Nr. C 120/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 91 
som samme organisation er ved at lægge sidste hånd ser, som man kunne have forventet at finde i dette 
på, indeholder mange nyttige og relevante bestemmel- bilag. 
Bryssel, den 20. marts 1991. 
Fran?ois STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om Kommissionens grønbog om udviklingen af den europæiske standardisering: 
aktion med henblik på hurtigere teknologisk integration i Europa 
(91/C 120/09) 
Kommissionen besluttede den 8. november 1990 under henvisning til EØF-traktatens 
artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om Kommissionens 
grønbog om udviklingen af den europæiske standardisering: indsats med henblik på hurtigere 
teknologisk integration i Europa. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede K. de Knegt til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
8. marts 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 285. plenarforsamling, den 20. marts 1991 
med 7 stemmer imod og 12 hverken for eller imod følgende udtalelse. 
1. Indledning 
1.1. Standardiseringens betydning for realiseringen 
af det indre marked, via afskaffelse af de tekniske 
samhandelshindringer, kan næppe undervurderes; den 
skaber mulighed for større produktivitet, en mere kon­
kurrencedygtig økonomi og et større valg for forbruger­
ne. Større produktsikkerhed og bedre beskyttelse af 
arbejdstagernes sundhed skal ses i sammenhæng 
hermed. 
1.2. Standardisering resulterer i økonomiske fordele, 
fordi man undgår en række omkostninger, når man 
ikke længere skal fremstille særskilte produktserier til 
de forskellige markeder. Disse omkostninger var ikke 
gennemsigtige nok til, at de kunne anslås i Cecchini-
rapporten, men der hersker ingen tvivl om, at de er 
store. 1.4. Den såkaldte »gamle metode« til afskaffelse af 
tekniske samhandelshindringer indeholdt detaljerede 
specifikationer med sigte på harmonisering af medlems­
staternes bestemmelser. Denne vægt på detaljer blev 
opgivet med den »nye metode« (*), hvorefter der udeluk­
kende fastlægges »væsentlige krav«, som så via EF-
direktiver optages i medlemsstaternes lovgivning. 
1.4.1. Både nationale og »harmoniserede« standar­
der bidrager til, at produkterne opfylder de væsentlige 
krav; når der henvises til en harmoniseret standard, 
opstår der en formodning om overensstemmelse med 
de væsentlige krav. 
1.4.2. Standarder, som viser sig ikke at opfylde betin­
gelserne om overenstemmelse med de væsentlige krav, 
skal trækkes tilbage og erstattes. 
1.3. I EØF-Traktaten fastsættes Rådets og Kommis­
sionens lovmæssige beføjelser vedrørende regulering af 
bl.a. frie varebevægelser på det indre marked. (!) EFT nr. C 136 af 4. 6. 1985. 
6. 5. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 120/29 
1.5. På europæisk plan udarbejder Den europæiske 
Standardiseringsorganisation (CEN), Den europæiske 
Komité for elektroteknisk Standardisering (Cenelec) og 
Det europæiske Institut for Telestandarder (ETSI) på 
anmodning af Kommissionen normer for en lang række 
produkter; disse normer beror på de væsentlige krav, 
som er nedfældet i direktiverne efter den nye metode. 
1.6. Når der ikke findes europæiske standarder, er 
dette imidlertid ikke ensbetydende med, at der ingen 
regler findes overhovedet. Visse standarder hænger 
imidlertid så direkte sammen med sikkerhed og sund­
hed, at det i praksis ville være for vanskeligt, ja endog 
måske farligt, at tillade handel med denne type produk­
ter, for hvilke der ikke er fastsat harmoniserede stan­
darder. 
1.7. Derfor er det af hensyn til forbedring af 
sundheden, sikkerheden og miljøet af stor betydning 
for en vellykket genemførelse af det indre marked, at 
der findes europæiske (og om muligt internationale) 
standarder. Den nuværende situation med hensyn til 
fastsættelse af europæiske standarder er nok blevet 
bedre, men er dog alligevel utilfredsstillende, hvis det 
indre marked skal kunne gennemføres. 
1.8. Siden 1985 er der, som bebudet i »Hvidbogen« 
om gennemførelse af det indre marked, blevet godkendt 
en række vigtige direktiver i Rådet (f.eks. om maskiner, 
legetøj, trykbeholdere, personlige værnemidler). 
1.9. Det fremgår tydeligt af disse direktiver, at det er 
nødvendigt at udarbejde standarder, f.eks. i forbindelse 
med produkternes udformning, for at nå frem til et højt 
beskyttelsesniveau for sundhed, sikkerhed og miljø, jf. 
kravene i Den europæiske fælles Akt. Standarder er 
frivillige, medmindre de er gjort obligatoriske i henhold 
til specifikke, bindende foranstaltninger. ØSU peger på 
behovet for yderligere frivillig standardisering i den 
sektor, som ikke er »reguleret via forordninger«. Disse 
standarder er nødvendige af hensyn til højere produkti­
vitet, en passende udvikling af økonomien og et bredere 
valg for forbrugerne. 
2. Kommissionens initiativ 
2.1. Gennem de forløbne år har Kommissionen og 
Det økonomiske og sociale Udvalg lagt vægt på: 
— opbakning om den nye metode som led i tilvejebrin­
gelsen af ét fælles marked, 
— det nødvendige i en velafbalanceret repræsentation 
af producenternes og forbrugernes (herunder de en­
delige forbrugeres og arbejdstagernes) interesser, 
hvilket er en absolut forudsætning for at kunne 
rydde handelshindringer af vejen samt en garanti 
for et højt sikkerhedsniveau. 
2.2. I sin udtalelse (*) (27. september 1989) om rap­
porten om virkningen af dirketiv 83/189/EØF (2) udtalte 
(J) EFT nr. C 298 af 27. 11. 1989. 
(2) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983. ØSU, at det så frem til en meddelelse fra Kommissionen, 
hvori der gøres status over fremskridtene med hensyn til 
standardisering på det indre marked og forbindelserne 
mellem Kommissionen og de europæiske standardise­
ringsorganisationer. 
2.3. ØSU udtrykker derfor tilfredshed med Kommis­
sionens initiativ til fremme af en debat på EF-plan 
om den europæiske standardisering. Her, fem år efter 
vedtagelsen af Rådets resolution om standardisering og 
med udgangspunkt i den »nye metode«, er det på tide, 
at der på europæisk og nationalt plan anstilles nye 
overvejelser over standardiseringsorganernes rolle og 
arbejde, beslutningsproceduren vedrørende europæiske 
standarder samt den rolle, som spilles af de parter, der 
er inddraget i denne procedure. Det er ligeledes på tide 
at se nærmere på de finansielle forbindelser og det 
praktiske samarbejde mellem Kommissionen og stan-
dardiseringsorganerne. 
2.4. Initiativet er særligt vigtigt på baggrund af den 
praktiske gennemførelse af de direktiver, som er udstedt 
på basis af artikel 100 A i overensstemmelse med Rådets 
afgørelse om den nye metode. 
2.5. I disse direktiver forudsættes det, at de europæi­
ske standarder er i overenstemmelse med EF-traktaten; 
disse standarder er af allerstørste betydning for en opti­
mal gennemførelse af det indre marked. 
2.6. Direktiver og europæiske standarder udgør ram­
men for produktudvikling og sikkerhed. Uden en sådan 
ramme kan resultatet blive standarder på et lavere 
niveau, eller at medlemsstaterne får mulighed for at 
udvikle egne standarder. Og de vil ikke altid være i 
tråd med den udvikling, som ønskes på europæisk plan. 
2.7. Det hedder i grønbogen, at »alle fremtidige euro­
pæiske standarder bør eksistere i kraft af sig selv, og 
deres anvendelse bør ikke være betinget af indførelse 
på nationalt plan« (punkt 83). Det er helt legitimt. De 
enkelte lande bør dog, inden for Traktatens grænser, 
frit kunne anvende sikkerhedsstandarder samt arbejds­
tager-, forbruger- og miljøbeskyttelsesstandarder, der 
er strengere end de europæiske, forudsat at de ikke 
fører til illoyal konkurrence. 
2.8. Det er vigtigt, at standardiseringen først og 
fremmest tilrettelægges på internationalt plan. Dermed 
undgås det, at de enkelte lande beskytter sig kunstigt 
mod den internationale konkurrence. Standardiserings-
misbrug på nationalt plan kan således føre til protektio­
nisme. Det er også på internationalt plan, det må afgø­
res, hvor den berettigede standardisering holder op, og 
hvor protektionismen begynder. 
Nr. C 120/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 91 
3. Evaluering af den aktuelle situation 
3.1. ØSU påskønner Kommissionens evaluering af 
CEN's og Cenelec's aktiviteter, som Kommissionen 
ikke anser for tilstrækkeligt fleksible. For at kunne 
konkretisere de standarder, som Kommissionen har 
bedt om at få udarbejdet, bør CEN/Cenelec ifølge ØSU 
gives mulighed for at arbejde mere effektivt. 
3.2. De nationale myndigheder forventer nemlig af 
standardiseringsorganerne, at der er tale om offentlig­
hed med hensyn til standardiseringen, og de forventer 
enighed derom mellem alle berørte parter. 
3.3. ØSU mener, at disse krav også skal gælde på 
europæisk plan, hvor offentlighedsgraden ved ud­
formningen af europæiske standarder for øjeblikket er 
utilstrækkelig, idet der skal tages hensyn dels til den 
grundlæggende rolle, som de europæiske standarder 
spiller i forbindelse med gennemførelse af Ef-lov-
givningen, og dels til det faktum, at en række områder, 
som i fremtiden vil falde ind under standarderne, i 
øjeblikket i flere medlemsstater er reguleret ved lov eller 
af paritetisk sammensatte instanser. 
3.4. Desuden henviser ØSU til Traktatens 
artikel 100 A, som fastsætter, at Kommissionen som 
udgangspunkt skal benytte et højt beskyttelsesniveau 
ved fastsættelse af standarder af høj kvalitet, som sikrer 
arbejdstagerne og forbrugerne en stadig større grad af 
sikkerhed. Der skal altså være tale om standarder, som 
kan garantere fremgang. 
4. Koordinering og indberetning 
4.1. Med hensyn til udarbejdelsen af standarder er 
det i dag ikke muligt for nogen af de involverede parter 
at danne sig et fuldstændigt overblik over standardise-
ringsorganernes arbejde, fordi det skorter på et integre­
ret dokumentationssystem og en koordineret indberet­
ning om de opnåede fremskridt. 
4.2. Det bør derfor tilstræbes snarest at afstemme 
CEN's, Cenelec's of ETSI's arbejdsprogrammer efter 
hinanden, så overlapninger og modstridende normer 
undgås. De til rådighed stående midler bør forbedres, 
så etableringen af standarder kan fremskyndes. 
4.3. I denne forbindelse kan det være af betydning 
at få oprettet den nævnte europæiske standardiserings-
database, som bl.a. skal omfatte en oversigt over dispo­
nible kilder, bibliografiske data vedrørende nationale 
og europæiske standarder samt oversigter over igangs-
værende standardiseringsaktiviteter. Det henstilles, at 
databasen udstyres med et brugervenligt standardsprog 
til burg ved søgning i basen. Databasens indhold bør i 
princippet være tilgængeligt på alle officielle EF-sprog. 5. Medindflydelsen ved fastlæggelsen af standarder 
5.1. Da det er nødvendigt, at der hersker enighed om 
standarderne, lægger ØSU vægt på, at EF må kræve 
af CEN's standardiseringsudvalg, at der tilvejebringes 
enighed mellem alle af standardiseringen berørte parter 
(herunder forbrugerne og arbejdsmarkedets parter) ved 
hjælp af medinddragelse i praksis. 
5.2. Dette behov for arbejdsmarkedsparternes med­
indflydelse fremhæves i en række direktiver, som Rådet 
har vedtaget. 
5.3. Hvad dette punkt angår, finder ØSU det meget 
uheldigt, at arbejdsmarkedsparterne og forbrugerre­
præsentanterne står næsten helt uden for i langt hoved­
parten af medlemsstaterne, samt at det i dag er næsten 
umuligt for standardiseringsorganerne at inddrage alle 
berørte parter i deres arbejde. ØSU anmoder derfor 
Kommissionen og medlemsstaterne om at være mere 
opmærksomme på en styrkelse af den rolle, som tilkom­
mer alle berørte parter, og dermed modvirke enhver 
form for eventuel ensidig påvirkning af denne proces. 
Herigennem kan man bidrage til skabelse af en korrekt 
balance i standardiseringsarbejdet. 
5.4. I lyset af ovenstående punkter kan ØSU skrive 
under på, at det haster med at få udformet standarder; 
det fremhæver imidlertid det nødvendige i standarder 
af god kvalitet og (som allerede nævnt) behovet for 
beskyttelse på et stadig højere niveau. ØSU mener tilli­
ge, at medinddragelse af alle berørte parter følgelig er en 
nødvendig prioritet, ligesom det i denne sammenhæng 
fremhæver, at der som udgangspunkt må herske generel 
gennemsigtighed, så alle parter får mulighed for at 
deltage. 
5.5. I standardiseringsproceduren bør »offentlig-
heds«-princippet være gældende. Derfor mener ØSU, 
at Kommissionen og medlemsstaterne forud for offent­
liggørelsen af resultaterne af de europæiske standardise­
ringsorganisationers arbejde i EF-Tidende bør undersø­
ge, om standarderne stemmer overens med beskyttel-
sesmålsætningen i EF-direktiverne. 
Tilvejebringelsen af europæiske standarder med sigte 
på konkretisering af de beskyttelsesmålsætninger, som 
er nedfældet i EF-direktiverne, er en opgave af offentlig 
karakter, som genemføres af standardiseringsorganerne 
med mandat fra Kommissionen. Kommissionen udfor­
mer disse mandater i medfør af sine udøvende beføjelser 
på dette område. Principielt kan standardiseringsresul-
taternes offentliggørelse derfor ikke beskyttes via op­
havsret. Dette er imidlertid ikke ensbetydende med, at 
standarder, som bliver offentlige, frit kan bruges af alle 
og enhver. Den, der besidder retten til et produkt eller 
en proces, som er beskyttet af en industriel ejendomsret, 
og som er medtaget i standarden, har på dette punkt 
ret til beskyttelse. 
6. 5. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 120/31 
6. Kommissionens forslag 7. Standardernes tilstrækkelighed 
6.1. ØSU kan støtte Kommissionens forslag om at 
fremskynde proceduren for gennemførelse af europæisk 
standardisering. Det påpeges imidlertid, at en afkort­
ning af perioden for offentlig konsultationen ikke må 
ske på bekostning af standardernes kvalitet og ej heller, 
hvis det forhindrer samtlige berørte parter i at medvirke 
effektivt i standardernes udformning. 7.1. ØSU ville anse det for rigtigt, at Kommissionen 
efter samråd med medlemsstaterne fremsætter forslag 
angående standardiseringsorganernes fremtidige rolle 
med hensyn til standardernes tilstrækkelighed. Det ville 
i denne forbindelse være yderst relevant, om standardi-
seringsorganerne informerede Kommissionen og med­
lemsstaterne om arbejdets forløb og om tilstrække­
ligheden af de standarder, som udarbejdes. 
6.2. Desuden mener ØSU, at generel brug af kvalifi­
ceret flertal i alle arbejdets faser, herunder ikke mindst 
i arbejdsgruppen og det tekniske udvalg, skal stå opnå­
else af konsensus mindst muligt i vejen. 
6.3. ØSU har forståelse for Kommissionens forslag 
om at styrke den europæiske industris inddragelse i den 
europæiske standardisering. Men i en situation, hvor 
de sagkyndige som hovedregel kun stammer fra er­
hvervslivet og det offentlige, er det vigtigt, at arbejdsta­
gere og forbrugere på et tidligt tidspunkt inddrages i 
standardernes udformning. 
6.4. I denne forbindelse er det vigtigt, at standarder­
ne foreligger på de enkelte medlemsstaters sprog. Dette 
har ikke blot stor betydning for virksomhederne, men 
også for arbejdstagerne og forbrugerne, fordi man her­
ved kan undgå divergerende fortolkninger. Standarder 
kan kun oversættes af fagfolk, som man imidlertid kun 
kan finde frem til via de nationale standardiseringsorga­
nisationer. ØSU er klar over, at problemet ikke er let 
at løse, bl.a. når man tager forholdet til landene af 
Den europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA) i 
betragtning, men ønsker dog ikke helt at forbigå dette 
spørgsmål. 
6.5. I forbindelse med beskyttelse af sundhed og 
sikkerhed er det imidlertid ikke nok blot at fastsætte 
standarder. For arbejdstagere og forbrugere er det af 
stor betydning, at de konsulteres på det tidspunkt, 
hvor Kommissionen er ved at udforme de væsentlige 
sikkerhedsforskrifter. Bl.a. skal arbejdstagerne via de 
allerede eksisterende organer opfordres til at give deres 
besyv med i højere grad, end tilfældet hidtil har været. 
Hvad forbrugerne angår, er ØSU inde på, at der måske 
kunne oprettes et særligt forbrugerorgan for standardi­
sering, som kunne debattere generelle problemer vedrø­
rende standardisering, og som kunne sende repræsen­
tanter til det europæiske standardiseringsråd. I denne 
forbindelse støtter ØSU de forslag, som Den rådgivende 
forbrugerkomité har lagt frem for Kommissionen i sin 
udtalelse om grøndbogen om europæisk standardise­
ring. 
6.6. Grøndbogen bringer ikke tilstrækkeligt præcise 
oplysninger om kontrolproceduren i forbindelse med 
standardisering af produkter på markedet. Det ville 
navnligt være nyttigt, om man udarbejdede en procedu­
re til udsendelse af rapporter om overholdelsen af stan­
darder for produkter. 7.2. Hvad angår ændringen af proceduren for udar­
bejdelse af standarder, ser ØSU med forståelse på Kom­
missionens krav om, at reglen om kvalificeret flertal 
skal gælde på alle stadier, så arbejdet kan afvikles 
hurtigere, men ville finde det beklageligt, om det vigtige 
begreb »enighed om standarder« blev skubbet i bag­
grunden. 
7.3. ØSU tager til efterretning, at der med henblik 
på gennemførelsen af det indre marked indtil videre 
mangler at blive udarbejdet i hundredvis af standarder 
i de europæiske standardiseringsorganer. Udviklingen 
og fastlæggelsen af standarder ophører imidlertid ikke 
pr. 1. januar 1993, idet der er tale om en løbende proces, 
hvorfor der også efter den nævnte dato er behov for at 
udvikle og fastlægge standarder. 
8. Afprøvning og certificering 
8.1. ØSU tilslutter sig principielt sondringen mellem 
på den ene side standardisering, herunder specificering 
af prøvemetoder, hvor dette er nødvendigt, og på den 
anden side prøver og udstedelse af certifikater. 
Oprettelsen af European Organization for Testing and 
Certification (EOTC) er et første skridt i denne retning, 
som ØSU kan bakke op om. 
Borstet fra at overflytte certificeringsaftaler fra CEN/ 
Cenelec til EOTC og at styrke sidstnævnte organisation 
bør EF tillige afsætte midler nok på budgettet til at 
udbygge certificerings- og teststrukturerne i de med­
lemsstater, som har det største efterslæb på dette områ­
de [således som det i øvrigt også foreslås i meddelelsen 
Dok. KOM(89) 209 om »En global metode i forbindelse 
med certificering og prøvning«]. 
8.2. Det bør være op til medlemsstaterne at garantere 
for kvaliteten, når det europæiske mærke benyttes. ØSU 
fremhæver den grundlæggende rolle, som tilkommer de 
nationale myndigheder i denne sammenhæng. Udføres 
denne opgave ikke korrekt, vil hele det europæiske 
standardiseringsarbejdes succes kunne bringes i fare. 
8.3. Erfaringerne vil vise, i hvilken udstrækning den 
europæiske certificeringsprocedure kan garantere, at 
producenterne overholder overensstemmelseskravene, 
og i hvilken udstrækning denne procedure i sidste in­
stans kommer den endelige forbruger til gode. 
Nr. C 120/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 91 
9. Ingen udvidelse af antallet af fuldgyldige med­
lemmer 
9.1. ØSU har forståelse for Kommissionens argu­
ment med, at en hastig udvidelse af antallet af fuldgyldi­
ge medlemmer af de europæiske standardiseringsorga­
ner kan blive en hæmsko for opfyldelsen af målsætning­
en om hurtig udformning af europæiske standarder. 
9.2. Det forhindrer dog ikke ØSU i at opfordre Kom­
missionen til at sørge for, at landene i Mellem- og 
Østeuropa i høj grad forbliver inddraget eller involveres 
i arbejdet med udformning af europæiske standarder. 
Det har ikke alene betydning for de pågældende lande, 
men også for den mulige økonomiske ekspansion i de 
medlemsstater, som hører med til EF. ØSU godkender 
og støtter alle forsøg på at nå de mål, som tilstræbes 
med den europæiske standardiseringsproces, også i 
lande, som hverken er tilsluttet EF eller EFTA. Kommis­
sionen anmodes om at forstærke sine bestræbelser i den 
forbindelse. 
9.3. Desuden henleder ØSU opmærksomheden på 
den internationale standardisering, som foregår i regi af 
den internationale Standardiseringsorganisation (ISO), 
og som man absolut ikke må overse. ØSU foreslår 
derfor, at man for at undgå (tekniske) samhandelshin­
dringer med tredjelande i så vid udstrækning som mu­
ligt afstemmer ISO-standarder og EF-standarder efter 
hinanden. Dette kan også fjerne visse tredjelandes frygt 
for, at der opstår en »Fæstning Europa« inden for 
standardiseringen. 
10. De fremtidige strukturer 
10.1. ØSU godkender tanken om en organisation 
som Det europæiske Standardiseringsråd, som foreslås 
af Kommissionen, og som skal forbedre koordineringen 
og sammenhængen, fremlægge forslag til prioriteter 
samt fremme gennemsigtigheden og de berørte parters 
inddragelse i udformningen af europæiske standarder, 
herunder på nationalt plan. Dette er dog ingenlunde 
ensbetydende med, at man også kan godkende den 
sammensætning af Det europæiske Standardiserings­
råd, som foreslås i grønbogen. 
10.2. ØSU understreger i den forbindelse, at det er 
nødvendigt med en velafbalanceret repræsentation af 
de involverede europæiske organisationer; i denne sam­
menhæng må man gå ud fra, at den nationale struktur 
spiller en afgørende rolle for standardernes gennemfø­
relse og fremtidige udvikling. 
10.3. Med hensyn til de nationale organers fremtidi­
ge rolle påpeger ØSU endnu en gang, at medinddragel­
sen af samtlige vigtige involverede grupper især må 
foregå på nationalt plan. 10.4. Forslaget om at styrke ASB's(x) rolle vil efter 
ØSU's mening kunne føre til divergerende løsninger i 
f.eks. sikkerhedsspørgsmål og vil kunne bevirke, at ikke 
alle parter inddrages i standardiseringsprocessen. I den 
forbindelse er ØSU bange for, at der vil opstå et for 
tungt bureaukrati. 
10.5. Dette forslag har relation til den direkte finan­
siering, som foretages af erhvervslivet, og risikerer at 
bringe den nødvendige balance mellem producenter og 
forbrugere i fare, da forbrugerne ikke mere vil være 
medinddraget. 
10.6. ØSU anmoder Kommissionen og medlemssta­
terne om at sætte alt ind på at fremme alle berørte 
parters inddragelse og især sørge for inddragelse af 
fagforbund og forbrugerorganisationer. 
10.7. I denne forbindelse udtrykker ØSU tilfredshed 
med, at Kommissionen har støttet fagbevægelsens tek­
niske sikkerheds- og sundhedsudvalg, hvis opgave be­
står i at yde information og teknisk bistand til de 
fagforeningsrepræsentanter, som deltager i det europæi­
ske standardiseringsarbejde. 
10.8. I de videre overvejelser må også ses på forslaget 
om at oprette et standardiseringsudvalg bestående af 
lige mange repræsentanter for de tre parter til at bistå 
Det rådgivende Udvalg for Sikkerhed og Sundhed på 
Arbejdspladsen. 
11. Signal fra Ministerrådet 
11.1. ØSU støtter tanken om, at man via en klar 
beslutning fra Ministerrådet styrker forbindelserne 
inden for de europæiske standardiseringsorganer. En 
sådan beslutning fra EF er nemlig af politisk betydning. 
11.2. Det er for tidligt at udtale sig om Kommissio­
nens tanke om, at EF i forlængelse heraf giver tilsagn 
om finansiel støtte. ØSU ønsker først nærmere op­
lysninger om udgangspunkterne for finansieringen, som 
ikke alene bør komme erhvervslivet, men alle de instan­
ser I EF, som har med standardisering at gøre, til gode. 
12. Afsluttende bemærkninger 
12.1. ØSU anmoder Kommissionen om at følge euro­
pæiske standardiseringsorganers tekniske arbejde på 
nært hold samt om at give disse den fornødne tekniske 
og juridiske information, så de i deres arbejde kan 
(*) ASB = Associated Standardization Bodies. 
6. 5. 91 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 120/33 
koncentrere  sig om de væsentlige  krav,  som  er nødven-
dige for gennemførelse  af de væsentlige  sikkerhedsfor-
skrifter,  der er nedfældet  i direktiverne. 
12.2.  ØSU  anmoder  Kommissionen  om,  hvor  det 
er relevant,  at sørge  for  hurtigere  fortolkning  af de 
væsentlige  krav,  idet  man  ikke  kan  begynde  at udarbej-
de standarder,  førend  dette  er gjort. 
12.3.  Hvad  angår  beskyttelse  af borgernes  sundhed, 
tilkommer  det de offentlige  instanser  at fastsætte  græn-
seværdier  for f.eks.  udsættelse  for farlige  stoffer;  ØSU 
anmoder  derfor  Kommissionen  om,  efter  at de relevante 
beslutninger  er truffet,  at oplyse  standardiseringsorga-
nerne  om de pågældende  værdier  samt  underrette  dem om, at det  falder  uden  for  deres  mandat  at fastsætte 
sådanne  værdier. 
12.4.  ØSU  er enig  med  Kommissionen  i, at det  i 
forbindelse  med  den  europæiske  standardisering  kan 
være  af stor  betydning,  at sektorer  inden  for erhvervsli-
vet udsender  sagkyndige,  som  kan  deltage  i standardise-
ringsarbejdet.  Små  og mellemstore  virksomheder,  især 
i bestemte  sektorer,  har  som  hovedregel  ikke  denne 
mulighed,  uanset  at de rent  faktisk  har  nok  ekspertise 
til, og interesse  i, at yde  et bidrag.  ØSU  anmoder  derfor 
Kommissionen  og de offentlige  myndigheder  generelt 
om at yde  en sådan  støtte  til små  og mellemstore 
virksomheder,  at også  de kan  yde  deres  bidrag  til stan-
dardiseringsarbejdet. 
Bryssel,  den  20. marts  1991. 
Fran?ois  STAEDELIN 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  forordning  (EØF)  om ændring  af forordning  (EØF)  nr. 426/86 
om den  fælles  markedsordning  for produkter  forarbejdet  på basis  af frugt  og grønsager 
(91/C  120/10) 
Rådets  for de De europæiske  Fællesskaber  besluttede  den  22. februar  1991  under  henvisning 
til EØF-Traktatens  artikel  198  at anmode  om Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
om det ovennævnte  emne. 
Det forberedende  arbejde  blev  ved  ØSU's  beslutning  overdraget  til Giuseppe  Pricolo  som 
hovedordfører. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalgs  vedtog  på sin 285.  plenarforsamling  den  20. marts  1991 
enstemmigt  følgende  udtalelse. 
I. Indledende  bemærkninger  klatur,  der  blev  indført  ved  Rådets  forordning  (EØF) 
nr. 2658/87  af 23. juli  1987,  samt  til de ændringer,  der 
med Kommissionens  forordning  (EØF)  nr. 2472/90  af 
31. juli  1990  blev  foretaget  i bilag  I til ovennævnte 
1. Kommissionens  forslag  indebærer  ingen  ændring  forordning. 
af forarbejdningsstøtteordningen  eller  af de andre  me-
kanismer  inden  for den  fælles  markedsordning  for pro-
dukter  forarbejdet  på basis  af frugt  og grønsager. 
1.1. Der  foreslås  kun  nogle  tilpasninger  af teknisk 
karakter  for at tage  hensyn  til den  kombinerede  nomen-1.2. I  alt væsentligt  tager  forordningsforslaget  sigte 
på, at der  i forordning  nr. 426/86  af 24. februar  1986