, som Domstolen afsiger, kan 
det alvorlige problem om manglende opfyldelse af 
disse kun medføre politiske reaktioner, nemlig 
bevidstgørelse af regeringer og borgere, bedre former 
for offentliggørelse, oplysning og tilskyndelse til 
benyttelse af præjudicielle forelæggelser, m.v. I denne 
henseende hilser Kommissionen med tilfredshed 
initiativer som for eksempel den italienske lov nr. 86 
af 9. marts 1989, «la Pergola«, der tilsigter fremme af 
gennemførelsen af fællesskabsretten. Disse initiativer 
fremmes af Kommissionen, så meget mere som de 
tilfælde, hvor EF-Domstolens domme endnu ikke er 
efterkommet, som oftest vedrører gennemførelse af 
direktiver og skyldes langsommelige interne lovgiv­
ningsprocedurer; 
d) i denne forbindelse og mere i almindelighed henleder 
Kommissionen Europa-Parlamentets opmærksomhed 
på sin praksis med hensyn til en passende offentliggø­
relse af konstaterede overtrædelser samt deres berigti­
gelse med henblik på at oplyse borgerne om deres 
(') I almindelighed indsætter Kommissionen ifølge Europa-
Parlamentets forslag (se pkt. 5 i beslutningen vedrørende 
den femte årsberetning) systematisk i sine nye forslag til 
direktiver en bestemmelse, hvorefter medlemsstaterne 
udtrykkeligt i deres nationale retsakter skal henvise til de 
direktiver, som gennemføres ved disse akter. Dette letter 
Kommissionens kontrol og kan samtidig bidrage til en bedre 
retsbeskyttelse af borgerne. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/7 
rettigheder og således eventuelt etablere indirekte 
former for kontrol af overholdelsen af fællesskabs­
retten ved anlæg af sager for de nationale retter, som 
eventuelt kan give anledning til præjudicielle forelæg-
gelsessager; 
e) hvad angår præjudicielle forelæggelser som led i 
kontrollen med gennemførelsen af fællesskabsretten 
overvejer Kommissionen i hvert enkelt tilfælde, om 
der er anledning til at indlede en overtrædelsesproce­
dure, men i øvrigt står de betragtninger, som er gjort 
i den femte årsberetning vedrørende gennemførelsen 
af EØF-Traktaten artikel 177 uændret ved magt. 
Kommissionen er således af den opfattelse, at 
problemet med sagsomkostningerne kun kan løses ved 
en harmonisering. Hvad angår de problemer, som 
I. ET FÆLLESSKAB UDEN GRÆNSER 
DER STORE MARKED 
1. Gennemførelsen af Det Indre Marked sker ved: 
— skabelse af gensidig anerkendelse af de nationale 
regler, og arbejdet hermed er allerede i fuld gang 
med hensyn til frie varebevægelser, men er ligeledes 
udstrakt til den frie ret til at udføre tjenesteydelser; 
— vedtagelse af ca. 300 retsakter, der er nævnt i 
Kommissionens Hvidbog af juni 1985, og som alene 
angår fastlæggelsen af de væsentligste krav og gene­
relle principper; disse retsakter tilsigter harmonisering 
af de nationale regler inden for rammerne af det 
strengt nødvendige for beskyttelse af sundheden, 
sikkerheden eller miljøet. 
2. Af Kommissionens periodiske beretninger fremgår, 
hvorledes gennemførelsen af Hvidbogen forløber; efter 
offentliggørelsen af beretningen af november 1988 
(KOM(88) 650) i medfør af Traktatens artikel 8B har 
Kommissionen i juni 1989 offentliggjort sin fjerde beret­
ning om gennemførelsen af Hvidbogen. 
3. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt, at disse rets­
akter fastsættes, de må tillige gennemføres i praksis af 
medlemsstaterne. I ovennævnte beretning af november 
1988 hilste Kommissionen med tilfredshed, at næsten 
50 % af dens program nu er gennemført ved afgørelser 
truffet af Rådet. Den udtrykte ligeledes betænkelighed 
med hensyn til transformeringen af diesse retsakter, idet 
77, heraf 65 direktiver, af de i alt 112 vedtagne retsakter 
skulle gennemføres i medlemsstaterne senest den 1. 
januar 1989. Det må imidlertid nu konstateres, at kun to 
af disse 65 direktiver er blevet gennemført fuldt ud i 
Fællesskabet, idet visse medlemsstater endnu i dag ikke 
har truffet nogen af de øvrige foranstaltninger, som er 
fornødne. voldes af den holdning, som de nationale domstole i 
sidste instans indtager over for præjudicielle spørgs­
mål, henviser Kommissionen til tabel 11 i denne 
årsberetning, hvori dette spørgsmål er særlig 
behandlet; 
f) Kommissionen er i lighed med Europa-Parlamentet af 
den opfattelse, at der bør sikres en bedre udbredelse 
af kendskabet til fællesskabsretten, og at en sådan 
kun kan styrke effektiviteten i kontrollen med dens 
gennemførelse. I denne forbindelse udvider Kommis­
sionen sit virke til fremme af en almindelig udbredelse 
af kendskabet til fællesskabsretten, navnlig blandt de 
borgere, som er mest berørt af denne (advokater, 
dommere, offentligt ansatte i medlemsstaterne, 
forbrugerorganisationer, m.v.) 
4. Kommissionen må derfor nøje følge udviklingen i 
gennemførelsen af de vedtagne foranstaltninger op for at 
sikre sig, at forsinkelserne i medlemsstaterne ikke bringer 
målet 1992 i fare ved opretholdelse af hindringer, som 
Fællesskabet har besluttet sig til at fjerne. 
Fjernelse af fysiske hindringer 
5. I den nye artikel 8A, der er indsat i Traktaten ved 
artikel 13 i Fællesakten, er der fastsat et klart mål for 
Fællesskabet nemlig i perioden indtil den 31. december 
1992 at gennemføre »et område uden indre grænser med 
fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og 
kapital«. I Kommissionens Hvidbog om gennemførelse af 
Det Interne Marked er der fastlagt et arbejdsprogram for 
opnåelsen af dette mål. Det er af betydning, at Rådet 
indhenter forsinkelserne med hensyn til vedtagelse af de 
nødvendige retsakter til gennemførelse af de pågældende 
foranstaltninger. 
Toldunionen 
6. De domme, der er afsagt af Domstolen i løbet af 
1988 på toldunionsområdet vedrører afgifter med tilsva­
rende virkning som told, som er opkrævet i handelen 
mellem medlemsstaterne (artikel 9 ff i EØF-Traktaten). 
7. Med henblik på gennemførelsen af det store 
marked i 1993 er der særlig grund til at nævne de 
domme, der er afsagt i sagerne 18/87 og 104/86. 
8. Ved den dom, som Domstolen afsagde den 27. 
september 1988 i sag 18/87, blev det fastslået, at et 
gebyr, som er økonomisk begrundet, for gennemførelse 
af en kontrolforpligtelse, der er pålagt alle i henhold til GENNEMGANG AF DE ENKELTE SAGSOMRÅDER 
Nr. C 330/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
fællesskabsretten ikke kan betragtes som en afgift med 
tilsvarende virkning som told, fordi harmonisering af 
kontrolforanstaltningerne er egnet til at fremme den frie 
bevægelighed for varer. 
9. Domstolen erklærede desuden, at de skadelige virk­
ninger, som et sådant gebyr kan øve på den frie bevæge­
lighed for varer i Fællesskabet, kun kan fjernes ved 
fællesskabsregler om enten harmonisering af gebyrer 
eller indførelse af en forpligtelse for medlemsstaterne til 
at afholde de omkostninger, som er forbundet med disse 
kontrolforanstaltninger, eller ved afholdelse af disse 
omkostninger over EF-budgettet. 
10. I sin dom af 24. marts 1988 i sag 104/86 fulgte 
Domstolen sin tidligere praksis, hvorefter Fællesskabsret­
tens forrang og umiddelbare retsvirkninger medfører, at 
medlemsstaterne ikke kan undlade at ophæve bestem­
melser i deres interne retsordener, som er uforenelige 
med fællesskabsretten. 
11. Hvad angår overtrædelsesprocedurer i forbindelse 
med toldfri indførsel af militært materiel blev den poli­
tiske løsning, som blev bebudet af Kommissionen i dens 
femte beretning (side 13, nr. 32) indledt ved forelæggelse 
for Rådet af et forslag til forordning på grundlag af 
EØF-Traktatens artikel 28 (forslag til Rådets forordning 
(EØF) om midlertidig undladelse af opkrævning af told 
af visse våben og militært udstyr, EFT nr. C 265 af 12. 
10. 1988). 
12. Hvad angår direktiver er der grund til at nævne, 
at samtlige overtrædelsesprocedurer vedrørende gensidig 
bistand har kunnet henlægges, idet de berørte medlems­
stater har rettet sig efter bestemmelserne i fællesskabs­
retten. På den anden side har andre procedurer vedrø­
rende varers overgang til fri omsætning og eksportproce­
durer ikke ført til de ønskede resultater i Italien til trods 
for, at landet er blevet dømt ved Domstolen. Der er 
derfor iværksat nye procedurer i medfør af EØF-Trakta­
tens artikel 171 i anledning af landets undladelse af at 
opfylde de af Domstolen afsagte domme. Den situation 
giver anledning til betænkelighed, fordi den bringer 
troværdigheden af Domstolens domme i fare. 
13. Kommissionen har måttet gå til Domstolen for at 
få fastslået, at Belgien ikke handler korrekt i forbindelse 
med afregningen af landbrugsafgifter og beregningen af 
fristerne for udsættelse af betalingen i henhold til direk­
tivet om harmonisering af bestemmelserne vedrørende 
udsættelse af betaling af afgifter ved ind- og udførsel. Frie varebevægelser 
14. Fjernelsen af kontrollen ved grænserne sker ved 
umiddelbar anvendelse af bestemmelserne i Traktaten 
og harmoniseringsforanstaltninger. Sidstnævnte vedrører 
den frie bevægelighed for landbrugsvarer og fjernelse af 
told- og afgiftskontrollen ved grænserne (se pkt. 34 ff). 
Artikel 30 
15. Traktatens artikel 30 forbyder kvantitative indfør-
selsrestriktioner såvel som alle foranstaltninger med 
tilsvarende virkning mellem medlemsstaterne. Denne 
bestemmelse gør det muligt at anfægte formaliteter ved 
indførsel, der ikke er begrundet af tvingende årsager, 
navnlig hensynet til beskyttelse af sundhed og sikkerhed. 
16. Kommissionen har således påtalt en række regule­
ringer, der skaber ubegrundede formaliteter i samhan­
delen med industri- og landbrugsprodukter. 
17. For så vidt angår industriprodukter er følgende 
regler blevet ændret på Kommissionens foranledning: 
— i Frankrig har man ophævet det monopol for »caisse 
des monnaies et médailles«, som var til hinder for 
indførsel af medaljer i Frankrig; efter en ændring af 
den bestående ordning, der blev offentliggjort i 
Frankrigs lovtidende i marts 1988, kan medaljer, der 
er fremstillet og bragt i handelen i de øvrige 
medlemsstater nu frit indføres i Frankrig; 
— de begrænsninger, som gjaldt i Portugal, for indførsel 
af lystfartøjer, i form af en attest for, at det indførte 
fartøj ikke blev fremstillet i Portugal eller ikke kunne 
købes dér for en tilsvarende pris, er ligeledes bragt til 
ophør; 
— kravet om forudgående tilladelse og oprindelsesat-
tester ved indførsel og første salg af alkoholholdige 
drikke i Grækenland er ligeledes blevet ophævet af 
de græske myndigheder, som har pålagt deres told­
kamre ikke mere at kræve oprindelsesattester ved 
indførslen af disse produkter. Myndighederne har 
ligeledes ophævet kravet om besiddelse af opholdstil­
ladelse og veksling af det dobbelte af varens værdi til 
drakmer som betingelse for indførsel af varer til 
personlig brug; 
— et helt sæt spanske regler om godkendelse af industri­
produkter er ligeledes blevet ændret på Kommissio­
nens foranledning. Der kan nu frit til Spanien 
indføres kniwarer, vandhaner, artikler til udsmyk­
ning og fotoelektrisk udstyr, som hidtil kun måtte 
bringes på markedet efter forudgående kontrol. 
30. 12. 89 
* De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/9 
18. Yderligere har Kommissionen fortsat sin aktion 
med hensyn til mærkning af produkter med oprindelses­
land over for Italien, Det Forenede Kongerige og 
Frankrig, idet den har anlagt overtrædelsessøgsmål for at 
undgå, at lovgivningerne om ændring af oprindelses-
mærkning skulle skabe ubegrundede hindringer for vare­
handelen. Dette er nemlig tilfældet med hensyn til angi­
velse af et importeret produkts geografiske oprindelse, 
når det er blevet fremstillet eller bearbejdet i en anden 
medlemsstat efter ordre fra en forhandler, og dennes 
navn eller varemærke påføres produkterne (en praksis, 
som navnlig er vidt udbredt inden for tekstilindustrien). 
19. Hvad angår landbrugsprodukter kan nævnes 
følgende formaliteter i forbindelse med indførsel, som 
har været behandlet af Kommissionen: 
— krav om attester fra den producerende medlemsstat 
for, at de pågældende produkter er i overensstem­
melse med importlandets forskrifter; dette krav stilles 
i Grækenland, Luxembourg og Tyskland med hensyn 
til pasteuriseret smør og talrige levnedsmidler i 
Grækenland under henvisning til faren for radioakti­
vitet; 
— krav om licens eller forudgående tilladelse til import 
af levende får i Tyskland, sæd til kunstig befrugtning 
i Frankrig samt levende dyr og fersk kød i Belgien; 
— foranstaltninger, der begrænser samhandelen, og som 
begrundes med, at der findes en national ordning af 
markedet, som for eksempel markedsordningen for 
bananer i Grækenland; 
— foranstaltninger, der forbyder eller er til hinder for 
eksport, som for eksempel reglerne om olivenolie 
eller majs i Grækenland. 
Artikel 95 
20. I medfør af denne bestemmelse kan Fællesskabet 
forbyde kontrolforanstaltninger og afgiftsmæssige forma­
liteter, som står i misforhold til hensynet til bekæmpelse 
af afgiftssvig. 
21. I denne henseende har året 1988 været af særlig 
betydning for Fællesskabet inden for området for over­
vågningen af fællesskabsrettens afgiftsbestemmelser, såvel 
på grund af den omfattende retspraksis ved Domstolen, 
som i næsten samtlige tilfælde har fulgt Kommissionens 
synspunkter, som på grund af de regler, som er fastsat af 
medlemsstaterne for at bringe retsbrudssituationer til 
ophør. 
22. Som i de tidligere år har Kommissionen virket for 
overholdelse af Traktatens artikel 95 og for at bringe de 
nationale lovgivninger i overensstemmelse med EF-direk-
tiverne. De fleste af de sager, der har været behandlet, 
har angået sidstnævnte punkt, særlig overholdelsen af 
bestemmelserne i det sjette momsdirektiv. Kommissionen må dog konstatere med tilfredshed, at medlemsstaterne i 
stadig mindre grad har benyttet beskatning til beskyttelse 
af deres nationale produktion, hvilket er et meget positivt 
tegn i forbindelse med gennemførelsen af det store 
marked i 1993. Hvad angår det førstnævnte punkt er der 
grund til at bemærke, at den reguleringsafgift, der var 
blevet indført i Grækenland i forbindelse med forhand­
lingerne om det græske memorandum af 23. marts af 
1982 (x), ophørte pr. 31. december 1988, hvilket vil gøre 
det muligt at henlægge to procedurer i forbindelse med 
indførelsen af denne afgift. Af disse to procedurer 
vedrørte den ene afgift på ost og den anden artikler til 
udsmykning fremstillet af almindelig plastik (2). 
23. Det skal ligeledes bemærkes, at Irland nu har 
fastsat samme afgift på mineralvand, der indføres fra de 
øvrige medlemsstater, som på mineralvand, der frem­
stilles i Irland. Som følge heraf har Kommissionen hævet 
den ved Domstolen anlagte sag (3). 
24. Derimod har Italien trods den af Domstolen den 
21. juni 1986 (4) afsagte dom endnu ikke afskaffet den 
moms, der bevirker forskelsbehandling af prøver på 
lægemidler, ligesom denne medlemsstat har undladt at 
træffe foranstaltninger til opfyldelse af dommene af 7. 
maj 1987 (5) vedrørende forbrugsafgift på bananer med 
oprindelse i andre medlemsstater, hvilket har foranle­
diget Kommissionen til at indlede en procedure i medfør 
af EØF-Traktatens artikel 171. 
25. I flere nye sager har der måttet afgives begrun­
dede udtalelser. Blandt de vigtigste sager kan nævnes 
dels den udtalelse, der er afgivet til Det Forenede 
Kongerige vedrørende den afgiftslignende ydelse, der 
opkræves af Sea Fish Industry Authority på nationale og 
importerede fiskerivarer, idet dennqK institutions udgifter 
hovedsagelig kommer de britiske fiskere til gode, og dels 
udtalelsen over for Grækenland som følge at den diffe­
rentierede beskatning af importerede alkoholholdige 
drikkevarer, idet disse (gin, whisky og rom) pålægges en 
moms på 36 %, medens der af nationale drikkevarer 
(ouzo og likører) kun betales moms med 18 °/o. 
26. Blandt procedurer, der tidligere har været indledt, 
og som er blevet fortsat ved indbringelse af sagerne for 
Domstolen, er der særlig grund til at nævne sagerne mod 
Danmark og Grækenland på bilbeskatningens område. I 
begge tilfælde bevirker den ekstraordinært høje afgift en 
forøgelse af priserne på biler, som stiller forbrugerne i 
disse to medlemsstater yderst ugunstigt i forhold til 
borgerne i de øvrige medlemsstater, ligesom den kunstigt 
bremser indførslen af disse produkter. For så vidt angår 
(') KOM(82) 348 endelig udg. 
(2) Femte beretning, pkt. 38. 
O Sag 202/87, hævet den 27. 4. 1988. 
(4) Dom af 21. 6. 1988 i sag 257/86. 
O Domme af 27. 5. 1987 i sagerne 134/85 og 193/85. 
Nr. C 330/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
å 
Danmark er der tale om registreringsafgiften på biler, 
der er så høj, at den øver indflydelse på antallet af biler i 
landet, og i Grækenland er der tale om et afgiftssystem, 
der særlig rammer biler med et slagvolumen på over 
1800 cm3, som ikke fremstilles i selve landet. 
Fjernelse af veterinære og fytosanitcere kontrolforanstalt­
ninger 
27. Hvidbogen omhandler harmoniseringsforanstalt­
ninger til fjernelse at grundlaget for visse former for 
kontrol. Som anført i beretning 8B (jf. nedenfor) angår 
de eneste regler, der er fastsat til dato vedrørende 
kontrolforanstaltninger ved grænserne, ophævelse af 
veterinære og fytosanitære kontrolforanstaltninger, selv 
om Kommissionen gentagne gange har beklaget sig over 
forsinkelserne i Rådet. På dette område var 22 direktiver 
inden for programmet i Hvidbogen trådt i kraft den 31. 
december 1988, men intet af disse er hidtil gennemført i 
hele Fællesskabet. 
Kommissionen må således for så vidt angår hver enkelt 
af disse foranstaltninger indlede procedurer i medfør af 
Traktaten og forfølge disse med særlig omhu i betragt­
ning af disse bestemmelsers sammenhæng med opnåelsen 
af målet i 1992. Kommissionen må ligeledes sikre 
gennemførelsen af hele den lovgivning, som i de fleste 
tilfælde ligger forud for Hvidbogen eller vedrører hånd­
hævelsen af de gældende retsregler. Som følge heraf har 
Kommissionen i 1988 indledt 130 nye overtrædelsespro­
cedurer med hjemmel i EØF-Traktatens artikel 169 i 
anledning af manglende meddelelse om nationale foran­
staltninger truffet til gennemførelsen af direktiverne på 
ovennævnte områder. 
Fjernelse af afgiftsmæssige kontrolforanstaltninger 
28. Kontrollen med den korrekte anvendelse af det 
sjette momsdirektiv ('), der fastlægger reglerne for et 
ensartet grundlag for afgiftens opkrævning er en særlig 
vigtig opgave inden for rammerne af Kommissionens 
skatte- og afgiftsprogram med henblik på 1993. Det er 
nemlig væsentligt, at bestemmelserne i det sjette direktiv 
gennemføres absolut korrekt, hvis man ønsker at undgå 
konkurrencefordrejninger, der vil være endnu mere 
alvorlige fra den dag, hvor der er gennemført tilnær­
melser af momssatserne. 
29. Domstolen har i sager anlagt af Kommissionen 
afsagt en række domme af stor betydning, ikke blot fordi 
de bringer adskillige retsbrud til ophør, men tillige fordi 
de klarlægger rækkevidden af visse bestemmelser i det 
pågældende direktiv. 
30. Blandt de vigtigste domme er der grund til dels at 
nævne den, der blev afsagt mod Irland og Det Forenede 
Kongerige (2), der havde opretholdt et system med 
(') EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977. 
O Domme af 21. 6. 1988 i sagerne 415/85 og 416/85. nulsats for moms på visse varer og tjenesteydelser (særlig 
byggeri og leverancer af vand, energi og brændstoffer), 
som ikke var i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2 i 
det sjette momsdirektiv, dels dommen mod Belgien (3), 
hvori Domstolen statuerede, at denne medlemsstat i sin 
lov af 31. juli 1984 om katalogprisen som grundlag for 
beskatning af nye biler til befordring af personer og 
varer ikke havde truffet de foranstaltninger, som 
krævedes til opfyldelse af Domstolens dom af 10. april 
1984 (4). 
31. Ligeledes har Domstolen ved sin afgørelse af 21. 
september 1988 (5) fastlagt et vigtigt princip med hensyn 
til fradrag af indgående moms, idet den fandt oprethol­
delsen i Frankrig af begrænsninger i denne ret for 
selskaber, der udlejer fast ejendom, som de har erhvervet 
eller ladet opføre, stridende imod det sjette momsdi­
rektiv. 
32. Vedrørende artikel 25 i det sjette momsdirektiv 
har Domstolen endelig underkendt en ordning i 
Italien (6), hvorefter der inden for okse- og fårekødssek-
toren udbetaltes for store udligningsbeløb på området for 
leveringer og tjenesteydelser til standardsats-landbrugere. 
33. Kommisionen overvåger, at disse domme opfyldes 
korrekt i de pågældende medlemsstater, og den har 
derfor set sig foranlediget til at indlede en sag mod 
Nederlandene, som endnu ikke har opfyldt dommen af 
26. marts 1987 (7) vedrørende momsfritagelsen i dette 
land for offentlige funktioner, der udøves af notarer, 
fogeder og stævningsmænd. 
34. Derimod konstaterer Kommissionen med 
tilfredshed, at Det Forenede Kongerige har opfyldt 
Domstolens dom af 23. februar 1988 (8), hvorved den 
underkendte momsfritagelsen for visse produkter (som 
for eksempel korrigerende brilleglas leveret af autorise­
rede optikere) i det omfang, hvori disse produkter ikke 
udgør en integrerende bestandddel tjenesteydelser. Lige­
ledes har Kommissionen kunnet hæve en sag, der var 
anlagt ved Domstolen (9) mod Italien på kreditkortom­
rådet. 
35. I årets løb har der dog måttet anlægges en ny sag 
imod Spanien, som havde indført moms efter nulsats på 
tjenesteydelser udført af advokater og vedrørende sports­
klubber og sportsarrangementer, ligesom to tidligere 
O Dom af 4. 2. 1988 i sag 391/85. 
(4) Sag 324/82. 
O Dom af 21. 9. 1988 (Sag 50/87). 
(6) Dom af 28. 6. 1988 (Sag 3/86). 
(7) Sag 235/85, Femte Beretning, pkt. 37. 
O Sag 353/85. 
O Sag 103/87, hævet den 27. 10. 1988. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/11 
indledte sager mod henholdsvis Tyskland i anledning af 
fritagelse af rejsebureauer for rejser til Spanien og 
Frankrig på grund af afgiftsordningen inden for auto­
matiske spil ('), har måttet indbringes for Domstolen. 
36. Den Franske Republik blev den 21. juni 1983 (2) 
dømt for overtrædelse af artikel 5, stk. 1 i direktiv 
72/464 (3), som bestemmer, at detailsalgsprisen på forar­
bejdede tobaksvarer skal fastsættes af fabrikanterne eller 
importørerne, men ikke af de offentlige myndigheder, 
således som tilfældet var i Frankrig. De foranstaltninger, 
som var truffet af de franske myndigheder, skønnedes 
ikke tilfredsstillende af Kommissionen, og denne måtte 
derfor på ny anlægge sag ved Domstolen i medfør af 
EØF-Traktatens artikel 171. Ved dom af 13. juli 1988 (4) 
gav Domstolen Kommissionen medhold og dømte på ny 
Frankrig for opfyldelse af ovennævnte dom, nemlig 
gennemførelsen af ovennævnte artikel 5, som hjemler fri 
fastlæggelse af detailprisen for forarbejdede tobaksvarer. 
37. Det skal endelig bemærkes, at der i 1988 har 
måttet tilstilles Spanien en begrundet udtalelse, idet 
myndighederne også her selv i strid med bestemmelserne 
i direktivet fastsætter detailpriserne på tobaksvarer. 
Fjernelse af tekniske hindringer 
38. 70 % af de fremskridt, der er opnået inden for 
rammerne af programmet i Hvidbogen, falder inden for 
de tekniske hindringers område. Dette betyder, at det er 
her, at de første vanskeligheder viser sig med hensyn til 
gennemførelsen af de vedtagner bestemmelser. 
Frie varebevægelser 
39. De frie varebevægelser hindres ikke blot ved 
formaliteter i forbindelse med indførsel (se nedenfor), de 
støder tillige på forskellige reguleringer vedrørende 
markedsføringen af varer. 
Grundlæggende regler for frie varebevægelser 
40. Fjernelsen af ikke-afgiftsmæssige hindringe for 
samhandelen mellem medlemsstaterne er en af hjørne­
stenene for gennemførelsen af Det Indre Marked. På 
dette område råder Kommissionen over to grundlæg­
gende instrumenter, nemlig dels forbud mod enhver 
(') Femte Beretning, pkt. 38. 
O Sag 90/82. 
(3) EFT nr. L 303 af 31. 12. 1972, s. 1 (i den franske udgave). 
Direktivet er ikke officielt oversat til dansk. 
(4) Sag 169/87. foranstaltning med virkninger, der svarer til kvantitative 
restriktioner (EØF-Traktatens artikler 30 til 36), og dels 
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger. 
Artikel 30 
41. EØF-Traktatens artikel 30 forbyder kvantitative 
indførselsrestriktioner såvel som alle foranstaltninger 
med tilsvarende virkning mellem medlemsstaterne. Den 
meget brede fortolkning af sidstnævnte begreb, som — 
med Domstolens egne ord — angår »enhver regulering 
af handelen, der er egnet til direkte eller indirekte, 
aktuelt eller potentielt at påvirke handelen inden for 
Fællesskabet« gør det muligt for Kommissionen i dens 
egenskab af »vogter af traktaterne« at gribe ind med 
henblik på ophævelse af de mest forskelligartede 
handelshindringer. 
42. Dette virke sker i tilslutning til klager, der 
indgives til Kommissionen af handels- og industridri­
vende samt borgere. I øvrigt udfolder Kommissionens 
tjenestegrene egne kontrolforanstaltninger (tilfælde, der 
afsløres på eget initiativ) efter oplysninger, som 
modtages fra Europa-Parlamentet (forespørgsler) eller 
indhentes gennem de kilder, hvorover Kommissionens 
tjenestegrene selv råder (for eksempel nationale lov- og 
statstidender). 
43. På industrivareområdet udvikles kontrolforanstalt­
ningerne fortsat, således som det fremgår af antallet af 
nye klager indgivet i 1988 (518) og sager, der er afsløret 
af Kommissionen selv (46, hvoraf 6 efter forespørgsler 
fra Europa-Parlamentet). 
44. Hertil skal føjes antallet af de tekniske forskrifter, 
hvorom der er givet meddelelse i medfør af direktiv 
83/189/EØF, og som er blevet undersøgt på baggrund 
af EØF-Traktatens artikler 30 og 36 (se nedenfor). 
45. I betragtning af det stadig voksende antal sager, 
der anmeldes til Kommissionens tjenestegrene, har disse 
ikke kunne behandle dem individuelt og måttet »angribe 
problemerner globalt« på to niveauer. 
46. I realiteten er der nemlig tale om samme 
problemer fra medlemsstat til medlemsstat (for eksempel 
godkendelse af industrivarer, mærkning med oprindelses­
land af importvarer, importørers ansvar, priser på læge­
midler, m.v.). 
47. Hvad angår den forberedende behandling af 
sagerne har Kommissionens tjenestegrene bestræbt sig på 
at finde løsninger, førend det kom til sager i egentlig 
forstand. I forbindelse hermed har der udviklet sig en 
praksis med møder med repræsentanter for de berørte 
myndigheder, som betegnes »paneldrøftelser«, og som 
holdes regelmæssigt i hver enkelt medlemsstat. Under 
disse møder drøfter man samtlige sager vedrørende en 
medlemsstat. Disse møder gør det muligt allerede på 
klagestadiet i fællesskab at drøfte pragmatiske løsninger, 
der er i overensstemmelse med fællesskabsretten. Resul­
taterne af denne praksis har været særlig bemærkelses-
Nr. C 330/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
værdige for så vidt angår de medlemsstater (Italien, 
Frankrig, Portugal og Grækenland), med hvilke sådanne 
møder er blevet afholdt i 1988. Til illustration kan 
følgende resultater anføres: 
Italien (22 sager behandlet): 
— TV-modtagere kan nu indføres til Italien med en 
sikkerhedsattest udfærdiget af fabrikanten selv, jf. 
direktiv 73/23/EØF; 
— forskrifterne vedrørende etikettering — angivelse 
af importørens firma over angivelse af den uden­
landske fabrikants — har kunnet afskaffes ved 
udstedelse af en fortolkende cirkulæreskrivelse; 
— under henvisning til retspraksis i forbindelse med 
dommen i »Cassis de Dijon-sagen« er der fundet 
en løsning på en række sager angående fri adgang 
til indførelse af produkter, der lovligt er frem­
stillet og bragt på markedet i andre medlems­
stater. Her kan nævnes eksemplet med alkohol­
holdige drikkevarer med en alkoholprocent på 
under 9 %, der ikke måtte forhandles som 
sådanne i Italien. Inden for samme sektor skal i 
øvrigt nævnes sagen angående brændevin, som 
kun måtte indføres med en tilladelse, der gjorde 
det muligt at konstatere, at den overholdt bestem­
melserne i italiensk ret. 
Frankrig: 
— en af de ældre retsbrudssager har kunnet berig­
tiges. De af det britiske selskab Pitney Bowes 
frankeringsmaskiner er endelig blevet godkendt af 
de kompetente myndigheder efter en procedure, 
der fulgte en af Domstolen afsagt dom; 
— yderligere en overtrædelsessag, der var indledt, i 
1985 vedrørende levnedsmidler (charcuterivarer) 
er blevet løst tilfredsstillende ved bekendtgørelse 
af en cirkulæreskrivelse, i henhold til hvilken 
betegnelsen på importvarer kan bibeholdes, selv 
om de ikke svarer til »den franske opskrift«; 
— ligeledes er apotekernes monopol på salg af 
syntetiske smertestillende midler i medfør af en 
lov af 1902 blevet ophævet; 
— forbudet mod privat indførsel til Frankrig af 
lægemidler til personligt forbrug, der ikke er 
godkendt i Frankrig, er ligeledes blevet ophævet. 
Portugal: 
— princippet om godkendelse en gang for alle i 
forbindelse med udstedelse af obligatoriske 
attester på land- og skovbrugsmaskiner er nu 
blevet indført i Portugals lovgivning. — Grækenland: 
her kan nævnes sagen om lynafledere, for hvilke 
det ifølge nationale regler krævedes, at de skulle 
opfylde de nationale tekniske forskrifter for at 
kunne forhandles på markedet. Disse regler er nu 
blevet ændret ved en cirkulæreskrivelse til de 
forskellige berørte myndigheder. 
48. Året 1988 har på de frie varebevægelsesområder 
været præget af foranstaltninger, der bevirkede 
hindringer, og som er truffet med henblik på miljøbe­
skyttelse. I denne henseende har Domstolen den 20. 
september afsagt dom i sagen 302/86 (Kommissionen 
mod Kongeriget Danmark vedrørende et system for 
lovpligtig tilbagetagelse af flasker til øl og læskedrikke). 
Ved dommen fastsloges det, at et system med pant og 
tilbagetagelse af flasker er nødvendigt for opnåelse af det 
tilsigtede mål, nemlig miljøbeskyttelse. 
49. Dette mål er af Domstolen blevet fastlagt som »en 
af Fællesskabets væsentlige mål, der kan begrunde ... 
visse begrænsninger i princippet om frie varebevægelser. 
Denne vurdering bekræftes desuden i Den Europæiske 
Fællesakt« (præmis nr. 8). 
50. Blandt de nye regler, der har været undersøgt af 
Kommissionen, er der grund til at nævne de tyske — i 
seks delstater — der hjemler forbud mod vejtrafik i 
tilfælde af »smog«, medmindre der er tale om køretøjer, 
der har prioritet (ambulancer m.v.). 
51. På levnedsmiddelområdet har året 1988 været 
præget af vigtige domme, hvori Domstolen har fulgt sin 
tidligere praksis samt Kommissionens standpunkter, 
særligt med henblik på bestemmelser om, at benævnelser 
kun må benyttes til produkter, der opfylder nationale 
specifikationer, og forbud mod indførsel og salg af 
produkter, der ikke er i overensstemmelse med nationale 
regler. 
52. Således har Domstolen i dommen om »dybfrosset 
yoghurt« af 14. juli 1988 (sag 298/87 — Frankrig) og 
»EDAM« af 22. september 1988 (sag 286/86 — 
Frankrig) på ny udtalt sig imod forbehold af produktbe­
tegnelser, når produkternes egenskaber ikke afviger 
væsentligt, og udtalte, at en passende etikettering er 
tilstrækkelig til at sikre forbrugeren tilstrækkelig oplys­
ning. 
53. I sine domme om »dejvarer« af 14. juli 1988 (sag 
90/86 og 407/85 — Italien); »mælkepulver- og kondens-
mælkerstatning« af 23. februar 1988 (sag 216/84 — 
Kommissionen mod Den Franske Republik) og »pasteu­
riseret mælk og pasteuriseret eller frosset fløde« af 
februar 1988 (sag 261/85 — Kommissionen mod Det 
Forenede Kongerige) har Domstolen kendt forbud mod 
henholdsvis salg af dejvarer fremstillet af blød hvede eller 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/13 
en blanding af blød og hård hvede, import af mælkepul­
vererstatning og import af pasteuriseret mælk og ikke-
frosset fløde uforenelige med EØF-Traktatens artikel 30 
og ikke begrundet i artikel 36. 
54. Domstolen har således endnu en gang fastslået, at 
den eneste gyldige grund, der bortset fra hensynet til den 
offentlige sundhed eventuelt kan retfærdiggøre afvisning 
af et levnedsmiddel, der er fremstillet i en af de øvrige 
stater efter de kvalitetsspecifikationer, som gælder dér, 
således er beskyttelse af forbrugerne mod vildledning og 
producenterne mod uredelig konkurrence. De eksiste­
rende fællesskabsregler om etikettering gør det imidlertid 
generelt muligt at sikre tilstrækkelig oplysning og fore­
bygge eventuelle tilfælde af vildledning. De hindringer 
for de frie varebevægelser på levnedsmiddelområdet, der 
hidføres af anvendelsen på importvarer af kvalitetsspeci­
fikationer, kan således fjernes med hjemmel i artiklerne 
30 og 36. Kommissionen vil i løbet af 1989 offentliggøre 
en meddelelse, hvori den nærmere fastlægger retningsli­
nierne for den fortolkning, den anlægger på basis af de 
domme, som Domstolen har afsagt på levnedsmiddelom­
rådet. 
55. På landbrugsvareområdet, der omfatter de varer, 
der er nævnt i bilag II til EØF-Traktaten, skal det 
understreges, at Traktatens artikler 30 og 34 vedrørende 
ophævelse af kvantitative restriktioner og alle foranstalt­
ninger med tilsvarende virkning i samhandelen mellem 
medlemsstaterne, er en integrerende bestanddel af de 
fællesmarkedsordninger (se den af Domstolen afsagte 
dom i sag 83/78 Pigs Marketing Board mod Redmond, 
Domsamlingen 1978-9 side 2373, præmis 54), og at 
hindringer for handelen med varer, der hører under disse 
ordninger, påvirker disses normale funktioner. De 
hindringer, der således har været forfulgt af Kommis­
sionen, er af mange forskellige slags, således som det 
fremgår af eksemplerne nedenfor: 
— tekniske forskrifter vedrørende varernes præsenta­
tion, kvalitet og emballering, der medfører begræns­
ninger i importen eller afskrækker importørerne: 
Kommissionen har navnlig set sig foranlediget at 
forfølge sådanne foranstaltninger i tilfælde af 
begrænsninger for handelen med eller importen til 
Italien af fedtstoffer (forpligtelse til iblanding af spor­
stof) og ost (mindste indhold af fedt) samt i forbin­
delse med de tyske regler, hvorefter brug af en flaske 
af en bestemt form var forbeholdt visse nationale 
producenter (Bocksbeutel); 
— de nationale foranstaltninger på det veterinære, 
sudhedsmæssige og fytosanitære område eller vedrø­
rende tilsætningsstoffer, som forbyder eller 
umuliggør import, som for eksempel reglerne vedrø­
rende pasteuriseret mælk i Det Forenede Kongerige, 
visse former for kødkonserves i Tyskland, ost i 
Italien og Grækenland (størst tilladt indhold af 
nitrater); — fastsættelse af maksimalpriser, der har til følge, at 
importen hindres eller begrænses, er sket i olivenolie­
handelen i Grækenland; 
— foranstaltninger, der begrænser reklame for import­
varer, som for eksempel de offentlige græske radio­
stationers nægtelse af at bringe reklamespots til 
fremme af salget af levnedsmidler fra forskellige 
medlemsstater. 
Gensidig anerkendelse af nationale regler 
56. I overensstemmelse med den strategi, som 
Kommissionen har fremlagt i sin Hvidbog om Det 
Interne Marked, har den først og fremmest koncentreret 
sig om gennemførelse af EØF-Traktatens regler vedrø­
rende frie varebevægelser (artikel 30 til 36) og bestræber 
sig på systematisk i de nationale lovgivninger at få 
gennemført princippet om gensidig anerkendelse. Dette 
bevirker nemlig, at enhver vare, der lovligt er fremstillet 
og bragt i handelen i en medlemsstat, får fri adgang til 
markedet i de øvrige medlemsstater, medmindre det er til 
fare for sikkerheden og sundheden. 
57. I så tilfælde skal de foranstaltninger, som træffes, 
under alle omstændigheder være nøje afpasset efter de 
tilsigtede mål. Kommissionens mål er at nå frem til en 
systematisk indførelse i de nationale retsordener af dette 
princip om gensidig anerkendelse. Denne strategi har 
gjort det muligt i Spanien af få afskaffet obligatorisk 
godkendelse af industrivarer og få indført princippet om 
gensidig anerkendelse af produkter, der sikrer et lige så 
højt beskyttelsesniveau, i tilfælde hvor der er behov 
herfor. Strategien har ligeledes gjort de muligt at lempe 
de godkendelsesprocedurer, som gælder for terminal- og 
telekommunikationsudstyr i Portugal. Yderligere kan 
nævnes de sager om elektriske apparater til brug i 
husholdningen, som for eksempel gaskomfurer og køle­
skabe-dybfrysere, som har foreligget i Frankrig, hvor 
disse produkter skulle overholde de nationale standarder. 
— indførsel og salg i Tyskland af byggematerialer — 
spånplader — fremstillet, kontrolleret og bragt på 
markedet i Frankrig er blevet mulig i medfør af 
EØF-Traktatens artikel 30. De tyske myndigheder 
godkender således nu disses plader på grundlag af 
resultater af kontrol udført i Frankrig efter franske 
kontrolmetoder og underkaster ikke systematisk disse 
plader ny kontrol; 
— endelig kan nævnes den britiske regulering, hvorefter 
importerede gas- og el-komfurer var underkastet de 
nationale regler med hensyn til overfladetemperatur. 
58. Til denne efterfølgende kontrol kommer for indu­
strivarers vedkommende den forudgående kontrol, som 
udøves af Kommissionen i medfør af direktiv 83/189/ 
Nr. C 330/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
EØF. Ifølge dette direktiv er medlemsstaterne forpligtet 
til at forelægge deres forslag til tekniske forskrifter fra 
den 1. januar 1989. 
59. I 1988 har der således fundet en gennemgang sted 
på baggrund af reglerne i Traktaten og de afledte rets­
akter af 157 forslag til forskrifter og tekniske standarder. 
Denne undersøgelse har foranlediget Kommissionen til i 
64 tilfælde at kræve ændringer med henblik på sikring af, 
at vedtagelsen ikke skaber nye hindringer for de frie 
varebevægelser. I fire tilfælde har Kommissionen bebudet 
forelæggelse af et forslag til direktiv, hvis regler vil 
komme til at erstatte de nationale bestemmelser 
Tekniske forskrifter 
60. 24 retsakter inden for programmet i Hvidbogen er 
trådt i kraft, hvortil kommer 50 andre direktiver, der var 
vedtaget før Hvidbogen eller inden for forvaltningen af 
de allerede gældende regler. Af disse 24 retsakter var 
kun én, vedrørende lægemidler (direktiv 87/21/EØF) pr. 
31. december 1988 blevet transformeret i hele Fælles­
skabet, dog med undtagelse af Spanien, Grækenland og 
Portugal, der har udsættelse indtil den 31. december 
1992. Andre lige så vigtige direktiver, som for eksempel 
de, der vedrører udstødningsgasser fra automobiler, og 
som skulle transformeres før den 1. juni 1988 (direkti­
verne 88/76/EØF og 88/77/EØF) eller før den 1. 
oktober 1988 (direktiv 88/436/EØF), var kun blevet 
transformeret i et begrænset antal medlemsstater. Der 
løber endnu ca. 50 overtrædelsesprocedurer. 
De forskellige produkter 
61. Et stort antal procedurer, nemlig 51, vedrører 
manglende meddelelse om gennemførelsesforanstalt­
ninger. Som tidligere er der i almindelighed tale om 
langsommelighed i de nationale procedurer for ændring 
af lovgivningen. I denne henseende kan man dog konsta­
tere et klart fremskridt, idet 41 tilfælde er blevet berig­
tiget af de pågældende medlemsstater i 1988. For Italiens 
vedkommende står dog to sager (vedrørende lægeter­
mometre) endnu åbne. Domstolen har dømt Italien i ét 
tilfælde, og der er indledt sag vedrørende det andet. 
Hvad angår Spaniens og Portugals gennemførelse af 
direktiverne på disse aktivitetsområder har der fortsat 
været kontakt med de kompetente nationale myndig­
heder med henblik på hurtigt at indhente de forsinkelser, 
der er opstået med hensyn til transformeringen af direk­
tiverne til spansk og portugisisk ret. 
62. Hvad angår manglende uoverensstemmelse mellem 
eller ukorrekt anvendelse inden for de nationale lovgiv­ninger af reglerne i EF-direktiverne er de endnu løbende 
sager kun de sidste af dem, som blev omtalt i 1987, det 
vil sige en procedure mod Det Forenede Kongerige og 
en mod Spanien. De vedrører begge direktiv 
73/23/EØF, det såkaldte »lavspændingsdirektiv«. Den 
anfægtede britiske regulering er nu under tilpasning. I 
Spanien består der efter klager, som Kommissionen har 
modtaget for nylig, endnu hindringer i samhandelen med 
de produkter som falder ind under det pågældende 
direktivs anvendelsesområde, til trods for ikraftsættelsen 
den 1. december 1988 af kongelig anordning nr. 7 af 
1988. Kommissionen undersøger fortsat disse tilfælde, 
som synes at skyldes en fejlagtig fortolkning af EF-direk-
tivet. I mellemtiden fortsætter sagen ved Domstolen. 
Motorkøretøjer 
63. Gennemførelsen af direktiverne inden for motor­
køretøjs-, landbrugstraktor- og motorcykelsektoren er 
foregået regelmæssigt i medlemsstaterne. 124 af disse er 
nu transformeret. I årets løb er der indledt fire overtræ­
delsesprocedurer for manglende transformering af direk­
tiver. Grundene til disse overtrædelser er fortsat admini­
strativ langsommelighed i visse medlemsstater med 
hensyn til transformeringen af EF-direktiver til national 
ret. 
Levnedsmidler 
64. De sager, der er indledt i medfør af direktiverne, 
vedrører kun tilfælde af manglende meddelelse om natio­
nale gennemførelsesforanstaltninger. 43 sager har kunnet 
henlægges, 19 er på åbningsskrivelsesstadiet og i 3 er der 
afgivet begrundet udtalelse. 
65. Kommissionen har anlagt sager i anledning af 
manglende transformering af direktiverne 83/417/EØF 
(laktoproteiner) mod Frankrig og Nederlandene og 
83/635/EØF (konserveret mælk) mod Frankrig. 
Lægemidler 
66. Hvad angår »lægemiddeldirektiverne« angår de 
løbende sager kun Italien. Særlig har Kommissionen set 
sig nødsaget til at gå til Domstolen i anledning af dette 
lands manglende opfyldelse af dommen af 15. marts 
1983 vedrørende manglende transformering af to grund­
direktiver om medicinske specialiteter (65/65/EØF og 
75/319/EØF). 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/15 
Kemiske produkter 
67. På dette område er der betydelige forsinkelser, 
selv om visse medlemsstater har transformeret mange 
direktiver. På grund af det store antal direktiver (31) og 
deres indviklede tekniske karakter har Spanien og 
Portugal opnået lempelser med hensyn til fristerne for 
deres gennemførelse i de natonale lovgivninger. 
68. I årets løb har Kommissionen modtaget medde­
lelse om gennemførelse i 22 tilfælde af direktiver på det 
kemiske område. De vedrører særlig asbest, maling og 
lak. 
69. Kommissionen har anlagt sag mod Forbundsrepu­
blikken Tyskland vedrørende PCB/PCT. Belgien og 
Italien har stadig ikke transformeret de to direktiver på 
rense- og rengøringsmidler, selv om Domstolen har 
dømt dem hertil. I denne anledning er der afsendt 
åbningsskrivelser. Af ni åbningsskrivelser, der er blevet 
tilstillet medlemsstaterne, har de otte ført til berigtigelse 
af de påtalte forhold. 
Energiprodukter 
70. For så vidt angår de handlinger, som er omtalt i 
den femte årsberetning, har udviklingen været følgende. 
71. Efter at have indbragt sag for Domstolen mod 
Belgien på grund af manglende fremsendelse af statis­
tiske oplysninger vedrørende råoliepriserne og priserne 
på olieprodukter har Kommissionen kunnet hæve 
sagerne, idet den pågældende medlemsstat i mellemtiden 
havde berigtiget forholdene. 
72. Angående gennemførelsen af direktiverne om 
ydelsen i varmeproducerende anlæg fortsætter Kommis­
sionen sin sammelignende vurdering af de nationale 
gennemførelsesforanstaltninger. Denne vurdering skulle 
kunne afsluttes i løbet af 1989. 
73. I 1988 har Kommissionen kun indledt én aktion til 
konstatering af overensstemmelsen mellem medlemssta­
ternes regler med bestemmelserne i direktiv 85/536/EØF 
om anvendelse af erstatningsbrændstof-komponenter i 
benzin. Lovgivningen i fire medlemsstater (D, DK, L og 
E) er i dag i overensstemmelse med EF-direktivet. En 
femte medlemsstat (F) har transformeret direktivet til 
national ret. Kommissionen har anmodet om yderligere 
oplysninger vedrørende visse paragraffer i den franske 
lovgivning. I medfør af Tiltrædelsestraktaten har 
Portugal en yderligere frist til at bringe sin lovgivning i 
overensstemmelse med fællesskabsretten. Kommissionen 
har den 28. september 1988 tilstillet de seks øvrige 
medlemsstater en erindringsskrivelse om de forpligtelser, 
der påhviler dem med hensyn til meddelelse om de 
foranstaltninger, som de har truffet til gennemførelse af direktiv 85/536/EØF. Pr. 31. december 1988 havde 
Kommissionen modtaget meddelelse fra to af disse stater 
(NL og UK) om, at disse skulle kunne fuldføre gennem­
førelsen af direktivet i begyndelsen af 1989. 
Åbningen af offentlige indkøb og arbejder 
74. Åbningen af offentlige indkøb og arbejder er en af 
hovedbetingelserne for gennemførelsen af Det Indre 
Marked. I 1988 har Kommissionen i lighed med 1987 
lagt meget stor vægt på en korrekt gennemførelse af 
EF-direktiverne til samordning af procedurerne for 
indgåelse af offentlige aftaler om arbejder og leverancer, 
ligesom den har sikret sig, at reglerne i traktaterne om 
fri udveksling af tjenesteydelser og frie varebevægelser 
udnyttes mest muligt. 
75. Overtrædelserne af disse regler findes navnlig med 
hensyn til: 
— valget af fremgangsmåde ved indgåelsen og den 
offentliggørelse i EFT, som den ordregivende 
myndighed skal benytte. For eksempel har der i 
Italien været afholdt licitation over en forbrændings­
anstalt for fast affald fra renovationen i La Spezia 
uden forudgående offentliggørelse af meddelelse. 
Den ordregivende myndighed opfordrede direkte 
visse italienske virksomheder til at indgive bud. 
Takket være de af Kommissionen i 1987 vedtagne 
foranstaltninger til fremskyndelse af overtrædelses-
sager kunne denne sag, som Kommissionen fik kend­
skab til januar 1988, indbringes for Domstolen så 
betids (i juli måned), at der kunne opnås kendelse om 
opsættelse af aftalen indtil domsafsigelsen; 
— fortolkning af direktivernes anvendelsesområde og 
bestemmelserne om de undtagne sektorer. Kommis­
sionen har for eksempel tilstillet Portugal en 
begrundet udtalelse, fordi den offentlige virksomhed, 
der driver lufthavnen i Lissabon ikke på EF-plan ved 
offentliggørelse af en meddelelse i EFT har udbudt 
en leverance og montering af en telefoncentral; 
— kriterier for udvælgelse af kandidater eller bydende. 
Tyskland har for eksempel modtaget en begrundet 
udtalelse, fordi den myndighed, der udbød opførelse 
af et rensningsanlæg i Duisburg, krævede, at entre­
prenørerne skulle være tilknyttet en tysk organisation 
til sikring af kvalitet, og at garantien for arbejderne 
skulle stilles af et pengeinstitut eller kreditforsikrings­
selskab, der var godkendt af Forbundsrepublikken 
Tyskland. En anden begrundet udtalelse er blevet 
sendt til Italien, fordi det i offentliggørelsen af et 
offentligt anlægsarbejde, der var udbudt af universi­
tetet i Pavia, krævedes, at entreprenørerne var opført 
på den italienske fortegnelse over godkendte entre­
prenører samt i det italienske erhvervsregister; 
Nr. C 330/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
— de tekniske krav til produkterne. I denne forbindelse 
er der grund til at erindre om den af Domstolen den 
22. september 1988 (sag 44/879) afsagte dom i en 
sag, som Kommissionen havde anlagt mod Irland i 
1987 vedrørende licitation over arbejder under 
»Dundalk Water Supply Augmentation Scheme: 
contract no. 4«. I denne dom fastslog Domstolen, at 
Irland havde overtrådt EØF-Traktatens artikel 30, til 
trods for at den udbydende myndighed var et organ, 
der var undtaget fra anvendelsesområdet for direktiv 
71/305/EØF. Den ordregivende myndighed havde 
nemlig krævet anvendelse af materialer med attest for 
overensstemmelse med en national standard og 
udelukket muligheden for, at tilbud på grundlag af 
andre tekniske standarder, der var anerkendt i en 
anden medlemsstat, kunne komme i betragtning som 
ydende tilsvarende garantier; 
— kriterierne for tilkendelse af aftalen. For eksempel 
havde den lokale kommission for sammenlægning af 
ejendomme i Waterland inden for rammerne af en 
offentlig licitation over arbejder, der havde været 
genstand for behandling i en begrundet udtalelse over 
for Nederlandene, ved tilkendelse af aftalen benyttet 
kriterier, der ikke forud var fastlagt, og som den 
derfor ikke kunne lægge til grund. Der er her grund 
til at erindre om, at dette offentlige arbejde har givet 
anledning til forelæggelse af præjudicielle spørgsmål 
fra Arrondissementsrechtbank i Haag, hvortil 
Domstolen har taget stilling i sin dom af 20. 
september 1988 (sag 31/87). Denne dom er af særlig 
betydning med hensyn til åbningen af offentlige 
arbejder og leverancer på grund af den funktionelle 
fortolkning, som Domstolen har anlagt af begrebet 
»den ordregivende myndighed« i direktiv 
71/305/EØF. Domstolen fandt nemlig, at et organ, 
som for eksempel den lokale kommission for 
sammenlægninger, har pligt til at overholde dette 
direktiv, idet »formålet med direktivet, der tilsigter 
effektiv gennemførelse af etableringsretten og den 
frie ret til at udføre tjenesteydelser i forbindelse med 
offentlige anlægsarbejder, ville komme i fare, dersom 
anvendelsen af ordningen ifølge direktivet skulle være 
udelukket allerede fordi en aftale om udførelse af et 
offentligt arbejde indgås af et organ, som er oprettet 
til udførelse af de opgaver, det har fået pålagt af 
lovgivningen, uden dog formelt at indgå i statsadmi­
nistrationen«. Denne dom er ligeledes vigtig, fordi 
Domstolen har fastslået, at artiklerne 20, 26 og 29 i 
ovennævnte direktiv er umiddelbart anvendelige. 
76. Inden for rammerne af kontrollen med transfor­
meringen af direktiverne har Kommissionen tilstillet 
Grækenland en begrundet udtalelse for ukorrekt 
gennemførelse i landets retsorden af direktiv 
71/305/EØF. 
77. Selv om det øgede antal klager vidner om, at de 
europæiske erhvervsdrivende bliver stadig mere bevidst 
om de rettigheder, som fællesskabsretten tillægger dem i 
forbindelse med offentlige arbejder og leverancer, ser 
man dog stadig en vis tilbageholdenhed på dette område, 
navnlig som følge af frygt for eventuel gengældelse i 
tilfælde af udbud af nye arbejder eller leverancer. 78. Kommissionen har derfor øget sine muligheder for 
selv at konstatere overtrædelser ved oprettelse af planer 
for handling, der vil blive operationelle i 1989. Den har 
dels indført et nyt system for kontrol med overholdelsen 
af reglerne om »offentlige arbejder og leverancer« ved 
gennemførelse af programmer finansieret af strukturfon­
dene og de fælles finansielle instrumenter (*). Det tidli­
gere kontrolsystem er nemlig blevet udstrakt til at gælde 
alle de forskellige former for fællesskabsfinansiering og 
styrket med hensyn til kontrollens omfang, der nu 
vedrører ikke blot reglerne om bekendtgørelse og undta­
gelserne herfra, men tillige afviklingen af de forskellige 
procedurer, og dels indgået en pilotaftale om »overvåg­
ning« med et analyseinstitut, der har fået til opgave 
systematisk i flere perioder i 1989 at undersøge de 
meddelelser om offentlige arbejder og leverancer, der 
indrykkes i både EFT og pressen i de forskellige 
medlemsstater. I tilslutning hertil har dette selskab fået til 
opgave at indsamle alle til rådighed stående oplysninger 
om aftaler om offentlige arbejder og leverancer, der 
indgås underhånden og i de undtagne sektorer. 
79. Der er i øvrigt vedtaget andre foranstaltninger 
med henblik på forbedring af midlerne til undersøgelse 
af overtrædelser gennem et mere dybtgående kendskab 
til faktiske forhold, regler og former for praksis, der 
findes i hver enkelt medlemsstat. Med henblik herpå har 
Kommissionen indgået en kontrakt med eksperter om 
tjenesteydelser og leverancer. 
80. Sideløbende med styrkelsen af kontrollen med 
overholdelsen af fællesskabsrettens regler om offentlige 
arbejder og leverancer har Kommissionen fortsat sit virke 
for bevidstgørelse med henblik på forebyggelse af over­
trædelser. Dette virke har omfattet adskillige seminarer 
og konferencer med det formål at uddanne de ordregi­
vende myndigheder samt andre enheder, der betragtes 
som sådanne i forslagene til direktiverne om »arbejder« 
og »undtagne sektorer«. Dette virke er tillige udfoldet i 
form af en stor kampagne for oprettelse af euroskranker 
og oplysning af potentielle bydende. 
Den frie bevægelighed for arbejdstagere og udøvere af libe­
rale erhverv 
Se kapitlet om »Borgernes Europa«. 
Markedet for tjenesteydelser 
Finansielle tjenesteydelser 
81. Selv om dynamikken med henblik på 1992 har 
gjort det muligt på ny at sætte gang i arbejdet med 
henblik på den frie ret til at udføre finansielle tjeneste-
CO Se Kommissionens meddelelse i EFT nr. C 22 af 28. 1. 1989. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/17 
ydelser og få vedtaget en række direktiver om bank- og 
forsikringsvirksomheder samt virksomheder, der driver 
handel med værdipapirer, er ingen af disse endnu 
gennemført i medlemsstaterne. 
82. Ifølge den opfordring, der er udsendt til 
publikum, til at tilstille Kommissionen genparter af 
korrespondance med banker angående opkrævning af 
provisioner af eurochecks ved hævning i udlandet, har 
Kommissionen modtaget talrige breve. Den råder nu 
over bedre oplysninger over de konkrete problemer, som 
møder brugerne af eurochecks. Hvad angår opkrævning 
af stempelafgifter ved hævning af disse checks i Italien 
har Kommissionen, der må respektere medlemsstaternes 
suverænitet på det skatte- og afgiftsretlige område, ikke 
kunnet kræve disse afgifter afskaffet, medmindre de 
opkræves på en måde, der bevirker forskelsbehandling. 
Kommissionen har således fundet, at den eneste foran­
staltning, som ikke er i overensstemmelse med fælles­
skabsretten, er den stempelafgift på 500 lire, som syste­
matisk pålignes valutaoperationer, bl.a. i eurochecks, der 
trækkes på en udenlandsk bank. 
83. Kommissionen har modtaget adskillige breve, 
hvori afsenderne klager over omkostninger ved over­
førsel af penge fra et EF-land til et andet. Kommissionen 
er klar over denne lidet tilfredsstillende situation, men 
påtænker kun at afhjælpe den ved et særligt initiativ, som 
den agter at tage med hensyn til gennemsigtighed i 
bankernes forretningsbetingelser. 
84. En begrundet udtalelse er tilstillet Italien i anled­
ning af det italienske politis manglende overholdelse af 
pligten til ikke længere at kræve grønt kort som bevis 
for, at et køretøj er forsikret. Fællesskabets system hviler 
på en konvention mellem de nationale forsikringssel­
skaber om ydelser af erstatning til skadelidte ved 
ulykker, der voldes i udlandet af et køretøj, som er 
indregistreret i en anden medlemsstat, uden at der stilles 
betingelser om andet end denne registrering. Kravet om 
forevisning af grønt kort har i adskillige tilfælde haft 
fuldstændig uantagelige og overdrevne følger (bl.a. 
beslaglæggelse af køretøjet og ufrivillig forlængelse af 
ophold, medens føreren ventede på at få tilsendt grønt 
kort fra oprindelseslandet). 
85. Efter Domstolens afsigelse af to domme på 
co-assurance-området har kun Danmark tilpasset sin 
lovgivning. De franske og irske myndigheder har i 
afventning af en formel ændring af de respektive lovgiv­
ninger begrænset sig til at udstede administrative 
instrukser om ikke længere at kræve, at hovedassuran­
døren skal være etableret på landets område, medens den 
tyske regering under forberedelsen af en ændringslovgiv-
ning ikke har fundet det nødvendigt at træffe foreløbige 
foranstaltninger. Kommissionen vil komme tilbage til 
dette problem i forbindelse med kontrollen med gennem­
førelsen af det andet direktiv om direkte forsikringsvirk­
somhed bortset fra livsforsikringsvirksomhed af 22. juni 
1988 (direktiv 88/357/EØF). De nye teknologier og tjenesteydelser 
86. Til sikring af fri bevægelighed for radio- og 
TV-udsendelser i EF findes der to midler i EØF-Trak-
taten, nemlig dels samordning af de nationale lovgiv­
ninger og dels den umiddelbare anvendelighed af Trak­
tatens bestemmelser, herunder navnlig artiklerne 69 og 
62. 
87. Hvad angår det førstnævnte har Kommissionen 
efter den af Parlamentet afgivne udtalelse om forslaget 
til direktiv om radiospredning (EFT nr. C 49 af 22. 
februar 1988) den 6. april 1988 fremsendt sit forslag til et 
ændret direktiv (EFT nr. C 110 af 17. april 1988). 
88. Hvad angår Traktatens umiddelbare anvende­
lighed er der sket en gunstig udvikling i de procedurer, 
som var påbegyndt i 1987. Kommissionen har nemlig 
henlagt den sag, der var indledt mod Tyskland, idet 
videre transmission via kabel af programmer fra de 
øvrige medlemsstater ikke længere kan begrænses ved de 
krav om alsidighed, som påhviler radio og TV-stationer, 
der er etableret i Bremen og de øvrige delstater. 
89. I øvrigt har Domstolen den 26. april 1988 under 
en præjudiciel forelæggelse afsagt dom om fortolkning af 
den nederlandske regulering af spredning via kabel af 
udenlandske TV-programmer (Kabelregeling). I denne 
dom har Domstolen underkendt de forbud, der findes i 
Kabelregeling, mod retransmission via kabel i Nederlan­
dene af programmer, der nedtages fra satellitter og 
forsynes med nederlandske undertekster og indeholder 
reklamer, der specielt er rettet til de nederlandske seere, 
idet disse forbud indebærer indskrænkninger i den frie 
ret til at udføre tjenesteydelser og derfor er forbudt 
ifølge Traktatens artikel 59. 
90. Endelig er Kommissionens opmærksomhed blevet 
henledt på, at borgere i Belgien ikke må have parabolan­
tenner, der gør det muligt at modtage TV-udsendelser, 
der transmitteres via telekommunikationssatellitter. 
Kommissionen har indledt en procedure på grundlag af 
Traktatens artikel 169 i anledning af dette forbud. 
91. Det skal i denne forbindelse erindres, at direktivet 
(87/372/EØF) om de frekvensbånd, der skal stilles til 
rådighed for samordnet indførelse af offentlig fælles 
europæisk digital celleopbygget landmobil radiokommu­
nikation i Fællesskabet, skulle transformeres senest den 
25. december 1988. 
Kapitalbevægelser 
92. På de frie kapitalbevægelsers område (EØF-
Trakatatens artikel 67 ff) har den forbedrede situa­
tion med hensyn til Irlands betalinger til udlandet 
bevirket, at Kommissionen ikke har forlænget gyldig-
Nr. C 330/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
heden af sin beslutning om bemyndigelse af Irland til 
fortsat at anvende visse beskyttelsesforanstaltninger i 
henhold til EØF-Traktens artikel 108, stk. 3, der gjaldt 
indtil den 31. december 1988 i form af indskrænkninger i 
visse kapitalbevægelser, der var frigivet ifølge fælles­
skabsretten ('). Irland har derfor måttet fastsætte de 
bestemmelser, som er fornødne for efterkommeise af 
samtlige dets fællesskabsforpligtelser med hensyn til frie 
kapitalbevægelser fra den 1. januar 1989. Kommissionens 
beslutning vedrørende Grækenland, der blev truffet i 
1985 til støtte for et program for genopretningen af 
landets betalingsbalance, er ligeledes blevet ændret, 
således at de indskrænkninger i kapitalbevægelserne, som 
nu er godkendt, er blevet væsentligt lempet. Forbed­
ringen af Grækenlands balance over for udlandet 
muliggjorde denne lempelse, men var dog ikke tilstræk­
kelig til på nuværende stadium at påbyde ophævelse af 
samtlige de oprindeligt iværksatte beskyttelsesforanstalt­
ninger. Tilladelsen til at anvende visse af disse er derfor 
blevet forlænget til den 31. december 1988 (2). Spanien 
og Portugal kan ligeledes opretholde visse indskrænk­
ninger i kapitalbevægelser indtil henholdsvis 1990 og 
1992 i medfør af overgangsbestemmelserne i tiltrædelses­
akten. 
93. Efter Domstolens dom af 3. december 1987 i sag 
194/84 vedrørende de midler, der var blokeret i 
Grækenland, har de græske myndigheder fastsat en 
række regler til opfyldelse af denne. Disse regler er dog i 
visse henseender ufuldstændige, og Kommissionen har 
indledt en ny procedure angående disse forhold. 
Virksomhedsmiljøet 
94. Inden for programmet i Hvidbogen er kun visse af 
foranstaltningerne på selskabsrettens og den industrielle 
ejendomsrets område blevet vedtaget og trådt i kraft. 
Selskabsretten 
95. På dette område har året 1988 været præget af en 
række transformeringer af direktiver i medlemsstaterne. 
Det tredje direktiv »fusion« (78/855/EØF) og det sjette 
direktiv »spaltning« (82/891/EØF) er blevet transfor­
meret af Grækenland, Luxembourg og Irland. Det 
syvende direktiv »koncernregnskaber« (83/349/EØF) er 
blevet transformeret af Luxembourg, og det ottende 
direktiv »revisorers kvalifikationer« (84/253/EØF) er 
blevet transformeret af Spanien. Trods Domstolens dom 
i sag 17/85 har Italien derimod endnu ikke transformeret 
det fjerde direktiv »årsregnskaber« (78/660/EØF). Situa­
tionen er herefter følgende: 
(') Beslutning 85/15/EØF som ændret ved beslutning 
88/12/EØF (EFT nr. L 5 af 8. 1. 1988). 
(2) Beslutning 85/594/EØF som ændret ved beslutning 
88/600/EØF (EFT nr. L 325 af 29. 11. 1988). — Rådets fjerde direktiv (78/660/EØF) af 25. juli 1978 
om årsregnskaberne for visse selskabsformer er trans­
formeret i samtlige medlemsstater med undtagelse af 
Spanien, Italien og Portugal. Italien er blevet dømt 
ved en dom afsagt af Domstolen den 20. marts 1986 
(sag 17/85) i anledning af manglende transformering 
af direktivet. Da denne dom ikke er blevet opfyldt af 
Italien, har Kommissionen indledt en ny overtrædel­
sesprocedure i henhold til Traktatens artikel 171; 
— hvad angår transformeringen af Rådets tredje direktiv 
(78/855/EØF) af 9. oktober 1978 om fusioner og 
sjette direktiv (82/891/EØF) af 17. december 1982 
om spaltninger har Komisionen kunnet henlægge 
sagerne mod Frankrig, Det Forenede Kongerige, 
Grækenland, Irland og Luxembourg, efter at disse 
medlemsstater har efterkommet bestemmelserne i 
fælleskabsretten. Derimod har Kommissionen fortsat 
sagerne ved Domstolen mod Belgien og Italien for 
manglende transformering af disse to direktiver; 
— vedrørende ukorrekt anvendelse i medlemsstaterne af 
direktiverne på selskabsrettens område har Kommis­
sionen henlagt to sager, hvoraf den første angik 
Belgien og Rådets andet direktiv (79/91/EØF) af 13. 
december 1976 og den anden Nederlandene og 
Rådets syvende direktiv (83/349/EØF) af 13. juni 
1983. Derimod har Kommissionen indledt nye proce­
durer mod Tyskland vedrørende henholdsvis Rådets 
første direktiv (68/151/EØF) af 9. marts 1968 og 
Rådets syvende direktiv (85/349/EØF) af 13. juni 
1983. 
96. I øvrigt har Kommissionen modtaget klager over 
begrænsninger i visse medlemsstater i EF-borgeres ret til 
deltagelse i visse selskaber. De fleste af disse sager har 
kunnet løses tilfredsstillende. 
Industriel ejendomsret og ophavsret 
97. Blandt de vedtagne foranstaltninger er alene 
direktivet om retlig beskyttelse af mikrokredsløb trådt i 
kraft. Det er blevet transformeret i otte medlemsstater, 
medens der er indledt overtrædelsesprocedurer mod de 
øvrige. 
BORGERNES EUROPA 
98. De fleste af de foranstaltninger, der er vedtaget til 
gennemførelse af det store marked, vedrører direkte 
borgerne, enten fordi de beskytter deres ret til fri bevæ­
gelighed eller etablering eller styrker deres frihed til at 
anvende produkter og frie adgang til tjenesteydelser. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/19 
99. I denne henseende kan f.eks. anføres Kommissio­
nens virke på følgende områder: 
— løsning af vanskeligheder i forbindelse med indregi­
strering af biler; 
— sikring af fri ret til indførsel af lægemidler til 
personlig brug; 
— sikring af fri ret til benyttelse i Belgien.af parabolan­
tenner til nedtagning af TV-udsendelser via satel­
litter. 
100. Foranstaltninger, der særlig tilsigter beskyttelse af 
borgerne, er dog blevet truffet og fortjener nærmere 
omtale hvad angår gennemførelsen. Det må dog ikke 
glemmes, at mange foranstaltninger, der træffes på dette 
område, træffes i akter, der ikke er bindende. Dette 
gælder bl.a. indførelsen af Europapasset, sygesikringsbe­
viset, fjernelsen af skiltene ved toldstederne, m.v. 
Den frie bevægelighed for personer 
101 Det er ved de indre grænser i Europa, hvor der 
stadig findes paskontrol og toldformaliteter, at borgerne 
til stadighed erindres om, hvor opdelt Europa er. Ophæ­
velsen af disse hindringer vil blive en af de største og 
mest iøjnefaldende forandringer, som Fællesskabet kan 
udvirke til fordel for europæerne. Den vil blive det første 
skridt mod skabelsen af et Borgernes Europa, et positivt 
Europa, der hjælper sine indbyggere i deres dagligliv, og 
ikke et forordningernes Europa. Ej heller må det 
glemmes, at hindringerne for den frie bevægelighed ikke 
blot består i de problemer, der findes ved grænserne; de 
vedrører tillige de nationale reguleringer, som ikke har 
forbindelse med kontrollen ved grænserne, men dog 
danner følelige hindringer for udfoldelsen af borgernes 
økonomiske aktiviteter i andre medlemsstater. 
Den frie ret til overskridelse af grænserne 
102. Kommissionen har modtaget adskillige klager og 
protester i anledning af besværligheder i forbindelse med 
grænsepassager. Der er tale om kontrol af både varer og 
personers identitet. Man ser nemlig alt for hyppigt køer i 
lufthavne eller ved vejgrænsestationer som følge af en 
dårlig ordning af kontrollen, der forvrænger billedet af 
Fællesskabet. De henstillinger, der rejses for det kompe­
tente udvalg i Parlamentet, vidner om disse problemer. 
103. Alt for ofte mangler Kommissionen retlige midler 
til at skride ind. De eneste midler, den råder over, er de, 
der er omhandlet i Traktatens artikel 7 og direktivet om 
indrejse og ophold. Meget ofte er betingelserne for 
anvendelse af disse ikke opfyldt, enten fordi der ikke foreligger bevis for forskelsbehandling, eller fordi de 
pågældende kontrolforanstaltninger udøves i overens­
stemmelse med direktiverne. 
104. Ikke desto mindre er Kommissionen ved at 
udvikle en dynamisk tilgang i gennemførelsen af de 
eksisterende fællesskabsregler. Herom vidner dens 
anfægtelse af den systematiske kontrol af opholdstilla­
delser ved overskridelse af den tysk-belgiske grænse. I 
dette tilfælde har Domstolen netop fastslået grænserne 
for de tyske politimyndigheders skønsmæssige beføjelser 
uden dog at anfægte deres ret til kontrol af opholdstilla­
delser, således som Kommissionen havde ønsket. 
105. Efter indledning af overtrædelsesprocedurer mod 
Grækenland og Portugal har disse lande, således som de 
øvrige medlemsstater allerede havde gjort, ophævet 
stemplingen i EF-borgeres pas ved ind- og udrejse. 
106. Tyskland og Danmark har ophævet de bestem­
melser, hvorefter det var forbudt andre borgere i "EF at 
overskride de små grænseposter. 
107. Endelig har Kommissionen besluttet at gå til 
Domstolen med den principielle tvist med Nederlandene 
om de beføjelser, der tilkommer det offentlige personale, 
der kontrollerer rejsendes passage ved grænseovergan­
gene. 
Skatte- og afgiftsregler, der direkte berører borgerne 
108. I den femte årsberetning (') omtaltes afskaffelse 
af dobbeltbeskatning i forbindelse med indførsel af 
brugte genstande købt af privatpersoner i en anden 
medlemsstat og Domstolens praksis efter dommen i 
»Gaston Schul-sagen« (2), der blev fulgt i dom af 25. 
februar 1988 i den præjudicielle forelæggelse i »Rainer 
Drexl-sagen« (3). 
109. Proceduren mod Nederlandene var blevet 
henlagt i 1987, og det samme skete i 1988 af sager mod 
andre medlemsstater, der nu handler i overensstemmelse 
med denne praksis ved Domstolen i alle sager af denne 
art, nemlig Tyskland, Irland, Luxembourg, Det Forenede 
Kongerige og Danmark. Der udestår endnu spørgsmål 
om detaljer med Frankrig. Til to af de nylig tiltrådte 
medlemsstater, nemlig Grækenland og Spanien, har der 
måttet sendes begrundede udtalelser. 
(') 5. beretning pkt. 58. 
O Se dommene af 5. 5. 1982 og 21. 5. 1985 i sagerne 15/81 og 
47/84, EFT nr. C 13 af 21. 1. 1986, s. 2. 
(') Sag 299/86. 
Nr. C 330/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
110. Hvad angår afgiftsfritagelse for rejsende fra 
Fællesskabet er der grund til at nævne henlæggelsen af 
den procedure, der var indledt mod Det Forenede 
Kongerige vedrørende krav om en særlig formular til 
opnåelse af afgiftsfritagelse, idet direktivet alene kræver 
fremlæggelse af faktura eller et hvilket som helst andet 
bilag, der træder i stedet for denne. Henlæggelsen fandt 
sted, efter at landet havde ændret sin lovgivning på dette 
område. Derimod har Kommissionen set sig nødsaget til 
i fire andre tilfælde at anlægge sager ved Domstolen 
mod medlemsstater, der ikke havde rettet sig efter 
begrundede udtalelser. Der er tale om Danmark og 
Irland i andledning af de begrænsinger, som har gjaldt 
siden april 1987 i disse to medlemsstater i henholdsvis 
rejsendes ret til afgiftfri indførsel af varer efter kortva­
rige ophold i udlandet og indførelse af en kvantitativ 
grænse for indførsel af øl (x). 
111. Der er ligeledes grund til at nævne to sager i 
henhold til EØF-Traktatens artikel 171 (2) mod Italien, 
der endnu ikke har truffet foranstaltninger til efterkom­
meise af hverken direktiv 83/181/EØF om momsfrita­
gelse ved visse former for endelig indførsel af varer (bl. 
a. vareprøver) eller direktiv 83/183/EØF, særlig om 
fritagelse for moms i forbindelse med flytning. 
112. Inden for rammerne af »flyttedirektivet« er der 
tillige grund til at nævne, at der er sendt begrundet udta­
lelse til Spanien og Grækenland. I strid med bestemmel­
serne i direktivet yder Grækenland nemlig ikke momsfri­
tagelse for biler, der er erhvervet ved arv, og kun 
begrænset fritagelse for biler med et slagvolumen på over 
1 800 cm3, og Spanien kræver betaling af moms dersom 
den afgiftssats, der gælder i oprindelseslandet, er lavere 
end den, der anvendes af de spanske myndigheder, 
medens direktivet foreskriver fuldstændig momsfrita­
gelse. 
Etableringsretten og anerkendelse af eksamens- og kvalifi­
kationsbeviser 
113. Af de af de fem foranstaltninger i Hvidbogen, 
der er vedtaget af Rådet, er de tre vedrørende anerken­
delse af farmaceuters og alment praktiserende lægers 
eksamensbeviser trådt i kraft. De to sidste vedrører det 
almindelige system for anerkendelse af beviser, der først 
træder i kraft i januar 1991, og ligestilling af erhvervs­
mæssige kvalifikationer, hvis ikrafttrædelse er betinget 
af, at Kommissionen offentliggør en fortegnelse over de 
(') Femte årsberetning, pkt. 58. 
(2) Domme af 24. 11. 1987 i sagerne 124/86 og 125/86. kvalifikationer, der kræves inden for en række sektorer. 
Gennemførelsen af de tre direktiver, der er trådt i kraft, 
er forsinket i én medlemsstat for så vidt angår farmaceu­
ters eksamensbeviser og i fem medlemsstater for så vidt 
angår alment praktiserende læger. 
114. Kommissionen har imidlertid måttet sikre opfølg­
ningen af de øvrige direktiver fra tiden før Hvidbogen, 
der vedrører de liberale erhverv og andre samfundser-
hverv. Domstolen har i sager anlagt af Kommissionen 
afsagt tre domme i 1988, nemlig mod Tyskland for 
ukorrekt transformering af »advokatdirektivet« (sag 
427/85) og mod Belgien (sag 283/86) og Italien (sag 
310/86) på området for fri bevægelighed for »tjenesty-
dere til transporterhvervet«. I slutningen af 1988 var to 
overtrædelsesprocedurer (mod Frankrig i medfør af 
»advokatdirektivet« og Grækenland i medfør af direk­
tivet om »tjenesteydere til transporterhvervet«) nået frem 
til stadiet for afgivelse af begrundet udtalelse. Antallet af 
disse sager kan imidlertid meget vel vokse i 1989, hvis de 
åbningsskrivelser, der er sendt vedrørende direktiverne 
om farmaceuter og arkitekter, der trådte i kraft 
henholdsvis den 1. oktober 1987 og 1. august 1988, i 
anledning af manglende eller ukorrekt transformering af 
direktiverne, ikke fører til, at forholdene berigtiges af de 
pågældende medlemsstater. 
115. I øvrigt bestræber Kommissionen sig inden for de 
regulerede erhverv, der ikke er omfattet af direktiverne, 
eller for hvilke direktiverne endnu ikke er trådt i kraft, 
på at få medlemsstaterne til at gennemføre de principper, 
der er knæsat af Domstolen i dens dom i sag 222/86 
(dom af 15. oktober 1988 — G. Heylens — endnu 
utrykt). I denne sag har Domstolen fastslået, medlems­
staterne, selv om der ikke er sket harmonisering af betin­
gelserne for adgang til et erhverv, »ved vurderingen af 
ligeværdigheden af et udenlandsk eksamensbevis alene 
må lægge vægt på de kundskaber og kvalifikationer, som 
indehaveren må formodes at have ifølge dette bevis 
under hensyn til varigheden af den uddannelse og prak­
tikperiode, som er omhandlet i beviset«. (Præmis 13, s. 8 
i dommen). 
Forbudet mod forskelsbehandling på grundlag af nationa­
litet 
116. Kommissionen har optaget de klager til behand­
ling, som den har modtaget inden for de liberale erhverv 
og håndværkssektoren, men har særlig udviklet sit virke 
for at bringe de former for forskelsbehandling, der findes 
inden for den offentlige administration, til ophør i over­
ensstemmelse med retningslinjerne i dens meddelelse om 
gennemførelsen af artikel 48, stk. 4 (se EFT nr. C 72 af 
18. 3. 1988, s. 2). 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/21 
117. Angående forskelsbehandling på grundlag af 
nationalitet har sager anlagt af Kommissionen gjort det 
muligt for Domstolen i 1988 at afsige domme imod 
Grækenland, der har forbeholdt sine egne statsborgere at 
udøve virksomhed som undervisere (sag 47/86), advokat, 
landinspektør, arkitekt og bygningsingeniør (sag 38/87), 
samt en dom imod Italien, der havde udelukket statsbor­
gere fra de øvrige fællesskabslande fra realkredit til 
erhvervelse af boliger opført af det offentlige (sag 
63/86). Kommissionen har ligeledes anlagt sag ved 
Domstolen vedrørende forskelsbehandling i Frankrig af 
borgere fra Fællesskabet i visse oversøiske områder (sag 
263/88). Til denne form for forskelsbehandling kommer 
en anden, der udøves af Grækenland i forbindelse med 
erhvervelse af fast ejendom i visse egne af landet, og 
hvorom Kommissionen har anlagt sag ved Domstolen i 
1987 (sag 305/87). Der var endnu to uafgjorte sager ved 
Domstolen ved udgangen af 1988. 
118. I øvrigt har Kommissionen indledt en procedure i 
henhold til Traktatens artikel 171 mod Italien i anled­
ning af manglende opfyldelse af dommen af 1986 i sag 
168/85 vedrørende kravet om italiensk statsborgerskab 
for adgang til visse erhverv (journalister, apotekere, m.v.) 
119. Kommissionen følger stadig opmærksomt de 
skriftlige og mundtlige forespørgsler, der rejses i Parla­
mentet, og har i denne forbindelse ligeledes afgivet 
begrundede udtalelser til Frankrig, Grækenland og 
Italien i anledning af forskelsbehandling ved adgang til 
hvervet som turistfører. 
Andre spørgsmål: kørekort 
120. Italien har efterkommet Domstolens dom af 7. 
maj 1987 (sag 419/85) ved at træffe nationale foranstalt­
ninger til transformering af direktiv 80/1263/EØF i 
løbet af 1988. EF-kørekort vil være til rådighed i løbet af 
1989. Belgien, der har truffet de fornødne lovgivnings­
mæssige foranstaltninger efter Domstolens dom af 12. 
marts 1987 (sag 9/86), er begyndt at benytte EF-køre-
kortet den 1. januar 1989. Efter iværksættelsen af en 
overtrædelsesprocedure mod Frankrig er også denne 
medlemsstat gået over til at benytte EF-kørekort den 6. 
februar 1989. Det Forenede Kongerige og Irland har 
ganske vist transformeret de fleste af direktivets bestem­
melser, men er stadig ikke begyndt at benytte EF-køre-
kortet. Overgangen vil ske i september 1989 i Irland og 
den 1. januar 1990 i Det Forenede Kongerige. 
121. Dette område er stadig genstand for stor 
opmærksomhed hos de berørte privatpersoner, hvilket 
særlig viser sig ved klager, der indgives til Kommis­
sionen, og henstillinger til Europa-Parlamentet. De fleste af disse klager udspringer af manglende kendskab til 
bestemmelserne i direktiv 80/1263/EØF. Kommissionen 
har kunnet løse de fleste af disse problemer. Den har 
tilstillet Forbundsrepublikken Tyskland en begrundet 
udtalelse i anledning af ukorrekt fortolkning af begrebet 
»sædvanlig bopæl« i direktivets artikel 8 for så vidt angår 
studerende. 
Beskæftigelse, socialpolitik og uddannelse 
122. På det sociale område har Kommissionen 
bestræbt sig på at sikre overholdelsen af Traktaten 
(artikel 48 om arbejdskraftens frie bevægelighed og 
artikel 119 om lige løn til mænd og kvinder) og de af 
Rådet vedtagne forordninger (f.eks. forordningerne om 
arbejdstageres frie bevægelighed og anvendelsen af de 
sociale sikringsordninger i forhold til vandrende arbejds­
tagere). Yderligere fortsætter Kommissionen procedu­
rerne mod visse medlemsstater, der endnu skal bringe 
deres lovgivning i overensstemmelse med direktiverne 
ved transformering af disse. Disse direktiver omhandler 
både EF-arbejdstageres flytning og ophold inden for 
Fællesskabet og ligebehandling af mænd og kvinder med 
hensyn til beskæftigelse og social sikring eller beskyttelse 
af arbejdstagerne på arbejdspladserne. 
123. Særlig med henblik på overholdelsen af artiklerne 
i Traktaten og forordningerne har Kommissionen i 1988 
været nødsaget til at anlægge en sag ved Domstolen mod 
Frankrig og en mod Belgien. Yderligere en sag verserer 
stadig for Domstolen. To nye overtrædelser (begået af 
Frankrig) har givet anledning til afgivelse af begrundede 
udtalelser, hvoraf den ene er blevet efterfulgt af sags­
anlæg ved Domstolen. I øvrigt er to retsbrudssituationer 
i Irland og Italien blevet berigtiget, og Kommissionen 
har kunnet henlægge de pågældende sager. 
124. Hvad angår manglende overensstemmelse eller 
ukorrekt anvendelse af direktiver er 11 overtrædelser, 
bl.a. af reglerne om ligebehandling af mænd og kvinder, 
blevet bragt til ophør, hvorfor Kommissionen har kunnet 
henlægge de pågældende sager. 
125. På dette område skal navnlig følgende forhold 
omtales: 
— vedrørende kontrol med borgerne ved indrejse, deres 
opholdstilladelser eller etablering under udøvelsen af 
deres ret til fri bevægelighed (direktiverne 
68/360/EØF og 73/148/EØF) har Kommissionen 
anlagt en sag ved Domstolen mod Belgien (sag 
22/88), men atter hævet denne. Der verserer fortsat 
én sag ved Domstolen); 
Nr. C 330/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
— inden for anvendelsesområdet af direktiv 
76/207/EØF om ligebehandling af mænd og kvinder 
med hensyn til adgang til beskæftigelse har otte sager 
kunnet henlægges efter tilfredsstillende berigtigelse; 
— hvad angår direktiv 77/187/EØF er der afgivet 
begrundet udtalelse i en overtrædelsesprocedure 
iværktsat over for Grækenland, hvorefter sagen er 
blevet indbragt for Domstolen; 
— i en overtrædelsesprocedure mod Belgien på grund af 
ukorrekt anvendelse af direktiv 79/7/EØF om lige­
behandling af mænd og kvinder med hensyn til social 
sikring er der afgivet begrundet udtalelse; 
— for Domstolen er indbragt en sag mod Grækenland 
(sag 53/88) i anledning af manglende overensstem­
melse af landets foranstaltninger til gennemførelse af 
direktiv 80/987/EØF om beskyttelse af arbejdsta­
gerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens. En sag 
mod Italien løber stadig ved Domstolen. 
126. Hvad angår manglende meddelelse om nationale 
foranstaltninger til gennemførelse af direktiver har 
Kommissionen kunnet henlægge ti overtrædelsesproce­
durer iværksat over for Belgien, Frankrig, Grækenland, 
Irland, Luxembourg, Nederlandene og Det Forenede 
Kongerige på området for sikkerhed, hygiejne og 
sundhed på arbejdspladserne. Derimod er der anlagt sag 
ved Domstolen mod Italien på grund af manglende 
transformering af direktiv 82/605/EØF om beskyttelse 
af arbejdstagere, der er udsat for metallisk bly, og hvad 
angår direktiv 83/477/EØF om beskyttelse af arbejdsta­
gere, der er udsat for asbest, har hverken Italien eller 
Nederlandene givet meddelelse om deres nationale 
gennemførelsesforanstaltninger. Endelig er Kommis­
sionen særlig opmærksom på, at Italien trods de to 
domme, som Domstolen har afsagt den 8. juni 1982 og 
6. november 1985 i henholdsvis sag 91/81 og 131/84, 
stadig ikke har gennemført direktiv 75/129/EØF om 
kollektive afskedigelser i sin interne retsorden. 
Forbrugerbeskyttelse 
127. På dette område er der ikke sket nogen markant 
udvikling i forhold til 1987. Der er således kun behandlet 
elleve klager i løbet af 1988. Som følge heraf har 
Kommissionens kontrol væsentligst bestået i efterprøvelse 
af den udtrykkelige transformering af direktiverne i 
medlemsstaterne. 
128. Domstolens dom i sag 152/84, Marshall mod 
Southampton Area Health Authority, bekræfter, at 
direktiverne ikke har »vandrette« retsvirkninger, og at 
privatpersoner som følge heraf ikke kan påberåbe sig 
selve bestemmelserne i et direktiv under en sag, dersom 
den pågældende medlemsstat ikke har transformeret 
direktivet til national ret. Når man tager denne retstil­stand i betragtning, må man konstatere, at forbrugerne, 
der er dem, der først og fremmest får gavn af et stort 
marked, stadig kun i ringe omfang benytter de øvrige 
muligheder for beskyttelse af deres særlige rettigheder, 
som er hjemlet ved fællesskabsretten, bl. a. muligheden 
for klage til Kommissionen. 
129. Denne situation kan forklares dels ved, at de 
nationale retsregler i de medlemsstater, hvor forbrugerne 
er meget bevidste med hensyn til deres rettigheder, alle­
rede giver et godt beskyttelsesniveau og klagemulig­
heder, ligesom direktiverne i almindelighed er korrekt 
gennemført i disse lande, dels ved at der findes medlems­
stater, hvori transformeringen af direktiverne er mindre 
tilfredsstillende, hvilket imidlertid går hånd i hånd med 
manglende bevidsthed hos forbrugerne om deres rettig­
heder. En anden betragtning er, at hvor en hindring for 
samhandelen mellem medlemsstaterne vedblivende kan 
være til skade for en erhvervsdrivende og således gøre 
ham interesseret i at klage over en national regel, berøres 
den enkelt forbruger kun fra tid til anden af, at hans 
rettigheder ikke respekteres, medmindre der er tale om 
en vare, der indgår i hans daglige forbrug. Han kan 
således i almindelighed være utilbøjelig til at forsvare 
sine rettigheder. 
130. Der er her tillige grund til at nævne, at forbru­
gernes interesser tillige kommer i betragtning ved 
kontrollen med de frie varebevægelser og den fri adgang 
til udførelse af tjenesteydelser, bestemmelserne om land­
bruget, konkurrencereglerne og miljøbestemmelserne (se 
afsnittene herom i denne beretning). 
II. ANDRE SPØRGSMÅL 
Statistik 
131. Gennemførelsen af fællesskabsretten på et 
bestemt statistisk område omfatter ganske særlige 
forhold, nemlig en medlemsstats korrekte udførelse af 
sin pligt til at give oplysninger i form af tal efter en tids­
plan og et skema, der er udarbejdet på forhånd. Da der 
er tale om en regelmæssigt tilbagevendende forpligtelse, 
kan der hver gang blive tale om overtrædelse. Når fælles­
skabsretten udmøntes i direktiver, er en formel transfor­
mering til national ret i øvrigt ikke nogen nødvendig 
betingelse for direktivets gennemførelse, idet bestemmel­
serne ganske enkelt kan overholdes ved, at de kompe­
tente myndigheder leverer de krævede oplysninger. 
132. Det kan fastslås, at overtrædelserne på det stati­
stiske område er ret sjældent forekommende, idet en 
overtrædelse nu og da ikke i sig selv giver anledning til 
indledning af en overtrædelsesprocedure, med mindre 
der foreligger andre omstændigheder, der særlig 
begrunder dette. Ikke desto mindre angår næsten samt­
lige konstaterede tilfælde eller tilfælde, hvor der er 
iværksat sanktioner over for medlemsstater, utilladelige 
forsinkelser, og kun sjældnere reglerne om den form, 
hvori oplysningerne skal gives. 
30. 12. ,89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/23 
133. Den sag, der er omtalt i den foregående årsberet­
ning, er stadig ikke bragt i orden af den pågældende 
medlemsstat. Det drejer sig om Italien, der ikke har 
overholdt sine forpligtelser i medfør af Rådets direktiv 
78/564 (EØF) af 12. juni 1978 om statistisk registrering 
af vejgodstrafikken. Efter at være blevet dømt ved 
Domstolen i 1985 for ikke at have leveret de krævede 
oplysninger om den del af godstransporten, der var 
udført af nationale vognmænd, er denne medlemsstat nu 
blevet sagsøgt ved Domstolen i anledning af manglende 
efterkommeise af dommen. 
134. Ud over dette tilfælde har Kommissionen i årets 
løb måttet overveje forskellige retsbrud og i tre tilfælde 
indledt overtrædelsesprocedurer ved afsendelse af 
åbningsskrivelser. I to af disse tilfælde har Kommissionen 
i slutningen af 1988 besluttet at fremsætte begrundet 
udtalelse, da skrivelserne ikke blev besvaret. I det tredje 
tilfælde affødte svaret på åbningsskrivelsen krav om 
yderligere oplysninger, hvilket bevirkede, at sagen blev 
sat i bero. 
Fællesskabernes personale 
135. Hvad angår overførsel af pensionsrettigheder har 
Kommissionen efter Domstolens dom af 17. december 
1987 i sag 315/85, Kommissionen mod Storhertug­
dømmet Luxembourg, hvorved Domstolen underkendte 
Kommissionens opfattelse, hvorefter en tjenestemand 
under alle omstændigheder har ret til at kræve overførsel 
af sit aktuarmæssigt beregnede indskud, selv om den 
nationale lovgivning kun giver ret til tilbagekøbsværdien, 
besluttet at hæve sagerne mod Tyskland (sag 146/86) og 
Frankrig (sag 303/85), der i det væsentlige byggede på 
samme opfattelse. Nederlandene har ændret deres 
lovgivning for at gøre overførslen mulig. Den kræver 
dog endnu afslutning af en udtrykkelig aftale med 
Kommissionen. Forhandlingerne med Belgien står foran 
deres afslutning. 
136. Angående kumulation af børnetilskud foregår 
der efter afsigelsen af Domstolens domme af 7. maj 
1987, hvorved det fastsloges, at børnetilskud, der udbe­
tales til EF-ansatte, har karakter af supplerende ydelser 
til de nationale børnetilskud, forhandlinger med 
Forbundsrepublikken Tyskland om de nærmere regler 
for opfyldelsen af disse domme for så vidt angår bidrag 
for den forløbne periode. Hvad angår Belgien er disse 
regler allerede fastsat, og sagerne er under afvikling. 
137. De forskellige overtrædelsesprocedurer, der var 
indledt mod Belgien i sager vedrørende forholdene for 
de EF-tjenestemænd, der gør tjeneste i Belgien, har 
kunnet henlægges i 1988. Den aftale, der blev indgået 
med de belgiske myndigheder i april 1987, og som bl.a. angår indførelse af EF-ansatte i en særlig afdeling af 
folkeregistret, har gjort det muligt at løse de forskellige 
problemer, som f.eks. afgift på sekundær bolig, afvisning 
af at udbetale en præmie for erhvervelse og renovering af 
bygninger, tariffer for »valutaudlændinge«, sportsklubber 
og kulturelle klubber og vandforbrug. 
138. Kun i tilfælde af tiltrædelse eller udløb af tjene­
stetid har EF's tjenestemænd og andre ansatte i medfør 
af artikel 12, litra e) i protokollen om privilegier og 
immuniteter ret til toldfrit at indføre (ved tiltrædelse) og 
genudføre (udløb af tjenestetid) deres biler. På grund af 
vanskeligheder med momsfri indførelse, der var opstået i 
Portugal for visse tidligere tjenestemænd og ansatte ved 
Kommissionen, har Kommissionen afgivet en begrundet 
udtalelse til de portugisiske myndigheder. For så vidt 
angår Belgien er den procedure, der var indledt vedrø­
rende betingelserne for opnåelse af fritagelse for moms 
ved indførsel af biler, blevet henlagt, idet Kommissionens 
væsentligste indvending har vist sig ubegrundet. 
139. Med hensyn til sagen om nedsættelse med 50 % 
af den løn, der udbetales af de belgiske myndigheder til 
lærere, der er tilknyttet Europa-skolerne, har Kommis­
sionen besluttet sig til at gå til Domstolen. 
Budgetspørgsmål 
140. Kommissionen har kunnet henlægge en overtræ­
delsesprocedure i anledning af, at Belgien ikke havde 
indbetalt told, idet landet har betalt de krævede beløb. 
141. For så vidt angår morarenter af forsinkede beta­
linger af egne indtægter har Kommissionen i et tilfælde 
anlagt sag ved Domstolen mod Italien og i et andet 
tilfælde fremsat begrundet udtalelse over for denne 
medlemsstat. For Grækenlands vedkommende har en 
overtrædelsesprocedure om samme forhold kunnet 
henlægges, idet landet har betalt de krævede beløb. 
142. Med henblik på inddrivelse af egne indtægter 
hidrørende fra moms — med morarenter — har 
Kommissionen i anledning af denne overtrædelse af 
direktiv 77/388/EØF med senere ændringer og forord­
ning (EØF) nr. 2892/77 med senere ændringer afgivet 
begrundet udtalelse over for Frankrig, medens den er 
gået til Domstolen med en sag mod Tyskland. På samme 
område har Kommissionen kunnet henlægge tre andre 
overtrædelsesprocedurer, idet de berørte medlemsstater 
(Irland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige) har 
indbetalt de skyldige momsbeløb med morarenter. 
Nr. C 330/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
Miljøpolitik 
143. I det fjerde handlingsprogram for De Euro­
pæiske Fællesskaber på miljøområdet (EFT 1987, nr. C 
328, s. 1) erklæres gennemførelsen af miljøretten for et 
af de mål, der skal have fortrin i fremtiden. Dette er 
udtrykkeligt blevet bekræftet ved Rådets resolution af 
19. oktober 1987 (EFT 1987, nr. C 328, s. 2) og tillige 
anerkendt af Europa-Parlamentet. 
144. I løbet af 1988 har Domstolen afsagt en række 
vigtige domme, der vil få positiv indflydelse på miljøbe­
skyttelsesområdet. Domstolen har således i sagerne 
227-230/85 for anden gang dømt Belgien for ikke at 
have truffet de fornødne foranstaltninger til gennemfø­
relse af Rådets direktiver om affald (78/176, 75/442, 
75/439 og 76/403). I denne aldeles uacceptable situation 
vil Kommissionen se sig nødsaget til at træffe alle de 
foranstaltninger, der står i dens magt, navnlig med 
hensyn til finansiering af fælles miljøaktioner i Belgien. I 
sag 322/86 har Domstolen den 12. 7. 1988 afsagt dom 
imod Italien i anledning af, at landet kun delvis har 
gennemført direktiv 78/659/EØF (fiskevand). Denne 
dom giver Kommissionen et solidt grundlag for at søge 
dette direktiv gennemført i samtlige tolv medlemsstater. 
Endelig har Domstolen i sag 302/86 (dom af 29. 9. 
1988) i en sag mod Danmark fastholdt sine synspunkter i 
dommen i sag 240/83, nemlig at beskyttelse af miljøet er 
en betydelig almen interesse, der kan begrunde visse 
begrænsninger i princippet om frie varebevægelser. 
145. Kommissionens virke i 1988 har — ganske som i 
1987 — været præget af flere sager om kun delvis over­
ensstemmelse og ukorrekt anvendelse af fællesskabets 
miljøbestemmelser. 
146. Medlemsstaternes transformering af miljødirekti­
verne foregår stadig med en vis forsinkelse, og Kommis­
sionen har været nødt til at sende åbningsskrivelser til 
mange af dem på grund af manglende meddelelse vedrø­
rende deres gennemførelse af direktiverne. Særlig skal 
nævnes direktiv 83/337/EØF om vurdering af indvirk­
ningerne på miljøet. Til trods for, at fristen for transfor­
mering var sat til tre år fra dette direktivs ikrafttrædelse 
(4. juli 1988), har kun fem medlemsstater givet Kommis­
sionen meddelelse om, hvorledes de har gennemført det i 
deres lovgivninger. På affaldsområdet har den forsinkede 
gennemførelse af transformeringen af direktiverne haft 
den konsekvens i 1988, at der i den offentlige mening i 
Europa og den tredje verden er rejst stærk kritik af 
transporter af giftigt affald, både på Fællesskabets 
område og i den tredje verden. En fuldstændig gennem­
førelse af de allerede eksisterende direktiver, særlig direktiverne 84/631/EØF og 86/279/EØF kunne have 
hindret den ulovlige trafik. 
147. Hvad angår ufuldstændig gennemførelse af 
miljødirektiverne skal først og fremmest nævnes den 
nationale og regionale jagtlovgivning, fordi den i mange 
medlemsstater ikke er i overensstemmelse med bestem­
melserne i direktivet om beskyttelse af vilde fugle 
(79/409/EØF). I løbet af 1988 har Kommissionen anlagt 
sager ved Domstolen mod to medlemsstater (Tyskland, 
sag 88/288) og Nederlandene (sag 87/339) og afsendt 
en række åbningsskrivelser og begrundede udtalelser. 
Kommissionen må konstatere, at de medlemsstater, hvori 
visse former for jagt eller fangst er blevet erklæret ulov­
lige af Domstolen ved domme afsagt i 1987 og 1988 
endnu i dag ikke har ændret deres lovgivning. Kommis­
sionen har derfor måttet indlede nye overtrædelsesproce­
durer mod disse medlemsstater. 
148. Den alvorligste situation findes utvivlsomt på 
området for selve håndhævelsen af de eksisterende 
fællesskabsbestemmelser og nationale bestemmelser. Det 
må fastslås, at miljøets tilstand i hele Fællesskabet ville 
være klart bedre, dersom de eksisterende bestemmelser 
blev håndhævet effektivt i hele dette. Denne betragtning 
gælder samtlige miljøsektorer — vand, luft, affald, 
kemiske stoffer og anlæg, natur og støj. Særlige vanske­
ligheder synes at opstå i medlemsstaterne, når de ifølge 
en fællesskabsbestemmelse er forpligtet til at iværksætte 
saneringsplaner og -programmer. Der er tillige ofte 
problemer med fastlæggelse af særlige områder og sane­
rings-, frednings- og overvågningsforanstaltninger. I 
denne henseende skal på ny omtales reglerne i direktiv 
79/409/EØF, hvorefter Kommissionen har måttet 
indlede en række overtrædelsesprocedurer i forbindelse 
med ca. halvdelen af de særlige beskyttelsesområder for 
fugle, der er fastlagt, men hvorpå der foregår anlægsar­
bejder eller økonomiske aktiviteter. Det må befrygtes, at 
disse angreb på fuglenes levesteder fortsat udgør en 
alvorlig trussel mod de bestræbelser på beskyttelse af 
naturen, som udfoldes inden for EF. 
149. På affaldsområdet er samtlige medlemsstater 
fortsat langt bagud med offentliggørelse og fremsendelse 
af programmer for bortskaffelse af giftigt og farligt 
affald. I 1988 har Kommissionen erindret medlemssta­
terne om deres forpligtelser i medfør af direktiv 
78/319/EØF og henledt deres opmærksomhed på den 
betydning, som gennemførelsen af Det Indre Marked vil 
få for politikken for bortskaffelse af affald. 
150. På vandområdet er håndhævelsen af flere direk­
tiver, 75/440/EØF (overfladevand), 76/160/EØF 
(badevand), 80/68/EØF (grundvand), 80/778/EØF 
(drikkevand) og 78/659/EØF (fiskevand), langt fra 
tilfredsstillende. Kommissionen har i 1988 koncentreret 
sig om direktiverne om badevand — og her besluttet at 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/25 
indlede overtrædelsesprocedurer mod samtlige medlems­
stater — samt direktivet om drikkevand. På dette direk­
tivs område volder overholdelsen af nitrat- og pesticid­
værdierne alvorlige problemer i et betydeligt antal 
medlemsstater. Kommissionens kontrol med gennemfø­
relsen vanskeliggøres ved, at direktiv 80/778/EØF ikke 
indeholder bestemmelser om meddelelse til Kommis­
sionen vedrørende dets gennemførelse. 
151. Nogen særlig kontrol med gennemførelsen af de 
internationale konventioner om »vand«, som Fælles­
skabet har tilsluttet sig, udøves ikke. Fællesskabets 
havområder er således ikke genstand for kontrol fra 
Kommissionens side, hvilket er en undladelse i 
henseende til den effektive beskyttelse af miljøet i Fælles­
skabet. 
152. Antallet af klager er steget yderligere i 1988 og 
nu nået op på næsten 200. De fleste vedrører naturbe­
skyttelsen. Herefter følger luft- og vandforurening. 
Kommissionen konstaterer med tilfredshed, at den 
modtager miljøklager ikke blot fra borgere og miljøbe-
skyttelsesorganisationer, men tillige fra politiske partier 
og fraktioner i de nationale parlamenter, kommunale 
myndigheder og ambassader. I denne udvikling ser 
Kommissionen et udtryk for den almindelige interesse 
for miljøbeskyttelsen. Den er af den opfattelse, at klager 
er et nyttigt instrument til sikring af en effektiv kontrol 
af gennemførelsen af miljøretten i Fællesskabet. 
153. I slutningen af 1988 har Kommissionen efter at 
have modtaget en privat klage anlagt sag ved Domstolen 
med henblik på berigtigelse af et forhold vedrørende 
behandling og bortskaffelse af farligt affald i Spanien 
(sag 21/89). Kommissionen finder, at Spanien har over­
trådt adskillige direktiver om hexachlorcyclohexan. 
Desuden har de spanske myndigheder forsømt at samar­
bejde med Kommissionen om en besigtigelse på stedet. 
Konkurrencepolitik 
154. Vedrørende tilpasningen af nationale monopoler 
af handelsmæssig karakter har Kommissionen særlig 
måttet behandle to sager. For så vidt angår det græske 
råoliemonopol har Kommissionen navnlig måttet konsta­
tere, at de forslag, der var fremsat af Grækenland med 
henblik på tilpasning i medfør af Tiltrædelsesaktens 
artikel 40, ikke var tilfredsstillende og følgelig den 8. 
juni 1988 besluttet at indbringe sagen for Domstolen. 
For så vidt angår det spanske råoliemonopol, der skal 
tilpasses i medfør af Tiltrædelsesaktens artikel 48 og 
EØF-Traktatens artikler 30 og 37, har Kommissionen 
taget de forpligtelser, som den spanske regering har 
påtaget sig den 25. januar 1988, til efterretning. Herefter 
vil den spanske regering hurtigst muligt rette sig efter 
Kommissionens begrundede udtalelse af 22. december 
1987. 155. Hvad angår statslige foranstaltninger i medfør af 
EØF-Traktatens artikel 90 er der særlig grund til at 
nævne følgende sager: 
— Domstolen har ved dom afsagt den 30. juni 1988 i 
sag 226/87 dømt Grækenland for ikke at have truffet 
de foranstaltninger, som er nødvendige til opfyldelse 
af Kommissionens beslutning af 24. april 1985 (') 
vedrørende forsikring i Grækenland af offentlig 
ejendom og af kreditter ydet af de statsejede franske 
banker. Da den græske regering endnu ikke har 
meddelt, at den har truffet de nødvendige foranstalt­
ninger til efterkommeise af den pågældende beslut­
ning, påtænker Kommissionen en ny procedure i 
medfør af EØF-Traktatens artikel 169 på grund af 
landets manglende opfyldelse af dets forpligtelser i 
henhold til EØF-Traktatens artikel 171; 
— efter den beslutning, Kommissionen har truffet den 
22. juni 1987 (2) i medfør af EØF-Traktatens artikel 
90, stk. 3, vedrørende særlige billetpriser for luft- og 
søtransport for spanske statsborgere med bopæl på 
Balearerne og De kanariske Øer, har Spanien udvidet 
disse fordelagtige billetpriser, således at de tillige 
gælder borgere i de øvrige medlemsstater efter den 1. 
januar 1988. En lignende beslutning er truffet af 
Portugal med hensyn til dets ordning med billige 
tariffer i lufttrafikken. Fremtidig kan også borgere fra 
de øvrige medlemsstater, der har bopæl på Acorerne 
og Madeira, opnå de nedslag i billetpriserne, der 
hidtil har været forbeholdt portugisiske statsborgere, 
der er bosiddende på disse øer. 
156. Kommissionen har ligeledes foreberedt en sag 
vedrørende afslag fra de tyske myndigheders side på 
ydelse af bistand til Kommissionens repræsentanter inden 
for rammerne af konkurrencereglerne. En begrundet 
udtalelse blev tilstillet Tyskland den 4. juni 1987. 
Kommissionen har besluttet at stille denne sag i bero til 
efter afsigelsen af dommen i »Hoechst-sagen«. 
Landbrugspolitikken 
157. Overtrædelser af de særlige foranstaltninger 
inden for landbrugsordningerne, der har til formål at 
gennemføre de mål, der er opregnet i EØF-Traktatens 
artikel 39, består enten i forsinkelser med hensyn til 
gennemførelsen af Fællesskabets regler (der er bestemt til 
at træde i kraft med kort varsel, for at de kan opnå de 
virkninger, der ønskes af lovgiver i Fællesskabet) eller i 
ukorrekt anvendelse af selve fællesskabsbestemmelserne. 
158. Kommissionen har været nødt til at forfølge 
forsinkelser i gennemførelsen af tillægsafgiften på mælk i 
Italien, forsinkede udbetalinger af præmier for nedlæg­
gelse af vinarealer i Italien, forsinket oprettelse af et 
(') EFT nr. L 152 af 11. 6. 1985, s. 25. 
O EFT nr. L 194 af 15. 7. 1987, s. 28. 
Nr. C 330/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
edb-register for data vedrørende olivendyrkning i Italien 
og Grækenland og forsinket iværksættelse af sanktioner i 
anledning af overtrædelse af støtteordningen for oliven­
olie i Frankrig. 
159. Hvad angår ukorrekt anvendelse af fælleskabs-
regler har denne angået markedsordningernes funktion 
på følgende områder: 
— inden for korn- og olivenoliesektoren i Grækenland 
som følge af statens indgriben i EF-priser eller over­
tagelse af korn, der ikke opfyldte de kriterier, der var 
fastlagt ved fællesskabreglerne, men især ved natio­
nale indgreb, der stred imod markedsordningsreg-
lerne, gennem organisationen KYDEP, der handler 
for den græske stat, som dækker dets underskud; 
— inden for frugt- og grønsagssektoren, mejerisektoren 
og vinsektoren i Italien, idet landet ikke har kontrol­
foranstaltninger, der sikrer overholdelse af kvalitets­
standarderne for frugt og grønsager, og fastsætter 
priser på mejeriprodukter på et stadium, der alene 
henhører under Fællesskabet, og uberettiget 
medregner visse vinarealer i en bestemt region (Lago 
di Caldaro); 
— i vinsektoren i Tyskland ved ulovlig forøgelse af det 
naturlige alkolindhold i moselvine, ved tilladelse til 
brug af betegnelsen VQPRD uden for visse områder 
eller ved forbud mod brug af rektificeret koncen­
treret druemost ved fremstilling af landvine og 
VQPRD, ved manglende vedtagelse af en lovgivning 
om fastsættelse af straf inden for den fælles ordning 
for vindyrkning til gennemførelse af den lovpligtige 
destillation; 
— i vindyrkningssektoren i Portugal ved ukorrekt 
anvendelse (f.eks. bestemmelser ud over de i 
ordningen fastsatte) inden for Fællesskabets ordning 
for præmiering af nedlæggelse af vingårde; 
— i oksedøds- og fjerkræsektoren i Nederlandene ved 
at pålægge nederlandske eksportører, der er etableret 
uden for Nederlandene, pligt til bl.a. at mærke deres 
æg med nummeret på en statsanerkendt nederlandsk 
ægcentral. 
160. Inden for harmonisering er følgende områder 
dækket: de fytosanitære sektorer, frø- og planter, foder­
stoffer og de veterinære regler. 161. I 1988 har Kommissionen indledt 130 overtræ­
delsesprocedurer i medfør af EØF-Traktatens artikel 169 
i anledning af manglende meddelelse om nationale 
foranstaltninger til gennemførelse af direktiverne på disse 
områder. 
162. Selv om dette antal er steget betydeligt, har det 
vist sig, at medlemsstaterne træffer de nationale gennem­
førelsesforanstaltninger, uden at Kommissionen behøver 
at anlægge sager ved Domstolen: i 1988 havde medlems­
staterne inden den 1. december i 17 af 19 tilfælde rettet 
sig efter Kommissionens begrundede udtalelser. Kun i ét 
tilfælde blev der anlagt sag ved Domstolen (men 
forholdet blev bragt i orden kort tid efter sagsanlægget). 
163. For så vidt angår opfyldelsen af de af Domstolen 
afsagte domme har Italien (den eneste berørte medlems­
stat) med hjemmel i bemyndigelsesloven (*) transformeret 
11 af 16 direktiver. Med hensyn til de øvrige 5 har 
Kommissionen indledt procedurer i medfør af 
EØF-Traktatens artikel 171. 
164. Med hensyn til de karakteristiske træk ved 
medlemsstaternes overtrædelser står bemærkningerne i 
de foregående beretninger (2) stadig ved magt. Da der 
således ikke er sket nogen væsentlig udvikling, er der 
ingen grund til at gentage dem her. 
165. I sin sidste beretning (3) gav Kommissionen 
udtryk for betænkelighed ved, at Italien ikke havde 
opfyldt Domstolens dom af 12. februar 1987 i sag 69/86, 
hvori Domstolen i henhold til EØF-Traktatens artikel 
171 havde dømt Italien for ikke at have efterkommet den 
af Domstolen den 15. november 1983 afsagte dom i sag 
322/82 vedrørende Italiens manglende overholdelse af 
reglerne om kvalitetskontrol med frugt og grønsager. 
166. Dette gælder stadig, idet Italien trods gentagne 
henvendelser fra Kommissionen stadig ikke har efter­
kommet de to af Domstolen afsagte domme. Kommis­
sionen må tage afstand fra denne adfærd, der er til skade 
for Fællesskabets rette funktion, der hviler på overhol­
delse af vedtagne retsregler. 
(') Ved bemyndigelseslov af 16. april 1987 (Gazzetta ufficial 
della Repubblica italiana, nr. 109, af 13. maj 1987) fik den 
italienske regering bemyndigelse i et år til transformering af 
en række EF-direktiver. Denne lov er nu udløbet. 
(2) Se bl.a. Femte årsberetning til Europa-Parlamentet om 
kontrollen med gennemførelsen af fællesskabsretten, 1987. 
Dok. KOM(88) 425, endelig udg. af 13. september 1988, s. 
42. 
(') Femte beretning til Europa-Parlamentet EFT nr. L 310 af 5. 
12. 1988. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/27 
Fiskeripolitikken 
167. Inden for Fællesskabets ordning for bevarelse og 
forvaltning af fiskeressourcerne har Kommissionens 
strenge kontrol i de foregående år bevirket, at de fleste 
medlemsstater har indført skærpede bestemmelser til 
overholdelse af de tekniske bevarelsesforanstaltninger og 
fangstkvoterne. Kommissionen forfølger fortsat overskri­
delser af fangstkvoterne. Overfiskning er et tegn på, at 
de pågældende medlemsstater ikke opretholder tilstræk­
kelig fiskerikontrol. I denne forbindelse er der afgivet 
begrundede udtalelser til Det Forenede Kongerige 
(overfisken i 1985), Nederlandene (overfiskeri 1986) og 
Frankrig (overfiskeri 1985 og 1986). Den sag, der 
indledtes i 1987 mod Nederlandene i anledning af de 
konstaterede tilfælde af overfiskeri i 1983, 1984 og 1985, 
verserer stadig for Domstolen. 
168. Hvad angår overholdelsen af de kontrolproce­
durer, som medlemsstaterne skal indføre, har en sag mod 
Belgien kunnet henlægges. En anden sag mod Frankrig 
på grund af dårlig kontrol med overholdelsen af tekniske 
bevarelsesforanstaltninger har til slut ført til anlæggelse 
af sag ved Domstolen. I samme forbindelse er der 
tilstillet Spanien en begrundet udtalelse, hvori det fast­
slås, at landet ikke har overholdt sine forpligtelser med 
hensyn til registrering af fangster, der hører under TAC 
eller kvoteordninger, idet denne overtrædelse meget vel 
kan forringe Kommissionens muligheder for at sikre, at 
den berørte medlemsstat ikke overskrider kvoterne. 
169. Der er sket en betydelig forbedring i medlemssta­
ternes gennemførelse af fællesskabsreglerne om pligt til 
indberetning af de oplysninger, der er omhandlet i den 
fælles markedsordning. Kommissionen har kunnet 
henlægge sagerne vedrørende Danmark, Nederlandene 
og Det Forenede Kongerige. Sager vedrørende mang­
lende oplysninger løber endnu mod Frankrig, Italien, 
Irland og Grækenland. De tre sidstnævnte er sagsøgt ved 
Domstolen. 
170. Endelig må Kommissionen som tidligere fast­
holde, at hver enkelt medlemsstat rettidigt skal give 
meddelelse i de foreskrevne former om sine nationale 
foranstaltninger inden for fiskeriet. Disses overensstem­
melse med fællesskabsretten kan således kontrolleres, 
ligesom der sikres en bedre sammenhæng i fællesskabets 
politik. En sidste sag herom imod Nederlandene er 
henlagt i 1988. 
171. Kommissionen følger fortsat opmærksomt og 
systematisk de nationale lovgivninger, der berører fiske­
risektoren, for at kunne vurdere deres overensstemmelse 
med Fællesskabets bestemmelser og beføjelser. I denne 
forbindelse har Kommissionen besluttet at anlægge sag 
vedrørende en lovgivning, der gør det til en betingelse 
for opnåelse af tilladelse til fiskeri, at den pågældende er 
statsborger i et bestemt land, hvilket begrænser etable­ringsfriheden. Kommissionen har ligeledes besluttet sig 
til at indbringe en sag for Domstolen mod Det Forenede 
Kongerige i anledning af landets udvidelse af sit søterri­
torium, hvilket medfører indskrænkninger i de rettig­
heder for de enkelte fiskere fra de øvrige medlemsstater, 
der er fastlagt i tiltrædelsesakten og grundforordningen 
(EØF) nr. 170/83. 
Den fælles transportpolitik 
172. De fleste foranstaltninger, der er truffet på vej-, 
luft- og søtransportområdet, har form af forordninger og 
umiddelbart anvendelige beslutninger. Tre af disse er 
således trådt i kraft i 1988. De vedrører dels lufttransport 
(beslutning 87/602/EØF) om deling af passagerkapaci­
teten/adgang til deltagelse i ruteflyvning og forordning 
(EØF) nr. 3975/87 om gennemførelse af Traktatens arti­
kler 85 og 86, dels vejtransport (forordning EØF nr. 
1841/88 om fællesskabskontingentet for vejgodstrans­
port). Kun om billetpriserne for ruteflyvning mellem 
medlemsstaterne er der givet et direktiv (direktiv 
87/60l/EØF), der har været gældende siden den 31. 
december 1987, men efter et års forløb endnu ikke var 
blevet transformeret i de fleste medlemsstater. 
173. Italien har stadig ikke opfyldt de af Domstolen 
afsagte domme i sager vedrørende manglende transfor­
mering af tre direktiver om adgang til erhvervet med 
transport af gods og befordring af passagerer og gensidig 
anerkendelse af kvalifikationsbeviser for udøvelse af 
transporterhvervet til trods for, at landet på ny er blevet 
dømt ved Domstolen i medfør af Traktatens artikel 171 
for så vidt angår de to førstnævnte direktiver, og at der 
er anlagt sag vedrørende det sidstnævnte forhold. 
Sagerne mod Grækenland for manglende transformering 
af de samme direktiver løber endnu ved Domstolen. 
174. Derimod har Italien vedtaget lovgivningen om de 
nedsættelser og refusioner af vægtafgift, der er 
omhandlet i direktiv 82/603/EØF, for kombineret gods­
transport (jernbane/landevej) i overensstemmelse med 
Domstolens dom af 7. juli 1987 i sag 420/85. 
175. Hvad angår direktiv 86/544/EØF om samme 
område er dette nu gennemført i samtlige medlemsstater. 
176. I øjeblikket er Belgien det eneste land, der ikke 
har transformeret direktiv 82/714/EØF om tekniske 
forskrifter for fartøjer. Landet blev dømt hertil af 
Domstolen den 24. maj 1988. 
177. På det vigtige område, der vedrører køretøjers 
dimensioner og vægt, direktiv 86/364/EØF, har to lande 
gennemført bestemmelserne efter modtagelse af åbnings­
skrivelser fra Kommissionen. Der skal endnu træffes 
Nr. C 330/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
foranstaltninger over for to andre medlemsstater, og 
dette gælder tillige det nye direktiv om lettelse af passage 
af grænser (direktiv 87/53/EØF). 
178. Med undtagelse af Det Forenede Kongerige, der 
har forelagt Kommissionen et lovforslag, har samtlige 
medlemsstater transformeret de to direktiver om interre­
gional lufttransport. Hvad angår direktivet om billet­
priser for ruteflyvning mellem medlemsstaterne, der 
indgik i »lufttrafikpakken« af december 1987, er der 
indledt overtrædelsesprocedurer mod to medlemsstater. 
En større sag vedrørende gennemførelsen af beslutning 
87/602/EØF om deling af passagerkapaciteten/adgang 
til deltagelse i flyvning, der ligeledes indgik i »lufttrafik­
pakken«, er opstået i 1988. De italienske myndigheder 
har nægtet Air Lingus rettigheder, der hører under den 
femte frihedsret (mulighed for at transportere gods og 
passagerer mellem lufthavne i andre medlemsstater end 
den, hvori luftfartselskabet har hjemme) på strækningen 
Milano — Manchester under flyvninger på ruten 
Dublin/Manchester/Milano. Kommissionen har anlagt 
sag ved Domstolen. Denne sag har været genstand for 
stor opmærksomhed i pressen. 
179. En anden vigtig overtrædelsesprocedure har også 
givet en vis genlyd i pressen. Der er tale om proceduren 
mod Portugal vedrørende gennemførelsen af forordning 
nr. EØF 4055/86 om anvendelse af princippet om fri ret 
til udveksling af tjenesteydelser på søtransportområdet 
(der indgik i »søfartspakken« af december 1986). Landet 
har i begyndelsen af 1987 vedtaget en ny ordning om 
præference for skibe under Portugisisk flag med hensyn 
til godstransport og herved udvidet den allerede eksiste­
rende nationale præference og endda udstrakt den til at 
gælde skibe, der er befragtet af portugisiske rederier, 
hvilket åbenlyst strider mod de endnu eksisterende 
undtagelsesbestemmelser. Denne overtrædelse synes at 
kunne bringes til ophør i nær fremtid ved bekendtgørelse 
af et nyt lovdekret, hvis indhold er godkendt af Kommis­
sionen. 
Energipolitikken 
180. Den 27. april 1988 har Kommissionen vedtaget 
og derefter til Rådet og Europa-Parlamentet fremsendt 
et arbejdsdokument om det indre energimarked 
(KOM(88)238, endelig udg. af 2. maj 1988). I dette 
gives en opregning, der er gjort så udtømmende som 
muligt, af de hindringer, der findes for gennemførelsen 
af Det Indre Marked på energiområdet, og der foreslås 
fire områder for handling, der skulle kunne føre til fjer­
nelse af disse hindringer. Et af handleområderne 
vedrører gennemførelsen af fællesskabsretten. Kommis­
sionen råder i det væsentlige over fire sæt retsregler, der 
kan benyttes, nemlig de, der vedrører de frie varebevæ­
gelser og den frie ret til udveksling af tjenesteydelser, de, 
der vedrører statslige monopoler og enerettigheder, de, 
der gælder på konkurrenceområdet, samt endelig de, der 
finder anvendelse på statsstøtte. 181. Samtidig med vedtagelsen af dette arbejdsdoku­
ment har Kommissionen pålagt sine tjenestegrene at 
undersøge mulighederne for en styrkelse af de regler, 
den har til rådighed, med henblik på at sikre overhol­
delsen af fællesskabsretten inden for energisektoren. 
Inden for rammerne af denne opgave har tjenestegrenene 
bl.a. påbegyndt en undersøgelse af de problemer, der 
voldes handlen med elektricitet i Fællesskabet af det 
tyske system for indirekte støtte til kul, der forbruges på 
elektricitetsværker. Tjenestegrenene har ligeledes indledt 
en undersøgelse i fem medlemsstater (Belgien, Tyskland, 
Spanien, Frankrig og Det Forenede Kongerige) for at 
fastslå, om de aftaler, der gælder mellem kulmineindu­
strien og elektricitetsværkerne i disse lande, kan 
godkendes i medfør af EØF-Traktatens artikler 85 og 
86. 
182. Efter afslutningen af disse undersøgelser vil 
Kommissionen fastlægge de generelle retningslinjer i 
løbet af 1989. I denne sammenhæng vil indgå de foran­
staltninger, som det påhviler Kommissionen at foreslå 
med henblik på fjernelse af hindringerne for køb af elek­
tricitet over grænserne, således som den har bebudet i 
meddelelsen om »En fællesskabsordning for offentlige 
indkøbsaftaler inden for de undtagne sektorer: vand, 
energi, transport og telekommunikation« (KOM(88) 
376, endelig udg., af 11. oktober 1988. 
Forbindelser med tredjelande 
183. I medfør af Rådets beslutning 393/74/EØF om 
indførelse af en konsultationsprocedure for medlemssta­
ternes samarbejdsaftaler med tredjelande har Kommis­
sionen tilstillet Grækenland en begrundet udtalelse om 
landets pligt til at overholde denne procedure før 
forhandling om samarbejdsaftaler. 
184. På et andet område har Kommissionen i løbet af 
1988 besluttet at tilstille Frankrig en begrundet udtalelse 
på grund af de hindringer, som landet lægger i vejen for 
indførsel af gødning fra Ungarn. 
Politikken vedrørende udviklingssamarbejdet 
185. På dette område tilsigter Kommissionens kontrol 
med gennemførelsen af fællesskabsretten særlig at sikre, 
at medlemsstaterne overholder de forskellige protokoller, 
der er afsluttet inden for rammerne af Lomékonven-
tionen og Fællesskabets retsakter i tilslutning til visse 
internationale vareaftaler. 
186. Yderligere har de franske myndigheder inden for 
rammerne af EØF/OLT-forbindelserne den 22. januar 
1988 sendt Kommissionen et positivt svar, hvorefter 
lovgivningen i Ny Kaledonien og de franske besiddelser i 
Polynesien er under ændring med henblik på sikring af 
den frie ret til etablering for personer inden for de fem 
erhverv i sundhedssektoren. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/29 
"T3 
H B 
Q 
| 
W 
rt 
I 
PP 
u 
j*i 
•< S? 
^ 
sD 
l 
— 
rs 
_ 
oo 
rx 
NO 
Ch 
~ 
c 
S 
— 
SS 
fe 
s 
« 
s 
r^ 
fN 
-. ^ 
fN 
m 
oo 
in 
oo 
NO 
rsi 
m 
NO 
ir, 
^ 
^ 
ON 
PQ oo 
ON 
^ 
^ 
^ 
in 
^ 
oo 
ir, 
NO 
0 
NO 
sO 
NO 
fN 
Q fN 
NO 
\0 
m 
0 
NO 
ON 
sD 
NO 
f> 
NO 
« 
O 0 
1 1 
fN 
oo 
^ 
en 
fN 
1 
1 
^ 
^ 
vO 
ON 
Q 
vO 
OO 
1 
1 
_4 
W fN 
fN 
w ^ 
^ 
ON 
0 
vO 
en 
m 
fN 
vO 
ON 
NO 
fN 
m 
NO 
o 
UH oo 
ON 
Q 
^ 
OO 
^ 
^. 
NO 
^ 
m 
-o 
0 
OO 
p-1 m 
fN 
fN 
^ 
NO 
\0 
^ 
^ 
m 
^ 
ON 
vO 
-o 
^ 
NO fN 
NO 
1 1 
Q 
fN 
vO 
O 
-O 
NO 
m 
„. 
0 
^ 
p-1 en 
^ 
fN 
ON 
sD 
^ 
fN 
Q 
NO 
fN 
vO 
hJ 
£ 1 
1 
1 1 
1 1 
1 
1 
1 1 
' 
' 
^ 
. 
1 
1 
1 1 
. 
, 
fN 
CL, | 
1 
m 
rj-
m 
ON 
m 
^ 
m 
^ 
0 
fN 
Q 
i* 
O en 
NO 
m 
"* 
m 
^ 
fN 
^ 
ON 
^ 
S 
^ 
^ 
ON 
NO 
m 
fN 
m 
NO 
m 
ON 
fN 
m 
m 
NO 
fN 
Nr. C 330/30 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/31 
Nr. C 330/32 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/33 
* £ 
-o w J[B I 
jaiimnsuisSuusis 
-UBUIJ 3o -aSuaj 
ijsipunf 
jaiaaSpng 
!3]iU3 
|OJiuoi(suBuy 
U3ijsy 
aspuX'jjsaqjaåniq.ioj 
'0fl!PV 
J3pU3§Sl|UB 
aiABJisiuiuipy 
3ui|i(iApfi 
wodsuBJj^ 
ånjqpu^q 
j3pug3Si|UB 
9|BIDOS 
'aspSijjæijsag 
93U3JITY}]UO}l 
uisnpui 3o 
p3i]JBUI 3UJ31UJ 
>jni]odsu-Euij 
So i(SIUIOUOiJØ 
•i(ui[odsppuEj-i 
3uiine-j|S3g pui 
8o uauoiunpjojL 
^jiisnmS \D 
-
S 
« 
ix 
vO 
« 
o 
« 
S 
> 
1 
Se c 
'S 
•< 
l IX 
-
<r> 
S 
2 
ON 
-
2 
-o 
3 
-o C 3 
60 
m S 
2 
~ 
-
-
-
S 
so 
60 
u 
"c 
So 
c/> S 
-
« 
2 
-
so 
2 
-
O 
os 
« 
So 
c 
'S 
•< 
l fx 
^ 
~ 
S 
2 
-
o 
3 
-
-o 
3 
-o 
C 3 ¥ 
~ 
oo 
-
« 
S 
-
60 
c 
60 
t/5 Os 
-
-
-
S 
«S 
-
-
IC 
os 
ON 
~ 
C 
-
S 
-S 
60 
C 
'c 
•< 
O £ 
-
-
•«*-
sO 
„ 
•* 
2 
~ 
-o 
3 
-a 
c 
3 
60 
w •*• 
.S 
^ 
O 
« 
S 
-
60 
M 
C 
60 
O) 5 
-
~ 
2 
sO 
-*-
<N 
-
Os 
2 
sO 
S 
-
sO 
> 
1 
60 
C 
'2 _D 
•< 
Os S 
-
-
S 
^ 
-
<N 
-*-
« 
S 
. 
-
<N 
-
"S 
3 
-o 
C 3 
60 -<»-
-
-
<N 
-
rx 
-
S 
-
-
-
-
60 
U 
"c 
60 
CD § 
-
-t-
sO 
-
Os sO 
« 
-
2 
-* 
S 
-
2 
-
•* 
-
> 
1 
So c 'S 
•< 
Os S 
«N 
«N 
sO 
« 
-
IX 
5 
sO 
o 
ON 
IX 
-o 
3 
C 
5 
60 S 
~ 
<N 
sO 
-
-
rx 
-
-
•»i-
-
60 
~c 
So 
(/O sO 
2 
-
« 
« 
S 
•»t-
-
sO 
S 
«>, 
O 
-
O 
> 
1 
So 
c 
'S 
so sO 
-
2 
« 
« 
-
« 
-
5 
o 
55 
•o 
-o 
3 
-o 
C 3 
60 
« -
-
-
-
2 
-
-
2 
-
OS 
-
~ 
60 
H 
c 
So 
(/O rx 
-
sO 
-
-
S 
CON 
-
s 
s 
Os 
* 
rx ix 
•* 
S 
> 
So 
£ 'S 
•< 
CT^ 2 
-
« 
-
-o 
-4-
-
S 
2 
« 
i\ 
-
ON 
-o 
3 
-o C 3 
60 
« •O 
fN 
-
* 
•* 
2 
vO 
-
I\ 
S 
60 
u 
c 
So 
c/o \0 
-
-
vO 
ON 
Os 
« 
vO 
\0 
sO 
00 
o 
Os 
-
-* 
S 
•>*• 
> 
1 
So 
c 
'S 
•< 
Os -
-
00 
IX 
tN 
-
•* 
2 
S 
-
sD 
13 
-S 
3 
-o 
C 3 
60 
m IX 
-
-
-
-* 
-
-
2 
~ 
-
^ 
-
60 
H 
c 
So 
c/o 
Nr. C 330/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
u »l* I 
|Eioiqng 
jajimnsuisåuuais 
-ireuij So -aSuaj 
aissuah i|sipunf 
J3«g3png 
I3J3U3 
lOJlUO^SUBUIJ 
uasjsy 
aspuA^saqjaånjqjoj 
tøi.V.Yi 
japuaSSrjur 
aAHBijsiutuipv 
8uip|JApf} 
wodsuBjjL 
SruqpuBq 
J3pU333l[U13 
3|B10OS 
3Spåaj3ei|S3g 
aouajun^ucr^ 
msnpui So 
p3i)JBUI 3UJ31UJ 
\jnqodsuBuij 
So ijsiuiouo-siø 
^pipdsppuBp} 
8uiuiEi(S3g pui 
3o uauoiunp|oj^ 
ijnspBjg so 
s-s 
s 
-
£ - o, 
---
s — 
- 2 
E 
J £ SI -H c "S 
1 > s E o > c 
-o -o w 
"5b "5b fc 
s s S 
O sO 
-
-
Os 
-
„ 
£ 
« 
00 
5b ,c 'c •o 
o 
>-2 
-S 
H S 
S2^ 
~ 
2~ 
--
2 " 
Os 
S? "> •" 
-5 
-
E 
u S « 
u c "S 
l ° 1 
"bh "5b fc; c c o 
IIS 
Os s 
-
-
ON 
-
~ 
OS 
2 
c 
6X3 
C 
'c -a 
o 
•-£ 
,2 
H ^ 
O Os t\ 
-
32~ 
•*• —< 
ll~t OS 
--
^ ^ >o 
-
os^«, 
E 
si i 
3 s "i 
c > se E o > 
-o ~o „ 
c c -S 
"5b "5b ti c c o 
IIS 
OS o 
o, 
-
M 
-
fS 
« 
Os 
-
~ 
S 
60 
C 'S -o 
0 
<-§ 
-£ 
H 5 
S * -
s2~ 
$-*> 
- -
c 
2^ 
s*-
E 
si 5 
"« s si "S c "5 "° y -d 1= Se J2 > <u E o > 
"5b "5b ti c c o 
IIS 
av Os 
•o 
-
-
2 
-
c 
-o-
-
•*• 
sO 
-
K 
60 
'5 -o 
o 
,o 
_£ § 
!Q ° * 
o 
S2~ 
oc 
§--
---
fe-
2~-
-
1 
si i 
"C K <u 
ju c "C 
^ U c 
E o > 
-o "O ,_, 
c c Jg 
"5b "5b ti c c o 
IIS 
Os <N 
M 
•<!• 
Tt-
sO 
*-
o, 
sO 
00 
r\ 
sO 
-
s 
60 
C 'S -o 
0 1 .2 
H sO 
SJJ 
-*-
-
« 
»^ 
ON ,-. 
vO 
-::-
£ ^ 2 
<N <-H 
6 
"3 «« SJ 
15 u c 
y > « 
E 6 > 
-o -o w "5b "5b ti c c S 
IIS 
sO 
Os -4-
„ 
-
S 
Os 
-
9 
-
<N 
rs| 
-
fv 
60 
C 'S -o 
o 
o 
J2 
H S 
§'3 
— 
-
-
sss 
---
s ^ 
oo^oo 
* ~ ° 
- 2 
I 
Js a 
13 c "S 
^ si 
S > « 
E o > 
-o -o w 
c c J2 "5b "5b ti c c o 
IIS 
Os 2 
•<*• 
-
-
-
-
sO 
sO 
S 
« 
sO 
-
60 
C 
'c 
O 
H sO 
ss = 
-
-
S3S 
s -
o -*-
^^ 
-
o •*• 
- 2 
^^ 
E 
SI i 
"** S SI 
"S c -s 
15 «3 c 
E o > 
"c "c * 
"5b "5b ti 
IIS 
Os 2 
-
2 
-
Os 
-
^ 
-
S 
o 
1^ 
s 
-
-
s 
60 C 
'S "g 
O 
1 
30, 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/35 
Nr. 7 
Overtrædelsesprocedurer  indledt  siden  1982,  efter  retsgrundlag  og stadium  i proceduren 
traktat  og forordninger 
= direktiver 
Åbningsskrivelse 
Begrundet 
udtalelse 
Sagsanlæg  ved 
domstolen 1987 1988 
1987 1988 
41. 
Domme 
Nr. C 330/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
1 
1 
1 
1 (5 ol 
lii s > 1 2°s 
S'S 
1T fe 
3 ol 
-al 6 
2°S 
2 6 
li-i i-
| o jf 
O ol 
CT3 
2 S 
H-2 H 
S ol 
3 c 
2°^ 
2 E Overtrx-
durens 
stadium (') 
li § =--
— 
.. 1 
o.. 
... 
2 — 
SO- | 
S^-
.~. 
... 
... 
... 
... 
. |. 
... 
3£~ 
oojD 
•<PQoo 
« ... 
... 
... 
. . . 
s~„ 
.. 1 
. 1 
.. 1 
«N 1 
2--
... 
. |. 
.=». 
... 
. |. 
,.. 
... 
oo tD 
•<«oo 
Q ... 
... 
" | 
S 1 1 
.. | 
O . 1 
--, 
s- 1 
. |. 
. | | 
. . 1 
2~ | 
~. | 
1 1 1 
... 
£ 1 1 
p ... 
. . o 
... 
as« 
22-
oo , ! 
.. 1 
. . 
... 
... 
. 1 1 
. 
RSJ-
1 1 1 
-.1 
S-* 
00|D 
•< «0O 
W ... 
.. | 
. | | 
1 1 1 
. 1 
o.. 
1 1 1 
S 1 1 
s 1 1 
- 1 1 
1 1 1 
1 1 1 
1 1 
1 
•<PQoO 
oo 
w ... 
... 
... 
.». 
.«,. 
... 
. 1 1 
... 
S-" 
IN. . 1 
... 
... 
52-
„™ 
„»., 
«-* 
OOD 
•<PQ(yO 
w-, .,. 
. ,. 
... 
... 
... 
.00. 
. | | 
... 
... 
... 
~.. 
£2-
o.. 
. ,. 
... 
s — 
•<! pq oo 
i-l iTi Q\ \0 
3£-
... 
SS" 
... 
... 
. ,. 
SS* 
... 
oo , , 
. , , 
... 
SS-
... 
... 
xzz 
oojD 
•<PQ00 
H .. , 
.., 
.. 1 
. 
.. 1 
. 1 1 
1 1 1 
~.. 
* 1 1 
. 1 1 
... 
. o . 
... 
1 1 1 
* 1 1 
as* 
ooD 
•<«00 
>-i o . . 
. . 1 
.. 1 
... 
... 
>0 |. 
. 1 
.. 1 
. . 1 
. 1 1 
.., 
s— 
. 1. 
... 
... 
ooD 
•< PQ OO .. 1 
.., 
- 1 1 
1 1 1 
. 1 1 
. 1 , 
1 1 1 
., , 
1 1 1 
1 1 1 
1 1 1 
1 1 1 
1 
1 1 1 
1 1 
oo ;D 
•< PQ0O 
p-, ^ 1 
.„1 
. . 1 
2~ 1 
O . I 
o.. 
.., 
8"-
s- 1 
.. 1 
... 
2- \ 
o.. 
... 
. 1 1 
2*1 
oo^D 
•<CQoO 
i4 fiP S q 
I! II 
•< PQ co 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/37 
-o 
S 
1 -o 
6 
5 
-o 
e 
6 
0 
p 
3> 
"3 
-o 
1 
c 
0 
•§ 
S o Ui 
i 
-o 
S 
S 
0 
Q 
S 
e 
o 
Q 
-o 
w 
"c 1 
S 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
i -
-
-
-
-
« 
PQ 
-o 
C 
60 ,60 
"c 
'c 
'e 
-o 
< -
c 
-
Q -
u-i -
-
_i -
--
-
« 
-
« 
« 
. 
« 
CQ 
-o 
e 
c ' 
c -
Q -
-
-
-
-
•<*-
-
o, 
-
. 
Q 
c 
3 
C 
O -
-
-
Q -
-
-
-
~ 
Tf" 
« 
C 
« 
(^ 
-
-
« 
UH ~ 
~ 
~ 
-
-
-
-
-
-C 
-
-
-
-
« 
•«-
C 
„ 
o, 
C* 
O . 
« 
^ 
~ 
M 
c 
-
M 
vO 
-*-
-
~ 
vO 
« 
« 
\0 
\0 
--
-
-
-
-
c 
-
-
c 
c 
P4 -
c 
« 
<s 
I-) -
-
-
--
PJ -
-
-
c* O 
"o 
OU 
c 
_c 
60 O 
'1 O c o -
UH 
C 
3 
C O 
60 
0 
"o 
Q. O c o -
-
-
~ 
~ -
-
--
w -
-
-
-
Q 
60 -o 3 -
--
-
-~ 
-i --
-
-
O 
60 C 
3 '> -o ~ 
P£! 
O 
"o 
c o 
c 
C 
Nr. C 330/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
0 
E 
1 
S 
ti 
60 
-o 
1 
E 
0 
Q 
"o 
-a 
E 
.0 
'1 £ 
60 
6 
£ 
Q 
"g 
E 
0 
Q 
60 
W 
"c 1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
oo 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
00 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
i 
E w -i! rt -o S 
E -
~ 
-
-
-
-
c 
e. 
« 
-
CS 
-
« 
O 
C 
O 
o,-
1-
> ~ 
-
-
es 
-
« 
Q 
3 
so 
i 
3 
3 -
-
Q „ 
o, 
-
-
ri •*-
-
-
-
-
-
-
u* -
o, 
-
-
« 
« 
„ 
~ 
--
-
,, 
-
-
-1 ~ 
« 
-
_1 -
« -
c 
-
sO 
-
o, 
-
-
sO 
CQ 
3 
-e 
>-2 
&0 
O 
• S, 
2 <N 
« 
-
es 
Q «>, 
~ 
« 
„ 
-
es 
« 
« 
~ ~ 
-
-
•J es 
«, 
-
-
-
. -
-
p -
-
« 
UH -
-
« 
„ 
ri O M 
-
-
ri ~ 
CS 
-
-
. 
-
-
-
C 
Q 
"o o, 
&> 
3 
-O 
-o 
C 
J3 -
-
-
~ 
« 
-
~ 
tti -
. 
^ 
sO 
-
-
« 
~ 
-
\0 
sO 
K 
-
. 
« 
C 
~ ~ 
-
-
-
e. 
ri -
-
-
. 
--
-
C 
-
-
« « 
~ 
« 
-
C 
Pi 
O ~ 
H-l -~ 
-
c 
» 
"o 
CX C o o. 
c -
-
-
-
UH ^ £ es 
-
~ 
~ 
-
rs 
rs 
« 
-
-
-
es 
~ -
-
t-1 -
es 
H-l -
es 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/39 
0 
-o 
1 
I 
1 
-d 
e e 
Q 
"o 
-o 
I 
1 
B 
å 
-o 
I S 
Q 
"o 
S 
Q 
J S 
1 
1 
i 
i 
i 
i 
i 
åå 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
oo 
s 
1 
i 
1 
i 
1 
i 
1 
i -
PQ 
c/5 -
-
-
~ -
"o 
.9" -
UH -
--
--
-
-
-
PQ 
C g 'c 
3 
-o 
0 
H -
-
-
Q -
w -
^ 
<-
-
-
u-< -
-
-
-
-
. 
--
-
HJ -
-
-
S4 -
-
--
-
Q ~ 
-
-
-
^ 
PQ 
3 
.2 
.S 
c 
.£ 
60 
O 
6J0 
C -
-
Q M 
ti -
-
-
-
--
83 -
~ 
~ -
UH 
-o 
C 
-o 
i 
-o 
c 
IS 
0 
UH -
-
-
-
^ 
-
PQ 
C 
'S 
.2 
-3 
c -
-
-
-
-
-
-
Q ~ 
« 
-
Q -
~ 
-
-
. 
M 
-
-
-
HH C 
-
<N 
~ _ 
„ 
« 
c 
<N 
-
~ 
-
xO 
•«t 
o, 
C 
-
-
« 
~ -
-
o, 
-
« 
-
KJ -
-
-
--
-
C* 
O 
Nr. C 330/40 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 Domme,  der gav  medlemsstaterne  medhold 
1988 Domme,  der gav  medlemsstaterne  medhold 
1987 Domme,  der gav  medlemsstaterne  medhold 
1986 Domme,  der gav  medlemsstaterne  medhold 
1985 Domme,  der gav  medlemsstaterne  medhold 
1984 Domme,  der gav  medlemsstaterne  medhold 
1983 -Domme,  der gav  medlemsstaterne  medhold 
1982 Domme,  der gav  medlemsstaterne  medhold 
1981 Domme,  der gav Kommissionen  medhold 
1988 rsj Domme,  der gav Kommissionen  medhold 
1987 -Domme,  der gav Kommissionen  medhold 
1986 - -Domme,  der gav Kommissionen  medhold 
1985 «s -- -Domme,  der gav Kommissionen  medhold 
1984 Domme,  der gav Kommissionen  medhold 
1983 -Domme,  der gav Kommissionen  medhold 
1982 - --Domme,  der gav Kommissionen  medhold 
1981 Sagsanlæg  ved  Domstolen 
1988 <N -- --Sagsanlæg  ved  Domstolen 
1987 - -Sagsanlæg  ved  Domstolen 
1986 <N Sagsanlæg  ved  Domstolen 
1985 - -Sagsanlæg  ved  Domstolen 
1984 - <N Sagsanlæg  ved  Domstolen 
1983 <N Sagsanlæg  ved  Domstolen 
1982 - --Sagsanlæg  ved  Domstolen 
1981 ---Medlems-
stat m Q 
DK HH 
UK i-l 
GR 
IRL 
NL Sagsområde 
Beskæftigelse,  uddannelse  og 
socialpolitik 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/41 
S 
Q 
^ -S i < < < < 6C W bo 
Q <-2 M c 
| g e 
c i 
"S W U "o. 
Hor-i 
> "g 
15 6 2 £ 
"'g'S 
g c 'S 
5 3 3 
° ." IH 
w> .2 
'5 M.l 
c .S s; 
•I I-S 
.S c Q or c 
c 
c 
W 
W) U 
C ti 
PQ ao 
^ 
S 
PQ T3 <N E . 
O O o — 
Nr. C 330/42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
>. 
Z 
o. 
« 6<l .2 H3 ^n 
^J -O O W 
^ 
-* 
O 
rt 
S o o 
JuS 
"> rt 
Ml 
C 
bC 
-o 
<-2 
4J 
"B bo 
c 
E o > -o ^ 
_2 
60 
O 
.S 'S 
bc C 
'e 
o. -3 
_5 
12 1 -5 .a 
"o g 
"s _o 
.S 
13 
_*: 
c 
b 
13 
"o c 
.£ 12 
"o -C S 
o 
3 
-o 
bo O 
é 3 
C 
O 
_* 
"o 
C 
_> "o 
i" rt 
> -o 
o 
.1* 
"2 
'5b 
"o 
c o 
Ui <Q X H 5c C 
—I _* 
Q 
O O Tf oli e . 
-o —. Q 
Z 
3 ri o 
S^ 
"O fN lej 
-O — w O w 
s 
w O 
O 
w Q w 
w esj O 
H W 
Q -o *-< 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/43 
% •x JS -i "^ -o 
„> ., o 
c s o 6-5 w 
CX, u, 
C JJ 
Q •fl g 5 
-=: IH 6 
c« C O 
C J2 rt ^ •5-s e « 
H p -S "s ^ 
c M o c 
-* "> & 
W 5 S Js i\« w X 
z 
c 
60 
c 
hn 
& 
c 
3 
_o 
O 
UH 
60 
O C 
wi 
-o 
T3 
_o 
o 
UH 
60 
d 
hn 
s 6X1 
C 
il 
O 
o. 
61) 
C 
60 
> O 
F 
F G 
S 
b 
F 
o 
n 
-o 
c 
60 
-a 
Tn «[ CX. 
J2 > tf 
w> « o <, "S <u ^ -2 §> S 
.o JH^S o c i-. w t; 
p rt S 
o "* 2 
#"1 I 
"rt -S ^ 
^ H s 13 6 « Js o .SP. 
6 "> rt 
6 -o i o c Os o J2 - S cis i u 
-o =3 _Q J2 
*> 60 y" 
s.a q-B -o rt w> «-> c _« 
<+H - g C 
= J5 ^ "S ^ -S 13 h 6JD S ^ "S 
E-cw "g -S JS rs. * .5 -C 
O ^ 
B a-a 
-* — ^ 
•3 -Q -O "rt "O C ?-
M.S o 
il'i-2 
^^•^ 
S "2 > « C O 
C — „ 
'S '= c _* ^ o 
-o 
I-
S^H»2^« 
J^vEQ^^Q ^ -o _c Xoo 
« sO 
«, b 
^ 
s ^ 
^ Q 
Z, > 
w 
^ !4 
•J 
PQ 
£ CX, 
W 
Pi 
to 
Q 
2 
UJ 
CO 
esS 
O 
UH vO 
60 
vO 
0? 
E^ 
T3 «-, Ood o -o O J= C rt 
12 60 
UH °CX ^ 
S O 
-o 
Nr. C 330/44 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
-o c 3 
1< 
U -c 
o 2 )< II 
si 
~o -5 00 
S "o 
<u c ^ 
O </, < 
>. > W3 2 "> 
li 
i-s s-S 
2< 2 W ti ?° 
o 2 
~ e I 6C -O _* 
-o 
£ 
'nT 
G 
G -0 
4) 
W) 
"O 
> 3 
"2.2 c — 
O '3 
o .^ 
G. G 
S G 
J2 o 
c — o O -o 
3 « -
PH -O < 'c o 
-o **-
M^ 
M"° C £ 
^9 00 
O 
< < 
_o G s o 
g & 
OH G O -* 60 3 
ri 
"O 
ti 
~ 
G 
G 
o 
P4 t»D 
W 
G 
G 
W5 
c 
3 
bC <-§ 
> 0 
rt 
ra 
s 
-o 
6JD 
< C O 
-O 
O 
_o 
.3 
_*: 
ol 
-0 2 
G 
-0 
b 
s 
0 
l>5 
_C -O -c < -o 
o • '/, w 
0 ,-1 
w w O 
G ~ 
-0 — G o -a G ~ 
o . 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/45 
PQ 
to to 
3 
-o 
O 
o. 
I SS 
i« 3 -< 
u ro 
g oo 
-O ">" 
g« -o 5° U o 
SS 
^ to 
oj < *1 <J Q 3 'to°° s -° -S _g 
C 
c c „, < 
60.2 -O <+j 
.S •- c 
S g 2 4> 
3 Br w to 
~ S toS 
2 r3 *J <u 
-C w 4j ^ 
-o -^ 
C JS ._ 3 
•-2 <u c 
.2 "5 « 
2 toi ^ -2 ii o "O <* to _, <-> S ^^ 1- •« 
<o "S to 
-g & 13 1, c 
<u <u -£ tø 
-C p c -a 
G -Q o? 
.±2 to -o 
c ^"O 
6 *-e Sit! 
*> S to C o* 
^ G-o JS^ 
c s 
o 
-o c E"2 
S s S X -
-i-S is s^ I 
_ w « -* g .> U "g C 
e u J<! .SJ > S « -ft S J-/V <u c ^3, t> 'S £ 
to 
.2 70 n o g 13 .SP^ 
El Q 3 .G Q .iw J3 > > 3 G o-E X 
<<< X 
-* o 
g.5 
-o 
G 
G 
o 
H ^S ,2 *uo 
"S c B 2 « "C 
J2 S "c "H 
c <u _ 2 
y"° 15 "c 
"S -S _e o 
^-S G 2 
.0 o c 
<: CX to _tø « -o II J3 J2 
"O O 
to £ 
o c O 8 3 ^ -= 
S w ^ 
cl & V 
"s -S W 
^ c^ S 
G <N 
O . -o r\ G -o . o«; 
Nr. C 330/46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
-i c o e i 60 W 
c -o •-=i c 
T3 
C y; 
..V. 
_Q 
Q 's •g -2 -* 
-o 42 •= -^ 
Q 
3 
u 
o 
CX 2 Q 
od r^i 
iC 
Q o <; rt 
-S o 
b 
E 
o 
S -C 
6C 
-o 
_H 
S O 
hf) 
O _3 '3 rS &0 
5 e 
Ji Q 
g MS a« 
tN W 
•S Ml - _C un -a •> .2 -*i -O 
Q G co _*: S< "C ""> -o °f « o 
„ bo -O 
U 
> O Is -o 
>. 
£ 
c 
W 
f= 
o 
o. -o 
> 
IH 
tjy 
_*: 
I-S 
"S W> 
w o 
Di 
W 
O 
7, 
O 
^ 
UJ 
Q 
w Z w ø4 
O 
u-, 
H W 
Q rs| 
rt* 
oo 
ON 
o . Q 
Z < ,-i 
!*, SPlfl 
£ <£ w O 
UH 
U4 
£ 
s _*: o > -o < >, 
£ 
^ HJ 
PQ 
£ 
UH 
w s* 
Q 
m 
0 
UH 6C 
S 
E 
O 
-o o 
rg 6G 
E 
o -o o^ 
2 bO 
E 
o -o c^ 
^ 
K bJO 
ON 
E~ 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/47 
^ (Tv 
< s o -o 
"O ^ 60 tn rt oo 
< 75 -o "> y c fc „\ 75 
3 
-o 
o 
ae 
en flj -c S y S 
« E -£. c 
rt O .SP.Ji, 
-* c I! 
s2 § 
-2 -S'S) | 
^ c 71 E 6C 5 s-, C 
1 -a 
S o 
r-j 
-^ 5b 'MI. o E IS 
o o 
o CQ <U IH 2 
» SS _o H ~ * "S «|| av 2 "c ^ 
cl 3 .S "O Js Æ 
bb is >v-vo 
Q 
3 -Q 
o g 
.S "g* 
S ^ is 
c . -° 
erv g . ^oo MJ C ^av ^^ £2 2-o 
o £ av 
Q SS ^ 
-w v!SO < 
"5 73 
"~E ™2 <u 'S c o 
S 'S aE 
c | 
bo C 
•i §> 
J'S 
-* bE 
-O 
£! »i -2 O 
Ti 's? 
"S .O 
<u 
3-1 o .SP 
o > « > -o 'S o 
c 
E ". 
O O S -o . 
T3 <"M E . O n-E . 
o •* E o -o 
Nr. C 330/48 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
Z S z z 
TZ * °° -c 
.2, E 
fe c bo C! 
W .2 
-o £ ,1 "fe* > 
o y 
E.SP -o •-
3 ? 
c _5 M (JO 
rt ol c "^ 6 c 
c .fe 
^"S Q ° ^ 
< 3 3 
3 -* & o 3 w>j3 g 
6 3 
O rS > ° <U -o 
< 
hn 
X 
JA 
-o 
"c 2 
ex 
JA 
.2 -o c c JA •-
H CX H W> 
c 
S 
Ja 
Q c 
o 
CX 
JA > 
s : O TI-E^ 
O — c* 
< 
Q o . S vO E . o rv 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/49 
SS -o 
o 
X w o 3 S 
^ G 
O O 
o -o 
s-^ S W rt S 
"5 £ 
E S 
tj VO ON 
§ < rg-
é&2 V, 
^ 'u 
"> 
£ -S 
6 x ' S c 
S <U § C u, _D <D 
s^ 1 e"2 s-I 
V-z « s -1 
o S M G a, c 
00 
W)--E -o 
M-l <U l-l •— <U 
o "^ _bO <o O-C ^ 
^ C «i g « 
U, 4J T3 <U 
_bp & 
-a .2 bcj^? 
3 
G a G 2 fe CL o oo 
ll.SQ o S 
-o -C u V! *? c 
01 
X c c 
-o ON 
•4-
c 
-o 
£ O. bfi 
c > 
bo 
G £ pl< 5.J3 
G is 
bo-* 
• SP-cP 
-o -* o 
i-3 "O -<f X 1 
72 ^ 
lig, 
V. "O ^ 
"? 7^.1 
c o °-
<s, _> ^ 
.s & 1 ? = s 
•s 
I « t 
Vg, S. 3 
-S "1 £ 
•S'S s 
S "c w 
Nr. C 330/50 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
•3 S° 
W o 
S? 
i< 
>.8P I« 2; ^ >> ni £ o 
H c « .2 c 
B"> "O C O c rt 
•s 5 'S •= £ 5 - -o 
^v 
3 ^5 
-o O 
o <; 
S* tø 
13 |s-
W c5 
e S >-2 
3 
0 
o. 
-a 
e > 0 ^ 
'S 
c 
_*: 
H °S 
•-S 
c 
6 E o 
^3 
& 
-o 
Q. 
O O 
\4 
E o 
.S c 
3 
bo 
2 
«3 
Ti C 
-o c 
c 
.« 
bD 
C 
E 
I 
-o > 
-C tf ® 
72, « 
-e"S 
tø S 
W "3 
^3 c 
-o o ^ 
\0 
< bc — oo 
-S « 
S« o 
CX 
"S ^ 
W o 
b "*• 
I« 3 
-a 
kg 
SS 
^ tø O 
a, 
13 °° 
-o 5° 
w ^3 
ti S 
> < 
>•> "* 
zl o 
a, 
-o 
W 
t! > o 
>, £ 
-* rt ti « v 
-o 
< < < < <<< tø ,_ •-2.* 
2^> 
ri 
E UH E O o p Q w C « 
c 'S 
tø-S 
rt 3 
S 
C "O 
>; > 
-^ IH 
S tø -o c 
6 < o o-
^ o. 
E S 
1 6 .2 -* 
c/5 is 3 0 
rt U > 
8^ CH W tøjs 2 t: 
-0 > •=-, 0 
-6 "° < Ja 0 
a, 
c M 
C 
OD 
6 0 
S rs 
)4 S C c 
bo | -0 s > b£ 
£ J „ S 
-* j^jy 
w ti tø 
J3 C W 
H^^ « 
e" 
•O <N E,N 
O r-
"O -H O O 
T3 <^) O fN 
-O — E -o . E . 
O O 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/51 
3~ 
W <N 
I« O ^ 
s. Ml 
3 -£-O 
-o 5° 
SS 
i« 3~ 
I« -o M 
> o 
3 _>* o! 
3: -^ 
\0 
60 .2 >-
E J 
^ c 
JH ni 
-cl O 
< < Is 
ti <N 
> 
6JD C 
w a -i S 60 
3 
-o 
> "c o 
O £> E4? 
-o 
< 2 S bp'Sb 
_o 
3 
m 3 rt 
3 "rt "o « c -1 r de 
natio 
som 
& 60 ^13 .S 
jy MI_^ 
deregler, 
bagebetalii 
varende vi 
x^ ^ 
_D 3 Bevi« 
opnå 
med >,-o 
1 1 
«*-, -Q 
rt 60 
O 
6 « 
O 60 
6 « 
"13 ^ & S 
.3 W 
PH D. 
S r< 
o . T3 r\ E r< 
o . S . 
O Tf 
-O rs| E . 
-O CM s . O •«-
-a ~ E <*> 
o T3 fN E <*-> 
O 
-o <^> E^ 
O Tf E1" 
o •*• 
"O <N 6 
o -o 
Nr. C 330/52 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
H 
ti 
i< 
x £ •3 ^ 
S S 
§ < 
x$p 
> -o c 3 <-& 
Cl. O 
CX c 
6 S o Q o < 
I m > 
w 2 w Q 
2 <n 
60 
O "O w O 
S w O 2 o 
w Q w 2 w 04 O 
H w Q S o "O 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/53 
Nr. ;/ 
Oversigt over vigtige domme, der er afsagt af nationale domstole i sidste instans 
I sin femte beretning meddelte Kommissionen Europa-Parla­
mentet, at den havde foretaget en gennemgribende analyse af de 
overordnede nationale domstoles holdning til fællesskabsretten, 
og at resultaterne af denne undersøgelse tænktes offentliggjort. 
For at give Europa-Paralementet de bedst mulige oplysninger 
har Kommissionen besluttet at offenliggøre denne undersøgelse 
i tilslutning til denne beretning. 
De afgørelser, som er truffet af de øverste nationale domstole i 
sager, hvor der har været konflikter mellem fællesskabsretten og 
national ret, samt vedrørende gennemførelsen af de tre væsent­
lige principper inden for fællesskabsretten (dens forrang for 
senere nationale love, de umiddelbare retsvirkninger af navnlig 
direktiverne og ensartet retspraksis) gennemgås land for land i 
en fremstilling af udviklingen. 
Konklusionen af denne fremstilling er, at stadig færre af de 
øverste domstole indtager særstandpunkter, og at de samar­
bejder effektivt med henblik på gennemførelsen af fællesskabs­
retten. 
Man mærker i stadig højere grad, at EF-Domstolens praksis har 
en voksende indflydelse, idet Domstolen i sag nr. 283/81, 
CILFIT (') har givet sin endelige fortolkning af artikel 177, stk. 
3. Ifølge denne har domstole, hvis afgørelser ifølge de nationale 
retsregler ikke kan appelleres, pligt til at indbringe spørgsmål 
om fortolkning af fællesskabsretten for EF-domstolen, når 
sådanne spørgsmål rejses for dem, medmindre: 
— det rejste spørgsmål ikke er relevant, 
eller 
— den pågældende EF-bestemmelse allerede er blevet fortolket 
af Domstolen, 
eller 
— fællesskabsrettens korrekte anvendelse fremgår med en 
sådan klarhed, at der ikke er plads for fortolkningstvivl; 
denne mulighed skal imidlertid vurderes i forhold til dels 
fællesskabsrettens særegenheder, dels de særlige vanskelig­
heder, fortolkningen heraf frembyder, samt risikoen for afvi­
gende retspraksis inden for Fællesskabet. 
Hvad særlig angår året 1988 kan Kommissionen fastslå, at de 
bemærkninger, som blev fremsat i den femte beretning, fortsat 
står ved magt. 
Generelt anvender de forskellige medlemsstaters domstole 
fællesskabslovgivningen fuldt ud. Når der rejses fællesskabsret­
lige spørgsmål, hvorom der allerede er truffet afgørelse, tager 
de selv stilling hertil, og de forelægger i stadig højere grad 
EF-Domstolen præjudicielle spørgsmål i henhold til Traktatens 
artikel 177. Dette gælder stort set både underordnede retter og 
retter, der træffer afgørelse i sidste instans. Antallet af indbragte præjudicielle spørgsmål steg således fra 
144 i 1987 til 179 i 1988. Fordelingen efter stat og retsinstans 
var i 1987 følgende (2): 
Medlemsstater 
Tyskland 
Belgien 
Danmark 
Spanien 
Frankrig 
Grækenland 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede Kongerige lait 
34 (32) 
32 (15) 
4( 5) 
1 ( 1) 
37 (36) 
-(17) 
-( 2) 
28 ( 5) 
2( 3) 
25 (19) 
-(-) 
16 ( 9) Indbragt af retter 
der træffer afgørelse 
i sidste instans 
8 (10) 
1 ( 3) 
2( 2) 
-(-) 
4( 3) 
-(-) 
_(_) 
-(-) 
2 ( 3) 
16 (14) 
-(-) 
2 ( 1) 
Kommissionen har som i 1987 udarbejdet en oversigt over 
domme afsagt af retterne i sidste instans, der er af særlig betyd­
ning for de problemer, der endnu består. 
Kommissionen har faktisk med de begrænsede midler, hvorover 
den råder i øjeblikket, kun kendskab til tre sager, som fortjener 
omtale. Disse vedrører Italiens og Frankrigs øverste forvalt­
ningsdomstole (se nedenfor). De tre domme er af ganske særlig 
betydning, dels fordi EF-Domstolen ikke er blevet hørt, og dels 
fordi de to retter anlægger en fejlagtig fortolkning af fælles­
skabsretten. 
Ifølge det forslag, der indeholdes i Europa-Parlamentets resolu­
tion (punkt 4) vedrørende den femte årsberetning, undersøger 
Kommissionen nu et system, der gør det muligt at opnå fuld­
stændige oversigter år for år over domme afsagt af de øverste 
nationale domstole. 
På baggrund af de komplicerede forhold og de vanskeligheder, 
som voldes af den forskellige ordning af domstolene i de tolv 
medlemsstater arbejder Kommissionen på at opnå vejledende 
erfaringer i en eller flere medlemsstater med henblik på at opnå 
de oplysninger, som er fornødne med henblik på udarbejdelse af 
et generelt system. 
Hvad særlig angår sager, hvori de nationale retter underkender 
EØF-Traktatens artikel 177's rækkevidde og indhold, gør 
Kommissionen opmærksom på, at den har indledt en rets-
brudssag mod Frankrig i anledning af den af Kassationsretten 
afsagte dom, som er omtalt i punkt A.l på side 44 i den femte 
årsberetning. 
Som allerede angivet i udredningen vedrørende sidstnævnte 
finder Kommissionen i medfør af den almindelige grundsætning 
om domstolenes uafhængighed ikke at have ret til at skride ind 
over for en medlemsstat på grund af handlinger, der er fore­
taget af en af dens domstole. 
C) Dom af 6. 10. 1982 side 3415. (2) Tallene i parentes angår 1987. 
Nr. C 330/54 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
I det foreliggende tilfælde har Kommissionen imidlertid 
skønnet, at de franske forvaltningsmyndigheder har begået en 
fejl ved at retsforfølge et firma for en lovovertrædelse, som det i 
virkeligheden ikke havde begået, hvorfor disse forvaltningsmyn­
digheder i medfør af fællesskabsretten har været uberettigede til 
at påberåbe sig den opnåede dom, idet denne hviler på samme 
åbenbare fejl i anvendelsen af fællesskabsretten. 
Proceduren er i øjeblikket nået så langt, at der er afgivet 
begrundet udtalelse. 
1. Den øverste italienske forvaltningsdomstol. 6. afdeling — dom 
af 2. december 1982 — Cooperativa Carrettieri La Rinascita 
Denne dom anføres dels på grund af fejlagtig undladelse af 
at høre EF-Domstolen og dels på grund af fejlagtig anven­
delse af fællesskabsretten. 
Retten skulle afgøre en ankesag, som tre italienske selskaber 
havde anlagt over for en dom afsagt af den regionale forvalt­
ningsdomstol for Lazio, som havde forkastet en klage over et 
cirkulære, der var udstedt af transportministeriet, og hvori 
dette tilbagekaldte alle foranstaltninger til gennemførelse af 
lov nr. 815 af 1980, hvorved der var indført støtte til fordel 
for virksomheder, der transporterede gods. 
Dette cirkulære tjente til gennemførelse af Kommissionens 
afgørelse af 20. juli 1983, hvorved Kommissionen havde 
erklæret disse former for støtte til anskaffelse af køretøjer 
uforenelige med Traktatens artikel 92, stk. 1. Ophævelsen af 
den af Kommissionen anfægtede lov krævede vedtagelse af 
en ny lov, og den italienske regering havde derfor foreløbig 
opfyldt sine »fællesskabsretlige« forpligtelser ved en forvalt­
ningsakt, som endelig »fastfrøs« alle sager vedrørende ydelse 
af den pågældende form for støtte. 
Den øverste forvaltningsdomstol i Italien ophævede den af 
den regionale forvaltningsdomstol trufne afgørelse og oven­
nævnte cirkulære, eftersom de italienske forvaltningsmyndig­
heder ifølge den øverste forvaltningsdomstol ikke kunne 
tilbagekalde gennemførelsesforanstaltninger af lov nr. 815 af 
1980, så længe denne var gældende. Denne tilbagekaldelse 
burde — ifølge den øverste forvaltningsdomstol — ske efter, 
men ikke før ophævelsen af loven af 1980, som var den 
eneste retsakt, der kunne anvendes til korrekt gennemførelse 
af Kommissionens afgørelse af 20. juli 1983. 
Den øverste forvaltningsdomstol forkastede således uden 
nærmere begrundelse den italienske regerings opfattelse, 
hvorefter der under den sag, som den øverste forvaltnings­
domstol skulle afgøre, ikke var tale om en konflikt mellem 
den af Kommissionen i medfør af artikel 93, stk. 2, trufne 
afgørelse, men om en konflikt mellem artikel 92, stk. 1, i 
selve Traktaten. Denne opfattelse var i øvrigt i fuld overens­
stemmelse med fast retspraksis ved EF-Domstolen på dette 
område (dom af 19. juni 1973, Capolongo, 77/72). 
Hvar angår retsvirkningerne af Kommissionens beslutning 
anfører den øverste forvaltningsdomstol: 
— ». . . beslutninger/afgørelser, som til forskel fra forord­
ninger ikke er almengyldige, har samme bindende virk­
ning som direktiver, der er rettet til medlemsstaterne, og som ikke er almengyldige og ikke er præcise, og som 
følge heraf heller ikke som sådanne har umiddelbar rets­
virkning (i medlemsstaterne).«. 
Hertil kommer at 
— ». . . afgørelser truffet af EF-institutionerne er ... 
konkrete retsakter om bestemte forhold, som vel med 
hensyn til det tilsigtede mål er bindende for den 
medlemsstat, som de er rettet til, men dog ikke kan have 
umiddelbare retsvirkninger i den nationale retsorden, 
eftersom de ikke indeholder almengyldige bestemmelser.« 
Det er klart, at disse anbringender strider mod fast rets­
praksis ved EF-Domstolen med hensyn til beslutningers/ 
afgørelsers rækkevidde. 
Det ses således, at den øverste italienske forvaltningsdomstol 
undlod at indbringe et præjudicielt spørgsmål for 
EF-Domstolen, selv om samtlige parter i sagen havde fremsat 
argumenter af fællesskabsretlig karakter, og selv om den 
italienske regering udtrykkeligt havde anmodet den om at 
forelægge EF-Domstolen et spørgsmål om fortolkning af 
Traktatens artikel 92, og dels at den øverste italienske 
forvaltningsdomstol yderligere underkendte EF-Domstolens 
retspraksis vedrørende EF-reguleringen af støtte ydet af 
medlemsstaterne. Endvidere var den øverste forvaltningsdom­
stol ude af stand til korrekt og i overensstemmelse med 
EF-Domstolen og den italienske forvaltningsdomstol i den 
berømte dom i sagen »Granital« nr. 170/1984, at løse 
konflikter mellem national lovgivning og fællesskabslovgiv­
ningen. På samme måde som i sin dom nr. 504 af 6. maj 1980 
vedrørende retsvirkningerne af et direktiv i den nationale 
retsorden nægter den øverste italienske forvaltningsdomstol 
fortsat at tillægge EF-institutionernes retsakter umiddelbar 
retsvirkning i national ret. 
2. Conseil d'État (Frankrig) — Dom af 27. april 1988 — afsagt af 
underafdelinger 9 og 10 i forening — nr. 63.772 — Société 
Bernard Carant 
I denne dom indtager Conseil d'État uden at have hørt 
EF-Domstolen en afvigende holdning vedrørende forholdet 
mellem fællesskabsretten og en nyere national lov. 
Det selskab, som havde anlagt ankesagen, havde nedlagt 
påstand om ophævelse af en ministeriel bekendtgørelse af 31. 
august 1984, hvorved det i et tidsrum af et år var blevet 
forbudt at fremstille, udføre, indføre og markedsføre viskelæ­
dere, som mindede om levnedsmidler i henseende til form, 
emballage eller lugt, og som let kunne sluges. 
Efter at der under sagen udtrykkeligt var rejst et fællesskabs­
retligt spørgsmål, fastslog Conseil d'État, at »appellanten 
ikke kan påberåbe sig, at den anfægtede bekendtgørelse 
strider imod bestemmelserne i Rom-Traktatens artikler 30 og 
34, eftersom bekendtgørelsen er fastsat med hjemmel i oven­
nævnte lov af 21. juli 1983, som er givet efter Traktatens 
ikrafttrædelse«. 
Underkendelsen af grundsætningen om fællesskabsrettens 
forrang (og i det foreliggende tilfælde var der tale om selve 
Traktaten) synes således åbenbar. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/55 
3. Conseil d'État (Frankrig) — Dom af 2. marts 1988 — Associa­
tion »Club de chasse du Vert Galant« — Sag nr. 25275, 25276 
og 57837 
I denne sag er der tale om et andet hårdnakket standpunkt i 
Conseil d'État's praksis, nemlig nægtelsen af at anerkende 
det, som kaldes direktivers »umiddelbare virkning«. 
Sagen mellem appellanten og de franske skattemyndigheder 
angik spørgsmålet om, hvorvidt foreningens driftsudgifter, 
der i det væsentlige blev dækket af forud fastsatte bidrag, der 
indbetaltes af jægerne, skulle anses for momspligtige 
indtægter. 
I den nationale lovgivning besvares dette spørgsmål bekræf­
tende, men appellanten gjorde gældende, at den anfægtede beskatning var i strid med bestemmelserne af Rådets sjette 
momsdirektiv af 17. maj 1977. Conseil d'État, der også 
denne gang undlod at høre EF-Domstolen, fastslog, at de 
nationale myndigheder fortsat i medfør af EØF-Traktatens 
artikel 189 er enekompetente til at bestemme form og midler 
for gennemførelsen af direktiver i national ret. Efter Conseil 
d'État's opfattelse kan direktiverne, uanset hvor nøjagtige 
forpligtelser de indeholder for medlemsstaterne, ikke påbe­
råbes af disses borgere til støtte for bl.a. klager i 
afgiftsspørgsmål. Conseil d'État fastslog herefter, at de 
fornødne foranstaltninger til gennemførelsen af det sjette 
direktiv i fransk national ret endnu ikke var blevet truffet i 
den periode, hvorunder det anfægtede momsbeløb var blevet 
opkrævet, og at direktivet herefter under ingen omstændig­
heder kunne øve indflydelse på de bestemmelser i lovgiv­
ningen, hvorom der var tale under sagen. 
Nr. C 330/56 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
H 
o* 
J 
2 
i-4 
H 
Di 
O 
O 
PH 
w 
Q 
Q 
OQ H1 
O 
-< 
i4 
O 
o 
o 
HH 
HH1 
-<= o 
y: 
0 
o 
O 
o 
0 
o 
o 
H1 
H1 
o 1 ••-i 1 <N <N -*t- ^ <*1 c-4 <N ^ | oo f> O O Cl m sO fl^M 1 N I M ^o^i-OvOK Ov oo K •* K (» iri 
1 | H | _ _ ||Tfr\m^sO\OON H 
CNI H ••—i «-*-» -.—• 1 -.——• 1 | | | | ^^-"H--N^ 1 NtNfO^rtK KN vOOOOOO^K l\ OO ON u"l H O O 
|| MM H | (MMSNmin^ -^ H 
H H <N ci f> m u-) 
i i -H "-'l III 1 1 M inm« iifN 
III II III ll^H 00 -^- CM H CM CM 
l~ II M- 1 1 1 1 - II M°M 1 1 1 1 1 1 1 ------- MMM-
II | | | | | | | | | | M 1 1 1 1 1 II II II 1 s-^2** -^- 1 |--
II MIM- MM II M IM 1 II M 1 1 |—---- II 1 M 1 1 
II MMM II II 1 1 1 1 II 1 II II II 1 * |----- II 1 1 1 1 1 
II 1 1 1 | W(N | *-H rr-| | rHrtOj^ 1 | rH 1 1 1 1 1 1 1 N ^ N ^ \0 f^ O —' | M ^ w <N H 
II MIMI MII ---|--~ |||---| ^SSSS^S MIMI! 
II MMM MII MMIM IMIMI - M "M ™ " |- M M 
II | | | | | | | | | | | | | | | | | MMIM 2H^--- -MMM 
|| | <N H | H H ||||'(V|<NU-)<-IT-CI-I| — I '""' I I I I m H O CM CM -*• LT> | 1 N (N N | m 
|| III III 1 1 1 1 1 1 1 1 <~^l -^—i -—i | CM <N H H H c<-> wN •+ c^N^iO> 1 M >- (S 1 HH 
II MMM MM MII 1 r<-> ^ sD CM u-s CM CM | | 
II 1 1 IM- MII MMIM MMIM ------2 - I 1 II II 
-| MIMI MII ^Mlll MMIM 2^HPJ2H^ rs-HjHHHH 
II I I I ^ 1 <N llll -t vO<N I | 1 1 1 rn 1 1 1 1 1 (^ H rj- H 00 CO Ol (NVO-H I N^nrg 
IH IH III llll IHIHHHH 111^,1^,1 O* N rt v<) H >(• \0 >t 't t^i | <N t^ w 
1 1 III llll 1 1 III 1 1 xOvOLnmvOvooo | 
1 1 H || | 1 ^ III NvOO | CM CM 
III || H | 1 „1(^1 vOr^ON <-S|H| 
III II M 1 oooo | 
II MMM llll MMIM MMIM IM M M -IMMI 
II -MIM llll MMIM 1 II II 1- ™x>2™* -MIMI 
II 1 1 H(S I H llll 1 I 1 "< 1 1 <N lllllll ^t ^ K\0*OK | 1 rH | | fS | 
-I IMMI MM MMIM MMIM :_ £:: S £ iC S <->-«*> |^ |<M 
|| | | | | | >H ^111 | 1 1 IN >H 1 rn | i l | H i i csimu-imooTj--^ NM i | ™ | M 
II llllll llll 1' | | 1 ^ rt 1 lllllll (smint<M^inoo mNHMN | | 
CM oo «-i •* ift \0 K x 't m K t» M r^ rh i/l \C K QO CM c~> •<*- in sO t\ 00 cg f> T}- in vO l\ oo (N (^ * in \0 K oo 
OOOO OO OO OO OO OO 0O OOOOOOOO OO OO OO OO OO OO OO oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo 
OsO^ QN Os <T\ 0^ 0** CT^ O O^ O 0^ (^ (^ (^ ON C^ O ^ ON Os (^ (^ O^ 0"^ 0"^ O^O^O^^O^Q^O^ 0"^ 0** 0^ (^ ^ ON (^ Generalsekretariatet 
Den juridiske tjeneste 
Det statistiske kontor 
Forbindelser 
med tredjelande 
Økonomiske og finansielle 
spørgsmål 
Det indre marked 
og industrien 
Konkurrence 
30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/57 I alt 
OKK Tf OO ^ O r^l OO (> ON O (N OO OO  (N Cs| \£) (N m lo <N rO 1 1 1 ^ 
15 
9 
19 1 1" -- - | | (N O (N oo ro 1 * 
10 
26 
24 2 * I alt 
Ui N ^ CO sO lO r^i Tj-(N C\| rH f\J CN <"N <Js <N rs| •«—< lo i— K O ^£5 "t rn QO \D CN u-, - 00 -2^ -1 1 1 1 1 ^ o O OO (Js K LO O sO - rr, 1 -1 1 
OH 
K OKK CN | | 
OO oo | 1 
1 fO | 1 
1 ' 1 
1 1 ^ 1 
1 1 1 
1 NL 
K OKK L^L  | ^ 
| Cs| ro rs| rO | rH Lf) rH f^l T}> -f Tf 
rH (N ^ fS (N "t ^ 1 1 
1 1 1 1 1 
1 , , 1 1  1 
1 1  1 1 
1 1 
1 1 1  1 1 
1 1 | __ | f*"l Csl ^ CnJ 1 1 1 1 1 1 1 
1 
H-l 
K OKK | fNj | <N fN <N ^ lf)  M ^ (N 
i - i r i  i 1 1 1 
1 , 1 1 1 
1 1 1 1 
1 1 
1 1 1 1 1 
1 1 
1 I 1 1 I"110- 1 1 1 1 1 1 
1 K OKK 1 LA T|-  ^ (N O sD OO 0^ ^ ifi 
OOOf^itNONOO i-H rs rsj ro cn ro *—• 1 1 
1 ~ 1 1  1 1 
1 1 
1 1 1-1 
1 1 
1 | | | | rO \0 rO 
Cs| th -3- fN rO \D lo 1 1 1 rsj L 1 1 
1 IRL 
K OKK 1 1 - 1 | |  < 
fN \D i-n i/^ LTI \D \0 1 1 1 1 
! 1 - 1 1 1 
1 1 1 1 
1 1 
1 1 1 1 1 
1 1 
1 | | | 
^ | | | | On rsl 1 1 1 
1 GR 
K OKK i i - r-  i h oo M N t »i h 
M O \0 On 't ON K *—i rO sO "*3" (**> CN ^1" rs| 1 1 1 
1 1 1 1 1 
1 1 1 1 1 
1 1 
1 | | | | rO rO rsj 
| C\|  xt* cO f\ rO 1 1 l 
, l 1 
1 1 
1 GB 
K OKK CM OG  | (NONHf^l  | *-H T-H 
^ ON  GO  K O  T  O 
1 1 1 1 - 1 1 1 
1 1 1 1 
1 1 
1 1 1 1 1 
1 1 
1 1 1 | ^ | fo rs. 
! rO 
, 1 K OKK | H  [F)  O  T  ^ 
(S >1  (\  TN  IS  M 1- K  IRI  O O  TI  TF 
NOOOOOH^vO (N (N (N fN ^ <N : 3 2 
2 3 1 1 1 1 
1 1 
1 1 1 
1 1 T|- I—i  I rO  TJ-  \£>  sO 
1 Tf  ^ fO - 1 1 sD 
1 1 1 1 
W 
K OKK | 
O h\  O 
i 1 " 1 
1 1 
1 1 | Tj" 
1 1 DK 
K OKK | (N  rsj  | |  |  osj (N Tj-  fs]  <N  (N 
(Ni Tj-  Cs|  rs|  rs|  ro 1 1 
1 1 1 1 
1 " 1 1  1 
1 1 1 1 
1 1 
1 1 1 1 1 
1 1 | | | rsj  ro ^ 
, 1 1 1 1 
1 
Q 
K OKK ^ rN  ""t N |  I\  vO  GO 
K K  ^ LO  O ^ \0 1 1 
1 1 1 1 
, rO T-H 1 1 1 
1 1 1 1 
1 1 1 1 1 1 
1 1 
1 | |  CN  i—i  \0 sO  ro 
'—1  '—1  •"—1  <"0  sO  LO 
1 , , 1 1 
pq 
K OKK rH rn IT) oo fN oo 
rH in  S.0  LA  OO  (N  OO fN f^l  f^  X rH  rH 
ro <N  | rsl  |  oo 1 1 
1 1 — 1 1 1 1 
1 1 1 1 
1 1 
1 n---H 1 1 1 T~H  ^ ^ ^ 1 1 
1 1 1 1 1 1 1 
1 
RSL R^*)  TF  LO  s£)  K GO 
00 oo  oo  oo  oo  oo  oo 
Os, QS  ØN  ØS  0\ ØS  O rsj ro  TJ-  LT)  SO  F\  oo 
oo oo  oo  oo  OO  oo  OO 
Q\ ØS  Q\  QN  QN  0\ QS 
1982 
1983 
1984 
1985 1 
1987 
1988 
1982 
1983 
1984 
1985 1 Sis S l Cs| rO  LO  s©  fN.  OO 
OO OO  OO  OO  OO  OO  OO 
øs ø\  øs  øs  ø\  ø\  ØN 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986 R\ 
Os Beskæftigelse,  sociale 
anliggender  og uddannelse 
Landbrug 
Transport 
Udvikling 
Personale  og administration 
Miljø,  forbrugerbeskyttelse  og 
nuklear  sikkerhed 
Fiskeri 
Nr. C 330/58 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 I alt 
K OKK ,-h ,-h rn ^0 *—< -<f" ^f |  Csl C") i—< -t (JmO  On Cnj  (Jn r\J On  ^ GO 
m ^ K On i- OO On fs|  «—i 1 1 1  1 1 1 1 1 (N  lH rn  ^ fN^rsirg  *-<  ||  MIMI  rn  K ON K M (N tT) ^ O  N ' 0"> ^ "t ^ 'O O i-n i—< i—i rs| PM rs| rn 
fN (Js \D Ifi rH o N i/l ^ N OO fA ^ N  OO ^ 
C-, 
K OKK III L-L 
R~ III  R^°° <N O rj NL 
K OKK II M  IL I r II I r  r  r 
I r~  r-  I  II I I I I I I I I - I I r-in u~j r-v o*** ""$• c*i 
TH øs o  (N r-< (N ^ rH M (NJ (N K OKK II r i  i i i  i i i i  i i i ii nrrN 
— I—  I- I-  I I M i I I I I I i ri-i-i x ^ O  ^ '•t 
f^l O  't K OKK | | I-H OO <N — | |  *"' | I |  *-< <N  <N f-i |  —  (N | — l\ 
--RI  I I I I I I I I II I — X T-< x rO K *—11 cs| rs| cn cO <N Tf 
rn *—' fN <N  i—< i—i LTl LTl CD O 0^ Tt" < IRL 
K OKK III  11M  -  1 1- 1-  1-  l~--~ 
NR+IR  I I II II  I M I IN ^ \D X \D T)- N 
N O 0^ N  oo N GR 
K OKK 0^|Ln<N»"H|  |  | | | |  -r—• | | | | |^-|(NvOOO>A 
ri N d in | | | |  | | | |  | | | | | Tt-oocoromooo O r^i \0 fN ^ (N rn <N rvl (N rs| <N <N 
<js Tf Tf O Tf i—< hv t omooo GB 
K OKK | — r<-> i/l | — — | 1^1  •>—•  | <-^ -—I | -H«  | 
Nirri  MM  MINI  MI O m (N sO *—« sD rs| ^ CM rs|  (N 
0^ £> sO N  i- ^ fN in  i/*i \0 K 
UH 
K OKK -1 (S (S OO « | |—|  I ^  | rH »H  | |  c~> —  <N r<^ -<i-
•tin^Ow  | fl <N|  | | |  | | | | | (Ncnnrtji  iOO moo^^vooo ps| m m Tf hv r^i Tf 
sO N.  Csj  \D  c**i  rs| rn 
OrnOO\O^N 
W 
K OKK | | CN |  \fl  \0 
| | <N III  O  i-> \0 
sss DK 
K OKK r ri  il  MM  iriii  II  i — 
r II  II II  II II II rsj fN  m o rsl 
Ns Cn C"i ^ r*"i sQ L/"i 
Q 
K OKK | |  |  | | | --H  —1 -—1 <-^1 | 1 —  | | f"» C"»  CO 
1 II  II 11  II II ^ II rs* U"* Tf Tf QO CM \C 
HHH(NC^(^^ 
^ Tf  Ifl QO TH O rO i-  vø fs| i-H 
m 
K OKK i | i,  ||--  i  r-  ii  r  r  r^ 
I R~ II I II II II  II II MI O (N r- r-  in K *-* <N rn m *-• rsi 
N Tf Tf oo Ln oo rsl rsi i—< rsi m rsi Tf 
fN r^i Tf LD \0 N OO <Nr^^-iA  iTi  \0 K X fN  ^ \D  N X oooooooooooooo  oooooooo  oooooooooooo  oooooooooooooo ON ON 0*^ 0^ 0^ <JN GN Qn  0^ On 0"^ 0^  0^ 0^ 0*s øs ø\ 0"^  0^ 0^  0*^ 0^ 0^ rsi m Tf m so N. oo X X X X X X X Qs QS ØS ON 0^ QN Ch Penge  og finansieringsinstitutter 
og beskatning  (direkte  og  indi-
rekte) 
Energi 
Budgetter 
Toldunionen  og indirekte 
beskatning 
I alt 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/59 
BILAG A 
Overtrædelser af traktater og forordninger 
Indholdsfortegnelse 
Forbindelser med tredjelande 62 
Økonomisk og monetær politik 62 
Det interne marked og industrien 62 
Konkurrence 69 
Beskæftigelse, sociale anliggender og uddannelse 69 
Landbrug 70 
Transport 74 
Udvikling 75 
Administrative anliggender 75 
Miljø 76 
Fiskeri 76 
Budgetspørgsmål 78 
Toldunionen 78 
Indirekte beskatning 80 
Retsgrundlag 
Retsgrundlaget er afledt af dokumentets nummer (CELEX-basen), selve dokumentets nummer er afledt af 
retsaktens oprindelige nummer; dette består af (jf. vedføjede tabel): 
— et tal, der identificerer, hvilken sektor dokumentet henhører under (f.eks. 1 = den sektor, der inde­
holder Traktaterne om Oprettelse af Fællesskaberne); 
— 2 tal, der svarer til referenceåret (publikationsår, år for undertegnelse, etc); 
— 1 eller 2 bogstaver til identificering af dokumentets type [f.eks. E (under sektor 1) = EØF-Traktaten]; 
— et løbenummer afledt af det nummer, under hvilket dokumentet er blevet offentliggjort, eller afledt af 
artiklens nummer. 
Eksempel: 3 80 R 2144 
Sektor 3: afledt ret 
Ar for offentliggørelse 
Forordning 
Forordning nr. 2144/80 
Nr. C 330/60 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
Sektor 
1 
2 
3 
4 ( 
5 Dokument­
type 
A 
B 
E 
F 
H 
K 
R 
G 
A 
B 
C 
D 
L 
R 
X 
Y 
A 
D 
X 
Y 
PC 
AP 
IP 
AC 
IC 
CC 
BP TRAKTATER OM OPRETTELSE AF FÆLLESSKABERNE/ 
TRAKTATER OM ÆNDRINGER ELLER TILTRÆDELSE 
Euratom-Traktaten 
Tiltrædelsestraktaten DK, IRL, UK, N 
EØF-Traktaten 
Fusionstraktaten 
Traktaten om ændring af visse budgetmæssige bestemmelser 
Traktaten om Grækenlands tiltrædelse 
EKSF-Traktaten 
Traktaten om ændring af visse finansielle bestemmelser 
Traktaten om ændring af visse bestemmelser i vedtægterne for EIB 
Traktaten om Grønland 
RET PÅ GRUNDLAG AF FÆLLESSKABETS EKSTERNE 
FORBINDELSER 
Aftaler med tredjelande 
AFLEDENDE RET 
Budget 
Mistillidsvotum 
Beslutninger (undtagen generelle EKSF-beslutninger) 
EØF/Euratom-direktiver 
EKSF-henstillinger 
EØF/Euratom-forordninger 
EKSF-beslutninger af generel karakter 
Andre retsakter (resolutioner, udtalelser etc.) offentliggjort i EFT L-rækken 
(eller i den tidligere fælles udgave). 
Andre retsakter, der offentliggøres i EFT C-rækken 
SUPPLERENDE RET 
Interne aftaler 
Beslutninger (truffet af repræsentanter for medlemsstaternes regeringer) 
Andre retsakter, der offentliggøres i EFT L-rækken (eller i den tidligere 
fælles udgave) 
Andre retsakter, der offentliggøres i EFT C-rækken 
FORBEREDENDE RETSAKTER 
Forslag fra Kommissionen 
Udtalelser fra Europa-Parlamentet (om samrådsprocedurer) 
Udtalelser fra Europa-Parlamentet (initiativudtalelser) 
Udtalelser fra ØSU (om samrådsprocedurer) 
Udtalelser fra ØSU (initiativudtalelser) 
Udtalelser fra Revisionsretten 
Forberedende retsakter vedrørende budgettet 
30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/61 
Sektor Dokument-
type 
6 EF-DOMSTOLENS  RETSPRAKSIS 
B Bemærkninger 
C Generaladvokatens  forslag  til afgørelser 
J Dom 
O Kendelse 
S Arrest/udlæg  i tredjemands  gods 
T T redjemandsindsigelse 
V Udtalelse 
X Andre  retsakter 
9 FORESPØRGSLER  I EUROPA-PARLAMENTET 
E Skriftlig  forespørgsel 
H Forespørgsler  fremsat  i spørgetiden 
O Mundtlig  forespørgsel 
P Andragende 
PS: Planlagte  sektorer: 
7 — Nationale  fuldbyrdelsesforanstaltninger 
8 — National  retspraksis 
10 — Retsteori 
Nr. C 330/62 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
X 
•2 c 
t* 
w < 
-o .5 'Jo Q 
'S £; 
s u 
S ^ 
§~ 
-^ s 
•^ "2 < .S c 
.g 
r^ 
«-S 
^c 
1 
1 
60 
G 
OH C 51 
-o 
.S 
| 
c 
S £ 
'5 ^=5 § h 
p 
-* s*. 
3 O 
PQ "S 
-tf 
o 
~ § -tf 
o 
c* 
(* e 
Q 
60 
W 
So •4-
(^ 
60 e 
o 
Q 
-tf 
o 
£ 
£ 
o c o .tf 
S -O 
-S <s 
— :5 
te c 
T! -tf 
& <u o -o 
^ o 
<u -° 
3 S 
^3 ^ 
« w 
< -o c 
h 
-o 
6 
& 
JD 
3 
-o 
c -O 
-S 
-O 
t: 
> o 
—. 
-o 
773 
O. 
60 
< C 
O 
-tf 
-o 
-tf o 
M 
'-£ 
J2 
ti 
-a c 
I -o 
b 
U 
0 
-o 
K> 
-EJ 
-tf 
o 
W 
W 
•s'§ 
ål -o g 
-tf 
c 
-o — 
fcs 
c 2 15 
c c -tf ._ . . 
-2 -tf P 
_£ c £ 
Si PQ 55 ON 
S ~ o a; 
"c S"13 
tn 
-tf _tf 
Q <^ 
to~d 
"s -
«> SP o 
cr> 
W w c e 
S W3 
§1 
PQ 60 
o 
W Q ^ . 
6oS? 2 
"5 £ "* 
PQ 
O g 
^ 60 
—r >-. 
n a, 
" 60 
I-S 
-o ** 
_! -s 
UH Jj 
£ 
w £ PQ 
C 
60 
tj 
O 
Cu 
e -S 
3 
a. 
60.S 
"35 "O 
< -tf 
PQ 
W W 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/63 
« E o 
P Co 
"3 ^ Q s? 
bC°° « o^ 
"e "* 
So "> 
C/5 -^ Q 
6X5^ 
"c ^ 
S) "> Q ff-
c £ Q 
60°° 
(i o 
"c 2 
S) M 
oo -!S X c 
"o 
B 
O 
IR 
S) w> 
co vS-
o o. S 
s 
-o c o, 
60.3 
"S T3 
< -KJ pi 60 
C 
c 
c 
60 
33 -o 
O 
-C 
o HH c 
13 '•% 
S 6 
-S "> x S 
-O 
J= "O 
"O S 
-C ^ 
-g >H 
-* 2 
PL, 13 S C 
3.9 •^-S ^-3 
-O o 
JA &* 
-o JA 
Z'% V. «* S"c 
C -O 
O C 
Sa " o. c 
o. 
o 
s 
-o 
> 3 
-o 
-a 
u 
3 
o H 
"s g 
— o cS JA 
JA 
C 'S 
1° 60 
•-i • => c 60 
60 
O 
S S 
_x 
-D — 
> w Pi 2 
O. 
Q. C "2 
g c 
M rt --2 -a 
-o o 
•5 O, 
P-i hr 
c o Q^ o ,60 
JA 
PQ -o c 
c 
-* M -a c 
c 
JA 
W 
O o £ £ 
•s'lf 
5 "2 VP Q .S o w 
w w w w w w w w PJ PL) w w 
Nr. C 330/64 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
W bo 
bO°° 
ti (£ 
So S? o 2 
"fi O <N 
" 8? o £ X X X (^ 
8>5P3 
PQ c 
2 
bo -O 
C 
2 
bD £ 
-o 
T3 
O 
O 12 "o 
<-> <* 
S '3 j«j 
S CL, 
bo „ 
£ : 
fe .£ bO 
c c 
rt 
J< 
« 
S > 
3 
O, 
_*j 
W G 
c« 
c 
•o 6 o 
<N 
2 
13 
£ 
c _y 
•tf rt « 00 
C 
* 
*2 
d c 
'S 
c 
• R 
il 
•s 
s -o 
_* tø S 
W 
S 
-p 
-o -o e 
bO 
N 
o, "S 
2 
a 
r, o ex 
<u 
-tf 
bo "rt 
o 
ex 
6 
<-S 
c o 
-tf 
K e « ,* 
J3 
>, -o 
-o 
C O 
CX 
6 u 
.2=3 
s e 
Qj* 3 
"O 
O 
O 
c^ d 
C o UH bo 
bo 
tø 
bo 
PQ 
pq 6 c 
Q d 
2 X bo 
Ja d 
UH bD 
Ja d 
PH d 
J3 
_tf 
ri^ 
H bo 
1 
•72 "I 
W w 
w w w w w PJ w w w w w w w « w 
•S i ? 
- .3 ^ 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/65 
-o 3 
-o C 
3 
ti 
PQ H3 
3 
-o C 
3 
60 
m rt -o 3 
-o C 
3 
60 
PQ rt -o 3 
-o C 
2 60 
PQ -o 3 
-o C 
2 60 
PQ C 
"o 
6 
o 
to 22 
HS? 
"S ™ ?s "^ 
So "> 
1/5 w c 
"o 
i 
o 
Q 
"S ^ 
60 "> 
xo •£< if Q 
60^-
So 60 
C/5 w 
o« 
-o 
Ja .s. 
CX 
60 
O 
PQ s-S 
•-£ c 
.a > g JJ 
£.5 G 
?5 
_*S 
TJ 
y 
o 
CX 
6 c 0 
J4 
J*! 
§ 
60 
O 
ti 
60 c 
•g 1 
5 4) 
'So ^ "c o 
3 i3 *~ S es W 
"> s 
* SS 
Q J3 PQ '> W — 
PQ '> "° 'S, "S « 
O .60 
i ° 
^ c T c 
O.« ~C _o 
•~ 12 
«5^ 
?S"i3 60 
_* 
C 
> o, 
et 
O 
O, 
b 
TD 
> 
-o U 
13 
c 
o 
CX 
S 
<£ _s 
c 
o 
J4 
u 
-o 
F 
60 
H i 0 
2 
o. 
-s 
_* t3 
o 
c* 
S PQ W 60 
Q^ 3 
>, H PQ 
W W WWW r\ K. i\ W 
w w w w w w w w CN o O vO 
LO r«i ON O 
O O O O 
W W W W W W W W 
•S i ¥ « J £ 
X ^ vP 
Q .9 o 
Nr. C 330/66 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
PQ 
> > 
7? "^ 
Pi 3 
C 
o 
UH 60 
60 
C 
O 
P tf 
w 
•9 *g 1 
Q3& PQ 
« >s 
• HH 
"5 — 
w s 
o _ 
.S fr 
P 
w O u 
|l 
w *J c 
60 
>o 
-^ 
u 
-o 
g o 60 
*3 
£ i i 
g 15 
i ~ 60 ,_,_ 
« g 
£ T3 rt 
_* o. •s a 
c£ 
*1 
^ -5 
tf .S -S "S 
c -o y -o 
c g 
60 
-o c o 'c 
"O 9-3 O 
-e g 
.y 
c 
o. 00 s 
Mi 
w w 3 _2 
W w UJ CQ 
60 
O 
1 
J2 
60 
^ 
•C 
o 
UH <U 
-o 
C 
<-2 3 
O 
6 
s 
-S 
Jå 
g 
-o o g 
3 
-O 
0 
PH cs 
60 
o! 
OH 
g 
-C 
H 
3 
-o 3 
O 
g 
^l 
J3 60 
g rt Cu 
-o -C 
O <-> 
S--
"3 H 
0 5 
UH -o 
w 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/67 
X X « X m m « PQ 
6 g .S 6 
o c 
l i 
-S 6 
Q3 .S o O 3 T3 
jy o 
6X3 o. 
c S .2 _*: 
1^ 
^ bo O, 
2 
ii 
c 6 
60 
H 
<D 
w s 
60 3 
m "S .S 
3 C 
C 60 i s o-g 
-* c -o 6 
w o 
S? -o 
> 6 
-sl 
>H IH 
60 ^ 
_§ 3 
C C 
x-H t3 | 
<u jg 
a -Q S O 
PH "O -o c 
c 
60 
O 
« 60 
3 
-O w is 
F.§ 
o <y 
IH C 
-SJ 'S 60:3 
c£j* 
w 
o o f^ o 
UH 60 
C 
o Q ^ rt -^ £ 
W W w UH* w w w w w w w 
C c 
•S s ¥ 
« -o , o 
Nr. C 330/68 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
E fftfi 
5 c 
OD wP I 2 
oo^P c 
"o 
S o 
P 5^ 
60 °° 
W ^ 
So «> 
CO w-<T-
5 c S>gPo 65 <^ 
6 ~ 
o ^ 
P CS~ . 
6o~£ 
"c. •* 13 
oolp <JN 
tø ^ 
"c S? 1* « ^ c 53. bo c 
oo ^S-P c 
£ <^ 
S ~ 
Q ^ • 
6o£ t, 
12 2? rt 
B> tf O 
CO wP P 
60« 
"3 ^ 
J5l « 
S 
,p 
_* c 
p 60 
«-2 
60 
O 
«3 
S 60 
« C 
.2 -"^ 
-M J5 
S.a 
O -73 
H 3 -o o 6 H o 
|'S £> 'c 
"P 60 
fe C 
3 O 
.2-5 
S ^ V. 
>> G s 
hn"0 S* w 
c -c -s 
° S P 
ni J*S 
W > O M 
-o 3 
M O -i«! 
S 
> O 
H S o 
_w .o 
s-S 
p Js 
— c 
2 "3 rt .S 
60 U 
P ^ oS .S 
bo <u 
c -X 
U 
6 -o p 
c 
J£ 
(i -o C 
c 
_*! tø -o 
c rt d 
_* tø 
O o o 60 
tu w w o o 
w w 
1^ N. w w w w 
w w o m 
o o 
w w 
1^ t^ w w w p w w w 
^ 
.g *£ "J 
D.So 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/69 
1-1 fC 
W o 
60 " 
X ON 
s£> 
QN6 
"c °^ 
5 ^ p 
6 tf o 60^ 
"c "* S «*» 
S) tf Q 
60°° 
"S "> 
3> tf W os 
PQ DC Os 
Os E 
o 
Q ^ • 
to wQ 
s? 
60 
w 
C 
CjS. c 
« £ 
KW 
> -Q "C 
•c fr ^ c 6 o 
•j? 
o X 
60 <U c 65 
'c g 
c -o O 
C 
o 
1 
Pi c 
-o 
•JT -s g-* 
^ 2 c 
3 3 
-O 
O 
P4 -^CP o u 
60 E 
'S s 
-o S o .Si 
6 " 
"i g 
C 
CVK 
60 E -2 E •-E o < !4 o CX o c o 
p 
"o 
c 
E 
60 
-o 
C Ml £ I i 1=3 
-g E 
j> o la « 2 "o 
-*-* S 
PQ -° -2 C "O 
5 '« 
-s-e <L> ci 
_c 
"5 P 
^ o 
60 & 
p p 
'c W 
&50 "O 
-o 
0 
'5b 
60 
c 
'c 
-o p >s C 
S-S 
-o 3 
tf e 
'5 M 
p .s 
5i§ 
p 
p 
O -o p 
-o 
2 -o c 
_*! 
H o (i 
O 3 
>, H ^ _6D 
PQ PQ 
W W W 
W Q w 
w w c* 
w w 
P4 ps5 
w w 
rt c* w 
w w & 
12 sO 
S 5 
« -O , O 60-fl 
2 ° M 60 
« 5 
Nr. C 330/70 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
3 P 
S Ml 
-o J3 c ^ 
£ S) Ml Q 
6o°°~ 
t>o Ml § ON 
ON 
"c 2 rt 
Se 
oo E S o 
P; 
60i 
C S 
13 w 
<7B -tf 'C 
C 60 
.£< 
O «_, 
k* ÉXO 
<" W C 
o 
c 
o. 
_* c s 
o -o 
H E £ 
P c 
fe" n 
-o -S 
§1 
to g 
C ^ 
-c g 
-3 O 
bO_C 60 
M3 y 
-O -2 
rt £ ^ "O 
C 
C 3 
5 o 
-o ~° 
6 6 
"C .3 
C > 
11 o -3 
- 6 
-* SP 
J 2 o ^3 -X 
oq _2 
> o 
"C S o o 
tin J*i « -i! 
«5 u 
4 'C c <y —. 
C 60 
12 M) •-2 -o 
UH < 
P-. PQ £ 0 
Pi w> 
3 
O 
p « S "S 
^ 60 
<-> c 
P £ 
-o 
C P* tf W o 
Drf tf tf tf tf X 
w tf tf w ^ N. Pi w w tf S w i ^ 1 o 
tf w Pi w 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/71 
S 
w o 60 
i-l e 
o 
6 
o Q 
60 
U 
C 
60 rx 
5f 
-* 
60 
u 
Pi 
5^ 
JO £ 
CQ 
PH 6o2£ 
So gp 
CO w 
s 
-o > 
60 
60 C 
.S s 
S o 
•-2 2 
•3 s 
c — 
.9 -o 60 
,8 
-S 
-S 
i 
UH 
c o c 
c o _* -* 'i £ -* w 
6 
rt c 
o o. .6 
o 
c o 
-* 
Pi c 
Pi 
pfij Pi 
o 
PL, 60 
C 
O 
P^J 
w 
w w Pi 
Pi c 
"o 
i 
o 
P c? 
60~ 1 * ISP 
o 
-o 
si _*! 
rt 
e O 
CX 60 -o 
3 
J3 
> S 
0 
c — 
Pi w 
O O P^ W P-l Pi c 
s; <£ 
">£ M 
§ °° 
So 5P 
CO w 
W 
^H O u ~o 
-o O 
-C "^ 
.5P~c 
J*S c« 
i> S! -o 
> 
e 
D. 
g "rt 
13 
60 
S 
O 
PH MH 
o 
& 
J2 
PQ 
pa 
P< -o 
c 
JA 
X H -o 
c 
c 
JA 
O -a 
c rt _*! 
>> H -o 
c 
-* 
>•. H 13 
C 
C 
H 
o 
OO *-H o pi Pi o 
.„ åT 
S Pi o ,o 
P^ . 
60 °° 
« ^C 
S> S> o 
CO ^P 
P-1 W 
•- T3 
C (U 
C Ji 
j- rt 
t5 "> * C 
c3'5 
•c_2 6 
u 
60 
-o C 
OH 
D. PQ 
Pi 
£ 
w 
pi OS 
6o£ 2 
« 
Pi o 
w Pi 
Nr. C 330/72 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
Q 
So "> 
OO vS 5 0^ 
6 ~ 
tfS2 
"c J> rt 
S pi 
GO wQ C ~ Q 
CQ 6o2° 
1 2 
So M 
00 w c 
o 
S 
o 
Q ^ 
?foo 
w ^ "3 "^ 
OO w c 
0 
e o 
QC 
60 S° 
(i ^ 
"c °° 
So M 
oo vS* c 
55 av 
6 ~ 
o cM 
Q^rsi 
60^ <N 
«(N^ Sagsanl 
(sag 27 
Dom a 
-o o 
.5? o3 x 
-^ o 
S "go O 60 ^ 
.S c 
-o .2 
c P: 
60 
O 
> O 
KJ 13 
•~ 
U -o 
-rt 
c o o 
<={ 
-n 
p 
13 c 
ri 
rr W 
_o 
_*: 
-o 
6 
£ £H 
H w _60 
|'fe 
"g c 
c; ;c 
s-I c ° 
-O 3 
S « 
"3 „, 
_* .2 
<u rt Jj 
J3 •- s: 
< c n •5 C 
W3_^ 
_!«S 1) 
i*! 
> 60 
-C O 
e g 
O O 
6 «•** '£ 60 
e.S 
P! & 
O -g 
<+-, E 
PH 
ts w -C 
-o 
Ic 
60 
'-o 
_o 
iu c 
cS _C 
£ "o 
O O u 
6 o o o o 
< 
HJ Pi WJ 
l\ o 
c* ps! W 
v£> 
O o 
pi W Pi HJ 
O O 
p4 W ^; m o 
O r*-l oo 
Pi pi W W w w 
Pi Pi .-. N. 
W Pi P^ w Pi w 
60 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/73 
Q 
60 °° 
to <2- K 6 o 
Q ~ 
6o22 
"S ^ 
C/5 w 60°? 
60 "> 
"i S s 
o 
60°° 
w -*• 
60 60 
00 w w X So SP 
£ -o 
3 
« 
o 
o 
JA 
.5P 
c 
-o 
J2 
tt _Q 
T3 
^ 
<-H 
-o 
HH _G S t! o 
Q. 
_* 
MH 
T3 
s 
-o 
J* 
o 60 
O 
O 
C 
o J< 
3 
-o o 
o, 
60 
6ojli 
-O 
O -o c c "s 
£1! 60-* 
W o 
60 • 3 
O 
ja ^ 
— u 
13 -2 
e-S ^ 
< J2 ae c 
c 
60 
C 
c B 
60 
O 
S 
O 
OH 
6 o 
O. 
JA 
-o 
-o 
3 
'60 C 
H S 
Pi 5 s 
<_2 -o ^ 
o 'C 
3 
o. i4 -& i 
C! <" 
3 <-> 
O 'C 
3 
« o. 
_* 
z 60 
3 
O o -o 
c 
13 
>> H bo 
3 
C -o 
c 
c 
JA 
M 
O -o 
c 
c 
J4 
W 
O -o 
c 
c 
_* 
w 6 -o 
c 
JA 
x H 
<: 
rt JO ° 
^ O 
~ PJ 
IV IV 
O O 
Pi W W 
Pi Pi Pi 
Pi Pi 
Di W 
W W 
Pi Pi 
Pi Pi w 
Pi w w 
Pi Pi 
w 
J3 -o 
C 
Nr. C 330/74 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
-O W3 
I i 
w 
w 
5^ CQ 
S -73 
å e 
£ s O 3 
-* H W o. E 8 
O 3 
J2 2 W a 
w -o c w -g 
1 ^ 
O 
Pi 
Pi PJ £ u 
S I 
-s g 
O 
JA « 
c 
u o 
w PQ 
• SP-a 
13 -g 
^ SD 
"o-S 
> 'c 
° .s 
-o ^ 
£ <* 
C .C 
w 
Pi 1-1 00 
ti o 
co w 
-5 -R 3 
•- .2 
S"3 
,P W) 
| Il 
co £ "o 
PBJ Q 
I S 
JA 
"o ^ 
OL, C 
O g 
O-* 
CXrS 
O 
Pi c« £ 
o 
JA 
W 
c 
W -o c 
o! 
-o 
Pi 
Pi Q 
"c ^ 
ri «*> 
ni 5 CO w 
> =3 
'I 
.5 -o 
c > 
O 
1^ 
£ -
o .. 
> o 
2 o-£ K 
O 
W 
W W 
ps! V c 
^ '£ 
^ 
o 
XI 
o -C 
-o c 
PH -o 
c > 
c 
JA E 
u 
CX 
-o c 
S w 
IH "O 
"° 43 
Pi PQ 
S '2 S o o. 
s 
s « u 
Pi 
Pi 
IS o a. 
c 
,5 ffi 
1° o | 
J% 2 
•S "O 
"^ -3 
rt W) 
EJ2 
O 3 
-O bO g 
^ 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/75 
X X PQ PQ Q 
bc°° 
U <N 
So sp 
OO w Q 
tf?. 
IR 
3) 5P bo 
E 2 ^ 
I £ 
o 
bo°^ K 
-g oo 15 
5 p S'S? i oo v^Q S 
o 
O ^ 
S) W) 
OO ci­s' 
W X 
£S 
9- ex o « „> c j" rt 
•3 "O 
cS C 
l) 5> 
-o .i. £S 
o- CX O <n 
., c .3 2 
to U 
•3 -o 
<u P 
-^-o -2 60 -o C C us 3 rt o C 
o bo"** 
-o c 
3 c* Is 
O =3 
rt '5b 
ta "3 S 
- « S 
-o to 2 
D'S.S rt bo . 
13 "3 S 
w c 3 
"S o •* 
bo 2 =3 c 
c! -13 
_g <U IH 
"S w !" 
UH C ^ .ti 6 S -M CX rt & 
bo g>^ 0, 
6 
-0 
0 
6 
3 
_Q 
c; UH -O 
n? 
C/1 
> < 
-o U4 Ui 6 t! 
O c 
_* U -0 c 
-o 
o £ £ 
rt (-^ W UJ 
w w rt Q 0 
J* 
e bC 
-0 
,-J > C* 
CX 
0 
pej 
CH 
UH 04 
CX 
O 
PH 
CX K 
UJ 
£; 
C* 
CX 
0 
c* CX C* 
CX 
0 
Pi 
CX 
UJ 
tJ o -^ o- ti 
É^> 
Nr. C 330/76 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
X X X X m 6 
o 
QC 
b0~ 
W o 
"c <^ 
&> M 
CO w S 
o 
Q~ 
So tf 
cr> -IS 6 
o 
QC 
bfl~ 
W o 
"3 ON 
«> tf 
CO siS 13 
T3 
3 
S 
c 
2 
bo 
« 
£ -* -o 
.tf 
"o _Q 
« 
13 
C 
3 
-5d 
rt bO 
'S 
_*: 
CQ -o 
C 
U 
i 
c 
1 
Jrf 
S 
0 
C 
W G 
w o. 
c 
1 
-o 
3 
bO 
fe 
< c 
c bO 
bo 
C 
c 
bo 
O 
I 
-C 2 
ti o 
G. 
60 
C 
-3 
3 3 
23 
— w 
^1 
* bO 
H o c 6 c 
S.9 
c £ 
•er g 
»3 
-O "O 
t. -o 
-o 'jT 
..S i 
IJ «3 
_Q 
^ bo 
S _D 
C 
-o 
"rt 
-o 
i 
w 
-o <i> 
-o 
<T> 
-o 
3 
C 
-o 
es 
-o 
3 il É « 
e 0) 
o -o 
hr: 
ri 
n •n 
o 
o > 
r, 
u -o -o b XT3 J4 rt 
•c I 
.si •-2 
oo 12 
-o 
c 
fci 
-o c J* 
M 
PL, 
h «> 
HJ « bo 
« bo 
« c 
< 
rv •*• —i ~-
Pi 
o. 
O 
PCJ 
CH Od 
P-, 
O 
& eu Pi 
PH 
O 
Pi 
(^ Pi 
eu 
O 
rt o, Pi 
PH 
O 
Pi 
PH Pi 
PH 
O 
oi 
c Di 
PH 
O 
ci 
e-, 
w Pi vO 
t) 
Pi Pi Pi 
o 
o r<-> 
OO 
o r*-> 
O 
Pi Pi Pi oi 
Pi IX -*- T-. 
O sO O 
Pi Pi Pi 
—* O ei 
Pi Pi Pi W 
3^ 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/77 
"c ° 
X bo22 
c« "> 
LO 42- X Q 
« W o 
"c ° 
S) M 
« 
-o 
4) 
bc 
c c 
>, CL o 
c 
c "H o 
-o 
O -* 
6 -o 
g rt rt 
"5b « 'C 
s-s i! -T3 
bO 
C 
C 
>, CL n 
hn 
c 
c -r) 
O 
-o 
O-* 
* s 
-S.« 
-r„2.s: 
-S W oo 
° u 
"C ES-T 
"S Q 
"5 W 
"° -S 
JK o 
o L? M 
«>'e 's1 
£-3 
O -g 
rt g 
"€-§ 
33 -o 
i-S 
1 s "bb 1 
S14-1 S 4J rt 
.> 
J*i 
« -a 
«f 
OD c 
'S 
i^ "5. o 
bD 
'c -o 
o 
-o 
O -* 
"S 
-o -o 
i 
-o 
c "5b 
S B 
JG 
<£ 
-o 
rt 
u cS 
.> 
J* 
cS -o 
w 
bl) 
C 
'S 
_x 
"S. o 
bO 
'c -o 
o 
-o 
O -X 
"w 
-o -o 
i 
-o 
c "5b 
S 6 
J3 
vS 
c -o 
~ 
«3 rt 
.g 
_* ta T3 
O 
bC 
C 
'S 
j£> "o. o 
bD 
-o 
o 
-o 
O J«J 
"S 
-o -o 
e 
-o 
c "5b 
S s 
J3 
«£ 
c 
-o 
rt 
u rt 
.> 
_* cS <J^ 
60 
C 
1 
> 
0 .S-o 
S o 
-I anglend 
fastsat 
kerivare 
S u •" JD. 
"o 
C 
^ J- J 
Q ^ bC 
<-> C 
QN4 ^ bo 
« c 
Q *} c 
-o 
z c 
W 
O 
OO OO OO 00 
u-> vO in O m ov OM 
N rt * in 
< < < < 
Pi 
ei P4 
oi Pi 
sO 
O CJ\ 
»1 C* Pi 
Pi Pi 
Pi Pi 
Pi Pi ON & Ov 
Pipi 
H"> 
vO 
<Tv O 
C^ 
Pi Pi C* 
Pi Pi 
-- <£ 
Nr. C 330/78 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
So «> 
C/) w K c 
"o 
g 
o 
Q ^ 
bo 2° 
W^ 
60 w> 
c/5 -iS 6o2° 
"c 2 
So 60 
00 w E 
o U 
60 
w c 
S) 
C/) 2? 
60 ^ 
s 
o 
Q 
O c 
60 
O, 
-o 
O 
JB 
O i is 
c o S4 
-o 
o UH 
D * E 
-d 
-T> £ 3 
o 
ti) <: -I "S "> 1> -g 
> J2 
60 ^ C „, 
g .2 .3 
(U c "> 
-O JJ c 
<= G. SJ 
u g c 
> 13 S 
' 60 E .S E c q 
« 60-!«! 
.s i> "5 60-
c _ c 
W '5b U 12 o 
e -o 
o c 
_E rs 
•- •£ 
u S 2 ^ 
60 <U 
6D 5 
w E u 
J3 
^ 
ti 
-*! 
• 5P 
ti o o. 
E 5^ 
So-o 
3 IH 
<-> *J 
"°|D 
S m 
60 
IH JB 
-o c * o 
"5b c 
U «> 
'i> "* 
^ « PQ _o 60 
c 
'S 
> 5^ 
§>-o 
i6 3 n 
sl 
^•5b 
•H "-ts S cS 
60 
uJi 
-o C 
„ o 
"5b c to 
' f> c 
•> ~§ -g 
PQ -o '> 
c 
0 
UH 60 
60 
C 
o p ^ o 
Di Di 
hv 
P5 Pi Di &i 
o o 
Di Pi Di Di Di Di Di Di W 
Cl 
r-v 
<N h> 
av 
vO 
Di Di 
o Di 
'C ^ 
-o 
9 a o 
•a 
s 2 "o H 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/79 
a o 
,3 S « - ON 
"c ^ 
8 P 
" SP O C/5 3Q e 
o 
Q S? 
X « PQ 
-O 
2 > 
-2.1 
8>1 
c c o 
-o c 
> c 
t! 
c! Æ 3 
> u c 
P, 
o 
o -3 
c 
TJ 
O 
H 2 o H 13 
s 
-o c 
12 
"o H 13 
s 
-S c 
-o 
o f-H 13 
M2 
-5 c 
-o 
o H •J3 
-S _c 
-a 
> 
W C/) c o 
is II 
rt ° -o c« T3 
bC <u 
W > W) O 
-o £"3 
iJ 
• Si * 
c 
s c 
ti RI 
C 
o o. U 
>-s Æ -3 Jrf '<£> P -* 
t> .Sf> 
£ So 
« c o 
PH tøl 
c o Q ^ 3 O 
6 
>-l £ 
w w w w £ U4 w 
W PH .~ o 
o o 
W Pi o o 
Ui PH W PH C5N 
HJ « 
vO W PH W w w W 
Nr. C 330/80 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
X 2 ^ 
E £ o 
Q ^ 
6o~ K 
ti -£ ^ 
2 *"" P 
«> S5 o Q 
m « « 60°° 
"c ° 
S) 60 60 
"c 
PQ W o 
bo "> bo 
"3 
X X 
Si "§ §>"§ s>1 
3 c &1 
60 "O ~° 1 C 
Ns 
-C rt 
bo r «, 
C <U 4) •- "O _Q 
S c -ii 
-« J§ 
PQ M-O ti -S O C 
O. <U 
.6 n 
<u bo 
60 -"£ C U <u 
•g T3 _g 
PQ bO-O "£ c Ja <u S o PQ bo-o o c ex «J 
6 ,. 
<0 60 
10 — .S 
bo „r~ 
C « <u 
PQ 60 "O e-s 
O C 
"S-S c° 
is 3 
bo ""£ 
C 4J D 
s ^3 
PQ 60T3 e-s 
O C CX <U 
6 ^ 
-*JÉ c? 
c -S y 
rt 2 jo 
u o O 
PQ 6o-o ^ g? 
^ 'S 'c > ^ 'c 
-c S 
PQ bfl-O 
£ PQ 3 Q ^ Q Q ^ 
< < < < < < < < < 
W W LL) LL) w 
w W W W UJ W W W W W w 
"5 •£ ij 
34 3 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/81 
rt ^ 
bo "> bO~ 
So «> Q 
bO^ 
"c 2 -o c 
3 
lå -a 
c 
3 
S 
rt 
60 
C 
C 
_* 
_Q M-, _*j 
O "o. 
.e js> 
"S "O 
SJ .s 
rt ^ 
-i! u. 
£r* 
« tt se « 
p-> C "S 
Q o 
rt 
e o D, 
G G 
o 
„rt 
s 
< c to 
Vi 
3 
-o o c 6 13 b 
6 6 ^ 
Q rt ^ 
OD OD al 
3 C 
tt-S o c o. w 
•- s 
-c {J 
bo -"S 
s ^3 
"S c -o lo"? 
3 G 
e-e 
o c 
-c 3 
bo ->"£ 
c -rt" S? '3 ^ -° 
S c — rt J <J 
CQ bCT3 S G< 
60 ^ 
-c =3 
"o 3 
o 2 
"^ 
g C ri 
9 ^ 
!-^ 
• S. fej 
S rt rt .2 C 
C g 
"g 60 60 
< 
w O ^ So 
w C 
o O 3 
tJ 
OH 
w w PJ w w w w w w w w w w 
Nr. C 330/82 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
BILAG B 
Overtrædelser af direktiver 
Indholdsfo rtegnelse 
Statistikker 83 
Det interne marked og industrien 83 
Konkurrence 99 
Penge- og finansieringsinstitutioner samt selskabsret 99 
Beskæftigelse, sociale anliggender og uddannelse 101 
Miljø, forbrugerbeskyttelse og nuklear sikkerhed 103 
Landbrug 117 
Transport 135 
Energi 139 
Budgetspørgsmål 139 
Toldunionen og indirekte beskatning 139 
Telekommunikation, EDB-industri og fornyelse 145 
78/546 
(31. 12. 1980) 
intet angivet 
ja 
ikke medd. 
mgl. overensst. 
ukorr. anv. 
1. 1. 1984 
A74/82 
sag 171/84 
dom 13. 3. 1980 
begr. udt. Vejledende bemærkninger 
referencer til direktivet 
fristen for direktivets gennemførelse i den nationale lovgivning 
gennemførelsesforanstaltningerne ikke meddelt pr. 31. 12. 1987, hvilket 
ikke udelukker, at sådanne foranstaltninger i mellemtiden er gennem­
ført/at medlemsstatens meddelelse af de pågældende foranstaltninger er til 
behandling/at overtrædelsesproceduren er besluttet, men endnu ikke 
indledt 
nationale gennemførelsesforanstaltninger meddelt 
overtrædelsesprocedure indledt eller fortsat for manglende gennemførelse 
af nationale foranstaltninger hertil 
overtrædelsesprocedure fortsat p.g.a. af de meddelte foranstaltningers 
manglende overensstemmelse med fællesskabsretten 
overtrædelsesprocedure fortsat for ukorrekt anvendelse af direktivet 
gennemførelsesfrist for en bestemt medlemsstat 
referencer til overtrædelsesproceduren ( /82 = det år proceduren blev 
indledt) 
referencer til sagen i Domstolens register 
datoen for Domstolens dom 
begrundet udtalelse 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/83 
1-1= SP <es 
£3 
=3 •3 
3 oo rt -O 
•2 !« oo ej "O 
•< 3 _£i 
I SI 
< 3 -O 
oo S _. 
:1 2$ < 3 
< 3 
< 6 oo S -S 
— <! 3 .O 
< S 
< 3J1 oo rt -o 
2 S ^ 
S? 2 
Nr. C 330/84 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
< G 
60 ^ 
J M •< 3 -O 
< 3 5 5S 
« _: <^ 
ti | S 
oo rt "O 
«_§ a 
C «*> 
< 3 rt rvj ^ fa | S 
<3> 60 rt 9 60 60 rt rt ^< "7S rt rt 
cd < 3 .O 
_3 
60 -id 
30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/85 
\ g rt ^ 
< s o 
_§ 
M 2 s a 
J3 "C « 
J "i S o 
Nr. C 330/86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
< 3 
•< 3 
oo u -o 
< S 
o o 
< B S-S 
M5 _. « g «N 
Ji 
O 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/87 
2° S -o 2"§> i i ^ 
•< E « -o r^ SS —; S .£ 
& I I > B. 
Nr. C 330/88 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
oo E ns — O 
<: 3 ° • 
•1 'i3 "2 <É4 
_*- _2 -c i§ ^ .fif 
.£ o T5 oo \ 
« <-*H <?^ Os E «« >— o 
S'S 
I*5 <* 2 "> S° | -
; Ha -o -*-_ <u .S 
<7| J2 
•I 'I5"S 
_S -2 -c "rt 12 J* 
£ o Si-a -
1 3 
< B 
hl 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/89 
<3 < e 1 <3 < 3 _n 
~ S'S S 
<:* 
S ^ < 3 -O 
oo rt -o 
Nr. C 330/90 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
W) 
1 
s s 
n 
C 
ti -o 
R 
-o i 
s <r* 
<7* r<-> 6 
-* S) «> 
< r* 
i*J 5 1 
< -o 
R 
1 c 
1 ~ 
60 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/91 
£"g 
J_o ^ oo -o C£ 
< rS, %'å 
-O 
§"* 
< ri _o <^ JJjj So 
< rS _o 
fe E"§ 
^ Jjji So 
< r*S _n 
O s -o _£ 
< rS _Q 
cg 
6 ^ -o 
oo "g -O 
o; S 3 
^ S So 
<3J> 
fe g "S 
<3 Ji §"=" 
<r5x 
fe-1S 
Sil 
fe g-§ 
— " bo 
< 3 _Q 
r^ c —• 
< r* <u .2 
3^1 
fe 
< s 
1 3 
feC 
3 S 
c3 E 
6 -I r-. c ~ 
3 Ja < ns 
fe E"§ 
< r= _o §13 
<:*_s 
J § 
rn a 
Nr. C 330/92 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
-6 
fe g"? 
- « fci, 
•i J? <3. rv. "° -S 
fe I"? 3^ <: r* 
00 -§ 2 
•u .S <3 
" s-fe 
3-§ <r* 
<r* ^å Ja 
o s ~ 
& «-fe 
<3-£ 
S u -S: S 
!JI 
< rS 33 00 "S s 
<3-§ 
oo "^ S 
<3-£ 
00 *§ s 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/93 
oo "^ S 
3~ 
< nfi 3 4? 00 "^ s 
211 
<HS <y .s 
3 4i 
r^ -g 
<H* 
* o 
"rt 
MH s 
B 
o. ^ o 
m ja 
o _*: < HS i) .S, 
3-H 
% 6 ~ 
2ll 
Nr. C 330/94 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
00 ^» S 
E ~ 
-^ '5 <^1 
S S "3 
SS •§ s 
§ s I-
<Jl 
e ~ 
3_g <3 
OO ~° S B ~ 
<J1 
o 
_*; 
-o £ 2 «« 
•3 Ja 
^ ~ £ 
)fi H. oo "^ S 
£ *i -P 
<3| 
2 S oo "^ S 
s *i .=: 
< ri "w 
O 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/95 
<!! 
^ 8 3 
<3 J> i G" 
< HS 3^ 
'S S 
^ I « "2 
D o. 
r^ ~ £ -d ^ 
?3I 
70 
II 
o e 
Ut li s-3 
> s. s & 
Nr. C 330/96 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
Æ I rt 
"flj 
1 
-SJ 
(S Js 3 3 > $ • £, 8 'S1 o c/5 G 9 c 
£ S -o <5 
2 "s 
I I c -g 2 S 
CJsJ | "O 
|l w ° -*S K 
^ £ Pd 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/97 
E c 
« 'S 
S^^ 2 « .£: 
oo "^ S 
OO -^ <^ 
<É4 
2 c 
3 ^3 <g -o av 
<»"S S 
~ E — 
<3 
"Ja < rS 
» ? J 13 3> 
"S "o 
w ° 
HH O. -O -3 
2 E 11 
S I Ifii* 
O 
Nr. C 330/98 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
o 
ja o 
-2 S 12 -å fe 9 § fe* S"! -S § 
S .« 
II 
-3 I £P"So 
2'g 
T2 -c o 
•3 I 5 o 
.T2 J3 -o 
s 
is o 
S 
-5 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/99 
i-S 
H S 
•3 J3 
S i J 
I 2 -g 
< ^3 <eS-§^5 
oo «-3 
< 3 .O .300 > e 
<å'4 b; -* 
< 0 
s5 g 0 
-0 ^ 8? 
< 6 £ -o -«-" 
< S <u -o •*• 
< 3 
<J 
2° <-i 
Nr. C 330/100 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
So 
< -o 
E 
| oo 
c o 
5 S 
o? "° 
.2 .y 
3 _2 ^ g^j - o 
OO C ™ . "J"1 
<3 -g 2 5P 
> o c 2 <u 6 
<2 UH S 
< -o 
6 
1 <•-
E o -o oo 
~ 
2 o 
M> 
-s i5 SSu 'S 'S =3 -S .o ^ c _g -o -3 
<r* 
*, 
30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/101 
Q 
Ja 
5 •-2 
5 £ 15 
1 _o 5) 
3 _Q 
U < 3X 
-«j- G rt <*-> — 
< => 
° M> » 3 
^-e < "3 
Nr. C 330/102 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
<JJ^ s? 2 <u e ~ 
<; rtS "O so 
•~ J& 
Ui' < e 6 ~ 
< s £ "* bD 
< l°gl c 5d ff <! G <u -o m < G5 S-§ <-i - r^ rx 
< 6 
ts > o -o 
6 
o 
_* 13 *•" 
bo "§ 
J o 
bo W 
a s 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/103 
< 6 
< S oo u 
% &' rt .s 
^3,2 £J 
mS -gia-e "° J^ Sb bo 
-* iT"S -2 
fe -
~ - d •< 3 _o 
< ri _å 2! 
-O 
O 
6 
"•s e .>-
"C 2 -* 
-* "5? 2 
PQ S 6 - e 
3 .- 2 
-S se -s ja g g S 
3 
So 
w 
pq -o o 
~ 
J2 
Nr. C 330/104 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
oo S -O 
< 3 .n 
^ "3 o • ^3 ° 
< Ti -O « dT3 
rt .Si 
-* "S 
OH < e s_s 
< s 
< 3 -O 
< G g Jf ^ 6 -4. "O 
^5 E 1« 
d « S 
< ri -o — O W) f^ O bo 
< 3 _Q •< 3 -O 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/105 
«""> _y S? Sb 
"> _g Eb 
< 3 -O < 3 -O o 5b 
< 3 
< 3 
< 3J3 2 s 
< 3 
SI** 
tg i? I* 
_* 3 ^c 
p§ ° ° £13 
<I r^ -O <vj .3 £ S w 
Nr. C 330/106 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
<N 9 w> S-o c o Cs| ^ 
§1n5 — y 6 ^ 3 _o ^ oo 
G 
< r* Di c: 
< r* S 
& 
3 gi-a £ o 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/107 
< 3 JD < S < S 
—: S> g ur « ^ 
B 
< 3^1 •< S Ja 
< )T> 
b 
6 g o ai 
S 2^ 
5 
6072 
.s e 
SI < 1° g -§ ^ 
< e II < B < 3J1 
< e g jj 
a 
-&_a 
Nr. C 330/108 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
"3>s 
< 6 c s 2 ^ 
oo c« -o 
< 3 _Q o 6 
< s 
S ^ 
<?ll < e-S - g 
<1 
< 3 .£> 
< 6 
<ES^ 
IH k _*S 
m -o 
-S 
c ?, 60 oo pi T3 
< 3Æ 
< s 
< 3 _Q 
"j2 2 M 
< r* S Ja 
< ws_s 
^2 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/109 
<; s \i 
~ "5b I 'I 
< s o la 
< s 
O 
< 6 
< S 
P5 5 
< s sl 
—: s .s 
< a IS 
< a s la 
i s 
£> -o "-
*£ J2 =3 ^ 72 n 
J s 
S! S j r^ £ .J 
_; S C NO 
<« g C S _g W> 
w>3 
.S S S .2 
H "c 
Nr. C 330/110 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
< 6 
< B < B 
o o 
I £P <ES^ 
W S 
O.- & 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/111 
m S li 
=3 -
^ 2 Is 
Sil <! r§ -Q 
< r* 
< r* 
|| < S 
< I°§1 
^ a 
" J MM 
< s s^ 
< s 
< B 
< B 
< B SJ2 
!5 ^3 « 
£ s ° 
< r* _D 
*" "5b 
< s 
73 _o 
.S o 
-§ ^ 
3 .S 
Nr. C 330/112 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
< r£ _Q 
•< 3J3 ** -S 
< r* 
<^ 
g 13 
•S S. s s -* o 
^S <^ 
< ri _o < r^ 
r^l 
< G 
1 S S 
^ s"* 
< 3 _Q ^^ M 61) 
«3 
-3 
< r2 _o 
^2 « 
-* O 
">•. C <:* 
r*. -S 
<:* 
2: <u ^ -S ** 
<l ri _o 
'S c HJj 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/113 
22 -3 S 
< r* 3-§ 
tt 
& .-1 Q, 
•?, 
w oo y 
< S S_2 
II o .r o .S Jj g c E"§ 
<; 3 _o <; rs _o S »> 
3 
00 "§ S 
ZM4 
< 3X 
<l 3 .O 3 I < r£ 
s -
<s1 
Se-
<3J 
'fi fe. 
Nr. C 330/114 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
So "^ 
<å 
ss 
—, -o 
E 
A G 
to t>c 
<:HS 
•-2 *> 
•S o. 
J S 
II vo -3 
S"c N 
<* 
< r* 
So* "° -S 
^ 6 3 
<r*_S :£ -a 
<r£ & 
Ji IX) bC < r* 
< 6 3 
r2 _o 
J g < HS 3 
£; -o 
E C £j 
<r3 
-S 
-S -S- W 1! < 8 JS 
< 6 
< B SJ2 
< S 
E 5 -s 
J"_y < 6 
2ill 
& 
c -5 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/115 
°° "^ S £ i-
«Jl 
i ~ 
<3 
a3 3-5 oo "^ S 
«3J 
<3-S 
M>72 
.s s 
S-S OO "^ S 
sil 
O o* 
Nr. C 330/116 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
> 
« s 
•I-l 4 
'sig 
I o -o 
ui Ja S o 
It 
« « 3 O §13 g ja « s £.2 
£3 ^ Js g c _S-60-3 S S 
« S c2 S "i 
30. 12, 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/117 
oo "* S 
^ s ~ 
oo "^ S 
2 w 
"o -o oo "^ S 
o 
S 
3 o. 
3 
_w SS g 2 
3 g-s 
< r* 3-§ 
2^ < 3 
J 
Nr. C 330/118 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
CU 
< 3 
a-g £ 'c 
I 1 > -I 
30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/119 
OH 
& 
"O jf 
** "O S .s £ s-J 2 
O « is 
H-2 
Nr. C 330/120 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
2-i s? ^ 
J 
w 
Ja •I .s3 Jp-S 
S 1 Ji 6 
s e o > 
30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/121 
te 
"S 3 c "2 
Nr. C 330/122 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
CL. 
< 6 w S  «-> -o oo  rt -o 
£ M) ^ J S) <U -O <; 3 -O 
tn £ w oo ej -O 
^ J£ 0J <1 =3 -O 
JO c J 
r*-» 3 
J ^ u <3 3 -O 
U Ji 
e<i 1= ^ oo S 
^ e ~ Ji 
< ^ il 
"O 33 
ct C 
30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/123 
c c 
• S -3 i> 'C ^5 c 
g .i 
£ i 
Nr. C 330/124 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
&H 
-o 
s 
s 3 ""O O 
"1 O. -O Q <X_*! 
cvj 2 "1 H  ^ ^ S .  -o 
2llSi ON £ 
g ^2 
S « N 3-1 
_3 .2 
Jj| 2 H -o p .S 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/125 
5 gi 8P < ré %'å S 1« <^ £ 
-e .s 
Nr. C 330/126 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
"§ J 
1 w w j£ C —= 
> -c 9 So 
<! 3 JO 
^ 9 3> 3 St3 O "O v£> "2 SS s 
<3 
o 
.i S "o § 
13^ 
S -£ & 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/127 
< r* 4> .S 
"Ja 
<* % §"=> 
E s <3 -* ?p 
^ e"=> 
<s JS 
<3 J> 
•s s 
"S -o 
5^ •c S i 
~ -o 
~ £ 
r.2^ 
Nr. C 330/128 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
^ _*j W) W) £ u s 1 
^3 « j oo C -O 
^ 6 3 
S y & 
< É Ja H* s"§ 
s & < 3 Js 
J 
30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/129 
00 ^ 
S 
<31 
«g -
2: « 
<*•3-1 
H 
& < r* u .2 "Ja 
-3 "O -2 "S 
Nr. C 330/130 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
r^ ~° o-
6X>^ 
| 2 
-2 -o 
H-2 < :3 ^:s 
00 
o 
WH -e w 
-g 15 
WH J-CT 
5^ 
£ r> < r5 _o 
ttJ ttS 
il 
30. 12, 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/131 
S 6 a 
s *3 
-o S 
i T, 
o 
JK 
E 
c < rS _o 
60Æ 
— -a 
H-2 OO ^§ _> 
< rS _o 
— -o 
PJ2 
Nr. C 330/132 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
M -o -o ,_o 
-o a 
s 1 iåi 
Ss"« S ^ s ~ rs u .si 
fe1! s 
S <u .Si ^ 6 
<3| 
S P"S 13 3> 
<3^l 
: 6 ~ 
' <u .Si 
<M'i 
.S -3 
!> 3i te 
•43 *o 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/133 
^3 6 ~ 
2ll 
•A 
oo "** S 
< HS II 
<j| 
00 ^ S 
S U .fe < 3 Ja 
2 ui 
5; e"§ 
H*3 M <<^ »•ej 
< rS 3 Ja 
S s"* 
< 3 Ja 
S! *> fe 
<3| 
S « -fe 
il rs 
e* 6 <3 J? 
3 -o <3^ 
oo "^ S 
:£ «.fe 
<3-£ 
OO I§ ,J 
<l J? 
<3^ < 
rS E 
£ 
-o 
S T3 3 
JJ 
v -fe 
<3 3| 
1 S's 
<! 3 Ja 
S 1" = 
< 3 Ja 
< J J^ 
S e"^ 
< ri _D 
'11 -= "O 
H_2 < r5 Ja < r* i'å 
£ « .fe 
< n5 3^ 
oo ^§ *J 
-" JJ OB 
< 3 Ja 
-S -o S i5 
2^ 
00 "^ S 
£ <o fe 
«3l 
s s 
Nr. C 330/134 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
•u .s 
3-S < r^S 
< r* II 
°° "§ s 
°° "S s 
sil 
11 
-S "o H-2 6 M> 
u -S 
3 •-< r Jl 
ie2 
511 
< H5 3J? 
J3 -o 
H--2 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/135 
J s 
-a i 
S ' C; 6 _; oS 
^C ^TS "O 21 2 
<^ 3 o o 
ri -O ^ <:*-£ 
6 S 
< r* 
t « 
< S 
^ ^ Ho-o K 
Nr. C 330/136 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
o 6 i TO oo 
anv. -S 
anv. "S 3 fN fa 
& W) << *3 < o J*S 3 W> 
6 "S 
Q S S 
~ u S 
u-l -T-, OO 2^ g _4 CM o-, 6 c oo - u  rt ^ 
rr> _!>S 60 tofi < rS S S 5? E "c -oo "2 -S ^ e 3 
-s & 
2 O "5 M < 3 _o 
l-v 
OO "S -S ^ s 3 
-ja & < 3 _o 
Js "U c c 
-S 6 
J5 -2 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/137 
| | | 
o "^ 6 
^ So-Si. 2; ti §s ^e »-; 
s S> OP «*» S «> 
OO rt -S 
"*" S w> < 3 
<J ri "O «N 
P S 9 S) M 
< 3 
s -S 3 o 
OO £g 
Nr. C 330/138 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
u 
> • M _ e 
H M> Sli 
P3 o. 
so ^ 2: 
^ o ^ _§ 
& w > • < Æ « .S 
3 Ja 
1$ 
< ^-5 
> •> -2 ti o o. 
3 ts < 7* 3-g 
i B ~ 
-* "b 
2 6 C 
C 
_sd 
-ti CL. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/139 
I t 
-o _. -o 
o 
S a S 
PS! N_° M 
£:2 
6 13 
Nr. C 330/140 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
o. 
£ "S 2 fs oo S . 
< É -I S 2 N fc w oo CJ -o 
*2 -§ S? <i 3 _Q 
< 3 
^ 3 
S S)  bo 
< 3 
H c5'! 
I w 
1 S) «« 
g» S2 S .s 
30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/141 
o G . _*! O < 3T3  N < => ré £ 
Q 
SP c °° "S 2 ^ 6 """ 5 « P ^|o  y oo u -g ^ S 3 
<! _o 
O 
Nr. C 330/142 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 12. 89 
< 3 r\ ^ c S 
9 So m < s S 2 
<1 3 < 3 
O 6 
J3 B 
O OO « -o ^ . 3 S S u; -<-_o M < 3 _D 
"2 S 
!! 2 s 
2 -e 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/143 
Nr. C 330/144 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
^ s 
^ JO &p 
<< 3 -O OO -g OS ^ 
I §*3 
•< 3 _Q 
< 3 _Q t» "^ xO 
o _S 
Si 
30. 12. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 330/145 
CL, 
•5 B 14 rt H ^ 
-S " >-I gu  b 
s 1  "a 6 -SPjs  -s _g 3 "g  .c 
Ji C  M  E 
HOl3  S .5P 
C c 
tj|.2 05 •S 2 ^ C o § y -C P 6 u s "S -g 6 w q o ^2 -Kj 
Nr. C 330/146 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
TILLÆG 
De Øverste Nationale Domstoles Holdning til Fællesskabsretten 
OVERSIGT 
Fællesskabsrettens effektivitet afhænger i vidt omfang af 
de nationale domstole. Gennemførelsen af fællesskabs­
retten hører nemlig (med undtagelse af præjudicielle 
spørgsmål om fortolkning eller gyldighed, der skal 
indbringes for EF-Domstolen) under de nationale 
domstole i alle tilfælde, hvor Fællesskabet ikke er part i 
sagen, og hvor alene EF-Domstolen er kompetent. 
I denne beretning undersøges det, hvorledes de øverste 
domstole i medlemsstaterne, der har det sidste ord i 
sagerne, og hvis retspraksis ligeledes er normgivende for 
praksis ved de underordnede domstole, har løst deres 
opgave med hensyn til gennemførelsen af fællesskabs­
retten. 
I denne beretning undersøges stat for stat: 
1) de løsninger, som de øverste domstole har valgt i 
tilfælde af eventuelle indbyrdes overensstemmelser 
mellem fællesskabsretten og landenes forfatninger, og 
2) disse domstoles gennemførelse af tre væsentlige 
grundsætninger inden for fællesskabsretten, nemlig 
fællesskabsrettens forrang for senere nationale love, den 
umiddelbare virkning, særlig af visse direktiver, og 
enheden i retspraksis (pligten til at forelægge 
EF-Domstolen spørgsmål om fortolkning af de fælles­
skabsretlige bestemmelser, der skal anvendes — 
medmindre den pågældende bestemmelse er ubestrideligt 
klar, eller den allerede er blevet fortolket af Domstolen, 
samt pligten til at rette sig efter den af Domstolen 
afsagte dom). 
En undersøgelse af forholdene viser, at de nationale 
domstole trods vanskeligheder ved at acceptere samtlige 
de suverænitetsbegrænsninger, der er pålagt lovgiver og 
de nationale domstole, har overvundet de første vanske­
ligheder og nu samarbejder effektivt om gennemførelsen 
af fællesskabsretten. Undtagelser ses dog endnu. Det 
franske Conseil d'État finder således ikke at kunne give 
fællesskabsretten forrang for senere nationale love, og 
adskillige nationale domstole tøver med at anerkende 
direktivers umiddelbare virkning, og »acte-clair-
doktrinen« misbruges, hvortil kommer at visse domme 
afsagt af EF-Domstolen ikke efterkommes. I. Indledning 
1. Fællesskabsrettens effektivitet afhænger i vidt 
omfang af de nationale domstoles virke. Det er nemlig 
dem, som det påhviler at gennemføre fællesskabsretten i 
alle retssager, der ikke ved traktaterne er henlagt i 
EF-Domstolen, og det vil i praksis sige alle sager, hvori 
Fællesskabet ikke er part, eller med andre ord samtlige 
sager mellem borgerne indbyrdes eller mellem disse og 
en medlemsstat. Ved retshåndhævelsen såvel som på 
lovgivnings- og forvaltningsområdet samarbejder de 
nationale myndigheder således om den gennemførelse af 
Fællesskabets retsakter, der særlig er omhandlet i 
EØF-Traktatens artikel 5, og som er væsentlig for selve 
Fællesskabets eksistens. 
En særlig vigtig rolle spilles af medlemsstaternes øverste 
domstole, idet de af dem afsagte domme ikke blot 
endelig afgør de sager, der er indbragt for dem, men 
tillige — på grund af disse domstoles autoritet — er 
normgivende for den fremtidige retspraksis ved de 
underordnede retter. Dette er grunden til, at de natio­
nale retter »hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler 
ikke kan appelleres«, ifølge EØF-Traktatens artikel 177 
og Euratom-Traktatens artikel 150, der tillægger enhver 
national domstol ret til at forelægge EF-Domstolen 
spørgsmål om fortolkning eller vurdering af gyldigheden 
af fællesskabsbestemmelser hvis løsning er nødvendig for 
afsigelsen af dens dom, har pligt hertil. 
Under henvisning til en anmodning rettet til Den juri­
diske Tjeneste (KOM(87) PV 856 af 7. januar 1987), 
undersøges det i denne beretning, hvorledes de øverste 
nationale domstole har løst deres opgave med hensyn til 
gennemførelsen af fællesskabsretten. 
2. Først undersøges de løsninger, som visse nationale 
domstole har givet problemerne vedrørende forholdet 
mellem fællesskabsretten og deres landes forfatninger. 
— Har de kompetencebegrænsninger til fordel for 
Fællesskabet, som følger af Paris- og Rom-Trakta­
terne samt af de akter, hvorved disse er blevet ændret 
eller udbygget, været mulige uden forfatningsæn­
dringer? 
— Kan anvendelsen af fællesskabsretten antastes i 
tilfælde af konflikt med de grundlæggende principper 
i forfatningen? 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/147 
Det har naturligvis været helt berettiget at spørge, hvor­
vidt de oprindelige traktater og den senere udvikling af 
disse var i overensstemmelse med forfatningen, førend 
den pågældende stat havde påtaget sig forpligtelser ved 
ratificering af disse. Visse nationale domstole har været 
stillet over for dette spørgsmål. 
Derimod bør traktaterne ikke på ny tages op til diskus­
sion, når de engang er blevet ratificeret. Det kan under 
ingen omstændigheder tilstedes, at en stat fortsat er 
medlem af Fællesskabet og nyder godt af fordelene ved 
sit medlemsskab, men ikke vil acceptere visse forpligelser. 
I sin dom af 15. juli 1964 i sagen Costa/Enel (*) fastslog 
EF-Domstolen, at »den af Traktaten affødte ret, der 
hidrører fra en autonom retskilde, på grund af sin selv­
stændige natur retsligt må gå forud for en hvilken som 
helst national bestemmelse«. Den ideelle løsning set fra 
et fællesskabsretligt synspunkt ville være en anerkendelse 
af dens forrang ikke blot frem for almindelige lovbestem­
melser, men tillige frem for forfatningerne. En sådan 
anerkendelse findes ikke i nogen dom afsagt af de 
øverste domstole, men når disse har fået forelagt spørgs­
målet, har de — med visse undtagelser som er omhandlet 
nedenfor — kunnet bortfortolke eksistensen af en 
konflikt mellem de to retsordener. De har fået hjælp 
hertil ved en bestemmelse, der figurerer i de fleste af 
medlemsstaternes forfatninger, hvori der udtrykkelig er 
givet mulighed for indskrænkninger i statens kompetence 
til fordel for en international organisation. 
I det tyske og italienske retssystem finder kontrollen med 
forfatningsmæssigheden af de love, hvorved traktater 
ratificeres ikke udelukkende sted før lovens vedtagelse, 
således som tilfældet for eksempel er i Frankrig, men 
tillige efter dens vedtagelse. Normalt foregår den endda 
lang tid efter (ved påkendelse af indsigelser, der gøres 
under en sag). På denne måde har spørgsmålet om 
forfatningsmæssigheden af de kompetencebegrænsninger, 
der følger af de oprindelige traktater, udtrykkeligt kunne 
forelægges for forfatningsdomstolene i Tyskland og 
Italien efter traktaternes ratifikation. Men også i de 
øvrige medlemsstater er det sket, at domstole har nægtet 
at anvende visse grundsætninger inden for fællesskabs­
retten, som for eksempel grundsætningen om fælles­
skabsrettens forrang for senere nationale love, med 
hjemmel i synspunkter hentet fra landenes forfatninger. 
3. Det undersøges herefter, hvorledes de øverste 
nationale domstole har gennemført de grundlæggende 
principper inden for fællesskabsretten. 
a) Fællesskabsrettens forrang frem for national ret 
Enhver umiddelbart gældende fællesskabsregel skal 
have umiddelbar retsvirkning 
— fra sin ikrafttrædelse til trods for, at der måske 
allerede findes en national retsregel, der er ufor­
enelig med den, 
og — så længe den er gyldig, selv om der eventuelt 
senere vedtages en national lov, der er uforenelig 
med den. 
De nationale domstole har ikke tøvet med at aner­
kende fællesskabsrettens forrang frem for tidligere 
givne nationale love. Derimod har spørgsmålet om 
forrang frem for senere love givet anledning til 
vanskeligheder, særlig i Italien, jf. dommen i sagen 
Costa/Enel af 7. marts 1964 (se se. 32, note 1). 
EF-Domstolen fastslog grundsætningen om denne 
forrang i sin dom af 15. juli 1964 mellem de samme 
parter (se s. 3, note 1). Efter at den italienske forfat­
ningsdomstol senere i sin dom af 30. oktober 1975 i 
ICIC-sagen (se s. 32, note 2) havde erkendt nødven­
digheden af at give fællesskabsretten forrang frem for 
senere nationale love, der er uforenelige med denne, 
men efter at forfatningsdomstolen tillige havde 
tiltaget sig eneret på at fjerne denne hindring med en 
erklæring om forfatningsstridighed, som den selv 
skulle afgive efter forelæggelse fra de retter, der 
behandler sagerne i realiteten, fastslog EF-Domstolen 
i sin dom af 9. marts 1978 (2) i Simmenthal-sagen, at 
den eneste løsning, der er i overensstemmelse med 
fællesskabsretten, består i at tillægge den nationale 
dommer, der påkender sagen i realiteten, beføjelse til 
at undlade at anvende en modstridende — selv nyere 
— bestemmelse i den nationale lovgivning, »uden at 
han behøver at anmode om eller afvente en forudgå­
ende ophævelse af denne bestemmelse ad lovgivnings­
vejen eller ved ethvert andet forfatningsmæssigt 
middel.«. 
b) Umiddelbar retsvirkning 
En stor del af reglerne i traktaterne og de af Fælles­
skabernes institutioner udstedte retsakter har »umid­
delbar retsvirkning«, hvilket vil sige, at de har rets­
virkninger i forhold til borgere og myndigheder uden 
den nationale lovgivers mellemkomst, og at de skaber 
rettigheder og pligter, som de nationale domstole skal 
håndhæve. 
I Traktaterne bestemmes det udtrykkeligt, at forord­
ninger »gælder umiddelbart«, men EF-Domstolen har 
tillagt bestemmelser i direktiver, som skaber klare og 
ubetingede pligter for staterne, umiddelbar virkning, 
således at forstå, at borgerne kan påberåbe sig disse 
bestemmelser over for stater, som ikke kun ufuld­
stændigt har indført dem i deres lovgivninger. Der er 
tale om en umiddelbar (lodret) retsvirkning, der er 
mindre udstrakt end den, som er tillagt forordnin­
gerne, der tillige kan påberåbes under sager mod 
andre borgere. 
De nationale domstole kan således komme ud for: 
— at skulle annullere eller tilsidesætte nationale 
bestemmelser, der er uforenelige med fællesskabs­
retten, og 
(*) Sag 6/64, Domsamlingen 1954-1964, s. 531. O Sag 106/77, Domsamlingen 1978, 629. 
Nr. C 330/148 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
for så vidt disse bestemmelser allerede er anvende­
lige, at skulle dømme staten eller andre beretti­
gede ifølge sådanne bestemmelser til enten at 
tilbagebetale beløb, der uberettiget er opkrævet i 
medfør af disse, eller betale erstatning. 
Medens der er en righoldig praksis inden for fælles­
skabsretten og de nationale retssystemer vedrørende 
spørgsmålet om ret til at kræve beløb tilbage, der er 
betalt i urigtig formening om skyld, og selv om rets­
praksis ved de øverste nationale domstole ligger på 
linie med Domstolens, siges der kun forholdsvis lidt 
om erstatningsansvaret. 
I sin dom af 22. januar 1976 (*) i sagen Russo mod 
Aima fastslog Domstolen, at såfremt nogen »har lidt 
et tab som følge af (en medlemsstats) indgreb i strid 
med fællesskabsretten, påhviler det den pågældende 
stat i forhold til skadelidte at påtage sig de heraf 
følgende konsekvenser på grundlag af de nationale 
retsregler om statens erstatningsansvar«. 
c) Ensartethed i retspraksis 
I medlemsstaterne sikres ensartethed i retspraksis af 
den øverste domstol, der kan forandre eller kassere 
domme afsagt af de underordnede instanser. I Fælles­
skabet forfølger Domstolen dette mål på en anden 
måde, nemlig ikke ved underordning af de nationale 
domstole, men i samarbejde med disse gennem den 
præjudiciale fremgangsmåde, der er fastlagt i 
EØF-Traktatens artikel 177 og Euratom-Traktatens 
artikel 150. 
aa) De øverste domstole har pligt til at gå til 
Domstolen, dersom der under en sag bliver tale 
om fortolkning af fællesskabsretten eller gyldig­
heden af retsakter fra Fællesskabets institutioner, 
og dersom en løsning på dette spørgsmål er 
nødvendig for, at der kan afsiges dom i sagen. 
Som bekendt undlader de nationale domstole 
meget ofte at forelægge fortolkningsspørgsmål 
for Domstolen, idet de finder, at der ikke er 
behov for fortolkning af bestemmelser inden for 
Fællesskabsretten, fordi disse er klare. I sin dom 
af 6. oktober 1982 (2) har Domstolen taget indgå­
ende stilling til den såkaldte »acte-clair-teori« og 
accepteret, at der ikke er pligt til forelæggelse, 
— »dersom den pågældende EF-bestemmelse 
allerede er blevet fortolket af Domstolen, eller 
— dersom fællesskabsrettens korrekte anvendelse 
fremgår med en sådan klarhed, at der ikke er 
plads til fortolkningstvivl«. bb) Der må sondres mellem tilfælde, hvor den 
EF-bestemmelse, der skal anvendes, endnu ikke 
er blevet fortolket af Domstolen, og tilfælde, 
hvor en fortolkning allerede foreligger. I det 
førstnævnte tilfælde har den øverste domstol en 
vis margen for at skønne, og dersom den selv 
beslutter at fortolke den pågældende bestem­
melse, idet den findet, at den er »klar«, og derfor 
ikke indbringer spørgsmålet for Domstolen 
fortolker samme bestemmelse anderledes, første 
gang den får spørgsmålet forelagt. I det andet 
tilfælde har den øverste domstol ikke valget 
mellem at rette sig efter den fortolkning, som 
allerede er givet af Domstolen, eller på ny at 
forelægge denne spørgsmålet i håb om at kunne 
ændre dens retspraksis. Det ville betyde alvorligt 
indgreb i respekten for Domstolens praksis at 
undlade at indbringe spørgsmålet for Domstolen 
og fortolke bestemmelsen anderledes end 
Domstolen har gjort. 
cc) Når Domstolen har afsagt en præjudiciel dom, er 
denne bindende for parterne i sagen og den ret, 
der skal påkende denne, og dette gælder i øvrigt 
ikke blot den ret, der har indbragt sagen for 
Domstolen, men enhver ret, som eventuelt i en 
senere instans skal afsige dom i samme sag. 
II. Situationen i medlemsstaterne 
1. BELGIEN 
Anerkendelsen af grundsætningerne om fællesskabsret­
tens forrang og dens umiddelbare virkning er sket ved 
Kassationsretten i dens principielle afgørelse af 27. maj 
1971 (sagen Fromagerie »Le Ski« mod den belgiske 
stat) (3). I dommen hedder det: »Når en intern retsregel 
og en international retsregel, der har umiddelbar rets­
virkning i den interne retsorden, er indbyrdes modstri­
dende, skal den ved Traktaten fastsatte regel have 
forrang, hvilket følger af selve den internationale afta­
leret.« 
»Dette gælder så meget mere, når der som i det forelig­
gende tilfælde er uoverensstemmelse mellem en intern 
retsregel og en fællesskabsretlig regel, idet der ved de 
Traktater, hvorved fællesskabsretten er indført, er 
oprettet en ny retsorden, i medfør af hvilken medlems­
staterne har begrænset udøvelsen af deres suveræne befø­
jelser inden for de områder, der er fastlagt ved disse 
Traktater . . .« 
Disse spørgsmål har indtil dato ikke senere været rejst 
for domstolene. 
0) Sag 60/75, Domsamlingen 1976, 45. 
(2) Sag 283/81, Domsamlingen 1982, 3415. (J) Revue trimestrielle de droit européen, 1971, 494. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/149 
Ej heller har de belgiske domstoles brug af den præjudi­
cielle forelæggelse givet anledning til særlige problemer. 
Det skal dog nævnes, at Conseil d'Etat i en sag, som de 
havde fået forelagt, og hvorunder der påberåbtes en 
overtrædelse af EØF-Traktatens artikel 30, har fundet at 
kunne afsige dom uden præjudiciel forelæggelse (dom af 
27. januar 1984, Mees mod den belgiske stat) (1). Denne 
holdning er blevet kritiseret i litteraturen, men det er 
endnu for tidligt at afgøre, om der er tale om et særligt 
tilfælde eller en principiel afgørelse. 
2. DANMARK 
Uden at være blevet udtrykkeligt fastslået i retspraksis 
har fællesskabsrettens grundsætninger om forrang og 
umiddelbar virkning ikke givet anledning til særlige 
problemer i retsanvendelsen. Ud over et enkeltstående 
tilfælde, hvor Højesteret i 1980 (2) havde udtalt sig om, 
hvorvidt en begrundelse for udvisning af en fransk stats­
borger var tilstrækkelig, uden at forelægge Domstolen 
noget præjudicielt spørgsmål, har de danske domstoles 
præjudicielle forelæggelser ikke givet anledning til 
særlige problemer. 
3. TYSKLAND 
1. § 100 i den tyske grundlov (»Grundgesetz«) åbner 
mulighed for prøvelse af forfatningsmæssigheden af 
enhver retsregel, der er trådt i kraft efter grundloven. 
Hvor der er tale om EF-forordninger, har den tyske 
forfatningsdomstol (»Bundesverfassungsgericht«) i sin 
dom af 18. oktober 1967 (3) ikke fundet at kunne 
udøve en sådan kontrol, idet bestemmelser fastsat af 
Fællesskabet — hvortil Tyskland har kunnet over­
drage suveræne beføjelser i medfør af grundlovens § 
24, stk. 1 — ikke er retsakter hidrørende fra tyske 
myndigheder. »Fællesskabet ... er ... en mellemfol­
kelig organisation i medfør af grundlovens § 24, 
hvortil Forbundsrepublikken Tyskland og de øvrige 
medlemsstater har overdraget visse suveræne befø­
jelser. Der indføres herved en ny selvstændig 
myndighed, der er uafhængig af de forskellige 
medlemsstaters myndigheder, og dens retsakter skal 
således hverken bekræftes eller ratificeres af disse og 
kan således ej heller annulleres af dem«. 
Forfatningsdomstolen havde dog forbeholdt sin stil­
ling med hensyn til spørgsmålet om fællesskabsrettens 
overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder, 
(') Journal des Tribunaux, 1987, 188. 
O UfR, 1980, 504. 
(3) Bundesverfassungsgericht 22.293, og »Revue de droit euro-
péen« nr. 1/1968, s. 203. der sikres ved grundloven. Dette forbehold blev 
udbygget af forfatningsdomstolen i en dom af 29. maj 
1974 (4). I dommen hedder det: »Beskyttelsen af de 
grundlæggende rettigheder er en væsentlig bestanddel 
af grundloven, hvori der ikke kan gøres indskrænk­
ninger, og som end ikke kan begrænses ved en forfat­
ningslov (§ 24)«. Forholdet er vel det, at 
EF-Domstolen ligeledes beskytter grundlæggende 
rettigheder, men der er ikke tale om en nøjagtig 
opregning af disse foretaget under medvirken af et 
parlament, der er valgt ved almindelig stemmeret. Så 
længe der ikke sker ændring i disse forhold, kan en 
national ret gå til forfatningsdomstolen, dersom den 
får forelagt en krænkelse af en grundlæggende ret, og 
forfatningsdomstolen vil herefter bestemme, at den 
pågældende forordning ikke skal finde anvendelse i 
Tyskland. (Det bemærkes, at forfatningsdomstolen i 
det pågældende tilfælde forkastede denne indsigelse). 
Det kan ikke tilstedes, at en national forfatningsdom­
stol efterprøver en EF-retsakt og erklærer den 
uanvendelig omend ikke ugyldig i det pågældende 
land. En EF-regel kan kun anfægtes for 
EF-Domstolen (se EØF-Traktatens artikel 164 f.). 
Den tyske domstol har således bragt fællesskabsret­
tens enhed og udelelighed i fare. Utvivlsomt på 
baggrund af den voksende lydhørhed over for grund­
læggende rettigheder, som EF-Domstolen efterhånden 
viste over for de tre politiske EF-institutioners erklæ­
ring til fordel for de grundlæggende rettigheder og 
metoden med almindelige direkte valg til Europa-
Parlamentet skete der dog et omslag i retspraksis 
(forfatningsdomstolens dom af 25. juli 1979 (5) og 
Bundesverwaltungsgericht's dom af 1. december 
1982 (6), der endelig fandt en eklatant afslutning i 
forfatningsdomstolens dom af 22. oktober 1986 (7). 
Heri fastslår forfatningsdomstolen nemlig, at den ikke 
vil påkende anvendeligheden af den afledte fælles­
skabsret, så længe De Europæiske Fællesskaber, og 
særlig Domstolen i sin praksis sikrer en effektiv 
beskyttelse af de grundlæggende rettigheder. Den 
dom er af stor betydning for fællesskabsrettens effek­
tive gennemførelse i Tyskland. 
2. I tilslutning til grundlovens $ 24 og takket være juris­
ternes mangeårige fortrolighed med det tyske 
forbundsstatssystem er anerkendelsen af fællesskabs­
rettens forrang frem for nyere love og dens umiddel­
bare retsvirkninger sket forholdsvis let. Den udtrykke­
lige anerkendelse af fælleskabsrettens forrang, der var 
bebudet ved forfatningsdomstolens ovennævnte dom 
(4) Bundesverfassungsgericht 37.271. 
(5) Europåische Grundrechtezeitschrift 1979.547. 
C) GVerwG 7 C 87.78. 
(') Europåische Grundrechtezeitschrift 1987.1. 
Nr. C 330/150 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
af 18. oktober 1967, fandt endelig sted ved forfat­
ningsdomstolens vigtige afgørelse af 9. juni 1971 ('). 
Fortfatnirigsdomstolen bygger på grundlovens $ 24, 
stk. 1, der ved at muliggøre overførelser af suveræne 
beføjelser til en mellemfolkelig organisation har gjort 
det muligt for Tyskland at deltage i oprettelsen af et 
fællesskab med en selvstændig retsorden, hvis rets­
akter »skal anerkendes af den, der oprindelig var den 
udelukkende udøver af de suveræne beføjelser«. 
EF-Domstolen anerkendte i øvrigt, at det ikke tilkom 
den selv, men den ret, der skulle påkende sagen i 
realiteten, at tilsidesætte den nyere lov, der var ufor­
enelig med fællesskabsretten. I dommen hedder det: 
»det tilkommer den dømmende myndighed at efter­
prøve enhver regel, der skal anvendes i den forelig­
gende sag, herunder navnlig dens gyldighed. Dersom 
en underordnet regel strider mod en overordnet regel, 
må retten ikke anvende førstnævnte i den forelig­
gende sag. Dette er den eneste løsning, der fuldt ud 
opfylder grundsætningerne om fællesskabsrettens 
umiddelbare virkning og forrang, således som 
EF-Domstolen senere fastslog i sin dom af 9. maj 
1978 i Simmenthal-sagen. 
3. Hvad angår den umiddelbare retsvirkning, er der 
grund til at fremhæve to nyere afgørelser af 28. 
august 1984 og 5. juni 1986 (2) afsagt af Bundesver-
waltungsgericht (Forbundsstatens øverste forvaltnings­
domstol) vedrørende visse bestemmelser i direktiver. 
Bundesverwaltungsgericht begrunder disses umiddel­
bare virkning med grundsætningen om god tro (»Treu 
und Glauben«). Borgerne kan således forsvare sig 
mod en adfærd fra myndighedernes side, som er i 
strid med de pligter, som påhviler myndighederne i 
medfør af et EF-direktiv. 
Der skal dog, stadig vedrørende direktivers umiddel­
bare retsvirkning, gøres opmærksom på en dom afsagt 
af en anden ret, nemlig Bundesfinanzhof, den 25. 
april 1985 (3), der ikke tog den af EF-Domstolen 
afsagte dom vedrørende et præjudicielt spørgsmål i 
sagen 70/83 (Kloppenburg mod Finanzamt Leer) (4) 
til følge og nægtede at anerkende, at bestemmelser i 
direktiver kan have umiddelbar retsvirkning. Kommis­
sionen havde i denne anledning anlagt et traktat­
brudssøgsmål mod Tyskland (sag B 117/85), men 
denne sag kunne afsluttes, fordi de tyske myndig­
heder havde givet instruktioner om, at alle endnu 
løbende sager skulle afgøres i overensstemmelse med 
fællesskabsretten. 
C1) BVerfGE, Bind 31.145. 
(2) Henholdsvis Sammlung BVerwG 70.41 og Europarecht 
1986.372. 
O Europarecht 1985.191. 
(4) Domsamlingen 1984.1075. Under en forfatningsretlig klagesag anlagt af sagsø­
geren under påberåbelse af, at Bundesfinanzhof havde 
handlet i strid med grundlovens § 101 ved ikke at 
rette sig efter EF-Domstolens dom, ophævede 
Bundesverfassungsgericht i sin dom af 8. april 1987 
den af Bundesfinanzhof den 25. april 1985 afsagte 
dom (s). 
4. Grundlovens § 101 sikrer enhver adgang til at 
anlægge sag ved den kompetente ret (gesetzlicher 
Richter). 
I sin allerede omtalte dom af 22. oktober 1986 (6) 
tilkendte Bundesverfassungsgericht EF-Domstolen 
kompetence som kompetent domstol i medfør af § 
101. Bundesverfassungsgericht styrker således effekti­
viteten af den procedure, der er omhandlet i 
EØF-Traktatens artikel 177. En national ret, der vil­
kårligt undlader at benytte denne procedure, eller 
som undlader at rette sig efter en dom afsagt af 
EF-Domstolen, risikerer at få sin afgørelse ophævet 
ved Bundesverfassungsgericht på grund af tilsidesæt­
telse af grundlovens § 101. Der er her tale om en 
markant udvikling i udmøntningen af de nationale 
domstoles pligt til at samarbejde med EF-Domstolen. 
Bundesverfassungsgericht's dom af 8. april 1987, 
hvorved den ophæver den af Bundesfinanzhof den 25. 
april 1985 afsagte dom i Kloppenburg-sagen inde­
bærer den første betydningsfulde anvendelse af denne 
grundsætning. 
Ved en anden dom afsagt den 9. november 1987 har 
Bundesverfassungsgericht yderligere uddybet de type­
tilfælde, hvori der kan foreligge overtrædelse af § 
101 O-
Under henvisning til EF-Domstolens praksis med 
hensyn til fortolkningen af artikel 177 (8) betragter 
Bundesverfassungsgericht det ikke blot som en vil­
kårlig tilsidesættelse af grundlovens § 101, at en 
domstol forsætligt undlader at tage hensyn til 
EF-Domstolens praksis, således som Bundesfinanzhof 
havde gjort i Kloppenburg-sagen, men tillige hvis en 
domstol uforsvarligt (in unvertretbarer Weise) tilside­
sætter sin pligt til præjudiciel forelæggelse af et 
spørgsmål. I det pågældende tilfælde skulle de borger­
lige retter tage stilling til en påstand om, at 
EF-kornordningerne havde indflydelse på nogle 
patenter, som sagsøgeren var indehaver af. Bundesver­
fassungsgericht fastslog, at der ikke var grundlag for 
at statuere overtrædelse af grundlovens artikel 101. 
4. GRÆKENLAND 
Princippet om traktaters forrang frem for nationale love 
er udtrykkeligt nedfældet i den græske forfatning (§ 28), 
(5) Europarecht 1987.333. 
(6) BVerfG E 73, 336.339. 
(7) BVerfG Europarecht 1988.190. 
(') EF-domstolens sag nr. 283/81 — CILFIT. — Domsam­
lingen 1982.3415. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/151 
derimod gælder dette ikke udtrykkeligt selve forfat­
ningen, men dette har dog ikke hidtil givet anledning til 
særlige vanskeligheder. 
Grundsætningen om fællesskabsrettens forrang samt 
princippet om umiddelbar retsvirkning har helt udtrykke­
ligt været anerkendt af Grækenlands øverste forvalt­
ningsdomstol siden 1980 (forvaltningsretsafdelingens 
udtalelse nr. 406/80). Senere har denne domstol 
bekræftet sin stillingtagen i forskellige domme (nr. 
1886/1983, 4190/1983 og 815/984 for så vidt angår 
fællesskabsrettens forrang og nr. 1258/1985 med hensyn 
til dens umiddelbare retsvirkning). 
Situationen er mere uklar med hensyn til den præjudi­
cielle forelæggelse. 
Der findes kun tre præjudicielle forelæggelsessager, 
hvoraf én har været indbragt af den øverste forvaltnings­
domstol (afgørelse truffet af den samlede ret i sag nr. 
254/86), som hidtil har været ret tilbageholdende med 
hensyn til præjudicielle forelæggelser. Denne domstol 
har gentagne gange haft anledning til at forelægge sager 
for EF-Domstolen, men har undladt at gøre dette, idet 
den, i det mindste stiltiende, har henholdt sig til »acte-
clair-teorien« (se den øverste forvaltningsdomstols dom 
nr. 815/84 i en sag om forbud mod indførsel af bananer 
til Grækenland) eller alene bygget sit ræsonnement på 
national ret i sager, hvor man på grundlag heraf måtte 
komme til samme resultat som på grundlag af fælles­
skabsretten, som Domstolen nævner i sine præmisser (se 
dom nr. 520/1983) ('), og endda alene på grundlag af 
græsk rets regler, som tilfældigvis førte til samme resultat 
som fællesskabsretten, som den øverste forvaltningsdom­
stol helt undlod at tage i betragtning (se dom nr. 
1463/1986), hvor det fællesskabsretlige spørgsmål, som 
ikke blev rejst, angående Traktatens artikel 40, stk. 3 og 
den fælles markedsordning for olivenolie. 
I et stykke tid var det dunkle punkt i forholdet mellem 
den øverste forvaltningsdomstol og EF-Domstolen med 
hensyn til den korrekte anvendelse af forelæggelsespro-
ceduren i artikel 177 den græske lov nr. 1470/1984, i 
hvis § 1, stk. 5. det hed: 
»Henvisning til plenarforsamlingen (i den øverste forvalt­
ningsdomstol) skal ... finde sted, når en afdeling finder, 
at et præjudicielt spørgsmål bør forelægges De Euro­
pæiske Fællesskabers Domstol«. 
Den øverste forvaltningsdomstols 4. afdeling gjorde brug 
af denne bestemmelse i sin dom nr. 1258/1985 og fore­
lagde sagen for den samlede ret, som for første gang 
forelagde en sag for EF-Domstolen (sag 254/86) efter at 
have fundet anledning hertil. 
Efter krav fra Kommissionen er denne bestemmelse 
senere blevet ophævet. 
(*) Se ligeledes Kassationsrettens dom nr. 348/1985. Den i lov nr. 1470/1984 foreskrevne pligt til forudgå­
ende national forelæggelse betragtes ikke af Kommis­
sionen som værende i overensstemmelse med forskrif­
terne i EØF-Traktatens artikel 177. Dette forhold er 
derfor genstand for en intern administrativ retsbrudssag 
(sag B/85/140). 
Yderligere har den særlige øverste domstol i to sager, der 
har været indbragt for denne undladt at henvende sig til 
EF-Domstolen til trods for, at der i den første sag var 
tale om fællesskabsretlige spørgsmål, medens man i den 
anden sag overhovedet ikke tog hensyn til de løsninger, 
der kunne ligge i fællesskabsretten. 
5. SPANIEN 
1. Der findes i den juridiske litteratur og fast retspraksis 
en tradition for at anderkende, at den almindelige 
folkeret har forrang for intern ret. Denne løsning 
følger ligeledes af en fortolkning af § 96, stk. 1 
sammenholdt med § 9, stk. 3 i forfatningen af 1978. 
Det samme gælder den umiddelbare retsvirkning af 
folkerettens bestemmelser. 
Så meget mere har disse grundsætninger fundet 
anvendelse på fællesskabsretten. 
I en nylig afsagt kendelse af 24. maj 1988 (2) i en sag 
vedrørende fuldbyrdelse af en afgørelse truffet af 
Kommissionen, hvori denne krævede betaling af 
EKSF-afgifter af en spansk virksomhed, fastslog den 
spanske ret under henvisning til EF-Domstolens dom 
af 5. 2. 1963 (sag 26/62 Van Gend & Loos), at De 
Europæiske Fællesskaber indebærer en ny retsorden 
inden for folkeretten, i medfør af hvilken medlemssta­
terne har begrænset deres egne højhedsrettigheder, og 
at denne retsorden er en kilde til rettigheder og 
pligter, ikke blot for staterne, men tillige for deres 
borgere. 
2. Der ses ingen særlige vanskeligheder hvad angår den 
præjudicielle forelæggelse, som allerede er blevet 
benyttet af de spanske domstole i adskillige sager (5). 
3. Eksistensen af en forfatningsdomstol, der er enekom­
petent til at tage stilling til spørgsmålet om loves 
forfatningsmæssighed (forfatningens § 163) indebærer 
en risiko for, at en konflikt mellem fællesskabsretten 
og en nyere national lov kan blive betragtet som et 
spørgsmål om forfatningsmæssighed og derfor som 
alene henhørende under denne domstol. Det er 
velkendt (se pkt. 3 a i indledningen) at denne løsning 
er blevet forkastet af forfatningsdomstolene i de 
(2) Kendelse afsagt den 25. maj 1988 af byretten i Almendralejo 
(Badajoz). 
(3) Se for eksempel sagerne 126/86 (Zaera/I.N.S.S.) og 170/88 
(Ford Espana mod den spanske stat). 
Nr. C 330/152 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
øvrige medlemsstater og ligeledes af EF-Domstolen i 
dennes dom af 9. marts 1978 i Simmenthal-sagen som 
værende i strid med grundsætningerne om fælles­
skabsrettens forrang og umiddelbare retsvirkning. 
Man kan formentlig vente, at Spanien vil vælge den 
ortodokse løsning, men det er dog under alle omstæn­
digheder hensigtsmæssigt at give de spanske domstole 
kendskab til ovenfor omtalte udvikling i retspraksis i 
de øvrige lande. 
6. FRANKRIG 
1. Både Paris- og Rom-Traktaten er underskrevet, 
ratificeret og bekendtgjort i overensstemmelse med 
de forfatningsretlige regler, og som følge heraf kan 
det ikke påberåbes i Frankrig, at reglerne i trakta­
terne strider imod forfatningen ('). Dette er fastslået 
i to domme afsagt af forfatningsrådet den 30. 
december 1977. Her mangler en sætning (2). I en sag 
om visse bestemmelser i finanslove om gennemfø­
relse af EF-forordningerne om isoglukose og mælk 
fandt forfatningsrådet, at de påståede indgreb i den 
nationale lovgivers beføjelser »alene er en følge af 
internationale forpligtelser, som Frankrig har 
påtaget sig, og som falder ind under bestemmelsen i 
forfatningens § 55«. Forfatningsrådet henviser lige­
ledes til EØF-Traktatens artikel 189 og den virk­
ning, som denne tillægger forordninger. »Den 
bindende virkning, som er knyttet til bestemmel­
serne heri, er ikke betinget af medlemsstaternes 
medvirken.« 
Forfatningsrådet har ved to lejligheder fået forelagt 
love om indførelsen af betydelige udvidelser af de 
oprindelige Traktater-nemlig i 1970 Traktaten om 
Europa-Parlamentets budgetmæssige beføjelser og 
afgørelsen vedrørende »EF's egne indtægter« (3) og i 
1976 akten om almindelige direkte valg til Europa-
Parlamentet (4) men ikke underkendt disse udvi­
delser. Ganske vist indeholdt den anden af disse 
afgørelser forbehold, der kan give anledning til at 
tro, at yderligere fremskridt inden for den euro­
pæiske integration kan give anledning til forfat­
ningsmæssige indvendinger på grundlag af prin­
cippet om den nationale overhøjhed. 
2. I forfatningens § 55 hedder det, at »lovligt ratifice­
rede eller godkendte Traktater eller overenskomster 
straks efter deres bekendtgørelse har forrang frem 
for love, under forbehold af gensidighed med 
hensyn til hver enkelt traktat eller overenskomst«. 
(') Forfatningsrådet blev først indført ved forfatningen af 4. 
oktober 1958. Der var således end ikke mulighed for kontrol 
af EF-reglernes overensstemmelse med forfatningen. 
(2) JORF af 31. 12. 1977, s. 6385. 
(3) JORF af 21. 6. 1970 og berigtigelse af 23. 6. 1970. 
(4) JORF af 31. 12. 1976, s. 7651. Denne bestemmelse, som ved første øjekast fastslår 
folkerettens forrang, har været genstand for livlige 
kontroverser, og de franske domstole nægtede i lang 
tid at anvende grundsætningen på andet end 
konflikter mellem en traktat og en tidligere lov, 
hvor de kunne komme til samme resultat ved 
betragtninger om ophævelse. Derimod tøvede de i 
lang tid med at anvende princippet på nyere love, 
idet de ikke vovede at handle mod lovgivers vilje. 
De forsøgte dog at fortolke nyere love således, at 
Traktaten kunne anvendes i fuldt omfang, og 
navnlig indlagde de et stiltiende forbehold for 
anvendelse af reglerne i Traktaten, når denne havde 
et snævrere anvendelsesområde end den interne lov, 
men denne fortolkningsløsning var ikke altid mulig. 
Stillet over for denne vanskelighed slog Kassations-
retten og Conseil d'État ind på forskellige veje. 
Traktatens forrang frem for selv nyere nationale 
love blev første gang anerkendt af Kassationsretten i 
en dom af 22. oktober 1970 (Adm. des contributions 
mod Ramel) (5). Retten bekræftede og uddybede sin 
stillingtagen i en argumentation, der ikke alene støt­
tedes på § 55, men tillige på fællesskabsrettens 
særlige karakter, i sin dom af 24. maj 1975 (J. 
Vabre) (6), og alene på sidstnævnte argument i sin 
dom af 1. december 1975 (Von Kempis) (7). I 
mellemtiden havde forfatningsrådet beredt vejen for, 
at de domstole, der påkender sagerne i realiteten, 
afgjorde konflikter mellem en lov og en traktat, ved 
at statuere, at der ikke var tale om uoverensstem­
melse med forfatningen, som skal forelægges forfat­
ningsrådet (afgørelse af 15. januar 1975) (8). Kassa­
tionsretten har ikke siden fraveget denne alminde­
lige indstilling (se for eksempel fra nyere tid dens 
dom af 15. maj 1985, E. Leclerc mod Syndicat des 
Libraires de Loire-Ocean) ('). 
Derimod vægrede Conseil d'Etat sig bestandig ved 
at slå ind på denne vej (domme af 1. marts 1968, 
sag Syndicat general des fabricants de semoule (10) 
og 22. oktober 1979, sag Union démocratique du 
travail m.f., valg af medlemmer til Europa-Parla­
mentet (u). Som sin væsentligste begrundelse 
(5) Gazette du Palais 1970, nr. 6, pkt. 343. 
(6) Cahiers de droit européen 1974, s. 394, særlig s. 411. 
O Bulletin civil, III, nr. 173, 282. 
O JORF 16.1976, s. 67. 
(') Gazette du Palais, 1985, nr. 359. 
O Recueil Dalloz-Sirey, 1968, 285. 
(") AJDA 1980.40. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/153 
herfor henholdt Conseil d'État sig til den traditio­
nelle opfattelse i fransk ret, hvorefter det ikke 
tilkommer den under påkendelsen af retssager at 
tage stilling til en indsigelse om lovreglers ugyl­
dighed. Trods stærk kritik i den juridiske litteratur 
af denne begrundelse, har Conseil d'État fastholdt 
denne praksis, hvorefter en nyere lov udgør en 
»skærm«, der er til hinder for udøvelse af domstols­
kontrol i modsætning til håndhævelse af grundsæt­
ningen om fællesskabsrettens forrang (*), og dette 
gælder selv efter at EF-Domstolen har statueret, at 
de pågældende bestemmelser er i strid med fælles­
skabsretten (2). 
Forvaltningsdomstolenes kontrol med nationale rets­
reglers overensstemmelse med fællesskabsretten 
begrænser sig således til kontrol med administrativt 
fastsatte bestemmelser, enten disse er udstedt med 
hjemmel i Præsidentens selvstændige anordnings-
myndighed (forfatningens § 37) eller i forvaltnin­
gens beføjelser til fastsættelse af anordninger og 
bekendtgørelser til gennemførelse af love. Conseil 
d'État har dog i nogen grad nuanceret sin stilling­
tagen ved selv at understrege (3), at teorien om love, 
der virker som »skærme« er begrænset, således at 
forstå, at domstolene, dersom der er tale om en 
rammelov, der alene giver forvaltningen beføjelser 
til at fastsætte anordninger og bekendtgørelser uden 
at fastlægge retningslinier for udøvelsen af disse 
beføjelser, kan påkende disse administrative bestem­
melsers overenstemmelse med Traktaten, uden at 
sætte sig til dommer over loven (4). 
3. Der er ligeledes grund til at gøre opmærksom på 
Conseil d'État's negative indstilling med hensyn til 
den umiddelbare retsvirkning, der skal tillægges 
bestemmelserne i direktiver, der hjemler klare og 
ubetingede forpligtelser for medlemsstaterne. I sin 
dom af 22. december 1978 i Cohn-Bendit-sagen (5) 
har den øverste forvaltningsdomstol taget klart stil­
ling imod EF-Domstolens praksis og nægtet at 
O AJDA 1986.174. 
(2) Se dom af 13. december 1985 i sagen International Sales 
(Recueil Lebon, s. 377), efter EF-domstolens dom af 11. juni 
1983, Kommissionen mod Frankrig, sag 90/82, fastsættelse 
af salgspriser for forarbejdet tobak (Domssamlingen 
1983.2011). 
(J) Etudes et documents du Conseil d'État, juni 1987, s. 128 og 
129. 
(4) C.E. 19. november 1986, selskabet »SMANOR«, AJDA 
1986, s. 714 og 681. 
(5) Dalloz 1979, J. 155. Denne afgørelse ligger nu til grund for 
fast praksis ved Conseil d'État, se senest dens domme af 10. 
juni 1986, anpartsselskabet Société de courtage d'assurance 
Renouf og 16. juni, anpartsselskabet Cabinet Montout. tillægge artikel 6 i Rådets direktiv af 25. februar 
1964 umiddelbar retsvirkning. Alene på grundlag af 
ordlyden af EØF-Traktatens artikel 189 finder 
retten, at de nationale myndigheder »fortsat alene er 
kompetente til at afgøre, hvorledes direktiverne skal 
gennemføres, og selv under national domstolskon­
trol vælge de måder, hvorpå dette skal ske i national 
ret«. Som følge heraf »kan direktiver, hvor klare 
deres bestemmelser end måtte være i forhold til 
medlemsstaterne, ikke påberåbes af disses borgere til 
støtte for en klage over en individuel forvalt­
ningsakt«. 
Hvor der derimod er tale om administrative bestem­
melser, statueredes det i dommen i Cohn-Bendit-
sagen, at der kunne »fremsættes indsigelse mod 
lovligheden af administrative bestemmelser fastsat af 
den franske regering i medfør af direktiver«. Conseil 
d'État har anvendt denne grundsætning i sine 
domme af 28. september (6) og 7. december 1984 (7), 
hvorved retten ophævede en paragraf i en anordning 
af 1. oktober 1980 og fire ministerielle bekendtgø­
relser af 20. april 1982, der fandtes at stride mod de 
mål, der var fastlagt i Rådets direktiver af 
henholdsvis 18. juli 1977 og 2. april 1979. 
Som bemærket i indledningen er der kun spredt 
praksis i medlemsstaterne med hensyn til de følger, 
der skal drages af fællesskabsrettens umiddelbare 
retsvirkning, nemlig tilkendelse af skadeserstatning 
for det tab, som er lidt på grund af, at en national 
retsregel strider mod fællesskabsretten, førend 
ophævelsen af den pågældende regel. Dette skyldes 
formentlig delvis, at der i de fleste medlemsstater 
kun findes begrænsede muligheder for at opnå 
erstatning fra staten, særlig hvor skaden skyldes en 
handling fra lovgivningsmagtens side. 
I fransk ret anerkendes det i vidt omfang, at staten 
har erstatningsansvar for skade forvoldt ved admini­
strativt fastsatte bestemmelser, for så vidt disse kan 
anses for behæftet med ulovligheder, der skyldes 
fejl. 
De franske forvaltningsdomstole har haft lejlighed 
til at tilkende erstatning for overtrædelse af 
EF-regler. I sagen Alivar mod Ministeriet for uden­
rigshandel dømte forvaltningsdomstolen i Paris 
staten til at betale 1 961 250 francs til et italiensk 
(6) 28. september 1984, Confédération nationale des sociétés de 
protection des animaux, Revue trimestrielle de droit euro-
péen 1984, s. 759. 
(7) 7. december 1984, Federation francaise des sociétés de 
protection de la nature, sst. 1985, s. 187. 
Nr. C 330/154 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
firma, der havde lidt skade ved et forbud mod 
eksport af kartofler, der var nedlagt i henhold til et 
system for forudgående indgivelse af anmeldelse om 
eksport, som EF-Domstolen i mellemtiden havde 
fundet stridende med EØF-Traktatens artikel 34 ('). 
Under en ankesag anlagt af ministeriet fandt 
Conseil d'État, at denne foranstaltning var blevet 
truffet »under hensyn til almenvellet på baggrund af 
den herskende knaphed på kartofler på det franske 
marked »og at« den franske stat følgelig kun var 
erstatningsansvarlig over for dette selskab i medfør 
af reglerne om objektivt ansvar, dersom der førtes 
bevis for et unormalt og særligt tab, der kunne 
henføres til indgreb fra de franske myndigheders 
side«. Conseil d'État fandt imidlertid, at der forelå 
en sådan skade og stadfæstede det erstatningsbeløb, 
der var tilkendt i første instans. 
Det er dog slående at konstatere, at de franske 
forvaltningsdomstole i dette tilfælde ikke har 
anvendt de regler, som normalt gælder vedrørende 
ansvar for forvaltningsretlige handlinger, men den 
mere begrænsede ordning vedrørende ansvaret for 
love eller internationale aftaler, hvilket har gjort det 
muligt for domstolene at undgå at tage stilling til 
den pågældende retsakts lovlighed (2). 
4.1. Hvad angår præjudicielle forelæggelser sørger 
Kassationsretten omhyggeligt for at efterleve ånden 
og bogstavet i EØF-Traktatens artikel 177, der har 
til formål at sikre en ensartet retspraksis i Fælles­
skabet. 
Selv om dens afdeling for straffesager synes at 
udvise nogen tøven med hensyn til forelæggelse af 
præjudicielle spørgsmål (domme af 18. november 
1986, sag Burdet rn.fl. (3) og Poupon-sagen, dom af 
8. januar 1985, sag Malagutti (4) (5), har denne 
domstol som regel ikke tøvet med at anvende den i 
EØF-Traktatens artikel 177 onhandlede fremgangs­
måde og stedse anerkendt, at de svar, som fremkom 
fra EF-Domstolen, var bindende. Blandt eksempler 
(') Dom af 16. marts 1977 (Kommissionen mod Frankrig, sag 
nr. 68/76) Domssamlingen 1977.515. 
(2) Se D.S. 1986, s. 24. 
(3) Bulletin criminel, 1986, nr. 9, s. 852. 
C) D.S., 1985, s. 586. 
(5) Nogle dage efter dommens afsigelse indbragte politiretten i 
Dijon et præjudicielt spørgsmål af samme art for 
EF-domstolen (sag 54/85/Anklagemyndigheden mod Mire-
poix). fra den senere tid skal fremhæves dommene af 16. 
juli 1983, Generaldirektoratet for skatter og afgifter 
mod Humblot(6) og 10. december 1985 Toldvæ­
senet mod Roquette (7). 
4.2. Conseil d'État lagde derimod en særlig udstrakt 
opfattelse af »acte clair-teorien« til grund for ikke at 
følge EØF-Traktatens artikel 177. Dette begyndte 
med dom af 19. juni 1964 i sagen Pétroles Shell-
Berre (8), der angik en særlig vanskelig bestemmelse, 
nemlig EØF-Traktatens artikel 37. I den juridiske 
litteratur var man i øvrigt forbeholden over for 
dette ('). Siden da har Conseil d'État adskillige 
gange fastslået, at bestemmelser, der var tilstræk­
kelig omstridte til, at parterne og regeringens repræ­
sentant ønskede dem fortolket, var helt klare (10). 
Den udvidede opfattelse af acte-clair-teorien 
hersker dog ikke alene hos den øverste forvaltnings­
domstol i Frankrig. 
Et betydeligt mere alvorligt indgreb i grundsæt­
ningen om ensartethed i retspraksis kommer 
derimod til udtryk i ovennævnte domme af 22. 
september i Cohn-Bendit-sagen og 19. november 
1986 i Smanor-sagen, hvor Conseil d'État traf afgø­
relser, der var i strid med EF-Domstolens praksis 
uden på forhånd at søge denne ændret ved fornyet 
forelæggelse af fortolkningsspørgsmålet for denne. 
Endelig har Conseil d'État ved andre lejligheder 
undladt at rette sig efter en af EF-Domstolen afsagt 
dom i samme sag. I sine domme i sagerne O.N.I.C. 
mod Huileries de Pont-å-Mousson af 9. maj 
1980 (") og sagen O.N.I.C. mod Maiserie de la 
Beauce af 26. juli 1985 (12) har Conseil d'État 
nægtet at følge de af EF-Domstolen afsagte domme 
i præjudicielle sager, hvorunder EF-Domstolen 
havde begrænset følgerne af ugyldighed af visse 
EF-forordninger. 
Trods visse begrænsede tegn på en udvikling er 
Conseil d'État's indstilling stadigvæk uforenelig med 
EF-Domstolens retspraksis på en række betydelige 
(*) Bull. 1985, nr. 213. 
C) D.S. 1986, s. 250. Sidstnævnte afgørelse er så meget bemær­
kelsesværdig, som det spørgsmål, der blev forelagt 
EF-Domstojen, vedrørte følgerne af den ugyldighed af 
EF-forordninger, der var statueret ved EF-Domstolens dom 
af 15. oktober 1980 i en præjudiciel forelæggelsessag. 
Kassationsretten efterkom i modsætning til Conseil d'Etat i 
en sag af samme art, uden forbehold, den af EF-domstolen 
afsagte dom (se nedenfor). 
(•) R.D.P. 1964, s. 1018. 
(') Se professor Colliard's kritik af »L'obscure clarté de l'article 
37 CEE (D. 1964, Chr. 263)«. 
(10) Se senest afgørelse af 7. oktober 1987, procesfæljerne 
Genty, og afgørelse af 23. december 1987, Joseph Griesmar. 
(") AJDA 1980, s. 535. 
(") AJDA 1985, s. 615. 
30.-12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/155 
punkter. Kommissionen har for sit vedkommende 
rettet henvendelse til den franske regering for at 
formå denne til i det mindste at afbøde følgerne af 
dette retsstridige forhold og kraftigt henstillet, at 
forvaltningens repræsentant under behørig hensyn­
tagen til grundsætningen om magtadskillelse i det 
mindste går ind for synspunkter, der i det væsentlige 
stemmer overens med EF-Domstolens praksis under 
sager for Conseil d'Etat. 
7. IRLAND 
1. I modsætning til de fleste øvrige europæiske landes 
forfatninger indeholder den irske forfatning ingen 
bestemmelse, der gør det muligt at fastsætte begræns­
ninger i statens overhøjhed til fordel for en interna­
tional organisation. Man fandt det derfor i 1972 
nødvendigt at ændre forfatningen for at muliggøre 
Irlands tiltrædelse af Fællesskabet. Ved en folkeaf­
stemning den 10. maj 1972 vedtoges Third Amend-
ment of the Constitution Aet, 1972, hvori det hedder: 
»Ingen bestemmelse i denne forfatning bevirker ugyl­
dighed af de regler, handlinger eller foranstaltninger, 
som foretages af staten, og som er nødvendige som 
følge af dens medlemsskab af Fællesskabet, og er ej 
heller til hinder for at de regler, handlinger eller 
foranstaltninger, som fastsættes af Fællesskaberne 
eller deres institutioner, får bindende virkning i 
staten«. 
Da det irske parlament ratificerede Den Europæiske 
Fællesakt lykkedes det for en enkelt borger, hr. 
Crotty, ved en folkeafstemning at blokere depone­
ringen af ratifikationsdokumentet og efer forkastelse 
af hans klage ved High Court at opnå Supreme 
Court's dom for, at afsnit III i Fællesakten, hvorefer 
medlemsstaterne er forpligtet til politisk samarbejde i 
udenrigspolitiske forhold, stred imod forfatningen. 
Forpligtelsen til samordning og fælles bestræbelse på 
at nå frem til en fælles holdning på dette nye område, 
der ikke var med i de oprindelige Traktater, indebar 
en begrænsning af statens overhøjhed, som ikke var 
omfattet af forfatningsændringen af 1972. 
Derimod fandtes ratifikationen af de øvrige bestem­
melser i Fællesakten forenelige med forfatningen. 
I denne forbindelse måtte Supreme Court tage stilling 
til forfatningsmæssigheden af European Communities 
Aet 1986 og den lov, hvorved den nationale lovgiver 
påregnede at transformere Fællesaktens artikel 3, stk. 
1, afsnit II, artikel 31, artikel 32 og til dels artiklerne 
33 og 34. Retten fandt ingen forfatningsmæssig 
hindring for denne lovgivning, eftersom forfatnings­
ændringen af 1972 gav staten ret til ikke blot at 
tilslutte sig Fællesskaberne, således som de var i 1973, men tillige at acceptere ændringer i Traktaterne for så 
vidt disse ikke bevirker væsentlige ændringer af 
hverken Fællesskabernes omfang eller deres formål. 
Under hensyn til den af Supreme Court afsagte dom 
vedrørende afsnit III måtte man imidlertid afholde 
endnu en folkeafstemning om ændring af forfatningen 
med henblik på den irske regerings ratifikation af 
Fællesakten. Denne folkeafstemning fandt sted i maj 
1987, og da resultatet var positivt, kunne regeringen 
deponere ratifikationsdokumentet den 24. juni 1987. 
2. Efter tiltrædelsen er grundsætningerne om Fælles­
skabets forrang og umiddelbare retsvirkning ikke 
blevet anfægtet. 
3. Ej heller har de irske domstoles anvendelse af den 
præjudicielle forelæggelse givet anledning til særlige 
problemer. Her skal nævnes en dom afsagt af 
Supreme Court den 15. juni 1983 (i Campus 
Oil-sagen), hvori det fastsloges, at en af High Court 
truffet afgørelse om benyttelse af den EØF-Trakta-
tens artikel 177 omhandlede fremgangsmåde, ikke 
burde underkendes, idet denne var hensigtsmæssig 
under sagen. 
8. ITALIEN 
1. I Italien kan en lovs forfatningsmæssighed på samme 
måde som i Tyskland prøves selv længe efter vedta­
gelsen. Dette gælder også love om ratifikation af trak­
tater. De to domme nr. 98 af 27. december 1965 Acci-
aierie S. Michele (') og nr. 183 af 27. december 1973 i 
Frontinisagen (2) blev afsagt af forfatningsdomstolen 
på begæring af domstole, der havde givet udtryk for 
tvivl vedrørende forfatningsmæssigheden af de 
bestemmelser i EKSF- og EØF-Traktaterne, der 
tillægger EØF-Domstolen dømmende myndighed og 
Rådet og Kommission lovgivende myndighed og 
begrænser de italienske domstoles og det italienske 
parlaments beføjelser. Forfatningsdomstolen aner­
kendte, at Traktaterne var forenelige med forfat­
ningen af følgende to grunde: 
— i medfør af forfatningens § 11 »samtykker Italien 
på betingelse af ligestilling med de øvrige stater i 
de begrænsninger af dets overhøjhed, som er 
nødvendige til fordel for en retsorden, der sikrer 
fred og retfærdighed blandt nationerne« 
0) Foro italiano 1966, I, s. 8. 
(2) Foro italiano 1974, I, 314 og Giornale dei Tribunale 1974, 
409. 
Nr. C 330/156 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
— den måde, hvorpå Fællesskabet er struktureret og 
har ordnet udøvelsen af sine egne beføjelser hører 
under Fællesskabets retsorden, der er selvstændig i 
forhold til og adskilt fra den nationale retsorden, 
og således ikke omfattet at forfatningsmæssige 
bestemmelser, herunder de, der forbeholder staten 
udøvelsen af den dømmende og lovgivende 
myndighed. 
Ganske vist rejste forfatningsdomstolen spørgsmålet 
om, hvorvidt beskyttelsen af visse grundlæggende 
værdier ifølge denne, og da navnlig de grundlæg­
gende rettigheder ikke dannede grænser for de befø­
jelser, der kunne overføres, og for de i forfatningens 
artikel 11 omhandlede internationale organisationers 
beføjelser (dommen i sagen Acciaierie S. Michele). I 
dommen i Frontini-sagen besvares dette spørgsmål 
bekræftende, men det understreges: 
a) at Fællesskabets retsorden omfatter et system for 
retsbeskyttelse, der er karakteriseret ved samtlige 
de funktioner, som er tillagt EF-Domstolen, 
b) at det der udelukket, at de begrænsninger, som 
følger af overladelsen af suverænitetsbeføjelser til 
Fællesskabet »i Rom-Traktaten — der er under­
skrevet af lande, hvis retsordener er inspireret af 
retsstatsprincipperne, og som garanterer borgernes 
grundlæggende rettigheder — på nogen måde kan 
indebære, at EF's organer får tillagt en utilstedelig 
beføjelse til at krænke grundlæggende principper 
. . . eller umistelige menneskerettigheder«. 
c) »at man aldrig bør fortolke artikel 189 så fejlag­
tigt, og at den domstolskontrol, der udøves her 
ved retten i så tilfælde stedse består«, men stedse 
»skal angå traktatens forenelighed med de grund­
læggende rettigheder«, hvorimod »det er 
udelukket, at de enkelte forordninger kontrolleres 
her ved retten«. 
Denne løsning, der blev bekræftet ved dom nr. 170 af 
8. juni 1984 (se nedenfor), og som fjerner ethvert 
problem, så længe de grundlæggende rettigheder 
respekteres i Fællesskabets retsorden, kan sammen­
lignes med den løsning, som har været gældende i 
Tyskland efter Bundesverfassungsgericht's dom af 22. 
oktober 1986. 
2. I Italien havde man i begyndelsen i retspraksis store 
vanskeligheder med at få anerkendt, at fællesskabs­
retten har forrang frem for senere nationale love. 
Efter en fjendtligt indstillet dom, nemlig nr. 14 af 7. 
marts 1964 i sagen Costa mod Enel (x) begyndte 
0) Foro italiano 1964, I, 465. forfatningsdomstolen en »lang vandring« frem mod 
anerkendelsen af dette princip. Dommen af 27. 
december 1973 i Fontini-sagen (se nr. 1) løste vel ikke 
alle problemerne, men lagde dog grundstenen til 
denne anerkendelse. Den efterfulgtes af dom nr. 232 
af 30. oktober 1975 i ICIC-sagen, som ligeledes blev 
afsagt af forfatningsdomstolen (2). Det princip, som 
retten lagde til grund, gik ud på, at en lov, der er 
uforenelig med fællesskabsretten, strider mod den 
ovenfor citerede § 11 i forfatningen, hvorfor den kan 
og skal erklæres forfatningsstridig, men dette betyder 
tillige, at den ret, der påkender sagen, ikke har befø­
jelse til at tilsidesætte en national lov, der ikke er 
forenelig med fællesskabsretten. 
Den skal blot indbringe sagen for forfatningsdom­
stolen, for at denne kan fastslå, at loven strider imod 
forfatningen. Denne løsning, der er særdeles uprak­
tisk, og — som understreget af EF-Domstolen i dens 
dom af 9. marts 1978 i sag 106/77, Simmenthal — 
ikke er forenelig med grundsætningerne om fælles­
skabsrettens umiddelbare retsvirkning og forrang, blev 
endelig forladt i dom nr. 170 af 8. juni 1984 i 
Granital-sagen (3), der er den sidste etape i denne 
udvikling i retspraksis. Med støtte i den indre rets­
orden giver forfatningsdomstolen afkald på udøvelse 
af kontrol med overenstemmelsen mellem en national 
lov og EF-forordning. Den interne lov griber ikke ind 
i det område, der er omfattet af fællesskabsretten, og 
EF-forordningen skal således altid anvendes, enten 
den er givet før eller efter almindelige love, der er 
uforenelige med forordningen. Den nationale dommer 
skal benytte den præjudicielle forelæggelsesprocedure 
i tilfælde af vanskeligheder i retsanvendelsen. 
Forfatningsdomstolen har i senere domme yderligere 
bekræftet dette omslag i praksis. 
Denne nye retning i praksis ved forfatningsretten er 
blevet fulgt i en lang række domme afsagt af Kassa-
tionsretten, hvori denne systematisk har brugt sin 
beføjelse til direkte at fastslå, at en national lov var 
uforenelig med fællesskabsretten, og derfor undlade 
at anvende den nationale lov i sager, som den havde 
fået forelagt (4). 
(2) Foro italiano 1975, I, s. 2661 og Revue trimestrielle de droit 
européen 1976.271. 
O Foro italiano 1984, I. s. 2063. 
(4) Se for eksempel følgende domme afsagt af Kassationsretten, 
der går fællesskabsretten imod i et spørgsmål om konflikt 
mellem denne og lovdekret nr. 688 af 1982: nr. 5129 af 18. 
10. 1985, nr. 5235 af 24. 10. 1985, nr. 2145 af 26. 3. 1986, 
nr. 2145 af samme dato, nr. 2339 af 4. 4. 1986, nr. 2415 af 7. 
6. 1986, nr. 2425 af samme dato, nr. 2717 af 16. 4. 1986, nr. 
3061 af 7. 5. 1986, nr. 3339 af 20. 5. 1986, nr. 4063 af 18. 6. 
1986 og nr. 4761 af 25. 7. 1986. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/157 
3. Hvad angår direktivers umiddelbare retsvirking er der 
endnu megen tøven, navnlig ved Kassationsretten 
(domme af 21. juli og 7. oktober 1981 (')) og 6. maj 
1980 (2). 
4. Hvad angår samarbejdet mellem de nationale 
domstole og EF-Domstolen bemærker man en vis 
utilbøjelighed hos den øverste forvaltningsdomstol 
med hensyn til benyttelse af præjudicielle forelæg­
gelser. 
Derimod har forfatningsdomstolen styrket 
EF-Domstolens praksis ved i sin dom nr. 113 af 23. 
april 1985 i BECA-sagen (3), at domstolenes pligt til 
at give umiddelbart anvendelige bestemmelser i fælles­
skabsretten forrang frem for selv nyere nationale love, 
som er fastslået i forfatningsdomstolens dom af 8. juni 
1984 i Granital-sagen (se nr. 2) ligeledes gælder, når 
den nationale lov strider imod et princip, der er fast­
slået af EF-Domstolen ved fortolkning af fællesskabs­
retten under en præjudiciel forelæggelse. 
9. LUXEMBOURG 
Hvad angår spørgsmålet om fællesskabsrettens forrang 
retter de luxembourgske domstole sig efter en dom 
afsagt af landets højesteret den 24. juli 1954 (4), hvori det 
anerkendtes, at en traktat er »af en højere orden .. ., og 
at en international retsregel i tilfælde af konflikt mellem 
bestemmelserne i en traktat og en senere national lov 
skal havde forrang frem for den nationale lov« (på 
fællesskabsrettens område henvises til dom afsagt af den 
øverste forvaltningsdomstol den 21. november 1984 i 
sagen Bellion mod Ministeriet for forvaltningsanlig-
gender (5). Ligeledes har de luxembourgske domstole 
udtrykkelig anerkendt, at fællesskabsretten har umiddel­
bare retsvirkninger (dom afsagt den 21. november 1984 
af den øverste forvaltningsdomstol, jf. ovenfor, og dom 
afsagt den 2. maj 1985 af appelretten i sagen B.N.P. mod 
Stoffel (6). De luxembourgske domstoles benyttelse af 
præjudicielle forelæggelser har ikke givet anledning til 
særlige problemer. 
(*) Dommene nr. 4686 og 5266. Kassationsretten bekræfter her, 
at direktiver alene er bindende for medlemsstaterne, og at de 
ikke har nogen umiddelbar virkning i den nationale rets­
orden. Enhver divergens mellem nationale bestemmelser og 
bestemmelserne i et direktiv henhører efter Kassationsrettens 
opfattelse under statens internationale ansvar. 
(2) Dom nr. 504. Den øverste forvaltningsdomstol siger her 
udtrykkeligt, at »enhver tvist vedrørende en stats forpligtelse 
til at tilpasse sin lovgivning efter EØF-direktiverne henhører 
under de internationale domstoles (»ordret citat«) kompe­
tence«. 
(3) Foro italiano 1985, I, s. 1600. 
O Pas. Lux., XVI, s. 150. 
O Pas. Lux., XXVI, s. 174. 
(6) Pas. Lux., XXVI, s. 273. 10. NEDERLANDENE 
1. Grundsætningen om, at traktater og afgørelser truffet 
af internationale organisationer har forrang frem for 
nationale love er udtrykkelig nedfældet i § 94 i forfat­
ningen af 1983. Ifølge denne bestemmelse anvendes 
en national retsregel alene, hvis den ikke er uforenelig 
med »self-executing«-bestemmelser (bestemmelser 
med umiddelbar retsvirkning) i traktater eller afgø­
relser truffet af internationale organisationer. Sådanne 
bestemmelser har ifølge forfatningens § 93 først rets­
virkning, efter at de er blevet bekendtgjort. Hvad 
angår fællesskabsbestemmelser er offentliggørelse i 
EF-Tidende tilstrækkelig (7). 
De øverste domstole i Nederlandene har anerkendt, 
at fællesskabsretten har forrang enten i kraft af sin 
særlige beskaffenhed (8) eller i medfør af § 94 (9). Den 
forrang samt den afledte fællesskabsrets og selv direk­
tivers umiddelbare retsvirkning har ikke givet anled­
ning til særlige vanskeligheder ved de nederlandske 
domstole (10), 
2. Ej heller har de nederlandske domstoles benyttelse af 
præjudicielle forelæggelser givet anledning til større 
problemer fra et europæisk synspunkt. Hoge Raad er 
hidtil kun helt undtagelsesvis tyet til acte-clair 
teorien (u). Yderligere har et spørgsmål, der har været 
forelagt samme domstol, affødt det første eksempel på 
teorien om acte »éclairé« (12), det vil sige en teori, 
hvorefter en national domstol ikke er forpligtet at 
forelægge EF-Domstolen et spørgsmål, hvorom denne 
allerede har haft lejlighed til at udtale sig. 
11. PORTUGAL 
Der ligger en teoretisk risiko i, at den portugisiske 
forfatning af 1976 som ændret i 1982 åbner mulighed for 
O § 7 i lov af 22. juni 1961, Stb. 207. 
(') Dom afsagt af Kassationsrettens afdeling for straffesager 
den 18. 5. 1962 (Bosch), N.J. 1965, nr. 115. EØF-traktatens 
artikler 85 og 86 har umiddelbar retsvirkning. 
(') Centrale Raad van Beroep 19. 11. 1963 og Tarief 
Commissie 21. 12. 1965 som gengivet hos G. BEBR, How 
supreme is Community Law?, i Common Market Law 
Review 1974, nr. 3. 
(1C) Præsidenten for byretten i Haag har endog pålagt den natio­
nale logivningsmagt at gennemføre det tredje direktiv om 
social sikring (ligebehandling af mænd og kvinder), da dette 
indeholdt regler, der havde umiddelbar retsvirkning, og 
fristen for dets gennemførelse var udløbet. Denne dom blev 
ophævet, fordi den var i strid med magtadskillelsesprin-
cippet, se NJ 1985, s. 262-263. 
C1) H. R. dom af 20. februar 1985, BNB 1985/128. Yderligere 
oplysninger findet hos M. R. Mok, Experience of the 
netnerlands Courts in applying the preliminary proceedings 
of Article 177 CEE, Papers of the Asser Institute Collo-
quium on European Law, 15th Session 1985. 
(") Sagerne nr. 28, 29, 30/62/1963/ECR, s. 31 (Da Costa & 
Schaake). 
Nr. C 330/158 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
efterfølgende kontrol af forfatningsmæssigheden af 
bestemmelser i traktater eller internationale overenskom­
ster (§ 280). Man tør dog antage, at den portugisiske 
forfatningsdomstol i lighed med forfatningsdomstolene i 
Italien og Tyskland vil forkaste enhver indsigelse om 
fællesskabsbestemmelsers uforenelighed med forfat­
ningen, dersom sådanne gøres gældende for den. 
Den portugisiske forfatning tillægger udtrykkelig folke­
rettens regler umiddelbar retsvirkning (§ 8). Ud fra 
denne bestemmelse har retspraksis i almindelighed aner­
kendt grundsætningen om, at folkeretlige regler har 
forrang frem for nationale regler (se for eksempel forfat­
ningsdomstolens dom af 19. juni 1984 i sag nr. 
107/83 C). 
Fællesskabsrettens forrang og umiddelbare retsvirkning 
er utvetydigt blevet fastslået i den hidtil eneste dom, der 
er afsagt i Portugal (af appelretten i Coimbra den 30. juli 
1986) (2). 
Hvad angår præjudicielle forelæggelser er det endnu alt 
for tidligt at udtale sig, idet intet spørgsmål endnu er 
blevet rejst. 
12. DET FORENEDE KONGERIGE 
1. Britisk praksis på traktatområdet bygger på en skarp 
adskillelse mellem den udøvende myndigheds og den 
lovgivende myndigheds beføjelser. Indgåelsen af en 
traktat henhører alene under Kronen, men en traktat 
har alene internationale retsvirkninger, medmindre 
parlamentet medvirker. For at en traktat skal have 
retsvirkninger i national ret, må der vedtages en lov i 
parlamentet. Med henblik på tiltrædelsen af Fælles­
skaberne måtte tiltrædelsestraktaten således dels ratifi­
ceres af dronningen og dels vedtages af parlamentet i 
form af European Communities Aet, hvorved Trakta­
terne indførtes i den interne retsorden. Der var tale 
om overvindelse af vanskelighederne ved gennemfø­
relsen af fællesskabsretten i forbindelse med den 
dualistiske tradition og grundsætningen om, at intet 
parlament kan binde fremtidige parlamenter. § 2, stk. 
1 i European Communities Aet knæsætter grundsæt­
ningen om fællesskabsrettens umiddelbare retsvirk­
ninger. Grundsætningen om fællesskabsrettens 
forrang fremgår pragmatisk af § 2, stk. 4, hvorved 
myndighederne forpligtes til at fortolke og anvende 
selv nyere nationale regler i lovgivningen, på en sådan 
(') DR II, 29. december 1984, s. 11.681. 
(2) Det er interessant at bemærke, at der under den pågældende 
sag var tale om et direktiv, som endnu ikke var blevet 
gennemført i portugisisk ret. måde, at fællesskabsretten får fuld virkning. § 3, stk. 
1, der foreskriver pligt til løsning af fællesskabsretlige 
spørgsmål i overensstemmelse med de af EF-
Domstolen afsagte domme, fastslår ikke blot grund­
sætningen om ensartethed i retspraksis, men styrker 
tillige fællesskabsrettens umiddelbare anvendelighed 
og forrang i form af grundsætninger, der er fastslået 
ved de af EF-Domstolen afsagte domme. Det eneste 
svage punkt i denne konstruktion er, at European 
Communities Aet også kan ophæves eller ændres af 
parlamentet. 
Ved domme af 27. februar 1971 i sagerne Blackburn 
mod Attorney General (3) og 1972 McWhirter mod 
Attorney General (4) forkastede Court of Appeal to 
klager over tiltrædelsesproceduren i sager, hvoraf den 
første var anlagt på gundlag af den delvise og uigen­
kaldelige afgivelse af overhøjhed, og den anden på 
påstået uforenelighed med Bill of Rights af 1688. Ved 
dom af 7. marts 1975 i sagen Gibson mod Lord Advo-
cate (5) forkastede Court of Session i Skotland en 
klage over European Communities Aet, der beteg­
nedes som stridende mod Aet of Union af 1707. 
2. Fællesskabsrettens forrang bekræftes af de britiske 
domstole ved henvisning til European Communities 
Aet. Den første dom i denne retning er High Court, 
Chancery Division's dom af 27. november 1973 i 
sagen Aero Zipp Fasteners mod Y.K.K. Fasteners (6). I 
dom afsagt af Court of Appeal den 27. april 1978 i 
sagen Shields mod Coombes (7) henviser Lord 
Denning ikke til § 2, stk. 4, men § 3, stk. 1, hvorefter 
domstolene er forpligtet til at følge de grundsæt­
ninger, der er fastslået af EF-Domstolen, herunder 
fællesskabsrettens umiddelbare retsvirkninger og 
forrang. I Court of Appeal's dom af 19. juli 1979 i 
sagen Macarthys mod Smith (8) fastslår Lord Denning 
på ny dette princip, men i et »obiter dictum« 
bemærker han dog følgende: »Dersom det en dag 
skulle hænde, at Parlamentet bevidst vedtager en lov i 
den hensigt at tilsidesætte Traktaten eller en hvilken 
som helst bestemmelse i denne, og dersom Parla­
mentet giver udtrykkeligt udtryk herfor, ville jeg 
skønne, at vore domstole er forpligtet til at følge 
denne lov«. Dette forbehold synes dog nærmest udtalt 
af veneration for det traditionelle princip om Parla­
mentets suverænitet. Det tænkte tilfælde har i hvert 
fald endnu ikke foreligget. 
At EØF-Traktaten skal overholdes i tilfælde af 
åbenlys konflikt med en nyere lov er klart fastslået af 
House of Lords i dom af 22. april 1982 i sagen 
Garland mod British Rail Engineering ('). 
(3) Common Market Law Reports 1971, 784. 
(4) Samme værk 1972, s. 882. 
O Samme værk 1975.563. 
(6) Samme værk 1973, s. 819. 
O 1 Weekly Law Raports 1978.1408. 
(") 3 ALL. E.R., s. 325, sag nr. 129/79 pg »The Times« 18. 4. 
1980. 
O (1982) 2 Weekly Law Reports, s. 918. 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/159 
Man taler dog ikke her særlig om forrang. Lord 
Diplock bemærker ganske enkelt, at man i videst 
muligt omfang skal fortolke lovene i overensstem­
melse med internationale forpligtelser (og at dette så 
meget mere gælder de forpligtelser, der følger af de 
EF-Traktater, som er omfattet 'af § 2 i European 
Communities Aet). Og den omstridte bestemmelse 
kunne »uden at gøre unødig vold på sædvanlig sprog­
brug« fortolkes i overenstemmelse med Traktaten. 
3. De britiske dommere har ikke i almindelighed haft 
vanskeligheder ved at anvende grundsætningen om 
umiddelbar retsvirkning. 
I sin anerkendelse af den umiddelbare retsvirkning er 
man dog ikke gået så langt som til at tilkende erstat­
ning i anledning af, at en almindelig retsakt stred mod 
Traktaterne. I sin dom af 1985 i sagen Bourgoin mod 
Ministry of Agriculture, Fisheries and Food (') forkas­
tede Court of Appeal et erstatningskrav, der var 
fremsat af producenter og importører af franske 
kalkuner, der havde lidt tab ved et forbud udstedt af 
landbrugsministeren, angiveligt af sundhedsmæssige 
grunde, men i realiteten i strid med EØF-Traktatens 
artikel 30. Retten begrundede sit resultat med, at 
engelsk ret ikke hjemlede erstatningsansvar for rege­
ringen under disse omstændigheder og bemærkede i 
øvrigt, at også EF-Domstolen begrænser EF-institu-
tionernes ansvar. Sagsøgerne appelerede dommen til 
House of Lords, men inden der blev afsagt dom i 
sagen, accepterede de udenretsligt en godtgørelse på 
ca. £ 3,5 mio. 
4. I begyndelsen tøvede de britiske dommere noget med 
at benytte den præjudicielle forelæggelse, men 
herefter har de meget ofte forelagt sager for 
EF-Domstolen med henblik på fortolkning af 
EF-bestemmelser, særlig (stillet over for nationale 
love, der ikke var forenelige hermed) for at få konsta­
teret, om disse havde umiddelbar retsvirkning. De 
britiske domstole ønsker således at støtte sig til 
EF-Domstolens autoritet, førend de tilsidesætter en 
lov givet af Parlamentet. 
Hvad angår respekten for de af EF-Domstolen 
afsagte domme findes der et tilfælde, hvori en 
domstol tilsyneladende ikke har rettet sig efter en 
sådan dom (dommen af 1980 i sagen Santillo mod 
Home Secretary) (2), men det synes dog, som om den 
nationale domstol har afgjort sagen inden for 
rammerne af et skøn, som var overladt den af 
EF-Domstolen. 
C) (1985) 3 Weekly Law Reports, s. 1027. 
(2) Common Market Law Reports, 7. oktober, s. 212. III. Konklusioner 
Uden et loyalt samarbejde fra de nationale domstole 
havde bestemmelserne i Traktaterne og de af Fælles­
skabets institutioner udstedte retsakter ikke kunnet 
gennemføres tilfredsstillende. Men for at sikre dette 
samarbejde — med myndigheder, der er så uafhængige 
som de dømmende myndigheder — måtte disse forstå 
meningen med den nye fællesskabsretlige virkelighed og 
gå ind for de forandringer, den medførte. 
Dette var ikke let. Staterne havde aldrig før accepteret så 
væsentlige begrænsninger i deres overhøjhed. I lande 
med dualistiske traditioner, som for eksempel Tykskland, 
Italien eller Det Forenede Kongerige, men tillige i andre 
lande, var det ikke let fuldt ud at acceptere, at fælles­
skabsretten havde direkte retsvirkninger og forrang frem 
for national ret. I intet land accepterede de øverste 
domstole særlig villigt forpligtelsen til at anmode en 
anden domstol, der stod uden for deres retsorden, om 
fortolkning af disse bestemmelser og senere rette sig efter 
denne fortolkning. 
Dette er forklaringen på visse domstoles modstand, for 
eksempel den tyske forfatningsdomstols krav om befø­
jelser til at erklære EF-retsakter uanvendelige, dersom de 
gør indgreb i grundlæggende rettigheder, den italienske 
forfatningsdomstols oprindelige vægring, og det franske 
Conseil d'Etats forsatte vægring ved at anerkende fælles­
skabsrettens forrang, den alt for vidtgående brug af acte-
clair-teorien, den manglende tilbøjelighed til at accep­
tere, at direktiver har umiddelbare retsvirkninger, 
Conseil d'État's og Bundesfinanzhofs vægring ved at 
anerkende, at visse afgørelser truffet af EF-Domstolen 
har bindende virkning. 
I dag er de fleste at disse afvigende holdninger forladt. 
Tilbage står nogle rester af mindre betydning, som for 
eksempel overdreven brug af »acte-clair-teorien«, andre 
udelukkelsesmåder, som for eksempel den der anvendes 
af Bundesfinanzhof og endelig det franske Conseil 
d'État's velkendte utilbøjelighed til at give fællesskabs­
retten forrang frem for nyere love og acceptere visse 
afgørelser afsagt af EF-Domstolen. 
Det indtryk, man får af det samlede billede, er således 
ganske positivt, og dette gælder i endnu højere grad, hvis 
man sammenligner forholdene i dag med den vaklen, der 
sås i begyndelsen. Man kan således i dag efter så mange 
år se, at der er gjort væsentlige fremskridt. 
Det må dog erkendes, at der endnu findes konfliktsitua­
tioner, der giver anleding til betænkeligheder. Man kan 
herefter spørge, hvorledes Kommissionen kan råde bod 
herpå. 
Nr. C 330/160 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
I sin stillingtagen over for medlemsstaterne, herunder i 
medfør af EØF-Traktatens artikel 169, vogter Kommis­
sionen sig for at anfægte den dømmende myndigheds 
uafhængighed. Den begrænser sig til dels at kræve, at 
regeringernes repræsentanter under retssager forsvarer 
standpunkter, der er i overensstemmelse med fælles­
skabsretten, og dels at regeringerne, dersom de nationale 
domstole afviger herfra, træffer de nødvendige foran­
staltninger til fjernelse af former for praksis, som er 
uforenelige med fællesskabsretten. 
Kommissionen fremmer i øvrigt en udvikling i den 
rigtige retning af de nationale domstoles praksis ved 
støtte til udarbejdelse af afhandlinger, publikation af artikler, afholdelse af konferencer, kollokvier og debatter 
med det formål at informere og overbevise dommerne i 
medlemsstaterne. Siden 1986 er Europa-Parlamentet 
ligeledes blevet holdt underrettet om vigtige domme 
afsagt af de øverste nationale domstole i et kapitel i 
årsberetningen, der særlig handler om dette emne. 
Disse bestræbelser må fortsættes med uformindsket 
styrke for at forbedre forholdene, navnlig med henblik 
på skabelsen af det store marked, idet det er uomgænge­
ligt nødvendigt, at de, som virker på dette, kan hånd­
hæve fællesskabsreglerne under sager for deres nationale 
domstole.