DA Den Europæiske Unions Tidende C 77/23

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Et europæisk initiativ til udbredelse af mikrokreditter for at fremme væksten og beskæftigelsen«

KOM(2007) 708 endelig/2

(2009/C 77/04)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 13. november 2007 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Et europæisk initiativ til udbredelse af mikrokreditter for at fremme væksten og beskæftigelsen.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Antonello Pezzini til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. juli 2008.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på den 447. plenarforsamling, mødet den 18. september 2008, følgende udtalelse enstemmigt:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 Udvalget glæder sig over Kommissionens initiativer, der sigter på i større udstrækning at støtte oprettelsen og udviklingen af mikrovirksomheder og at styrke og opmuntre iværksætterkulturen med det formål at udvide produktions- og beskæftigelsesgrundlaget i EU og således øge konkurrenceevnen, skabe større samhørighed og en videnøkonomi af højere kvalitet i overensstemmelse med målene i den fornyede Lissabonstrategi.

1.2 Selv om udvalget bifalder initiativet om at tilvejebringe en ny fællesskabsstruktur til fremme af mikrokredit, mener det imidlertid ikke, at det rækker blot at opmuntre medlemsstaterne hertil, eftersom ikke-banksektoren, der ikke er omfattet af EU's bankdirektiver, i mange medlemsstater ikke er tilstrækkeligt reguleret og underlagt meget forskellige bestemmelser.

1.3 Ifølge EØSU bør et pilotprojekt for socialt ansvarlige mikroinvesteringer, hvor mikroinstitutter i og uden for banksektoren indgår i et europæisk netværk — gennem indgåelse af en aftaleprotokol om socialt ansvarlige investeringer med de enkelte institutter og med støtte fra erhvervsorganisationer — først og fremmest henvende sig til dem, der har begrænsede muligheder for at opnå banklån med det formål at: — udvikle egentlige, produktive og værdige arbejdsprojekter; — styrke og udvide produktions-, samarbejds- og beskæftigelsesgrundlaget; — mobilisere enkeltpersoners kompetencer ved at igangsætte integrations-, støtte- og opkvalificeringsforløb for personer, der er i fare for at blive udstødt økonomisk, socialt eller fra arbejdsmarkedet.

1.4 Udvalget er overbevist om, at innovativ anvendelse af nye teknologier på mikrokreditområdet via et netværkssystem vil kunne øge såvel anvendelsesområdet for mikrofinansiering som konkurrencen og derigennem mindske omkostningerne for brugerne.

1.5 Udvalget mener endvidere, at en foranstaltning til fremme af mikrokredit bør være ledsaget af en uddannelsesforanstaltning for kreditansøgerne for at gøre det lettere for dem at udvikle sig og få succes på markedet og således undgå social udstødelse. Herved vil man også i højere grad honorere Lissabonstrategiens målsætninger.

1.6 EØSU er enigt i, at ændringer i de institutionelle og juridiske rammer til fremme af mikrokredit først og fremmest skal iværksættes på medlemsstatsniveau gennem mekanismerne i Lissabonprocessens årlige styringscyklus, men mener samtidig, at det er helt nødvendigt, at det europæiske referencesystem styrkes, særligt gennem tilvejebringelse af: — et netværk af aftaler om socialt ansvarlige investeringer mellem den europæiske mikrokreditfond, der skal oprettes, og de enkelte regionale mikrokreditinstitutter, således at mikrokreditnetværket bygger på kompatible kriterier for soliditet, solvens, porteføljespredning (1), gennemsigtighed og bekæmpelse af åger; — et EU-ratingsystem for MFI'er i og uden for banksektoren for at forbedre pålidelighed og kvalitet samt sikre oplysninger om risici og resultater gennem vedtagelse af et fælles format, der muliggør dialog og udveksling af god praksis samt midlertidig tildeling af et europæisk MFI-mærke for kvalitet og synlighed, der kan tiltrække midler og øge tilliden til potentielle modtagere af kredit; — EU-informations- og uddannelsesredskaber for dem, der er interesseret i mikrokreditforanstaltningerne, om såvel muligheder og fremgangsmåder som krav til og metoder for de eventuelle kreditmodtageres udarbejdelse af udkast til forretningsplaner på grundlag af forenklede og standardiserede formater; — EU-instrumenter til uddannelse af og kapacitetsopbygning hos ledelsen og medarbejderne i MFI'erne med udgangspunkt i fælles tekniske knowhow-pakker for at kunne reagere på ændringerne på mikrofinansieringsområdet, de nye krav fra brugerne og behovet for fælles grundlag til fremme af dialog og udveksling af god praksis i Europa; — et europæisk databasenetværk baseret på ensartede kriterier, der gør det muligt at indsamle og behandle standardiserede data om udførte transaktioner og dertil knyttede risici bl.a. for at nedbringe omkostningerne til den risikovurdering, der er knyttet til enhver mikrokredittransaktion.

1.7 Med hensyn til forslaget om en specialiseret enhed inden for Den Europæiske Investeringsfonds Jeremie-afdeling er EØSU af den opfattelse, at en sådan løsning ikke i tilstrækkelig grad vil synliggøre initiativet og samtidig vil begrænse den koordinerende funktion, som den bør have i forhold til de forskellige eksisterende initiativer, ligesom løsningen heller ikke tillader at supplere den tekniske bistand med andre aktiviteter. Udvalget mener derfor, at der bør oprettes en helt særskilt afdeling, der kan fungere som en mikrokreditfond.

1.8 Den finansiering og tekniske bistand, der ydes gennem denne nye struktur, skal ikke være begrænset til de nye MFI'er uden for banksektoren, men være til rådighed for alle MFI'er, således at der ikke skabes konkurrenceforvridninger.

1.9 EU-initiativet om MFI'er bør tillige omfatte en styrkelse af den sociale dialog og af dialogen mellem de forskellige civilsamfundsaktører samt en optimal udnyttelse af de europæiske netværk for udveksling af god praksis, herunder det europæiske mikrofinansnetværk, Microfinance Center og den europæiske platform for mikrofinansiering.

1.10 Det er EØSU's opfattelse, at MFI-initiativet bør give erhvervsorganisationerne en større rolle ved efterprøvningen af ansøgernes pålidelighed og kompetencer, ved opbygningen af stærke tillidsbaserede forbindelser, og når det gælder om at sætte ind med en støtte- og ledsageindsats, herunder af uddannelsesmæssig og rådgivende karakter, med det formål at udvikle modtagernes egne kompetencer og mindske og forenkle de administrative byrder, særligt i forbindelse med udarbejdelsen af forretningsplaner.

1.11 Oprettelsen af en mikrokreditfond, der i praksis er knyttet til finansielle institutioner, statslige myndigheder (2), erhvervsorganisationer og konsortier og garantikooperativer, kan vise sig at være vigtig, når det gælder om at dreje finansieringsteknikken i retning mod sociale kreditforvaltningsformer.

1.12 En opfattelse af kredit som havende en social funktion, der tillige kan danne grundlaget for oprettelsen af en mikrokreditfond, er tæt knyttet til principperne om virksomhedernes sociale ansvar og værdier som bedre og mere udbredt beskæftigelse.

1.13 Opbakning til miljøcertificeringen EMAS vil være den bedste metode til at øge virksomhedernes sociale bevidsthed og bane vejen for informeret udbredelse af en mikrokreditfond.

2. Indledning

2.1 Det Europæiske Observationscenter for SMV fastslog i 2007, at den største hindring for de europæiske SMV'ers produkt- og procesinnovation er adgangen til kredit efterfulgt af vanskeligheder med at finde kvalificerede menneskelige ressourcer. De større virksomheder har hovedsagelig problemer med at finde menneskelige ressourcer.

2.2 De væsentligste mangler på markedet er manglende startkapital, et for lille udbud af finansieringsmidler og en utilfredsstillet efterspørgsel. Kommissionen har taget fat på disse problemstillinger i sin meddelelse Gennemførelse af Fællesskabets Lissabon-program: Finansiering af SMV'ers vækst — Merværdiskabelse på EU-plan (3), som EØSU flere gange har udtalt sig om (4).

2.3 EØSU har særligt understreget, at »Der bør gøres mere for at yde etablerings- og udviklingshjælp til virksomheder. Denne indsats bør bl.a. gå ud på at mindske etableringsomkostningerne, forbedre adgangen til risikovillig kapital, indføre flere iværksætteruddannelsesprogrammer, foranstaltninger til at forbedre adgangen til offentlige netværk og offentlige tjenesteydelser samt sikre et mere finmasket netværk af støttetjenester for små virksomheder« (5).

2.3.1 Udvalget understreger som i tidligere udtalelser (6), at »Også kooperativer, virksomhedssammenslutninger, gensidige selskaber, opstartsvirksomheder og mikrovirksomheder kan bidrage til en forbedring af EU's konkurrence- og innovationsevne«.

2.4 På den anden side har udvalget gjort opmærksom på, at et »hovedproblem er at lette adgangen til kapitalmarkederne«, og at »pengeinstitutter og andre finansielle interessenter såsom risikokapitalfonde bør tilskyndes til at indtage en mere positiv holdning til risikovillighed« (7).

2.5 I efteråret 2007 bebudede Kommissionen, at den ville behandle en række initiativer for SMV'er, bl.a. et EU-initiativ om oprettelse af en ny struktur til fremme af mikrokredit (8).

2.6 Mikrokredit er almindelig anerkendt som et finansieringsinstrument, der har stor betydning for iværksættervirksomhed, den økonomiske udvikling og produktiv social integration, men samtidig erkendes det, at det er en facilitet, der stadig er behæftet med mange fejl og mangler, der hænger sammen med de vanskeligheder, som især arbejdsløse, nye indvandrere, medlemmer af etniske mindretal og bosiddende i konvergensregioner har med at opnå investeringer til at opstarte virksomhed.

2.7 Et andet problem skyldes, at der for finansieringsinstitutionen kan opnås stordriftsfordele i forbindelse med faste transaktionsomkostninger til indhentning af oplysninger, vurdering og låneopfølgning. Dette gælder især ved mikrolån til selvstændige og SMV'er, der ikke er tilstrækkeligt gennemsigtige og har begrænsede muligheder for at fremlægge tilstrækkelige oplysninger for finansieringsinstitutionen.

2.8 På internationalt plan defineres mikrokredit som små lån på under 25 000 EUR i Europa (9) og 100 000 USD i USA til personer med lave indkomster, som normalt ikke har adgang til banklån, enten fordi de ikke er tilstrækkeligt solvente, og/eller fordi transaktionsomkostningerne anses for at være for høje (10). I definitionen på mikrokredit indgår ikke forbrugslån.

2.9 EØSU er enigt med Kommissionen i, at mikrokredit spiller en vigtig rolle i forbindelse med gennemførelsen af Lissabonstrategien for vækst og beskæftigelse og for fremme af social integration, og finder det af allerstørste vigtighed, at man fastholder denne låneforms primære funktion, som er at fremme udviklingen af selvstændig virksomhed og mikrovirksomheder, uden at den reduceres til »socialhjælp«.

2.10 Udvalget mener, at mikrokredit i EU bør anvendes til at løse de problemer, der opstår, hvor der er tale om markedssvigt, ved at stille de kreditmuligheder til rådighed for iværksættere, der er nødvendige for at opstarte eller udvide indtægtsgivende økonomisk virksomhed, bl.a. i regi af politikken for udviklingsbistand og -samarbejde (11).

2.11 EIF's (12) mikrokreditgaranti (CIF) sikrer, at der på EU-niveau er en garantiordning for mikrokreditter, som lokale institutioner yder til mikrovirksomheder (13). Som det er nu, er der imidlertid ikke specifikke EU-regler for mikrokredit, bortset fra dem, der gælder for mikrokredit i banksektoren, der er underlagt den europæiske banklovgivning (14), og henvisninger til mikrokredit i forskellige EU-programmer og -initiativer (15).

2.12 Desuden reguleres og forvaltes mikrokreditsektoren på forskellige måder i medlemsstaterne. Kun i to medlemsstater findes der specifik lovgivning, som regulerer mikrofinansieringsinstitutter uden for banksektoren (16), der findes dog lovgivning, der forbyder åger, i fire andre medlemsstater (17).

2.13 På Det Europæiske Råds forårsmøde blev det bl.a. tilkendegivet, at det er vigtigt med en umiddelbar indsats til »yderligere lettelse af adgangen til finansiering, også gennem eksisterende EU-finansieringsinstrumenter« (18) og for »at fremme en større samlet erhvervsfrekvens og tackle opdelingen for at sikre en aktiv social inklusion«.

2.14 Det er EØSU's opfattelse, at bredere juridiske rammer og rammer for støtte vil kunne fremme oprettelsen af nye produktionsvirksomheder og være med til at sikre, at de konsolideres, således at man afværger risikoen for marginalisering og udstødelse fra produktionssystemet, der kan føre sociale problemer og kriminalitet som åger med sig.

3. Kommissionens forslag

3.1 Kommissionen har stillet forslag om to indsatsområder: — medlemsstaternes iværksættelse af et reformprogram, som skal forbedre betingelserne for mikrokredit alt efter nationale omstændigheder og prioriteringer, med mulighed for hjælp fra EU, når det handler om fastlæggelsen af kvantitative mål og god praksis; — tilvejebringelse af en ny fællesskabsstruktur til fremme af mikrokredit inden for Jeremie-programmet, der skal yde teknisk assistance og konsolideringsstøtte til mikrokreditinstitutter/-organer og udvikle passende formidlings- og kommunikationstiltag.

4. Rammerne for udvikling af mikrokredit til fremme af vækst og beskæftigelse

4.1 Mikrokredit er en løftestang for social integration og gør det muligt for økonomisk svage personer og virksomheder, som er udelukket fra det traditionelle banksystem, at få adgang til den finansiering, som er helt uundværlig for at oprette eller udvikle indkomstskabende aktiviteter.

4.2 På EU-niveau bør lovgivningen om små virksomheder »Small Business Act« for Europa (19) — hvis erklærede mål er at fastlægge principper og konkrete foranstaltninger til forbedring af betingelserne for SMV'er i Europa — gøre det muligt at identificere og fjerne hindringerne for, at små virksomheder kan frigøre deres potentiale ved at intensivere forenklingsindsatsen, forbedre adgangen til opnåelse af kredit og opstille hensigtsmæssige energi- og miljøregler.

4.3 Udvalget mener, at der bør være en bedre samordning mellem de mange iværksatte instrumenter på området ved at udnytte erfaringerne med tidligere og stadig eksisterende mikrokreditinstrumenter, sådan som Kommissionen selv påpeger i sin meddelelse (20), dvs. — Jeremie-initiativet; — mikrokreditgarantierne under CIP-programmet (21), EMN og MFC (22) under handlingsprogrammet til bekæmpelse af social udstødelse; — initiativerne under Den Europæiske Socialfond; — ELFUL's programmer for udvikling af landdistrikterne (23).

4.3.1 Udvalget mener, at man ved fastlæggelsen af EU's nye mikrokreditinitiativ bør tage passende hensyn til de positive erfaringer, der blev indhøstet ved iværksættelsen og den konkrete flerårige gennemførelse af Samarbejdskontoret EuropeAids rammeprogram for mikrofinansiering EU/AVS.

4.4 Finansieringsteknik og »Den Europæiske Mikrokreditfond«

4.4.1 De finansielle institutioner i Europa har siden begyndelsen af 1980'erne (24) fremmet og støttet en finansieringsteknisk kultur i medlemsstaterne (25) først og fremmest med udgangspunkt i de ideer og forslag, der udsprang af debatterne under de europæiske konferencer for håndværksvirksomheder og små og mellemstore virksomheder (26).

4.4.2 Behovet for at omsætte de retningslinjer, der skulle gøre det mindre vanskeligt at opnå kredit og lette tilrettelæggelsen af finansieringsteknikken, til praksis, fik Kommissionen og EIB til at etablere EIF (27), bl.a. efter pres fra de europæiske organisationer for små og mellemstore virksomheder. Efter i starten kortvarigt at have beskæftiget sig med støtte til kommunikationsnet (28), har EIF koncentreret sig om at støtte mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder (SMV) med forskellige former for garanti og navnlig finansieringstekniske foranstaltninger.

4.4.3 Takket være Kommissionens flerårige programmer for mikro-, små og mellemstore virksomheder, samarbejde og på det sidste via det første særprogram under rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (CIP) (29) har de finansieringstekniske foranstaltninger udmøntet sig i: — garanti for lån til kooperativer og kreditkonsortier af SMV'er; — »værdipapirisering« (30) af kreditkonsortiers risikovillige kapital; — kapitalgaranti stillet som mezzaninkredit (31); — indskud af venturekapital, støtte til miljømæssig innovation, teknologioverførsel; — deltagelse af »business angels« (individuelle, private investorer).

4.4.4 EØSU har ved flere lejligheder udtalt sig fordelagtigt om de tiltag, som særlig i løbet af de sidste 15 år er blevet iværksat af Kommissionen, EIB og EIF til støtte for små virksomheder. EØSU erkender, at EIB har udvidet og revideret sin finansielle støtte til SMV'er (32), men mener, at der kunne gøres mere bl.a. gennem programmer fastlagt i fællesskab med: — EIB for så vidt angår kapital og EIF for så vidt angår garantier; — de finansielle institutioner i medlemsstaterne; — de organisationer, der repræsenterer mikro-, små og mellemstore virksomheder; — de konsortier, der allerede beskæftiger sig med finansieringsteknik, og som stiller garanti for mellem 50 og 80 % af virksomhedernes lån.

4.4.5 I de enkelte medlemsstater kunne der etableres et netværk af mikrokreditfonde på flere niveauer, som modtager revolverende midler fra EIB og supplerende garantier fra EIF. I regioner på NUTS II-niveau og NUTS III-niveau kunne lånene udbetales gennem kreditkonsortier, hvor sådanne findes (33). Kreditkonsortierne har allerede betydelig erfaring med seed capital og kunne med tilstrækkelig risikovillig kapital stille garanti, for hvilken der stilles modgaranti af EIF.

4.4.5.1 Dette nye forslag bør præciseres med hensyn til EIB's og Kommissionens oprettelse af en mikrokreditfond. Sigtet med initiativet er at støtte mikrofinansieringsinstitutter i hele Europa ved at stille finansiering (tilskud, lån og mezzanin- eller egenkapitalinstrumenter) og teknisk bistand til rådighed. Mikrofonden vil blive etableret af EIF med en startkapital på ca. 40 mio. EUR til støtteforanstaltninger (heraf kommer ca. 20 mio. EUR fra EIB). EØSU mener, at det i fremtiden er EIF, der bør forvalte fonden.

4.4.6 Et mikrolån kunne gå til indkøb af de materialer eller det elementære udstyr, der skal til for at opstarte en iværksætteraktivitet, eller til at udskifte det altid nødvendige udstyr i mikrovirksomheder (34).

4.4.6.1 Man bør efter EØSU's mening være særlig opmærksom på problemstillingerne omkring mikrokredit til kvindelige iværksættere. Der bør derfor lægges større vægt på fleksibilitet samt vilkår og kriterier ved ydelse af mikrokredit med henblik på at imødegå reelle hindringer af social og psykologisk art, som kan være særligt udtalt i tilfælde, hvor den kvindelige iværksætter: — tilhører et mindretal; — har en vanskelig familiesituation; — er truet af social selvudelukkelse.

4.4.6.2 I forbindelse med udformningen og forvaltningen af mikrokredit, der sigter på at udvikle iværksætteri blandt kvinder, bør der lægges særlig vægt på det vigtige hensyn til kvindernes sociale og økonomiske integration og reintegration. Der må bl.a. sættes ind for at dæmme op for ringeagt af kvindelige iværksættere samt for at fremme udviklingen af en iværksætterkultur, der indebærer påtagelse af et større ansvar og øgede risici.

4.4.7 Mikrolån bør tillige være en mulighed for de unge, som gerne vil være selvstændige, og har de nødvendige faglige kvalifikationer, men ikke de økonomiske muligheder, der skal til, for at opstarte en selvstændig aktivitet.

4.4.7.1 Der kan i første omgang stilles sikkerhed for lånet, som under alle omstændigheder skal ydes af en finansiel institution i eller uden for banksektoren, i det indkøbte udstyr. Imidlertid vil det være eksistensen af en europæisk mikrokreditfond, som råder over finansielle ressourcer og ekspertise, der vil få de finansielle institutioner til at opstille lempeligere betingelser for långivningen (35): udstyret med egne finansieringsmidler og egen ekspertise skal fonden via EIF, kreditkonsortier og erhvervsorganisationer med regelmæssige mellemrum kunne gribe ind og dække eventuelle tilfælde af akkumuleret insolvens, ligesom den skal have kompetence til og være indstillet på at fremme de højeste standarder for soliditet, diversificering og forbedring af produktionen, gennemsigtighed og bekæmpelse af åger (36).

4.4.8 Undersøgelser af insolvens blandt mikro- og små virksomheder igennem de sidste 10 år i de største lande i Europa viser, at insolvenstilfældene ikke overstiger 4 % af de ydede lån (37). Følgelig kan der, eftersom der er tale om en andel på under 5 %, anvendes en multiplikator på 20 til at garantere den kredit, der ydes af de finansielle institutioner.

4.4.9 Med en multiplikator på 20 og en garanti, der dækker 50 % af den enkelte debitors manglende betalingsevne, kan et kreditkonsortium, der har risikovillig kapital på 1 mio. EUR, stille garanti for lån til et stort antal iværksættere for et samlet beløb på op til 40 mio. EUR (38).

4.4.9.1 I 2007 stillede kreditkonsortierne via deres garantier finansiering til rådighed for italienske håndværksvirksomheder i størrelsesordenen 6 mia. EUR.

4.4.10 Hvert år etableres der i EU-27 ca. 500 000 nye virksomheder. Antallet af virksomheder, der bukker under, er lidt mindre (39). 99 % af de virksomheder, der oprettes hvert år, er SMV'er, og heraf er mindst 240 000 enkeltmandsvirksomheder (40).

4.4.11 Hvis vi tager eksemplet i punkt 4.4.9, betyder det, at man med risikovillig kapital på 1 mio. EUR og ved hjælp af finansieringsteknik via en mikrokreditfond ville kunne garantere lån på 25 000 EUR til 1 600 små virksomheder.

4.5 Social kreditforvaltning

4.5.1 Som allerede bemærket er kredit et af de allervigtigste instrumenter for den økonomiske og sociale udvikling og realiseringen af en »social markedsøkonomi«.

4.5.2 Det er grunden til, at en ny opfattelse af kredit efterhånden har dannet sig og vundet indpas. Kredit ses ikke længere blot som forholdet mellem kunde og finansieringsinstitut, men som et redskab af stor social værdi, hvortil der knytter sig bedre og sikrere beskæftigelse og økonomisk udvikling.

4.5.3 Som konsekvens af denne nye og bredere opfattelse af kredit er det nødvendigt at sprede de risici, der er forbundet med kreditgivning, på flere aktører.

4.5.4 Ved at sprede kreditrisikoen på flere institutioner: — øges garantien over for de finansielle institutioner; — sænkes renten på den ydede kredit; — bliver det lettere at yde lån til ansøgere.

4.5.5 I kraft af den sociale værdi skal der i stadig større udstrækning være en sammenhæng mellem kreditgivning og virksomhedens sociale ansvar, hvilket forudsætter, at den erhvervsdrivende har en plan for og følger principperne for bæredygtig udvikling.

4.5.6 Den mest hensigtsmæssige certificering vil være miljøcertificeringen EMAS (41), der inden for rammerne af en finansieringsteknisk proces kunne opstilles som betingelse knyttet til den sociale rolle, som kredit spiller.

4.5.7 I de seneste år er det kun et femcifret antal virksomheder, der har kunnet udnytte EU's finansieringsinstrumenter (42). Der er derfor et stort misforhold mellem problemets art og omfang og de opnåede resultater. Det må give anledning til overvejelser om de praktiske muligheder for at etablere systemer, der i højere grad inddrager de finansielle institutioner og opviser langt flere resultater.

4.5.8 Den 20.-21. november 1997 lancerede Det Europæiske Råd på det ekstraordinære møde i Luxembourg, hvor der kun var ét enkelt punkt på dagsordenen — nemlig beskæftigelse — tre konkrete initiativer for at hjælpe virksomhederne med at bevare konkurrenceevnen på markederne og anmodede Kommissionen om at fremlægge forslag, der kunne styrke erhvervslivet og øge beskæftigelsen. De tre omtalte initiativer var ETF-iværksætterfaciliteten, JEV-programmet (Joint European Venture) og SMV-garantifaciliteten. Kun to af disse initiativer, nemlig ETF-iværksætterfaciliteten og SMV-garantifaciliteten, sigtede mod at lette adgangen til kredit.

4.5.8.1 Ved udgangen af 2005 havde mere end 277 000 SMV'er benyttet sig af faciliteterne i vækst- og beskæftigelsesprogrammet og i det flerårige program (43).

4.5.8.2 SMV-garantifaciliteten er et af de allervigtigste europæiske programmer for SMV'er (44).

4.5.9 Der er 23 mio. mikrovirksomheder og 1,1 mio. små virksomheder i Europa, hvoraf ca. 90 % er enkeltmandsvirksomheder eller personselskaber. Men kun 5-6 % af disse virksomheder gør brug af risikovillig kapital.

4.5.10 EØSU mener derfor, at der er behov for at indføre nye former til fremme af kredit, der også henvender sig til personselskaber, som det er tilfældet med de finansieringstekniske instrumenter. I modsat fald vil denne form for kredit fortsat kun finde marginal anvendelse, hvilket vil hæmme væksten i mikrovirksomheders og små virksomheders finansieringskultur.

Bruxelles, den 18. september 2008 Dimitris DIMITRIADIS Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Se Nobelprismodtageren Harry Markowitz' studier af sammenhængen mellem porteføljespredning, nedbringelse af risiko og kompensation for udsving i investeringsafkast, som har en stabiliserende virkning på den økonomiske cyklus.

(2) I mange lande støtter de regionale og lokale myndigheder udviklingen af SMV'er gennem finansieringsmidler til kreditkonsortier.

(3) KOM(2006) 349 endelig af 29. juni 2006.

(4) Udtalelse CESE 599/2007, EUT C 168 af 20.7.2007, s. 1, ordførere: Joost van Iersel og Enrico Gibellieri.

(5) Udtalelse CESE 982/2007, EUT C 256 af 27.10.2007, s. 8, ordfører: Christine Faes.

(6) Udtalelse CESE 1485/2005 om et rammeprogram for konkurrenceevne og innovation (2007-2013), ordførere: Bernhard Welschke og Lucia Fusco.

(7) Se fodnote 4 og 5.

(8) Kommissionen har lige siden 1997 via SMV-garantifaciliteten fremmet mikrokredit i samarbejde med EIF.

(9) SEK(2004) 1156; rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation, beslutning nr. 1639/2006/EF.

(10) Jf. Eurofi Frankrigs hjemmeside: www.eurofi.net

(11) Se Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1905/2006 om oprettelse af et instrument til finansiering af udviklingssamarbejde.

(12) EIF: Den Europæiske Investeringsfond.

(13) Se henstilling 2003/361/EF for en definition af mikrovirksomheder.

(14) Direktiv 2006/48/EF om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut.

(15) Se Jeremie-initiativet; vækst- og beskæftigelsesinitiativet (beslutning 98/347/EF); det flerårige program for SMV'er; rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (beslutning 1639/2006/EF); ELFUL (forordning (EF) nr. 1698/2005); Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (forordning (EF) nr. 1927/2006).

(16) Frankrig og Rumænien. Storbritannien og Finland har ikke indført specifikke love, men har dog i deres lovgivning fastlagt visse undtagelser på området.

(17) Belgien, Tyskland, Italien og Polen.

(18) 13.-14. marts 2008, punkt 11.

(19) Se i den forbindelse EØSU's udtalelse 977/2008, ordfører: Claudio Cappellini.

(20) Se KOM (2007)708, bilag 3.

(21) CIP: rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation 2007-2013.

(22) EMN: Det europæiske mikrofinansnetværk; MFC: Mikrofinanscentret for Central- og Østeuropa.

(23) ELFUL: Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne.

(24) 1982: Det europæiske år for SMV'er og håndværk.

(25) Finansieringsteknik tager udgangspunkt i princippet om, at finansiel støtte til små iværksættere, som ønsker at etablere en ny aktivitet eller investere i nye produkter eller nye processer, ikke kun skal være et anliggende mellem den lille iværksætter og den finansielle institution. I stedet bør der under hensyntagen til virksomhedens sociale funktion inddrages flere deltagere, som kan tage ansvar for forskellige områder og dele risiciene og omkostningerne.

(26) 1990: Avignon, 1994: Berlin, 1997: Milano.

(27) EIF: Den Europæiske Investeringsfond blev oprettet i 1994 efter initiativ fra det daværende generaldirektorat XXIII (der var et generaldirektorat, der var oprettet til at støtte små virksomheder og håndværksvirksomheder, og som tilrettelagde de europæiske konferencer) og generaldirektorat II (økonomi og finans). EIF blev oprettet med et budget på 1 mia. ECU fra EIB, 800 mio. ECU fra Kommissionen og 200 mio. ECU fordelt på andele på hver 2 mio. fra de europæiske finansielle institutioner. Mere end 50 europæiske finansielle institutioner tilsluttede sig straks initiativet.

(28) Jf. metroen i Lille.

(29) CIP: Særprogram 1: Iværksætter- og innovationsprogram; Særprogram 2: Støtteprogrammet for ikt-politik; Særprogram 3: Programmet »Intelligent Energi — Europa«.

(30) »Værdipapirisering« (securitisation) indebærer, at en del af eller hele det beløb, der er lånt i et kreditkonsortium (eller en bank), overdrages til specialiserede finansieringsinstitutter først og fremmest for at gøre det muligt for kreditkonsortierne at forhøje den kreditgaranti, de kan stille over for virksomheder.

(31) Mezzaninfinansiering er i højere grad baseret på de modtagende virksomheders forventede cash flow end på egentlige garantier. Der er to former for finansiering: 1) ansvarlig lånekapital (lån med fast eller indeksreguleret rente); 2) Equity kicker (kreditor/investor er berettiget til en procentdel af værdistigningen af den ejendom, som lånet vedrører). Løbetiden for mezzaninfinansiering er på 4 til 8 år.

(32) http://www.eib.org/projects/publications/sme-consultation-2007-2008.htm

(33) Systemet med kreditkonsortier har vundet indpas i mange lande i Europa og er aktivt repræsenteret af en europæisk sammenslutning.

(34) 94 % af alle ikke-landbrugsvirksomheder i Europa er mikrovirksomheder.

(35) En pæn andel af de finansielle institutioners risiko elimineres med finansieringsteknikken, hvorfor det bliver nemmere og mindre bekosteligt for dem at yde lån til især nye og ikke særligt kendte iværksættere.

(36) Fælles tiltag mellem banker og erhvervsorganisationer til forbedring af mikrovirksomheders finansielle forvaltning blev allerede omtalt i dokumenterne fra den første europæiske håndværkskonference i Avignon i 1990 og den anden konference i Berlin i 1994 og blev især videreudviklet af de tyske folkebanker i samarbejde med erhvervsorganisationer (ZDH).

(37) Jf. FedartFidi EU, den europæiske sammenslutning af kreditkonsortier i håndværkssektoren i de lande, hvor der findes kreditkonsortier.

(38) 5 % af 40 mio. EUR er 2 mio., men kreditkonsortiet hæfter kun for 50 % af den misligholdte gæld, dvs. 1 mio. EUR af dens til rådighed værende risikovillige kapital. Ved at »værdipapirisere« denne risikovillige kapital kan kreditkonsortiet yde nye lån op til et nyt loft på 40 mio. EUR.

(39) Kilde: Det europæiske observatorium for virksomheder (Corporate Europe Observatory).

(40) 49 % af mikrovirksomhederne i EU har ingen ansatte, og er derfor enkeltmandsvirksomheder.

(41) Se forordning 1836/93/EF og forordning 761/2001/EF.

(42) Høringsdokument om EU-programmet for iværksættervirksomhed og konkurrenceevne, 2006/2010, Generaldirektoratet for Erhvervspolitik, 2004, punkt 118.

(43) Kilde: KOM(2007) 235 — Beretning fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om de finansielle instrumenter i det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd, navnlig for små og mellemstore virksomheder (SMV) (2001-2006).

(44) Pr. 31.12.2005 var den gennemsnitlige udnyttelse af lånegarantien 67 %, for mikrokredit var udnyttelsen 66 % og for egenkapital 65 %.