Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Statut for Det Europæiske Selskab« (98/C 129/01)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 8. juli 1997 i medfør af forretningsordenens artikel 23, stk. 2, at afgive udtalelse om »Statut for Det Europæiske Selskab«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Bernard Boussat til ordfører og Klaus Schmitz til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 5. november 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 350. plenarforsamling af 10. og 11. december 1997, mødet den 11. december 1997, med 116 stemmer for, 3 imod og 11 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Baggrund

1.1. Statutten for det europæiske selskab er et projekt, som gennem mere end tyve år har været genstand for en række på hinanden følgende forslag. Statutten skal lette samarbejdet mellem medlemsstaternes virksomheder med henblik på udviklingen af EU's marked. Den skal således dels være tiltrækkende for erhvervslivet og dels tage højde for de mærkbare forskelle, der kan være mellem medlemsstaterne.

2. Instrumenternes struktur

2.1. Den foreslåede statut for det europæiske selskab er baseret på en forordning og et direktiv.

2.2. Tre aspekter tages op, nemlig statutten i relation til selskabsretten, til beskatningsreglerne og til arbejdstagernes medbestemmelse.

2.3. Dette udgør et samlet hele. Den grundlæggende sammenhæng mellem de to instrumenter er meget klar.

2.3.1. Dog bør en række af forordningens bestemmelser undersøges nøjere, f.eks. når det gælder de beføjelser, som tillægges det europæiske selskabs beslutningstagende organer.

2.3.2. Det samme gælder de transaktioner, som kræver bemyndigelse fra tilsynsorganet eller diskussion i forvaltningsorganet [artikel 72 i forslaget af 16. maj 1991 ()]. Listen over disse transaktioner vil få indflydelse på graden af arbejdstagermedbestemmelse i det europæiske selskab.

2.4. På det beskatningsmæssige område er der behov for klarere regler navnlig med hensyn til dobbeltbeskatning og beskatningsmæssig konsolidering. Under alle omstændigheder vil ØSU skulle afgive en tillægsudtalelse om hele statutten for det europæiske selskab (forordning og direktiv). I den forbindelse vil bl.a. konkurrenceproblemerne blive taget op.

2.5. Sammenfattende:

2.5.1. De bestemmelser, som nu påtænkes, eller som skal udmøntes klarere i forordningen, skaber usikkerhed om en række af de bestemmelser, der skal indgå i det andet instrument, nemlig direktivet. Disse fortsatte usikkerhedsmomenter i forordningsforslaget bevirker, at der må tages visse forbehold, når man behandler det kompromisforslag om direktivforslaget, som det luxembourgske formandskab har fremlagt i forlængelse af Davignon-rapporten.

2.6. Generelt er det umuligt at adskille den sociale dimension i statutten for det europæiske selskab fra den økonomiske og juridiske dimension, som er omhandlet i forordningen. Dette ville stride mod traktatens ånd med hensyn til økonomisk og social samhørighed.

2.7. ØSU's gennemgang af det foreslåede Luxembourg-kompromis tager udgangspunkt i disse forbehold.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Med udgangspunkt i det luxembourgske formandskabs kompromisforslag skulle det være muligt at bringe debatten om arbejdstagernes medbestemmelse ud af det nuværende dødvande.

3.2. Det må således betragtes som noget positivt, at såvel Davignon-gruppen som Luxembourg-kompromiset går ind for kun at tillade oprettelse af europæiske selskaber i grænseoverskridende øjemed. Skabelse af et europæisk selskab ved omdannelse bør være udelukket. Et europæisk selskab, som er resultatet af en virksomhedsfusion, risikerer imidlertid at unddrage sig de forpligtelser, som er forbundet med medbestemmelsen.

3.3. Der kan ikke være tale om at overføre en bestemt medbestemmelsesmodel, der kun eksisterer i én eller nogle få medlemsstater, til de andre medlemsstater. Men samtidig må det forhindres, at arbejdstagernes medbestemmelse i tilfælde af fusion kan omgås ved hjælp af et europæisk retsinstrument. Arbejdstagerne i en medlemsstat, hvor man har en medbestemmelsesordning, må ikke berøves rettigheder, blot fordi EU ikke er i stand til at give arbejdstagerne en medbestemmelsesret, som rækker ud over blot og bar information og høring ().

3.4. En konsensusløsning baseret på forhandling må hilses velkommen under forudsætning af, at den respekterer arbejdsmarkedsparternes autonomi.

3.5. Det er vigtigt, at der ad frivillighedens vej aftales løsninger, som er afpasset efter virksomhedernes og de ansattes behov under hensyntagen til disses socio-økonomiske kultur. En gennemgribende harmonisering er således uforenelig med de yderst divergerende nationale fremgangsmåder, som skyldes forskellige beslutningssystemer.

3.6. ØSU bifalder derfor Davignon-gruppens forslag om, at de nærmere regler for arbejdstagernes medbestemmelse skal fastlægges ved forhandling. Også ØSU mener, at der bør træde »standardregler« i kraft, hvis forhandlingsproceduren strander. Der gør sig imidlertid fortsat det problem gældende, at det er meget vanskeligt at tage højde for alle de divergerende fremgangsmåder, som praktiseres i et flertal af EU's medlemsstater.

3.7. Hvis virksomhederne, som i mange lande ikke kender til medbestemmelsesordninger, pålægges alt for ufleksible standardregler, risikerer man, at de fravælger statutten for det europæiske selskab som løsning. Følgelig ville de ikke nyde godt af statuttens regler på det retlige og beskatningsmæssige område, og samtidig ville lønmodtagerne være afskåret fra muligheden for gennem forhandling at opnå fremskridt i forholdene på arbejdspladsen, herunder især lønmodtagernes deltagelse i virksomhedernes strategiske planlægning. Virksomhederne ville blive diskrimineret i forhold til virksomhederne i de lande, hvor medbestemmelsesordninger er en fast bestanddel af den lokale virksomhedskultur.

3.8. Henvisningen til direktiv 94/45/EF i formandskabets udkast hilses principielt velkommen.

3.8.1. Det skal imidlertid påpeges, at nævnte direktiv omhandler information og høring af arbejdstagerne, mens kompromiset om det europæiske selskab drejer sig om information, høring og medbestemmelse. Endvidere vedrører direktivet om europæiske samarbejdsudvalg kun store virksomheder med over 1000 ansatte, mens kompromiset om det europæiske selskab berører alle virksomheder uanset størrelse.

3.8.2. Det forekommer problematisk, at formandskabets kompromisforslag lægger op til at løse såvel medindflydelsesproblemet som spørgsmålene om information og høring. ØSU går ind for, at man holder disse to områder klart adskilte. Spørgsmålet om information og høring af det europæiske selskabs samarbejdsudvalg må derfor behandles separat i »standardreglerne«.

3.9. Derfor bør man se nærmere på SMV-problemet. I betragtning af SMV's særlige karakter og størrelse bør reglerne være specielt lempelige. Ligeledes bør man undersøge spørgsmålet om statuttens anvendelse på andre europæiske virksomhedsformer (foreninger, andelsselskaber, gensidige selskaber). I ØSU's udtalelse 696/96 () blev der slået til lyd for en separat afgørelse om sådanne virksomheder. ØSU henleder Rådets opmærksomhed på nødvendigheden af hurtigst muligt at udarbejde en statut for disse virksomheder, så den kan behandles parallelt med statutten for det europæiske selskab.

4. Forhandling

4.1. På baggrund af ovenstående må man sætte spørgsmålstegn ved de nærmere regler for forhandlingerne. Det er nødvendigt at styrke forhandlingsprincippet.

4.2. Det luxembourgske formandskabs forslag om de nærmere regler for forhandlingerne er utilstrækkelige. ØSU tvivler på, at de regler, som det luxembourgske formandskab foreslår for forhandlingsproceduren, er tilstrækkelige til at sikre reelle forhandlinger. Der er således en risiko for, at en af parterne ikke er interesseret i en løsning, men fra starten satser på at få anvendt »standardreglerne«.

4.2.1. Henvisningen til direktivet om samarbejdsudvalg er fejlanbragt, idet den kan underminere forhandlingsforløbet både med hensyn til tidsplan og procedure.

4.3. Forholdet mellem arbejdsgivere og arbejdstagere er hér særdeles kompliceret for visse landes vedkommende, og man bør derfor finde andre indfaldsvinkler, som i højere grad tilgodeser de nationale arbejdsmarkedskulturer. Dette gælder såvel lande, som har en stærk tradition for medbestemmelse, som lande uden traditioner på dette område. ØSU understreger i denne forbindelse, at medbestemmelsen ikke bør begrænses til en repræsentation i tilsynsrådet eller i bestyrelsen.

4.4. For at styrke forhandlingsproceduren foreslår ØSU derfor:

4.4.1. at ikke kun repræsentanter for virksomhedens arbejdstagere, men også de repræsentative fagforeninger på den pågældende virksomhed og de berørte europæiske faglige sammenslutninger i overensstemmelse med national praksis får ret til at forhandle for arbejdstagerne. Når det gælder implementeringen af direktivet, fastsætter den nationale lovgivning under hensyntagen til arbejdsmarkedsparternes autonomi regler for, hvordan medlemmerne af dette særlige forhandlingsorgan skal udnævnes;

4.4.2. at der kan indskydes en mæglingsprocedure, såfremt forhandlingerne truer med at strande. Denne mægling skal have til formål at foreslå en løsning, der så vidt muligt tager udgangspunkt i de regler, som i praksis anvendes på den pågældende virksomhed. Denne model har fordelen af at være fleksibel, lige som den i de enkelte tilfælde gør det lettere at finde en løsning, som er bedre afpasset efter forholdene, end hvis man automatisk anvender standardreglerne. Mæglingsproceduren foregriber på ingen måde forhandlingsparternes autonomi. Forligsmanden skulle udpeges af virksomhedernes parter.

5. Standardregler

5.1. Såfremt forhandlingerne slår fejl, skal man ifølge det luxembourgske formandskabs kompromisforslag gøre brug af standardregler om indførelse af en medbestemmelsesordning på virksomheden.

5.2. I ØSU sættes der en række spørgsmålstegn ved indholdet af disse standardregler, lige som følgende to hovedopfattelser gør sig gældende:

- Medlemmer fra lande, hvor der allerede findes medbestemmelse eller lignende ordninger (tostrenget beslutningsmodel i de pågældende virksomheder, den skandinaviske bestyrelsesmodel med lovpligtig arbejdstagerrepræsentation), er af den opfattelse, at den valgfri løsning for det europæiske selskab ikke må give virksomheden mulighed for at unddrage sig denne regel. De tilslutter sig derfor de standardregler, som er indeholdt i kompromisforslaget. Nogle af dem går endda ind for en medbestemmelsesordning, som er endnu mere vidtgående end den nu foreslåede.

- Medlemmer fra lande, hvor de ansattes deltagelse er baseret på varierende grader af information og høring af arbejdstagerne (enstrenget beslutningsmodel i de pågældende virksomheder), er af den opfattelse, at forslaget om det europæiske selskab i videst muligt omfang må respektere variationerne i de nationale arbejdsmarkedstraditioner.

5.3. ØSU mener, at der tages mest muligt hensyn til begge indfaldsvinkler, hvis det ved hjælp af de ovenfor (pkt. 4.4) foreslåede ekstra garantier så vidt muligt forhindres, at man for hurtigt griber til at anvende standardreglerne.

6. Konklusion

6.1. Medbestemmelse er et ømtåleligt emne. Derfor må det så vidt muligt forhindres, at løsninger gennemtvinges mod de berørte parters vilje. ØSU mener, at dets forslag i nærværende udtalelse kan bidrage til at øge den vægt, der allerede er lagt på forhandlingsløsninger i det luxembourgske kompromisforslag.

6.2. Informations- og høringsproceduren er en kommunikationsproces. Spørgsmålet om medbestemmelse er mere ømtåleligt. Det forudsætter et engagement hos alle parter. Det kan ikke afgøres oppefra. Dette kræver, at bilagets bestemmelser om forhandling og standardregler tages op til overvejelse.

6.3. ØSU tager dog udgangspunkt i, at hverken den enstrengede eller den tostrengede model pr. definition er uforanderlige. ØSU mener, at gennemførelsen af »Statutten for Det Europæiske Selskab« er en chance for at skabe en synergieffekt ad forhandlingens vej.

Bruxelles, den 11. december 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 176 af 8.7.1991, s. 40.

() ØSU's udtalelse i EFT C 212 af 22.7.1996, s. 36.

() EFT C 212 af 22.7.1996, s. 40.

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag blev forkastet under debatten, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 5.2 omformuleres

Første linje erstattes med:

»ØSU's medlemmer har vurderet standardreglerne ud fra to forskellige grundsynspunkter:«.

Derefter indledes første og andet led med ordene »Nogle medlemmer fra lande«, og teksten i parentes slettes (i første led: »(tostrenget beslutningsmodel ... arbejdstagerrepræsentation)«, og i andet led »(enstrenget beslutningsmodel i de pågældende virksomheder)«); i første led ændres ordene »medbestemmelse eller lignende ordninger« endvidere til »medbestemmelse i form af arbejdstagerrepræsentation i bestyrelse eller tilsynsråd«.

Begrundelse

Det forekommer overdrevent, når den nuværende tekst antyder, at medlemmerne indtager »blok«-synspunkter alt efter nationalitet; det forekommer mere rimeligt at tale om »nogle« medlemmer.

Teksten i parentes er forvirrende: forskellen ligger ikke så meget i, at der i nogle medlemsstater er et enstrenget system og i andre et tostrenget (begge optræder som valgmuligheder i forslaget til statut for det europæiske selskab), men snarere i, om medbestemmelsesordningen omfatter arbejdstagerrepræsentation i de respektive bestyrelser eller tilsynsråd. Dette kommer bedre frem med den foreslåede ændring af første led og ved at slette teksten i parentes.

Afstemningsresultat

For: 34, imod: 67, hverken for eller imod: 16.