Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om omkostningerne ved manglende indvandring og manglende integration

(initiativudtalelse)

(2019/C 110/01)

Ordfører: Pavel TRANTINA Medordfører: José Antonio MORENO DÍAZ

Plenarforsamlingens beslutning 15.2.2018 Retsgrundlag Forretningsordenens artikel 29, stk. 2 Initiativudtalelse Kompetence Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab Vedtaget i sektionen 7.11.2018 Vedtaget på plenarforsamlingen 12.12.2018 Plenarforsamling nr. 539 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 149/09/13

1. Konklusioner og henstillinger

1.1. EØSU anser indvandring for at have positiv indvirkning på befolkningens og arbejdskraftens tilvækst. Hvis den naturlige befolkningstilvækst bliver negativ, kan indvandring være en hjælp til at holde befolkningen og arbejdskraften på et konstant niveau samlet set. Udvalget erkender dog, at det ikke er indvandring, der endeligt kan tackle konsekvenserne af den demografiske aldring i Europa. Men indvandring kan afhjælpe den mangel på arbejdskraft og kompetencer, som ikke er relateret til den demografiske udvikling.

1.2. Et Europa uden indvandring ville betyde følgende: — Medlemsstaternes økonomier ville blive hårdt ramt, presset på arbejdsmarkederne ville kunne blive uholdbart, hele industrier ville blive tvunget til at lukke, landbrugsproduktionen ville falde, og byggeriet ville ikke kunne holde trit med efterspørgslen. — De demografiske udfordringer ville blive forværret, pensionssystemerne ville muligvis ikke længere være bæredygtige, sundheds- og plejesektoren kunne bryde sammen, affolkningen af visse områder ville ske meget hurtigt, og den sociale samhørighed ville i realiteten blive undergravet. — Et fuldstændigt forbud mod lovlig migration ville helt naturligt føre til langt flere forsøg på irregulær migration, hvilket igen ville føre til alt for omfattende sikkerhedsforanstaltninger, undertrykkelse og kontrol med enorme omkostninger til følge. Der ville blive skabt grobund for sorte jobmarkeder, udnyttelse og moderne slaveri og desperate forsøg på familiesammenføring. — Racisme og fremmedhad ville få endnu bedre vilkår end nu og allerede fastboende personer med indvandrerbaggrund, heriblandt anden- og tredjegenerationsindvandrere, ville blive mål for borgernes mistillid og vrede.

1.3. I modsætning hertil har migration en række potentielle gevinster for værtslandene: Ledige job besættes, og kompetencegab udfyldes, den økonomiske vækst opretholdes, og tjenesteydelser vil fortsat kunne leveres til en aldrende befolkning, selv om der ikke er tilstrækkeligt mange unge lokalt. Pensionsgabet kan udfyldes af bidraget fra nye, unge migrantarbejdere. Indvandrere medbringer energi og innovation. Værtslande bliver rigere af kulturel og etnisk mangfoldighed. Der kan pustes nyt liv i områder med affolkning, og bl.a. skoler kan blive forvandlet. Gevinsterne for oprindelseslandene er pengeoverførsler (penge, som migranterne sender til hjemlandet), som beløber sig til mere end udlandsbistand. Hjemvendte migranter medbringer opsparede midler, kompetencer og internationale kontakter.

1.4. Udnyttelse af det fulde potentiale ved migration kræver en strategi, hvor bl.a. migranternes kompetencer udnyttes bedre. Hertil er der efter EØSU's klare opfattelse brug for hensigtsmæssige politikker og mekanismer for kompetencevalidering, og udvalget opfordrer EU og medlemsstaterne til hurtigt at få udviklet disse politikker og mekanismer. Derudover ville en fornuftig gennemførelse af kompetencepartnerskaber med tredjelande være til fælles gavn for både EU og migranternes oprindelseslande.

1.5. EU bør indføre politikker og foranstaltninger, som baner vej for sikker og lovlig migration under ordentlige forhold og tillige forbedrer inklusionen og den sociale samhørighed.

1.6. Med manglende integration følger økonomiske, sociokulturelle og politiske risici og omkostninger. Således er investeringer i integration af migranter den bedste forsikring mod eventuelle fremtidige omkostninger, problemer og spændinger. Offentlige politikker bør håndtere frygt, bekymringer og ængstelse i forskellige befolkningsgrupper i EU, så vi undgår EU-fjendtlig og fremmedfjendtlig tale. Med henblik derpå bør de relevante politikker rumme klare, konsekvente og begrundede forpligtelser for migranterne, og ligeledes konsekvent fordømme indvandrerfjendsk tale og handling.

1.7. EØSU understreger, at fremme af integration er helt afgørende for at styrke EU's grundlæggende værdier og principper, hvoraf mangfoldighed, lighed og ikkeforskelsbehandling er nogle af de vigtigste. Integration gælder hele samfundet, herunder migranter, der slår sig ned i et værtsland, uanset deres status eller oprindelse. Dog kræves der særlige politikker for personer, som er særligt sårbare (f.eks. flygtninge), og en lokalsamfundsbaseret tilgang snarere end en universalløsning på alle situationer kan give de bedste resultater. Det er derfor absolut nødvendigt, at EU's medlemsstater lærer af hinanden og helt oprigtigt stræber efter at fremme et miljø, hvor migranter kan integreres, og risici undgås.

2. Baggrund for og formål med udtalelsen

2.1. De største migrationsstrømme i Europa siden Anden Verdenskrig har skabt bekymring blandt borgerne for yderligere ukontrollerede migrationsstrømme og understreget vigtigheden af en fælles tilgang til bekæmpelsen af irregulær migration og af at sikre, at EU evner at handle. EU's medlemsstater har skullet håndtere udfordringer som forvaltning og finansiering af migration og kommunikation herom samt befolkningens frygt i denne henseende. Situationen er blevet misbrugt af visse politikere, og EØSU er overbevist om, at det er absolut nødvendigt at få ændret fortællingen om migration og igen føre en rationel faktabaseret debat. Flygtninge og migranter bør ikke betragtes som en trussel, men som en chance for Europas økonomiske og sociale model.

2.2. De nuværende politikker, der sætter migrationskontrol øverst på udenrigsdagsordenen, undergraver EU's stilling i udenrigsanliggender, gør EU sårbart over for afpresning og betyder, at EU kan miste troværdighed i menneskerettighedsanliggender. EØSU er overbevist om, at EU og medlemsstaterne må gå bort fra den nuværende model og sørge for at fremme lovlige adgangsveje, som letter den lovlige migration og en vellykket inklusion. Sikre og lovlige ruter vil kunne mindske presset på EU's asylsystem.

2.3. Samtidig vil der, så længe markederne i EU efterspørger arbejdskraft, være migration, lovlig eller ikkelovlig. Efterspørgslen vil stige i hvert fald i nogle erhverv (plejesektoren, husligt arbejde, sociale tjenesteydelser, byggeri osv.) ( 1 )

2.4. Under civilsamfundsdagene i juni 2017 holdt Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, Federica Mogherini, en hovedtale om et globalt Europa og dets rolle i forhold til fred og stabilitet ( 2 ) . I talen sagde hun, at Europa af økonomiske og kulturelle årsager har brug for migration. Hun foreslog EØSU at udarbejde en studie af eller rapport om omkostningerne ved manglende migration, da det var hendes opfattelse, at hele sektorer af den europæiske økonomi ville kollapse, hvis alle migranter forsvandt fra den ene dag til den anden. En sådan rapport kunne fremstille økonomiske og sociale aktørers syn på, hvordan Europa ville se ud uden migranter. Denne initiativudtalelse er en opfølgning på hendes idé.

2.5. Migration antager mange former: den kan være lovlig, ulovlig eller — som det har været tilfældet i de seneste tre år — humanitær efter krigen i Syrien og andre steder i verden. Desuden er migrantstrømme blandede, og arbejdskraftmigration kan være sæsonbetinget, ufaglært eller højt kvalificeret. Hovedfokus i dette dokument er på sikker, lovlig EU-støttet arbejdskraftmigration (og deraf følgende familiesammenføring), men det konstateres også, at der er andre former for indvandring til EU, og at der er et potentielt bidrag fra migranter, som ankommer på (midlertidigt) humanitært grundlag (asylsøgere), og fra irregulær migration.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Demografi — en aldrende befolkning og faldende befolkningstal i EU

3.1.1. Her i begyndelsen af det 21. århundrede skal Europa tackle en aldrende befolkning, stagnerende eller ligefrem faldende befolkningstal blandt landenes egne indbyggere, høj arbejdsløshed og — i nogle af EU's centrale medlemsstater — tillige langsom økonomisk vækst. Samtidig er Europa fortsat en af hoveddestinationerne for migration ( 3 )

3.1.2. Ændringer i arbejdsstyrkens størrelse er en af de største udfordringer for Den Europæiske Union. Da udbuddet af arbejdskraft (arbejdsstyrkens størrelse) ikke udvikler sig uafhængigt af arbejdskraftbehovet, kan den fremtidige udvikling i arbejdskraftudbuddet anslås ved at kombinere forskellige scenarier for arbejdsmarkedsdeltagelsen med befolkningsprognoser, som identificeret af forfatterne til »European Demographic Data Sheet« for 2018 ( 4 ) . Den nuværende arbejdsstyrke i EU består af ca. 245 mio. arbejdstagere. For at beregne størrelsen af det fremtidige arbejdskraftudbud frem til 2060 definerede forfatterne tre scenarier for arbejdsmarkedsdeltagelse, nemlig 214, 227 og 245 mio. arbejdstagere.

3.1.3. Andre prognoser, bl.a. i Kommissionens faktablad til det sociale topmøde i Göteborg i 2017, anslår, at der i 2060 for hver ældre person vil være to personer i den erhvervsaktive alder. I dag er der fire. Dette indebærer alvorlige risici for, om vi kan bevare den europæiske sociale model, som vi kender i dag.

3.1.4. På den anden side har indvandring en positiv indvirkning på befolkningens og arbejdskraftens tilvækst. Hvis den naturlige befolkningstilvækst bliver negativ, kan indvandring være en hjælp til at holde befolkningen og arbejdskraften på et konstant niveau samlet set. Indvandring kan også afhjælpe mangel på arbejdskraft og kompetencer, som ikke er relateret til den demografiske udvikling. Men som Hamborgs Institut for International Økonomi (HWWI) anfører i sin rapport »The Costs and Benefits of European Immigration« ( 5 ) , er det ikke indvandring, der endeligt kan tackle konsekvenserne af den demografiske aldring i Europa (da migranter også bliver ældre).

3.2. Muligheder forbundet med arbejdskraftmigration fra tredjelande

Der kan peges på følgende virkninger (6):

3.2.1. For værtslandene: — Besættelse af ledige job og udfyldelse af kompetencegab. — Fortsat økonomisk vækst. — Fortsat levering af tjenesteydelser til en aldrende befolkning, når der ikke er tilstrækkeligt mange unge lokalt. — Udfyldelse af pensionsgabet gennem bidrag fra nye, unge migrantarbejdere, som også betaler skat. — Indvandrere medbringer energi og innovation. — Værtslandene bliver rigere af kulturel og etnisk mangfoldighed. — Der kan pustes nyt liv i områder med affolkning, bl.a. i skoler med faldende elevtal.

3.2.2. For oprindelseslandene: — For udviklingslande er gevinsterne pengeoverførsler (penge, som migranterne sender til hjemlandet), som i dag ofte beløber sig til mere end udlandsbistand (7), og kulturel udveksling. — Arbejdsløsheden falder, og livsmulighederne for unge migranter forbedres. — Hjemvendte migranter medbringer opsparede midler, kompetencer og internationale kontakter.

4. Omkostninger ved manglende indvandring

4.1. Fortsat økonomisk vækst og opfyldelse af arbejdsmarkedets behov

4.1.1. Indvandring fra tredjelande påvirker den økonomiske vækst direkte og indirekte. Der synes at være en klar sammenhæng imellem arbejdskraftens tilvækst i kraft af indvandring og væksten i aggregeret BNP. For eksempel har Sverige i de senere år givet tusindvis af arbejdstilladelser til IT-udviklere, bærplukkere og kokke. Indvandring af arbejdskraft yder et betydeligt bidrag til den svenske økonomi: Virksomheder, der ansætter indvandrede arbejdstagere, vokser hurtigere end andre tilsvarende virksomheder. Hvert år bidrager arbejdstagere, der er indvandret fra lande uden for EU/EØS, med mere end 1 000 mio. EUR til Sveriges BNP og mere end 400 mio. EUR i skatteindtægter ( 8 )

4.1.2. Migranter tegnede sig for en stigning på 70 % i arbejdskraften i Europa i perioden 2004-2014 ( 9 ) . Det er vanskeligt at udspecificere, hvad arbejdskraftmangel i denne størrelsesorden ville betyde for den europæiske økonomi og de enkelte medlemsstater. Desuden integreres borgere født i udlandet typisk i markedsnicher (segmentering), som enten er i hastig vækst eller i nedgang, hvilket skaber større fleksibilitet i forhold til at dække arbejdsmarkedsefterspørgslen i EU.

4.1.3. Ligeledes spiller migranter en rolle for beskæftigelsen i det enkelte land ved at bidrage til forbruget og skabelsen af nye job. Som iværksættere bidrager migranter til økonomisk vækst og beskæftigelse, idet de ofte genopliver forsømte håndværk og erhverv og i stigende grad er med til at levere varer og tjenesteydelser med merværdi ( 10 ) . EØSU anbefaler derfor, at der træffes specifikke foranstaltninger på europæisk, nationalt og lokalt niveau, hvis indvandrede iværksætteres »kreativitet og innovationskapacitet« skal styrkes. Det skal ske med henblik på at udrydde diskrimination og skabe lige muligheder for alle, så de kan bidrage til inklusiv vækst og kvalitetsjob ( 11 )

4.1.4. Det er endvidere EØSU's opfattelse, at socialøkonomiske virksomheder, fordi de overvejende er aktive inden for pleje, deleøkonomien og den cirkulære økonomi, ikke blot kan skabe nye arbejdspladser, men også fremme og understøtte tredjelandsmigranters iværksætteri og adgang til erhvervsaktiviteter ( 12 )

4.1.5. Det er vanskeligt at måle den skattemæssige virkning af indvandring. Imidlertid mener OECD ( 13 ) , at migranter samlet set har haft en neutral skattemæssig virkning igennem de seneste halvtreds år, dvs. at eventuelle omkostninger foranlediget af migration er blevet dækket af de indtægter, der er blevet indhentet via skatter og afgifter.

4.1.6. En analyse fra Oxford Economics ( 14 ) konkluderer, at migrantarbejdere bidrog til at opretholde et tilstrækkeligt arbejdskraftudbud til at stimulere højkonjunkturen i 2004-2008. Migrantarbejdskraft ser ud til at have haft betydning for, at nogle virksomheder overlevede eller ikke var tvunget til at flytte produktionen udenlands (forfatterne citerer en rundspørge blandt 600 virksomheder, hvor 31 % svarede, at migranter spillede en vigtig rolle for deres virksomheds overlevelse; på sundheds- og plejeområdet og inden for landbruget var tallet oppe på 50 %).

4.1.7. Der er ingen tvivl om, at indvandring kan være en økonomisk gevinst for både oprindelses- og værtslande. Men med de nuværende økonomiske og handelsmæssige strukturer er det de rige og magtfulde lande, der vinder mest. Migration kan desuden bringe folk sammen kulturelt og fremme forståelsen, men der opstår gnidninger, hvis der ikke gøres en indsats for at fjerne misforståelser, fordomme og myter i lokalbefolkningen og blandt migranterne.

4.2. Udfyldelse af kompetencegabet

4.2.1. Den europæiske økonomi taber samlet set mere end 5 % i produktivitet hvert år på grund af et misforhold mellem arbejdstagernes kompetencer og arbejdsmarkedets behov ifølge en undersøgelse fra Institute for Market Economics (IME) ( 15 ) bestilt af EØSU og offentliggjort den 24. juli 2018. Ifølge undersøgelsen svarer dette til et tab på 80 eurocent pr. arbejdet time. De hårdest ramte erhverv er IT og kommunikation, læger og mere generelt videnskab, teknologi og ingeniørfaget. Også lærere, sygeplejersker og jordemødre mærker misforholdet. Tendensen forværres af det faldende befolkningstal og udviklingen inden for teknologi, siger forfatterne. Dette kompetencegab kan delvist udfyldes ved hjælp af arbejdskraftmigration.

4.2.2. Udnyttelse af det fulde potentiale ved migration på dette område kræver imidlertid en tilgang, hvor bl.a. migranternes kompetencer og kvalifikationer udnyttes bedre. Indvandrere er for det meste overkvalificerede til de jobs, de får tilbudt ( 16 )

4.2.3. Kun hvis indvandrernes kompetencer og kvalifikationer valideres, kan kompetencegabet delvist udfyldes. EU's valideringsmekanismer er imidlertid stadig ved at blive udviklet og afhænger af medlemsstaterne. EU's redskab for færdighedsprofiler bruges ikke nok af medlemsstaterne og de relevante aktører. Der findes dog ikkestatslige initiativer, bl.a. Bertelsmann Stiftungs kompetencekort og onlineselvevaluering af erhvervskompetencer ( 17 )

4.2.4. En fornuftig gennemførelse af kompetencepartnerskaber med tredjelande ville være til fælles gavn for både EU og migranternes oprindelseslande.

4.3. Opretholdelse af plejesektoren

4.3.1. Manglen på arbejdskraft i sundhedssektoren er en »tikkende bombe«. Der er allerede tale om en krise ( 18 ) , og manglen på arbejdskraft vil blive mere udtalt, hvis der ikke findes de rigtige politiske løsninger. Helt tilbage i 1994 pegede Kommissionen på plejeområdet som en sektor af strategisk betydning. I 2010 advarede Kommissionen om, at der i 2020 ville mangle 2 mio. arbejdstagere i sundhedssektoren, hvis der ikke straks blev grebet ind for at afhjælpe udbudsunderskuddet på op til 1 mio. arbejdstagere inden for langtidsplejen ( 19 )

4.3.2. Der er en udbredt mangel på arbejdskraft inden for plejesektoren i mange medlemsstater. Ansættelse af både lovligt og udokumenteret plejepersonale afhjælper denne mangel. Særligt sundhedssystemerne i Sydeuropa er stærkt afhængige af indeboende plejere. I Italien udgør migranter, der arbejder som indeboende plejere, eksempelvis ca. tre fjerdedele af arbejdsstyrken inden for hjemmeplejen ( 20 )

4.3.3. Også lande i Central- og Østeuropa mærker manglen på arbejdskraft i plejesektoren og den stigende efterspørgsel efter pleje i Vesteuropa. F.eks. arbejder der mange arbejdstagere fra Polen i plejesektoren i andre lande, til trods for at Polen selv mangler arbejdstagere i sektoren. Denne mangel dækkes af arbejdstagere fra Ukraine og fra andre tredjelande ( 21 )

4.3.4. Det er ligeledes vigtigt at gøre opmærksom på migrantkvinders betydelige økonomiske bidrag fra betalt arbejde til familier og lokalsamfund og behovet for at gøre noget ved ulighederne mellem kvinder og mænd på arbejdsmarkederne ( 22 ) . Undersøgelser viser, at de fleste arbejdende migrantkvinder er beskæftiget i servicesektoren (f.eks. catering, husarbejde, sundhed og pleje). Ulovligt arbejde, underbeskæftigelse og midlertidig kontraktansættelse kan være årsager til migrantkvinders dårligere stilling på arbejdsmarkederne i EU, og foranstaltninger for at garantere ligebehandling og beskytte sårbare personer bør videreudvikles.

4.4. Afhjælpning af affolkning i landdistrikter og afsidesliggende områder

4.4.1. Landdistrikter, bjergegne og øer affolkes, hvilket skaber en nedadgående økonomisk og social spiral, som forstærkes, i takt med at flere flytter til byerne. Befolkningstabet mindsker den pengemængde, der er i omløb i lokalsamfundet, hvilket igen har betydning for de lokale virksomheders, forretningers og transportforbindelsers overlevelse, samt for udbuddet af faciliteter og tjenester.

4.4.2. I nogle områder af EU, f.eks. i Irland og Brandenburg i Tyskland, kompenserer migranter, der slår sig ned, for denne affolkning. Landbruget i Nordirland har f.eks. haft alvorlige problemer med hensyn til arbejdskraftudbud og en aldrende arbejdsstyrke, og bidraget fra migrantarbejdskraft har været afgørende for sektorens overlevelse. Migrantbefolkningen er villig til at tage jobs til en løn og på vilkår, som lokalbefolkningen ikke accepterer, og til at bo i landsbyer, hvor risikoen for affolkning er stor, til trods for at der er tale om en stærkt ureguleret sektor, hvor der er en risiko for at blive udnyttet som arbejdstager ( 23 )

4.4.3. Inden for rammerne af EU's politik for landdistriktudvikling er der muligheder for at hjælpe lokale landbosamfund med at håndtere ankomsten af migranter. En række organisationer for udvikling af landdistrikter har peget på de muligheder, landdistrikter har for at hjælpe migranter, hvis ankomst kan have betydning for at få skabt nyt liv i områder, der er mærket af underbefolkning og/eller økonomisk tilbagegang. Europa-Parlamentet understregede i sin analyse fra 2017 ( 24 ) vigtigheden af, at migranternes sociale inklusion og integration på arbejdsmarkedet understøttes.

4.5. Bidrag til kulturel mangfoldighed

4.5.1. Uden en migrantbefolkning påvirkes mangfoldigheden i EU-landene negativt, hvilket fører til fremmedhad og selvtilfredshed, som er i modstrid med EU's grundprincipper. Desuden ville vi miste et bidrag til udbygningen af værdier, som f.eks. ligebehandling og ikkeforskelsbehandling, hvilket er et område, hvor der i de senere år er opnået fremskridt takket være synligheden af befolkningen med en migrantbaggrund.

4.6. Af alle de ovennævnte årsager må manglende indvandring i EU afvises som et urealistisk, uigennemførligt og umådeligt skadeligt fremtidsperspektiv.

5. Omkostningerne ved manglende integration (og hvordan de undgås)

5.1. For at udnytte det fulde potentiale ved migration til Europa, som beskrevet ovenfor, og samtidig minimere de dertil knyttede, langsigtede risici og undgåelige samfundsøkonomiske omkostninger er det altafgørende, at der er de rette betingelser for en vellykket integration af migranter.

5.2. Hovedelementerne i EU's forståelse af begrebet er nedfældet i de fælles grundprincipper for politikken for integration af indvandrere i EU, som Rådet vedtog i 2004 ( 25 ) . Integration forstås deri som en dynamisk tovejsproces af gensidig imødekommenhed, der må udvises af alle indvandrere og indbyggere i medlemsstaterne. Dette står i kontrast til den udbredte fejlopfattelse af integration som assimilation, der er envejsproces, hvor den enkelte opgiver sine nationale og kulturelle karakteristika og i stedet overtager det nye opholdslands ( 26 ) . Dog er forståelse og accept af EU's grundlæggende værdier som understreget i EU's handlingsplan for integration af tredjelandsstatsborgere fra 2016 en vigtig del af det at bo i og være en del af EU ( 27 )

5.3. Det skal understreges, at integration gælder alle migranter, der slår sig ned i et værtsland, uanset deres status eller oprindelse. Dog kræves der særlige politikker for personer, som er særligt sårbare (f.eks. flygtninge), og en lokalsamfundsbaseret tilgang snarere end en universalløsning på alle situationer kan give de bedste resultater.

5.4. Beskæftigelse er et centralt element i integrationsprocessen. Medlemsstaterne og de økonomiske og sociale partnere opfatter derfor migranters integration på arbejdsmarkedet som en prioritet. Efterspørgslen efter migrantarbejdstagere er da også fortsat en af de vigtigste og første faktorer for indvandring.

5.5. Andre vigtige variabler for integrationen af migranter i modtagerlandet er: sikkerhed for og forudsigelighed af migrantstatus, muligheder og hindringer for at opnå statsborgerskab, muligheder for familiesammenføring, adgang til sprogkurser, krav til sprog og kulturviden, politiske rettigheder og samfundets generelle åbenhed og villighed til at inddrage, hjælpe og interessere sig for de nyankomne (dette gælder begge veje).

5.6. Desuden er integration af migranter tæt forbundet med et væld af politikker med hensyn til beskyttelse på arbejdspladsen, bolig, sundhed, uddannelse, kvinders rettigheder, lighed og ikkeforskelsbehandling — for blot at nævne nogle få.

5.7. I et forsøg på at kvantificere de eksisterende politikker har man oprettet MIPEX-indekset (Migrant Integration Policy Index), som giver sammenlignelige data for EU-medlemsstater og flere andre lande ( 28 ) . Resultaterne viser tydeligt de eksisterende forskelle mellem medlemsstaterne, herunder den vedvarende kløft mellem øst og vest.

5.8. Tænker man scenariet »manglende integration af migranter« til ende, kan der identificeres følgende risici og/eller omkostninger:

5.8.1. Økonomiske

— Migranters udelukkelse fra formelt arbejde (og en voldsom stigning i sort arbejde).

— Øgede omkostninger til at løse sociale problemer, når de er opstået, i stedet for at forebygge dem.

— Migranters manglende muligheder for at udnytte deres potentiale fuldt ud (hvilket ofte smitter af på de næste generationer).

5.8.2. Sociokulturelle

— Manglende identificering med og accept af værtslandets værdier og normer.

— Skærpelse af de sociokulturelle forskelle mellem migrant- og værtssamfund.

— Strukturel diskrimination af migranter, herunder utilstrækkelig adgang til serviceydelser.

— Øget fremmedhad og gensidig mistillid.

— Gentagelse af sprogbarrierer.

— Fysisk adskillelse og i sidste ende ghettodannelse.

— Generel opløsning af samfundets sammenhængskraft.

5.8.3. Sikkerhed

— Stigning i antallet af hadefulde udtalelser og hadforbrydelser.

— Tilbagegang i retshåndhævelsen og mulig stigning i kriminalitet, især i socialt marginaliserede områder.

— Mulig radikalisering og øget støtte til ekstreme ideologier (i både migrant- og værtssamfund).

5.9. I betragtning af ovennævnte er investeringer i integration af migranter den bedste forsikring mod eventuelle fremtidige omkostninger, problemer og spændinger.

5.10. De relevante politikker bør omfatte klare, konsekvente og begrundede forpligtelser for migranterne og ligeledes konsekvent fordømme indvandrerfjendsk tale og handling.

5.11. Det er derfor bydende nødvendigt, at EU's medlemsstater lærer af hinanden og oprigtigt stræber efter at fremme et miljø, hvor migranter kan integreres og ovennævnte risici undgås.

5.12. Der må ikke herske tvivl om, at statsledede bestræbelser på at kriminalisere eller på anden vis marginalisere migranter, bære ved til etnisk nationalisme og skære i midler til integrationstiltag (herunder undladelse af at fordele midler afsat af EU) — som har kunnet konstateres i nogle medlemsstater på det seneste — er i direkte modstrid med disse mål og kan gøre uoprettelig skade i det lange løb.

5.13. Sidst, men ikke mindst er fremme af integration afgørende for at styrke EU's grundlæggende værdier og principper, hvoraf mangfoldighed, lighed og ikkeforskelsbehandling er nogle af de vigtigste.

Bruxelles, den 12. december 2018. Luca JAHIER Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Af de 4,3 mio. indvandrere i EU i 2016 kom ca. 2 mio. fra tredjelande, 1,3 mio. var statsborgere i et andet EU-land end det, de var migreret til, ca. 929 000 var migreret til et EU-land, hvor de var statsborgere (f.eks. tilbagevendte statsborgere eller statsborgere født i udlandet), og omkring 16 000 var statsløse.

(2) Federica Mogherinis hovedtale under civilsamfundsdagene 2017.

(3) Migrationsdataportal.

(4) European Demographic Data Sheet 2018.

(5) The costs and benefits of European immigration, Econstor.

(6) Inspireret af og baseret på konklusionerne i »The pros and cons of Migration«, Embrace.

(7) Perspectives on Global Development 2017, OECD.

(8) DAMVAD Analytics (2016): Labour immigration contributes to Swedish economic development.

(9) OECD (2014): »Is migration good for the economy?« Migration Policy Debates.

(10) Rath, J., Eurofound (2011), Promoting ethnic entrepreneurship in European cities, Den Europæiske Unions Publikationskontor, Luxembourg.

(11) EUT C 351 af 15.11.2012, s. 16.

(12) EUT C 283 af 10.8.2018, s. 1.

(13) International Migration Outlook 2013, OECD.

(14) Det britiske ministerium for arbejde og læring: The Economic, Labour Market and Skills Impacts of Migrant Workers in Northern Ireland.

(15) EØSU (2018): Skills Mismatches — An Impediment to the Competitiveness of EU Businesses, (ISBN: 978-92-830-4159-7).

(16) LABOUR-INT: »Integration of migrants and refugees in the labour market through a multi-stakeholder approach«.

(17) Meine Berufserfahrung zählt.

(18) UNI Europa UNICARE (2016).

(19) Kommissionen (2013).

(20) Europa-Parlamentets Forskningstjeneste (2016).

(21) EUT C 487 af 28.12.2016, s. 7.

(22) Rapporten »Migrant women in the EU labour force. Summary of findings«, Kommissionen.

(23) Nori, M. (2017). »The shades of green: migrants' contribution to EU agriculture: context, trends, opportunities, challenges«.

(24) »EU rural development policy and the integration of migrants«, EP.

(25) Fælles grundprincipper for integration af indvandrere i EU.

(26) Der kan læses mere om den begrebsmæssige forskel f.eks. her: Assimilation vs integration, Centre for the Study of Islam in the UK, RE teachers Resource Area.

(27) Handlingsplan for integration af tredjelandsstatsborgere.

(28) Migrant Integration Policy Index 2015: How countries are promoting integration of immigrants.