KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(91) 476 endelig udg. 
Bruxelles, den 11. june 1992 
GRØNBOG 
OM UDVIKLING AF DET INDRE MARKED 
FOR POSTTJENESTER 
[Meddelelse fra Kommissionen) 

Resumé: Side 1 
RESUME 
1. INDLEDNING 
En grønbog er et diskussionsoplæg. Denne Grønbog søger at skabe debat 
om Fællesskabets postsektor og har med dette for øje følgende formål: 
at give en grundig gennemgang af den nuværende situation 
at drøfte, hvilke mål EF bør opstille for sin postsektor, og om 
det kræver indsats på EF-plan at nå dem 
og (hvis EF-indsats er påkrævet) at drøfte, hvorledes disse mål 
kan nås og opridse hovedlinjerne for forslag. 
Under Grønbogens udarbejdelse har der været omfattende drøftelser med 
navnlig medlemsstaternes regeringer. Offentliggørelsen vil blive 
fulgt af endnu mere omfattende drøftelser, hvor Kommissionen vil 
indhente udtalelser fra alle berørte parter - heriblandt repræsentan­
ter for medlemsstaternes regeringer, brugerne (fra de individuelle 
forbrugere til store brugere), virksomhederne (både offentlige og 
private) og fagforeningerne. Alle parter vil blive opfordret til at 
overveje, om analysen af den nuværende situation er korrekt, om EF's 
mål er de rigtige, og om de midler, hvorved de skal nås, er 
effektive. Der vil desuden blive opfordret til udførlige drøftelser 
af de mulige forslags eventuelle økonomiske og sociale virkninger. 
EF's postsektor er udsat for mange påvirkninger. Den teknologiske 
udvikling i andre sektorer har medført indirekte konkurrence med 
posttjenesterne. I postsektoren selv har der været en række konkur­
rencesager. Det vigtigste er imidlertid, at kundernes behov ændrer 
sig og måske ændrer sig hurtigere end tidligere. Det er derfor abso­
lut nødvendigt at gøre noget, ellers vil udviklingen selv føre ænd­
ringerne med sig, og det vil blive mere og mere vanskeligt for EF at 
være med til at forme denne sektor, hvis rolle for dets erhvervs- og 
samfundsliv er så vigtig. 
Når drøftelserne er overstået vil Kommissionen på grundlag af de ud­
talelser og oplysninger, den har modtaget, gøre rede for, hvilke 
forslag den selv mener skal fremsættes. I givet fald vil den udarbej­
de direktivudkast. Det betyder, at der stadig skal gøres et udførligt 
arbejde. Så udførlig kan Grønbogen ikke være, men er som diskussions­
oplæg et passende grundlag for mere generelle forslag. 
Det ledende princip for, hvilke foranstaltninger der skal træffes, må 
være opretholdelse og eventuelt udvikling af en universel posttjene-
Resumé: Side 2 
ste, der varetager indsamling og omdeling i hele EF til priser, der 
er overkommelige for alle, og med en tilfredsstillende servicekvali­
tet. Når blot den universelle tjeneste er sikret, bør der være så 
stor valgfrihed som muligt. 
POSTSEKTOREN 
Postsektorens bidrag til EF's BNP var i 1983 næsten 1,3%, og den 
beskæftiger på nuværende tidspunkt 1,7 millioner mennesker. De vig­
tigste data er følgende: 
Størrelse: Når postvæsenets finansielle tjenesteydelser med­
regnes, tegner postvirksomhederne (offentlige og 
private tilsammen) sig 
året. for ca. 59 mia. ECU om 
Postbesørgelse sker både i den monopoliserede 
sektor (breve) og udenfor (pakker og eksprespost). 
Inden for alle tre produktafsnit er tendensen 
stigende (en vækstrate på 3%-10% om året). 
Forholdet mellem postvæsenernes og de private for-
sendelsesfirmaers omsætning er ca. 60:40. Post­
væsenernes andel af EF's BNP svarer til det ame­
rikanske postvæsens andel af USA's BNP. De private 
firmaers andel er imidlertid betydeligt mindre i 
Europa. 
Markedsafsnit: Sektorens vigtigste markedsafsnit er udgiver­
virksomhed, postordrer og postreklame, hvoraf de to 
sidste tegner sig for 0,7% af EF's BNP. Andre 
vigtige afsnit er erhvervslivet i almindelighed og 
sektoren for finansielle tjenesteydelser 
(herunder bankvirksomhed) i særdeleshed. 
Virksomheder: Postvæsenerne leverer tjenesteydelser inden for 
alle tre produktområder - dvs. brev-, ekspres- og 
pakkepost. De private firmaer beskæftiger sig navn­
lig med pakke- og eksprespost, men besørger i visse 
tilfælde også tværnational brevpost (somme tider i 
åbenlys modstrid med den nationale postlov). 
De sektorer, som ikke er behæftet med monopol, er 
meget indbringende, det gælder især eksprespost. I 
de tilfælde, hvor brevpost er indbringende, 
fastsættes prisen på grundlag af omkostninger + 
fortjeneste. Besørgelse af tryksager er imidlertid 
i mange tilfælde stærkt tabsgivende. 
HVORFOR BØR EF INDDRAGES? 
Gennemgangen af den nuværende situation blotlægger adskillige proble­
mer, der kunne berettige en EF-indsats. Mange af disse pro­
blemer drejer sig om de universelle tjenesters varierende 
kvalitet. En løsning på disse kvalitetsproblemer er af altover­
skyggende betydning. 
I store træk er der fem områder, der kan betragtes som 
anliggender. EF-
Resumé: Side 3 
3.1 Den nuværende mangel på harmonisering 
De universelle tjenester i de enkelte medlemsstater har 
udviklet sig uafhængigt af hinanden med den følge, at der nu er 
stor forskel på deres drift. Det kan skabe alvorlige 
vanskeligheder for post, som passerer fra en medlemsstat til en 
anden, og det kan medføre offeromkostninger. Mere iøjnefaldende 
er det dog, at universel tjeneste defineres forskelligt i de 
forskellige medlemsstater, således at kunderne ikke kan 
indlevere de samme forsendelser med samme fortrøstning i 
forskellige medlemsstater. Der findes imidlertid driftskompati-
bilitetsproblemer på alle niveauer. Går man mere i detaljer, 
kan der f.eks. opstå problemer, fordi der ikke findes 
harmoniserede standarder for konvolutter. 
3.2 Følgerne af det indre marked 
Den universelle tjenestes servicepræstation varierer betydeligt 
fra det ene postvæsen til det andet. I nogle medlemsstater 
opnår omdeling den følgende dag det almindeligt accepterede mål 
90%, i andre er præstationen på 15%/16%, og i atter andre 
ligger den midt imellem (men tenderende mod det første). Det 
almindeligt anerkendte, men ikke særlig krævende præstationsmål 
for tværnational post er ombæring inden tre arbejdsdage. Den 
nuværende præstation er blevet målt til kun ca. 40% i gennem­
snit med store forskelle på de enkelte postvæsener. 
Disse forskelle har især følger for de dele af EF's erhvervs-
og samfundsliv, som er særlig afhængige af posttjenesterne. 
Blandt de store postleverandører er nøglesektorer som udgiver­
virksomhed, finansielle tjenesteydelser, postordrevirksomhed og 
reklame. For disse sektorer kan de universelle tjenesters præ-
stationsforskelle føre til markedsfordrejninger. Det vil f.eks. 
være meget lettere at sælge forsikringer til enkelte husstande 
i en medlemsstat, hvor præstationen er 90%, end i en 
medlemsstat, hvor den kun er 16%. Det kan være vanskeligere for 
et firma at markedsføre sine produkter i en anden medlemsstat, 
end det er for et firma, der har hjemsted i denne medlemsstat. 
Det er f.eks. næppe tilfældigt, at postordresektorens størrelse 
i en medlemsstat med meget ringe posttjeneste kun er en 
femtedel af postordresektoren i en anden medlemsstat af 
tilsvarende økonomisk størrelse. Det skader postordrefirmaernes 
muligheder og indskrænker desuden de enkelte forbrugeres 
valgmuligheder. Forbrugerne i regioner med dårlige posttje­
nester - og dem er der mange af - afskæres derfor ikke blot fra 
de personlige kontakter, der kan opnås gennem post, men også 
fra de tjenesteydelser, som kan leveres pr. post. 
Sådanne afbræk i det indre marked berører ikke blot postens 
afsendere, men også dens modtagere. Hvis en bestemt region me­
nes at have en upålidelig universel tjeneste, vil virksomheder­
ne (f.eks. postordrefirmaer) være mindre interesserede i at 
prøve at afsætte deres produkter dér. Forbrugerne (de potenti­
elle modtagere) ville derfor have begrænsede valgmuligheder. 
3.3 Den tværnationale postbesørgelses præstationer 
Beregnet efter det antal dage, der går fra indsamling til om­
deling, kræver en indenlandsk forsendelse i gennemsnit 1,5-2,0 
Resumé: Side 4 
arbejdsdage, mens der til en tværnational forsendelse i EF kræ­
ves gennemsnitligt 4,0 dage. En mindre del af denne forskel kan 
forklares ved hjælp af driftspraksis, men størstedelen kan ikke 
forklares på denne måde. Kvalitetsforskellen skaber faktisk en 
"grænseeffekt". Set i forhold til det opstillede mål er postvæ­
senernes servicepræstation for tværnational brevpost i EF 
blevet målt til 40% i gennemsnit. Bag dette gennemsnit ligger 
betydelige forskelle. 
Dette præstationsniveau lever næppe op til brugernes forvent­
ninger. Det bør huskes, at brugernes forventninger sandsynlig­
vis vil blive større, efterhånden som den tværnationale kommu­
nikation øges. Brugerne vil opfatte en statisk præstation som 
en forværring i forhold til deres krav. Der synes ganske vist 
at være sket en vis forbedring, navnlig som følge af konkurren­
cen (der tildels er opstået, fordi monopolrettigheder ikke blev 
håndhævet). Der er imidlertid stadig stor uoverensstemmelse 
mellem de mål, postvæsenerne har sat sig (enten på grundlag af 
kundernes krav eller deres egen driftspraksis), og virke­
ligheden. 
Da effektiv tværnational kommunikation er afgørende for EF's 
erhvervs- og samfundsliv, er det vigtigt for EF, at den tværna­
tionale postbesørgelses præstationer er pålidelige. 
3.4 Uoverensstemmelser 
Et af EF's mål er at sikre samhørigheden. De store uoverens­
stemmelser, der findes inden for postsektoren, bidrager natur­
ligvis ikke til at nå dette mål. Posttjenesterne er et af de 
midler, hvormed budskaber og varer kan befordres. Regioner, som 
har upålidelige posttjenester, bliver derfor ugunstigt stillet, 
når det gælder befordring af budskaber og varer. Både virksom­
heder og enkeltpersoner i sådanne regioner vil føle sig afskå­
ret. 
Denne ugunstige stilling er ikke blot ugunstig i forhold til 
regionens egne krav. Den er også ugunstig i sammenligning med 
andre dele af EF, hvor den universelle tjenestes præstationer 
er mere pålidelige. 
3.5 Markedsfordrejning 
I bemærkningerne om følgerne af det indre marked blev det 
påpeget, at forskellene på den universelle tjenestes præstatio­
ner i de forskellige regioner kan medvirke til at fordreje mar­
kedet i andre sektorer, som er afhængige af posttjenesterne. 
Det bør imidlertid bemærkes, at der også er potentielle mar­
kedsfordrejninger i selve postsektoren. De kan opstå, hvis de 
eksklusive rettigheders omfang er større end nødvendigt for at 
sikre den universelle tjeneste. For at forhindre denne forvrid­
ning må medlemsstaterne derfor benytte proportionalitetsprin­
cippet. Et eksempel herpå er, at nogle medlemsstater har 
overført adresserede reklameforsendelser (direct mail) til det 
ikke-monopoliserede område. 
Resumé: Side 5 
4. GRØNBOGENS FORMÅL 
Grønbogen har derfor to generelle formål. 
At gøre status over den nuværende situation og påvise de pro­
blemer og udfordringer, der allerede findes, og dem, der kan 
opstå i fremtiden. 
At behandle mulige løsninger og reaktioner og opstille detal­
jerede fremgangsmåder med henblik på fremtiden, idet de ende­
lige forslag skal bekræftes efter de drøftelser, som følger på 
Grønbogens offentliggørelse. 
Grønbogen er derfor opdelt i fire afsnit: 
1. beskrivelse af postsektoren (kapitel 2-6), 
2. oversigt over problemer og udfordringer (kapitel 7), 
3. mulige løsninger på problemer og udfordringer (kapitel 
8), 
4. forslag til en politik (kapitel 9). 
Det må understreges, at Grønbogen er et diskussionsoplæg. Den repræ­
senterer Kommissionens synspunkter, således som de tager sig ud på 
nuværende tidspunkt efter omfattende drøftelser med medlemsstaterne 
og andre berørte parter. Grønbogens offentliggørelse er indledningen 
til en række endnu bredere drøftelser, hvor alle berørte parter ind­
bydes til at deltage. Når drøftelserne er afsluttet, vil Kommissionen 
udarbejde sine endelige forslag med de eventuelle ændringer, drøftel­
serne fører med sig. 
5. GRUNDLAGET FOR EN POLITIK 
Der er almindelig enighed om, at det vigtigste grundtræk i den 
politik, der skal føres, er behovet for at sikre, at den universelle 
tjeneste videreføres, og at postvæsenerne sikres mulighed for at 
udføre deres samfundsopgave under gode økonomiske og finansielle vil­
kår. Det vigtigste konkrete formål med denne universelle tjeneste er, 
at der stadig skal være posttjenester i hele EF, både nationale tje­
nester i de enkelte medlemsstater og tværnationale tjenester, som 
forbinder dem. Denne universelle tjeneste skal leveres til en 
overkommelig pris, være af god kvalitet og stå til rådighed for 
alle. Når blot den universelle tjeneste er sikret, bør der være den 
størst mulige valgfrihed, forudsat samfundsopgaven respekteres i 
overstemmelse med nærhedsprincippet. 
Grønbogen må naturligvis behandle disse grundtræk samt eventuelle 
underordnede målsætninger på grundlag af EF's lovgivning og politik. 
Der må tages hensyn til følgerne af det indre marked og til eventu­
elle følger af både den politiske og den økonomiske union. Også 
anvendelsen af de relevante artikler i Rom-Traktaten bør behandles. 
6. FREMGANGSMADER 
Disse generelle mål kan nås på flere forskellige måder. (Der bør 
natur ligivs også gøres rede for, hvad der vil ske, hvis der ikke 
gøres noget.) Stort set er der to muligheder - liberalisering og 
harmonisering. 
Resumé: Side 6 
Sektoren er allerede liberaliseret i betydelig grad - ca. 50% af 
indtægterne stammer fra tjenesteydelser, som ikke er monopoliserede. 
Den nuværende situation er resultatet af en langvarig tendens mod 
markedsåbning, og Grønbogens forslag søger yderligere at lette re­
striktionerne. Harmoniseringen er derimod (i forhold til mulige EF-
målsætninger) temmelig ringe. Fællesskabet har derfor en postsektor 
med mange modsætninger - ikke blot når det gælder regler og for­
skrifter, men også når der er tale om vigtige kundeaspekter som 
adgang, leverede tjenesteydelser og takster. 
Når reformmulighederne skal undersøges, kan man begynde med at 
betragte de to modsætninger fuldstændig liberalisering og fuldstændig 
harmonisering. Disse to fremgangsmåder befinder sig faktisk i hver 
sin ende af et spektrum af vidt forskellige scenarier. Den mulighed, 
at der ikke gøres noget, bør også undersøges. Den sidste mulighed, 
som skal behandles, er den, som går ud på at forene fordelene ved 
både en gradvis markedsåbning og en selektiv harmonisering. Her er 
der mange forskellige varianter, og nogle af dem behandles i punkt 
6.4. 
6.1. Fuldstændig liberalisering 
Et normalt marked er et frit marked. En fuldstændig libera­
lisering af postsektoren ville imidlertid medføre, at den uni­
verselle tjeneste gik tabt eller ihvertfald ikke kunne fås til 
overkommelige priser. Til at begynde med havde denne løsning 
nogle få talsmænd, men nu er der ingen, der for alvor tror, at 
kravet om universel tjeneste ville blive opfyldt ved fuld­
stændig liberalisering. Ingen private virksomheder synes at 
være interesserede i at levere standardbrevpost til alle dele 
af et nationalt territorium. 
6.2. Fuldstændig harmonisering 
Hvis postsektoren skulle harmoniseres fuldstændigt, ville man 
være nødt til at indføre et enkelt ansvarligt organ, som kunne 
sikre, at harmoniseringen blev gennemført. Et sådant organ -
faktisk et samlet postvæsen for hele EF - skulle være ansvar­
ligt for alt, hvad der kunne betragtes som offentlig admini­
stration af EF's postsektor. 
Fuldstændig harmonisering ville indebære, at der var samme 
takster i hele EF, samme adgangsbetingelser og samme service­
standard. En enkelt takst (som ingen synes at ønske) ville 
skabe store problemer. Den ville desuden være upraktisk, fordi 
den kræver enorme krydssubsidier. (På nuværende tidspunkt 
varierer taksterne med en faktor på helt op til 3.) Central 
samordning af politik for områder som markedsføring eller per­
sonale ville sandsynligvis betyde en usmidig struktur, der ikke 
kunne tage hensyn til lokale forhold. Desuden ville det ansvar­
lige organ, det fælles postvæsen, betyde store ekstra omkost­
ninger. 
Fuldstændig harmonisering ville kort sagt indebære mange re­
striktioner og få fordele. Endelig skal det undestreges, at 
ingen på nuværende tidspunkt mener, der bør oprettes et organ 
af den type, en harmonisering i denne størrelsesorden ville 
kræve. 
Resumé: Side 7 
6.3. Status quo 
Hvis denne teoretiske mulighed virkelig blev valgt, ville 
kløften mellem de allerede vidt forskellige forhold blive endnu 
større, og det ville blive vanskeligere for det indre marked at 
fungere, jf. punkt 3. Det ville føre til, at Europa fik en 
posttjeneste med to hastigheder. Det indre marked for 
posttjenester ville kort sagt ikke kunne gennemføres, og det 
ville få alvorlige indirekte følger for andre sektorer, som er 
afhængige af posttjenesterne. Desuden ville det næppe være det 
rigtige svar på de krav, den politiske og økonomiske union 
stiller. 
6.4. Afvejning: yderligere åbning af markedet/styrkelse af den 
universelle tjeneste 
Efter denne fremgangsmåde erkendes det, at det for at sikre den 
universelle tjeneste er nødvendigt at sætte visse begræns­
ninger for det frie marked. Det skal ske ved, at der oprettes 
en række monopoliserede tjenester, som giver de nationale 
postvæsener visse særlige og eksklusive rettigheder. Monopolets 
omfang skal imidlertid stå i nøje forhold til den universelle 
tjenestes formål. Samtidig vil en lovbefæstet beherskelse af en 
del af markedet (monopol for at sikre universel tjeneste) 
muliggøre en række harmoniseringsforanstaltninger, der kan 
sikre, at den universelle tjeneste fungerer effektivt i alle 
12 medlemsstater. 
Alle medlemsstater har allerede indført monopol på en række 
tjenesteydelser for at sikre universel tjeneste, men disse 
monopolers omfang er som regel større - i nogle tilfælde endda 
betydelig større - end formålet kræver. Desuden skal den fak­
tiske målsætning (herunder også servicepræstationer) opfyldes i 
praksis. Der kan tilmed opnås fordele ved blot at præcisere, 
hvad der er monopoliseret, og hvad der ikke er. 
Det foreslås, at der for hele EF skal være en fælles definition 
på monopoltjeneste. Denne definition er endnu ikke blevet ud­
arbejdet, men der kan allerede nu gives retningslinjer for, 
hvorledes markedet efter denne fremgangsmåde gradvist skal 
liberaliseres, uden at den universelle tjeneste bringes i 
fare. 
Efter denne fremgangsmåde bør nogle tjenesteydelser undtages 
fra monopolet (hvis de på nuværende tidspunkt omfattes af det). 
Det drejer sig om eksprespost og publikationer. (Pakkepost er 
allerede blevet liberaliseret i samtlige 12 medlemsstater.) På 
grundlag af de hidtige analyser bør liberalisering af tværna­
tionale breve og, ifølge sagens natur, af adresserede reklame­
forsendelser (direct mail) også overvejes. I begge tilfælde vil 
det være nødvendigt at sikre, at en passende kontrol er tilste­
de for at forhindre, at liberaliseringen medfører, at monopol­
indehavernes lovlige rettigheder omgås. Ikke mindst når det 
gælder adresserede reklameforsendelser, kræves der en gennem­
gribende analyse af liberaliseringens økonomiske følger for 
den universelle tjeneste. 
Liberaliseringsprocessen bør gennemføres gradvis. Den bør tage 
hensyn til de nødvendige tilpasningsfaser, så den økonomiske og 
Resumé: Side 8 
finansielle ligevægt, den universelle tjeneste kræver, kan op­
retholdes. 
For de tjenesteydelser, der stadig kan være monopoliserede -
det vil stort set sige privat korrespondance og forret-
ningskorrespondance - kan der opstilles klare grænser, der 
angiver monopolets nøjagtige omfang. Disse grænser skal 
udtrykkes i vægt og pris. 
Det skal understreges, at enhver medlemsstat, som mener, at 
bestemte forslag kan skade dets universelle tjeneste, kan 
overveje en mere restriktiv løsning, forudsat den stadig står i 
forhold til formålet og er i overensstemmelse med EF's lovgiv­
ning. 
De harmoniseringsforanstaltninger, der skal gennemføres sam­
tidig med denne liberalisering, skal bygge på det grundliggende 
fælles princip, at der skal være en universel tjeneste af til­
strækkelig kvalitet og til overkommelige priser. Som allerede 
nævnt findes der endnu ikke nogen definition på universel 
tjeneste, som er fælles for hele EF. Det er klart, at der er 
behov for en sådan definition, og at alle potentielle brugere 
- også forbrugernes repræsentanter - bør tages med på råd, når 
den skal udarbejdes. Nogle af harmoniseringsbehovene er imid­
lertid fuldstændig oplagte. 
Universalitet indebærer let adgang, hvad der på nuværende tids­
punkt langtfra altid er tilfældet. På grund af de nuværende 
forskelle på servicepræstation er en vis harmonisering på­
krævet også i denne henseende. Skønt taksterne stort set er 
overkommelige, afspejler de i visse tilfælde ikke 
omkostningerne, og sådanne takstfastsættelsesprincipper kan på 
længere sigt bringe det universelle tjenestenetværks økonomiske 
bæredygtighed i fare. Desuden bør postvæsenet kunne benytte 
den universelle tjenestes netværk til tjenesteydelser, som ikke 
er monopoliserede, men der er på nuværende tidspunkt ingen 
fælles regler herom. 
På baggrund af disse nuværende og fremtidige problemer vil det 
være hensigtsmæssigt at træffe harmoniseringsforanstaltninger 
på følgende områder: 
adgang: reglerne skal være de samme for alle brugere, som 
opfylder de samme betingelser. Hvad andre tjeneste­
ydelseleverandørers adgang angår (det kan være 
andre postvæsener eller private virksomheder), kan 
der blive brug for særlige tekniske foranstalt­
ninger for at sikre driftskompatibilitet, 
tjeneste: der bør fastsættes standarder for alle universelle 
tjenester. Præstationerne bør måles efter et fælles 
system, som er en nøjagtig afspejling af brugernes 
erfaringer med tjenesten. Resultaterne bør offent­
liggøres, 
takster: priserne for de enkelte tjenester bør stå i forhold 
til omkostningerne. De nuværende forskelle i takst­
strukturer bør indskrænkes for at formindske 
markedsforvridningerne. 
Resumé: Side 9 
Disse harmoniseringsforanstaltninger kan indføres ud fra 
bevidstheden om, at kundernes behov er nogenlunde ens i alle 
medlemsstaterne. 
FORESLÅET SCENARIO 
Den sidste fremgangsmåde foretrækkes som scenario, fordi den skaber 
en passende balance. Den betyder, at EF's mål skal nås ved at mar­
kedet åbnes gradvis, samtidig med at der indføres harmoniserings-
foranstaltnigner. Den sikrer således den universelle tjeneste pas­
sende vilkår, mens brugerne får den størst mulige valgfrihed. Det bør 
bemærkes, at der ikke er tale om en enkelt løsning, men snarere om 
en række foranstaltninger, der skaber den fælles struktur, som 
kræves. De enkelte forslag er derfor led i et sammenhængende hele. 
Samtidig tager de sigte på ganske bestemte problemer. 
Ifølge Grønbogen kan den universelle tjeneste kort sagt retfærdig­
gøre oprettelsen af en række monopoliserede tjenester, som kan med­
virke til at sikre det universelle tjenestenetværks økonomiske bære­
dygtighed. På denne måde vil den samfundsopgave, der er og bliver den 
universelle posttjenestes vigtigste formål, blive sikret. Monopolet 
giver den universelle tjenestes leverandør en række særlige og eks­
klusive rettigheder, og dets omfang bør stå i direkte forhold til 
formålet. Således sikres den universelle tjeneste, og de potentielle 
brugere får så stor valgfrihed som muligt. 
Det bør nævnes, at der ved den seneste udarbejdelse af disse frem­
gangsmåder er indløbet visse foreløbige kommentarer. På grundlag af 
disse kommentarer ser det ud til, at der er enighed om hovedlinjerne. 
Dog er der visse punkter, der vækker bekymring hos nogle af de 
berørte parter. Det drejer sig om behovet for tilpasningsperioder og 
om visse liberaliseringsforslag, f.eks. for adresserede reklamefor­
sendelser, tværnational post i EF og international post. Drøftelser­
ne efter Grønbogens offentliggørelse kan meget vel komme til at dreje 
sig om sådanne punkter. Dog bør balancen i hele rækken af politiske 
forslag tages i betragtning. 
Det bør understreges, at denne generelle fremgangsmåde, som kombine­
rer yderligere markedsåbning med styrkelse af den universelle tjene­
ste, selv kan gennemføres på en række forskellige måder. Det er me­
ningen, at de vigtigste af de øvrige valgmuligheder skal opstilles på 
baggrund af de drøftelser, som følger efter Grønbogens offentliggø­
relse. Der kræves således et mere udførligt arbejde, inden 
iværksættelsen kan finde sted. Meget af det indebærer drøftelser med 
brugergrupperne for at få fastlagt deres behov i nærmere enkeltheder, 
ikke mindst i hvilken retning de har brug for større valgfrihed. Som 
allerede nævnt er der behov for en EF-definition på universel 
tjeneste. Der kræves yderligere undersøgelser, før det monopoliserede 
områdes vægt- og prisgrænser kan fastsættes. Der skal skabes enighed 
om grænserne for den universelle tjenestes tjenesteydelser. Der 
kræves desuden mere udførligt arbejde for at få knæsat det princip, 
at taksterne skal stå i forhold til de gennemsnitlige omkostninger. 
Skønt der således stadig skal gøres en del, fremsættes forslagene i 
tillid til, at den foreslåede fælles struktur, som forener libera­
lisering og harmonisering, vil sikre den universelle tjeneste og 
give den størst mulige valgfrihed. 
De vigtigste forslag for EF's postsektor er opstillet i tabellen på 
næste side. 
Resumé: Side 10 
At sikre universel posttjeneste over hele EF til priser, som er 
overkommelige for alle, ved at give den monopol på en række 
tjenestetydelser (for så vidt som der er behov for det i de 
enkelte medlemsstater) for at den kan sikre sig de ressourcer, 
der kræves for at kunne udføre en samfundsopgave under for­
svarlige forhold; at lade den størst mulige del af sektoren 
drive sin virksomhed på frie konkurrencevilkår i overens­
stemmelse med denne målsætning. 
At pålægge de virksomheder, der i EF forestår den universelle 
tjeneste, fælles forpligtelser til gengæld for de særlige og 
eksklusive rettigheder, som monopolet giver dem for at de kan 
levere denne universelle tjeneste, ikke mindst med hensyn til 
tjenesteydelsernes kvalitet. 
At yde ethvert nødvendigt bidrag til EF's samhørighed ved hjælp 
af passende harmoniseringsforanstaltninger. 
Hovedforslagene til en postpolitik drejer sig således om spørgsmål i 
forbindelse med de generelle regler og forskrifter, om monopol­
indehaverens forpligtelser og om harmonisering og samhørighed. De 
opdeles derpå i mere detaljerede forslag under tre overskrifter, som 
hver især henviser til et af hovedforslagene: 
DEL I: SPØRGSMÅL I FORBINDELSE MED DE GENERELLE REGLER OG 
FORSKRIFTER 
DEL II: FORPLIGTELSER I FORBINDELSE MED UNIVERSEL TJENESTE 
DEL III: HARMONISERING OG SAMHØRIGHED 
Disse forslag fremsættes i tillid til, at de vil få en positiv 
virkning på EF* s postsektor - til gavn for alle kunder, store som 
små, og alle virksomheder, offentlige som private. De vil kort sagt 
skabe et dynamisk indre marked for postsektoren. 
Resumé: Side 11 
DEL I: SPØRGSMÅL I FORBINDELSE MED DE GENERELLE REGLER OG FORSKRIFTER 
1. AT OPRETTE UNIVERSELLE TJENESTER 
Det vigtigste sociale krav til posttjenesterne er opretholdelse af 
den universelle tjeneste. Universel tjeneste kan, hvis der ikke tages 
hensyn til prisen, leveres på konkurrencevilkår (dvs. uden for den 
monopoliserede sektor). Men for at tjenesteydelserne kan leveres til 
en pris, som er overkommelig for alle, må indtægterne være tilstræk­
kelig store. Det kan kun opnås ved hjælp af visse særlige eller 
eksklusive rettigheder - og derfor er der behov for monopoliserede 
tjenester. (Der kan godt være mere end én leverandør af monopo­
liserede tjenesteydelser i den enkelte medlemsstat, men det er ikke 
særlig sandsynligt. For ikke at komplicere tingene regnes der i for­
slagene kun med en enkelt leverandør af monopoliserede tjeneste­
ydelser i hver medlemsstat - og det antages at være postvæsenet). 
2. AT UDARBEJDE DEFINITIONEN PÅ UNIVERSELLE OG MONOPOLISEREDE TJENESTER 
Der kræves et udførligt arbejde, før en sådan EF'definition af de 
eventuelt monopoliserede tjenester kan opstilles. Formålet med hele 
denne analyse er at finde frem til den mindst restriktive løsning. 
Forholdene i nogle medlemsstater tillader muligvis, at monopolerne 
j kan få et mindre omfang end det, der fastsættes på EF-plan, men det 
skal stadig kunne sikre den universelle tjeneste. Hvad end resultatet 
bliver, må definitionen opstilles således, at der skelnes skarpt 
mellem det, der tilhører den monopoliserede sektor, og det, der ikke 
I S«r. 
! 3. AT SIKRE OVERENSSTEMMELSE MELLEM MEDLEMSSTATERNES ØVRIGE 
FORPLIGTELSER OG EF'S LOVGIVNING OG POLITIK 
I Som i alle andre sektorer skal der gøres en indsats for at mindske 
I eventuelle spændinger mellem EF's forskrifter og politik på den ene 
j side og forpligtelser i henhold til konventioner, som er blevet 
j underskrevet af medlemsstaterne, på den anden. 
1 4. AT ADSKILLE MYNDIGHEDSFUNKTIONEN OG DE DRIFTSMÆSSIGE FUNKTIONER 
i 
For at sikre, at brugernes interesser tjenes på bedst mulig måde ved 
j objektiv behandling af alle virksomheder, er det vigtigt, at myndig-
| hedsfunktionen og de driftsmæssige funktioner adskilles. Hvis myndig-
I hedsfunktionen er uafhængig, vil den bedre kunne skabe balance mellem 
s offentlige og private virksomheder og mellem virksomheder med og uden 
i monopol. Den vil kunne overvåge de monopoliserede tjenesters effek-
j tivitet og påse, at leverandøren både sikrer en god universel 
i tjeneste og opfylder de øvrige forpligtelser i forslagene 5, 6 og 8. 
i J givet fald må den overveje, hvilke foranstaltninger der skal 
træffes, hvis præstationerne ikke lever op til forpligtelserne. 
Resumé: Side 12 
DEL II: FORPLIGTELSER I FORBINDELSE MED LEVERING AF UNIVERSEL TJENESTE 
5. BETINGELSERNE FOR ADGANG TIL UNIVERSEL TJENESTE SKAL VÆRE ENS FOR 
ALLE 
Reglen må være, at alle den universelle tjenestes brugere (kunder) 
behandles ens. Når det er slået fast, må det erkendes, at kunderne 
har forskellige behov og kan samarbejde med den universelle tjenestes 
leverandør i forskelligt omfang. Det er til dels et spørgsmål om 
størrelse, men især et spørgsmål om evne til at klargøre posten på en 
sådan måde, at den letter postbehandlingen for den universelle 
tjenestes leverandør og sætter ham i stand til at tilbyde rabatter. 
6. DE UNIVERSELLE TAKSTER SKAL STÅ I FORHOLD TIL DE GENNEMSNITLIGE 
OMKOSTNINGER 
Det ledende princip bør være, at taksterne skal stå i forhold til de 
gennemsnitlige omkostninger. Konsekvent anvendelse af dette princip 
er den bedste garanti for posttjenesternes økonomiske sundhed. 
Krydssubsidiering kan tillades i geografiske områder af hensyn til 
takstudligningen og fra det ikke-monopoliserede område til det 
monopoliserede. Der kan også foretages krydssubsidiering fra det 
monopoliserede område til det ikke monopoliserede, hvis det er 
nødvendigt for at sikre den universelle tjeneste, eller hvis det er 
foreneligt med konkurrencereglerne. For at sikre, at alle får en reel 
behandling, bør krydssubsidiering fra en tjenestegren til en anden 
eller på grund af rabatter fra en kundegruppe til en anden med de 
nævnte undtagelser indskrænkes til det mindst mulige og gradvis 
afskaffes. 
7. KOMPENSATIONSORDNINGER MELLEM POSTVÆSENERNE SKAL AFSPEJLE 
UDLEVERINGSOMKOSTNINGERNE 
De nuværende ordninger for betaling mellem postvæsenerne (kaldt 
terminalafgifter) bygger ikke på omkostningerne og fører således til 
betydelige misforhold mellem godtgørelsen og de faktiske udleve-
ringsomkostninger. Det princip, at takster skal bygge på omkost­
ningerne, bør også gælde for postvæsenernes indbyrdes kompensations­
ordninger. 
8. DER SKAL OPSTILLES SERVICESTANDARDER FOR DE UNIVERSELLE TJENESTER, OG 
DERES PRÆSTATIONER SKAL OVERVÅGES 
Begrundelsen for at oprette monopoliserede tjenester er de sam­
fundsmæssige behov for universel tjeneste. Den faktiske service­
præstation er derfor afgørende, når det gælder om at sikre, at de 
samfundsmæssige behov opfyldes. Der må derfor opstilles standarder, 
præstationerne må overvåges, og der må udarbejdes kontrolsystemer. 
Det skal understreges, at disse standarder kun er tærskler - men den 
universelle tjenestes leverandører bør alligevel forsøge at opnå 
præstationer, som ligger over standarderne. 
Resumé: Side 13 
DEL III: HARMONISERING OG SAMHØRIGHED 
9. HARMONISERING ER HENSIGTSMÆSSIG, NÅR DEN ER TIL GAVN FOR KUNDERNE 
Jo større den konkrete fordel er for kunderne, desto stærkere er 
argumentet for harmonisering. De mest oplagte fordele nås ved en vis 
harmonisering af adgangsbetingelserne og harmonisering af service­
standarderne og overvågning af præstationerne (beskrevet i forslag 
8). 
10. SAMHØRIGHEDSHENSYNET SKAL TILGODESES 
Det er vigtigt hele tiden at være opmærksom på behovet for at sikre 
en effektiv postsektor, som opfylder postbehovene over hele EF. De 
fleste af de nødvendige forbedringer kan opnås ved hjælp af bedre 
drift. Dog kan en vis kapitalinvestering være nødvendig og navnlig i 
ugunstigt stillede regioner blive en stor økonomisk byrde. 

Indholdsfortegnelse side 15 
G R 0 N B 0 G 

Indholdsfortegnelse side 17 
BILAG Sammenfattende indholdsfortegnelse 
KAPITEL 1. 
KAPITEL 2. 
KAPITEL 3. 
KAPITEL 4. 
KAPITEL 5. 
KAPITEL 6. 
KAPITEL 7. 
KAPITEL 8: 
KAPITEL 9: Indledning 
Postsektoren 
Regler og forskrifter 
Kommercielle aspekter 
Økonomiske og operationelle aspekter 
Sociale aspekter 
Den nuværende situation: Problemer og udfordringer 
Gennemgang af de mulige løsninger 
Forslag til en politik 
GLOSSAR 
Indholdsfortegnelse side 18 
Komplet indholdsfortegnelse 
KAPITEL 1: INDLEDNING 
KAPITEL 2: POSTSEKTOREN 
1. GENERELT 
2. BETYDNING FOR FÆLLESSKABET 
3. TENDENSER I KUNDEUNDERLAGET 
4. NUVÆRENDE LOVGIVNING 
5. TJENESTEYDELSER 
6. ØKONOMI 
7. BESKÆFTIGELSE 
8. EF-DIMENSIONEN 
KAPITEL 3: REGLER OG FORSKRIFTER 
1. INDLEDNING 
2. TERMINOLOGI 
Indholdsfortegnelse side 19 
3. MEDLEMSSTATERNES NUVÆRENDE LOVGIVNING 
3.1. GENERELT 
3.2. POSTVÆSENERNES RETSSTILLING 
3.3. MONOPOLERNES OMFANG 
3.4. DEFINITION AF DE FORSKELLIGE TJENESTEYDELSER 
3.5. POSTKLARGØRING VED MELLEMLED 
3.6. BESØRGELSE AF EGEN POST 
3.7. HYBRIDE TJENESTEYDELSER 
3.8. TVÆRNATIONAL POST 
3.9. SÆRTRÆK I DE NATIONALE LOVGIVNINGER 
4. MYNDIGHEDSFUNKTIONEN 
4.1. ADSKILLELSE MELLEM MYNDIGHEDSFUNKTIONEN OG DE DRIFTSMÆSSIGE 
FUNKTIONER 
4.2. MYNDIGHEDERNES ANSVAR 
4.3. VIRKSOMHEDENS ANSVAR 
5. DE INTERNATIONALE REGLER 
5.1. VERDENSPOSTFORENINGEN (UPU) 
5.2. DEN ALMINDELIGE OVERENSKOMST OM TOLD OG UDENRIGSHANDEL (GATT) 
5.3. DEN EUROPÆISKE KONFERENCE AF POST- OG TELEADMINISTRATIONER (CEPT) 
6. EF'S REGLER 
6.1. ROM-TRAKTATEN 
6.2. ANVENDELSE AF KONKURRENCEREGLERNE 
6.3. ROM-TRAKTATEN OG UPU-KONVENTIONEN 
6.4. ANDRE FORMER FOR EF-POLITIK 
KAPITEL 4: KOMMERCIELLE ASPEKTER 
1. INDLEDNING 
2. MARKEDSOVERSIGT 
Indholdsfortegnelse side 20 
3. KUNDERNE 
3.1. KUNDEKRAV 
3.2. UDNYTTELSESGRAD 
3.3. MARKEDER 
3.4. SEKTORER 
4. POSTKATEGORIER OG VIRKSOMHEDER 
4.1. BREVE 
4.2. PAKKER 
4.3. EKSPRESPOST 
5. FINANSIELLE TAL 
5.1. DEN NUVÆRENDE SITUATON 
5.2. TENDENSER 
6. TJENESTEYDELSERNES KARAKTER - ADGANG 
6.1. PRIVATE FIRMAER 
6.2. POSTVÆSENERNE 
7. SERVICEKVALITET 
7.1. NATIONAL KVALITET 
7.2. KVALITET I FORBINDELSE MED TVÆRNATIONAL POST 
8. TAKSTER 
8.1. GRUNDTAKSTER 
8.2. PRISSTRUKTURER 
8.3. RABATORDNINGER 
8.4. TAKSTFORDELE 
9. FØLGERNE AF DET INDRE MARKED 
9.1. ALMINDELIGE ØKONOMISKE FØLGER 
9.2. KUNDESTRATEGI 
9.3. KUNDERNES FORVENTNINGER TIL POSTTJENESTERNE 
9.4. SÆRLIGE FØLGER FOR POSTBESØRGELSEN 
Indholdsfortegnelse side 21 
KAPITEL 5: ØKONOMISKE OG OPERATIONELLE ASPEKTER 
1. INDLEDNING 
2. UNIVERSEL SERVICE 
3. POSTVIRKSOMHED - GENEREL BESKRIVELSE 
3.1. SALG AF TJENESTEYDELSER 
3.2. INDSAMLING 
3.3. AFSENDELSESSORTERING 
3.4. BEFORDRING 
3.5. MODTAGELSESSORTERING 
3.6. OMDELING 
3.7. DIVERSE 
4. TVÆRNATIONALE TJENESTEYDELSER 
4.1. UDGÅENDE POST 
4.2 . INDGÅENDE POST 
5. OMKOSTNINGER 
6. RENTABILITET OG TAKSTFASTSÆTTELSE 
6.1. TAKSTUDLIGNING 
6.2. REGNSKABSFØRELSE 
6.3. SÆRTAKSTER 
7. FINANSIERING 
7.1. KRYDSSUBSIDIERING 
7.2. CENTRAL FINANSIERING 
8. TERMINALAFGIFTER 
Indholdsfortegnelse side 22 
9. REMAIL-FORSENDELSE 
9.1. A-B-C-REMAIL 
9.2. A-B-B-REMAIL 
9.3. A-B-A-REMAIL 
10. INVESTERINGER OG TEKNOLOGI 
10.1. TEKNOLOGI 
10.2. INVESTERINGER - POSTVÆSENERNE 
10.3. PRIVATE VIRKSOMHEDERS INVESTERINGER OG MULIGHEDER 
KAPITEL 6: SOCIALE ASPEKTER 
1. INDLEDNING 
2. KUNDEASPEKTER 
2.1. DET NUVÆRENDE BEHOV 
2.2. DEN NUVÆRENDE SERVICE 
2.3. KUNDERNES FREMTIDIGE BEHOV 
2.4. EF-DIMENSIONEN 
3. BESKÆFTIGELSE 
3.1. NUVÆRENDE FORHOLD 
3.2. ARBJEDSKRAFTSEFTERSPØRGSEL 
3.3. UDVIKLING I PERSONALEPOLITIK OG ARBEJDSFORHOLD 
3.4. ERHVERVSUDDANNELSE 
4. UDFORDRINGEN 
KAPITEL 7: DEN NUVÆRENDE SITUATION: PROBLEMER OG UDFORDRINGER 
1. INDLEDNING 
Indholdsfortegnelse side 23 
2. KUNDENS SYNSVINKEL 
2.1. DEFINITIONER 
2.2. ADGANG 
2.3. TJENESTEYDELSE 
2.4. TAKSTER 
2.5. KUNDENS TILFREDSHED 
3. VIRKSOMHEDERNES SYNSPUNKT 
3.1. RETSSTILLING 
3.2. ADGANG 
3.3. SERVICEKVALITET 
3.4. TAKSTER 
3.5. BESKÆFTIGELSE 
3.6. TEKNOLOGI 
4. MYNDIGHEDERNES SYNSVINKEL 
4.1. MONOPOL 
4.2. UNIVERSELLE TJENESTERS FORPLIGTELSER 
5. FØLGERNE AF 1992 
6. HVAD VIL DER SKE, HVIS DER IKKE GØRES NOGET? 
7. EF"s SYNSVINKEL 
7.1. ADSKILLELSE MELLEM MYNDIGHEDSFUNKTIONEN OG DEN DRIFTSMÆSSIGE 
FUNKTION 
7.2. DEFINITION AF UNIVERSIELLE TJENESTEYDELSER 
7.3. MONOPOLETS OMFANG 
7.4. ANVENDELSEN AF MONOPOLRETTIGHEDER 
7.5. ADGANGSBETINGELSER 
7.6. SERVICEPRÆSTATION 
7.7. TAKSTER 
7.8. HARMONISERING 
Indholdsfortegnelse side 24 
7.9. SAMHØRIGHED 
7.10. PROBLEMER PÅ LÆNGERE SIGT 
KAPITEL 8: GENNEMGANG AF DE MULIGE LØSNINGER 
1. INDLEDNING 
2. BEHOVET FOR EN INDSATS PÅ EF-PLAN 
3. FÆLLESSKABETS MÅL 
3.1. DE GRUNDLÆGGENDE PRINCIPPER 
3.2. GENNEMFØRELSE 
4. INDKREDSNING AF MONOPOLOMRÅDET 
5. EGEN POSTOMDELING OG POSTNING 
5.1. KUNDENS EGEN OMDELING 
5.2. EGEN POSTNING 
6. OBLIGATORISKE TJENESTEYDELSER 
6.1. OBLIGATORISKE TJENESTEYDELSER PÅ EF-PLAN 
6.2. OBLIGATORISKE TJENESTER PÅ NATIONALT PLAN 
6.3. FINANSIERING 
7. NYE TJENESTEYDELSER 
8. TVÆRNATIONALE POSTFORSENDELSER 
8.1. FÆLLESSKABSFORSENDELSER 
8.2. INTERNATIONAL POST 
8.3. ANDRE SPØRGSMÅL 
9. MONOPOLTJENESTERNES OMFANG - SÆRLIGE SPØRGSMÅL 
9.1. DEFINITIONSPROBLEMER 
9.2. LANGSOMMERE POSTSTRØMME 
9.3. ELEKTRONISK KOMMUNIKATION 
9.4. POSTKLARGØRING 
Indholdsfortegnelse side 25 
10. FORESLÅEDE KRITERIER 
10.1. PÅ MELLEMLANG SIGT 
10.2. PÅ KORT SIGT 
10.3. PÅ LÆNGERE SIGT 
11. POSTLOVGIVNINGENS KOMPATIBILITET MED EF-TRAKTATERNE OG EF's POLITIK 
12. DE REGULERENDE MYNDIGHEDERS ROLLE 
13. FORPLIGTELSER I FORBINDELSE MED UNIVERSEL SERVICE: ADGANG 
13.1. BESØRGELSESBETINGELSER 
13.2. KONTRAKTBETINGELSER FOR STORE KUNDER 
13.3. FORBEHANDLING AF POST 
13.4. ADGANG FOR PRIVATE TJENESTER 
13.5. ADGANG FOR ANDRE POSTVÆSENER 
14. FORPLIGTELSER I FORBINDELSE MED UNIVERSEL SERVICE: SERVICESTANDARD 
14.1. STANDARDFASTSÆTTELSE 
14.2. TILSYN MED PRÆSTATIONEN 
14.3. STYRING 
15. FORPLIGTELSER I FORBINDELSE MED UNIVERSEL SERVICE: TAKSTER 
(INKL. TERMINALAFGIFTER) 
15.1. OMKOSTNINGER 
15.2. SUBSIDIER 
15.3. TERMINALAFGIFTER 
16. IKKE-MONOPOLISEREDE TJENESTEYDELSER 
16.1. PRISER 
16.2. ANDET 
Indholdsfortegnelse side 26 
17. MULIGE HARMONISERINGSOMRÅQER 
17.1. ADGANGSBETINGELSER/KONTRAKTVILKÅR 
17.2. SERVICEKVALITET 
17.3. TAKSTSTRUKTURER 
17.4. KUNDEKONTAKT 
17.5. OPERATIONELLE STANDARDER 
17.6. BESKÆFTIGELSE 
18. KOHÆSION PÅ EF-PLAN 
19. GENNEMFØRELSEN AF EF*s POLITIK 
20. POSTALE FINANSIELLE TJENESTEYDELSER 
21. ANDRE SPØRGSMÅL 
21.1. ET FÆLLES POSTVÆSEN 
21.2. FÆLLES TAKSTER 
21.3. FÆLLES FRIMÆRKER 
KAPITEL 9: FORSLAG TIL EN POLITIK 
INDLEDNING 
DEL I: SPØRGSMÅL I FORBINDELSE MED DE GENERELLE REGLER OG FORSKRIFTER 
DEL II: FORPLIGTELSER I FORBINDELSE MED LEVERING AF UNIVERSEL TJENESTE 
DEL III: HARMONISERING OG SAMHØRIGHED 
Indholdsfortegnelse side 27 
BILAG 
1. Oversigt over posttjenester 
2. Postsektoren rent statistisk 
3. Postbesørgelsen og postnettet 
4. Oversigt over lovgivningen i EF-landene 
5. EF-retsakter om postsektoren 
6. Verdenspostkonventionen - De vigtigste artikler 
7. Kvaliteten af posttjenesten 
8. Terminalafgifter 
9. Remail 
10. Postnumre og postkoder 
11. Postmaterielindustrien 
12. Postvæsenets elektroniske post 
13. Postforsendelser af oplysende og kulturel karakter 
14. Takster 
15. Postbesørgelsen inden for EF 
16. Kriterier for afgrænsning af monopolområdet 
GLOSSAR 
Indholdsfortegnelse side 28 
Kapitel 1: Indledning Side 29 
KAPITEL 1: INDLEDNING 
En grønbog er et diskussionsoplæg. Meningen med denne grønbog om post­
tjenester er derfor at skabe et grundlag for drøftelserne om, hvilke 
ændringer der skal ske i EF's postsektor for at oprette et indre marked for 
posttjenester. 
Kommissionen har i samarbejde med medlemsstaterne investeret megen tid og 
mange kræfter i dette dokuments udarbejdelse. Denne investering har været 
nødvendig på grund af postsektorens betydning for EF's økonomiske og 
sociale trivsel. Det indre marked kan kun fungere, hvis det har gode 
kommunikations- og distributionskanaler. Effektive posttjenester spiller en 
væsentlig rolle for, at sådanne kanaler kan stå til rådighed. 
En analyse af de nuværende posttjenester i EF afslører en sektor med mange 
spændinger og indre modsætninger. Hvis der ingenting gøres, vil disse 
problemer efter 1992 vokse til et omfang, som ikke kan forenes med det 
indre markeds målsætninger. 
Den afgørende vanskelighed er, at der ikke på nuværende tidspunkt findes 
nogen EF-holdning til problemerne. Grønbogen er det første forsøg på at 
afhjælpe denne mangel. Den indeholder forslag, som vil medvirke til at give 
EF de effektive posttjenester, det har behov for. 
For at der kan opstilles forslag, må den foreliggende situation analyseres 
i enkeltheder, så de afgørende problemer kan påvises. Eventuelle løsninger 
skal drøftes, og forslag fremsættes. Da nogle af grønbogens læsere muligvis 
ikke er særlig fortrolige med postsektoren, indledes analysen med en 
generel indførelse i sektoren. 
Til udarbejdelse af grønbogen har Kommissionen modtaget oplysninger og ud­
talelser fra alle medlemsstaterne. Postvæsenerne har også bidraget, ligesom 
de erhvervsorganisationer, der repræsenterer de større, private firmaer. 
Visse brugergrupper har fremsat deres synspunkter. Desuden har adskillige 
rapporter, hvoraf nogle er blevet til på Kommissionens initiativ, bidraget 
til dokumentets udarbejdelse. 
Et par bemærkninger må knyttes til dokumentets omtale af medlemsstaterne. I 
alle tilfælde benyttes de danske navne. Hvor medlemsstaterne er opført i 
tabeller, svarer rækkefølgen til EF's praksis med at anbringe dem i alfa­
betisk orden efter deres navne på originalsproget. Specielt med hensyn til 
Tyskland bør det bemærkes, at alle tal gælder Forbundsrepublikken før gen­
foreningen. 
Kapitel 1: Indledning Side 30 
Kapitel 2: Postsektoren Side 31 
KAPITEL 2 : POSTSEKTOREN 
- KORT BESKRIVELSE 
1. GENERELT 
Posttjenesterne er en af de kanaler, hvorigennem meddelelser kan 
sendes og varer leveres. De spiller derfor en afgørende rolle i det 
moderne samfund og vil også gøre det fremover. Gode posttjenester er 
en af drivkræfterne bag økonomisk vækst. Dårlige posttjenester har en 
afsvækkende virkning, både økonomisk og socialt. 
Posttjenesternes rolle vil imidlertid ændre sig, efterhånden som sam­
fundets krav til formidling af meddelelser og forsendelse af varer 
ændrer sig. Efterspørgslen på deres tjenesteydelser vil blive berørt 
af konkurrence fra andre kommunikationsmidler og forsendelseskanaler. 
Den vil desuden være afhængig af samfundets syn på posttjenesternes 
servicekvalitet. 
BETYDNING FOR FÆLLESSKABET 
I EF har postvæsenets og de private forsendelsesfirmaers post­
virksomhed en anslået samlet omsætning på ca. 46 mia. ECU om året, 
hvoraf postvæsenet bidrager med 26 mia. ECU og de private firmaer med 
20 mia. ECU. Postvæsenets finansielle tjenesteydelser og ekspediti­
oner direkte fra skranken tegner sig desuden for yderligere 13 mia. 
ECU. EF's posttjenester har derfor en samlet omsætning på 59 mia. ECU 
eller 13% af EF's bruttonationalprodukt (BNP). 
Postordre- og postreklamefirmaerne, som er nøje knyttet til posttje­
nesterne, tegner sig for henholdsvis 26,4 mia. ECU og 6,4 mia. ECU. 
Tilsammen er der tale om 0,87% af Fællesskabets BNP. 
Sammenlægges disse tal med posttjenesternes egne indtægter (hvor der 
dog er tale om en vis overlapning), bliver resultatet en andel af BNP 
på 2,0%. Dette tal er ikke udtryk for posttjenesternes kommercielle 
værdi. En effektiv postinfrastruktur er ikke blot et mål i sig selv, 
men også en nødvendig støtte for handel og administration. Post­
mængden og postindtægterne er vokset konstant i de seneste år og 
holder ganske afgjort trit med væksten i EF's BNP. 
Kapitel 2: Postsektoren Side 32 
Desuden bør man huske, at posttjenesterne indebærer fordele, der ikke 
kan gøres op i tal. De er et vigtigt middel, hvorigennem enkeltper­
soner kan kommunikere med hinanden eller modtage oplysninger. Den 
universelle dækning betyder, at posttjenesterne leverer et betydeligt 
bidrag til EF's sociale samhørighed. 
Posttjenesterne er kort sagt et vigtigt led i EF* s økonomiske og 
sociale liv. 
TENDENSER I KUNDEUNDERLAGET 
Den gennemsnitlige EF-borger modtager hvert år 260 forsendelser, 
hvoraf størstedelen kommer fra virksomheder eller andre 
foretagender. 
Over 80% af de almindelige postforsendelser kommer fra virksomheder 
eller andre foretagender. Tabel 1 er en tilnærmelsesvis oversigt 
over, hvorledes brevpostens afsendere og modtagere fordeler sig. Den 
viser, at næsten halvdelen af posten leveres til enkeltpersoner. 
Posttjenesternes "kunder" er i en meget direkte betydning såvel 
forsendelsens modtager som dens afsender. 
Tabel 1: Oversigt over brevpostens brugere 
I TIL I I I 
| | FORETAGENDER | ENKELTPERSONER | 
I FRA I I I 
| FORETAGENDER | 35% | 45% | 
| ENKELTPERSONER | 10% | 10% | 
Kilde: KEF-vurdering (1990) 
Behovet for postforsendelser mellem virksomheder eller foretagender 
vil muligvis blive noget mindre på grund af de nye kommunikations­
teknologier, men den samlede postmængde vil sandsynligvis forblive 
den samme på grund af vækst i andre sektorer, det gælder navnlig 
forsendelser fra virksomheder til enkeltpersoner (og de forsendelser 
fra enkeltpersoner til virksomheder, som bliver følgen). 
Kapitel 2: Postsektoren Side 33 
På det mere detaljerede plan er nogle markedssektorer særligt afhæn­
gige af posttjenesterne. Som navnet siger er postordrer (del af 
distributions-/salgssektoren) og postreklame ("direct mail" - en form 
for reklamevirksomhed) stærkt afhængige af dem. Andre sektorer som 
udgiver- og finansieringsvirksomhed er også vigtige brugere. I nogle 
tilfælde - især når det gælder udgivervirksomhed - varierer brugen 
fra den ene medlemsstat til den anden på grund af de forskellige 
takster. Alle tre sektorer vil ifølge prognoserne fortsætte deres 
vækst. 
Det er vigtigt at gøre sig klart, at kundens (brugerens) opfattelse 
af posttjenestens effektivitet påvirker opfattelsen af, hvad post­
tjenesterne kan bruges til. Hvis en kunde i ét land er næsten sikker 
på, at en forretningsmeddelelse ankommer næste dag, kan han udmærket 
benytte almindelig brevpostforsendelse til sådan en meddelelse. En 
kunde i et andet land har måske ikke samme tillid til posttjenesten 
og vælger derfor at sende meddelelsen ad andre kanaler. 
4. NUVÆRENDE LOVGIVNING 
Postlovgivningen er ikke ens i to medlemsstater. Der er imidlertid i 
hele EF en voksende tendens til at adskille myndighedsfunktionen og 
de driftsmæssige funktioner. Postvæsenerne bør således blot være of­
fentlige virksomheder. Myndighedsfunktionen ligger hos et regerings-
organ, selv om dette organ organisatorisk set somme tider er anbragt 
under samme hat som postvæsenet. 
I ingen af medlemsstaterne findes der monopol på pakkepost. Ekspres­
tjenester er kun underkastet monopol i tre ud af tolv medlemsstater. 
Skønt retsstillingen stadig udvikler sig, er indenrigsbreve op til en 
bestemt vægt eller en bestemt pris behæftet med statsmonopol. Dette 
monopol indebærer forpligtelse til at ekspedere alle de pågældende 
forsendelser på det territorium, monopolet gælder. 
Foruden den brevpostbefordring, postvæsenerne er forpligtet til at 
levere, skal de ofte levere visse andre universelle tjenesteydelser -
f.eks. besørgelse af pakkepost op til en bestemt vægt - selv om disse 
tjenesteydelser er underkastet konkurrence. 
Hvor tjenesteydelserne ikke er monopoliseret (dvs. ikke underkastet 
konkurrence), kan postvæsenerne og de private forsendelsesfirmaer 
konkurrere. De private forsendelsesfirmaer omfatter bl.a. ekspres-
forsendelsesselskaber (herunder ekspreslevering af dokumenter 
og/eller pakker), speditører og internationale brevpostselskaber. 
Kapitel 2: Postsektoren Side 34 
Pakker og (navnlig) ekspresforsendelser er to markeder, som er vokset 
betydeligt. Den praktiske virkning af, at disse markeder ikke er 
monopoliseret, er, at ca. 43% af postsektorens indtægter nu skabes af 
private firmaer. Hvis postvæsenernes indtægt for tjenesteydelser, der 
ikke er monopoliseret, lægges til, tegner de ikke-monopoliserede 
tjenesteydelser sig for lidt over halvdelen af postsektorens 
indtægter. 
Retsforskrifterne for postsektoren behandles i enkeltheder i 
kapitel 3. 
5. TJENESTEYDELSER 
Postvæsenernes tjenesteydelser kan deles i postbesørgelse og ekspe­
ditioner ved posthusenes skranker. De sidste består i tjeneste­
ydelser, som letter postbesørgelsen (frimærkesalg osv.), og finan­
sielle tjenesteydelser som giro eller finansielle transaktioner for 
regeringen og offentligheden. Tjenesteydelserne ved skranken er 
imidlertid underkastet konkurrence (og bør desuden snarere betragtes 
som del af markedet for finansielle tjenesteydelser). Grønbogen 
koncentrerer sig derfor om postbesørgelsen. 
Postbesørgelsen kan på nuværende tidspunkt opdeles i produktafsnit­
tene breve, eksprespost og pakker (selv om andre er ved at dukke op). 
Brev- og ekspresposttjenesterne besørger meddelelser, og pakke- og 
eksprespakketjenesterne besørger varer. Disse tjenester overlapper 
hinanden i betydelig grad. Brevforsendelserne leveres næsten ude­
lukkende af postvæsenerne. Med nogle få undtagelser er pakke- og 
eksprespost underkastet fri konkurrence. Der er tendens til, at 
postvæsenerne fører på markedet for pakkepost, men ikke på markedet 
for eksprespost. Figur 1 viser de private firmaers andel af post­
sektoren, opgjort efter postmængde og indkomst. 
Inden for alle kategorier finder størstedelen af udleveringerne sted 
i den medlemsstat, meddelelsen eller varerne stammer fra. Adgang til 
posttjenester betyder adgang til en vigtig kanal for formidling af 
meddelelser og distribuering af varer. Det er derfor betænkeligt, at 
adgangsbetingelserne varierer så meget fra den ene medlemsstat til 
den anden. Grunden er i lige så høj grad myndighedernes afgørelser, 
som det er forskelle i postvæsenernes forsendelsesregler. 
Kapitel 2: Postsektoren Side 35 
Figur 1: Andele af postsektoren 
Efter vægt Efter indtægt 
PRIVATE FIRMAER 
POSTVÆSENERNE 
Tjenesteydelser og udviklinger i kundeunderlaget behandles i nærmere 
enkeltheder i kapitel 4. 
ØKONOMI 
Brugen af posttjenesterne er nøje forbundet med den almindelige øko­
nomiske situation - både når der er tale om brugstendenser, og når 
brugen i de forskellige medlemsstater sammenlignes. 
Postvæsenernes produktivitet varierer betydeligt fra den ene medlems­
stat til den anden, tildels fordi de anvendes i forskelligt omfang, 
men også fordi deres effektivitetsniveau er forskelligt. Disse pro­
duktivitetsforskelle er en af årsagerne til, at der er stor forskel 
på de enkelte medlemsstaters takster for stort set de samme tjeneste­
ydelser. En anden årsag er de forskellige arbejdskraftomkostninger, 
da personaleomkostningerne tegner sig for ca. 70% af omkostningerne 
ved besørgelse af brevpost. 
Det er klart, at der også er store forskelle på de principper, hvor­
efter taksterne fastsættes. Det fremgår f.eks. af de forskellige 
holdninger til subsidier og krydssubsidier. De tilsyneladende store 
takstforskelle, som alle disse faktorer er skyld i, bliver imidlertid 
mindre markante, hvis borgernes forholdsmæssige købekraft i de for­
skellige medlemsstater tages i betragtning. Desuden fastlægger post­
væsenerne i de enkelte medlemsstater deres takster som enhedstakster 
for hele deres territorium. 
Kapitel 2: Postsektoren Side 36 
Selv om det netværk, der leverer de universelle tjenesteydelser, ikke 
er fysisk sammenkoblet på samme måde som et telekommunikationsnet, 
har den universelle posttjeneste alligevel betydelige nettoomkost­
ninger, der ikke ændrer sig med postmængden. For at de universelle 
tjenesteydelser kan leveres til en acceptabel pris, skal der sendes 
store mængder gennem netværket, og der skal skabes tilstrækkelige 
indtægter til at sikre netværkets økonomiske bæredygtighed. 
Alle medlemsstater har vedtaget, at nogle tjenesteydelser skal være 
monopoliseret for at sikre tilstrækkelige mængder og har derfor givet 
postvæsenerne visse særlige og eksklusive rettigheder. Der er imid­
lertid stor forskel på monopoliseringsgraden i de forskellige med­
lemsstater. En bruger med de samme behov for postbesørgelse i de 
forskellige medlemsstater vil opdage, at både de lovgivningsmæssige 
og de administrative regler for opfyldelse af disse behov er for­
skellige. 
Posttjenesternes økonomi behandles i kapitel 5. 
7. BESKÆFTIGELSE 
Posttjenesterne hører til EF's store arbejdsgivere. De offentlige 
postvæsener beskæftiger 1,35 mio. mennesker, og de private forsen-
delsesfirmaer beskæftiger 0,35 mio. Da posttjenesterne er så arbejds­
kraft krævende, er de særlig følsomme over for personaleudviklinger. 
De demografiske ændringer i EF kan få stor indflydelse på post­
tjenesternes mulighed for at hverve det personale, de har brug for. 
De kan så påvirke sektorens prisniveau og sammen med markedsudvik­
lingen og de nye teknologiske udviklinger skabe et endnu større behov 
for effektiv uddannelse. 
Postsektorens sociale aspekter behandles yderligere i kapitel 6. 
8. EF-DIMENSIONEN 
Det er nu almindeligt anerkendt, at EF må gøre noget for at oprette 
et indre marked for posttjenester. Det er nødvendigt, hvis sektorens 
nuværende og fremtidige problemer skal løses. Det skal desuden sik­
res, at den politik, der føres for postsektoren, kan være til støtte 
for gennemførelsen af det indre marked i andre sektorer, som er 
særlig afhængige af den - det gælder f.eks. trykkeri-, udgiver- og 
reklamevirksomhed. 
Grønbogens formål er kort sagt at være et forslag til, hvorledes den 
dynamiske, kundeorienterede postsektor, som EF har brug for, skal 
skabes. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 37 
KAPITEL 3 : REGLER OG FORSKRIFTER 
INDLEDNING 
Formålet med dette kapitel er at undersøge de nuværende regler og 
forskrifter i medlemsstaterne og se dem i international sammenhæng 
og EF-sammenhæng. Kapitlet vil især beskæftige sig med forskelle og 
ligheder i medlemsstaternes lovgivning. Om den nuværende lovgivning 
er i stand til at opfylde EF's fremtidige forskrifter, vil blive 
behandlet nærmere i kapitel 7 og 8. 
TERMINOLOGI 
I alle lande findes der tjenesteydelser, som visse offentlige fore­
tagender har monopol på at levere. Sådanne tjenesteydelser kaldes 
"monopoltjenester", og hermed menes, at levering af dem er forbeholdt 
et eller flere foretagender. Disse monopoltjenester er som regel gen­
stand for en række særlige og eksklusive rettigheder (som i reali­
teten indskrænker det frie markeds normale virksomhed). I de enkelte 
medlemsstater er monopoltjenesterne i postsektoren forbeholdt post­
væsenet . 
Overdragelsen af disse særlige og eksklusive rettigheder kaldes ofte 
en koncession, og deri ligger, at det privilegium at få overdraget 
monopoltjenesterne også indebærer forpligtelser, f.eks. med hensyn 
til tjenesteydelsernes standard. 
Figur 1: Fordeling mellem monopoliserede og ikke-monopoliserede 
tjenesteydelser og mellem obligatoriske, universelle 
tjenesteydelser og tjenesteydelser, som hverken er obli­
gatoriske eller universelle. 
UNIVERSEL 
IKKE-UNIVERSEL Monopoliseret \ Ikke-monopoliseret 
I 
Ikke-monopoliseret 
De tjenesteydelser, der ikke omfattes af noget monopol, kaldes natur­
ligvis ikke-monopoliserede. Sådanne tjenesteydelser leveres derfor på 
konkurrencemæssige vilkår og er underkastet markedslovene. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 38 
Hvis en tjenesteydelse er monopoliseret, er monopolindehaveren for­
pligtet til at levere den. I postsektoren er monopoliserede tjene­
steydelser forbundet med et krav om, at de skal leveres universelt 
til en overkommelig pris på hele det territorium, monopolet omfatter. 
Alle de tjenesteydelser, en virksomhed er forpligtet til at levere 
universelt, kaldes derfor obligatoriske. Nogle af disse tjeneste­
ydelser kan leveres som monopoltjenester. Andre er ikke-monopoli-
serede - dvs. obligatoriske, men ikke monopliserede tjenesteydelser, 
der skal leveres af den virksomhed, som er forpligtet til det, men på 
markedets konkurrencevilkår. 
I postsektoren er alle postvæsener ifølge internationale aftaler for­
pligtet til at levere tjenesteydelser uden for monopoltjenesterne. 
Det bør bemærkes, at nogle medlemsstater stiller krav til andre fore­
tagender end postvæsenerne (f.eks. de nationale jernbaneselskaber) 
om visse obligatoriske tjenesteydelser, som ikke er monopoliserede. 
Disse obligatoriske posttjenesteydelser, som ikke er monopoliserede, 
skal leveres universelt af de virksomheder, der er forpligtet til 
det. Konkurrenterne har imidlertid ikke en sådan universel forplig­
telse (selv om de kan beslutte at levere universelle tjenesteydelser 
af forretningsmæssige hensyn). 
Alle andre tjenesteydelser (som derfor ikke er obligatoriske) leveres 
på konkurrencemæssige vilkår. Postvæsenerne kan konkurrere på dette 
område, hvis de vælger at gøre det. 
3. MEDLEMSSTATERNES NUVÆRENDE LOVGIVNING 
Der foretages her en sammenligning mellem medlemsstaternes postlov­
givning med særligt henblik på postvæsenernes stilling og omfanget af 
deres monopoler. Postvæsenerne har desuden deres egne reglementer, 
som er en mere udførlig gengivelse af den nationale lovgivning eller 
endog en udvidelse af den. Også virkningerne af disse postreglementer 
tages op til behandling. 
3.1. GENERELT 
De enkelte medlemsstater har hver især afgjort, at det vig­
tigste formål er at kunne levere en universel posttjeneste til 
overkommelige priser på hele deres territorium. Desuden forlan­
ger de hver især, at der er universel tjeneste for visse for-
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 39 
sendelser, der indsamles på deres eget territorium, men omde­
les i et andet land, og for samme forsendelser, som indsamles i 
et andet land, men omdeles på deres eget territorium. 
For at sikre den universelle tjeneste har de enkelte medlems­
stater atter hver især besluttet, at forpligte deres postvæsen 
til at levere den universelle tjeneste. For at støtte den uni­
verselle tjeneste økonomisk eller sikre dens økonomiske bære­
dygtighed har de enkelte medlemsstater desuden besluttet at 
indføre en række monopoliserede tjenester, som giver postvæse­
net visse særlige og eksklusive rettigheder. 
Det må understreges, at den universelle tjeneste ikke (eller 
ikke nødvendigvis) har samme omfang som de monopoliserede tje­
nester. I praksis forpligter alle medlemsstaterne deres post­
væsen til at levere en universel tjeneste, hvis omfang er stør­
re end deres monopoliserede tjenester. 
De monopoliserede tjenesters omfang er imidlertid forskelligt 
fra den ene medlemsstat til den anden. I alle tilfælde er mono­
poltjenesterne fastsat ved lov. De fleste nationale postlove 
angiver imidlertid ikke, hvorledes definitionerne er blevet 
opstillet. Skønt monopolerne er nøje forbundet med 
forpligtelsen til at levere universel tjeneste, er denne 
forbindelse i nogle medlemsstaters postlove kun underfor­
stået, mens andre nævner den udtrykkeligt. 
3.2. POSTVÆSENERNES RETSSTILLING 
Tabel 1 indeholder en oversigt over postvæsenernes retsstilling 
(en mere detaljeret oversigt findes i bilag 4). 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 40 
Tabel 1: Postvæsenernes retsstilling (1991) 
I II I 
| STILLING | FINANSIEL | MEDLEMSSTAT | 
| | MYNDIGHED | | 
| Offentligt | Uafhaengig | Irland | 
| aktieselskab | | Nederlandene | 
I Offentlig | Finansiel | Belgien | 
| virksomhed | uafhaengighed | Tyskland | 
| | | Graekenland | 
I | I Portugal | 
I | | Det Forenede | 
| | | Kongerige | 
I Uafhaengig | Finansiel | Belgien | 
| offentlig | uafhaengighed | Frankrig | 
I institution | | | 
| Statsadmini- | Saerskilt budget | Danmark | 
| stration | | Spanien | 
I | Ingen finansiel | Italien | 
I | uafhaengighed | I 
Kilde: Undersøgelse fra European Research Associates (med 
ajourføringer) 
3.3. MONOPOLERNES OMFANG 
Tabel 2 indeholder en oversigt over monopolernes omfang i de 
enkelte medlemsstater. Det bør understreges, at der udelukkende 
er tale om den retslige stilling. I praksis er forholdene somme 
tider mindre restriktive (denne tabel giver kun en generel 
oversigt. Den gengives med de nødvendige kommentarer i 
bilag 4). 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 41 
Tabel 2. Medlemaataternee monopol i aerede tjeneater (1990) 
MEDLEMS-
STAT 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grakenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige BREVE 
INDTIL 
2 kg 
lkg 
lkg 
2 kg 
2 kg (3) 
2 kg 
2 kg 
2 kg 
2 kg 
500 g (6) 
2 kg 
£1 (7) TRYK-
SAGER(1) 
• 
N/a (2) 
• 
• 
-
• 
• 
-
-
-
N/a (2) 
N/a (2) ANDRE MONOPOLISEREDE TJENESTER 
SMÅ­
PAKKER 
-
-
-
-
-
• 
• 
-
-
-
-
-TELEFAX 
(OFFENT­
LIG) 
-
-
• 
-
-
• 
-
• 
-
-
• 
-EKSPRES-
POST 
-
-
-
-
• (4) 
-
• 
-
-
-
• 
-
. PAKKER 
-
-
-
-
-
-
-
• (5) 
-
-
-
-
1 FRIMJERKE-
SALG 
• 
-
-
-
-
-
-
-
-
-
• 
-
Note 1: Denne spalte henviser til postvasener, der skelner mellem breve og tryksager. 
Note 2: Ikke relevant, da postvasenet benytter A- og B-klassificering. 
Note 3: Breve, som indsamles og omdeles i samme by (indenbys forsendelser) er ikke monopoliserede 
i Spanien. Postkort er heller ikke monopoliserede. 
Note 4: Indenbys eksprespost er monopoliseret, mellembys og tværnational eksprespost er ikke. 
Note 5: Pakkepost er ikke monopoliseret i Italien, det er transport af pakker mellem de store 
byer derimod. 
Note 6: Der er også en prisgranse i forbindelse med vagtgransen på 500 g (den nuvarende 
prisgranse er 8,20 HFL (3,60 ECU) for indenrigsforsendelser, men den behandles for tiden 
af Domstolen i Luxembourg). Postkort er ikke monopoliserede. 
Note 7: Prisgransen på 1£ (1,45 ECU) er galdende (uden vagtgranser). En nedsattelse af gransen 
til ca. 0,33£ (0,48 ECU) overvejes. 
Kilde: UndersøgelsfiaraEuropeafiesearcEssociates. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 42 
I alle medlemsstaterne er der monopol på brevpost (op til be­
stemte grænser, som varierer fra den ene medlemsstat til den 
anden). Nogle medlemsstater (Belgien, Tyskland, Grækenland, 
Frankrig og Irland) monopoliserer til en vis grad tryksager, 
mens andre (Spanien, Irland og Portugal) monopoliserer ekspres­
forsendelser eller nogle af dem. Efter spansk lov er ekspres­
post mellem spanske byer monopoliseret, mens tværnational 
eksprespost ikke er. I Irland håndhæves monopolet på ekspres­
post efter sigende ikke. På nuværende tidspunkt er der ikke 
monopol på pakkepost i nogen af medlemsstaterne. 
Det bør understreges, at tabel 2 kun er en oversigt over de 
forskellige postvæseners nuværende tjenesteydelser. Drejer det 
sig om den eventuelle udnyttelse af disse ydelser, kan situa­
tionen vise sig at være mere kompliceret. Et eksempel herpå er 
postreklamer. I de medlemsstater, der skelner mellem breve og 
tryksager, hører postreklamer normalt til kategorien tryksager. 
I fem af disse medlemsstater har postvæsenet monopol på denne 
kategori. Desuden betragter de tre postvæsener, der opdeler 
posten i A- og B-post, simpelthen denne form for post som 
"breve": Opfylder postreklamerne de normale kriterier, omfattes 
de af monopolet. 
Den nuværende situation skyldes tendenser, som stadig fører til 
ændring af postsektorens retsstilling. Italien var den sidste 
medlemsstat, som ophævede monopolet på pakkepost (selv om 
transport af pakker ifølge italiensk lovgivning mærkeligt nok 
stadig betragtes som et monopol). I flere medlemsstater var 
eksprespost tidligere et monopol, men kun tre fastholder endnu 
denne tilstand. Kommissionen har spillet en vigtig rolle for 
disse ændringer af medlemsstaternes postlove ved hjælp af admi­
nistrative indgreb og formelle beslutninger - se punkt 6.2). 
For at fastlægge monopolernes grænser benytter medlemsstaterne 
en række forskellige kriterier. Skønt det er vanskeligt at kon­
trollere i praksis, benytter alle medlemsstaterne en eller 
anden form for indholdskriterium. Pakker defineres som forsen­
delser, der indeholder varer, og forsendelser, der indeholder 
varer, omfattes derfor ikke af monopolet. (Nogle medlemsstater 
betragter imidlertid en pakke, der ledsages af en individuel 
meddelelse, som et brev.) 
Til afgrænsning af monopolet benytter de fleste medlemsstater 
desuden et vægtkriterium. Grænsen varierer fra 500 g (i Neder­
landene) til 2 kg (i flere af de andre medlemsstater). 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 43 
Andre medlemsstater benytter et priskriterium. I Det Forenede 
Kongerige er monopolets øvre grænse f.eks. sat ved en værdi på 
1£. (Den britiske regering overvejer efter forlydende at sætte 
denne grænse betydeligt ned.) I Nederlandene er der en pris­
grænse i forbindelse med en vægtgrænse. I Tyskland er der fast­
sat en vægtgrænse på 1 kg (den bliver sandsynligvis sat ned til 
500 g) og en prisgrænse på 10 gange taksten for almindelig 
brevforsendelse. 
Tabel 3 viser de praktiske virkninger af disse forskellige 
grænser i form af indgangspristærskler for eksprespost (eller 
andre tjenesteydelser, som kunden anser for at være af højere 
kvalitet end den normale besørgelse af brevpost). I de til­
fælde, hvor medlemsstaterne har officielt fastsatte prisni­
veauer som monopolgrænser, er grænserne blevet delt med grund­
taksten for at finde faktoren. (F.eks. deles Det Forenede 
Kongeriges grænse på 1£ med grundtaksten på 0,20£ og giver en 
faktor på 5). For andre medlemsstater antages prisgrænsen at 
være taksten for et brev på 2 kg, der betragtes som brevmono­
polets praktiske grænse, selv om et postvæsen hævder, at det 
har eneret på alle breve uanset vægt. For at finde faktoren 
deles taksten for 2 kg med grundtaksten. 
Forskelligartetheden viser, hvor uharmonisk sektoren er i 
retslig henseende - selv om man normalt ville gå ud fra, at 
postsektoren i en medlemsstat ikke adskilte sig synderlig fra 
postsektoren i en anden. 
Tabel 3: Monopolgrænser som faktor af basistaksten 
(1990-takster) 
DET NRENEDE KONCERIJE 
MUM 
NEDEKLANOCNC J 
TYSKLAND 
BCLCIEN 
LUXEMBOURG 
IRUND 
SPANIEN 
PRANKRIJ 
PORTUGAL 
C&CKENUND 
IWLIEN 
C •.,'.:. •••.:! 
• . •: 1 
••1 
1 
•vi 
J 
••Vi 
• • : , .1 
•1 
~] 
;.:• :l 
:-:.-:| 
5 1 
10 1 
15 1 
20 1 1 
25 3C 
Kilde: Kommissionen (på 
postvæsenerne). grundlag af oplysninger fra 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 44 
3.4. DEFINITION AF DE FORSKELLIGE TJENESTEYDELSER 
Alle medlemsstaterne angiver, at deres monopoler omfatter breve 
eller nogle breve, men ikke alle definerer, hvad der skal for­
stås ved "brev". De af dem, som gør det, har ikke altid en klar 
definition, og desuden er definitionerne forskellige. Problemet 
er, at man i postsektoren udmærket kan have en anden opfattelse 
af dette ords betydning, end folk har i almindelighed. 
For det første skelnes der ikke klart mellem et brev og en 
pakke. Efter forsendelsesfirmaernes definition omfatter be­
grebet "breve" også småpakker. Men det er ikke klart, hvorledes 
en småpakke adskiller sig fra en pakke, da begge indeholder 
varer. Besørgelse af pakker og besørgelse af småpakker er stort 
set den samme tjenesteydelse. Hvis en kunde lader en forsen­
delse ekspedere som småpakke, er den omfattet af monopolet, men 
hvis den samme forsendelse ekspederes som pakke, er den ikke. 
Eksprespost er et andet problem. Kort beskrevet drejer ekspres­
post sig om hurtig forsendelse af dokumenter og pakker, ofte i 
forbindelse med yderligere tjenesteydelser som specialindsam-
ling og sporing af forsendelsen under transit. 
De fleste medlemsstater hævder, at eksprespost efter deres op­
fattelse ikke skal være et monopol. Ingen postlov indeholder 
imidlertid nogen definition på, hvad eksprespost er. Det er 
faktisk vanskeligt at afgøre klart, hvad der adskiller besør­
gelse af eksprespost fra besørgelse af almindelig brev- eller 
pakkepost. 
Nogle medlemsstater forsøger overhovedet ikke at definere eks­
prespost, men benytter simpelthen en prisgrænse (som nævnt i 
punkt 3.3) for at sikre, at disse tjenesteydelser ikke falder 
ind under monopolet. 
3.5. POSTKLARGØRING VED MELLEMLED 
Nogle postvæsener indgår kontrakter med firmaer, som indsamler 
post hos kunderne, klargør den og indleverer den hos post­
væsenet. Sådanne firmaer kaldes indsamlings-, forbehandlings-
eller klargøringsfirmaer. 
Denne forbehandlingsproces kan gå ud på at trykke forsendel­
serne og gøre dem klar til afsendelse eller blot dreje sig om 
at lægge dem i konvolutter. Hvis forsendelsen er omfattet af 
monopol, vil det formidlende firma ifølge loven være forpligtet 
til at indlevere den til endelig ekspedition hos postvæsenet. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 45 
Da de aktiviteter, som udføres af formidleren, som regel sparer 
postvæsenet for en række omkostninger, indeholder kontrakterne 
sædvanligvis rabatordninger. 
Andre postvæsener tillader i modsætning hertil ikke andre fir­
maer at optræde som mellemled på denne måde. 
Mindst ét postvæsen kræver forbehandling som forudsætning for 
visse former for postbesørgelse, men hævder samtidig, at loven 
ikke tillader rabatordninger. De pågældende ekspeditioner 
drejer sig imidlertid om tryksager, der alligevel omfattes af 
særlige takster. (Disse takster behandles i nærmere enkeltheder 
i kapitel 4, punkt 8.4 og kapitel 5, punkt 6.3). 
Det er ikke altid klart, om disse forskelle skyldes forskellige 
retsforhold i de forskellige medlemsstater eller forskellig 
forretningsmæssig indstilling til postbesørgelse. 
3.6. BESØRGELSE AF EGEN POST 
Det ser nu ud til at være accepteret i alle medlemsstater (i 
praksis, men ikke altid i lovgivningen), at enhver borger eller 
ethvert foretagende har ret til at levere sin egen post til 
adressaterne. Samtidig er der en forståelig betænkelighed med 
hensyn til, hvorledes dette princip skal fortolkes, når det 
drejer sig om datterselskaber, der besørger post for modersel­
skabet. F.eks. kunne en række moderselskaber hver have en andel 
på kun 10% i et selskab, der havde specialiseret sig i post­
besørgelse. 
Denne principielle ret til egen postbesørgelse kan udøves enten 
på det nationale territorium eller på tværs af grænserne (såle­
des at postens ophavsmand leverer den til en adresse i et andet 
land). Når det drejer sig om retten til at besørge forsendel­
ser, der ville være omfattet af monopol, hvis de skulle leveres 
på det nationale territorium, synes nogle medlemsstater at 
skelne mellem postbesørgelse i ophavsmandens eget land og 
postbesørgelse andre steder. 
Afhængigt af kontraktbetingelserne kan enhver besørge sin post 
overalt på det nationale territorium, hvis forsendelsen også 
skal afleveres dér. Nogle nationale lovgivninger indeholder 
imidlertid forbud mod, at den samme forsendelse føres over 
grænsen til et andet land og indleveres til postbesørgelse og 
udlevering dér. (De medlemsstater, som indtager denne stilling, 
er blandt dem, der betragter tværnational post som omfattet af 
monopol - se punkt 3.8.) 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 46 
Når nogle medlemsstaters lovgivning forbyder sådanne aktivi­
teter, forbyder den samme lovgivning også postens ophavsmand at 
tage den med over grænsen til et andet land og indlevere den 
dér med henblik på postbesørgelse til sit eget land eller til 
et tredje - uanset om begrundelsen er at reducere forsendel­
sesomkostningerne eller at få en tjenesteydelse af højere 
kvalitet. 
Sådanne restriktioner skal ses i forhold til de forpligtelser, 
der pålægges i Rom-Traktaten. Navnlig forpligtelsen til at til­
lade fri ret til levering af tjenesteydelser og forpligtelsen 
til at afstemme begrænsninger af det frie marked efter den 
offentlige virksomheds formål er relevante i denne forbindelse 
(se punkt 6.1). 
3.7. HYBRIDE TJENESTEYDELSER 
Der findes eller kan forekomme visse tjenesteydelser, som 
forener træk fra den almindelige brevpostbesørgelse med træk 
fra en anden tjenesteydelse, der eventuelt berører den samme 
forsendelse i samme fysiske tilstand. 
Postvæsenerne tilbyder en tjenesteydelse, som kaldes "postvæse­
nets elektroniske post". Denne tjenesteydelse og dens økono­
miske bæredygtighed behandles i nærmere enkeltheder i bilag 12. 
Den går i korthed ud på, at et dokument konverteres til et 
elektronisk billede eller til digital form og transmitteres 
til et andet sted, hvor billedet skrives ud, lægges i en 
konvolut og sendes til adressaten (eller adressaterne, hvis det 
samme billede sendes til flere adressater). 
Postvæsenets elektroniske post er derfor et eksempel på en 
hybrid tjenesteydelse, som indebærer, at forsendelsens fysiske 
form ændres: Når den lægges i konvolut og adresseres, bliver 
den til en postforsendelse. Der føjes en udleveringsfacilitet 
til en tjenesteydelse, som ikke er monopoliseret. 
Myndighederne skal derfor først afgøre, om postvæsenets elek­
troniske post er en integreret tjenestegren. Er den det, må den 
juridisk set enten være helt omfattet af monopolet eller helt 
undtaget fra det. På den anden side kan myndighederne bestemme, 
at de to elementer juridisk set skal betragtes som adskilte. I 
så fald kan udleveringen, hvis forsendelsen opfylder kriteri­
erne for at komme ind under monopolet, være postvæsenets mono­
pol. På denne måde kan en hybrid tjenesteydelse forene monopo­
liserede tjenesteydelser med tjenesteydelser, som ikke er mono­
poliserede. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 47 
3.8. TVÆRNATIONAL POST 
I de fleste medlemsstaters lovgivning skelnes der ikke mellem 
bestemmelsesstederne for de forsendelser, lovgivningen drejer 
sig om - dvs. om disse bestemmelsessteder befinder sig på det 
nationale territorium (indenlandsk post) eller udenfor (tvær­
national post). 
Bortset fra nogle mindre restriktioner er denne post imidlertid 
ikke monopoliseret i Nederlandene og Det Forenede Kongerige. To 
andre postvæsener (Belgiens, og Danmarks) tillader private fir­
maer, som tilbyder international brevpostbesørgelse, at benytte 
postvæsenets forsendelsessystemer. 
I ti medlemsstater (herunder Belgien og Danmark) er brevpost 
til udlandet ifølge lovgivningen omfattet af monopol, hvis den 
opfylder de samme kriterier (vægt og/eller pris), som gælder 
for monopoliseret indenlandsk post. De fleste af disse medlems­
stater (eller deres postvæsener) har imidlertid valgt ikke at 
håndhæve postvæsenets eksklusive ret til at besørge denne post 
eller har ikke gjort det effektivt. 
3.9. SÆRTRXK I DE NATIONALE LOVGIVNINGER 
3.9.1 INDENBYS POST 
"Indenbys post" betyder besørgelse af post i en bestemt by, 
dvs., at posten både indsamles og omdeles i den samme by. I de 
fleste lande er sådanne aktiviteter ulovlige, men ifølge den 
spanske postlov er de udtrykkeligt tilladt. 
Nogle af de private firmaer, som tilbyder international brev­
postbesørgelse, benytter sådanne indenbys postsystemer til om­
deling af post i bestemte byer. (Det behandles nærmere i 
kapitel 5, punkt 9.2). 
3.9.2. DOKUMENTUDVEKSLING 
Dokumentudveksling betyder, at posten leveres direkte, ved at 
brugerne selv anbringer den i andre brugeres postbokse, som 
stilles til rådighed i et postkontors boksanlæg. En sådan form 
for udveksling mellem private tillades af nogle nationale lov­
givninger. F.eks. er denne form for udveksling og overførsel af 
post mellem private udtrykkeligt tilladt i Det Forenede Konge­
riges lovgivning. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 48 
3.9.3. TRANSPORT 
Ifølge de fleste nationale lovgivninger er transporten af post 
monopoliseret (i de tilfælde, hvor omdeling af post også er 
det) . 
I praksis giver alle postvæsener en del af posttransporten i 
underentreprise til andre transportører - f.eks. til de natio­
nale jernbaneselskaber, når det drejer sig om indenlandsk post, 
og til søtransport- eller luftfartsselskaber, når det drejer 
sig om post til udlandet. 
Desuden tillader alle nationale lovgivninger som nævnt i 
punkt 3.6 kunden at indlevere sin post, hvor han ønsker det (i 
det mindste inden for sit eget nationale territorium). Hvis 
mellemled er tilladt, kan der indgås kontrakt om at indlevere 
posten hvor som helst på det nationale territorium. I begge 
tilfælde kan kunden eller formidleren vælge at indlevere posten 
på det sted, som ligger nærmest udleveringsstedet, således at 
postvæsenet ikke behøver at transportere posten mellem sorte-
ringscentrene. 
I mindst én medlemsstat (Det Forenede Kongerige) er transport 
af post ifølge lovgivningen ikke omfattet af monopol. 
3.9.4. ANDET 
Adresseløse forsendelser er ikke ifølge de nationale lovgiv­
ninger omfattet af monopol. Desuden kan medlemsstaterne undtage 
visse særlige forsendelser fra monopolet. Et eksempel er om­
delingen af julekort, som efter nederlandsk lov sker på konkur­
rencevilkår. 
4. MYNDIGHEDSFUNKTIONEN 
De fleste markeder er selvregulerende. Der, hvor der er et monopol, 
skal der imidlertid være en eller anden myndighed, som er ansvarlig 
for markedsreguleringen. Det er vigtigt at skelne mellem denne myn-
dighedsfunktion og de driftsmæssige funktioner - navnlig da det ofte 
har været det samme organ, som udførte begge funktioner. 
4.1. ADSKILLELSE MELLEM MYNDIGHEDSFUNKTIONEN OG DE DRIFTSMÆSSIGE 
FUNKTIONER 
Indtil for nylig var postvæsenerne både offentlig virksomhed og 
ansvarlige for styringen af postsektoren. Flere og flere med­
lemsstater har imidlertid erkendt, at denne situation er u-
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 49 
holdbar. De fleste medlemsstater har derfor adskilt myndig-
hedsfunktionen og de driftsmæssige funktioner. 
I nogle medlemsstater er de driftsmæssige funktioner organisa­
torisk set fundstændig adskilt fra det ministerium, som vare­
tager styringen. I andre er både myndigheds- og driftsfunk­
tionerne anbragt under samme ministerium. Denne situation 
vækker betænkelighed hos de private firmaer, fordi der er 
risiko for gensidig påvirkning. 
Myndighedsfunktionen ligger i de enkelte medlemsstater hos en 
afdeling under det pågældende ministerium. Den britiske rege­
ring overvejer for tiden at oprette en afdeling for posttjenes­
ter. Denne afdeling skal være et halvofficielt organ ligesom 
afdelingen for telekommunikation, der er organ for Det Forenede 
Kongeriges telekommunikationssektor. Hvis denne afdeling for 
posttjenester oprettes, bliver dens vigtigste opgaver at over­
våge de universelle tjenesters kvalitet og rådgive ministeren 
om det rimelige omfang af postvæsenets monopol. 
4.2. MYNDIGHEDERNES ANSVAR 
De forskellige nationale myndigheders funktioner varierer, men 
en række bestemte opgaver skulle være fælles for dem alle: 
- at rådgive regeringen om behovet for universelle tjenester 
og om, hvorledes dette behov opfyldes (f.eks. ved hjælp af 
visse monopoliserede tjenester) 
- at sikre, at monopolindehaverens særlige rettigheder re­
spekteres 
- at sikre, at monopolindehaveren leverer tjenesteydelser af 
tilfredsstillende kvalitet 
at sikre loyal konkurrence på de områder, som ikke er mono­
poliserede. 
Alle disse opgaver er vigtige, men den sidste er blevet alt­
afgørende. 
Nogle nationale myndigheder overvåger, at monopolindehaveren 
overholder sine forpligtelser. Disse forpligtelsers omfang er 
forskelligt, hvorfor også myndighedernes opgaver adskiller sig 
fra hinanden. 
Der er således forskel på, hvorledes myndighederne stiller sig 
til overvågning af f.eks. adgangsbetingelser. Hvad fastsættelse 
af takster angår, forlanger ingen af dem at blive involveret. 
Det er den officielle holdning, men det er ikke usandsynligt, 
at nogle af de nationale myndigheder har en vis indflydelse. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 50 
I mange medlemsstater har postvæsenet også en officiel for­
pligtelse til at fastsætte taksterne for almindelig brevpost­
besørgelse og en række andre tjenesteydelser som en enhedstakst 
for levering over hele det nationale territorium (i stedet for 
takster, som afhænger af afstanden til adressatens hjemsted). 
Dette princip kaldes "takstudligning" og behandles i kapitel 5, 
punkt 6.1. (I 1979 vedtog Kommissionen en henstilling om, at 
dette princip også burde gælde almindelige breve - dvs. op til 
20 g - til andre EF-lande - se bilag 5). 
På nuværende tidspunkt synes ingen af de nationale myndigheder 
at stille krav til monopolindehaverens præstationer. De fleste 
postvæsener opstiller selv officielle mål og offentliggør derpå 
oplysninger om deres præstation i forhold til disse mål. Der 
foreligger intet om, hvorledes myndighederne betragter disse 
mål eller postvæsenets præstationer. 
4.3. VIRKSOMHEDENS ANSVAR 
De forpligtelser, som pålægges den offentlige virksomhed (dvs. 
postvæsenet), er forskellige fra den ene medlemsstat til den 
anden. I nogle medlemsstater skal den blot sørge for lands­
dækkende tjenesteydelser og lige adgang for brugerne (forudsat 
alle betingelser er de samme) . Andre har mere omfattende for­
pligtelser. Nogle har også særlige opgaver - f.eks. i forbin­
delse med omdeling af publikationer. 
De fleste offentlige virksomheder deler desuden ansvaret for 
håndhævelse af de særlige, eksklusive rettigheder med de na­
tionale myndigheder. Denne situation kan udvikle sig, efter­
hånden som myndighedernes opgave blive nærmere fastlagt. 
Uden for den monopoliserede sektor har de offentlige virk­
somheder et særligt ansvar for at sikre, at den magt, de får i 
kraft af monopolet, ikke giver dem urimelige fordele på mar­
kedet for de tjenesteydelser, der ikke omfattes af monopolet. 
DE INTERNATIONALE REGLER 
Reglerne i postsektoren har en vigtig international og EF-dimension. 
Her skal den internationale dimension, som forbinder EF-lande og 
tredjelande, behandles først. EF-dimensionen og forholdet til den 
internationale dimension behandles i punkt 6. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 51 
5.1. VERDENSPOSTFORENINGEN (UPU) 
UPU er en af FN' s særorganisationer. Alle medlemsstaterne er 
medlemmer af UPU, da de alle har underskrevet FN*s charter. UPU 
afholder en kongres hvert 5. år, hvor konventionen genbehand-
les, og artiklerne, hvis de bibeholdes, stadfæstes på ny. 
Efter hver kongres underskrives den ny konvention af UPU's 
medlemmer. De enkelte underskrivere skriver under som repræ­
sentanter for deres lands regering. Tidligere underskrev post­
væsenerne alene, nu er der tendens til, at både postvæsenerne 
og de nationale myndigheder underskriver sammen. 
Konventionen danner grundlaget for den praktiske udveksling af 
post mellem de forskellige postvæsener i verden. Konventionens 
artikler er opdelt i regler og henstillinger. Da konventionen 
har status som en traktat, der er tiltrådt af de enkelte UPU-
medlemmers regeringer, er reglerne bindende for dem. 
Her er der kun grund til at fremhæve de artikler, som eventuelt 
skal behandles yderligere i en senere grønbog. F.eks. drejer 
konventionens artikel 20 sig om, hvor meget forsendelser, der 
skal accepteres af postvæsenerne i det internationale brevpost­
system (og som indgangspostvæsenet derfor er forpligtet til at 
ekspedere), må veje. (Både her og andetsteds benyttes 1989-
koventionens artikelnummerering. De nævnte artiklers tekst gen­
gives i sin helhed i bilag 5). 
Artikel 25 drejer sig om internationale forsendelser, som ind­
leveres til postbesørgelse uden for deres hjemland. Denne arti­
kel er derfor vigtig for behandlingen af et af de områder i 
EF*s postsektor, som er underkastet konkurrencevilkår eller kan 
blive det. Artikel 25's overensstemmelse med Rom-Traktaten be­
handles i punkt 6.3 (der gøres nærmere rede for den eventuelle 
anvendelse af artikel 25 i bilag 6). 
Artikel 25 er snævert forbundet med artikel 73, som indeholder 
de normale regler for erstatningsordninger i forbindelse med de 
forskellige postvæseners besørgelse af brevpost for hinanden. 
5.2. DEN ALMINDELIGE OVERENSKOMST OM TOLD OG UDENRIGSHANDEL (GATT) 
GATT blev oprettet efter anden verdenskrig for gradvis at få 
begrænset de protektionistiske foranstaltninger, der skaber 
hindringer for samhandelen. EF forhandler som samlet handels­
område med de øvrige handelspartnere. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 52 
Handelen søges liberaliseret gennem regelmæssige forhandlings­
runder. Den nuværende Uruguay-runde, som blev indledt i Punta 
del Este i 1986, skulle have været afsluttet i Bruxelles i 
december 1990. Det var imidlertid ikke muligt på grund af en 
række uoverensstemmelser mellem deltagerne, især når det gjaldt 
landbrugssektoren. 
Uruguay-runden er det første forsøg på at udvide GATT's grund­
læggende principper for liberalisering af handelen til også at 
omfatte international handel med tjenesteydelser. Grundlaget 
for inddragelse af tjenesteydelser vil blive kaldt den almin­
delige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS). Skønt 
forhandlingerne endnu ikke er færdige, er hovedprincipperne i 
GATS allerede klarlagt. 
Hovedprincippet for leverandører, som har monopol på bestemte 
tjenesteydelser, er, at brugerne skal have adgang til disse 
tjenesteydelser på samme vilkår, uanset deres nationale hjem­
sted. I postsektoren betyder det f.eks., at et postvæsen, der 
giver en stor kunde i sit eget hjemland takstfordele, skal give 
en tilsvarende udenlandsk kunde, som opfylder de samme betin­
gelser, adgang på de samme vilkår. 
Hvis særlige forhold i nogle sektorer kræver ændring eller sær­
lig fortolkning af nogle af disse grundlæggende regler, vil 
disse sektorer blive behandlet i et bilag til GATS. Uanset om 
et sådant sektorbilag vedtages, vil GATS's grundregler gælde 
for alle t jenesteydelsessektorer - og dermed også for post­
sektoren. 
Den største betænkelighed i forbindelse hermed går ud på, at 
eventuelle ændringer af terminalafgiftsordningerne i EF kan 
give private firmaer en urimelig fordel, hvis de indsamler 
tværnational post i et EF-land, fører den uden for EF til et 
tredjeland og dér indleverer den til postbefordring til et 
andet EF-land. 
EF må nødvendigvis afgøre, hvorledes det skal reagere over for 
en sådan praksis, hvis den opstår. EF kan blive nødt til at 
drøfte disse problemer med sine handelspartnere inden for 
rammerne af GATS, men uden at søge at få det behandlet i et 
sektorbilag. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 53 
5.3. DEN EUROPÆISKE KONFERENCE AF POST- OG TELEADMINISTRATIONER 
(CEPT) 
CEPT er et organ, som repræsenterer de fleste europæiske landes 
post- og teleadministrationer. Også EFTA-landene samt Tjek­
koslovakiet, Ungarn, Jugoslavien og Tyrkiet og mindre lande som 
Monaco, San Marino og Vatikanet er medlemmer. Andre central- og 
østeuropæiske lande har udtrykt ønske om at blive medlemmer. 
Som angivet i forordet til vedtægterne blev CEPT oprettet med 
henblik på de vanskelige og tungtvejende problemer, som er 
fælles for de forskellige europæiske post- og teleadministra­
tioner, og for at skabe et bredt samarbejde imellem dem. CEPT 
er nu delt i en post- og en telekommunikationssektion. 
CEPT (post) udfører sine opgaver i overensstemmelse med UPU-
konventionens artikel 8, som giver UPU's medlemmer ret til at 
danne grupper til egne formål, forudsat de kan forenes med 
deres forpligtelser over for UPU. (Sådanne grupper kaldes 
"unions restreintes"). Siden 1969 har der været en formel 
forbindelse mellem CEPT og UPU. 
CEPT er for tiden i færd med at foretage en organisatorisk 
omlægning, til dels som reaktion på EF's udarbejdelse af en 
postpolitik. CEPT er først og fremmest forum for de offentlige 
virksomheder. CEPT kan imidlertid også fastsætte regler i visse 
tilfælde og vil måske finde det hensigtsmæssigt at adskille 
disse to sider af sit virke i overensstemmelse med den tendens, 
der i medlemsstaterne er til at adskille de driftsmæssige og 
myndighedsfunktionen. 
EF*S REGLER 
Skønt grønbogen ikke søger at give en udtømmende redegørelse for 
retsgrundlaget for eventuelle forslag i postsektoren, vil det allige­
vel være på sin plads at fremhæve nogle af de mest relevante regler 
og at gengive tidligere domme, som også har betydning for den igang­
værende debat. Det vil desuden være hensigtsmæssigt at gøre rede for, 
om de forpligtelser, der følger med andre traktater, er forenelige 
med forpligtelserne i henhold til Rom-Traktaten. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 54 
Skønt EF hidtil ikke har udarbejdet forskrifter for postsektoren, er 
de generelle principper blevet anvendt i forbindelse med afgørelser 
og indgreb, som berørte posttjenesterne. Et resumé af disse afgørel­
ser og af Europa-Parlamentets vigtigste beslutninger findes i 
bilag 5. 
6.1. ROM-TRAKTATEN 
To af Rom-Traktatens grundlæggende principper går ud på, at der 
ikke må være restriktioner for handelen med varer mellem med­
lemsstaterne (artikel 30), og at målet er, at der skal være 
fri udveksling af tjenesteydelser inden for Fællesskabet 
(artikel 59). Nøje forbundet hermed er EF-borgeres ret til frit 
at etablere sig i andre medlemsstater end deres egen 
(artikel 52). 
Domstolen erkender dog, at medlemsstaterne i visse tilfælde kan 
indrømme særlige eller eksklusive rettigheder af hensyn til 
offentlige interesser, som ikke er af økonomisk art. Sådanne 
rettigheder er undtagelser fra retten til frit at handle med 
varer og levere tjenesteydelser. 
Disse undtagelser er afvigelser fra artikel 30, og 59 og 
tillades kun, hvis to yderligere betingelser opfyldes. For det 
første skal det godtgøres, at det samme formål ikke kan opnås 
med mindre restriktive midler. For det andet må de særlige 
eller eksklusive rettigheder ikke være mere omfattende end 
formålet kræver (proportionalitetsreglen). Når de eksklusive 
eller særlige rettigheder først er givet, skal de naturligvis 
udøves i fuld overensstemmelse med Traktatens bestemmelser. 
Medlemsstaterne bør derfor søge disse hensyn tilgodeset med de 
mindst mulige indskrænkninger. Navnlig må indskrænkninger af 
princippet fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser kun 
gælde det "relevante" marked. 
Virksomheder, der har fået eneret på at levere sådanne tje­
nesteydelser "af almindelig økonomisk interesse", skal dog 
overholde konkurrencereglerne, som forbyder kartelagtig adfærd 
(artikel 85) og misbrug af dominerende markedsstilling 
(artikel 86). Desuden er enhver statsstøtte, som kan fordreje 
konkurrencen, uforenelig med fællesmarkedet (artikel 92). 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 55 
Artikel 90 henviser til offentlige virksomheder og virksom­
heder, som medlemsstaterne indrømmer særlige eller eksklusive 
rettigheder. Ifølge artikel 90, stk. 1, skal medlemsstaterne 
sikre, at deres lovgivning for sådanne virksomheder er i over­
ensstemmelse med Traktaten, navnlig dens konkurrenceregler 
(artikel 85-94) og forbudet mod forskelsbehandling på grundlag 
af nationalitet (artikel 7). 
I artikel 90, stk. 2, hedder det imidlertid, at virksomheder, 
der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af alminde­
lig økonomisk interesse, eller som har karakter af fiskale 
monopoler, er underkastet Traktatens bestemmelser, navnlig 
konkurrencereglerne, idet omfang anvendelsen af disse bestem­
melser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de 
særlige opgaver, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen 
må ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod Fælles­
skabets interesse. 
Ifølge artikel 90, stk. 3, skal Kommissionen påse, at artiklens 
bestemmelser anvendes korrekt og i givet fald udstede direk­
tiver eller beslutninger til dette formål. Den skal navnlig 
fastlægge de generelle retningslinjer for medlemsstaternes 
forpligtelser i henhold til artikel 90, stk. 1, for at sikre, 
at eksklusive rettigheder, som tildeles virksomhederne, svarer 
til formålet og er i overensstemmelse med Rom-Traktaten. Er det 
ikke tilfældet, kan Kommissionen, under henvisning til medlems­
staternes forpligtelser ifølge artikel 90, stk. 1, vedtage be­
slutninger, som indskrænker de eksklusive rettigheder. Kommis­
sionens ret til at anvende artikel 90, stk. 1, blev i marts 
1991 understøttet af Domstolens dom i sagen om levering af 
telekommunikationsterminaler. 
Samtidig skal Rådet på Kommissionens forslag vedtage de harmo-
niseringsforanstaltnigner, som det indre markeds oprettelse 
kræver (artikel 100A). Det indre marked beskrives som et område 
uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, 
tjenesteydelser og kapital (artikel 8A). 
I artikel 222 anerkendes medlemsstaternes ret til at udforme de 
ejendomsretlige ordninger på deres eget territorium, idet dette 
område ikke beføres af Traktaten. Medlemsstaterne kan derfor 
vælge en ordning med offentligt eller privatejede virksomheder. 
Artikel 222 fritager imidlertid ingen af dem fra Traktatens 
regler. Dette er blevet bekræftet af Domstolen i en række 
domme, hvori det understreges, at sådanne virksomheder forbli­
ver underlagt gældende fællesskabslov. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 56 
En anden vigtig artikel er artikel 234, hvori det hedder, at 
rettigheder og forpligtelser, der følger af konventioner, som 
før Rom-Traktatens ikrafttræden blev indgået mellem én eller 
flere medlemsstater på den ene side og ét eller flere tredje­
lande på den anden, ikke berøres af Rom-Traktatens bestem­
melser. 
Det hedder endvidere, at den eller de pågældende medlemsstater, 
i det omfang disse konventioner er uforenelige med Rom-Trak­
taten, bringer alle midler i anvendelse med henblik på at 
fjerne de konstaterede uoverensstemmelser. 
6.2. ANVENDELSE AF KONKURRENCEREGLERNE 
En fortolkning af, hvorledes konkurrencereglerne (dvs. 
artikel 85-94) skal anvendes på postsektoren, er blevet op­
bygget ved hjælp af Domstolens retspraksis. 
Siden 1984 har Kommissionen undersøgt, hvilken retsstilling 
eksprestjenesterne har i Belgien, Danmark, Frankrig, Tyskland 
og Italien. Disse medlemsstater havde tidligere betragtet 
eksprespost som del af postvæsenets monopol. Efter Kommis­
sionens indgreb blev monopolet på eksprespost ophævet. 
Postvæsenerne har betragtet disse tjenesteydelser som al­
mindelig postbesørgelse, der var omfattet af de nationale 
monopoler. Afgørelsen var i hvert enkelt tilfælde, at disse 
tjenesteydelser var anderledes (skabte merværdi), og derfor 
skulle betragtes som undtaget fra monopolet. Beslutninger, som 
blev truffet på et lignende grundlag, er blevet rettet til de 
nederlandske og de spanske myndigheder med henblik på deres 
postloves bestemmelser for eksprespost. Domstolen omstødte den 
første af disse beslutninger af proceduregrunde uden at 
bestride dens indhold. 
Kommissionen lægger navnlig vægt på, at prisgrænser, der benyt­
tes til afgrænsning af monopolet, også benyttes af 
konkurrenterne uden for monopolet - dvs. postvæsenet og de 
private firmaer. For at kunne håndhæve dette princip skal den 
regulerende myndighed have nøje kendskab til konkurrencen i den 
sektor, den er ansvarlig for. Konkurreres der om 
tjenesteydelser, som er næsten ens, vil det være urimeligt, 
hvis en af de konkurrerende leverandører kan betragtes som 
monopolindehaver. Det ville sætte denne leverandør i stand til 
at benytte takster, som er lavere end den prisgrænse, der er 
den nederste for den konkurrerende leverandør. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 57 
Et andet spørgsmål, som for tiden behandles af Kommissionen, 
drejer sig om den danske postlov, der undersøges efter arti­
kel 90-proceduren for at få fastslået, om loven kan forbyde 
private firmaer at tilbyde remail i konkurrence med post­
væsenet, når postvæsenet samtidig tilbyder remail af post fra 
udlandet. 
Den anden sag drejer sig om en klage fra International Express 
Carriers' Conference (IECC), et selskab, som repræsenterer 
flere private firmaer. IECC klagede over, at en ny ordning for 
terminalafgifter, som var blevet vedtaget af postvæsenet i 
flere forskellige medlemsstater (og lande uden for EF), og 
visse fortolkninger af UPU-konventionens artikel 25 havde til 
formål at hindre deres medlemmers remail-aktiviteter og derfor 
var misbrug af en dominerende stilling (i modstrid med Rom-
Traktatens artikel 85 og 86). Efter at have foretaget en under­
søgelse besluttede Kommissionen at indlede formel procedure i 
henhold til konkurrencereglerne. 
(Terminalafgifter og remail beskrives i bilag 8 og 9 og behand­
les i nærmere enkeltheder i kapitel 5, punkt 8 og 9). 
6.3. ROM-TRAKTATEN OG UPU-KONVENTIONEN 
Som nævnt i punkt 5.1 fornyer de nationale regeringer deres 
tilslutning til UPU-konventionen hvert 5. år. Det har natur­
ligvis betydning for anvendelsen af Rom-traktatens artikel 234. 
Debatten om UPU-koventionens forenelighed med Rom-Traktaten er 
især koncentreret om UPU-konventionens artikel 25 (tidligere 
artikel 23). Denne artikel indeholder to særskilte bestem­
melser: 
Ifølge artikel 25, stk. 1, er ingen af UPU's medlemslande 
forpligtet til at besørge postforsendelser, der transpor­
teres ud af ét land og indleveres til postbesørgelse i et 
andet for at blive sendt tilbage til det første land og 
udleveret dér (en praksis, der ofte beskrives A-B-A-remail) 
ifølge artikel 25, stk. 4, kan UPU's medlemslande tilbage­
sende post, de modtager fra et andet postvæsen, hvis for­
sendelserne stammer fra et tredje land, men ikke er blevet 
indleveret til postbesørgelse dér (sædvanligvis kaldt A-B-
C-remail). 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 58 
Formålet med artikel 25, stk. 1, er at beskytte UPU-medlems-
landenes egne postmonopoler. Om artikel 25, stk. 1, er for­
enelig med Rom-Traktaten, afhænger af en række bestemte forhold 
og fortolkninger. 
For det første er det vigtigt at vide, om det er myndighederne 
alene, der er ansvarlige for monopolets beskyttelse. Ifølge 
artikel 25 stk. 1, er det "medlemsstaten", der træffer foran­
staltninger for at beskytte monopolet. Spørgsmålet er så, hvem 
der for hvert enkelt land er den vigtigste underskriver af UPU-
koventionen - den nationale regering eller postvæsenet? Desuden 
ville man på grundlag af artikel 25, stk. 1, kunne tilbagesende 
forsendelser, der ikke omfattes af indgangspostvæsenets eget 
monopol. 
Spørgsmålet om forenelighed med Rom-Traktaten er mere klart i 
forbindelsemed artikel 25, stk. 4. Denne artikel indebærer, at 
et postvæsen, hvis eksklusive rettigheder ikke er blevet kræn­
ket, hjælper et postvæsen, hvis monopol er blevet det. I andre 
tilfælde kan anvendelse af artikel 25, stk. 4, imidlertid godt 
betyde, at handelslovgivningen i det land, hvor den oprindelige 
kunde har hjemsted, overtrædes. 
Som eksempel kan tages en kunde med hjemsted i et land, hvor 
der ikke er monopol på international post. Hvis hans post 
sendes som remail-forsendelse via et andet land, kan den tænkes 
at blive forøget med forsendelser fra tredjelande, hvor inter­
national post ifølge postloven er omfattet af monopol. I sådan­
ne tilfælde er det temmelig usandsynligt, at posttjenesten i 
udleveringslandet vil kunne skelne mellem post fra lande, som 
(når det gælder holdning til den internationale posts rets­
stilling) stiller sig mindre restriktivt, og fra lande, som 
stiller sig mere restriktivt. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 59 
6.4. ANDRE FORMER FOR EF-POLITIK 
Nogle af Rom-Traktatens artikler blev formelt ændret ved den 
Fælles Europæiske Akt. Dette førte til initiativer på flere 
områder, som berører postsektoren. (Desuden skal det indre 
marked som allerede nævnt også indføres i postsektoren). De 
vigtigste af disse områder behandles i det følgende. (Det indre 
markeds eventuelle følger for posttjenesternes kunder behandles 
i nærmere enkeltheder i kapitel 4, punkt 9.) 
6.4.1. TRANSPORT 
Kommissionen har for nylig udarbejdet forordninger og desuden 
fremsat yderligere forslag om lufttransportindustrien. Initi­
ativerne for markedsadgang har til at begynde med udelukkende 
drejet sig om de transporttjenster, der kun medtager luftfragt 
(kendt som "full freighters"). Det er meningen, at de samme 
principper skal udvides til også at omfatte passagerfly, der 
medtager fragt. 
Disse forordninger kommer navnlig til at berøre postsektorens 
eksprestjenester. De kan desuden føre til øget fleksibilitet 
for breve og pakker, der sendes som luftpost, og til lavere 
omkostninger. 
Kommissionen foreslår i den tredje pakke, at der skal være fri 
adgang til luftfartsvirksomhed på EF-markedet. Med tilslutning 
fra landene uden for EF vil der blive frihed til at flyve fra 
et EF-land til et tredjeland (dvs. et land uden for EF) - den 
såkaldte "femte frihed". Bortset fra sikkerheds- og sundheds­
krav skal der ikke være restriktioner, når det gælder tjenes­
tehyppighed, flytype eller lastens størrelse. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 60 
På nuværende tidspunkt er den internationale luftfart uden for 
EF underkastet mange restriktioner. EF bliver nødt til at for­
handle om lempelse af disse restriktioner og selv tilbyde til­
svarende lempelser i EF. Den nuværende liberalisering gælder 
derfor kun luftfartsselskaber med hjemsted i en af medlems­
staterne. . 
Samtidig med disse foranstaltninger for lufttransporten er der 
også blevet indført en vis liberalisering af landevejstrans­
porten. Navnlig er der nu større frihed til at foretage cabo-
tagekørsel, således at en speditør både kan indsamle og afle­
vere fragt på forbindelsesture uden for sit hjemland. Disse 
liberaliseringsforanstaltninger er vigtige for postforsen-
delsesfirmaer, der ønsker at oprette lastbilnet uden for deres 
eget lands grænser. 
6.4.2. TOLD OG MOMS 
Forenklingen af toldprocedurerne og den endelige ophævelse af 
de indre grænser vil fremme hurtig forsendelse af al post 
mellem medlemsstaterne. 
På længere sigt går momsforslagene ud på, at momsen opkræves i 
afsendermedlemsstaten og fratrækkes i modtagermedlemsstaten, og 
at medlemsstaternes momsindtægter derefter udlignes ved hjælp 
af en afregningsordning. I mellemtiden opkræves momsen efter 
gældende sats i det land, som modtager varerne eller tjeneste­
ydelserne. 
For fjernsalg (herunder postordresalg) inden for EF til private 
eller til institutioner eller personer, som er fritaget for 
skat, opkræves momsen i princippet efter momssatsen i kundens 
land. Varernes eller tjenesteydelsernes leverandør må i så fald 
enten lade sig indregistrere i det pågældende land eller udpege 
en repræsentant over for skatte- og afgiftsmyndighederne. 
For private bliver momsen i alle andre tilfælde den sats, som 
gælder i afsendermedlemsstaten. 
Momsen for transport af varer eller breve fra tredjelande til 
EF vil stadig blive opkrævet på samme måde som nu. Moms for 
transport i forbindelse med samhandel i EF pålægges i prin­
cippet i afsendermedlemsstaten. Er kunden momspligtig i en 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 61 
anden medlemsstat end afsendermedlemsstaten, skal han dog be­
tale efter den gældende sats i den medlemsstat, hvor han er 
momspligtig. Det ottende direktivs procedure for momsrefusion 
bliver derfor ikke nødvendig. 
Kommissionen har erkendt, at hverken moms eller toldafgifter må 
give de forskellige offentlige eller private postvirksomheder 
konkurrencefordele eller stille dem ugunstigt, når de konkur­
rerer på områder, der ikke omfattes af monopol. Kommissionen 
vil derfor undersøge det konkurrenceprægede berøringsområde 
mellem de offentlige virksomheders og de private ekspres-
postfirmaers tjenesteydelser for at sikre, at den afgifts­
mæssige behandling i de tilfælde, hvor der er direkte kon­
kurrence, er ens. 
6.4.3. DATABESKYTTELSE 
I 1990 offentliggjorde Kommissionen et udkast til et direktiv 
om databeskyttelse, som den nu er i færd med at ændre efter at 
have indhentet udtalelser fra forskellig side. Direktivet, som 
navnlig kommer til at berøre postreklame og postordrefirmaer, 
drejer sig om indsamling, opbevaring, behandling og transmis­
sion af personlige data. 
Når ændringerne er foretaget, vil direktivet sandsynligvis 
tillade firmaerne at behandle og overføre sådanne data, for­
udsat det ikke drejer sig om følsomme data, og forudsat den 
person, dataene vedrører, er blevet underrettet om deres 
indsamling og har fået mulighed for eventuelt at forhindre 
yderligere benyttelse af dem. 
6.4.4. DRIFTSKOMPABILITET 
Kommissionen er i færd med at udarbejde forslag til tekniske 
standarder inden for telekommunikations- og informations­
teknologi. Blandt de allerede udarbejdede standarder, der kan 
have betydning for postsektoren, er standarder for EDI. 
Udviklingen har været langsommere, når det gælder drifts­
kompatible standarder for stregkodningssystemer til distri­
bution. Andre steder udarbejdes der forslag for at få post­
væsenets elektroniske post standardiseret efter X-400 
standarden. 
Kapitel 3: Den lovgivningsmæssige baggrund Side 62 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 63 
KAPITEL 4 : KOMMERCIELLE ASPEKTER 
1. INDLEDNING 
I dette kapitel, som handler om posttjenesternes kommercielle 
forhold, beskrives postsektoren fra brugernes synspunkt: Der lægges 
derfor størst vægt på de sider, som er mest "synlige" for brugerne. 
Kapitlet knytter sig naturligvis umiddelbart til det følgende 
kapitel, som beskæftiger sig med de økonomiske og driftsmæssige 
forhold - dvs. de sider, som ganske vist er "usynlige" for brugerne, 
men danner grundlaget for de tjenesteydelser, de får leveret. 
Kapitlet behandler det samlede marked og kundernes behov. Det giver 
en oversigt over de posttjenester, som har til formål at opfylde 
disse markedsbehov, og kommer også ind på den indirekte konkurrence 
(navnlig fra telekommunikation), som forsøger at opfylde de samme 
behov. 
Et kapitel om postsektorens kommercielle aspekter ville være ufuld­
stændigt uden en undersøgelse af de følger, 1992 vil få for post­
sektoren. En sådan undersøgelse findes derfor i sidste afsnit. 
Kapitlet drejer sig kort sagt om forholdet mellem posttjenesterne og 
deres kunder. Det næste kapitel går bag om de aktiviteter, levering 
af tjenesteydelserne kræver, og behandler navnlig deres omkostninger 
og rentabilitet. 
MARKEDSOVERSIGT 
Posttjenesterne opererer på kommunikations- og distributionsmarkedet. 
Postsektoren leverer også finansielle tjenesteydelser, men det sker 
på markedet for finansielle tjenesteydelser, som er fuldt ud kon­
kurrencedygtigt, og de behøver derfor ikke at undersøges nærmere (de 
ville under alle omstændigheder kræve en mere specialiseret analyse i 
deres naturlige sammenhæng). Grønbogen om posttjenester - og derfor 
også dette kapitel - koncentrerer sig om de egentlige posttjenester. 
Kommunikationsmarkedet omfatter alle de muligheder, foretagender 
og/eller privatpersoner har for at kommunikere med hinanden - tele­
kommunikation, tv, radio, trykte medier og post. Blandt disse mediers 
brugere er også reklameindustrien. 
Distributionsmarkedet er anderledes, især når det gælder kunde­
underlag. Distribution indebærer transport af varerne og aflevering 
hos adressaten. Pakkepostdistribution er en specialafdeling inden for 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 64 
postsektoren og koncentrerer sig navnlig om levering af almindelige 
pakker, men tager sig også af større forsendelser. 
Denne samlede beskrivelse af de markeder, posttjenesterne opererer 
på, er vigtig for at forstå de forskellige former for indirekte 
konkurrence, posttjenesterne udsættes for. Således kan f.eks. en 
annoncør vælge at bruge et af de nævnte kommunikationsmidler, eller 
dem alle (eller en kombination af dem), for at bringe sit budskab ud 
til de potentielle forbrugere: Posttjenesterne er kun et af de 
medier, der kan benyttes til dette budskab (i form af postreklamer). 
Et firma, som ønsker at sende et forretningsbrev, kan sende det ved 
hjælp af telefaksimile (som regel kaldt telefax), med eksprespost 
eller som almindelig brevpost. 
Disse mange valgmuligheder gælder også andre kommunikationsbehov. 
Figur 1 på næste side viser nogle, om ikke alle, af de muligheder, 
forskellige brugere kan vælge til deres kommunikationsbehov. 
Figuren viser de forskellige kommunikationsbehov og nogle af de 
midler, hvormed disse behov kan opfyldes. Midlerne opdeles i 
postfunktioner og andre funktioner (mange af de sidstnævnte er 
baseret på telekommunikation): den sidste spalte viser udviklingen i 
efterspørgslen på postfunktioner i forhold til de forskellige 
kommunikationsbehov. 
Figuren opdeler de potentielle kunder i tre grupper: Store fore­
tagender (dvs. foretagender med betydelige kommunikationsbehov), små 
foretagender og privatpersoner. 
Det bør nævnes, at valget af kommunikationsmidler ikke blot afhænger 
af de midler, der står til rådighed for meddelelsens afsender, men 
også af de faciliteter, dens modtager råder over. For at sige det så 
enkelt som muligt kan der kun kommunikeres ved hjælp af en telefon, 
hvis meddelelsens modtager også har adgang til en telefon. 
Noget lignende gælder de valg, som træffes af store foretagender med 
store kommunikationsbehov. Ofte er det et spørgsmål om størrelse, 
hvilke midler meddelelsens modtager har adgang til. En privatperson 
har adgang til post og sandsynligvis også til telefon. Et mindre 
firma kan desuden have en telefaxterminal, hvormed det kan modtage 
meddelelser fra større foretagender. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 65 
Figur 1: Kommunikationsmatrix 
KUNDE-
SEKTOR 
STORE 
FORE-
TAGENDER 
SMA FORE-
TAGENDER KOMMUNIKATIONS-
BEHOV 
FINANSIELLE 
TJENESTE-
YDELSER KOMMUNIKATIONSMIDLER 
ANDRE FUNKTIONER POSTFUNKTIONER 
FORRETNINGS-
KORRESPONDANCE 
REKLAME Automatiseret 
bankvirksomhed 
telefax 
| Eletronisk post 
' EDI 
Telefon 
Telefax 
Tv 
Radio 
Plakater 
Telemarketing 
Aviser 
Blade 
FINANSIELLE 
TJENESTE-
YDELSER 
FORRETNINGS-
KORRESPONDANCE 
REKLAME Telefax 
PRIVAT-
PERSONER TIL VIRKSOM-
HEDER 
TIL PRIVAT-
PERSONER Telefax 
Telefon 
Aviser 
Blade 
Telefon 
Telefon Breve 
Breve 
Ekspres 
Post-
reklamer 
Kataloger 
Breve 
Breve 
Ekspres 
Post-
reklamer 
Kataloger 
Breve 
Svarbrevkort 
Breve 
Kort UDVIKLING I 
EFTERSP0RGSEL 
PA POSTTJENESTER 
(Til store firmaer) 
i tilbagegang 
(Til sma firmaer/ 
privatpersoner) 
stabiI 
Stabil - men kan aftage 
Stark vakst 
Stark vakst 
Vaskt 
Vakst 
Vakst 
Vakst 
StabiI 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 66 
Et stort foretagende har alle disse faciliteter og kan desuden have 
andre, højt udviklede systemer for overførsel af data eller betalin­
ger (herunder automatiserede bankfunktioner og måske elektronisk 
dataudveksling - EDI). 
Når det gælder distribution af varer, er konkurrencen mindre in­
direkte, fordi varerne under alle omstændigheder skal ankomme fysisk 
til det ønskede sted. På dette marked konkurrerer eller samarbejder 
posttjenesterne imidlertid med andre transportvirksomheder - herunder 
speditører og andre almindelige transportfirmaer. Inden for post­
tjenesterne er der betydelig konkurrence mellem pakkeforsendelses-
virksomhederne, både om eksprespakker og almindelige pakker, og 
mellem offentlige og private virksomheder. 
Postfunktionerne kan opdeles i tre hovedtyper: breve, pakker og 
eksprespost. Da definitionerne ikke er entydige, er der betydelige 
overlapninger mellem disse funktioner (se kapitel 3, punkt 3.4). Hvor 
sådanne overlapninger forekommer, er der konkurrence mellem post­
funktionerne (f.eks. mellem brev-/småpakketjenesten og den egentlige 
pakketjeneste). Desuden konkurrerer eksprestjenesterne direkte med 
brevtjenesterne (om forsendelse af dokumenter) og med de almindelige 
pakketjenester (om befordring af varer). 
KUNDERNE 
Kunderne har hver især deres egne behov, men der er en tilbøjelighed 
til, at disse behov formes af de tjenesteydelser, der faktisk 
tilbydes. Tjenesteydelserne kan være reaktion på en aktiv efter­
spørgsel, som allerede forefindes, eller de kan, hvis der er tale om 
nye tjenesteydelser, fremkalde en efterspørgsel, der allerede var 
latent til stede. 
3.1. KUNDEKRAV 
Det mest fundamentale krav er, at alle skal have adgang til 
posttjenester. For de potentielle brugere er det vigtigt at 
vide, at alle potentielle adressater kan nås gennem det 
universelle system. 
Alle kunder går efter en kombination af god service og pris. 
For en universel tjeneste omfatter dette loyal levering af 
tjenesteydelserne, let adgang og enkle takststrukturer. 
Store kunder ønsker, at leverandørerne skal være fleksible og i 
givet fald lave tjenesteydelsesarrangementer, som er afpasset 
efter deres behov. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 67 
3.2. UDNYTTELSESGRAD 
De fleste produkter og tjenesteydelser har en livscyklus. Efter 
en blomstringsperiode er der tilbøjelighed til tilbagegang. 
Alligevel ser brugernes accept af posttjenesterne ud til at 
være stabil, selv om mange af dem har eksisteret længe. Men 
netop fordi de allerede er veletablerede, vil der næppe ind­
træffe en eksplosiv brugeraccept, sådan som man for nylig har 
oplevet det med telefaxmaskiner. Figur 2 er en grafisk frem­
stilling af disse tendenser. 
Den stabile brugeraccept kan tilsløre behovet for, at de 
"traditionelle" posttjenester stadig udvikler sig (det gælder 
f.eks. den måde, de markedsføres på), og at andre tjenester -
f.eks. eksprestjenester - også gør det. 
Figur 2: Tendenser inden for brugeraccept 
INTERNATIONAL BREVPOST 
1970,erne 
TID 
At post accepteres som et vigtigt kommunikationsmiddel og en 
vigtig distributionskanal fremgår af, at den gennemsnitlige EF-
borger i 1990 modtog 260 postforsendelser (243 i 1988). I 
sammenligning hermed modtager den gennemsnitlige borger i USA 
650 postforsendelser om året. 
Inden for EF varierer udnyttelsesgraden meget. Figur 3 viser 
udnyttelsen pr. indbygger i de enkelte medlemsstater. Den 
bliver 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 68 
sammenlignet med bruttonationalproduktet pr. indbygger. Der er 
en vis sammenhæng mellem BNP pr. indbygger og udnyttelses­
graden. (De benyttede tal findes i bilag 2, Tabel 6) 
Figur 3: Postudnyttelsesgrad/BNP pr. indbygger (1988) 
Forsendelser/Indbygger 
700 
eoo 
600 
400 
300 
t44 
200 
100 ti BNP pr. Indbygger 
B-
* • •* 260 
200 
160 
100 
60 
QR P E IRL I 0 UK F B L NL DK EC USA JAP 
•B* Foraandalaar/lndbygg ar VZA BNPHndaka pr. Indbygger 
EF-gannamanlt"244 foraandalaar EF-gannamanlt * 100 
Kilde: Sofres undersøgelse og KEF's økonomiske beretning 
nr. 38. 
3.3. MARKEDER 
Tabel 1 og 2 viser i brede træk, hvem der sender postfor­
sendelser, og hvem der modtager dem. Den første matrix viser, 
hvorledes brevpostens afsendere og modtagere fordeler sig, den 
anden viser det samme for pakkers vedkommende. 
Tabel 1: Matrix over brevpostens brugere 
i 1 
TIL FORETAGENDER PRIVATPERSONER 
FRA 
FORETAGENDER 35% 45% 
PRIVATPERSONER 10% 10% 
Kilde: KEF-vurdering (1990). 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 69 
Tabel 2: Matrix over pakkepostbrugere 
TIL FORETAGENDER PRIVA' 
FRA | 
FORETAGENDER 25% 
PRIVATPERSONER 5% 60% 
10% 
Kilde: KEF-vurdering (1990). 
Disse oversigter over den gennemsnitlige fordeling dækker over 
ganske betydelige variationer mellem medlemsstaterne. Tabel 3 
viser den procentvise fordeling af breve fra foretagender 
(undertiden vagt beskrevet som forretningsmarkedet) og fra 
privatpersoner. 
Tabel 3: Brevpostens oprindelse 
BREVPOSTENS PROCENTVISE FORDELING 
Medlemsstat Foretagender Privatpersoner 
Belgien 71% 29% 
Danmark 60% 40% 
Tyskland 76.4% 23.6% 
Graekenland 50.5% 49.5%% 
Spanien 75.0% 25.0% 
Frankrig 81.5% 18.5% 
Irland 69.0% 31.0% 
Italien 56.2% 43.8% 
Luxembourg 71.0% 29.0% 
Nederlandene 86.0% 14.0% 
Portugal 79.9% 20.1% 
Det Forenede Kongerige 74.5% j 25.5% 
Kilde: Sofres undersøgelse - 1988, 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 70 
3.4. SEKTORER 
Ovenstående oversigt giver et samlet billede, tabel 4 viser 
derimod i nærmere enkeltheder, hvorledes kundeforetagenderne 
fordeler sig på de forskellige forretningssektorer. Der sammen­
lignes mellem postvæsenernes erfaringer på markedet (først og 
fremmest brevpost) og de private forsendelsesfirmaers (hoved­
sagelig pakke- og eksprespost). 
Tabel 4: De vigtigste kunder på EF's postmarked - procentvis 
andel 
| KUNDEKATEGORI POSTVtfSENERNE PRIVATE FORSENDEL 
SESFIRMAER 
Postordrer 15% 20% 
Reklame 12% 15% 
Presse C\J% 5* 
Bankvaesen 10% 14% 
Forsikring 10% 9% 
Offentlige tjenester 10% N/a 
(Note 1) 
Industrien 5% 25% 
(Note 2) 
Andet 18% 12% 
i — 
i 
I ALT 100% 100% 
Note 1 De offentlige administrationer benytter i visse tilfælde 
private tjenester, men den samlede procentdel er for lille 
til at gøre sig gældende. 
Note 2 De vigtigste industrikunder 
datamatsektoren og benzinsektoren. er bilsektoren, 
Kilde: Sofres undersøgelse. 
Som det fremgår af tabellen, er postordrevirksomhed, reklame­
virksomhed (det vil i dette tilfælde sige postreklame) og ud­
givervirksomhed posttjenesternes tre største brugere. Disse 
sektorer behandles enkeltvis i det følgende. 
3.4.1. POSTORDRER 
Postordrer er "fjernsalg" af varer og benyttes som alternativ 
til detailsalg. Det er en virksomhed, som er nøje knyttet til 
postsektoren. Posttjenesterne er nemlig det formidlende led for 
postordrefirmaernes forretningsaktiviteter - dvs. kommunikation 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 71 
med kunderne, distribution af kataloger, udsendelse af afreg­
ninger og distribution af varer (det sidste varetages nu i 
stigende grad af den private sektor). 
Postordresalg begyndte som afsætningsmulighed for beklædnings­
industrien. Det har nu bredt sig til andre områder med størst 
vækst inden for salg af musik (compact disks), film (video) og 
datamatprogrammel (floppy disks). Et beslægtet område er 
"fjernstudier", som forestås af korrespondancekurser. 
Postordrefirmaer konkurrerer med detailsalgsfirmaerne. For det 
indre marked er det af voksende betydning, at de kan tilbyde 
let adgang til udenlandske varer, som måske ikke kan fås 
lokalt. 
For postordrevirksomheden i EF foreligger der tal fra de syv 
medlemsstater, hvor postordremarkedet er størst (Belgien, 
Danmark, Tyskland, Frankrig, Italien, Nederlandene og Det 
Forenede Kongerige). Den samlede indtægt fra postordresalg i 
disse lande var i 1989 på ca. 26 mia. ECU. Det svarer til 0,7% 
af disse medlemsstaters BNP. I sammenligning hermed blev der i 
EFTA-landene i 1989 indtjent ca. 3,6 mia. ECU på postordresalg, 
i USA 123 mia. ECU og i Japan 12,6 mia. ECU. 
Tabel 5, som bygger på oplysninger fra European Mail Order 
Tråder Association (EMOTA), er en oversigt over tallene for de 
syv medlemsstater, som har den største omsætning, og en sammen­
ligning mellem disse tal og tallene for EFTA, Japan og USA. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 72 
Tabel 5: Postordreomsætning i 1989 
LAND SAMLET OMSÆTNING 
(mio. ECU) OMSÆTNING PR. INDBYGGER 
(ECU) 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Frankrig 
Italien 
Nederlandene 
Det Forenede 
Kongerige 535 
522 
12 284 
5 585 
1 127 
780 
5 585 55 
102 
199 
100 
20 
53 
96 
I ALT (De syv 
medlemsstater 
tilsammen) 26 418 
EFTA i alt 3 651 
USA 
Japan 122 850 
12 640 102 
111 
508 
104 
Kilde: EMOTA 
3.4.2. POSTREKLAME ("DIRECT MAIL") 
Postreklame indebærer, at der sendes en bestemt meddelelse til 
en enkeltperson (i dennes egenskab af privatperson eller inde­
haver af en bestemt stilling i et foretagende) som led i en 
strategi, der går ud på at sende den samme eller lignende med­
delelser til andre udvalgte personer. (Der findes en anden form 
for postreklame, som indtægtsmæssigt set spiller en mindre 
rolle, men alligevel har betydning - det drejer sig om uadres­
serede forsendelser, der leveres til bestemte områder i stedet 
for bestemte personer.) Det er derfor en virksomhed, som hører 
til på markedet for reklame/kommunikation. 
Postreklame tegnede sig i 1989 for 11,7% af reklameudgifterne -
dvs. 6,4 mia. ECU af et samlet beløb på 54,5 mia. ECU. (Dette 
tal omfatter ikke indtægterne fra uadresseret postreklame.) Der 
er stort set tale om samme procentdel som i 1984, selv om de 
samlede reklameudgifter er vokset med 87% i mellemtiden. 
Tallene viser, at postreklame på nuværende tidspunkt tegner sig 
for 0,15% af EF*s BNP (fraregnet ekstra indtægt til 
annoncørerne). 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 73 
I 1989 modtog den gennemsnitlige EF-borger 43 postreklame­
forsendelser. I sammenligning hermed modtog hans amerikanske 
modstykke ca. 170 - eller næsten 4 gange så mange. 
Ud fra et driftsmæssigt synspunkt er postreklame meget vigtig 
for EF's postvæsener. Postreklame tegner sig for næsten 18,5% 
af forsendelserne. De vil sandsynligvis få stigende betydning, 
da efterspørgslen fra andre sektorer, måske især til forret-
ningskorrespondance, kan gå tilbage. (Se punkt 2, figur 1.) 
3.4.3. UDGIVERVIRKSOMHED 
Brevposttjenesterne er også vigtige for udgivervirksomheden. 
Alle slags publikationer kan sendes med post - både aviser, 
blade og bøger. Postomdelingen af publikationer konkurrerer med 
detailsalgskanaler som boghandler og aviskiosker og med lokal 
omdeling af aviser. 
Federation Internationale de la Presse Periodique (FIPP) 
anslår, at det samlede antal postomdelte presseforsendelser i 
EF på nuværende tidspunkt er på 15,2 mia. om året. Heraf 
omdeles ca. 92% i selve udgivelseslandet. 
Foruden postbesørgelse af presseforsendelser på tværs af EF's 
grænser (anslået til 1,1 mia. forsendelser) er der også et 
betydeligt internationalt element. Navnlig går der en bred 
strøm af blade og tidsskrifter i begge retninger mellem Europa 
og Nordamerika. 
Benyttelsen af post til distribution af publikationer varierer 
fra den ene medlemsstat til den anden og afhænger som regel af 
de takstfordele, der knytter sig dertil (se punkt 8.4 og 
bilag 13). Postbesørgelse er ofte mindre effektiv, når det 
gælder dagblade, hvor udgiveren forlanger, at distributionen er 
fuldstændig pålidelig. 
I nogle tilfælde - det gælder således tekniske publikationer -
distribueres de fleste af eksemplarerne imidlertid pr. post. I 
almindelighed er postbesørgelse den mest effektive distribu-
tionsmåde for publikationer, især hvis abonnentantallet er 
lille, eller abonnenterne bor spredt. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 74 
4. POSTKATEGORIER OG VIRKSOMHEDER 
De vigtigste postkategorier er breve (herunder tryksager), pakker og 
eksprespost. Der findes visse andre, som enten befinder sig mellem 
disse kategorier (f.eks. særlige brevforsendelser - "lettre exprés") 
eller er blandingskategorier, som forener postbesørgelse med andre 
kommunikationsformer (et eksempel er postvæsenets elektroniske post -
se bilag 12). Disse andre kategorier er ikke særlig betydningsfulde, 
når de måles efter den indtægt, de skaber (men de kan blive det). 
Hovedkategoriernes anslåede indtægt fremgår af tabel 6. 
Tabel 6: Postbesørgelse - anslået indtægt pr. postkategori 
POSTKATEGORI 
BREVE 
PAKKER 
EKSPRES 
I ALT POSTVÆSENERNE PRIVATE FOR- I ALT 
(mia. ECU) SENDELSES- (mia. 
FIRMAER ECU) 
(mia. ECU) 
21.0 1.0 22.0 
3.0 5.0 8.0 
2.0 14.0 16.0 
26.0 20.0 46.0 
Kilde: KEF (fra flere kilder) 
Postbesørgelse betyder befordring af alle typer forsendelser op til 
30 kg. De omfatter breve, dokumenter, småpakker, pakker osv. En mere 
detaljeret liste findes i bilag 1. 
Postvæsenerne er de enkelte medlemsstaters offentlige forsendelses-
firmaer. Beskrivelsen "private forsendelsesfirmaer" er mere omfat­
tende. Den dækker store virksomheder, som har betydelige interna­
tionale forsendelsesmængder - f.eks. DHL, Federal Express, TNT og 
UPS. Den dækker også andre virksomheder - f.eks. speditørfirmaer -
for hvem postarbejde er noget perifert i forhold til deres egentlige 
beskæftigelse. En tredje kategori er de private pakke- og ekspres-
forsendelsesfirmaer, der som regel koncentrerer deres aktiviteter 
inden for et enkelt land. Den sidste kategori skaber formentlig den 
største indtægt, men er også meget forskelligartet, og mange firmaer 
deler markedet. 
Man bør være opmærksom på, at forskellen på eksprespost- og pakke-
markedet er ret utydelig. Det samlede tal for sektoren som helhed er 
nøjagtigt, mens tallene for ekspres- og pakketjenesterne enkeltvis 
(især hvis der er tale om private firmaer) er mere tilnærmelsesvise. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 75 
4.1. BREVE 
Brevpostbesørgelse hører som regel til postvæsenets eksklusive 
rettigheder. Den lille del af de private forsendelsesfirmaers 
indtægt, som stammer fra breve, skyldes remailforsendelser, 
indenbys post og dokumentudveksling - uanset om disse aktivi­
teter er lovlige eller ej. (De første to af de nævnte aktivi­
teter behandles i artikel 5, punkt 9. Dokumentudveksling blev 
omtalt i kapitel 3, punkt 3.9.) 
På grundlag af særlige undersøgelser i de forskellige med­
lemsstater viser en fordeling af den almindelige brevposts 
afsendere og modtagere på foretagender eller privatpersoner, at 
foretagenderne tegner sig for lidt over 80% af de afsendte 
breve (en mere detaljeret fordeling findes i punkt 3.3, 
tabel 1), men kun for 45% af de modtagne. 
Tabel 7 viser de grunde til forsendelse pr. post, som blev 
fundet ved en stikprøveundersøgelse i 1989. (Resultaterne er 
ikke repræsentative, men ment som en illustration.) 
Tabel 7: Årsagerne til forsendelse pr. post 
23,6% Postreklame 
18,4% Penge-/checkforsendelser 
17,9% Forretningskorrespondance 
12,3% Indbydelser/meddelelser 
10,6% Personlige meddelelser/hilsner 
17,2% Andet (herunder tryksager) 
Kilde: Postvæsenets stikprøveundersøgelse. 
Når det gælder tværnational post, stammede ca. 5% af post­
væsenernes omsætning i 1990 fra brevpost mellem EF-landene. Det 
svarer til en værdi på ca. 1,5 mia. ECU. Hvis den post, der går 
til tredjelande, tilføjes, kommer postvæsenernes besørgelse af 
tværnational post til at svare til en værdi på ca. 3,2 mia. ECU 
i alt. Hertil skal lægges den indtægt, de private firmaer 
tjener ved at befordre tværnational brevpost. Det drejer sig 
sandsynligvis om yderligere 0,4 mia. ECU. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 76 
4.2. PAKKER 
Pakkepostbesørgelsen er i alle medlemsstaterne underkastet fri 
konkurrence. De fleste postvæsener skal, som led i deres for­
pligtelser, tilbyde universel postbesørgelse af pakker op til 
bestemte vægtgrænser. Disse grænser varierer betydeligt inden 
for EF. 
De private firmaer, som tilbyder indenlandsk pakkepostbesør­
gelse, benytter i videst muligt omfang deres egne indsamlings-
og omdelingsnet. I visse tilfælde, især når det drejer sig om 
forsendelser til afsides områder, kan de private firmaer sende 
forsendelsen gennem postvæsenet. 
Postvæsenernes indenlandske pakkepostbesørgelse er i de seneste 
år blevet sat på en hård prøve af den hastigt voksende private 
sektor. Faktisk faldt den samlede pakkemængde, som besørges af 
EF's postvæsener, fra 1980 til 1990, hvor tendensen endelig 
vendte sig. Selv om postvæsenerne som regel er førende på 
pakkemarkedet i deres hjemland, ligger deres markedsandel nu på 
omkring 38%. 
Ligesom de indenlandske pakkemarkeder er det internationale 
pakkemarked underkastet fri konkurrence. Det kan opdeles i 
overfladebefordring (som domineres af de store transport- og 
speditørfirmaer) og luftbefordring (som domineres af de store 
eksprespostfirmaer). Postvæsenerne forsøger at konkurrere i 
begge sektorer. Nogle af dem er forpligtet til at tilbyde 
tjeneste op til en bestemt vægtgrænse. 
De private firmaer, som tilbyder international pakkepost­
besørgelse, benytter i videst muligt omfang deres egne netværk. 
Underkontrahenter benyttes af mindre firmaer eller af større 
firmaer, hvis disse har hjemsted i lande, hvor pakkepostmængden 
er mindre, eller hvor deres andel af den er mindre. 
4.3. EKSPRESPOST 
Eksprestjenester har eksisteret i en eller anden form i mindst 
100 år. (En aflægger af denne tidligere fase er det engelske 
"special letter delivery" og det franske "lettre esprés"). De 
moderne ekspresfirmaer har imidlertid udviklet sig i det 
markedstomrum, der opstod, fordi postvæsenernes service efter 
den almindelige opfattelse gik tilbage, samtidig med at 
kundernes krav til den blev større. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 77 
Som navnet antyder, skal ekspresfirmaerne levere hurtig 
besørgelse. Mærkeligt nok er der kun få firmaer, som garanterer 
leveringstiden. De har imidlertid almindeligt ry for hurtighed, 
og hvad der måske er vigtigere, for pålidelighed. 
Alle firmaer søger naturligvis at bevare konkurrencefordele 
frem for konkurrenterne, som derpå kan tage eventuelle 
initiativer op. Således er indsamling ved henvendelse, 
kreditfaciliteter og kontoadministration blev almindeligt. 
Prisen kan somme tider spille en rolle, da firmaernes omkost­
ninger kan være forskellige, afhængigt af de modtagne mængder 
og aktiviteternes omfang. Hastighed og pålidelighed (samt 
omdømme) har også betydning. 
I almindelighed ser det imidlertid ud, som om hele grundlaget 
for konkurrencefordelene er i opbrud. Det at kunne tilbyde 
"tracking and tracing" er ved at få stor betydning. Denne 
facilitet indebærer et netværk, hvori hvert eneste dokument 
eller hver eneste pakkes bevægelse gennem processen fra ind­
samling til aflevering registreres elektronisk. Tracking and 
tracing kræver store investeringer, men indebærer den fordel, 
at det kan lade sig gøre at finde ud af, hvor hver eneste 
forsendelse befinder sig i processen. 
Det andet vigtige område er, at ekspresaktionerne indpasses i 
kundens aktiviteter. Ekspresfirmaerne kan således tilbyde 
oplagrings- og distributionsfaciliteter, der bidrager til 
nedsættelse af kundens lageromkostninger, eller kan stille 
lignende faciliteter til rådighed, som kan støtte kundens 
strategi for overholdelse af tidsfrister. For detailhandlere 
kan de desuden fungere som eneste distributionskilde, således 
at der ikke er behov for, at en detailforretning modtager en 
række mindre leverancer. 
Et tredje område, som kan give fordele, er toldbehandling (for 
forsendelser til og fra udlandet). Effektiv toldbehandling 
sikrer, at procedurerne forsinker pakkens levering mindst 
muligt. For ekspresfirmaerne i EF vil mulighederne for at opnå 
konkurrencefordele på grundlag af hurtig toldbehandling 
imidlertid blive mindre efter 1992. 
Som allerede nævnt svarer det samlede ekspresmarked i EF til en 
værdi på ca. 16,0 mia. ECU. (Den modificerende bemærkning, at 
der er en vis overlapning med pakkepostmarkedet, bør gentages 
her.) Heraf tegner tværnational befordring sig for 11%. 
Markedet i USA skal være mindst tre gange så stort som markedet 
i EF. Effektiv eksprespostbesørgelse betragtes som uundværlig 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 78 
for det amerikanske erhvervslivs funktion, fordi den overvinder 
de vigtigste centres geografiske spredning. Hvad afstande 
angår, kan mange af bevægelserne på det amerikanske marked 
sammenlignes med de grænseoverskridende bevægelser i Europa. 
Det amerikanske markeds størrelse og stadige vækst viser, at 
EF-markedet langt fra har udnyttet sit potentiel. 
På de indenlandske ekspresmarkeder er firmaerne spredt i 
forskellig grad. De tværnationale aktiviteter er langt mere 
koncentrerede. På europæisk plan er DHL det største firma med 
26% af markedet. Derefter kommer TNT, som, hvis datterselskabet 
XP medregnes, har ca. 22% af markedet, fulgt af Federal Express 
og UPS med hver ca. 10% af markedet. De private firmaer er 
tilbøjelige til at specialisere sig i enten dokumenter eller 
varer. F.eks. har DHL specialiseret sig i dokumenter og TNT i 
varer. 
Når det gælder tværnational eksprespost, har EF's postvæsener 
en forholdsvis lille markedsandel. For tiden ligger gennem­
snittet på ca. 10% af den internationale eksprespost fra det 
enkelte postvæsens hjemland. De håber at øge deres andel, og en 
af måderne er Unipost, et uafhængigt selskab, som blev grund­
lagt i 1989 af en række CEPT-medlemmer og associerede post­
væsener og skal centralisere forvaltningen af den tværnationale 
trafik. 
På hjemmebane har EF's postvæsener haft større held med sig -
en markedsandel på 15% eller derover er ikke usædvanlig. 
Postvæsenerne besørger deres ekspresforsendelser på forskellige 
måder. Nogle leverer eksprespostbesørgelse, som er fuldstændig 
afhængig af den almindelige brevpostbesørgelses netværk. Andre 
har ekspresnetværk, som er næsten uafhængige af det almindelige 
netværk. 
5. FINANSIELLE TAL 
I kapitel 5 behandles de driftsmæssige og økonomiske forhold bag de 
tjenesteydelser, som leveres til kunderne. Tjenesteydelserne opsum­
meres i postmængder og i de indtægter, firmaerne har opnået. Først 
opgives tallene for den nuværende situation, og i punkt 5.2 behandles 
de mærkbare tendenser og deres eventuelle følger. 
5.1. DEN NUVÆRENDE SITUATON 
Tabel 8 viser de mængder, EF's postvæsener modtog i 1988, og de 
indtægter de opnåede herved. (5 mia. adresseløse forsendelser, 
som også blev ekspederet dette år, er udeladt, da de ville give 
et fortegnet billede.) 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter 
Tabel 
MEDLEMSSTAT 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Graekenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 
I ALT 8: Postvæsenernes postmængder og postindtsegter Side 79 
(1988) 
BREVE PAKKER EKSPRES INDTÆGTER 
(herunder 
tryksager) 
mio. mio. mio. 
3 145 
1573 
14 262 
451 
5 014 
15 894 
494 
10 534 
168 
5 408 
5% 
13 774 
71313 3 
33 
500 
1 
9 
311 
4 
49 
1 
110 
6 
191 
1216 4.5 
0.4 
8.0 
3.2 
0.8 
6.2 
1.5 
5.4 
0.2 
3.3 
0.3 
11.95 
45.75 mio. ECU 
824 
806 
7000 
100 
692 
7 340 
188 
2 651 
42 
1778 
135 
4 643 
26 199 
Kilde: Sofres undersøgelse. 
Foruden de her viste 26 mia. ECU, som er postindtægter, tjente 
postvæsenerne yderligere 13 mia. ECU på deres finansielle 
tjenesteydelser. (Se kapitel 5, punkt 7.1). 
De private firmaer i postsektoren har en anslået indtægt på 
20 mia. ECU. Tabel 9 viser, hvorledes dette tal fordeler sig på 
de største firmaer og sammenligner indtægterne i EF med 
indtægterne på verdensplan. 
Tabel 9: Fire private firmaers samlede omsætning i mia. ECU 
(1990) 
FIRMA 
DHL 
TNT 
UPS 
Federal Express 
Andet 
I ALT 
NB: De markedsandele, der omtales i punkt 4.3, gælder kun 
det tværnationale ekspresmarked: de svarer derfor ikke 
til de her viste tal. PA VERDENSPLAN I EF 
2 0.5 
3 1 
12 4 
7 1.5 
16 13 
40 20 
Kilde: Forskellige 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 80 
5.2. TENDENSER 
Post vil sandsynligvis vedblive at være massekommunikations­
midlet for ethvert firma, som har behov for at sende et stort 
antal individuelle meddelelser til indland og udland. Det 
gælder især sektoren for finansielle tjenesteydelser (hvoraf 
postvæsenets finansielle tjenesteydelser kun er en lille del), 
hvor opgørelser, fornyelse af stående ordrer, meddelelser om 
bonus, dividendeudbetalinger osv. skal sendes til de enkelte 
adressater. 
De seneste årlige vækstrater for de mængder, postvæsenerne 
modtager, fremgår af tabel 10. 
Tabel 10: Postvæsenerne: den årlige postmængdes seneste 
udvikling (1985-1989) 
PROCENTDEL MEDLEMSSTAT 
Belgien 
Danmark 
Tyskland Note 1 
Grækenland 
Spanien Note 2 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene Note 1 
Portugal 
Det Forenede Kongerige 
GENNEMSNIT 
Note 1: Fuldstændige tal foreligger ikke for Tyskland 
og Nederlandene: det angivne tal er 
ekstrapoleret fra en kortere periode og derfor 
ikke medtaget i gennemsnittet. + 5.1% 
+ 3.2% 
+ 3.5% 
+ 3.1% 
+ 6.7% 
+ 5.1% 
+ 2.1% 
+ 7.8% 
+ 4.8% 
+ 5.7% 
+ 7.6% 
+ 6.8% 
+ 6.1% 
Note 2: Den spanske udvikling 
perioden 1984-1988. ekstrapoleret fra 
Kilde: Postvæsenerne 
Tallene for de private firmaer er ikke så let tilgængelige, da 
de er fortrolige. Alle firmaer i EF, som besørger tværnational 
eksprespost, både offentlige og private, erklærer imidlertid, 
at de regner med store indtægtsstigninger. Disse vækstprognoser 
ligger mellem 15 og 25% om året. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 81 
På grundlag af alle disse tendenser i postsektorens forskellige 
dele kan der opstilles prognoser for sektorens indtægter som 
helhed. Tendenserne har hidtil peget nedad. F.eks. antages 
brevposten kun at ville vokse med 3% om året (det er mindre end 
den seneste vækst, og der tages desuden højde for indtægts­
nedgang pr. enhed). For eksprespost forventes en årlig vækst på 
10%. De indenlandske markeder for eksprespost antages at få en 
lavere vækst end den, der forventes for tværnational ekspres­
post. Den virkning, disse tendenser forventes at få tilsammen, 
fremgår af tabel 11. (Det antages, at tjenesternes juridiske 
stilling ikke ændrer sig.) 
Tabel 11: De nuværende og de anslåede indtægt sande le (mia, 
ECU og procent) 
SEKTOR VIRKSOMHED NUVÆRENDE ANSLÅET 
- 5 AR ANSLÅET 
- 10 AR 
BREVE - PV 
- PF 
PAKKER - PV 
- PF 
EKSPRESPOST - PV 
- PF 
I ALT - PV 
- PF 
ANDEL - PV 
- PF 
Note 1 PV = Postvasenerne 
PF = Private firmaer 21.0 24.3 28.2 
1.0 1.2 1.3 
3.0 4.2 5.9 
5.0 7.0 9.8 
2.0 3.2 5.2 
14.0 22.6 36.3 
26.0 31.7 39.3 
20.0 30.8 47.4 
57.0% 51.0% 45.0% 
43.0% 49.0% 55.0% 
Kilde: Forskellige 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 82 
6. TJENESTEYDELSERNES KARAKTER - ADGANG 
Adgangsbetingelser betyder betingelserne for de potentielle brugeres 
adgang til posttjenesterne. Tre vigtige forhold gør sig gældende: 
- kundernes adgang til oplysninger om, hvilke tjenester der står 
til rådighed, og hvordan de skal benyttes 
- betalingsmåden for de leverede tjenesteydelser 
- den metode, hvorefter forsendelserne faktisk besørges. 
I visse henseender afviger betingelserne for adgang til private 
firmaers tjenesteydelser fra betingelserne for adgang til post­
væsenets. Da de private firmaer er underkastet konkurrence, er deres 
adgangsbetingelser resultatet af konkurrencevilkår og tjeneste­
ydelsernes lønsomhed. 
I nogle tilfælde gælder dette også postvæsenets tjenesteydelser. 
Imidlertid har betingelserne for adgang til mange af postvæsenets 
tjenesteydelser udviklet sig over længere tid og kan i højere grad 
være resultatet af en udvikling end af konkurrencevilkår. 
6.1. PRIVATE FIRMAER 
Skønt det er vanskeligt at generalisere, skal oplysningerne om 
de private firmaers tjenesteydelser i det mindste være fyldest­
gørende, ellers vil kunderne ikke benytte dem eller ikke blive 
ved at benytte dem. 
Tjenesteydelserne tager gerne sigte på erhvervslivet (og da som 
regel de store kunder). De private firmaer indsamler forsen­
delserne hos disse kunder, og betalingen sker sædvanligvis 
a konto. Nogle private firmaer er begyndt at give mere generel 
adgang til deres tjenesteydelser ved at lade offentligheden 
indlevere forsendelser på deres kontorer. (I USA er indlevering 
på sådanne "indsamlingssteder" meget mere almindelig.) 
I nogle lande tilbyder nogle private firmaer deres kunder 
almindelig indsamling og udbringning. Ellers kan de indgå 
kontrakt med andre private firmaer om at levere en del af deres 
"netværk". Gælder det mere afsides liggende områder, kan de 
lade postvæsenet besørge deres forsendelser, som regel til 
normale takster. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 83 
6.2. POSTVÆSENERNE 
Postvæsenerne er begyndt at investere mere i at give kunderne 
øget oplysning om deres tjenesteydelser. Det er således lettere 
at få brochurer, og der oprettes kundeoplysningstjenester. For 
den enkelte kunde er den vigtigste kilde til oplysninger om 
postvæsenets tjenesteydelser imidlertid stadig skranken på 
postkontoret. 
Adgangen til postvæsenets tjenesteydelser afhænger derfor, ikke 
mindst for den enkelte kunde, i høj grad af faktorer som kø­
dannelsen ved skranken og måske navnlig af personalets ven­
lighed. 
Store kunder, der har besluttet at benytte en af postvæsenets 
tjenesteydelser, kan få samme adgangsbetingelser som de private 
forsendelsesfirmaer. Store kunder kan normalt få en kontrakt, 
således at deres post afhentes, og i de fleste lande kan de 
også betale a konto for en stor del af de tjenesteydelser, de 
benytter. 
Andre kunder betaler for deres postforsendelser på forhånd. 
Virksomhederne kan benytte frankeringsmaskiner, hvormed der 
sættes et frankeringsstempel på konvolutten, mens andre bruger 
frimærker. 
Kredit for frankeringsmaskinerne købes som regel på posthuset. 
Privatpersoner bruger næsten altid frimærker. Frimærker kan nu 
købes på mange forskellige detailsalgssteder - ikke blot på 
postkontorerne. (Den nuværende situation er resultatet af en 
langvarig udvikling. Mange af postvæsenerne tillod tidligere 
kun frimærkesalg fra deres egne kontorer, men det er nu kun 
tilfældet i Belgien og i Portugal). 
Hvis kunderne selv skal indlevere deres post, kan de enten gøre 
det på postkontorerne eller ved at lægge den i postkasser, som 
er opstillet på offentlige steder. Universel tjeneste indbærer, 
at der skal være adgang til postkontorer og postkasser over 
hele landet. (Den forholdsmæssige fordeling af disse ind­
leveringssteder behandles i kapitel 6, punkt 2.2.) 
Der er to særlige forhold i forbindelse med adgang til post­
væsenets tjenesteydelser, som bør behandles nærmere. Det første 
er postens klargøring og brugen af private firmaer til dette 
arbejde. Det andet drejer sig om tryksager og rabatordninger. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 84 
6.2.1 POSTENS KLARGØRING 
Næsten alle postvæsener tilskynder kunderne til at påtage sig 
aktiviteter, der begrænser postvæsenernes egen arbejdsbyrde. 
Det mest oplagte eksempel på en sådan aktivitet, som er 
arbejdsbesparende for postvæsenet, er forhåndssortering af 
post. Det indebærer, at man udfører hele afgangssorterings-
processen eller det meste af den (og endda en del af indgangs-
sorter ingsprocessen) . Disse processer er normalt led i post­
væsenets "usynlige" aktiviteter og behandles derfor nærmere i 
kapitel 5, punkt 3. 
Som nævnt i kapitel 3, punkt 5, tillader nogle postvæsener 
private firmaer at optræde som mellemled mellem dem selv og 
afsenderne. De private firmaer påtager sig forskellige aktivi­
teter, som kunden måske ikke selv er i stand til at udføre, 
inden forsendelserne afleveres hos postvæsenet (i hvert fald 
hvis de er omfattet af monopol). Postvæsenet udfører derpå de 
øvrige postaktiviteter. 
Nogle postvæsener tillader imidlertid ikke sådanne firmaer at 
optræde som mellemled. Hvorfor er ikke helt klart. De mener 
muligvis, at postprocessen omfatter en række forskellige 
aktiviteter, som ikke kan adskilles. På den anden side kan det 
være, at de forsøger at maksimalisere deres egne sorterings-
centres produktivitet - især hvis de er mekaniserede. Hvad 
grunden end er, kan forbud mod sådanne mellemled betyde ringere 
fleksibilitet for kunderne og hindre dem i at få del i visse 
rabatordninger. 
6.2.2 FORSENDELSESBETINGELSER 
Alle postvæsener har et klassificeringssystem, hvorefter de 
opdeler brevposten i to kategorier. I de fleste tilfælde drejer 
det sig om en opdeling i breve og kort (på fransk "lettres et 
cartes" eller LC) på den ene side og tryksager og småpakker (på 
fransk "autres objets" eller AO) på den anden. 
Denne opdeling sker således på grundlag af forsendelsernes 
indhold. I andre EF-lande (Danmark, Nederlandene og Det 
Forenede Kongerige) og i adskillige tredjelande bygger klas­
sificeringen på de forskellige forsendelseshastigheder, som 
tilbydes kunden. Kategorierne kaldes som regel første og 
andenklasses post (A- og B-post). 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 85 
Andre vigtige spørgsmål i forbindelse med forsendelses-
betingelserne er de forskellige definitioner på tryksager, og 
hvilke publikationer der omfattes af bestemte rabatter. 
En ofte benyttet definition på tryksager går ud på, at teksten 
i alle forsendelser, der afleveres på én gang, skal være ens. 
Efter denne definition ville fakturaer og bankopgørelser (hvor 
tallene henviser til adressatens personlige konto) skulle 
anbringes i kategorien breve. Imidlertid betragter nogle 
postvæsener sådanne forsendelser som tryksager. 
Sagen drejer sig ikke blot om, at kunderne skal betale for­
skellige takster, eller at postvæsenet får forskellige ind­
tægter. I de fleste lande er det også et spørgsmål om, hvorvidt 
posten er omfattet af monopol eller ikke (se tabel 2 i 
kapitel 3, punkt 3.3). 
Alle postvæsener har en definition på, hvad en avis er, og 
afgør derudfra, hvilken rabat en publikaton kan få. De to 
vigtigste kriterier er publikationens indhold af redigeret stof 
og dens udkomsthyppighed. Dog anvendes disse kriterier uhyre 
forskelligt i medlemsstaterne. Hvad der således betragtes som 
en avis i ét land, gør det ikke i et andet. 
Muligheden for at få rabat (for aviser eller andre forsendel­
ser) afhænger ofte af den mængde, der sendes. Men også her er 
der forskel på, hvilke mængder der kræves i de forskellige 
medlemsstater. (Rabatordningernes struktur vil næsten uund­
gåeligt være forskellig på grund af de forskellige drifts­
systemer. Den vigtigste faktor er den grad af forhånds-
sortering, som muliggøres af de forskellige postnummersystemer 
- se bilag 10.) 
7. SERVICEKVALITET 
Kvalitet kan defineres som det at give kunden, hvad kunden ønsker. 
Det kan imidlertid være uhyre forskelligt, hvad kunderne ønsker. Som 
nævnt andetsteds er kundens forventninger resultatet af en udvikling, 
som i nogen grad kører i ring. Hvis postvæsenet leverer god kvalitet, 
bliver den taget for givet, og kunderne betror derfor både vigtige og 
hastende forsendelser til brevtjenesten. 
Hvis postvæsenet på et senere tidspunkt ikke kan leve op til de 
forventninger, dets præstationer tidligere har skabt, vil kunderne 
være så meget mere opmærksomme på manglerne. Hvis kunderne derimod 
opfatter tjenesteydelserne som dårlige, vil de sandsynligvis stille 
færre og færre krav til dem. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 86 
Traditionelt måles posttjenesternes servicekvalitet på den hurtighed, 
hvormed en forsendelse gennemløber processen fra indsamling til 
aflevering eller en del af denne proces. Det erkendes imidlertid i 
stadig højere grad, at det giver et ufuldstændigt billede af 
tjenestens pålidelighed, hvis dette er det eneste kvalitetskriterium. 
Hvis f.eks. 90% af forsendelserne leveres inden for den frist, der 
opstilles som mål, leveres de øvrige 10% så dagen efter eller i løbet 
af de næste 10 dage? 
En anden side af posttjenesternes servicekvalitet drejer sig om 
forholdet til kunderne. Dette forhold kan måles på flere måder. 
F.eks. hvor lang tid tager det at købe et frimærke (eller blive 
betjent på anden måde), hvor let er det at få oplysninger om, 
hvorledes tjenesterne skal benyttes, hvor beredvilligt besvares 
forespørgsler eller klager? 
Skønt kun få myndigheder stiller kvalitetskrav til monopolindehaverne 
(dvs. postvæsenerne), hvis nogen gør det i det hele taget, er det 
klart, at postvæsenerne selv føler sig forpligtet til ikke blot at 
opstille mål, men (i de fleste tilfælde) også til at oplyse 
offentligheden om deres præstationer. 
Denne forpligtelse gælder imidlertid kun de monopoliserede tjeneste­
ydelser. Hverken de private firmaer eller de postvæsener, som 
konkurrerer med dem, offentliggør oplysninger om deres pakke- eller 
eksprestjenesters præstationer. (Det er forbavsende få ekspres-
forsendelsesfirmaer, der garanterer forsendelsestiden.) Det følgende 
gælder derfor udelukkende brevpost. 
7.1. NATIONAL KVALITET 
Bilag 7 handler om, hvorledes der opstilles mål, og hvorledes 
præstationerne måles på baggrund af disse mål. 
Forbrugergrupper eller andre uafhængige foretagender har i 
upartiske undersøgelser målt postvæsenernes præstationer i de 
fleste EF-lande. 
Disse resultater kan sammenlignes med dem, postvæsenerne selv 
offentliggør (resultaterne gælder i hvert enkelt tilfælde 
postvæsenets præstation på baggrund af de mål, det selv har 
opstillet). Som nævnt i bilag 7 benytter postvæsenerne en række 
forskellige målesystemer, hvoraf de fleste kun måler de interne 
processers tidsforløb. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 87 
Tabel 12 viser postvæsenernes præstation over for de mål, de 
har offentliggjort for den hurtige brevpostbesørgelse (breve 
ej-ler A-breve). Målet for levering er den følgende dag, und­
tagen i Spanien. En af årsagerne til de forskellige resultater 
i tabel 12 er, at de uafhængige undersøgelser måler hele 
processen fra indsamling til aflevering (og afspejler således 
kundens erfaringer med brevpostbesørgelsen), hvorimod de fleste 
af postvæsenerne ikke gør det. 
Problemer med servicekvaliteten, som opleves af kunderne, 
bliver ikke løst, før de også erkendes af virksomheden. I denne 
forbindelse har nogle postvæsener måttet konstatere, at ind­
førelse af målesystemer, der omfatter hele forløbet, fører til 
smertelig konfrontation med en virkelighed, som er langt 
barskere, end de hidtil havde troet, men at denne konfrontation 
ikke desto mindre er nødvendig for at forbedre service­
kvaliteten. Da det irske postvæsen f.eks. lod et eksternt 
bureau foretage sådanne målinger i slutningen af 1988, viste de 
første resultater (som blev offentliggjort) en præstation på 
52% i forhold til de opstillede mål. Målt efter samme metode er 
præstationerne nu på 94%. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 88 
Tabel 12: Mål og præstationer 
MEDLEMSSTAT MAL RESULTAT 
IFØLGE POST­
VÆSENERNES 
OPGIVELSER RESULTAT 
IFØLGE UAF­
HÆNGIGE 
UNDERSØGELSER 
(Note 1) 
Belgien 
Danmark (Note 2) 
Tyskland 
Grakenland 
Spanien (Note 3) 
Frankrig 
I ri and 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 90% 83% 68% 
97% 97% N/a 
90% 91% 81% 
90% 44% N/a 
100% 80% 38% 
81% 78% 70% 
90% 90% 84% 
90% 55% 17% 
100% 97% N/a 
94% 93% 93% 
92% 85% N/a 
90% 80% 80% 
(Note 2) 
Noter: 1. De uafhangige resultater skyldes i de fleste tilfalde nationale 
forbrugerorganisationer. Resultater fra en undersøgelse, som blev udført af 
Research International, er også blevet benyttet. Der foreligger ikke 
uafhangige undersøgelsesresultater for Danmark, Grakenland, Luxembourg og 
Portugal. 
2. Tabellen viser prastationerne inden for brevpostbesørgelse (A-breve 
i Danmark og Det Forenede Kongerige). 
3. I Spanien er målet for aflevering to dage efter indleveringen. I alle 
andre tilfalde er målet dagen efter. 
Kilde: KEF fra forskellige kilder 
Som allerede nævnt er et enkelt tal, som viser præstationen i 
forhold til det opstillede mål, ikke tilstrækkeligt. Det viser 
ikke, hvor langt eller kort "efterslæbet" er - dvs, den 
(sædvanligvis) faldende procentdel i de nærmest følgende dage. 
Tabel 13 viser den procentdel af posten, som endnu ikke var 
blevet afleveret 1, 2 og 5 arbejdsdage efter indleveringen. (I 
den sidste spalte foreligger resultaterne kun i nogle tilfælde. 
Det bør også bemærkes, at Spanien regner med D + 2 som mål.) 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 89 
Tabel 13: "Efterslæb" (1988/89) 
PROCENTDEL POST, SOM IKKE ER AFLEVERET INDEN 
MEDLEMSSTAT Dag + 1 Dag + 2 Dag + 5 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grakenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
i tal i en 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige (Note 1) 23.5% 
3.0% 
10.0% 
56.0% 
44.0% 
23.5% 
15.0% 
83.0% 
1.0% 
4.0% 
20.0% 
23.5% 3.5% 0.2% 
0.5% * 
* * 
20.0% N/a 
15.0% 22.6% 
6.5% * 
1.0% 
63.3% 18.8% 
* * 
* * 
4.0% * 
6.0% 
Ubetydeli g F.i = Foreligger ikke 
Note 1: Tallene for Spanien er i de to første spalter de officielt offentliggjorte tal og 
stammer i tredje spalte fra en forbrugergruppe. Forbrugergruppens tal er 96,5X 
uafleveret post inden D + 1 og 62% inden D + 2. 
Kilde: KEF fra forskellige kilder 
Det fremgår, at de postvæsener, der har gode tal for 
præstationer i forhold til mål, som regel også har et 
kortvarigt "efterslæb". 
7.2 KVALITET I FORBINDELSE MED TVÆRNATIONAL POST 
Kun ca. halvdelen af EF's postvæsener offentliggør mål for post 
til og fra andre EF-lande eller tredjelande. De fleste post­
væsener har imidlertid interne mål, som måske bygger på CEPT's 
henstillinger. 
I princippet skal ekspeditionen af indgående og udgående tvær­
national post være af samme kvalitet som ekspeditionen af 
indenlandsk post. Det sædvanlige mål for indgående tvær­
national brevpost er, at 90% bør afleveres den første arbejds­
dag (D + 1) efter modtagelse hos indgangspostvæsenet. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 90 
CEPT står for en undersøgelse af den internationale brevpost­
besørgelses kvalitet. Målet aflevering inden den 3. arbejdsdag 
efter indleveringen er sammensat af D + 1 i både afsender- og 
modtagerlandet + 1 dag til transport mellem dem. 
Interessant nok benytter CEPT et udenforstående firma, som ved 
hjælp af stikprøveundersøgelser måler befordringstiden fra 
begyndelse til ophør. Resultaterne har hidtil ikke været gode. 
Kun 40% af posten opfylder målsætningen, eller udtrykt på en 
anden måde, den gennemsnitlige leveringstid er 4,05 dage. 
En mere detaljeret redegørelse for undersøgelsesresultaterne 
foreligger ikke. Imidlertid foretog en gruppe, som repræsen­
terer forbrugersammenslutningerne i Europa, Bureau Européen des 
Unions des Consommateurs (BEUC), en lignende undersøgelse i 
marts 1990. Ved hjælp af stikprøveprocedurer, som var til 
postvæsenets fordel (f.eks. ved kun at sende post mellem 
hovedstæder), nåede man frem til præstationstal på henholdsvis 
51% og 3,96 dage. Prøvens resultater er gengivet i tabel 14. 
(Ekspeditionerne til og fra Luxembourg blev ikke målt. For­
holdene i Grækenland var unormale i en del af prøveperioden, og 
resultaterne for Grækenland er derfor ikke medtaget.) 
Tabel 14: Gennemsnitlig leveringstid (dage) for standardbreve 
i EF (1990) 
OPRINDELSESLAND 
Gennemsnit TIL B 
DK 
D 
E 
F 
IRL 
I 
NL 
P 
UK BESTEMMELSESLAND 
B DK D E F IRL NL UK Gennemsn 
FRA it 
Kilde: Bfcuc: 2.1 
2.6 
3.5 
3.0 
3.0 
4.5 
2.8 
3.4 
2.7 
3.1 2.1 
_ 
2.6 
3.3 
3.8 
2.9 
4.1 
2.1 
3.0 
3.2 
3.0 2.6 
3.8 
— 
4.8 
3.2 
4.6 
5.4 
2.2 
4.4 
4.6 
4.0 3.0 
4.2 
3.2 
... 
4.8 
4.8 
6.3 
3.0 
3.6 
4.3 
4.1 2.2 
3.8 
2.7 
4.2 
— 
4.5 
6.5 
3.0 
3.6 
3.8 
3.8 3.7 
4.1 
4.8 
4.2 
4.8 
— 
5.6 
4.1 
4.2 
2.7 
4.2 3.1 
5.3 
5.1 
7.9 
5.0 
9.2 
... 
7.1 
8.0 
4.4 
6.1 2.0 
2.7 
2.1 
4.1 
2.7 
3.3 
5.1 
... 
4.1 
2.8 
3.2 4.6 
4.6 
4.3 
4.4 
4.6 
4.0 
5.0 
4.5 
... 
4.0 
4.4 2.4 
3.0 
3.0 
5.7 
4.0 
2.1 
5.1 
3.9 
3.9 
— 
3.7 2.9 
3.7 
3.4 
4.7 
4.0 
4.3 
5.3 
3.6 
4.2 
3.6 
3.96 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 91 
8. TAKSTER 
Spørgsmålet om takster kan behandles fra to forskellige synsvinkler. 
De priser, kunden betaler, er "synlige" (når man skelner som i 
indledningens punkt 1). Hvad kunden ikke ser, er hvorledes omkost­
ninger spiller ind, og takstprincipper benyttes. Omkostninger og 
takstprincipper fører tilsammen til de priser, kunden betaler. 
Her skal taksternes "synlige" aspekter behandles. De elementer, som 
er "usynlige" for kunden - dvs. omkostninger og takstfastsættelses-
politik - vil blive behandlet i kapitel 5, punkt 5 og 6. 
Det følgende gælder udelukkende tjenesteydelser, som er monopoli­
serede eller underkastet en særlig takstpolitik. De vigtigste 
aspekter er fra kundens synspunkt grundtaksternes størrelse, takst­
strukturen og muligheden for rabatter og takstfordele. 
8.1. GRUNDTAKSTER 
I EF varierer taksterne for almindelig brevpost (dvs. breve op 
til 20 g) med en faktor på over 3 - nemlig fra 0,14 ECU til 
0,50 ECU). Hvis disse priser afpasses efter købekraften i de 
enkelte medlemsstater, bliver prisspredningen lidt mindre, 
således som det fremgår af tabel 15. 
Om kunderne/borgerne i de enkelte medlemsstater finder disse 
priser rimelige, er aldrig blevet undersøgt særlig godt. 
Alle postvæsener benytter enhedstakst for breve, således at der 
betales samme pris for levering overalt på territoriet. (Und­
tagelsen er det spanske postvæsen, som også tilbyder særlige 
lokale takster for lokale forsendelser.) 
Dette princip, som kaldes "takstudligning", er af 9 af de 12 
medlemsstater blevet udvidet til at omfatte post til andre EF-
lande. (Af disse postvæsener tilbyder de 8 takstudligning for 
almindelige breve op til 20 g. Frankrig tilbyder takstudligning 
for breve indtil 100 g.) Som nævnt i kapitel 5, punkt 6.1, kan 
takstudligning imidlertid indebære, at der må indføres regler 
for at forhindre, at nogle render med andres fortjeneste. Det 
bliver så et spørgsmål, om den potentielle liberalisering af 
international trafik har større eller mindre betydning end 
takstudligningsprincippet. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 92 
Tabel 15 1990-takster i ECU for breve fra 0-20 g 
LAND 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grakenland 
Spanien 
Frankrig 
I ri and 
I tal i en 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 
EF * gennemsnit INDENLANDSK BREVPOST TILPASSET KØBEKRAFTEN 
(Note 1) 
(Note 2) 
(Note 3) 0.33 0.31 
0.47 0.50 
0.50 0.45 
0.17 0.30 
0.15 0.19 
0.33 0.31 
0.36 0.57 
0.50 0.56 
0.28 0.24 
0.32 0.31 
0.18 0.31 
0.28 0.26 
0.32 0.32 
0.34 0.40 
0.19 0.36 
Japan 
USA 
Note 1: Tilpasningen til købekraften er foretaget på grundlag af standardindekset for privat 
forbrug/købekraft (se EF's økonomiske beretning nr. 42, tabel 16) 
2: Spanien: 0,15 ECU er prisen for et brev, som sendes mellem to byer (mellembys). 
Prisen for et brev, som sendes inden for den samme by (indenbys), er 0,08 ECU. 
3: Prisen for et A-brev op til 60 g. 
Kilde: Postvæsenerne (1990) 
8.2 PRISSTRUKTURER 
Foruden taksterne for almindelige breve er de øvrige priser 
også "synlige" for kunderne. Det er påfaldende, at 
prisforhøjelserne for højere vægt varierer betydeligt mellem de 
forskellige postvæsener. Tabel 16 viser taksterne på de højere 
vægttrin, men udtrykt som faktor af grundtaksten for breve 
(indtil 20 g). 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 93 
Tabel 16: 1990-takster for højere vægt - faktor af grundtaksten 
MEDLEMSSTAT 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grakenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige PRIS SOM FAKTOR AF GRUNDTAKSTEU 
100g 
2.40 
1.36 
2.40 
1.40 
1.95 
2.50 
1.50 
2.70 
2.10 
3.00 
3.75 
1.50 250g 
3.30 
2.40 
3.20 
2.00 
4.25 
5.20 
2.20 
5.10 
4.20 
4.00 
6.88 
2.70 500g 
5.80 
4.00 
4.00 
4.00 
8.50 
6.50 
3.70 
8.90 
5.80 
6.00 
12.34 
5.10 
Kilde: Postvæsenerne 
8.3. RABATORDNINGER 
Holdningen til rabatordninger varierer betydeligt. I hvert fald 
ét postvæsen tillader ikke rabatter på grund af lovrestrik­
tioner. Andre gør det, men rabatstruktkurerne vil være for­
skellige af to grunde. For det første drives de forskellige 
landes postvæsener forskelligt, således at en rabatordning, som 
ét postvæsen tilbyder for at spare omkostninger, ikke kan 
benyttes af et andet. F.eks. giver man i Det Forenede Kongerige 
rabat, hvis adressen kan læses af en optisk læser. Andre lande 
tilbyder ikke en sådan rabat, enten fordi deres rabatkriterier 
er anderledes, eller fordi de ikke råder over den samme teknik. 
Et andet vigtigt punkt er, om rabatstrukturen offentliggøres, 
og om der kan opnås yderligere rabat. Også her er der for­
skellige holdninger. Ca. halvdelen af postvæsenerne offent­
liggør ufravigelige rabatordninger for breve og tryksager, mens 
andre foretrækker at forhandle med de enkelte kunder. 
Problemet med den sidste fremgangsmåde er, at den kan føre til 
store rabatter i den monopoliserede sektor. Hvis rabatten til 
en enkelt kunde når over en bestemt størrelse, skal den måske 
krydssubsidieres af indtægten fra en anden. Det ville f.eks. 
være følgen af en rabat på 76% til et ministerium. 
En sådan takst må siges at være særdeles fordelagtig. Imid­
lertid bruges udtrykket "takstfordele" sædvanligvis om de 
særlige takster, der benyttes over for forlag og udgiver-
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 94 
virksomheder, og som behandles i det følgende. 
8.4. TAKSTFORDELE 
Mange EF-lande giver særlige forsendelser, navnlig publika­
tioner, takstfordele. Flere oplysninger om denne form for 
"kulturpost" findes i bilag 13. Det skal nævnes, at disse 
takster som regel får statsstøtte eller krydssubsidieres af 
postvæsenet. Tanken er, at de skal fremme kommunikationen. 
Adressaterne skal ved hjælp af de lave priser opmuntres til at 
skaffe sig mere af den slags kommunikationsmateriale. 
Det skulle derfor være helt i overensstemmelse med disse 
målsætninger, at udgivere i andre lande (ikke blot EF-lande), 
som ønsker at sende aviser og blade til de samme adressater, 
også bør kunne få denne støtte. 
Der er imidlertid ikke nogen klar holdning, når det gælder 
takstfordele for international post. Det politiske motiv ser ud 
til at være et andet: formentlig ønsket om at udbrede sit eget 
sprogs publikationer i andre lande. Det bør imidlertid nævnes, 
at private firmaer hjælper udgivere fra andre lande med at 
drage fordel af sådanne takster. 
De private firmaer (eksprespost- eller remailfirmaer eller 
speditører) indsamler posten i ét land og transporterer den til 
et andet, hvor taksterne er lavere, og sender den derfra til et 
tredje. I nogle tilfælde opmuntrer postvæsenet i land nr. 2 
denne trafik, fordi den er indbringende. Hvis de fordelagtige 
takster er lavere end omkostningerne, er en sådan 
trafikforøgelse dog uvelkommen for postvæsenet. 
Nogle af de lande, som tilbyder takstfordele, har udviklet 
taksterne over en længere periode. Andre søger at regulere 
forskellen mellem takstfordelene og de almindelige brevtakster 
ved hjælp af faste rabatter. UPU anbefaler f.eks. en 50% rabat 
for international forsendelse af visse typer tryksager. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 95 
Tingenes tilstand er derfor i det store og hele, at nogle post­
væsener tilbyder takstfordele, mens andre ikke gør det. De, der 
gør, har udviklet deres priser uafhængigt af hinanden. De, hvis 
rabatpriser ikke udelukkende er et spørgsmål om indholdet, har 
som regel særpriser, der bygger på publikationernes klargøring 
til postforsendelse. 
Disse forskellige fremgangsmåder har medført, at der betales en 
lang række forskellige priser for den samme tjenesteydelse. 
Tabel 17 viser prisen for indenlandsk forsendelse af et blad på 
350 g i syv af medlemsstaterne. (Tallene for de øvrige fem 
medlemsstater foreligger ikke.) Desuden angives priserne som 
faktor af grundtaksten. 
Tabel 17: Postvæsenernes priser: indenlandsk forsendelse af 
et blad på 350 g (1989) 
POSTVÆSEN NOTER 
Danmark 
Tyskland 
Spanien 
Frankrig 
I tal i en 
Nederlandene 
Det Forenede 
Kongerige PRIS 
NATIONAL 
VALUTA PRIS 
ECU PRIS SOM FAKTOR 
AF GRUNDTAKSTEN 
FOR BREVE ALMINDELIG 
BREVTAKST 
(Note 1) 
ECU 
2 
3 
4 
5 Kr2.90 
DM 1.50 
Pia 2 
FF1.79 
Lire 39 
Dfl0.64 
GBL 0.38 0.37 
0.74 
0.02 
0.26 
0.03 
0.28 
0.51 0.79 
1.48 
0.13 
0.79 
0.07 
0.88 
1.82 1.41 
1.96 
0.53 
2.22 
3.86 
1.96 
0.% 
Note 1: Denne spalte viser brevtaksten for et brev på 350 g. Der kan dog ikke foretages nogen 
direkte sammenligning, da der er tale om prisen for en hurtigere besørgelse uden 
forhåndssortering. 
2: Takst ved udgivelse af mere end 30 numre om året. 
3: Takst for Streifbandzeittung. Taksten på 0,45 DM (0,22 ECU) for Postvertriebstuck kan 
også benyttes. 
4: For månedsskrifter. 
5: Groft forhåndssorterede publikationer sendt som B-post. 
Kilde: Periodical Publishers Association (UK) 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 96 
Næsten alle postvæsener, som tilbyder tabsgivende takstfordele, 
prøver at hæve de faktiske priser for at begrænse tabet eller 
gøre tjenesteydelsen rentabel (men stadig med mindre overskud 
end den almindelige brevpost). På grund af de rabatter, man 
tidligere har givet, kan det være en langvarig proces. F.eks. 
er Deutsche Bundespost nu nået til enighed med de tyske 
udgivere om, at 60% af omkostningerne skal dækkes inden 1994. I 
sammenligning hermed blev kun 28% af omkostningerne dækket i 
1974 - 20 år tidligere. 
Udgiverne ønsker naturligvis, at enhver reel prisstigning skal 
ske gradvis. De er imidlertid villige til at indrømme, at 
postvæsenets priser er lave i forhold til detailpriserne. Hvis 
et blad sælges via engros/detailkæden, er udgiverens omkost­
ninger sædvanligvis en procentdel af løssalgsprisen. Denne 
procentdel er, selv for et blad i den mellemste prisklasse, 
ofte højere end standardbrevtaksten. Til gengæld kan hånd-
omdelingsfirmaer, som kun leverer deres tjenesteydelser i 
tætbefolkede områder, ofte underbyde postvæsenernes enhedspris. 
I mange tilfælde er det klart, at udgiverne kun benytter post­
tjenesternes takstfordele for at skaffe deres publikationer 
landsdækning. En undersøgelse har således vist, at 7,5% af de 
dagblade, som leveres til en bestemt adresse, leveres pr. post. 
Postvæsenet får nemt det problem, at disse aviser kun skal 
omdeles i mindre byprægede (og derfor mere omkostningskrævende) 
områder. Jo mere bypræget området er, og jo lavere omkost­
ningerne, desto mere fordelagtigt vil det være for udgiveren at 
arrangere omdelingen selv. Hvis indtægten pr. enhed af sådanne 
forsendelser, som distribueres med takstfordele i byområder, er 
større end de marginale omkostninger pr. enhed, vil denne 
selektive udnyttelse af posttjenesterne til avisomdeling gøre 
postvæsenernes tab på disse takster så meget større. 
Det er tilsyneladende vanskeligt for postvæsenerne at pålægge 
deres kunder eksklusivitetsklausuler, selv om kunderne har 
takstfordele. Desuden er det ikke muligt for postvæsenerne at 
kontrollere, hvor meget tjenesterne benyttes. Hvis indtægten 
pr. forsendelse inden for en bestemt postkategori er mindre end 
grænseomkostningerne i forbindelse med den, er det kundernes 
samlede brug, som er afgørende for tabene. 
Det er heller ikke muligt for postvæsenerne at forhindre, at 
udgivere, som takstfordelene ikke var tiltænkt, også får 
adgang. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 97 
Det sker især i forbindelse med tværnational postvirksomhed, 
hvor udgivere fra et land afsender publikationerne til udlandet 
fra et andet land for at udnytte dette lands tabsgivende 
takstfordele. (Denne virkning af taksterne behandles igen i 
kapitel 5, punkt 9.1). 
Nogle postvæsener er også forpligtet til at besørge visse 
former for materiale gratis for staten. F.eks. besørger de 
fleste postvæsener valgmateriale gratis. 
9. FØLGERNE AF DET INDRE MARKED 
Nogle det af indre markeds følger er allerede begyndt at gøre sig 
gældende. Firmaerne er begyndt at omlægge deres strategi for at kunne 
udnytte de potentielle fordele i forbindelse med især markedsføring 
og distribution. De investeringer, som foretages for at iværksætte 
disse strategier, har allerede haft en stimulerende virkning på den 
økonomiske vækst. 
Posttjenesterne vil blive direkte berørt af de ændringer, det indre 
marked fører med sig. Vigtigere er imidlertid, at kundernes og de 
potentielle kunders krav vil ændre sig og indirekte påvirke post­
tjenesterne. 
9.1. ALMINDELIGE ØKONOMISKE FØLGER 
Det anslås, at det indre marked vil medføre en reduktion af de 
nuværende omkostninger i alle sektorer på mellem 4,5% og 7% i 
gennemsnit. Da de omkostninger, der spares, ikke fører til 
nogen merværdi (de skyldes ekstra dokumentation, manglende evne 
til at opnå rimelige indtægter og lignende), skulle disse 
omkostningers bortfald resultere i lavere priser. Det skulle så 
skabe øget økonomisk aktivitet, som på sin side vil stimulere 
en multiplikatoreffekt. 
Denne øgede økonomiske aktivitet vil skabe større efterspørgsel 
på postvirksomhed. "1992-effekten" vil muligvis især berøre 
servicefagene, og de er allerede i uforholdsmæssig grad post­
tjenesternes storforbrugere. Desuden er der en rimelig sand­
synlighed for, at firmaernes fordele af det indre marked vil 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 98 
stå i forhold til deres størrelse - jo større firma, desto 
større fordele. Det er især de store firmaer, som benytter 
posttjenesterne (og ser sig om efter erstatningstjenester). 
Hvis 1992 derfor skaber en særlig stor aktivitetsforøgelse hos 
de store firmaer, kan det få betydelige følger for 
efterspørgslen på postvirksomhed. 
9.2. KUNDESTRATEGI 
Når toldkontrollen afskaffes, og de tekniske hindringer for 
adgang til de nationale markeder fjernes, vil firmaernes 
fleksibilitet, når det gælder valg af hjemsted, blive stærkt 
forøget. Valget vil på sin side blive påvirket af behovet for 
at koncentrere aktiviteterne og derved opnå en større indtægt. 
Følgen er, at firmaerne kan anbringe deres aktiviteter længere 
borte fra de markeder, de betjener, og fra andre afdelinger af 
firmaet, som betjenes af disse aktiviteter. 
Hvis sådanne placeringsstrategier bliver følgen af 1992, vil 
mange tjenesteydelser, som nu er indenlandske, blive udført på 
tværs af medlemsstaternes grænser. Til denne udvikling skal 
føjes, at 1992 med sikkerhed vil øge samhandelen mellem 
medlemsstaterne og gøre alle hjemmemarkeder mere konkurrence­
dygtige. 
Et godt eksempel på, hvordan disse placeringsstrategier 
sandsynligvis vil blive anvendt, er de finansielle tjeneste­
ydelser, uanset om det drejer sig om at sælge tjenesteydelser 
til kunderne eller sende dem fakturaer, opgørelser osv. 
Firmaerne vil i stadig højere grad være tilbøjelige til at 
centralisere deres finansielle tjenesteydelser samtidig med, at 
de sikrer, at der fra centralt hold stadig kan kommunikeres 
effektivt med personer eller virksomheder (andre foretagender, 
andre informationskilder, kunder) i alle nødvendige tilfælde. 
For at disse strategier kan fungere, er kommunikationskanaler -
herunder tværnationale kommunikationskanaler - en absolut 
betingelse. For producenter og for "fjernsælgere" (navnlig 
postordrefirmaer) er effektive distributionskanaler også 
afgørende. 
9.3. KUNDERNES FORVENTNINGER TIL POSTTJENESTERNE 
For at det kan lade sig gøre at opfylde de øgede kommunika­
tions- og distributionskrav, som virksomhedernes politik for 
1992 fører med sig, er der behov for effektive og tilstræk­
keligt fleksible posttjenester over hele Fællesskabet. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 99 
Inden for distribution (som er pakke- og eksprespakke-
tjenesternes område) vil rettidighedspolitik f.eks. blive mere 
og mere udbredt, efterhånden som strategien "placering på 
afstand", der beskrives i pkt. 9.2, øger behovet for at holde 
lagrene på det mindst mulige niveau. 
Der har i længere tid været tendens til, at tværnationale 
tjenesteydelser ikke længere blev opfattet som noget ganske 
særligt. Det indre markeds gennemførelse vil øge denne tendens. 
Hvis de tværnationale tjenesteydelser er ringere end de inden­
landske, vil kunderne miste tålmodigheden og søge andre 
kommunikations- eller distributionskanaler. 
Det indre marked vil kort sagt øge kundernes krav til post­
tjenesterne (uanset om det drejer sig om breve, pakker eller 
eksprespost). Postfirmaerne må opfylde disse øgede krav eller 
tage skade for hjemgæld. 
9.4. SÆRLIGE FØLGER FOR POSTBESØRGELSEN 
Ud over denne forøgelse af kundernes krav, vil der sandsynlig­
vis ske en ændring af trafikprofilen. Udgangspunktet for 
trafik, som nu er indenlandsk, kan flytte til udlandet. 
Det vil få store økonomiske følger for de firmaer, som giver 
distributionen uden for deres eget territorium i under­
entreprise (det er i nogen grad tilfældet med postvæsenernes 
indbyrdes postudveksling) . Disse firmaer vil opdage, at deres 
internationale trafik vokser, og at den tilsyneladende øger 
deres variable omkostninger (dvs. den takst/kompensation, der 
betales til distributionsfirmaet). 
Samtidig har firmaerne (nogenlunde) samme faste omkostninger i 
forbindelse med deres eget netværk og bliver derfor i stigende 
grad afhængige af, at der er tilstrækkelig stor trafik af 
forsendelser, som kommer udefra og skal distribueres i 
territoriet. 
Afskaffelsen af toldkontrol i det indre marked bliver en ekstra 
gevinst for samtlige transportører. Besparelserne kan videre­
gives til kunderne i form af nedsatte takster. Det er dog mere 
sandsynligt, at de geninvesteres for at give tjenesterne større 
værdi. Et eksempel kunne være udvidelse af "netprincippet", 
således at distribution (på kontrakt eller gennem et 
virksomhedsorgan) ikke betragtes som en påhæftet aktivitet, men 
derimod som en integreret del af processen. 
Kapitel 4: Kommercielle aspekter Side 100 
Evnen til at klare toldbehandlingen hurtigt er en evne, som 
giver firmaer, der er effektive i så henseende, en konkurrence­
fordel. 
I forbindelse med varebevægelser på det indre marked vil denne 
evne imidlertid være overflødig. De pågældende firmaer må 
derfor søge at bevare deres konkurrencefordel på anden måde. 
Ellers vil deres tjenesteydelser udvikle sig til en salgsvare, 
som sælges til varepris med svindende rentabilitet. 
Posttjenesterne (offentlige eller private) bliver kort sagt 
nødt til at oprette effektive tværnationale tjenester. 
Distributionsnettets voksende afhængighed af trafik udefra vil 
gøre indførelse af tilstrækkelige takst/kompensationsordninger 
absolut nødvendig. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 101 
KAPITEL 5 ØKONOMISKE OG OPERATIONELLE 
ASPEKTER 
INDLEDNING 
I det foregående kapitel blev forholdet mellem posttjenesterne og 
deres kunder behandlet. I dette kapitel beskrives aktiviteterne bag 
tjenesteydelserne og økonomien bag disse aktiviteter. 
Det søges fastlagt, hvori de primære tjenesteydelser - breve, pakker 
og ekspresforsendelser - ligner hinanden, og hvori de adskiller sig 
fra hinanden. Der lægges særlig vægt på de tjenesteydelser, der er et 
universelt behov for. 
Det er ikke hensigten at foretage en detaljeret teoretisk behandling 
af økonomien i postvirksomhed, men derimod at behandle generelle 
spørgsmål i den udstrækning, de har indflydelse på udarbejdelsen af 
forslagene i grønbogen. 
Det skulle derfor være ligetil at forstå de økonomiske termer, som 
anvendes i teksten. Ved rentabilitet forstås således forskellen 
mellem indtægter og omkostninger uanset, om resultatet er positivt 
eller negativt. Omkostningerne opdeles i faste og variable omkost­
ninger. 
Faste omkostninger defineres som omkostninger, der ikke ændrer sig, 
selv om mængden ændres. De variable omkostninger varierer derimod. 
Det er omkostninger, som kan undgås, hvis den ekstra mængde ikke 
behandles (en generel behandling af denne karakter tillader ikke en 
mere nuanceret fremstilling med halvvariable omkostninger og de ænd­
ringer i omkostningernes status, som kan finde sted i løbet af en 
given periode). 
Marginalomkostninger er omkostninger, som opstår, hvis der udfoldes 
flere aktiviteter (eller sælges mere): de dækker derfor de variable 
omkostninger og eventuelle kapitalomkostninger, der er forbundet med 
aktivitetsforøgelsen. 
UNIVERSEL SERVICE 
Som angivet i kapitel 4, afsnit 3 udgør behovet for at sikre en uni­
versel service overalt grundlaget for politikken på postområdet -
både på nationalt plan og EF-plan. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 102 
På nuværende tidspunkt mener alle medlemsstater, at dette behov skal 
sikres dækket ved at forbeholde postvæsenet visse tjenesteydelser. 
Disse særlige og eksklusive rettigheder giver postvæsenet den be­
skyttelse, det skal have for også at præstere de monopoliserede 
tjenesteydelser i områder, hvor det sker med tab. Med en sådan 
beskyttelse på et givet område kan postvæsenet normalt også yde en 
universel service på ikke-monopoliserede områder. 
Det afgørende er, at den universelle service bør ydes til en pris, 
som alle kan betale, således at alle borgere og foretagender i EF kan 
få deres postale kommunikationsbehov dækket til overkommelige priser 
(normalt i form af en enhedstakst for hele det pågældende område). 
Hvis brugeren således skal sikres rimelige takster, skal den tje­
neste, som yder den pågældende universelle service, garanteres en 
rimelig omsætning og tilstrækkelige indtægter. De derved opnåede 
lavere omkostninger pr. enhed kan videregives i form af rimelige 
priser. 
Selv om postvæsenet kan øge indtægterne ved en større omsætning (for 
indenlandsk post, men i betydelig mindre udstrækning for tværnational 
post - se afsnit 3 og 4 nedenfor) er der ikke tale om et naturligt 
monopol. Det er grunden til, at der må ydes en sådan beskyttelse. 
Uden denne beskyttelse ville konkurrenter kunne koncentrere sig om 
overskudsgivende områder med lave omkostninger og overlade resten til 
postvæsenet. 
Postvæsenet kunne eventuelt reagere herpå ved at tilbyde tjeneste­
ydelser til cost-plus-priser i hver enkelt område. Da der imidlertid 
er behov for en takst, som alle brugere kan forstå, ville det ikke 
være let for postvæsenet at fastsætte forskellige takster. Post­
væsenet ville derfor ønske i det mindste lokale takster, som dækker 
flere byer og landdistrikter. Da det imidlertid i en vis udstrækning 
ville medføre gennemsnitlige priser, kunne konkurrenterne stadig gå 
ind på markedet og skumme fløden med de tjenesteydelser, som giver 
den største fortjeneste. 
Anvendelsen af cost-plus princippet for mindre områder ville tillige 
betyde, at prisen i nogle områder ville stige meget markant. I så 
fald ville der ikke blive tale om rimelige priser, som alle kan 
betale. Dette ville reelt være en uacceptabel diskriminering af de 
borgere, som tilfældigvis bor i de dele af EF, som det er dyrt for 
posttjenesterne at betjene. Problemet kunne afbødes ved at reducere 
serviceniveauet i de urentable områder, men med noget sådant ville 
man fjerne sig mere og mere fra det grundlæggende princip om uni­
versel service. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 103 
Man kunne måske mene, at dette problem kunne løses ved, at der blev 
ydet tilskud fra centralt hold. I så fald måtte det imidlertid over­
vejes, om denne fremgangsmåde ville skabe flere problemer, end den 
løser. Hvordan skulle man definere de støtteberettigede områder? 
Hvordan skulle tilskuddets størrelse beregnes, og hvilke kontrol­
foranstaltninger ville være påkrævet for at forhindre en unfair 
manipulering med støtten, specielt med hensyn til de tjenesteydelser, 
som er underlagt den frie konkurrence? Det må antages, at tilskuds­
ordningen ville variere fra år til år og tillige variere fra 
medlemsstat til medlemsstat. 
Hvis grønbogens forslag skal ses i det rette lys, må sektorens 
økonomiske forhold behandles i enkeltheder. Denne behandling 
foretages i de følgende afsnit. Inden da skal der fremsættes to 
yderligere bemærkninger til den universelle service. 
For det første skal postvæsenet modtage al slags post. Det skal der­
for være fleksibelt nok til at klare både spidsbelastningsperioder og 
døde perioder. I spidsbelastningsperioder kan et mindre fald i servi­
ceniveauet muligvis ikke undgås, generelt skal serviceniveauet dog 
holdes. 
For det andet er den almindelige brevomdeling ganske vist den cen­
trale universelle tjenesteydelse, men hvis andre tjenesteydelser kan 
stilles til rådighed universelt ved en mere intensiv udnyttelse af 
brevomdelingsnettet, er det værd at tage med som biprodukt. På den 
måde kan pakker og ekspresforsendelser måske besørges universelt. 
Konsekvensen af at udnytte dette net mere intensivt er, at det bliver 
mere produktivt og medfører lavere omkostninger pr. enhed samt en 
forøgelse af de samlede indtægter. Dermed kunne omfanget af og/eller 
prisen på en sådan række monopoliserede tjenesteydelser måske 
reduceres (hvis det altså blev besluttet at monopolisere en sådan 
række tjenesteydelser). 
De stordriftsfordele, der kunne opnås herved, kunne komme kunderne 
til gode. Hvis et net, der er etableret til monopoliserede tjeneste­
ydelser, også anvendes til ikke-monopoliserede tjenesteydelser, kan 
der dog samtidig finde en unfair krydssubsidiering sted, som vil 
ødelægge den fri konkurrence på det ikke-monopoliserede område. Dette 
spørgsmål behandles nærmere i afsnit 7.1. 
POSTVIRKSOMHED - GENEREL BESKRIVELSE 
Næsten al postvirksomhed omfatter fem operationelle faser, nemlig: 
indsamling, afsendelsessortering og afsendelse, befordring, mod-
tagelsessortering og omdeling. Indsamling samt afsendelsessortering 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 104 
kan også kaldes afsendelsesbehandling og modtagelsessortering samt 
omdeling modtagelsesbehandling. Til disse fem faser kommer en sjette, 
som går forud for hele processen, og det er salget af tjenesten til 
kunden. Hele processen er fremstillet grafisk i figur 1: 
Figur 1: Forbindelsen mellem forskellige operationelle faser 
Indsamling; -> <r 
Afsendelses-
sortering KUNDER 
-> Befordring -> <c-
Modtagelses-
sortering -> Omdeling 
Alle disse faser er operationelt set forskellige, dog muligvis ikke 
for den forsendelsesvirksomhed, som forestår hele processen. Faserne 
følger efter hinanden, men udgør ikke et kontinuerligt forløb. Det 
fremgår af, at fem forskellige tjenester kunne stå for de forskellige 
faser (hvis ét foretagende står for alle faser, vil det ofte anvende 
forskelligt personale til hver enkelt fase). 
Ved en så kompleks virksomhed må der anvendes et net. Bilag 3 beskri­
ver postvirksomheden og analyserer derved de forskellige typer net 
inden for postsektoren. Disse net udgør forbindelsesleddet mellem de 
forskellige faser i virksomheden. Ved brevbesørgelsen kræves der et 
net med en høj grad af samspil mellem de forskellige punkter i net­
tet. De operationelle faser, som forbindes via nettet, er dog stadig 
forskellige både for denne tjenesteydelses og alle de andre tjeneste­
ydelsers vedkommende. 
De enkelte postvæsener er udmærket klar over, at disse operationelle 
faser i realiteten er forskellige. I de fleste tilfælde kan kunderne 
aftale med postvæsenet, at de selv på en eller anden måde deltager i 
postbehandlingen og dermed reducerer det arbejde, som ellers skulle 
have været udført af postvæsenet. Nogle postvæsener lader en del af 
befordringsvirksomheden udføre af andre (f.eks. af det nationale 
jernbaneselskab). 
Når det drejer sig om tværnational post (som behandles nærmere i 
afsnit 4), overlades befordringen normalt til en speditør og 
modtagelsesbehandlingen til et andet postvæsen. 
De relative omkostninger ved de forskellige faser i brevbesørgel-
sesprocessen er angivet i meget grove tal i tabel 1 (et gennemsnit 
af tallene fra flere postvæsener). 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 105 
Tabel i: Driftsomkostningerne ved brevbesørgelse i omtrentlige 
tal 
i 1 i 
| Indsamling | 10% | 
I Afsendelsessortering 18% | | 
I Befordring 2% I 25% I 
| Modtagelsessortering 5% | | 
| Omdeling | 65% | 
Kilde: Flere postvæsener 
Opdelingen er i meget grove tal og vil variere fra tjeneste til 
tjeneste; afsendelsessortering og befordring af ekspres- og pakke­
forsendelser har måske en noget større andel af omkostningerne end 
tallene viser. Bortset fra omdelingsfasen kunne alle faser - men 
først og fremmest afsendelsessortering - udføres af kunden inden 
postningen. Procentsatsen for postbehandlingen skulle imidlertid 
generelt set være rimeligt præcis, uanset om behandlingen finder sted 
før eller efter postning. 
De angivne procentsatser omfatter postbesørgelsen som sådan og med­
tager derfor ikke den forudgående salgspostningsfase. Tjenestens 
omkostninger ved denne forudgående virksomhed kan variere fra stort 
set nul til 10% af de samlede omkostninger. 
De forskellige faser og deres økonomiske konsekvenser diskuteres kort 
nedenfor (en mere detaljeret beskrivelse af brevbesørgelsen findes i 
bilag 3). Der skelnes i behandlingen mellem faste og variable omkost­
ninger. Man bør hele tiden holde sig for øje, at størstedelen af 
driftsomkostningerne er lønomkostninger (70% i gennemsnit for post­
væsener og lidt mindre for private tjenester). Sektorens beskæftigel­
sesmæssige aspekter behandles i kapitel 6. 
3.1. SALG AF TJENESTEYDELSER 
Kunden kan betale for postale tjenesteydelser på tre forskel­
lige måder: efter aftale med efterfølgende fakturering, ved 
brug af frankeringsmaskine (som påtrykker konvolutterne den 
takst, som kunden skal betale) eller ved køb af frimærker. 
Betaling efter aftale udgør en fast omkostning for både private 
og offentlige posttjenester, og deres omkostninger ved kredit­
givningen er variable i forhold til indtægterne. For brevfor­
sendelsers vedkommende udgør omkostningerne ved denne betal­
ingsform normalt en ubetydelig del af de samlede omkostninger. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 106 
For pakke- og ekspresforsendelsers vedkommende kan forholdet 
være et andet. Betaling ved brug af frankeringsmaskine har 
samme økonomiske karakter (bortset fra, at betalingsfaciliteten 
betales på forhånd) og udgør også en ubetydelig del af de 
samlede omkostninger. 
Betaling ved brug af frimærker udgør en mere betydelig andel af 
postomkostningerne. Hvis frimærkerne sælges på kontrakt af en 
anden forhandler, er salgsomkostningerne variable for post­
væsenet. Selv hvis salget sker igennem postvæsenets egen salgs-
tjeneste, kan disse omkostninger internt figurere som variable 
omkostninger for posttjenesten. 
3.2. INDSAMLING 
Posten indsamles tre forskellige steder. Både postvæsenet og de 
private tjenester indsamler post direkte hos kunden. Omkost­
ningerne ved sådanne regelmæssige indsamlinger er faste og (i 
hvert fald for postvæsenet) lave pr. enhed. 
Postvæsenet indsamler også post ved egne skranker og fra post­
kasser. Der er her også tale om faste omkostninger. Da der 
imidlertid er tale om mindre mængder, er omkostningerne pr. 
enhed større (og ved indsamling fra postkasser endda meget 
større). 
Hvis efterspørgslen øges i et bestemt område, skal indsamlingen 
måske udbygges - der skal måske opstilles nye postkasser eller 
køres en ny indsamlingsrunde. En sådan kraftig stigning i om­
kostningerne som følge af en markant stigning i postmængden 
kaldes på engelsk ofte "lumpy inputs". 
Når først udbygningen har fundet sted, bliver driftsomkost­
ningerne en del af de faste omkostninger, sådanne udbygninger 
(eller indskrænkninger) af indsamlingsnettet vil påvirke efter­
spørgslen ved andre indsamlingssteder, men påvirker ikke nød­
vendigvis resten af indsamlingsnettets struktur. Indsamlings­
net adskiller sig i så henseende fra net af sorteringskontorer, 
som i sagens natur påvirker hinanden mere - hvilket behandles 
nærmere i afsnit 3.3. 
Det bør bemærkes, at indsamlingen i landdistrikter (eller 
områder med mindre bymæssig bebyggelse) ofte kombineres med 
omdelingen. Uanset om dette er tilfældet eller ikke, er post­
mængden ved indsamlingsstederne i landdistrikterne oftest meget 
lille, hvilket medfører høje omkostninger pr. indsamlet enhed. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 107 
3.3. AFSENDELSESSORTERING 
Afsendelsessorteringen omfatter modtagelsen af den indsamlede 
post og den nødvendige behandling heraf, inden posten sendes 
videre til omdelingskontoret (eller det mellemled, som er 
ansvarlig for videreforsendelse af posten til det endelige 
omdelingskontor). 
En del af disse aktiviteter er særdeles variable. Det gælder 
specielt for den post, som kan behandles dagen efter indsam­
lingen. Ved post, som skal videresendes med det samme, er den 
faste del af aktiviteterne måske større, da postmængden ikke 
kan forudsiges (men selv her vil overtid nok blive brugt som 
ekstra kapacitet for at skabe balance mellem antal arbejdstimer 
og postmængde). 
Det bemærkes, at mekanisering øger de faste omkostningers 
andel. Mekanisk sortering medfører regelmæssig teknisk service 
og maskinelle driftsomkostninger, som er uafhængige af post­
mængden . 
Der er et meget snævert samspil mellem nettet af sorterings-
kontorer (eller private tjenesters afsendelsesafdelinger) og 
nettet af omdelingskontorer. Hvis et kontor fjernes fra eller 
tilføjes nettet, skal alle andre kontorer informeres herom, 
således at de kan ændre deres sortering i overensstemmelse 
hermed. 
3.4. BEFORDRING 
Hvis en tjeneste forestår sin egen befordring (mellem afsen­
delses- og modtagelsesbehandlingen), er omkostningerne ikke 
afhængige af postmængden (undtagen ved "lumpy inputs", altså 
ved kraftige stigninger eller fald i postmængden). Hvis andre 
imidlertid udfører befordringen på kontrakt, er omkostningerne 
variable for posttjenesten, hvis betalingen i henhold til 
kontraktbetingelserne sker efter mængde. 
For lette forsendelser (såsom breve) er befordringsomkostnin-
gerne pr. enhed ubetydelige. Selv for tunge forsendelser er det 
afsendelse og aflæsning, der er den dyre del af befordringen: 
Meromkostningerne ved en forøgelse af befordringsafstanden er 
meget små. 
En forøgelse af afstanden kan imidlertid medføre en indirekte 
forøgelse af omkostningerne. Jo større afstand der er mellem 
modtageradressen og indsamlingsstedet, jo mere kompleks vil 
forsendelsesvejen sandsynligvis være. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 108 
Hvis en forsendelse således skal omdeles i det område, hvor den 
er indsamlet, vil den tilgå afsendelsessorteringskontoret, som 
også er det modtagelsessorteringskontor, der skal levere posten 
til det relevante omdelingskontor. 
Hvis et brev sendes fra én storby til en anden, vil der være 
involveret to sorteringskontorer. Hvis et brev sendes fra et 
landdistrikt til et fjerntliggende område, er der større sand­
synlighed for, at forsendelsen vil tilgå et andet sorterings-
kontor som mellemled, hvorved den samlede postbehandling øges. 
Al ekstra behandling (såvel som ekstra tid til befordring 
mellem behandlingskontorerne) indebærer en risiko for et fald i 
serviceniveauet. 
Det fremhæves ofte, at der er omkostninger ved postale tje­
nesteydelser, som ikke er afhængige af afstanden. I udsagnets 
egentlige forstand er dette korrekt (for så vidt angår beford-
ringsomkostningernes andel af de samlede omkostninger). Prak­
tisk set medfører større afstande imidlertid større operationel 
kompleksitet og højere omkostninger - målt i både penge og 
kvalitet. 
3.5. MODTAGELSESSORTERING 
Modtagelsessorteringens økonomiske profil ligner i meget stor 
udstrækning afsendelsessorteringens. Arbejdsbyrden skulle i 
teorien være mere forudsigelig, hvis afsendelseskontoret 
informerer modtagelseskontoret om, hvor meget post der er 
afsendt derfra. En del af sorteringen vil være meget variabel. 
Det gælder specielt for ikke-hastende post - som f.eks. tryk­
sager (AO-forsendelser) eller B-post - hvis den ikke skal 
sorteres omgående. 
Det bør bemærkes, at modtagelsessorteringen normalt ikke sker 
på automatiske sorteringsmaskiner. Det gælder dog ikke i 
Nederlandene og Det Forenede Kongerige, hvor postkodesystemet 
tillader automatisk modtagelsessortering (men selv i disse 
lande - først og fremmest i Det Forenede Kongerige - er det kun 
en mindre del af modtagelsessorteringen, der foregår automa­
tisk). Som nævnt ovenfor i afsnit 3.3 er de faste omkostninger 
højere ved mekanisk sortering end ved manuel sortering -
hvilket er mindre relevant ved modtagelsessortering. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 109 
3.6. OMDELING 
Omdelingsomkostningerne er for det meste faste omkostninger. 
Omkostningerne varierer ikke, hvis der i stedet for én for­
sendelse skal afleveres to på en af postrutens adresser. Hvis 
den større postmængde skyldes et nyt leveringssted, vil om­
kostningerne ikke stige, når der er tale om brevomdeling i 
byer. 
Selv i de tilfælde, hvor ekstra leveringssteder vil være mere 
mærkbare (på f.eks. småpakke- og eksprestjenesters omdelings-
runder), er der sandsynligvis en reservekapacitet, som kan 
dække de ekstra leveringssteder. Selv ved brevomdeling i land­
distrikterne kan der tilføjes et par ekstra adresser, uden at 
omkostningerne vil øges. 
Det er tillige vigtigt at se på, hvordan et eventuelt fald i 
antallet af postforsendelser vil påvirke omdelingsomkost­
ningerne. Der vil sandsynligvis heller ikke i dette tilfælde 
ske noget fald i omkostningerne, medmindre der er tale om 
betydelige ændringer i postmængden. 
Man vurderer, at ca. 65% af driftsomkostningerne er omdelings-
omkostninger (noget mindre for ekspresforsendelser), som næsten 
alle er faste omkostninger. I landdistrikterne, hvor omdelings-
produktiviteten uundgåeligt er lav, er omkostningerne pr. enhed 
markant højere end gennemsnittet. 
3.7. DIVERSE 
Ikke-driftsomkostningerne er indirekte omkostninger, der med 
henblik på fastsættelsen af takster skal fordeles på de enkelte 
postale serviceydelser og ikke mindst på de enkelte faser i den 
virksomhed, som præsterer serviceydelserne. Der er relativt få 
engangsomkostninger (i forbindelse med lokaler, maskiner og 
operationel planlægning), idet postsektoren - i hvert fald 
sammenlignet med andre kommunikationssektorer - er en "lav-
teknologisektor". På kort eller mellemlang sigt er de indirekte 
driftsomkostninger imidlertid mere eller mindre "faste". 
TVÆRNATIONALE TJENESTEYDELSER 
Den virksomhed, som er beskrevet ovenfor i afsnit 3, udøves primært 
af en tjeneste (f.eks. et postvæsen), som præsterer indenlandske 
tjenesteydelser på et nationalt territorium. Når post krydser en 
grænse, ændres de økonomiske forhold normalt. Udtrykt i (både of­
fentlige og private tjenesters) indtægter er fordelingen på de 
enkelte tjenesteydelser følgende (i cirkatal): 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 110 
Tabel 2: Andele af postmængde og indtægter 
Tjenesteydelser 
Indenlandske 
Fællesskabsinterne 
Internationale Postmængde 
93% 
3% Indtægter 
90% 
5% 
5% 
Kilder: Flere 
Ved en analyse af de relevante økonomiske forhold bør det bemærkes, 
at der forekommer to forskellige former for tværnational postvirk­
somhed: En og samme tjeneste tager sig af alle faserne lige fra ind­
samling til omdeling, eller tjenesten i "afsenderlandet" overgiver 
posten til en anden tjeneste, der sørger for omdelingen i 
"modtagerlandet". 
I det første af disse eksempler (som beskriver situationen i visse 
store private eksprestjenester) er de økonomiske forhold stort set de 
samme som ved indenlandsk virksomhed, dvs., at der er betydelige 
faste omkostninger ved nettet, hvormed stigninger eller fald i post­
mængden kun har en mindre marginal virkning. 
Da sådanne tjenester sandsynligvis har lokale datterselskaber i alle 
de pågældende lande, har de muligvis et internt faktureringssystem, 
som fordeler omkostningerne med det resultat, at direktørerne i mod­
tagerlandet betragter omkostningerne som variable. 
Det andet eksempel beskriver omstændighederne ved næsten al tværna­
tional brevbesørgelsesvirksomhed og en stor del af pakkebesørgel-
sesvirksomheden (uanset om denne er privat eller offentlig). Her 
indgår afsendertjenesten en aftale med en anden tjeneste, som skal 
sørge for omdelingen i modtagelseslandet. 
Når der er tale om postvæsener, som omdeler post på andre post­
væseners vegne, fastlægges "kontraktbestemmelserne" af Verdens-
postforeningen UPU (se kapitel 3, afsnit 5.1). De økonomiske forhold 
omkring denne udveksling af post må betragtes både fra afsendelses-
og modtagelsessiden. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 111 
4.1. UDGÅENDE POST 
Ved en sådan udveksling af post er det beløb, som omdelings-
tjenesten opkræver, en variabel omkostning for afsender­
tjenesten. Denne opkrævning kan have forskellige former. Ved 
udveksling af brevpost mellem postvæsener sker opkrævningen i 
form af terminalafgifter, som i sig selv er et komplekst emne, 
der behandles nærmere nedenfor i afsnit 8. Der opkræves normalt 
terminalafgifter efter samme sats hos de to postvæsener, der 
udveksler post med hinanden. 
Ved udveksling af pakker mellem postvæsener anvendes et andet 
system. Her opkræver de enkelte postvæsener landegebyrer af 
hinanden, men disse fastsættes af det postvæsen, der forestår 
omdelingen, og er ikke det samme i begge retninger. Det system, 
der anvendes, når postvæsener omdeler hinandens ekspresfor­
sendelser, svarer til landegebyrsystemet, hvor det også er det 
postvæsen, der forestår omdelingen, der fastlægger gebyrets 
størrelse. 
Omdelingsomkostningerne er ofte variable for private tjenester, 
som indgår aftale med en anden tjeneste om omdelingen, og det 
uanset om dens pågældende tjeneste er privat eller postvæsenet 
i omdelingslandet. 
4.2. INDGÅENDE POST 
I alt væsentligt har modtagertjenesten fortsat de samme faste 
omkostninger ved nettet. Hvis postmængden øges i det pågældende 
omdelingsområde, vil omkostningerne altså ikke stige propor­
tionelt hermed. Omvendt medfører et fald i den mængde af 
tværnationale postforsendelser, som den pågældende tjeneste 
modtager i sit hjemland, ikke tilsvarende besparelser. 
Det er måske netop af særlig stor betydning for postvæsenets 
brevomdelingsnet. Den tværnationale brevbesørgelse udgør 
gennemsnitlig 7% af den samlede brevbesørgelse (op til 47% i 
Luxembourg). Lidt mere end halvdelen heraf er postbesørgelse 
mellem EF-landene. 
Denne brevbesørgelse bidrager altså til, at omkostningerne pr. 
enhed kan holdes på et overkommeligt niveau. På grund af mis­
forholdet mellem omkostningerne pr. enhed ved omdeling og den 
kompensation der betales herfor i det nuværende terminal­
afgiftssystem (som behandles nærmere i afsnit 8), mener de 
fleste medlemsstater dog, at omkostningerne pr. enhed ved 
omdeling af denne post ikke bliver dækket. 
Kapitel 5: økonomiske og operationelle aspekter Side 112 
Situationen er knap nok acceptabel med den nuværende mængde 
tværnational post (hvor en del af indtægterne fra den udgående 
post bruges til krydssubsidiering af tabene på den indgående). 
Som det fremgår af afsnit 3 i kapitel 4 forventes endda en -
måske ligefrem kraftig - stigning i den tværnationale post­
besørgelse som et resultat af store kunders strategier for det 
indre marked. 
En stor del af denne stigning kan finde sted på den inden­
landske postbesørgelses bekostning. Denne ændring i omdelings-
strukturen vil få en meget markant virkning på takstpolitikken. 
Hvis terminalafgifterne stadig ikke dækker omdelingsomkost-
ningerne pr. enhed, kan det blive nødvendigt at forhøje taks­
terne for indenlandsk post. 
5. OMKOSTNINGER 
Hvilke faktorer påvirker så egentlig omkostningerne for de for­
skellige tjenester i EF? Hvis man ser på postvæsenerne, må man 
konstatere, at lønomkostninger udgør ca. 75% af driftsomkostningerne. 
Omkostningerne pr. arbejdsenhed (dvs. lønomkostningerne pr. arbejds­
time) varierer naturligvis fra land til land. 
De bliver påvirket af forholdene på det lokale arbejdsmarked, som så 
igen påvirkes af den øjeblikkelige økonomiske situation såvel som den 
forudgående udvikling i hver enkelt medlemsstat (selv ved en forsig­
tig vurdering af ændringerne må man således konstatere, at reallønnen 
i Nederlandene var konstant i 1980'erne, hvorimod den i Det Forenede 
Kongerige steg med 23%). 
Lønomkostningerne påvirkes også af postpersonalets placering i det 
informelle hierarki i de forskellige erhverv. Der vil derfor uund­
gåeligt være forskelle i omkostningerne pr. arbejdstime. 
Produktiviteten i en arbejdstime vil også variere alt afhængigt af, 
hvor store gennemløbsmængder der opnås. Gennemløbsmængderne udregnes 
ved at dividere antallet af forsendelser (eller indtægten fra samme) 
med antallet af arbejdsenheder (det samlede personale/det samlede 
antal arbejdstimer eller lønomkostningerne herved). Figur 2 nedenfor 
viser en enkelt produktivitetsmaling, hvor det samlede antal af 
postforsendelser (ekskl. adresseløse direct mail-forsendelser, men 
inkl. ekspresforsendelser som enkeltstående forsendelser) divideres 
med det samlede antal ansatte i postvæsenets posttjenester. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 113 
Figur 2: Forsendelser pr. postansat i tusinde (1988) 
Bern.: Tallene for antal ansatte omfatter kun postansatte og ikke den 
del af personalet, som beskæftiger sig med finansielle 
tjenesteydelser. 
Kilde: Sofres undersøgelse 
Det tal for antal ansatte, der anvendes som nævner i beregningen, 
omfatter kun det personale i postvæsenet, der er ansat inden for 
postområdet. Det drejer sig om omkostninger, der (som beskrevet 
ovenfor i afsnit 3) for størstedelens vedkommende er faste. Sving­
ninger i gennemløbsmængden kan derfor i vidt omfang afhænge af 
postmængden. Det skal fremhæves, at denne tabel kun skal give et 
generelt indtryk: Det er klart, at produktiviteten påvirkes af andre 
faktorer såsom den relative befolkningstæthed og den grad af forud­
gående sortering, som kunden foretager. Der er desuden ikke taget 
hensyn til tjenesteydelsens kvalitet. 
Nu melder et vigtig spørgsmål sig: I hvilken udstrækning afhænger 
"gennemsnitsborgerens" brug af postvæsenet af eksterne økonomiske 
forhold, og i hvilken udstrækning er den afhængig af faktorer, som 
postvæsenet har indflydelse på? 
Figur 3 i kapitel 4, afsnit 3.2, viser, at der er en direkte for­
bindelse mellem den generelle økonomiske aktivitet og brugen af 
postale tjenesteydelser. Hvis man imidlertid kun ser på faktorer, som 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 114 
postvæsenet har indflydelse på, er nogle mere effektive end andre. 
Alle postvæsener vil selvfølgelig kunne reducere deres omkostninger. 
Hvis disse reduktioner omsættes til lavere realpriser, vil konse­
kvensen være en stigning i postmængden. Dermed kan der opstå en "god" 
cirkel, hvor en større postmængde medfører lavere omkostninger pr. 
enhed, som så igen begrænser behovet for prisstigninger. 
Et andet vigtigt punkt er, at kvaliteten af den tilbudte tjeneste­
ydelse - som den opfattes af kunden - direkte påvirker postfor­
sendelsernes karakter. Jo bedre kvaliteten i kundens øjne er, jo mere 
sandsynligt er det, at kunden vil sende vigtige postforsendelser 
igennem det almindelige system - forsendelser som f.eks. forret­
ningsbreve, fakturaer, kontoudtog osv. Sådanne forsendelser kan 
medføre større omkostninger, idet de skal prioriteres højere, men 
taksterne er så sat tilsvarende højere med passende 
fortjenestemargener. 
Det modsatte gælder også. Jo dårligere kvaliteten i kundens øjne er, 
jo mere vil postvæsenet blive brugt som sidste udvej. Det vil modtage 
flere og flere masseforsendelser af lav værdi, som ofte tiltrækkes af 
- tabsgivende - særtakster (se nedenfor i afsnit 6.3). 
Produktivitetsfremmende foranstaltninger er kort sagt ikke nok. 
Postforsendelsernes karakter er altafgørende for indtægts-/omkost-
ningsstrukturen og påvirkes direkte af den kvalitet, tjenesteydelsen 
har i køberens øjne. 
6. RENTABILITET OG TAKSTFASTSÆTTELSE 
Tabel 3 viser rentabiliteten i EF's postvæsener på basis af overskud 
og underskud. Postvæsenets finansielle tjenesteydelser, som normalt 
er overskudsgivende, er ikke medtaget i disse tal (se nedenfor i 
afsnit 7.1). (Der foreligger ikke tal for private tjenesters EF-
virksomhed). 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 115 
Tabel 3: Rentabiliteten i EF s postvæseners posttjenester (1988) 
Medlemsstater Samlede 
omkostninger Samlede Overskud/ Overskud/ 
indtægter Underskud Underskud 
som procent 
af indtæg­
terne 
Mio. ECU Mio. ECU Mio. ECU 
Belgien (note 1) 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 745.9 
840.9 
8 210.0 
123.5 
1000.0 
7 838.0 
189.0 
3 709.5 
45.0 
1 731.0 
169.8 
4 484.0 
29 086.1 
_ 503.1 
806.4 
7 000.0 
100.3 
692.3 
7 340.0 
187.7 
2 651.1 
42.3 
1778.0 
134.0 
4 643.0 
25 878.0 -242.8 
-34.5 
- 1,210.0 
-23.2 
- 307.7 
- 498.0 
-1.3 
- 1,058.4 
-2.7 
+ 47.0 
-35.8 
+ 159.0 
3 208.4 -48.3 
-4.3 
-17.3 
-23.1 
-44.4 
-6.8 
-0.7 
-39.9 
-6.4 
+ 2.6 
-26.7 
+ 3.4 
-12.4 
I alt 
Note 1: Indkomsten under Belgien indeholder ikke et beløb på 
321 mio. ECU, som postvæsenet har modtaget fra 
regeringen til dækning af tabsgivende tjenester (se 
afsnit 7.2 nedenfor). 
Kilde: Sofres undersøgelse 
Hvad er grunden til disse forskelle i rentabiliteten? Forskelle i den 
kommercielle ekspertise og i effektiviteten spiller en vigtig rolle, 
men det gør de forskellige takstpolitikker også. 
Der synes at være en direkte sammenhæng mellem indtægt pr. forsen­
delse og den relative rentabilitet i de forskellige postvæsener. I 
tabel 4 nedenfor sammenlignes den statistiske rækkefølge ved renta-
bilitetsmargener og den gennemsnitlige indtægt pr. forsendelse. 
Rentabilitetsmargenerne, der fremkommer ved at overskud/underskud 
sættes i forhold til udgifterne, angives i statistisk rækkefølge. 
Tillige angives den gennemsnitlige indtægt pr. forsendelse. Denne 
beregnes ved at dividere de samlede indtægter med antallet af 
forsendelser (ekskl. adresseløse forsendelser). 
Kapitel 5: 0konomiske og operationelle aspekter 
Tabel 4: Potentiel forbindelse mellem 
takstfastsættelse 
Medlems- Indtæg- Overskud/ Procen- Statis-
stat ter Underskud tuel tisk 
margen række­
følge 
(Mio. ECU) (Mio. ECU) 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Graekenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 503.1 
806.4 
7 000.0 
100.3 
692.3 
7 340.0 
187.7 
2 651.1 
42.3 
1 778.0 
134.9 
4 643.0 - 242.8 
-34.5 
- 1 210.0 
-23.2 
- 307.7 
- 498.0 
-1.3 
- 1 058.4 
-2.7 
+ 47.0 
-35.8 
+ 159.0 -483% 
-43% 
-17.3% 
-23.1% 
-44.4% 
-6.8% 
-0.7% 
- 39.9% 
-6.4% 
+ 2.6% 
- 26.5% 
+ 3.4% 12 
4 
7 
8 
11 
6 
3 
10 
5 
2 
9 
1 Side 116 
rentabilitet o 
Indtaegt 
pr. for-
sendelse 
(ECU) 
0.26 
0.50 
0.47 
0.21 
0.14 
0.45 
036 
0.25 
0.25 
0.31 
0.19 
033 Statis-
tisk 
raekke-
f0lge 
7 
1 
2 
10 
12 
3 
4 
8 = 
8 = 
6 
11 
5 
Kildes EF-Kommissionens analyse 
Hvad er årsagen til disse takstforskelle? Der er selvfølgelig om­
kostningsforskelle, som postvæsenerne ikke er herrer over. Hovedårsagen 
er imidlertid forskellige holdninger til takstfastsættelse. Det belyses 
i tabel 5 nedenfor, som sammenligner den gennemsnitlige indtægt pr. 
forsendelse med grundtaksten for breve. 
Det er ikke forbavsende, at nogle postvæsener har en gennemsnitlig 
indtægt pr. forsendelse, som ligger under grundtaksten. Alle post­
væsener har store kunder, som nok fortjener at få visse rabatter som 
modydelse for arbejde, som sparer postvæsenet for visse omkostninger. 
Den egentlige forklaring ligger imidlertid i de særtakster, som til­
bydes ud fra forsendelsernes indhold (for Italiens vedkommende er det 
spørgsmålet, om tallene er præcise, eller om der er problemer med 
indtægtssikringen). 
Der lægges tillige i forskellig udstrækning pres på postvæsenerne, for 
at de skal holde priserne nede - også selv om priserne måske burde 
sættes op for at dække omkostningerne. Over en periode medfører den 
kumulative effekt betydelige tab. Det kan være nødvendigt at forhøje 
realprisen gradvist over en meget lang periode for igen at skabe balance 
i postvæsenets regnskaber. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 117 
Tabel 5: Postvæsenets indtægt pr. postforsendelse 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige Indtægt pr. 
forsendelse 
(ECU) Grundtakst 
for breve 
(ECU) Indeks 
[Spalte l/Spalte 2] 
0.26 0.33 0.788 
0.50 0.47 1.064 
0.47 0.50 0.940 
0.21 0.17 1.235 
0.14 0.15 0.823 
0.45 0.33 1.360 
0.36 0.36 1.000 
0.25 0.50 0.500 
0.25 0.28 0.890 
0.31 0.32 0.969 
0.22 0.18 1.244 
0.33 0.28 1.179 
Kilde: EF-Kommissionens analyse 
I det følgende behandles takstudligning, regnskabsprincipper, gennem­
sigtighed og særtakster. 
6.1. TAKSTUDLIGNING 
Som alment gældende takst for brevbesørgelse på de nationale 
territorier anvender alle EF-postvæsener én enkelt enhedstakst, 
hvor der kun sondres mellem forskellige vægtklasser og ikke 
mellem afsendernes eller modtagernes forskelligartede geogra­
fiske placering (udover den enkelte takst for hele det natio­
nale territorium tilbyder det spanske postvæsen også en særlig 
takst for omdeling i indsamlingsbyen) . Denne enhedstakst beteg­
nes ofte med det franske udtryk "péréquation tarifaire" og 
kunne på dansk kaldes "takstudligning". 
Princippet bag takstudligning er, at de forskellige omkost­
ninger ved indsamlingen og omdelingen i de forskellige områder 
bør udlignes til et gennemsnit. Alternativet ville være at 
fastsætte cost-plus-priser på grundlag af de faktiske omkost­
ninger i de forskellige geografiske områder. Dette ville med­
føre en mangfoldighed af priser og ville nok blive betragtet 
som unfair over for dem, som postteknisk set bor i områder med 
højere omkostninger. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 118 
Gennemsnittet ved takstudligningen vil naturligvis ligge højere 
end de faktiske omkostninger i områder med lave omkostninger 
såsom bycentre. Det vil også ligge under omkostningerne i 
områder med mere landlig (eller mindre bymæssig) karakter. 
Omkostningerne plejer i sidstnævnte tilfælde at være højere, 
idet postmængderne er mindre (f.eks. ved indsamling), men også 
fordi adgangsstederne (postkasser ved indsamlingen eller post­
adresser ved omdelingen) ganske enkelt ligger mere spredt og 
derfor er dyrere at nå. 
Det bør bemærkes, at omkostningernes yderpunkter varierer 
markant, når de udtrykkes i forhold til gennemsnittet. Et 
postvæsen har udregnet, at den billigste samlede proces (fra 
indsamling til omdeling) ligger på 70% af gennemsnitsomkost­
ningerne, hvorimod den dyreste ligger på mere end 10 gange 
gennemsnittet. I modsætning hertil er postmængden i områder med 
lavere omkostninger betydelig større end i områder med høje 
omkostninger. 
Figur 3: Udligning mellem overskuds- og underskudsgivende 
områder 
pr. arfad 
l >lOKSUIMNINGS0UU0r 
BYOUIADEI MED vrn«r mrrronntucFRF. 
(STAM THF1K) UNDOUIADQ MED 
SVAC rosnwn 
Kilde: EF-Kommissionen 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 119 
Gennemsnitsprincippet, der anvendes til at fastsætte samme 
takst for en forsendelse på hele det nationale territorium, 
indebærer en risiko for den tjeneste, der tilbyder universel 
service med takstudligning, hvis andre virksomheder kan 
etablere sig på markedet og udvælge de områder, de ønsker at 
betjene. Risikoen for at andre således "skummer fløden" og 
render med profitten illustreres grafisk i figur 3. 
Ud af X-aksen er de forskellige indsamlings- og 
omdelingsområder angivet, og op ad Y-aksen 
omdelingsomkostningerne pr. enhed. Omdelingsomkostningerne 
udgør en kurve, der er lavest i tætbefolkede byområder, stiger 
svagt efterhånden som den bymæssige bebyggelse aftager for 
endelig at stige kraftigt i landdistrikterne. Takstudligningen 
er angivet som en horisontal linje. En tjeneste, der ønsker at 
etablere sig på markedet, vil sandsynligvis ikke være 
interesseret i det område, der ligger over denne linje, og hvor 
indtægterne pr. enhed ikke dækker omkostningerne. Området under 
linjen, hvor omkostningerne er under gennemsnittet, er 
sandsynligvis mere tillokkende (hvor tillokkende afhænger af, 
om postvæsenets aktiviteter som helhed gav overskud eller 
underskud, og af, hvilke forskelle der er i offentlige og 
private tjenesters driftsomkostninger ved direkte 
sammenlignelige ydelser). 
Hvis en anden tjeneste kommer ind på markedet og koncentrerer 
sig om de områder, hvor postvæsenets faktiske omkostninger 
ligger under de gennemsnitlige (dvs. de overskudsgivende 
områder), vil postvæsenets gennemsnitsomkostninger øges. Hvis 
alle omkostninger var variable, ville der være tale om en ret 
jævn stigning. Da en stor del af omkostningerne imidlertid er 
faste, vil stigningen i gennemsnitsomkostningerne være meget 
markant. 
Det er for at sikre universel service, at de enkelte 
medlemsstater har monopoliseret en række tjenesteydelser. 
Normalt betragtes det i hvert fald som et nyttigt biprodukt, at 
postvæsnerne, som præsterer de monopoliserede tjenesteydelser, 
kan tilbyde en takstudligning for indenlandske tjenester (visse 
medlemsstater går videre og fastsætter, at postvæsenet som 
monopoltjeneste er forpligtet til at foretage en takst­
udligning) . 
For indenlandske tjenesteydelser er det måske i mindre grad 
nødvendigt at sondre mellem de mulige årsager til, at man skal 
have en sådan række monopoliserede tjenesteydelser (altså 
sondre mellem en sikring af en universel service og et 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 120 
eventuelt behov for takstudligning). Det er imidlertid 
vigtigere at foretage en sådan sondring ved tværnational post. 
Den universelle betjening ved tværnational post mellem 
medlemsstater sikres i øjeblikket faktisk ved at indenlandske 
tjenesteydelser (inkl. omdeling af indgående tværnational post) 
ligger inden for monopolområdet. 
Alle postvæsener tilbyder andre EF-lande sådanne 
tjenesteydelser til en enhedstakst (i øjeblikket er forskellene 
i omkostninger mellem de forskellige destinationer sand­
synligvis mindre end for indenlandsk post, hvilket ville ændre 
sig, hvis terminalafgifterne blev knyttet snævrere sammen med 
de indenlandske takster). Ni af de tolv medlemsstaters post­
væsener tilbyder at besørge 20-grams breve til andre EF-lande 
til samme takst, som gælder for indenlandsk postbesørgelse 
(dette initiativ var faktisk en reaktion på Kommissionens 
henstilling i 1979 om, at indenlandske takster burde anvendes 
på Fællesskabets interne brevforsendelse i det mindste inden 
for den første vægtklasse). Et af de ni postvæsener, nemlig det 
franske, tilbyder samme takster for indenlandsk og fælles-
skabsintern postbesørgelse af breve indtil 100 g. 
6.2. REGNSKABSFØRELSE 
Ligesom inden for andre sektorer er der i de forskellige med­
lemsstater forbundet forskellige regnskabsprincipper med de 
forskellige holdninger til takstfastsættelse. Det ser også ud 
til, at de forskellige postvæsener opfatter omkostninger på 
forskellige måder. Det er specielt ikke klart, i hvilken ud­
strækning de faste omkostninger fordeles korrekt på de forskel­
lige poststrømme (eller posttjenester), som bruger det net, der 
skaber de faste omkostninger. 
I tilknytning hertil dukker spørgsmålet om gennemsigtighed op. 
Uden en vis gennemsigtighed kan man ikke identificere de tab, 
som mange postvæsener har på særtakster for tryksager (se 
nedenfor i afsnit 6.3). 
Det vil nok også være rimeligt med en vis gennemsigtighed i 
forbindelse med de ikke-monopoliserede tjenesteydelser, som 
delvis præsteres ved anvendelse af monopoltjenestens net. De 
nationale myndigheder kunne måske tænkes at ville undersøge, 
hvordan taksterne fastsættes, for at sikre, at de ihvertfald 
dækker marginalomkostningerne. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 121 
6.3. SÆRTAKSTER 
Ved særtakster forstås her takster, som indeholder rabatter, 
der ydes uafhængigt af eventuelle omkostningsbesparelser som 
følge af karakteren af den afsendte post. I afsnit 8.4 i det 
foregående kapitel beskrives den politik (de nationale 
regeringers eller postvæsenernes egen), som har ført til sær­
takster. Her skal blot den økonomiske virkning af en sådan 
postpolitik behandles. 
Det er en politisk afgørelse, om der skal tilbydes særtakster. 
De medfører betydelige tab for de postvæsener, der tilbyder 
dem. Disse tab skal dækkes ind på anden vis - enten ved kryds-
subsidier fra andre postkunder (og sommetider telekommuni-
kationskunder) eller ved direkte subsidier fra regeringen. De 
skaber et alvorligt styringsproblem: det samlede tabs størrelse 
er afhængigt af, hvilken brug kunderne gør af taksterne, og er 
ikke underlagt postvæsenernes egen kontrol. 
Postvæsenernes særtakster skal også ses ud fra de private 
tjenesters synsvinkel. Tabel 6 nedenfor viser forholdet mellem 
rabatniveauet og publikationers procentvise andel af den 
samlede brevpost. 
Tabel 6: Postvæsener - omkostningsdækning ved distribution 
af tryksager 
Medlemsstater Omkostningsdækning Avisers og blades 
procentvise andel 
af den samlede 
brevpost 
% % 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 18.5 22 
51.9 29.3 
56 11.5 
98 24.5 
5 3.1 
33 11.8 
80 n/a 
6 35.7 
19.3 23.5 
75 13.7 
40 11.0 
100 3.0 
Kilde: Verdenspostforeningen UPU (1989) 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 122 
Der synes for alle lande - med undtagelse af Grækenland og 
Spanien (måske på grund af kvalitetskrav) - at være en snæver 
forbindelse mellem omkostningsdækning og avisers og blades 
andel af den samlede brevpost. Hvis særtaksterne får brugerne 
til at lade private tjenester ude af betragtning, er konse­
kvensen, at de afholder andre fra at etablere mulige alter­
native net til distribution af aviser og blade. 
Hvis kvaliteten er i højsædet, vil postvæsenets lavere priser 
ikke afholde en udgiver (f.eks. af en avis) fra at søge en 
hurtigere levering sikret på alternativ vis, selv om det er 
dyrere. For andre publikationers vedkommende (som f.eks. 
månedlige udgivelser eller reklamer) er kvaliteten ikke så 
vigtig, hvorfor prisen er den afgørende faktor ved valg af 
tjeneste. 
I sådanne tilfælde er postvæsenets lave priser attraktive. Da 
sådanne priser normalt er tabsgivende for postvæsenet, afholder 
de forskellige subsidier og krydssubsidier, som finansierer 
tabene, reelt andre tjenester fra at komme ind på markedet. 
Disse tjenester skal nemlig opnå en fortjeneste, og selv om de 
måske har lavere omkostninger pr. enhed end postvæsenet, kan de 
måske ikke konkurrere på de priser, som de faktisk må markeds­
føre deres produkter til. 
FINANSIERING 
Hvordan finansieres tabene på de enkelte tjenesteydelser, specielt på 
tjenesteydelser med særtakster? Og hvordan finansieres tabene på 
posttjenesteydelserne (på i alt 3,2 mia. ECU i 1988), sml. tabel 3? 
Der er to muligheder: Krydssubsidiering eller central finansiering. 
7.1. KRYDSSUBSIDIERING 
Det er klart, at de tjenesteydelser, der ikke tilbydes til 
særtakster, krydssubsidierer tjenesteydelser, der præsteres til 
sådanne særtakster. Men som tabel 3 viser, er enten taksterne 
for førstnævnte kategori af tjenesteydelser ikke høje nok til 
at bære denne krydssubsidiering og samtidig give et netto­
overskud, eller også er rabatterne ved særtaksterne så høje, at 
de ikke kan dækkes ved hjælp af overskuddet fra de almindelige 
takster (der er egentlig tale om to sider af samme sag). 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 123 
En anden vigtig indtægtskilde er postvæsenets finansielle 
tjenesteydelser. De er generelt overskudsgivende og - som det 
ses af tabel 7 nedenfor - med til at reducere det samlede 
underskud eller vende det til et nettooverskud. 
Generelt set reducerer overskuddet på de finansielle 
tjenesteydelser EF's postvæseners samlede underskud på alle 
aktivitetsområder fra 3,2 mia. ECU til 1,95 mia. ECU. Tabet 
reduceres således fra 12,4% af omsætningen til 5,1%. 
Tabel 7: Postvæsener: Finansiering via finansielle tjeneste­
ydelser (for 1988 i mio. ECU). 
Medlemsstater Finansielle tjeneste­
ydelser Post- Netto­
tjeneste- resultat 
ydelser 
Omkostninger Indtægter Overskud 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede Kongerige Overskud/ Overskud/ 
Underskud Underskud 
(Note 1) 
299.8 
271.5 
2,180.0 
30.0 
300.0 
4,381.0 
56.0 
1,422.0 
8.0 
1,070.0 
19.0 
1,684.0 
11,7213 270.3 
350.0 
2,180.0 
35.7 
488.0 
5,026.0 
59.0 
1,436.0 
10.4 
1,320.0 
20.0 
1,783.0 
12,978.4 -29.5 
+ 78.5 
— 
+ 5.7 
+ 188.0 
+ 645.0 
+ 3.0 
+ 14.0 
+ 2.4 
+ 250.0 
+ 1.0 
+ 99.0 
+ 1,257.1 + 78.2 
-34.5 
- 1,210.0 
-23.2 
- 307.7 
- 498.0 
-1.3 
- 1,058.4 
-2.7 
+ 47.0 
-35.8 
+ 159.0 
- 2,887.4 + 48.7 
+ 44.0 
-1,210.0 
-17.5 
- 119.7 
+ 147.0 
+ 1.7 
- 1,044.4 
-0.3 
+ 297.0 
-34.8 
+ 258.0 
-1,630.3 
I alt 
Note 1: Overskuddet på de postale tjenesteydelser for 
Belgien viser resultatet efter modtagelse af en 
statsstøtte på 321 mio. ECU. 
Kilde: Sofres undersøgelse 
Nogle postvæsener anvender en anden kilde til krydssubsidiering 
inden for samme organisation, nemlig overskuddet fra deres 
teletjenester (i de fleste medlemsstater refererer teletje­
nesten og postvæsenet til samme ministerium). sådanne kryds­
subsidieringer forventes at ophøre i den nærmeste fremtid, da 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 124 
de enkelte regeringer i større og større udstrækning ønsker at 
sikre, at teletjenesterne operationelt set fungerer som selv­
stændige enheder. 
I forbindelse med sådanne krydssubsidier (fra en tjenesteydelse 
til en anden, fra en operationel funktion inden for postvæsenet 
til en anden eller fra teletjenesten til postvæsenet) melder 
det samme fundamentale spørgsmål sig: I hvilken udstrækning har 
de krydssubsidierende enheder mandat til at forlange unødven­
digt høje priser for deres tjenesteydelser for at kunne kryds-
subsidiere andre? Et sådant mandat kan bygge på en politisk 
beslutning eller på en klar kommerciel konstatering af, at 
krydssubsidier finansieres på denne måde. 
I de tilfælde hvor de krydssubsidierende tjenesteydelser 
præsteres på det konkurrencebaserede, ikke-monopoliserede 
område (som ved postvæsenets eksprestjenester og finansielle 
tjenester), vil markedskræfterne udgøre en tilstrækkelig 
kontrol. Det er så en intern afgørelse, om det overskud, der er 
opnået på det konkurrencebaserede marked, skal anvendes til 
finansiering af tab på andre områder. 
Der melder sig imidlertid en række spørgsmål, hvis de kryds­
subsidierende tjenesteydelser præsteres på monopolområdet -
specielt hvis de tabsgivende tjenesteydelser, som skal modtage 
krydssubsidierne, præsteres på det ikke-monopoliserede område 
(som det i den eksisterende nationale lovgivning oftest er 
tilfældet, når det drejer sig om tryksager). 
Som nævnt ovenfor i afsnit 6.1 medfører takstudligningen en 
geografisk krydssubsidiering. Det gøres i den forbindelse 
imidlertid normalt helt klart, at en beskyttelse af monopol­
tjenesten er nødvendig, hvis omkostningerne skal kunne deles 
mellem overskuds- og underskudsgivende områder. De fleste 
kunder har desuden behov for at få omdelt post på begge 
områder. 
Det forhold er et andet, end når en kunde hos én tjeneste 
betaler en højere pris end nødvendigt for at krydssubsidiere en 
anden tjenestes kunde (enten afsender eller modtager). 
7.2. CENTRAL FINANSIERING 
Hvis postvæsenet på trods af krydssubsidiering stadig er 
tabsgivende, fungerer regeringen som finansieringskilde. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 125 
I mindst ét tilfælde, nemlig i Belgien, gennemføres denne fi­
nansiering på kommercielt grundlag. Regeringen pålægger post­
væsenet at udføre visse opgaver, som den ved er tabsgivende. 
Antallet af forsendelser forbundet hermed udregnes en gang om 
året, og prisen herfor beregnes på grundlag af en given takst. 
Derefter betaler regeringen det pågældende beløb til post­
væsenet. Således betalte den belgiske regering i 1988 321 mio. 
ECU til postvæsenet. 
Andre postvæsener modtager midler på en mindre gennemsigtig 
måde. Det må antages at de årligt forhandler med deres respek­
tive regeringer om, hvor store centrale subsidier, der er 
nødvendige. Den type beregninger, som det belgiske postvæsen 
anvender, indgår sandsynligvis også i forhandlingerne. 
I modsætning hertil er nogle postvæsener nettobidragydere til 
deres regeringer. Således måtte f.eks. det danske postvæsen i 
1988 betale 86 mio. ECU af sine indtægter til den danske 
regering, hvilket vendte et overskud på 44,1 mio. ECU til et 
samlet tab på 41,4 mio. ECU. Det britiske postvæsen skal ikke 
blot betale selskabsskat af sit overskud, men også købe en 
vis (varierende) mængde statsobligationer hvert år (som giver 
postvæsenet en renteindtægt). 
TERMINALAFGIFTER 
Tværnational brevpost omfatter breve som indleveres i et land til 
omdeling i et andet. Når en kunde indleverer et sådant brev, får 
afsenderpostvæsenet indtægterne fra kunden, mens modtagerpostvæsenet 
intet får. Det er imidlertid modtagerpostvæsenet som har omkost­
ningerne ved omdelingen af forsendelsen, og disse omkostninger kan 
meget vel udgøre mere end halvdelen af hele processens samlede 
omkostninger (ved afsendelsesbehandling, befordring og modtagel-
sesbehandling). 
I lang tid gik UPU's medlemmer som princip ud fra, at den tvær­
nationale post var i balance, idet man antog, at samme postmængde og 
samme posttype gik i begge retninger ved en udveksling mellem to 
postvæsener. Det blev imidlertid klart, at et sådant princip, som 
sikkert aldrig har været korrekt, førte til, at nogle postvæsener fik 
en alt for lav kompensation for omdelingen. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 126 
Derfor indførte UPU i 1969 et kompensationssystem ved navn termi­
nalafgifter, som yder det postvæsen, som forestår omdelingen, kom­
pensation på grundlag af forsendelsernes samlede vægt. Disse gebyrer, 
som i en vis udstrækning favoriserede mindre udviklede lande (som der 
er flest af i UPU), blev på de efterfølgende konferencer øget i 
faktiske priser. 
Terminalafgifterne er en kompleks sag. En mere fuldstændig beskri­
velse findes i bilag 8. Her skal blot nævnes, at et system, der ene 
og alene er bygget på vægt, uundgåeligt vil føre til forskelle mellem 
de reelle omdelingsomkostninger og den kompensation, som betales 
herfor. For det første hænger omdelingsomkostningerne snævrere sammen 
med antallet af forsendelser end med deres samlede vægt. For det 
andet blev der betalt samme kompensation uanset, hvilken omdelings-
service der blev krævet. For det tredje ignorerer et enkelt univer­
selt gældende system det forhold, at omkostningerne pr. enhed vil 
variere - for det meste af andre grunde end effektivitetsgrunde. 
Figur 4 nedenfor angiver misforholdet mellem et vægtbaseret system og 
de gennemsnitlige omkostninger. Linjen for de vægtbaserede terminal­
afgifter stiger stejlt fra nul, hvorimod linjen for gennemsnits­
omkostninger viser, hvordan omkostningerne pr. forsendelse stiger 
noget svagere efterhånden som vægten øges. Konsekvensen er, at der 
ved meget lav vægt er tale om underkompensering og ved større vægt om 
overkompensering. 
Disse misforhold er af betydning ved remail-forsendelser (som 
beskrives nærmere i afsnit 9). Med risiko for at overforenkle kan man 
sige, at der i det underkompenserede område er skabt omkostnings-
betingelser, som fremmer A-B-C-remail, og i det overkompenserede 
område betingelser, som fremmer A-B-B-remail. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 127 
Figur 4: 
TJEBYK Terminalafgifter: sammenligning af omkostninger og 
kompensation 
nemsnitlige 
omkostninger 
Underkompensation 
VÆG. 
Konsekvensen var faktisk, at mange postvæsener pådrog sig om-
delingsomkostninger, som var en hel del højere end de terminal­
afgifter de modtog (det gælder for størstedelen af EF's postvæsener). 
De måtte finansiere disse tab via en højere fortjenestemargen på 
udgående post. Hvis postvæsenerne fortsat havde haft en rimelig 
mængde udgående post, ville situationen måske fortsat have været 
acceptabel. 
Det uretfærdige i selve terminalafgiftsystemet gjorde imidlertid 
remail-forsendelse til en konkurrencefaktor, som begyndte at reducere 
de fleste postvæseners indtægter fra udgående post. 
Misforholdet ved terminalafgifterne skulle og skal naturligvis tages 
op. I 1987 var der flere CEPT-postvæsener, der oprettede et andet 
terminalafgiftsystem med et gebyr pr. forsendelse (samt et vægtgebyr, 
som er lavere end UPU-vægtgebyret). Kompensationsydelsen skulle 
derfor ligge tættere på de reelle omdelingsomkostninger. 
Mange af de største postvæsener samarbejder inden for CEPT-ordningen. 
Den omfatter nu seks af de største EF-stater (i forhold til mængden 
af international post), alle EFTA-landene (med undtagelse af Østrig) 
samt Australien, Canada og USA. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 128 
Det bør imidlertid fremhæves, at en sammenslutning af flere private 
tjenester, nemlig International Express Carriers Conference (IECC), 
har indgivet en klage til EF-Kommissionen, hvori de hævder, at denne 
ordning er konkurrencebegrænsende, for så vidt den forsøger at 
begrænse remail-aktiviteterne. Kommissionen har foretaget en under­
søgelse i overensstemmelse med EF's konkurrenceregler og har indledt 
formel procedure. 
Selv om CEPT-systemet stadig ligger tættere på de reelle omkostninger 
end UPU-systemet, bygger det stadig på et gennemsnit for de involve­
rede postvæsener. Det har den fordel, at det er lettere at admini­
strere og samtidig stimulerer landene til at forbedre omkostnings­
effektiviteten i omdelingssystemet. Det tager imidlertid ikke højde 
for de markante omkostnings- og takstforskelle, der eksisterer de 
enkelte postvæsener imellem (sågar europæiske postvæsener imellem). 
Postvæsenerne i de fem lande i Nordisk Råd (inkl. Danmark) har 
gennemført et system, som yder kompensation til omdelingspostvæsenet 
i form af en vis procent af sidstnævntes faktiske takster. Visse 
andre postvæsener undersøger parvis muligheden for at anvende nati­
onale takster som grundlag for opkrævning af gebyrer hos hinanden. 
I mellemtiden har UPU også taget en del af problemet med terminal­
afgifterne op. For de fleste poststrømmes vedkommende er der (med­
mindre andet er aftalt) forskellige gebyrer for breve og tryksager. 
Systemet bygger stadig på vægt og er derfor i meget stor udstrækning 
afhængig af den generelle gennemsnitsvægt pr. forsendelse inden for 
de to posttyper (dvs. breve og tryksager). 
UPU har også lavet et andet gebyrsystem for poststrømme, hvor gennem­
snitsvægten afviger markant fra det generelle gennemsnit. Dette 
system bygger på et gebyr pr. forsendelse samt et vægtgebyr. Det er 
imidlertid ikke klart, hvordan dette system skulle kunne anvendes i 
praksis. 
Det står således klart, at der helt tydeligt er vilje til at forbedre 
terminalafgiftssystemet. Det er alment anerkendt, at der fortsat vil 
være behov for et eller andet terminalafgiftssystem som kompensa­
tionsordning for de 170 lande, som er medlemmer af UPU. Dertil 
kommer, at det næppe vil være praktisk at opkræve betaling ved at 
anvende omdelingspostvæsenets takster på hver enkelt forsendelse; ved 
kompenseringen vil der stadig være behov for en eller anden form for 
"bundtning". Hvis det altså er nødvendigt at anvende terminalaf­
gifter, må man forsøge at finde det eller de optimale systemer. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 129 
I den forbindelse vil det blive endnu mere presserende at oprette et 
terminalafgiftssystem, som yder den rette kompensation til omdelings-
postvæsenet. De forskellige remail-systemer (som beskrives nedenfor) 
har allerede vist, hvor svaghederne i UPU-systemet er. Nogle af de 
konsekvenser, som det indre marked vil få for poststrømmens karakter 
(se kapitel 4, afsnit 9), vil virke forstærkende på dette forhold, 
idet de vil gøre den centrale del af den nuværende indenlandske 
poststrøm til en tværnational poststrøm. 
Det kan meget vel vise sig nødvendigt at indføre et system, som er 
tættere knyttet til hver enkelt postvæsens indenlandske adgangs­
betingelser for at vise, at adgangsbetingelserne er ens for alle 
postafsendere, uanset hvordan de ønsker at få adgang til omdelings-
landets monopoliserede tjenesteydelser (enten ved at gå direkte ind i 
det indenlandske system eller indirekte via et tværnationalt system). 
REMAIL-FORSENDELSE 
Remail-forsendelse er en tværnational tjenesteydelse, som private 
tjenester tilbyder i konkurrence med de tjenesteydelser, som post­
væsenet i kundens land tilbyder. Normalt kræver remail-virksomhed et 
samarbejde med postvæsenet - enten i omdelingslandet eller et 
tredjeland. 
I bilag 9 beskrives remail-forsendelsens historiske udvikling. Deraf 
kan man se, hvorledes remail-forsendelse har udviklet sig delvis som 
resultat af et markeds behov (besørgelsen af tryksager fra USA var af 
dårlig kvalitet) og delvis som et resultat af en udnyttelse af UPU's 
terminalafgiftssystem. Som andre tjenesteydelser sælges remail-for­
sendelse på en kombination af pris og service. Den indbyrdes vægtning 
af disse faktorer afhænger af, hvilken type remail-tjenesteydelse 
der anvendes. Det siges sommetider, at remail-forsendelse er en 
prisreducerende tjenesteydelse. Det er korrekt, at priserne for 
remail-forsendelse ofte er lavere end for de tilsvarende 
tjenesteydelser hos postvæsenet, men remail-forsendelse kan også 
samtidig give bedre service og bedre muligheder. 
Der findes normalt tre typer remail-forsendelse. Den oprindelige og 
stadig vigtigste er A-B-C-remail. Her indsamler en privat tjeneste 
international brevpost hos en stor kunde (i land A), befordrer det 
til et andet land (land B) og indleverer det hos postvæsenet dér til 
videreforsendelse til og omdeling i et tredjeland (land C). 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 130 
Ved A-B-C-remail er priserne baseret på de terminalafgifter, som 
betales af postvæsenet i land B til postvæsenet i land C. En anden 
type remail-forsendelse bygger på omdelingspostvæsenets indenlandske 
takster. Ved denne type remail-forsendelse (ved navn A-B-B) indsamler 
den private tjeneste posten i land A, befordrer det til omdelings-
landet (land B) og indleverer den dér hos omdelingspostvæsenet (land 
B). 
En tredje type remail-forsendelse omfatter post, som befordres fra 
land A til land B med henblik på remail-forsendelse tilbage til land 
A. Hvis posten fysisk set befordres ud ad land A og den falder ind 
under bestemmelserne om monopoliserede tjenesteydelser, er dette 
remail-system (som benævnes A-B-A) i modstrid med land A's monopol 
(som behandlet ovenfor i kapitel 3, afsnit 5.1 og 6.3). Der fore­
kommer imidlertid visse variationer af dette remail-system, for 
hvilke de juridiske forhold ikke er helt så klare. 
De nuværende juridiske forhold i forbindelse med remail-forsendelse 
behandles i kapitel 3, afsnit 3.8. Her behandles også spørgsmålet om 
post, som indsamles i én medlemsstat, sendes som remail-forsendelse 
via et ikke EF-lands postvæsen tilbage til EF til levering i en anden 
medlemsstat (en sådan praksis kan blive mere udbredt alt afhængig af, 
hvilke beslutninger der træffes om det terminalafgiftssystem, der 
skal finde anvendelse inden for EF - se kapitel 3, afsnit 5.2). 
De tre remail-systemer behandles nærmere nedenfor. 
9.1. A-B-C-REMAIL 
Det siges, at det erhvervsmæssigt tiltrækkende ved A-B-C-remail 
primært er de omkostningsbesparelser, som kan tilbydes kunderne 
ved udnyttelsen af misforholdene i terminalafgiftssystemet. 
Dette udsagn er generelt set korrekt, men skal nuanceres noget. 
9.1.1. OMKOSTNINGER OG PRISER 
Hvis man direkte sammenligner omkostningerne hos et postvæsen 
og en privat tjeneste, som tilbyder konkurrerende remail-
tjenesteydelser, bør postvæsenets omkostninger være de laveste 
- ihvertfald i teorien. 
Den væsentligste variable omkostning er terminalafgifterne. De 
var tidligere et UPU-gebyr, som var ens for alle - for post­
væsenet i land A og for remail-postvæsenet i land B, men i dag 
kan de variere. Fragtomkostningerne burde være højere for den 
private tjeneste, idet den skal befordringere posten til 
remaillandet samt betale remail-postvæsenets transportom­
kostninger. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 131 
Et andet væsentligt variabelt element, nemlig behandling og 
sortering, skulle også tælle til fordel for postvæsenet, som 
burde kunne udnytte de (ganske vist begrænsede) stordrifts­
fordele ved sorteringen. Desuden skulle remail-postvæsenet 
logisk set øge prisen på sine tjenesteydelser med en vis for­
tjeneste, som så igen skulle overvæltes på remail-tjenestens 
kunder. 
Hvordan kan det så være, at remail-tjenesterne er billigere? 
Som nævnt ovenfor har postvæsenerne traditionelt set sat 
priserne på deres udgående tværnationale tjenesteydelser op for 
via krydssubsidiering at finansiere de tab, de får på ind­
gående tværnationale tjenesteydelser (sidstnævnte er den 
negative forskel mellem terminalafgiftskompensationen og de 
reelle omdelingsomkostninger). Disse tab kan være meget store. 
Således er et EF-postvæsens gennemsnitlige omdelingsomkost­
ninger ved et 20 grams brev ca. 0,25 til 0,28 ECU. UPU-kompen-
sationen er 0,18 ECU (indtil 1991 var den kun 0,06 ECU). 
Eksempler på omkostningerne ved letvægtsforsendelser viser 
måske misforholdets yderpunkter. Et af postvæsenerne har 
imidlertid beregnet, at dets samlede tab på indgående post 
udgjorde langt over 10% af dets samlede internationale 
indtægter. 
Disse tab skal finansieres. Hverken den private tjeneste eller 
det remail-postvæsen, som den private tjeneste bruger, fore­
tager reelt nogen omdeling. Omdelingen overlades til post­
væsenet i land C og betales via terminalafgiftssystemet til en 
fast sats. 
En anden grund til at remail-virksomhed muligvis er billigere, 
er at remail-postvæsenet til tider tilbyder priser, som ligger 
under omkostningerne. Dette skyldes enten manglende viden om 
de faktiske omkostninger (og især en mangel på kendskab til 
marginalomkostningsprincippet) eller en takstpolitik, som 
trykker priserne. Sidstnævnte gælder især tryksagspriser. 
De fleste postvæsener har lave priser for tværnationale tryk­
sager, hvilket skyldes politisk pres fra den indenlandske 
trykkeri- og forlagssektor (og somme tider også UPU-hen-
stillinger). Ofte ligger priserne under omkostningerne. Mindst 
ét EF-postvæsen tilbyder besørgelse af tryksager til takster, 
der ligger under omkostningerne til terminalafgifter - og 
faktisk slet ikke tager hensyn til andre variable omkostninger. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 132 
Private tjenester kan udnytte de forskellige priser. De for­
skellige postvæseners forskellige priser bliver til et spot­
marked for den vare, som postbesørgelsen af tryksager er. På 
den måde kan postvæsener - ofte utilsigtet - blive remail­
post væsener (måske endda uden at vide det). 
9.1.2. SERVICE 
Det må generelt set forventes, at A-B-C-remail vil give en 
længere transittid, end hvis besørgelsen sker med postvæsenet i 
land A . Der er helt klart tale om en ekstra befordring (mellem 
land A og land B). 
For luftpostens vedkommende gælder, at de direkte flyruter fra 
land A vil være opstået af handelstekniske og historiske grunde 
og normalt må forventes at svare bedre til kundens forsendel-
sesdestinationer end de direkte flyveruter fra land B. 
Det vil imidlertid være forkert at generalisere med hensyn til 
remail-tjenesternes relative servicekvalitet. Den varierer alt 
afhængigt af antallet af remail-centre og deres placering i 
forhold til den endelige destination. Hvis der således f.eks. 
foretages en remail-forsendelse via Puerto Rico af post fra USA 
til Europa, vil der være tale om dårlig service, sker remail-
forsendelsen derimod via Amsterdam, vil der sikkert være tale 
om en god service. 
Det forhold, at kunder udenfor EF ønsker at få omdelt post 
overalt i EF, er vigtigt: Det kan meget vel være, at de fore­
trækker at lade distributionen i Europa ske fra et sted i 
Europa i stedet for gennem en tjeneste i Nordamerika, som i så 
fald befordrer posten til de enkelte europæiske lande hver for 
sig. 
I alle disse tilfælde foretages der primært en sammenligning 
med det konkurrerende postvæsen, og det bør i den sammenhæng 
tilføjes, at nogle postvæsener er værre end andre, når det 
drejer sig om transittider (i kapitel 4, afsnit 7.2 sammen­
lignes disse forhold hos EF's postvæsener). 
Generelt set gælder det, at et postvæsen skulle kunne komme 
under en privat tjenestes transittider, hvis det har en 
effektiv afsendelsesbehandling. Det fremgår af nogle større 
kunders sammenlignende undersøgelser. I de tilfælde hvor 
postvæsenet imidlertid har en mindre effektiv afsendelses-
behandling, er den private tjeneste ofte overlegen. Det fremgår 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 133 
af, at private tjenester i nogle lande kan sælge deres 
produkter til priser, der er højere end det konkurrerende 
postvæsens, og stadig fastholde en markedsandel. 
Her som for de andre remailing-systemer gælder naturligvis, at 
service er mere end blot transittider. Service omfatter alle de 
aspekter, som kunden lægger mærke til - såsom indsamlings-
fleksibilitet, beregningsmetoder, kreditmuligheder, klage­
behandling, effektivitet ved styring af salgskonti osv. (den 
kunne også omfatte andre supplerende tjenesteydelser, såsom en 
svartjeneste for erhvervslivet - en privat tjeneste har eta­
bleret en service, som dækker visse lande, der ikke er dækket 
af postvæsenernes egen svartjeneste). 
Med hensyn til sådanne aspekter er det på ingen måde klart, at 
postvæsenet er bedre stillet. I nogle tilfælde er postvæsenet 
måske endda helt klart dårligere stillet. Nogle postvæsener 
tilbyder f.eks. ikke kredit, hvilket remail-postvæsener ofte 
gør. En kunde kan således måske kun opnå kredit, hvis han 
benytter sig af en privat tjeneste. Generelt set er der imid­
lertid ingen grund til, at postvæsenet ikke skulle tilbyde 
samme forhold som private tjenester på disse områder - og rent 
faktisk er der da også nogle, som gør det. 
9.2. A-B-B-REMAIL 
Som beskrevet ovenfor vælges A-B-C-remail på grund af forskel­
len mellem omdelingsomkostninger og terminalafgifter. A-B-B-
remail vælges på grund af forskellen mellem de indenlandske 
takster og terminalafgifterne. Omkostningerne i form af termi­
nalafgifter stiger kraftigere ved hvert vægttrin end de fleste 
indenlandske brevtakster. Det opmuntrer private tjenester til 
at indsamle tungere tværnational post og afsende den fra om-
delingslandet. På samme måde kan særtakster for tryksager gøre 
det billigere at afsende sådanne forsendelser indenlands. 
Udviklingen af A-B-B-remail skyldes også ønsket om at yde en 
bedre service. Al post, der går igennem det traditionelle 
internationale brevpostsystem mellem postvæsenerne (inkl. A-B-
C-remail), skal passere igennem mindst to udvekslingskontorer. 
Det er specielle kontorer, som postvæsenerne bruger til afsen­
delse og modtagelse af tværnational post. For at kunne udnytte 
stordriftsfordelene - også i forbindelse med behandling af 
international post - har hvert enkelt postvæsen kun ganske få 
udvekslingskontorer, hvorfor der kan opstå flaskehalse. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 134 
Private tjenester kan derimod afsende A-B-B-remail fra et 
hvilket som helst kontor - et, der er ganske nær ved og har en 
god servicekvalitet. Om de vil, kan de afsende posten til et 
bestemt land fra flere forskellige kontorer og derved forbedre 
transittiderne yderligere. De kan måske også fremskynde 
besørgelsen ved at befordre posten fra afsenderlandet til 
modtagerlandet ved hjælp af egen luftfragttjeneste (hvis de 
allerede råder over en sådan til deres ekspresforsendelser). 
Nogle private tjenester vil måske foretrække selv at omdele al 
tværnational post eller en del heraf, når de har fragtet den 
til et andet land. Denne omdeling kaldes også "city-mailing" og 
blev nævnt i kapitel 3, afsnit 3.9.1. Sådanne omdelingssystemer 
kan meget vel være hurtigere (forsendelserne skal ikke over­
føres fra en tjeneste til en anden) og billigere (forsen­
delserne omdeles hovedsageligt kun i byområder med høj 
befolkningstæthed), men en del af de omdelte breve falder 
ganske givet ind under det lokale postvæsens monopol. 
Når en sådan tjeneste kun foretager omdeling i visse områder og 
indleverer forsendelser med højere omdelingsomkostninger til 
postvæsenet, skummer den reelt fløden ved kun selv at tage sig 
af den overskudsgivende del. Hvad der i øjeblikket måske kun er 
et relativt lille irritationsmoment for postvæsenet, kunne 
blive et stort problem, hvis den indenlandske postbesørgelse 
bliver en tværnational postbesørgelse (som nævnt i kapitel 4, 
afsnit 9). 
En anden variant af A-B-B-remail er indlevering til lokal post­
besørgelse inden for et og samme land. I et sådant system ind­
samler en privat tjeneste posten fra kunderne og sorterer den 
op efter de større byer. Derefter befordres posten til disse 
byer og indleveres hos postvæsenet til omdeling i lokalområdet. 
Baggrunden for dette system er, at servicekvaliteten tenderer 
til at være meget god på lokalt plan, mindre god på regionalt 
plan og endnu mindre god over store afstande. Hvis en sådan 
tjenesteydelse imidlertid skal være konkurrencedygtig på grund 
af enten servicekvalitet eller pris (den må antages at ville 
blive dyrere end postvæsenets traditionelle tjenesteydelse), må 
der være en bred opfattelse af, at postvæsenets servicekvalitet 
er dårlig. Sådanne systemer har fundet bred anvendelse i USA og 
er ifølge annekdoter i vækst i Italien. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 135 
9.3. A-B-A-REMAIL 
Som beskrevet ovenfor medfører "fysisk" A-B-A-remail, at en 
postforsendelse transporteres ud af ét land og indleveres hos 
et andet lands postvæsen til tilbageforsendelse til (og 
omdeling i) førstnævnte land. Hvis man antager,at sidanne 
postforsendelser opfylder kriterierne for at falde ind under 
omdelingslandets monopolområde, er en sådan praksis i modstrid 
med den pågældende monopoltjenestes eksklusive rettigheder. 
En sådan praksis er særlig farlig for postvæsener med høje 
takster, hvis priser let kan underbydes af konkurrencedygtige 
priser, som bygger på et system af gennemsnitsberegnede 
terminalafgifter. Underligt nok eksisterer denne praksis 
fortsat, selv om alle private tjenester og alle remail-
postvæsener afskyr den. 
Der er imidlertid også andre postbevægelser, som har givet 
anledning til lignende kontroverser, men som skal ses i et 
andet lys. Det er ikke usædvanligt, at forlag centraliserer 
trykningen af et blad, der sælges overalt i Europa, på ét sted, 
også selv om det udgives på flere sprog. Hvis bladet derefter 
indleveres til postbesørgelse i det land, hvor det trykkes, bør 
modtagerpostvæsenet behandle det som almindelig tværnational 
post - selvom det ellers kan fremtræde som indenlandsk post i 
omdelingslandet. 
En sådan centralisering af produktionen, som kan omdanne 
indenlandsk post til tværnational post, vil sandsynligvis tage 
til i styrke, efterhånden som kunderne ændrer deres placerings-
og købsstrategier som et resultat af det indre marked. En bank 
vil måske lave alle sine kontoudtog ét bestemt sted (i stedet 
for at lave kontoudtogene i hver enkelt af de lande, som den 
dækker), og så lade alle postforsendelser besørge derfra. På 
samme måde vil en annoncør måske fremstille alle sine direct 
mail-forsendelser på ét bestemt sted og lade dem postbesørge 
derfra. 
Sådanne postforsendelser har måske tidligere været indenlandske 
postforsendelser og derfor været underlagt de indenlandske 
monopoler, hvilket får nogle til at spekulere på, om sådanne 
postbevægelser skal betragtes som en krænkelse af de inden­
landske monopoler, hvis ikke forsendelserne afsendes i omdel-
ingslandet. Det spørgsmål, der melder sig, er kort sagt 
følgende: Skal det fælles marked inden for trykning, 
elektroniske data og annoncering tilpasse sig mulige 
fortolkninger af postregler eller omvendt? 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 136 
Et andet spørgsmil dukker op i forbindelse med de konsekvenser, 
som det fælles marked inden for distribution muligvis får. Et 
eksempel herpå kunne være et reklamebureau, som ønsker at sende 
post til hele Europa, inkl. det land, i hvilket det selv har 
hjemsted. Hvordan skal de forsendelser, som skal omdeles i 
reklamebureauets eget land, behandles, hvis bureauet trykker 
alle forsendelserne lokalt og derefter indgår en distributions­
aftale med et andet lands postvæsen? Falder sådanne post­
forsendelser ind under postvæsenets monopolområde eller ikke? 
10. INVESTERINGER OG TEKNOLOGI 
Investeringer inden for monopolområdet foretages for at forbedre 
serviceniveauet og/eller reducere omkostningerne. Inden for det 
ikke-monopoliserede område er der et yderligere incitament i at 
forsøge at øge eller opretholde en konkurrencefordel og derved 
forbedre fortjenesten; her gennemføres investeringer også med henblik 
på at lancere nye tjenesteydelser, udvide eksisterende net og 
overtage andre firmaer. 
I det følgende behandles de teknologiske behov i postsektorens 
forskellige led. Postvæsenernes (navnlig som leverandører af 
monopoliserede tjenester) og de private virksomeheders 
investeringsperspektiver behandles efter tur. For de sidstes 
vedkommende kræves også en vis undersøgelse af markedstrukturen. 
10.1. TEKNOLOGI 
For alle produktafsnit - breve, pakker og eksprespost - gælder 
det, at indsamlings- og omdelingsfasen, der tilsammen tegner 
sig for den største del af driftsomkostningerne, vanskeligt kan 
mekaniseres. Disse tjenester vil derfor stadig i høj grad være 
præget af manuelt arbejde. 
Bortset herfra er der i postsektoren betydelige forskelle på de 
grundlæggende teknologiske behov i ekspres- og pakkepost­
tjenesten på den ene side og brevtjenesten på den anden. 
Den vigtigste teknologiske investering i brevpostafsnittet er 
investering i automatisk sorteringsmaskineri. Resultatet har 
været blandet, og det er oplagt, at denne teknologi har langt 
mindre betydning end behovet for effektiv driftsledelse. For 
merværditjenester som eksprespost synes den derimod at være en 
væsentlig forudsætning for succes. For tværnational post kan 
teknologisk udstyr komme til at spille en vigtig rolle som 
fremtidigt bidrag til forbedring af den ringe servicekvalitet. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 137 
10.1.1. BEHOV I EKSPRES- OG PAKKEPOSTSEKTOREN 
Ekspres- og pakkeposttjenesterne kræver mere teknologisk 
udstyr, til en vis grad pi grund af deres karakter (for­
sendelserne er større), men mest fordi tjenesteleverandørerne 
er nødt til at skaffe sig konkurrencefordele ved hjælp af 
forskellige faciliteter, som bygger pi teknologi. (Ekspres- og 
pakkepost er ikke monopoliseret.) Hertil hører opsporing og 
lokalisering (tracking and tracing), som pi længere sigt kan 
blive en afgørende faktor for de større virksomheders succes. 
10.1.2. BREVPOST - DEN NATIONALE TJENESTES BEHOV 
For den almindelige indenlandske brevtjeneste er teknologisk 
udstyr derimod langt mindre nødvendigt. Skønt de fleste 
postvæsener har investeret i mekaniseret sorteringsteknologi, 
vil brevpostbesørgelsen stadig være stærkt arbejdskraft-
krævende: personaleomkostningerne tegner sig for 75% af de 
samlede omkostninger, mens investeringerne i mekaniseret udstyr 
svarer til mindre end 1% af indtægterne. Det afspejler den 
kendsgerning, at standardbrevtjenesten ogsi fremover 
fortrinsvis vil bygge pi manuelt arbejde. Vigtigere er 
imidlertid, at investeringerne har haft blandede resultater, 
nir det gælder reduktion af omkostningerne, og ikke mindst nir 
det gælder forbedring af servicekvaliteten. 
Der findes adskillige eksempler pi, at store teknologiske 
investeringer ikke har ført til god kvalitet (det klareste 
kommer fra Italien). Andre eksempler (f.eks. fra Irland) viser, 
at man godt kan have et højt serviceniveau uden den slags 
investeringer. Det tyder pi, at effektiv drift af netværket er 
den vigtigste forudsætning for succes. 
Et yderligere bevis herfor kan hentes i Det Forenede Kongerige, 
hvor postvæsenet, som tidligere har foretaget store inve­
steringer i mekaniske sorteringsanlæg, for nylig har opniet 
betydelige kvalitetsforbedringer næsten uden ekstra mekani-
seringsinvesteringer. 
10.1.3. BREVPOST - DEN TVÆRNATIONALE TJENESTES BEHOV 
I forbindelse med tværnational brevpost kan teknologien bedst 
benyttes til at sikre effektiv vekselvirkning mellem to 
forskellige tjenesteydelsesleverandørers (som regel to post­
væseners) netværk. Det vigtigste behov er her diagnostiske 
værktøjer, hvormed det kan pivises, hvilken servicekvalitet der 
opnis hvor. Hertil ville teknologisk udstyr, der minder om de 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 138 
opsporings- og lokaliseringssystemer, der benyttes af 
eksprespostvirksomhederne, kunne bidrage til at skaffe den 
nødvendige netværksinformation. 
Unipost, der hører under CEPT, har for nylig under European 
Nervous System (ENS) programmet opniet den første godkendelse 
af et pilotprojekt for et informationsnetværk, der skal 
overvige brevpostens bevægelser mellem fem lande. Projektets 
omkostniger er pi 48 mio. ECU fordelt pi to til tre ir. 
For den almindelige indenlandske brevposts vedkommende er der 
kort sagt ingen væsentlige teknologiske behov (selvom mange 
postvæsener måske vil søge at udnytte de teknologiske 
muligheder). 
10.1.4 . FREMTIDIGE ANVENDELSER 
Investering er en cyklisk proces. Uden for den monopoliserede 
sektor vil virksomheder, der endnu ikke har investeret i ny 
teknologi, sandsynligvis gøre det for ikke at blive bagefter. I 
mellemtiden vil de virksomheder, der nu har fiet en kon­
kurrencefordel i kraft af tidligere investeringer, utvivlsomt 
søge at finde omrider, hvor de kan opni nye fordele ved hjælp 
af teknologi, som derpi skal udvikles. 
Inden for det monopoliserede omride, der stir for besørgelsen 
af standardbrevpost, vil den teknologiske udvikling sandsyn­
ligvis ske langsommere. Mange postvæsener synes at befinde sig 
i den sidste fase af en investeringscyklus, hvor de allerede 
har investeret i det automatiseringsudstyr, der pi nuværende 
tidspunkt kan fis til behandling af brevpost. Pi kort eller 
mellemlang sigt vil postvæsenerne kunne opdage, at det bedste 
er at investere i selektiv anvendelse af informationsteknologi, 
som kan modernisere brevpostnettets drift og dermed forbedre 
servicekvaliteten. 
10.2. INVESTERINGER - POSTVÆSENERNE 
Som nævnt foretager monopoltjenester investeringer for at 
reducere omkostningerne eller forbedre servicen. Ved en 
reduktion af omkostningerne bør der lægges forretningsmæssige 
principper til grund, nir forrentningen af kapitalen skal 
vurderes. Man bør i den forbindelse holde sig for øje, at 
omkostningerne (især lønomkostningerne) vil variere betydeligt 
fra land til land. Disse variationer bør påvirke investerings­
beslutningerne. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 139 
Figur 5 illustrerer postvæsenernes gennemsnitlige investeringer 
i irene 1985-1988 (udtrykt som % af omsætningen). Grafen bør 
fortolkes med en vis forsigtighed, idet visse udgifter - f.eks. 
til ansættelse af mere personale - meget vel kan øges med 
henblik pi en forbedring af serviceniveauet, uden at det 
fremtræder som investeringer (de tal, som grafen bygger pi, 
fremgir af bilag 11, afsnit 4). 
Figur 5: Postvæsenernes 
gennemsnitlige investeringer 
investeringer (1985-1988) 
som procent af 
Det bør bemærkes, at der ikke er nogen direkte statistisk 
forbindelse mellem pi den ene side de relative investeringer i 
nævnte periode og pi den anden side kvaliteten af den service, 
der ydes kunderne. Som eksempler til påvisning heraf tjener to 
modsætninger. Italien, som er en af de største investorer, har 
den dirligste servicekvalitet, hvorimod Danmark, som er en af 
de mindste investorer, har den næsthøjeste servicekvalitet i 
EF. 
Der synes pi tilsvarende vis ikke at være nogen forbindelse 
mellem servicekvalitet og investeringer i mekaniserede 
sorteringskontorer (tallene for sidstnævnte fremgir af bilag 
2). Det bør tillige nævnes, at der tilsyneladende ikke er nogen 
forbindelse mellem de foretagne investeringer og omkostninger 
pr. forsendelse (heller ikke selvom forskelle i lønomkostninger 
udelades). 
Alle postvæsener med undtagelse af et enkelt (Irland) har 
tidligere investeret betydelige summer i postnummersystemer 
(postnumre behandles nærmere i bilag 10). Investeringen fandt 
og finder sted i form af postnummerplanlægning, kampagner til 
oplysning af borgerne og opdatering af databaser. For at kunne 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 140 
gennemføre sorteringen ved hjælp af mekaniske sorterings-
systemer var postnummersystemet nødvendigt. Den nyere genera­
tion af maskiner, som foretager en sortering pi grundlag af 
systemer til optisk læsning af bogstaver, vil imidlertid være i 
stand til at læse hele adresser og vil derfor kun bruge 
postnumrene som kontrolmulighed. 
Investeringer i postnummersystemer er selvfølgelig stadig 
værdifulde - bide i kvalitets- og reklamehenseende. Det vil 
derfor være nødvendigt at bibeholde de eksisterende systemer. 
Det forekommer imidlertid ikke nødvendigt at omdanne de 
nuværende systemer til et integreret europæisk system. 
Opbygningen af et mere detaljeret system i de lande, som for 
øjeblikket ikke har et sådant, ville til gengæld gøre det 
muligt for de pågældende postvæsener at stille bedre 
forsorteringsfaciliteter til rådighed for deres kunder. 
Alle posttjenesters væsentligste investering i fremtiden synes 
at blive i netværksstyring og systemer, der letter en sådan 
styring. 
10.3. PRIVATE VIRKSOMHEDERS INVESTERINGER OG MULIGHEDER 
Forestillingen om den ikke-monopoliserede del af postsektoren 
går ud på, at den domineres af nogle få store selskaber, der 
alle har moderselskaber uden for EF. Faktisk er det selskaber 
fra EF, som er i besiddelse af den største del af markedet. 
Desuden er der for nylig blevet solgt aktier i de selskaber, 
der har moderselskaber uden for EF, til grupper, som omfatter 
betydelige EF-interesser. Endvidere er de ny teknikker, de 
store virksomheder har bragt med sig til EF, og de store inve­
steringer, det har krævet at indføre dem, kun til EF's fordel. 
10.3.1. Markedssammensætning 
Mens nogle få af de virksomheder, som ikke er af europæisk 
oprindelse (f.eks. DHL, Federal Express, TNT og UPS), er 
velkendte internationale selskaber, er det en kendsgerning, at 
størstedelen af EF's pakke- og eksprespostmarked ligger i 
hænderne på mindre virksomheder, der næsten alle er af 
europæisk oprindelse. De få selskaber, som nævnes ovenfor, har 
i virkeligheden kun en samlet markedsandel på 23%, hvoraf en 
stor del udgøres af tværnational postbesørgelse. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 141 
10.3.2. Nye teknikker 
Disse store selskaber har leveret effektiv tværnational post­
besørgelse ved at benytte integratorbegrebet pi tværnational 
postbesørgelse i Europa. Begrebet gir ud pi, at en enkelt 
virksomhed selv stir for hele forløbet uden at benytte andre 
virksomheder som underkontrahenter. De har indført lufttrans-
portbaserede netværk, som dækker hele Europa og oprindelig blev 
udviklet af Federal Express i USA. Sporings- og lokalise-
ringsteknologi, der først blev indført af henholdsvis DHL og 
UPS, er nu ved at blive almindelig i Europa. 
Kundeservicefaciliteter pi grundlag af datamater blev især 
udviklet af luftfartsselskaberne, men Federal Express var den 
første virksomhed, der havde held med omfattende anvendelse af 
princippet i den amerikanske postsektor og siges nu at overveje 
lignende investeringer i Europa. Det var ogsi Federal Express, 
der udviklede teknikker, som gør det muligt for eksprespost­
virksomhederne at tilbyde integrerede oplagrings- og 
distributionsfaciliteter. Disse fornyelser har i fællesskab 
været til gavn for det europæiske erhvervsliv, navnlig for den 
tværnationale samhandel. 
10.3.3. Investeringstendenser 
Alle de store selskaber har desuden foretaget betydelige 
investeringer i netværksinfrastruktur. Af hensyn til forret­
ningshemmeligheden er investeringstallene ikke blevet 
offentliggjort, men det menes, at kun ét ud af fire selskaber 
har fortjeneste af investeringerne pi nuværende tidspunkt. 
Nogle af disse investeringer er imidlertid oplagte. F.eks. har 
TNT investeret meget i indkøb af fragtfly fra British 
Aerospace. Sporings- og lokaliseringsteknologi har ogsi medført 
store udgifter. 
Der foretages endvidere store investeringer i Central- og 
Østeuropa for at sikre omfattende ekspresnetværk over hele 
kontinentet. 
10.3.4. Omstrukturering af markedet 
Der har været en lang række overtagelser, siledes at der nu er 
fire vigtige private virksomheder tilbage pi markedet for 
tværnational eksprespost (DHL, Federal Express, TNT og UPS) 
foruden postvæsenerne (de fleste af dem er med i et fælles 
selskab, Unipost). 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 142 
For at reducere den finansielle byrde har nogle selskaber søgt 
investeringer udefra. DHL (Europa) har siledes solgt 58% af 
sine aktier til to luftfartsselskaber (Lufthansa og Japan 
Airlines). TNT Worldwide Express er i færd med at tilslutte sig 
et nyt joint venture, hvoraf 50% ejes af fem postvæsener, her­
iblandt Frankrigs, Tysklands og Nederlandenes postvæsen. 
10.3.5. Fremtidige udviklinger 
Den fremtidige markedsudvikling vil sandsynligvis udsætte de 
private virksomheder, store som smi, for bide muligheder og 
risici. Liberaliseringen af den tværnationale postbesørgelse 
vil ibne en række nye muligheder, hvis de private virksomheder 
kan tilbyde tjenesteydelser, som er bedre end postvæsenernes. 
De øgede muligheder i forbindelse med den formelle liberali­
sering kan imidlertid vise sig at være fi, da dette markeds-
afsnit faktisk allerede er liberaliseret i betydelig grad. 
Pi samme mide vil liberaliseringen af adresserede reklamefor­
sendelser næppe medføre, at de private virksomheder overtager 
store dele af denne post. Det er uklart, om ret mange private 
virksomheder ønsker at foretage de investeringer i universelle 
netværk, som kræves for at kunne konkurrere direkte med 
postvæsenerne. Desuden skulle de private virksomheder 
konkurrere med priser, der som regel nedsættes betydeligt pi 
grund af indhold, mængde og forhindssortering. (Bide nir det 
gælder tværnational post og adresserede reklameforsendelser 
skal der indføres tilstrækkelig kontrol for at beskytte den 
brevpost, som stadig er monopoliseret.) 
Stillet over for disse tilsyneladende begrænsede muligheder kan 
de private virksomheder endda komme ud for, at deres ekspres­
tjenesters tiltrækningskraft gradvis undergraves, fordi 
forskellen pi deres egne præstationer og den almindelige 
brevtjenestes efterhinden bliver mindre. Dette kan ske bide for 
deres indenlandske tjenester og måske især for deres 
tværnationale eksprestjenester. Hvad det sidste angir, vil de 
foranstaltninger, der foreslis i Grønbogen, medføre en 
betydelig forbedring af den almindelige brevtjenestes kvalitet. 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 143 
Kapitel 5: Økonomiske og operationelle aspekter Side 144 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 145 
KAPITEL 6 : SOCIALE ASPEKTER 
1. INDLEDNING 
I dette kapitel behandles postsektorens sociale aspekter ud fra to 
synsvinkler. 
For det første vil sektoren blive betragtet udefra, dvs. fra kundens 
synsvinkel. Som nævnt i kapitel 4 kan kunderne være lige fra store 
foretagender med meget store kommunikationsbehov til enkeltindivider, 
der sender en enkelt meddelelse. Selvom store foretagender giver den 
største mængde forsendelser, gir den her anlagte synsvinkel mere pi 
den individuelle kundes eller den lille virksomheds behov. Man mi 
samtidig holde sig for øje, at alle kunder (men især større kunder) 
har behov, som går ud over de grundlæggende tjenesteydelser. 
For at fuldstændiggøre billedet vil de sociale aspekter dernæst blive 
behandlet indefra, dvs. de beskæftigelsesmæssige aspekter set i 
forhold til posttjenesterne og deres ansatte. 
Det er posttjenesternes opgave at stille tjenesteydelser til rådighed 
for kunderne. De to synsvinkler har derfor samme brændpunkt og bliver 
således to sider af samme sag. Ændringer i samfundet - det være sig 
økonomisk (inkl. konsekvenserne af det indre marked) eller socialt -
påvirker de krav, der stilles til posttjenesterne, f.eks. med hensyn 
til kundernes adgang til tjenesteydelserne, servicekvaliteten eller 
tjenesternes evne til at stille skræddersyede tjenesteydelser til 
rådighed. 
Tjenesterne må tilpasse sig disse behov efterhånden som de ændres. 
Det betyder også, at deres ansatte bør tilpasse sig ændringer i 
efterspørgslen. Samtidig vil den sociale udvikling i forbindelse med 
arbejdsforholdene inden for EF også påvirke den måde, hvorpå 
posttjenesterne fungerer. 
2. KUNDEASPEKTER 
Det er selvfølgelig ikke muligt på omfattende vis at beskrive 
kundernes behov og analysere, i hvilken udstrækning de nuværende 
tjenesteydelser dækker disse behov. To ting er imidlertid sikre: For 
det første kræver kunderne en universel betjening, og for det andet 
har de behov for fleksibilitet fra posttjenestens side. Dette behov 
for fleksibilitet må antages at vokse i fremtiden. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 146 
2.1. DET NUVÆRENDE BEHOV 
Som nævnt i kapitel 4 skal alle landes politik pi postomridet 
sikre, at der ydes en universel service til en pris, som alle 
kan betale. Den universelle service skal desuden være af en 
kvalitet, som kunderne betragter som tilfredsstillende. 
Udover den universelle service er der et behov for særlige 
tjenesteydelser. En langt fra udtømmende liste skulle omfatte 
særlige tjenesteydelser som udskudt omdeling, lørdagsomdeling 
for postordrefirmaer, omdeling til virksomheder før kl. 7.30 pi 
arbejdsdage, særtakster for masseforsendelser, milrettede 
kampagner med adresseløse forsendelser, resultatanalyse ved 
direkte markedsføring (posttjenesten analyserer pi direct mail­
brugerens vegne, hvor effektivt en given reklamekampagne har 
været), databaseleasing, osv. 
2.2. DEN NUVÆRENDE SERVICE 
Selvom det er blevet nævnt, at behovet for at sikre en 
universel service til priser, som alle kan betale, er 
fundamentet for politikken på postområdet, angives det ofte 
ikke eksplicit, hvad denne universelle service betyder for 
adgangen for og til kunderne, dvs., hvor let kunderne skal 
kunne afsende postforsendelser og hvor hyppigt den universelle 
tjeneste bør opsøge omdelingsstederne. 
Termen "adgang" skal altså i denne forbindelse forstås meget 
bredt, idet der dermed refereres til, hvor let kunderne kan få 
oplysninger om postale tjenesteydelser, mere specifikt til, 
hvilke muligheder der er for at købe det til postbesørgelsen 
nødvendige (hvilket for de fleste mennesker er frimærker) og 
derefter afsende forsendelsen. 
Postkontorer (som drives af postvæsenet selv eller i under­
entreprise af en selvstændig tjeneste) er en vigtig kilde til 
informationer om postale tjenesteydelser (kunderne skal 
naturligvis også have mulighed for at indhente oplysninger om 
de forskellige tjenesteydelser telefonisk eller ved skriftlig 
henvendelse). På postkontorerne kan man købe frimærker samt 
indlevere postforsendelser i de dertil indrettede postkasser. 
Der er tillige opsat postkasser på offentlig gade og vej (post 
indsamles også direkte hos større kunder). 
Nogle aspekter ved adgangen til postale tjenesteydelser er 
sammenfattet nedenfor i tabel 1. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 147 
Tabel i: Antallet af postkontorer - postvæsenerne (1989) 
Medlemsstater Antal post­
kontorer 
(Note 1) Antal indbyggere 
pr. postkontor 
i gennemsnit Antal postkontorer 
pr. 100 km2 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 1850 5 330 6.07 
1300 3 939 3.02 
17 500 3 489 7.04 
929 10 728 0.70 
12 985 2 978 2.57 
17 000 3 258 3.10 
2 075 1711 2.95 
14 353 3 987 4.76 
106 3 472 4.08 
2 624 5 550 6.28 
1050 9 881 1.14 
21000 2 704 8.60 
92 772 3 484 4.10 
EF-gennemsnit 
Note 1: Antallet af postkontorer for Irland og Det Forenede 
Kongerige omfatter postkontorer i underentreprise. 
Andre lande menes at have lignende kontorer i 
underentreprise. Hvis disse udelades for Irland og Det 
Forenede Kongerige, vil antallet af kontorer blive 
henholdsvis 124 og 1 500. 
Kilde: Sofres undersøgelse 
Nir der tales om at have adgang til posttjenester, tænkes der 
imidlertid ikke kun pi den universelle service, men ogsi pi 
behovet for en lang række forskellige tjenesteydelser. En 
rimelig let adgang er derfor ogsi vigtig i forbindelse med 
ikke-obligatoriske tjenesteydelser (tjenesteydelser, som en 
given posttjeneste ikke er forpligtet til at præstere 
universelt). 
Sådanne tjenesteydelser kan præsteres enten af postvæsenet 
eller af private tjenester. Det er klart, at disse tjeneste­
ydelsers geografiske spredning vil afhænge af lønsomheden i de 
forskellige områder, og at der derfor vil være færre til 
rådighed i de mindre stærkt befolkede områder. Det er også 
klart, at det vil være mere lønsomt at betjene nogle kunder end 
andre uanset, hvor de bor (denne type kunder er imidlertid 
normalt koncentreret i større byers forretningsområder). 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 148 
2.3. KUNDERNES FREMTIDIGE BEHOV 
Grundlaget for kundernes fremtidige behov vil stadig være en 
universel service af tilstrækkelig høj kvalitet til en pris, 
som alle kan betale. Herudover mi det indrømmes, at ingen 
kender kundernes behov i detaljer. Konsekvensen synes derfor at 
være, at der inden for postområdet bør være mulighed for i så 
stor udstrækning som muligt at vælge frit (samtidig med at den 
universelle service opretholdes), således at posttjenesterne 
kan dække kundernes behov, efterhånden som de opstår. 
På mellemlang og lang sigt forventer kunderne, at tjeneste­
ydelsernes kvalitet øges og priserne reduceres (i hvert fald i 
reelle tal) eller holdes på samme niveau. De vil altså automa­
tisk med tiden stille større krav til det, de betragter som en 
"normal" service. 
Kunderne forventer at blive behandlet mere individuelt. Jo 
større kunderne er, jo mere forventer de, at tjenesteydelserne 
skræddersys efter deres behov. 
Kunderne ønsker at vide, hvilken servicekvalitet de køber -
ikke kun med hensyn til hastighed og pålidelighed, men også med 
hensyn til regelmæssighed. De forventer også, at der er let 
adgang til tjenesteleverandøren (der tænkes her ikke på de 
regelbestemte aspekter af adgangen, men snarere på kundernes 
muligheder for at finde ud af, hvilke tjenesteydelser der bedst 
dækker deres behov, og på, at tjenesteleverandøren skal være 
lydhør, efter at tjenesteydelsen er købt). Kunderne forventer 
en forøgelse af valgmulighederne og regelmæssige fornyelser på 
markedet med henblik på at forbedre serviceniveauet og øge 
valgmu1ighederne. 
Ændringer i samfundet vil medføre ændringer i kommunikations­
mønstret. De nye generationer vil måske f.eks. være mindre 
villige til at skrive breve, men mere villige til at eksperi­
mentere med tekniske kommunikationsformer. De ældres voksende 
andel af den samlede befolkning vil måske øge efterspørgslen 
efter direct mail, livsforsikring og andre finansielle 
tjenesteydelser samt indkøb pr. postordre. 
Demografiske ændringer kan også påvirke postvirksomheden. I de 
fleste lande er bevægelsen fra landdistrikterne mod byområderne 
blevet bragt til standsning, og i nogle lande er den endda 
vendt. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 149 
Den generelle økonomiske udvikling vil pivirke efterspørgslen 
efter postprodukter. De underliggende tendenser i udviklingen 
inden for de forskellige markedssektorer vil imidlertid måske 
være mere markante. Hvis for eksempel postordresektoren skulle 
vokse hurtigere end det økonomiske gennemsnit, vil væksten 
inden for postsektoren givetvis blive påvirket på en bestemt 
måde. 
2.4. EF-DIMENSIONEN 
2.4.1. SOCIALE KRAV PÅ EF-PLAN 
Det, der skal opnås, er en universel service af tilstrækkelig 
høj kvalitet til en pris, som alle kan betale. Hvis dette er et 
EF-mål (og det synes indlysende, at det bør det være), skal det 
nås overalt i EF. Samtidig skal de midler, ved hjælp af hvilke 
dette mål nås, give så megen fleksibilitet som muligt, således 
at alle de særlige tjenesteydelser, som markedet måtte efter­
spørge, også kan stilles til rådighed. 
EF må derfor definere, hvilken universel service det kræver. 
Denne definition skal indeholde de forskellige relevante 
serviceaspekter, især kvalitetaspektet. EF må også oplyse, 
hvorledes dette mål skal nås, og hvilket område, der vil være 
tilbage til de særlige tjenesteydelser. 
2.4.2. SAMHØRIGHED 
Som konkluderet ovenfor er der ikke megen mening i at have en 
universel service, hvis der ikke er tilstrækkelig let adgang 
hertil på hele territoriet. Universel service bliver på samme 
måde et tomt udtryk, hvis der ikke samtidig kommer til at gælde 
visse kvalitetsstandarder overalt i EF. Hvis post, der har 
været en uge undervejs, kun leveres en gang ugentligt til 
postboksene på et postkontor, der ligger 10 km væk, lever 
postbesørgelsen ikke op til den standard for universel service, 
som EF må formodes at kræve. 
EF må derfor sikre, at alle regioner er tilstrækkeligt dækket 
af et universelt servicenet. Rent operationelt vil service­
kvaliteten i landdistrikter uundgåeligt være dårlige end i 
byområder, hvorfor det er vigtigt at sikre, at landdistrikterne 
- eller hele regioner - ikke lider under en urimelig dårlig 
kvalitet. I modsat fald ville de måske blive marginaliseret. 
Som nævnt andetsteds er en god posttjeneste altafgørende for 
erhvervslivets effektivitet, for uden en tjeneste af denne 
karakter kunne den økonomiske vækst i visse af EF's regioner 
blive bremset. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 150 
I kapitel 4 blev spørgsmålet om servicekvalitet i de for­
skellige medlemsstater behandlet, (se f.eks. tabel 12-14 i 
kapitel 4). Det bør imidlertid erindres, at der er tale om 
nationale gennemsnitsresultater. Der er forskel på servicepræ­
stationen i de forskellige områder i det samme land, og nogle 
af disse forskelle kan være store. Det betyder, at i de lande, 
hvis egne præstationer hører til de mindste, kan de områder, 
hvis præstationer er mindst, være yderst fattige. 
Hvordan skal man få bugt med sådanne forhold? Den bedste 
løsning synes at være en forbedring af den måde, hvorpå den 
pågældende tjeneste organiserer sit arbejde. Truslen om, at der 
vil blive foretaget lovgivningsindgreb, hvis servicen ikke 
forbedres, vil virke stimulerende. Det er da også muligt, at 
tjenesten i den region, som er dårligere stillet på grund af en 
meget dårligere postservice, ikke har de - ledelsesmæssige 
eller økonomiske - ressourcer til at foretage de nødvendige 
forbedringer. 
Der bør derfor foretages en vurdering af problemerne i de om­
råder, hvis præstationer er mindst. Resultaterne kunne være en 
yderligere tilskyndelse til de ansvarlige postvæsener til at 
gøre deres yderste for at komme på højde med den gennemsnitlige 
servicepræstation i EF og således forbedre EF's samhørighed. 
BESKÆFTIGELSE 
Postsektoren er arbejdsintensiv. Alt afhængigt af kapitalafkastet er 
det muligt at mekanisere nogle af faserne i postforløbet - især i 
sorteringscentrene. Selv de faser, der er mekaniserede, er ret så 
arbejdsintensive. 
Andre faser kan stort set ikke mekaniseres. Det er de faser, som 
kunden ser, nemlig indsamling og omdeling. Disse to faser udgør 
sandsynligvis omkring 75% af tjenesternes samlede driftsomkostninger 
og er som sådan specielt arbejdsintensive. Som nævnt i kapitel 5 
påvirkes omkostningerne kun i meget begrænset omfang af variationer 
i postmængden. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 151 
3.1. NUVÆRENDE FORHOLD 
Postsektoren er en af de største arbejdsgivere i EF. Tabel 2 
viser beskæftigelsen i de enkelte medlemsstaters postvæsener. 
Tabel 2: Beskæftigelse inden for postvæsenet (1988) 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 
EF I ALT Posttjeneste­
ydelser 
(i tusinde) Finansielle 
tjeneste­
ydelser 
(i tusinde) I alt 
(i tusinde) 
45.2 3.5 48.6 
27.6 2.2 29.8 
313.8 27.0 340.8 
10.2 1.3 11.5 
63.5 4.2 67.7 
269.8 29.5 299.3 
9.7 1.2 10.9 
208.2 25.4 233.6 
1.5 0.1 1.6 
58.9 10.5 69.4 
14.5 1.8 16.3 
184.8 45.5 2303 
1 207.7 152.2 1359.9 
Kilde: Sofres undersøgelse 
Private posttjenester er også vigtige arbejdsgivere i EF. De 
beskæftiger hen ved 350 000 personer inden for EF. Størstedelen 
er ansat i mindre ekspres- og pakketjenester, som kun arbejder 
på det indenlandske marked. De fire største tjenester (DHL, 
Federal Express, TNT og UPS) beskæftiger henved 87 000 personer 
inden for EF, hvoraf mange er beskæftiget med tværnational 
virksomhed. 
Den samlede beskæftigelse inden for postsektoren udgør henved 
1% af hele EF* s arbejdsstyrke. Ca. 70% af postvæsenernes 
samlede omkostninger er lønomkostninger. Denne procentsats er 
noget mindre for private tjenester, men stadig meget høj. 
Produktiviteten hos de ansatte i både offentlige og private 
tjenester stiger med en forøgelse af postmængden (antallet af 
ansatte hos postvæsenet var f.eks. det samme i de fire år op 
til 1989, mens postmængden steg med henved 13% i gennemsnit). 
Samtidig har en øget fleksibilitet skabt virksomheder, som har 
tilpasset sig kundernes behov bedre. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 152 
Der synes imidlertid at være betydelige forskelle i de 
almindelige beskæftigelsesforhold. For postvæsenernes 
vedkommende har der hidtil været en tendens til at lægge vægt 
pi det, der normalt betragtes som de sociale fordele ved at 
arbejde i den offentlige sektor - f.eks. fuldtidsbeskæftigelse 
og jobsikkerhed. Lønniveauet ligger oftest over gennemsnittet 
for industrisektoren. Sammenlignet hermed gør private tjenester 
normalt i større udstrækning brug af deltidsbeskæftigede. De 
forventer normalt ogsi en større udskiftning i personalet. 
Disse arbejdsgiverholdninger er enten en reaktion pi eller 
irsagen til de forskellige holdninger til færdighedsniveauer 
inden for arbejdet. Det er normalt sidan, at der i postvæsenets 
stillinger stilles større krav til færdighederne og forventes 
et større engagement hos den ansatte. De private tjenester har 
ganske vist højt specialiseret teknisk personale, men bruger i 
meget stor udstrækning ufaglært - men pålidelig - arbejdskraft, 
som kan uddannes hurtigt. 
Private tjenester mener som regel, at de ansatte i postvæsenet 
er overbeskyttede. Postvæsenet (og frem for alt de 
fagforeninger, som repræsenterer de ansatte) mener derimod som 
regel, at størstedelen af de private tjenester giver deres 
ansatte mindst mulig tryghed (med hensyn til de almindelige 
arbejdsforhold, pensioner, sygesikring, forfremmelsesmulig-
heder osv.). 
I en vis udstrækning er begge typer tjenesters 
beskæftigelsespolitik en reaktion på de forskellige 
omstændigheder, der gør sig gældende. Begge typer tjenester vil 
i fremtiden imidlertid nok foretrække at nærme sig hinanden 
(mens de stadig vil føre en forskelligartet politik i den ud­
strækning, det er nødvendigt). 
3.2. ARBEJDSKRAFTEFTERSPØRGSEL 
De seneste erfaringer har vist, at voksende postmængder har 
medført en generel beskæftigelsesstigning i sektoren, selvom 
produktiviteten er steget. 
Det er vanskeligt at sige noget om de fremtidige tendenser for 
beskæftigelsen i postsektoren. Der er en almindelig tendens 
til, at postmængderne vokser. Samtidig vil de enkelte post­
virksomheder, uanset udviklingen på EF-plan, være tilbøjelige 
til at søge produktivitetsforbedringer. Over for en langtids­
tendens for postmængdens vækst på 6% om året, kan beskæf­
tigelsen således forventes at vokse med måske 2-3% om året 
(forskellen skyldes øget produktivitet). 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 153 
Med til dette generelle billede af stabil eller voksende be­
skæftigelse hører, at forholdet mellem de offentlige og private 
ansatte sandsynligvis vil ændre sig. En del af baggrunden for 
denne forskydning er den igangværende liberalisering, der dels 
skyldes lovgivning, dels den hastigere vækst i den ikke-
monopoliserede sektor. 
Lovgivning om indførelse af liberaliseringsforanstaltninger får 
ikke sin maksimale virkning lige med det samme. Postvæsenerne 
har derfor tid til at foretage de justeringer, sådanne for­
anstaltninger kræver. Det kan her være nyttigt at betragte det 
britiske postvæsen, der vist har længere erfaring med konkur­
rence end de fleste andre. Skønt liberaliseringen har medført 
øget konkurrence i de sidste 5 år, er antallet af ansatte 
faktisk vokset med 10% i samme tidsrum, selv om produktivi­
teten er steget med 15% pr. ansat. Det spanske postvæsen har 
været stillet over for en langt mere radikal liberalisering 
(monopolet på lokal postombæring blev ophævet), men opretholder 
stadig en universel tjeneste. 
De private virksomheder bliver nødt til at oprette nye net 
(eller udvide de bestående) for at kunne udnytte 
liberaliseringens fordele. Til at begynde med vil disse net 
ikke indebære samme stordriftsfordele som postvæsenernes. 
Resultatet bliver, at de sandsynligvis faktisk vil øge 
beskæftigelsen i postsektoren. (Det vil også ske, selvom 
postmængden mod alle forventninger ikke skulle stige.) 
Skønt den samlede beskæftigelse i postsektoren, ikke mindst hos 
postvæsenerne, således nok vil forblive stabil, vil sektorens 
udvikling dog medføre en række vanskeligheder. Der vil 
naturligvis blive brug for en række nye færdigheder, mens andre 
traditionelle færdigheder bliver mindre nødvendige. Da arbejds­
giverne formentlig foretrækker at beholde det nuværende 
personale til de nye opgaver, vil der blive lagt særlig vægt på 
effektiv uddannelse. 
3.3. UDVIKLING I PERSONALEPOLITIK OG ARBEJDSFORHOLD 
Demografi 
Mange lande oplever nu en nulvækst i befolkningen, hvormed de 
ældre kommer til at udgøre en stadig større andel af 
befolkningen og de unge en stadig mindre. Det er særligt 
betydningsfuldt for posttjenesterne, som normalt rekrutterer 
et stort antal unge ufaglærte eller delvis faglærte med­
arbejdere. Det har i flere medlemsstater ikke været særligt 
vanskeligt hidtil, idet arbejdsløsheden har været meget høj -
arbejdsløsheden i EF var i 1991 9,5%. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 154 
Konkurrence om arbejdskraften 
I fremtiden vil postvæsenet imidlertid få mere konkurrence fra 
deres traditionelle rivaler, når det drejer sig om denne type 
arbejdskraft. De vil tillige kunne konstatere, at andre 
virksomheder (især på kontorområdet) vil begynde at rekruttere 
i stor målestok fra denne del af arbejdsmarkedet for selv at 
uddanne de nyansatte (tidligere har de nok være mere til­
bøjelige til at rekruttere et personale, som allerede var 
delvis uddannet). 
Det kan få betydelige konsekvenser for posttjenesterne. Man kan 
endda udmærket forestille sig, at den universelle service - som 
har været nævnt som EF's vigtigste programpunkt på postområdet 
- vil blive truet i visse regioner, hvis der ikke findes en 
løsning. 
Omkostningsudviklingen 
Den mest indlysende måde, hvorpå en arbejdsgiver kan gøre sig 
mere attraktiv, når udbuddet af arbejdskraft falder, er ved at 
sætte lønnen i vejret. Da lønomkostningerne imidlertid udgør en 
betydelig del af posttjenesternes samlede omkostninger, kan det 
være meget vanskeligt at gøre noget sådant. Tjenesterne ville i 
givet fald ikke bryde sig om at sætte de reelle priser op, idet 
de så kunne risikere at modvirke en vækst i postmængden og 
således komme ind i en ond cirkel. 
Det står ikke klart, hvor mange muligheder posttjenesterne har 
for at gøre sig mere kapitalintensive (og mindre arbejds­
intensive) . De vil måske investere kraftigt i nyt udstyr, hvis 
det antages at give et rimeligt kapitalafkast eller en 
kvalitetsforbedring. Som allerede nævnt vil de dyreste faser, 
nemlig indsamling og omdeling, imidlertid fortsat være arbejds­
intensive. Postsektoren er af operationelle årsager nødven­
digvis mindre kapitalintensiv end mange andre virksomheder 
inden for servicesektoren. 
Vægten ændres 
Problemerne med udbuddet af arbejdskraft vil også gøre det 
vigtigere at holde på personalet. I den forbindelse vil lønnen 
være vigtig, men også andre faktorer spiller ind - som f.eks. 
uddannelse, jobfornyelse, forfremmelsesmuligheder og intern 
kommunikation. 
Den samlede beskæftigelse forventes i det mindste at være 
stabil. Der kan imidlertid ske visse skift i dette generelle 
billede. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 155 
For det første vil der sandsynligvis blive stillet større krav 
om færdigheder. For det andet vil nogle arbejdsopgaver miske 
overgi fra postvæsenet til kunderne/partnerne (som f.eks. 
postbehandlende samarbejdspartnere). I andre tilfælde vil 
antallet af stillinger miske blive reduceret i postafdelingerne 
hos de enkelte posttjenesters kunder, efterhinden som post­
tjenesterne overtager nogle af de opgaver, som kunden 
tidligere selv udførte. For det tredje ønsker alle tjenester 
at sikre en optimal udnyttelse af deres ressourcer og dermed en 
maksimering af effektiviteten. 
Det mi antages, at beskæftigelsen hos de private tjenester som 
f.eks. kurér-tjenester og pakkeposttjenester vil stige, miske 
delvis på bekostning af beskæftigelsen i postvæsenet. Men nu 
som tidligere vil mange af de nye job hos de private tjenester 
skabe yderligere beskæftigelse i sektoren. Disse nye 
beskæftigelsesmuligheder vil især være et resultat af, at 
posttjenesterne finder nye nicher på markedet. 
Posttjenester: den økonomiske sammenhæng 
Det kan være lærerigt at sammenligne et postvæsen i en 
medlemsstat med en relativ høj bruttofaktorindkomst pr. ind­
bygger og en meget stor postmængde med et postvæsen i en anden 
medlemsstat, som i disse henseender ikke er så heldigt stillet. 
Udelukkende for illustrationens skyld sammenlignes en række 
centrale statistiske tal for Grækenland og Nederlandene i 
tabellen nedenfor. 
Tabel 3: Illustrerende sammenligning mellem to postvæsener 
Parametre Enheder Grækenland Nederlandene 
Eksterne økonomiske faktorer 
Bruttofaktorindkomsten pr. 
indbygger 
Postmængde pr. indbygger 
Personalestatistik 
Indtægter pr. ansat 
Postmængde pr. ansat 
Postvæsenets net 
Mekaniserede sorterings-
kontorer 
Automatiserede postkontorer EF-indeks 
Forsendelser 
ECU 
Forsendelser 38 100 
47 409 
8 722 29 202 
40.5 100.7 
0% 100% 
0% 99% 
Kilde: EF-Kommissionens analyse 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 156 
De hidtidige erfaringer (se kapitel 5, afsnit 10) viser ikke 
nogen forbindelse mellem investeringer og forbedring af 
servicekvaliteten. Anlægsinvesteringer vil imidlertid normalt 
øge den pågældende organisations fleksibilitet. Der er tale om 
en kvantitativ fleksibilitet, idet det vil blive lettere at 
reagere på en forøgelse af postmængden. Den vil dog også være 
kvalitativ, idet det vil blive lettere at tilbyde kunderne 
flere muligheder. Disse muligheder kunne omfatte rabatter på 
postforsendelser, hvor modtageradressen kan læses optisk, 
muligheden for at give kunden oplysninger om, hvor langt hans 
postforsendelser er nået (ved hjælp af opsporings- og 
lokaliseringsteknik), konvolutering og andet firmainternt 
postarbejde. 
Servicesektoren vil naturligvis afspejle de økonomiske forhold 
i samfundet. Man bør imidlertid holde sig for øje, at sund­
hedstilstanden i servicesektorens offentlige virksomheder kan 
påvirke de økonomiske omgivelser. Lande med en stor økonomi er 
normalt med til at skabe en sund servicesektor, og en sund 
servicesektor vil hjælpe med til at skabe den effektivitet, som 
er en forudsætning for en generel økonomisk vækst. 
Hvis der i et givet samfund forekommer udækkede servicebehov, 
vil man søge alternative muligheder. Inden for postsektoren er 
det eksempelvis tydeligt, at kunderne i USA og Italien ikke er 
særlig tilfredse med deres nationale offentlige postvæsen, 
hvilket således har bidraget til en kraftig vækst i de alter­
native posttjenester (de tjenester, der indirekte konkurrerer 
hermed). 
Disse tilsyneladende ydre aspekter har store konsekvenser for 
de ansatte i såvel offentlige som private posttjenester. De 
skal således kunne tilpasse sig ændrede forhold og være villige 
til at lade sig uddanne påny. En højere grad af mekanisering 
vil også ændre postarbejdernes arbejdsmiljø. 
Balancen mellem omkostninger og kvalitet 
Noget af det vigtigste for en posttjeneste er naturligvis at 
reducere omkostningerne mest muligt og samtidig holde samme 
kvalitetsniveau. Man må her specielt se på, hvor stor et 
ledelses- og administrationspersonale, der er behov for. 
Ved gennemførelsen af store omkostningsbesparelser vil post­
væsenet nok ikke anse det for rimeligt at reducere de samlede 
operationelle udgifter (idet postmængden forventes fortsat at 
vokse). De vil måske snarere se på administrationsudgifterne. 
Af tabel 3 fremgår, hvor forskelligt de enkelte postvæseners 
samlede personale fordeler sig på de enkelte personalegrupper. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 157 
Tabel 4: Postvæsener: 
postområdet procentvis fordeling af personalet på 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 
EF-gennemsnit Postbude Administrativt 
personale 
% Ledere 
60.8 28.5 10.7 
41.7 40.9 17.4 
59.3 30.0 10.7 
65.6 28.3 6.1 
72.2 26.3 1.5 
54.5 41.5 4.0 
42.0 31.4 26.6 
66.6 30.0 3.4 
80.4 9.5 10.1 
81.0 17.2 1.2 
60.1 363 3.6 
79.8 11.2 9.0 
64.3 28.9 6.8 
_ J * —— 
Kilde: Sofres undersøgelse 
At dømme ud fra tabellen mi der klart lægges forskellige 
kriterier til grund ved definitionen af administrativt 
personale. Det skal imidlertid understreges, at hele personalet 
lige fra generaldirektøren til det postbud, der omdeler posten 
(og selvfølgelig alt personale pi de mellemliggende ledelses-
og administrationsniveauer), skal inddrages, nir man skal se pi 
kvalitet og produktivitet. Alle ansatte skal yde et vigtigt 
bidrag i processen. 
Tekniske ændringer 
Tekniske ændringer har i det sidste irti været en af de 
væsentligste irsager til organisatoriske ændringer savel inden 
for postvæsenet som i private virksomheder. Konsekvensen har 
været, at der har kunnet tilbydes andre eller ændrede tjeneste­
ydelser samtidig med, at der har været lagt større vægt pi 
personalets færdigheder. 
Denne udvikling i retning af flere færdigheder er delvis en 
reaktion pi kundernes behov - for produktivitetsforbedrende 
tjenester og tjenester med værditilvækst. Som konkrete 
eksempler kunne nævnes det skærmarbejde, som mere og mere 
vinder indpas ved postkontorernes skranker, eller brugen af 
opsporings- og lokaliseringssystemer. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 158 
I bredere forstand skal personale have et vist kendskab til 
markedsføring, og skrankepersonalet skal være fuldt fortroligt 
med den lange (og sandsynligvis mere komplekse) række af 
tjenesteydelser, som skal dække nye kundebehov. 
I fremtiden kan behovet for flere færdigheder ogsi være en 
reaktion på et strategisk ønske om at gøre tjenesterne mere 
fleksible. Dette ønske om fleksibilitet kan meget vel gøre 
tjenesterne mere kapitalintensive (inden for de praktiske 
grænser, som aktiviteten som sådan skaber). 
3.4. ERHVERVSUDDANNELSE 
Flere af de udviklingstendenser, som er nævnt ovenfor - især 
behovet for mere og ny viden om markedsføringsforhold og 
tekniske forhold - vil medføre, at der lægges endnu større 
vægt på erhvervsuddannelse. Der vil sandsynligvis blive tale 
om flere former for erhvervsuddannelse: 
Kundeorienteret erhvervsuddannelse 
I de senere år er der sket betydelige ændringer inden for 
postsektoren. I fremtiden, hvor der vil finde en mere 
indirekte konkurrence sted (f.eks. fra telekommunikations­
området), vil ændringerne sandsynligvis tage fart. Kundernes 
forventninger vil ændre sig hurtigt, og de vil kræve, at 
tjenesterne reagerer hurtigere på deres behov, efterhånden som 
de opstår. 
Hvis personalet derfor skal være helt og holdent kunde­
orienteret, må det nødvendigvis være fleksibelt. En sådan 
fleksibilitet er ikke let at opnå. Her vil uddannelsen af 
personalet samt en effektiv intern kommunikation være 
afgørende. 
Erhvervsuddannelse i forbindelse med nyt maskinel 
Det står klart, at postvirksomhed teknisk set vil blive mere 
kompliceret. Det vil ikke alene være meget vigtigt at lære at 
bruge nyt maskinel, men også at lære at udnytte personalet mere 
effektivt ved hjælp af moderne arbejdsmetoder. 
Erhvervsuddannelse i forbindelse med nye tjenester 
Det afhænger af det pågældende personales færdigheder, om nye 
tjenesteydelser bliver en succes . Den elektroniske post er et 
eksempel på, at nye tjenesteydelser vil kræve færdigheder, som 
ligger langt fra de traditionelle færdigheder på postområdet. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 159 
Ændringer i ledelsen 
Der vil sandsynligvis blive lagt større vægt pi ændringer i 
ledelsen, især i forbindelse med specialiseringer (f.eks. det 
operationelle omride, finansiering, markedsføring eller 
personaleomridet). Ledelsens vigtigste egenskab vil måske være 
dens evne til at styre ændringer. 
UDFORDRINGEN 
EF skal altså sikre, at der er en tilstrækkelig god service overalt, 
dvs. i alle områder af EF. Derudover bør der være en så omfattende 
handlefrihed som muligt, siledes at kundernes mindste ønsker kan 
blive opfyldt. 
Det har konsekvenser for alle dem, der har noget at gøre med 
tjenesteydelser inden for postsektoren, dvs. de regulerende 
myndigheder, tjenesterne og deres personale samt EF. Kommissionen 
vil i grønbogen ikke fremsætte specifikke forslag vedrørende 
beskæftigelsesaspekterne, men har dog oprettet et ridgivende udvalg, 
Comité Paritaire, hvorigennem repræsentanter for arbejdsgivere og 
arbejdstagere løbende kan fremsætte deres holdninger til de mulige 
konsekvenser af EF's politik pi postomridet. 
Med hensyn til kundeaspekterne rejser de sociale behov samt markedets 
krav en række spørgsmil om, hvordan forholdene skal reguleres: 
Hvilken form for universel service er pikrævet, og hvordan skal man 
under hensyntagen til de sociale behov og markedets krav garantere 
en sidan og samtidig sikre størst mulig fleksibilitet? Der skal også 
ses nærmere på spørgsmålet om EF-samhørigheden, herunder nødvendigvis 
også, om det er nødvendigt at investere EF-midler på området for at 
forbedre servicen i regioner, der på nuværende tidspunkt er 
forfordelt på grund af postale tjenesteydelser af ringe kvalitet. 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 160 
Kapitel 6: Sociale aspekter Side 161 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 162 
Problemer og udfordringer 
KAPITEL 7 : DEN NUVÆRENDE SITUATION: 
PROBLEMER OG UDFORDRINGER 
1. INDLEDNING 
Dette kapitel forsøger først at give en oversigt over de problemer, 
den nuværende situation indebærer. Hertil anlægges forskellige 
synsvinkler, som benyttes i denne rækkefølge: Kundens, virksomhedens 
og myndighedernes. Undersøgelsen vil, nir den skal pivise de proble­
mer, der skal tages op, koncentrere sig om forskellene mellem 
medlemsstaterne. Det bør imidlertid hele tiden huskes, at der allere­
de er visse fælles punkter, som giver EF's postsektor sammenhæng. 
Blandt de vigtigste er, at alle medlemsstater tilslutter sig den po-
lkitik, at der over hele EF bør være en universel tjeneste af til­
strækkelig kvalitet og til priser, som er overkommelige for alle. 
(Samtidig vil undersøgelsen vise, at der er stor forskel pi, hvorle­
des denne politik udføres pi nuværende tidspunkt.) 
Virkningerne af 1992 og det indre marked stilles derpi op over for 
denne undersøgelses resultater. Dernæst behandles muligheden for at 
vælge status quo ved at undersøge, hvad der vil ske, hvis der ikke 
gøres noget for at ændre den nuværende situation. Endelig betragtes 
det hele fra Fællesskabets synsvinkel. 
Eventuelle løsninger pi de forskellige problemer behandles i næste 
kapitel sammen med følgerne af de vilkir, postsektoren sandsynligvis 
kommer til at arbejde under. 
2. KUNDENS SYNSVINKEL 
Det bedste indtryk af de problemer, kunderne kan komme ud for under 
de nuværende forhold, fis ved at tage en person, der ønsker at sende 
post til forskellige steder i EF-landene, som eksempel. 
Ved hjælp af denne persons synsvinkel kan der foretages en 
sammenligning mellem de forskellige medlemsstaters tjenesteydelser. 
(Meningen er især at sammenligne de indenlandske tjenesteydelser. De 
tværnationale tjenesteydelser fir stadig større betydning, men tegner 
sig for øjeblikket kun for ca. 10% af sektorens omsætning.) 
2.1. DEFINITIONER 
Definitionerne pi de forskellige postforsendelser varierer -
der findes ikke nogen EF-definition pi et standardbrev. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 163 
Problemer og udfordringer 
Nogle medlemsstater opdeler deres post i breve og tryksager, 
andre i A- og B-post. (I begge tilfælde foruden opdeling i 
pakker og eksprespost.) 
I de fleste medlemsstater defineres grænserne ved hjælp af 
vægtkriteriet, i andre benyttes værdikriteriet og i atter andre 
begge dele. Den faktiske anvendelse af de enkelte kriterier kan 
variere: siledes varierer anvendelsen af vægtkriteriet mellem 
500 g og 2 kg. 
Hvis kunden skal sende en pakke (en forsendelse, som indeholder 
varer), har han mulighed for at vælge, i den udstrækning, 
markedet uden for den monopoliserede sektor tillader det. Den 
maksimale vægt pi den pakke, han kan sende til samtlige 
adresser, varierer imidlertid. 
I alle medlemsstaterne omfatter muligheden for at vælge, 
hvorledes en pakke skal sendes, ogsi muligheden for at sende 
den som brevpakke (inden for den maksimalvægt, brevtjenesten 
tillader). En forsendelse, som ikke omfattes af monopol, kan 
siledes sendes af en monopolindehaver. 
Hvad eksprespost angir, vil kunden opdage, at den er post­
væsenets monopol i tre medlemsstater. I seks andre, hvor de 
tjenesteydelser, som ikke omfattes af monopol, ikke er klart 
afgrænsede, kan det være uklart, om en bestemt forsendelse 
omfattes af monopolet eller ikke. 
Medlemsstaterne har ikke nogen bestemt holdning, nir det gælder 
regler for nye tjenester i postsektoren. Der bliver muligvis 
behov for en ny fremgangsmide i forbindelse med hybride 
tjenesteydelser som f.eks. postvæsenets elektroniske post. 
2.2. ADGANG 
Betingelserne for kundernes adgang til at benytte post­
tjenesterne ligger pi to planer. Pi regel- eller forskrifts-
planet er det et spørgsmil om de pigældende medlemsstaters 
postlovgivning. Pi det driftsmæssige plan bestemmer de enkelte 
postvæsener selv, pi hvilke betingelser kunderne kan afsende 
deres post. 
2.2.1. REGLER OG FORSKRIFTER 
Det er forskelligt fra den ene medlemsstat til den anden, om 
private firmaer mi optræde som mellemled mellem kunden og 
postvæsenet. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 164 
Problemer og udfordringer 
Næsten alle medlemsstaterne hævder, at tværnational post (i 
eller uden for EF) omfattes af postvæsenets monopol, selv om de 
fleste myndigheder og/eller postvæsener har valgt ikke at 
hindhæve dette monopol eller ikke har gjort det effektivt. 
Alle medlemsstaterne er i besiddelse af en universel tjeneste. 
Der er visse forskelle med hensyn til tjenesteydelser, der 
letter postbesørgelsen, f.eks. frimærkesalg. Indsamlings-
faciliteter i form af postkasser og antal indsamlinger er ogsi 
varierende. Forskellene er færre, når det gælder udlevering. 
Alle postvæsener i EF omdeler post fem eller seks dage om ugen, 
og nogle har endda mere end én ombæring om dagen, i det mindste 
i nogle omrider. 
2.2.2. FORSENDELSESBETINGELSER 
Kunden vil sandsynligvis blive forvirret over de mange for­
skellige forsendelsesregler, der benyttes. Navnlig reglerne for 
tryksager kan være forskellige, f.eks. nir det drejer sig om 
kriterierne for klassificering som avis (og dermed kriterierne 
for at opni takstfordele). 
Forskellige forsendelsesbetingelser kan (vilkårligt eller 
uvilkårligt) virke som en hindring for adgangen til at benytte 
postsystemet. Fra kundens synspunkt er sidanne hindringer noget 
relativt: hvis et postvæsen tilbyder færre faciliteteter end et 
andet, vil det forekomme restriktivt i sammenligning hermed. 
Dette kan fordreje markedet og fi nogle kunder til at sende 
deres post til (eller via) nogle lande, men ikke til andre. 
2.3. TJENESTEYDELSE 
Kunderne søger naturligvis en kombination af servicekvalitet, 
pris og udbud. Inden for de monopoliserede tjenester er der for 
øjeblikket store variationer. 
2.3.1. PRÆSTATION 
Den betjening, kunderne fir, varierer fra det ene postvæsen til 
det andet. Et postvæsen kan notere en præstation pi 99% for 
indenlandsk post, et andet 15%. For tværnational post fore­
ligger der ingen tal (selv om postvæsenerne ogsi her foretager 
milinger af interne hensyn). 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 165 
Problemer og udfordringer 
2.3.2. MÅLESYSTEMER 
Kunden vil konstatere, at næsten alle postvæsener har erklærede 
(men ikke obligatoriske) milsætninger for indenlandsk post, men 
ikke for tværnational post eller EF-post. MiIsætningerne for 
indenlandsk post drejer sig om transporthastighed, men ikke om 
andre kvalitetsaspekter. 
Af de forskellige systemer, der benyttes til miling af 
præstationer, er miling af hele forløbet fra afsender til 
modtager den mest relevante, fordi den svarer til kundens 
erfaringer. Undersøgelser af hele forløbet har til en vis grad 
vist, at de andre milesystemer, som postvæsenet har benyttet, 
har haft tendens til at overvurdere den faktiske præstation. 
Kunderne har muligvis større tillid til uafhængige milinger. 
2.4. TAKSTER 
Kunden vil konstatere, at grundtaksterne for et indenlandsk 
brev pi 20 g varierer fra 0,15 ECU til 0,50 ECU. Miske vil han 
ikke finde det særlig overraskende, da de laveste takster 
findes i de lande, hvor leveomkostningerne er lavest. 
Det kan imidlertid være vanskeligere for ham at forsti pris­
variationerne uden for grundtaksten. Navnlig kan de forskellige 
takstfordele i nogle tilfælde øge prisforskellene og i andre 
gøre dem uventet smi (si et land med høje leveomkostninger 
bliver billigere end et, hvor de traditionelt er lave). 
2.5. KUNDENS TILFREDSHED 
Pi baggrund af denne uensartethed er det klart, at en kunde, 
som skal sende post til adressater i alle EF-landene, næppe vil 
finde den nuværende situation særlig tilfredsstillende. Det 
betyder dog ikke, at kunderne overalt er utilfredse med 
posttjenestens kvalitet. 
Tilfredsheden afhænger af, hvorledes kunderne definerer 
kvalitet, og af, om posttjenesterne i den offentlige eller 
private sektor kan levere den kvalitet, kunderne ønsker. Til­
fredsheden vil sandsynligvis variere efter kundens hjemsted. 
Desuden afhænger den af, hvor meget postvæsenet gør for at 
vejlede kunderne i brugen af de forskellige tjenesteydelser. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 166 
Problemer og udfordringer 
Kundernes brug af de forskellige posttjenester vil naturligvis 
afhænge af, hvor effektivt kunderne mener, disse tjenester 
opfylder deres krav. Erfaringerne med en tjeneste giver kort 
sagt visse forventninger til den, og dette vil i sig selv 
diktere brugen af den. Disse erfaringer og forventninger er 
forskellige fra den ene medlemsstat til den anden og kan endda 
variere mellem EF's forskellige regioner. 
En kunde, som bor i en medlemsstat, hvor postvæsenet er 99% 
pilideligt (se pkt. 2.3.1), kan udmærket betro et vigtigt 
forretningsbrev til almindelig postbesørgelse. En kunde, som 
bor i en medlemsstat, hvor pilideligheden kun er 15%, vil næppe 
gøre det. 
Forskellige forventninger fører siledes til forskellige brugs­
mønstre og dermed til forskellige opfattelser af, hvad post­
tjenesterne skal benyttes til. Ogsi konkurrence (navnlig in­
direkte konkurrence) kan føre til ændring af disse opfattelser. 
2.5.1 . TVÆRNATIONALE TJENESTEYDELSER 
Kunder, som har tværnationale forsendelsesbehov, vil næppe 
finde de tjenester, som søger at opfylde disse behov, særlig 
tilfredsstillende. 
Det skyldes dels, at det er vanskeligt at have med flere 
postvæsener at gøre - hvis kunden vælger denne løsning for at 
fi sine forsendelser leveret til modtagere i forskellige 
medlemsstater, som betjenes af de pigældende postvæsener. Det 
skyldes desuden til en vis grad, at ekspeditionen af sidan post 
er af ringe kvalitet (hvad der er skadeligt for Fællesmarkedets 
idé) . 
2.5.2. HOLDNING TIL KONKURRENCE 
Hvis kunden føler, at hans rimelige forventninger til post­
besørgelsen aldrig opfyldes, vil han foretrække, at der ind­
føres konkurrence, eller at konkurrencen skærpes. Dog vil han 
næppe bifalde, at der gøres noget, som kan bringe den univer­
selle tjeneste i fare. 
Kunderne har adgang til at benytte eksprespost (som i de fleste 
medlemsstater er underkastet fri konkurrence) i de fleste af 
EF's regioner. De foretrækker muligvis at benytte denne for­
sendelsesform, nir de har særlige behov, som ikke opfyldes af 
en i øvrigt effektiv standardposttjeneste. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 167 
Problemer og udfordringer 
Andre steder vil de imidlertid give sig til at benytte en sidan 
tjeneste, hvis standardbrevtjenesten ikke er god nok til at 
tilfredsstille almindelige forsendelsesbehov. I sidanne 
tilfælde vil ekspresforsendelsesfirmaerne sandsynligvis kunne 
tage højere priser, fordi standardbrevtjenesterne ikke er i 
stand til at konkurrere. 
2.5.3. ÆNDRINGER I KUNDERNES FORVENTNINGER 
Kundernes forventninger er altid tilbøjelige til at stige. Der 
er desuden sandsynlighed for, at de i stadig større grad bliver 
individualiserede. I det store og hele vil sidanne "forander­
lige" forventninger sikkert kunne opfyldes langt bedre, hvis 
den størst mulige konkurrence tillades (dog siledes, at 
universel tjeneste bevares). At dette ikke for øjeblikket er 
tilfældet, kan være kilde til en vis frustration hos mange 
kunder. 
3. VIRKSOMHEDERNES SYNSPUNKT 
Det følgende drejer sig om postvæsenernes stilling som monopol­
indehavere over for de problemer, de nu vil blive nødt til at 
beskæftige sig med. 
3.1. RETSSTILLING 
Det er ikke klart, at det i højere grad er medlemsstaterne end 
postvæsenerne, der indgir aftaler inden for UPU, selv nir 
aftalerne har lovgyldighed. 
Det bør nævnes, at UPU's beslutninger (og miske også CEPT's 
henstillinger) kan komme i modstrid med Rom-Traktaten. 
3.2. ADGANG 
Det skulle ikke være noget større problem at foretage visse 
ændringer og forenklinger, som gør adgangsbetingelserne i EF 
mere ensartede - i det mindste når det gælder standard­
tjenesterne. Mere vidtrækkende harmoniseringsforsøg kan 
imidlertid møde modstand fra postvæsenerne og forbrugerne, 
medmindre der er tale om klare fordele for begge parter. 
Blandt eksemplerne kunne være forsøg på at indføre en standard, 
så alle EF's postvæsener opdeler posten i enten LC/AO eller i 
A- og B-post - i stedet for at nogle benytter den ene og andre 
den anden klassificeringsform. Et andet eksempel kunne være at 
indføre obligatoriske standardstørrelser for breve i standar­
diserede vægtklasser. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 168 
Problemer og udfordringer 
Et andet omride, som kræver en ensartet politik, er private 
firmaers adgang til at benytte de monopoliserede net. Nogle 
postvæsener søger at hindre dem adgang, mens andre behandler 
dem som store kunder (som indenlandske "konsolidatorer"). 
3.3. SERVICEKVALITET 
Alle kunder betragter servicekvalitet, uanset hvordan de 
definerer den, som den vigtigste egenskab. Pi nuværende 
tidspunkt varierer den betjening, de fir af de universelle 
tjenesteydelsers leverandører, og mange kunder anser ikke alle 
de offentliggjorte præstationsresultater for pilidelige. 
3.3.1. PRÆSTATIONER 
Nogle postvæseners officielle tal viser, at de opfylder de 
milsætninger, de har sat for den indenlandske postbesørgelses 
kvalitet (selv om nogle af disse postvæsener pitænker at gi 
over til det mere krævende system, hvor hele forløbet miles) . 
Andre postvæsener har i større eller mindre grad uopfyldte 
milsætninger. 
Problemet med at forbedre præstationerne vanskeliggøres af 
behovet for at holde omkostningerne nede. Alle postvæsener 
kommer regelmæssigt ud for spændingen mellem presset for at 
holde omkostningerne nede og kravet om at forbedre kvaliteten. 
At forbedre kvaliteten kan være vanskeligere for tjenester, som 
ikke kan kontrollere efterspørgslen, men i stedet mi reagere pi 
den. Det er først og fremmest tilfældet med postvæsenerne, som 
er forpligtet til at modtage al post, der indleveres hos dem. 
De er derfor nødt til at klare stigende og faldende efter­
spørgsel pi bedste mide, uden unødvendige omkostningsforøgelser 
eller uacceptable kvalitetsforringelser. 
Opfyldelse af milsætningerne kan i nogle postvæsener være 
blevet hindret af utilstrækkelige eller forsinkede investe­
ringer i mekaniske anlæg eller informationsteknologi. Sidanne 
investeringer er imidlertid ikke nogen garanti for bedre 
servicekvalitet eller lavere omkostninger. 
CEPT's medlemmer har opstillet D+3 (tredje arbejdsdag efter 
indleveringen) som uofficiel milsætning for tværnational post 
(herunder post til og fra EF-lande). Tallene for EF, som dog 
ikke er offentliggjort endnu, viser, at kun ca. 40% af for­
sendelserne opfylder denne milsætning pi nuværende tidspunkt. 
Det tyder pi en præstation, som lader en del tilbage at ønske 
og derfor mi forbedres. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 169 
Problemer og udfordringer 
3.3.2. MÅLING 
Der benyttes tre forskellige milesystemer i EF (for slet ikke 
at tale om de forskellige former for stikprøveteknik). Der 
synes at være almindelig enighed om, at det system, hvorefter 
hele forløbet miles, er det eneste effektive. 
Postvæsenerne har hidtil ikke været villige til at offent­
liggøre deres præstationsresultater, når det gælder post til og 
fra EF-lande. 
3.4. TAKSTER 
Taksterne varierer på grund af de forskellige omkostnings-
betingelser i EF-landene og på grund af de forskellige 
prisfastsættelsesprincipper (herunder forskellige indstillinger 
til rentabilitetsniveau og krydssubsidier). 
3.4.1. REGNSKABSMETODER 
Der benyttes forskellige regnskabsmetoder i de forskellige EF-
lande. Dette forhold påvirker enhver sammenligning i post­
sektoren. Forskellene fører til forskelle i takstfastsættelse 
og styring. De gør det også vanskeligere at benytte ensartede 
takstprincipper. 
Inden for grænserne af de nationale regnskabsmetoder er der 
desuden stor forskel på de omkostningsdata, som foreligger fra 
postvæsenerne i de forskellige medlemsstater. 
3.4.2. OMKOSTNINGER 
De forskellige postvæseners omkostningsstrukturer kan være 
forskellige fra hinanden. De er imidlertid alle udsat for det 
samme pres for at holde priserne nede og undgå stigende 
omkostninger. 
Forskellene i omkostningsstruktur har forskellige årsager. De 
vigtigste ydre faktorer, som påvirker produktiviteten, er 
befolkningstæthed og transportinfrastrukturens effektivitet. 
Produktiviteten påvirkes desuden af kundernes tilbøjelighed til 
at benytte posttjenesterne og af tidligere investeringer i 
effektive systemer eller mekaniserede anlæg. Omkostningerne i 
forbindelse med den vigtigste ressource - arbejdskraften -
påvirkes i høj grad af lønforholdene, som er forskellige fra 
den ene medlemsstat til den anden. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 170 
Problemer og udfordringer 
Postvæsenerne vil imidlertid stadig stå over for et voksende 
omkostningspres pi grund af de faktiske stigninger i arbejds­
kraftomkostningerne. Dette pres vil sandsynligvis blive forøget 
af den forventede nedgang i arbejdskraftudbuddet. 
Pi længere sigt kan det indre marked formindske nogle af 
forskellene i omkostningsstrukturen. Der er imidlertid som 
allerede nævnt en række faktorer (f.eks. befolkningstæthed), 
som postvæsenerne ikke er herre over. I en række andre tilfælde 
(det gælder f.eks. lønforhold) bliver omkostningsforskellene 
næppe mindre foreløbig. 
3.4.3. RABATORDNINGER 
De fleste postvæsener giver tryksager takstfordele, og 
taksterne er som regel tabsgivende. Postvæsenerne kan derfor 
ikke forudse deres tab og har heller ingen magt over dem, da de 
afhænger af den mængde, udgiverne indleverer til forsendelse. 
De fleste postvæsener (men ikke nødvendigvis de samme) tilbyder 
ogsi rabatter i forbindelse med monopoliserede tjenesteydelser, 
hvis afsenderne selv udfører en del af arbejdet. I nogle til­
fælde viser det sig, at rabatterne er større end de omkost­
ninger, der spares. Foruden de indtægtsmæssige problemer er der 
fare for, at sidanne rabatordninger inden for den monopoli­
serede sektor kan skabe præcedens for de sektorer, som ikke er 
monopoliserede. 
3.4.4. KRYDSSUBSIDIERING 
Alle postvæsener søger at markedsføre deres indenlandske 
brevtpostbesørgelse pi grundlag af en enhedstakst, som kræver 
en vis geografisk krydssubsidiering. Yderligere krydssubsi­
diering fremmes af presset fra opgaver, der pilægges nogle 
postvæsener i kraft af den lovgivning, som har givet dem deres 
eneret, eller som resultat af regeringens politiske afgørelser. 
I nogle tilfælde er krydssubsidieringen (eller den kan være) 
følgen af takstfastsættelsesprocedurer, som ikke er fleksible 
nok. Hvis der endvidere ikke foretages en regelmæssig 
regulering af rabatordningerne, kan der med tiden opsti 
uoverensstemmelse mellem dem og de omkostninger, der spares. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 171 
Problemer og udfordringer 
3.4.5. TERMINALAFGIFTER 
I korthed kan det siges, at UPU's terminalafgiftsordning har 
tre vigtige ulemper: 
der betales samme kompensation pr. kg, uanset hvor mange 
forsendelser der indgår i dette kilo 
- standardterminalafgiftsordningen tager ikke hensyn til de 
forskellige ekspeditionsniveauer, forsendelserne kræver 
- ordningen er universel og har derfor problemet med at 
skulle holde bestemte gennemsnit. 
Uanset hvad man mener om værdien af den remail-tjeneste, som er 
opstiet pi baggrund af disse uoverensstemmelser, er en ordning 
som terminalafgiftsordningen med et si fordrejet finansielt 
grundlag ikke noget sikkert underlag for posttrafikken i EF 
eller pi internationalt plan. Da navnlig EF-trafikken vil få 
større og større betydning, må kompensationsordningen tages op 
til grundig revision. 
En revideret ordning, hvorefter der opkræves en afgift pr. 
forsendelse, er blevet indført af flere CEPT-postvæsener, 
heriblandt syv fra EF. 
Om denne ordning kan betragtes som et acceptabelt mellemstadium 
på vejen mod den endelige løsning, overvejes andetsteds. Her 
stilles også det spørgsmål, om CEPT-ordningen er et uaccep­
tabelt brud på konkurrencereglerne (og om det derfor er vigtigt 
at få den revideret). 
3.5. BESKÆFTIGELSE 
Posttjenesterne (både offentlige og private) er ikke 
ubetydelige som arbejdsgivere og beskæftiger tilsammen ca. 
1,7 mio. mennesker i EF. Derfor er beskæftigelsen i post­
sektoren (især i dens offentlige del) af stor betydning i en 
bredere social sammenhæng. 
I postsektoren har driftsændringer, som skyldes forskellige 
efterspørgselsudviklinger hos forbrugerne, en vis indflydelse 
på beskæftigelsesbehovet. Samtidig er postvirksomhederne nødt 
til at reagere på de sociale og ikke mindst de demografiske 
forhold. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 172 
Problemer og udfordringer 
3.5.1 . DEN DEMOGRAFISKE UDVIKLING 
Den demografiske udvikling ændrer kundeunderlaget, men 
vigtigere er måske, at den påvirker det arbejdskraftudbud, 
virksomhederne skal trække på. 
3.5.2. SKÆVHEDER I ARBEJDSKRAFTUDBUDDET 
Postsektorens samlede arbejdskraftbehov (i den offentlige og 
private sektor tilsammen) vil sandsynligvis forblive stabilt. 
Der kan imidlertid opstå tilfælde, hvor nye personalebehov ikke 
svarer helt til det tidligere arbejdskraftudbud. 
3.5.3. UDDANNELSE 
De omtalte udviklinger vil føre til øget vægt på uddannelse. 
Uddannelsen vil sandsynligvis komme til at dreje sig om bedre 
kundevejledning, anvendelse af nyt maskineri, drift af nye 
tjenester og administrationsudvikling. 
3.6. TEKNOLOGI 
Enhver form for harmonisering mi kunne begrundes ved henvisning 
til de fordele, kunderne vil få. Enhver ændrings eventuelle 
betydning for kunderne må derfor vurderes. 
De private firmaer har været tilbøjelige til at investere en 
større del af deres indtægter i ny teknologi og mekanisering 
end postvæsenerne. Det har især været nødvendigt i forbindelse 
med oprettelsen af nye tjenester (f.eks. eksprestjenester). 
Nu er der imidlertid et vist "investeringspres", som skyldes 
ønsket om at opnå konkurrencefordele ved hjælp af teknologi­
udnyttelse (f.eks. tracking og tracing eller EDI) og bedre 
driftskontrol ved hjælp af bedre netværksdriftssystemer. 
4. MYNDIGHEDERNES SYNSVINKEL 
I de fleste af medlemsstaterne er myndighedsfunktionen og de 
driftsmæssige funktioner blevet adskilt. I andre medlemsstater har 
man planer om at gøre det. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 173 
Problemer og udfordringer 
4.1. MONOPOL 
I alle medlemsstaterne er nogle af postsektorens tjeneste­
ydelser monopoliserede, således at de nationale postvæsener har 
visse former for eneret. Formålet hermed er: 
at sikre universel tjeneste 
at sikre de monopoliserede tjenesteydelser tilstrækkelig 
kvalitet (uden for den monopoliserede sektor stimuleres 
kvaliteten af konkurrencen) 
at sikre lave, almindeligt overkommelige takster i den 
monopoliserede sektor. 
Myndighederne i de forskellige lande er ikke nødvendigvis enige 
om, hvorledes disse mål (dvs. monopolernes omfang) skal nås, 
men der er nu almindelig enighed om, at monopolet ikke skal 
have større omfang, end den universelle tjeneste kræver. 
Monopolernes forskellige omfang skyldes sandsynligvis ikke så 
meget forskellige forhold i medlemsstaterne, men er snarere 
resultatet af, at medlemsstaterne analyserer behovet for 
monopoler på forskellig måde. 
Der er en række særlige problemer, som skal løses. Hver især 
rummer de et definitionsspørgsmål. 
4.1.1. PAKKER 
I mange medlemsstater omfatter monopolet forsendelser i den 
mellemste vægtklasse. Disse forsendelser er ikke længere, hvad 
man normalt forstår ved "breve". Alligevel anbringes sådanne 
"småpakker" af postvæsenerne i rubrikken "breve". 
Til trods herfor er det en kendsgerning, at disse småpakke­
tjenester konkurrerer med pakketjenesterne. Den praktiske følge 
heraf er, at postmonopolets grænse i mange medlemsstater ligger 
lavere, end det fremgår af deres postlovgivning. 
Nogle myndigheder forlanger desuden, at deres postvæsen også 
skal levere tjenesteydelser, som ligger uden for monopolet, men 
kun op til en bestemt vægtgrænse. En sådan forpligtelse på­
hviler imidlertid ikke alle postvæsener, og når den gør, er der 
forskel på den maksimalvægt, myndighederne har fastsat. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 174 
Problemer og udfordringer 
4.1.2. TRYKSAGER 
Der er ikke nogen klar definition på, hvad der skal forstis ved 
"tryksager", selv ikke i de medlemsstater, hvis postvæsener 
benytter et klassificeringssystem, hvorefter forsendelserne 
opdeles i kategorierne "lettres et cartes" og "autres objets", 
hvoraf den sidste omfatter tryksager. For disse postvæsener er 
spørgsmilet, om trykte formularer, som indeholder individuel 
tekst eller individuelle tal (f.eks. fakturaer eller bank­
opgørelser), skal klassificeres som tryksager. 
Endelig er der det mere vidtrækkende problem med postreklamer. 
De fleste medlemsstater mener, at trykte publikationer ikke 
skal være omfattet af monopol. Myndighederne har imidlertid 
forskelligt syn pi postreklamer. Over halvdelen af medlems­
staterne synes at betragte dem som omfattet af monopolet. 
Noget af forklaringen er, at mindst tre medlemsstater ikke 
skelner mellem breve og postreklamer. Desuden er der en vis 
ængstelse for, at en stor del af postreklamerne vil gi uden om 
den universelle tjenestes netværk, hvis de undtages fra 
monopolet. Det vil miske kunne bringe netværkets økonomi og de 
lave enhedsomkostninger i fare. 
4.1.3. EKSPRESPOST 
Et særligt problem drejer sig om eksprespost. Ni ud af tolv 
medlemsstater henregner pi nuværende tidspunkt eksprespost til 
det frie marked. Imidlertid har meget fi givet en tilfreds­
stillende definition pi, hvad der skal forstis ved "ekspres­
post". 
4.1.4. "A-B-A-REMAIL" 
Postvæsenernes eneret skal beskytte dem mod, at andre skummer 
fløden. Når forsendelser, som i oprindelseslandet ville have 
været omfattet af monopolet, føres til et andet land, hvorfra 
de sendes tilbage til det første som post, er det et klart 
brud på oprindelseslandets monopol. 
Der er imidlertid andre tilfælde, hvor forsendelserne ikke 
fysisk føres ud af oprindelseslandet for at blive sendt 
tilbage. Et firma kan f.eks. beslutte at få sine postreklamer 
trykt og afsendt i et andet land med henblik pi uddeling i sit 
eget (eller som led i en større postforsendelse, der skal 
uddeles i andre lande). 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 175 
Problemer og udfordringer 
4.2. UNIVERSELLE TJENESTERS FORPLIGTELSER 
De vigtigste spørgsmil i forbindelse med fastsættelse af regler 
drejer sig naturligvis om de monopoliserede tjenesteydelser. 
Myndighederne er imidlertid ogsi nødt til at tage hensyn til, 
hvilke regler der skal fastsættes for obligatoriske tjeneste­
ydelser, som ikke er monopoliserede. 
I det følgende gennemgis de vigtigste spørgsmil i forbindelse 
med de forpligtelser, der kan pilægges monopolindehaverne. 
Myndighederne må også undersøge, om de kan pålægges leveran­
dører, som leverer tjenesteydelser, der ikke er monopoliserede. 
4.2.1. ADGANGSBETINGELSER 
Myndighederne er nødt til at betragte postvæsenet på baggrund 
af det større internationale marked. Adgangsreglerne kan lette 
eller hæmme kundernes adgang til at benytte tjenesten. 
De fleste myndigheder går uden tøven ind for 
gennemsigtighedsprincippet. Der skulle heller ikke være de 
storeproblemer med den generelle anvendelse af det - f.eks. når 
det gælder offentliggørelse af indleveringsbetingelser, takster 
og (eventuelt) oplysninger om tjenestens målsætninger og 
præstationer. Der kan imidlertid stadig være spørgsmål i 
forbindelse med den videre anvendelse, ikke mindst når det 
gælder oplysninger om takster og rabatordninger i forbindelse 
med kontrakter. 
Et særlig vigtigt spørgsmål er postvæsenernes brug af samme 
netværk til monopoliserede tjenesteydelser og tjenesteydelser, 
som ikke er monopoliserede. Der vil her være en klar risiko for 
urimelig krydssubsidiering fra den monopoliserede sektor, 
således at postvæsenerne uden for den monopoliserede sektor 
ville kunne tilbyde tjenester til priser, der ligger under de 
faktiske omkostninger. 
Som det fremgår, bør der være tilstrækkelig kontrol til at 
forhindre muligheden for en sådan illoyal praksis. Det er 
vigtigt, at postvæsenerne er i stand til at kunne bruge det 
monopoliserede netværk på denne måde. For det første øger det 
netværkets brug og dermed også indtægten. Det vil medføre 
fordele enten i form af et mindre monopol eller i form af 
lavere priser på monopoliserede tjenesteydelser. For det andet 
vil en sådan parallel udnyttelse næsten uundgåeligt øge 
udbuddet af ikke-monopoliserede tjenesteydelser. I mange 
medlemsstater har det sat postvæsenet i stand til at tilbyde 
universel besørgelse af eksprespost. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 176 
Problemer og udfordringer 
4.2.2. SERVICESTANDARD 
I nogle medlemsstater mener myndighederne, at servicepræstation 
er en sag mellem postvæsenet og dets kunder. 
Hvis myndighederne derimod mener, at en tilfredsstillende 
servicekvalitet (hvordan den si end skal defineres) hører til 
de væsentlige forpligtelser i forbindelse med postvæsenets 
eneret, er den nødt til at godkende tjenestens milsætninger og 
føre tilsyn med præstationsovervigningssystemet (bl.a. godkende 
det system, der skal bruges). 
Under halvdelen af EF's postvæsener opfylder deres milsætninger 
for servicekvalitet (hvis resultaterne af de for det meste 
interne milinger kan tages for pilydende), og praktisk talt 
ingen af dem opfylder milsætningerne for international post. 
For myndighederne er spørgsmålet, hvorledes de nødvendige 
forbedringer skal foretages. 
4.2.3. TAKSTER 
Myndighederne godkender eller spørges i det mindste til råds om 
takstændringer. For at de kan udføre denne opgave, må de have 
adgang til detaljerede oplysninger om omkostningerne. Det er 
ikke altid en selvfølge, at de nødvendige oplysninger fore­
ligger, ikke engang, at postvæsenet selv har dem. 
Der er heller ikke altid nogen passende ligevægt mellem 
standardtaksterne og de rabatter, som nogle kunder får. 
5. FØLGERNE AF 1992 
Det indre marked vil påvirke postsektoren i ret betydelig grad. Det 
indre marked for postbefordring vil også få positive virkninger på 
alle andre sektorer, navnlig dem, der er stærkt afhængige af post­
tjenesterne. Kort sagt kan det indre markeds mål ikke nås uden en 
effektiv kommunikationsinfrastruktur, og posttjenesterne er en del af 
denne struktur. 
Den økonomiske vækst, som det indre marked vil skabe i EF, kan føre 
til voksende postmængder, men derudover vil nogle dele af post­
sektoren kunne få særlig fremgang. Postordrer, postreklamer og 
finansielle tjenesteydelser, som ekspederes pr. post, vil sand­
synligvis vinde terræn. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 177 
Problemer og udfordringer 
Postsektoren vil desuden blive nødt til at reagere pi ændrede krav 
fra kunderne. Den vigtigste faktor ser ud til at blive kundernes 
placering. Lokaliseringspolitikken vil sandsynligvis blive påvirket 
af distributionens og kommunikationens udvikling. Der vil blive lagt 
større vægt pi tværnational post (der under alle omstændigheder vil 
vokse i omfang, efterhånden som virksomhederne begynder at udnytte de 
større muligheder uden for hjemmemarkedet). 
Betydningen heraf bør ikke undervurderes. Den tværnationale posts 
forholdsmæssige vækst og den indenlandske trafiks forholdsmæssige 
tilbagegang vil fi postvirksomhederne til at prioritere anderledes. 
Det kan også betyde en alvorlig skærpelse af spændinger, som allerede 
findes - ikke mindst i forbindelse med postvæsenernes indbyrdes 
kompensationsordning for tværnational post. 
Når disse problemer skal løses, må de implicerede sørge for, at 
løsningerne bidrager til det indre marked (eller i det mindste ikke 
lægger hindringer i vejen for det) i andre sektorer, hvoraf nogle 
hører til posttjenesternes store kunder. Blandt disse sektorer er 
trykkeri- og udgivervirksomhed, reklame, finansielle tjenesteydelser 
og telekommunikation. 
Postsektoren vil desuden blive udsat for særlige påvirkninger på 
grund af udviklingen inden for en række andre nøgleområder. Her­
iblandt er lufttransport, told og moms, konkurrencepolitik, tekniske 
standarder og databeskyttelse. 
6. HVAD VIL DER SKE, HVIS DER IKKE GØRES NOGET? 
De omtalte problemer vil stort set forblive uændrede. Navnlig to 
følger bør nævnes: 
problemerne vil vokse. Uden EF-indsats vil forskellene (f.eks. 
når det gælder monopolernes omfang eller servicepræstationer) 
blive større 
der vil blive tale om offeromkostninger, navnlig i forbindelse 
med for det indre markeds målsætninger. 
Der vil derfor inden for postsektoren være fare for et Europa i to 
hastigheder. Det ville være uacceptabelt. Posttjenesterne spiller en 
vigtig rolle i EF's kommunikationsinfrastruktur. Dårlige post­
tjenester kan bidrage til marginalisering af bestemte regioner. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 178 
Problemer og udfordringer 
Store virksomheder vil være mindre tilbøjelige til at sli sig ned i 
et bestemt omride, hvis de ved, at postbesørgelsen i dette omride er 
dirlig. Smi og mellemstore virksomheder vil have færre muligheder for 
at trives. 
Pi samme mide vil virksomheder andre steder være mindre tilbøjelige 
til at sende varer med posten til omrider, hvis posttjenester er 
dirlige. Ogsi postordrefirmaerne ville være utilbøjelige til at 
levere varer dertil. 
Det indre marked vil skabe nye muligheder i postsektoren. Men med de 
nuværende forskelle, nir det gælder forsendelsesbetingelser, service­
præstationer og takststrukturer, er det dog overvejende sandsynligt, 
at evnen til at udnytte disse muligheder ikke bliver jævnt fordelt. 
Dette er til en vis grad naturligt. Det mi dog undgis, at forskellig 
evne til at udnytte det indre postmarkeds muligheder begynder at fi 
bivirkninger for det samfund, posttjenesterne betjener. 
Der er kort sagt fare for et Europa med to hastigheder inden for 
postsektoren. Det mi for enhver pris undgis. 
Der mi derfor sættes ind pi at forhindre flere uoverensstemmelser og 
pi at tilnærme de forskellige elementer til hinanden (men uden at det 
gir ud over kvalitetsstandarderne). 
7. EF"s SYNSVINKEL 
I forbindelse med det indre marked mi EF søge at sikre, at post­
sektoren er tilstrækkelig harmoniseret til at kunne opfylde borgeres 
og foretagenders behov. Milet mi være at sikre, at den monopoliserede 
sektor er så lille som mulig og svarer til sit formål, nemlig at 
sikre universel tjeneste. 
For det andet må der være visse EF-standarder for monopolindehavernes 
forpligtelser. De skal dreje sig om adgang, takster og ikke mindst 
servicepræstationer. 
Når EF skal repræsentere disse interesser, må det have en vis 
myndighedsfunktion. For nogle anliggenders vedkommende (især de 
driftsmæssige) vil det i højere grad være dets opgave at formidle 
oplysninger og ideer. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 179 
Problemer og udfordringer 
7.1. ADSKILLELSE MELLEM MYNDIGHEDSFUNKTIONEN OG DEN DRIFTSMÆSSIGE 
FUNKTION 
Ikke alle medlemsstater har endnu adskilt myndighedsfunktionen 
fra det driftsmæssige ansvar, men der er en udpræget tendens 
til det, således som de seneste postlove i flere medlemsstater 
har vist. Det er imidlertid ikke klart, om alle medlemsstater 
har de samme forestillinger om myndighedernes opgave. 
Et særligt problem er forholdet til UPU, hvor det er afgørende, 
at myndighederne underskriver aftaler på deres regerings vegne. 
Det rejser også spørgsmålet om postlovgivningens (herunder 
UPU's forskrifters) overensstemmelse med EF's lovgivning og 
politik. 
7.2. DEFINITION AF UNIVERSIELLE TJENESTEYDELSER 
I nogle medlemsstater er det ikke særlig godt defineret, i 
hvilket omfang der kræves universielle tjenesteydelser. Skønt 
det er indlysende, at monopoliserede tjenesteydelser skal 
leveres universielt, er det ikke altid klart, hvilke tjeneste­
ydelser der skal leveres universielt uden for monopolet. 
Vigtigere er imidlertid, at der ikke findes nogen definition 
på, hvilke universielle tjenesteydelser der skal leveres over 
hele EF. 
7.3. MONOPOLETS OMFANG 
EF ønsker, at monopolerne skal være så lidt restriktive, som 
det kan lade sig gøre, når der samtidig skal opretholdes en 
universel tjeneste af tilfredsstillende kvalitet for hele EF. 
Der er betydelige forskelle mellem medlemsstaterne, når det 
gælder monopolernes afgrænsning. Det betyder for det første, at 
disseuoverensstemmelser må reduceres af hensyn til det indre 
marked. For det andet betyder det, at én post lovgivning kan 
være unødvendig stram, mens en anden måske er alt for "løs" 
(med det resultat, at den ikke med sikkerhed kan garantere den 
universelle tjeneste). De forskellige kriterier, hvorefter 
medlemsstaterne fastsætter deres monopoler, har bidraget til 
denne uensartethed. 
For EF som sådan sløres perspektiverne af, at der ikke findes 
nogen fælles definition på et almindeligt brev. Det er ikke 
altid klart, hvad der i de enkelte medlemsstater er baggrunden 
for monopolernes nuværende afgrænsning. I de fleste tilfælde er 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 180 
Problemer og udfordringer 
den blevet fastlagt engang i fortiden og mi under alle omstæn­
digheder revideres, fordi forholdene ændrer sig. 
For at regel- og forskriftsgrundlaget kan blive stabilt, mi der 
ogsi findes frem til en holdning til nye tjenester, der 
eventuelt opstir (men ikke kendes endnu). 
7.4. ANVENDELSEN AF MONOPOLRETTIGHEDER 
Foruden forskellene pi monopolernes juridiske afgrænsning er 
der ogsi visse forskelle pi, hvorledes de eksklusive rettig­
heder anvendes. Det bedste eksempel herpå er international post 
(herunder tværnational post i EF). 
Næsten alle medlemsstater hævder, at denne post omfattes af 
monopolet. Grunden hertil er, at det betragtes som en udvidelse 
af den indenlandske trafiks principper for universalitet at 
lade EF-post indgå i de eksklusive rettigheder. I de fleste af 
disse medlemsstater bliver de eksklusive rettigheder imidlertid 
ikke håndhævet strengt. 
7.5. ADGANGSBETINGELSER 
Der er ikke de samme adgangsbetingelser i hele EF. Nogle post­
væsener tillader private firmaer at optræde som klargørere, 
andre gør ikke. 
De nærmere regler for forsendelse af post kan også variere 
betydeligt. Det gør det så meget vanskeligere for kunder, der 
har brug for at sende post fra flere medlemsstater eller fra 
dem alle, at opfylde kravene, medmindre de benytter det 
"internationale" postsystem (dvs., at posten afsendes gennem ét 
postvæsens internationale tjeneste og afleveres af et andet). 
Det er ikke nødvendigvis den mest effektive måde at sende 
posten på. 
7.6. SERVICEPRÆSTATION 
Det er vanskeligt at sammenligne servicepræstationerne, fordi 
der benyttes forskellige målesystemer. Desuden er de opstillede 
målsætninger også forskellige. Nogle postvæsener måler i for­
hold til målsætningen udlevering den følgende arbejdsdag, mens 
andre har målsætningen anden arbejdsdag. 
De fleste postvæsener offentliggør kun præstationsresultater 
for hurtig besørgelse af standardbreve (LC eller A-breve), selv 
om nogle postvæsener ekspederer større postmængder efter den 
langsomme postbesørgelse (AO eller B-breve). 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 181 
Problemer og udfordringer 
Forskellene på servicepræstationer er meget store og ligger på 
nuværende tidspunkt mellem 15 og 99% for de nationale 
tjenesters vedkommende. 
Disse tal skjuler sandsynligvis, at præstationerne i nogle 
regioner kan være endnu dårligere. Der er en vis fare for, at 
nogle regioner, som allerede føler, at de ligger afsides 
(økonomisk eller kulturelt set) i forhold til centrene, kan 
blive yderligere marginaliseret, fordi de får en ringe be­
tjening af dårlige posttjenester. 
EF bør desuden interessere sig for den tværnationale brev­
postbesørgelse i EF. Der kræves først og fremmest et ensartet, 
pålideligt målesystem. De resultater, som opnås ved hjælp af 
det, bør offentliggøres. Det skal desuden afgøres, hvorledes 
dette EF-tilsyn med den universelle tjenestes kvalitet skal 
udformes i praksis. 
Det er imidlertid en kendt sag, at de nuværende resultater 
langt fra er opmuntrende. I forhold til målsætningen D+3 
leveres kun 40% af posten til tiden. Præstationerne i for­
bindelse med visse andre forsendelsesruter (mellem EF og 
tredjelande) er også blevet målt - og atter med nedslående 
resultater. 
7.7. TAKSTER 
Der er forskel på de forskellige medlemsstaters prisfast-
sættelsesprincipper. Det skyldes til en vis grad forskellige 
regnskabsmetoder, men især forskellig takstfastsættelses-
politik. 
I mange tilfælde står taksterne ikke i forhold til omkost­
ningerne. Der findes adskillige eksempler på skjulte kryds-
subsidier. I andre tilfælde ydes der støtte til taksten for 
bestemte postforsendelser (sædvanligvis pressepublikationer) 
efter særlige politiske afgørelser. Det fører til vidt for­
skellige takster for den samme forsendelse. Endelig er der 
tilfælde, hvor regeringen yder støtte til postvæsenet for at 
dække dets tab. 
UPU's almindelige terminalafgiftsordning vil stadig føre til 
fordrejninger. Så længe kompensationerne ikke bygger på de 
faktiske udleveringsomkostninger, vil der ikke kunne være noget 
sundt økonomisk grundlag. 
Kapitel 7: Den nuværende situation: Side 182 
Problemer og udfordringer 
Set fra EF's synspunkt mi opgaven være at konstatere, om for­
brugerne i de forskellige medlemsstater fir noget for pengene. 
For at det kan lade sig gøre, mi de eksterne faktorer, som gør 
omkostningerne større eller mindre, først fjernes fra analysen. 
Si kan den egentlige omkostningsstruktur sammenlignes med 
servicepræstationerne. 
7.8. HARMONISERING 
EF kan blive nødt til at optræde mere aktivt, nir det gælder om 
at anbefale harmoniseringsforanstaltninger, der kan medvirke 
til at fi tjenesterne i hele EF til at fungere mere effektivt. 
Der skal i denne forbindelse naturligvis tages skyldigt hensyn 
til nærhedsprincippet - siledes at afgørelser, der bedst kan 
træffes i medlemsstaterne, faktisk ogsi træffes dér. 
7.9. SAMHØRIGHED 
Det mi erkendes, at gode posttjenester spiller en væsentlig 
rolle for bide den sociale og den økonomiske samhørighed. Som 
tidligere nævnt er posttjenesternes præstationer imidlertid 
ikke altid tilfredsstillende. Det er derfor nødvendigt at 
fremme denne samhørighedsskabende faktor, og det vil kræve en 
vurdering af de problemer, der skal overvindes, hvis der skal 
opnis et tilfredsstillende samhørighedsniveau. 
7.10. PROBLEMER PÅ LÆNGERE SIGT 
De problemer, som hidtil er blevet omtalt, drejer sig stort set 
om den nuværende situation eller om fremtidige situationer, som 
kan forventes at udvikle sig af den. 
Men ogsi mere dybtgiende spørgsmål, der kan betragtes som 
potentielle løsninger pi de foreliggende problemer eller som 
potentielle milsætninger i sig selv, bør tages op til over­
vejelse. 
Sidanne spørgsmil kan dreje sig om, hvorvidt der bør oprettes 
et fælles postvæsen for hele EF, om milet skal være en fælles 
posttakst for hele EF, og om der bør være fælles frimærker. 
Mulige løsninger på de problemer, som omtales i dette kapitel, behandles i 
det næste. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 183 
KAPITEL 8 : GENNEMGANG AF DE MULIGE 
LØSNINGER 
1. INDLEDNING 
I det foregiende kapitel gennemgik vi kort de problemer og udford­
ringer, der findes i Fællesskabets postsektor. I dette kapitel 
drøftes de mulige løsninger pi disse problemer (og foranstaltninger 
til imødegielse af udfordringerne). 
2. HVORFOR BØR EF INDDRAGES? 
Gennemgangen af den nuværende situation blotlægger adskillige proble­
mer, der kunne berettige en EF-indsats. Mange af disse 
problemer drejer sig om de universelle tjenesters varierende 
kvalitet. En løsning pi disse kvalitetsproblemer er af 
altoverskyggende betydning. 
I store træk er der fem omrider, der kan betragtes som EF-
anliggender. 
2.1 Den nuværende mangel på harmonisering 
De universelle tjenester i de enkelte medlemsstater har 
udviklet sig uafhængigt af hinanden med den følge, at der nu er 
stor forskel pi deres drift. Det kan skabe alvorlige 
vanskeligheder for post, som passerer fra en medlemsstat til en 
anden, og det kan medføre offeromkostninger. Mere iøjnefaldende 
er det dog, at universel tjeneste defineres forskelligt i de 
forskellige medlemsstater, siledes at kunderne ikke kan 
indlevere de samme forsendelser med samme fortrøstning i 
forskellige medlemsstater. Der findes imidlertid driftskompati-
bilitetsproblemer pi alle niveauer. Gir man mere i detaljer, 
kan der f.eks. opsti problemer, fordi der ikke findes 
harmoniserede standarder for konvolutter. 
2.2 Følgerne af det indre marked 
Den universelle tjenestes servicepræstation varierer betydeligt 
fra det ene postvæsen til det andet. I nogle medlemsstater 
opnår omdeling den følgende dag det almindeligt accepterede mål 
90%, i andre er præstationen på 15%/16%, og i atter andre 
ligger den midt imellem (men tenderende mod det første). Det 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 184 
almindeligt anerkendte, men ikke særlig krævende præstationsmå1 
for tværnational post er ombæring inden tre arbejdsdage. Den 
nuværende præstation er blevet målt til kun ca. 40% i gennem­
snit med store forskelle på de enkelte postvæsener. 
Disse forskelle har især følger for de dele af EF's erhvervs-
og samfundsliv, som er særlig afhængige af posttjenesterne. 
Blandt de store postleverandører er nøglesektorer som udgiver­
virksomhed, finansielle tjenesteydelser, postordrevirksomhed og 
reklame. For disse sektorer kan de universelle tjenesters prae-
stationsforskelle føre til markedsfordrejninger. Det vil f.eks. 
være meget lettere at sælge forsikringer til enkelte husstande 
i en medlemsstat, hvor præstationen er 90%, end i en 
medlemsstat, hvor den kun er 16%. Det kan være vanskeligere for 
et firma at markedsføre sine produkter i en anden medlemsstat, 
end det er for et firma, der har hjemsted i denne medlemsstat. 
Det er f.eks. næppe tilfældigt, at postordresektorens størrelse 
i en medlemsstat med meget ringe posttjeneste kun er enfemtedel 
af postordresektoren i en anden medlemsstat af stilsvarende 
økonomisk størrelse. Det skader postordrefirmaernes muligheder 
og indskrænker desuden de enkelte forbrugeres valgmuligheder. 
Forbrugerne i regioner med dårlige posttjenester - og dem er 
der mange af - afskæres derfor ikke blot fra de personlige 
kontakter, der kan opnås gennem post, men også fra de tjeneste­
ydelser, som kan leveres pr. post. 
Sådanne afbræk i det indre marked berører ikke blot postens 
afsendere, men også dens modtagere. Hvis en bestemt region me­
nes at have en upålidelig universel tjeneste, vil virksomheder­
ne (f.eks. postordrefirmaer) være mindre interesserede i at 
prøve at afsætte deres produkter dér. Forbrugerne (de potenti­
elle modtagere) ville derfor have begrænsede valgmuligheder. 
2.3 Den tværnationale postbesørgelses præstationer 
Beregnet efter det antal dage, der går fra indsamling til om­
deling, kræver en indenlandsk forsendelse i gennemsnit 1,5-2,0 
arbejdsdage, mens der til en tværnational forsendelse i EF kræ­
ves gennemsnitligt 4,0 dage. En mindre del af denne forskel kan 
forklares ved hjælp af driftspraksis, men størstedelen kan ikke 
forklares på denne måde. Kvalitetsforskellen skaber faktisk en 
"grænseeffekt". Set i forhold til det opstillede mål er postvæ­
senernes servicepræstation for tværnational brevpost i EF 
blevet målt til 40% i gennemsnit. Bag dette gennemsnit ligger 
betydelige forskelle. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 185 
Dette præstationsniveau lever næppe op til brugernes forvent­
ninger. Det bør huskes, at brugernes forventninger sandsynlig­
vis vil blive større, efterhinden som den tværnationale kommu­
nikation øges. Brugerne vil opfatte en statisk præstation som 
en forværring i forhold til deres krav. Der synes ganske vist 
at være sket en vis forbedring, navnlig som følge af konkurren­
cen (der tildels er opstiet, fordi monopolrettigheder ikke blev 
hindhævet). Der er imidlertid stadig stor uoverensstemmelse 
mellem de mil, postvæsenerne har sat sig (enten pi grundlag af 
kundernes krav eller deres egen driftspraksis), og virkelig­
heden. 
Da effektiv tværnational kommunikation er afgørende for EF's 
erhvervs- og samfundsliv, er det vigtigt for EF, at den tværna­
tionale postbesørgelses præstationer er pilidelige. 
2.4 Uoverens stemmeIser 
Et af EF's mil er at sikre samhørigheden. De store uoverens­
stemmelser, der findes inden for postsektoren, bidrager natur­
ligvis ikke til at ni dette mil. Posttjenesterne er et af de 
midler, hvormed budskaber og varer kan befordres. Regioner, som 
har upålidelige posttjenester, bliver derfor ugunstigt stillet, 
når det gælder befordring af budskaber og varer. Både virksom­
heder og enkeltpersoner i sådanne regioner vil føle sig afskå­
ret. 
Denne ugunstige stilling er ikke blot ugunstig i forhold til 
regionens egne krav. Den er også ugunstig i sammenligning med 
andre dele af EF, hvor den universelle tjenestes præstationer 
er mere pålidelige. 
2.5 Markeds fordrej ning 
I bemærkningerne om følgerne af det indre marked blev det 
påpeget, at forskellene på den universelle tjenestes præstatio­
ner i de forskellige regioner kan medvirke til at fordreje mar­
kedet i andre sektorer, som er afhængige af posttjenesterne. 
Det bør imidlertid bemærkes, at der også er potentielle mar­
kedsfordrejninger i selve postsektoren. De kan opstå, hvis de 
eksklusive rettigheders omfang er større end nødvendigt for at 
sikre den universelle tjeneste. For at forhindre denne forvrid­
ning må medlemsstaterne derfor benytte proportionalitetsprin­
cippet. Et eksempel herpå er, at nogle medlemsstater har 
overført adresserede reklameforsendelser (direct mail) til det 
ikke-monopoliserede område. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 186 
3. FÆLLESSKABETS MÅL 
Før vi drøfter de postpolitiske foranstaltninger, må vi først 
gennemgå, hvilke mål Fællesskabet har for sin postsektor. 
3.1. DE GRUNDLÆGGENDE PRINCIPPER 
Det er et grundlæggende samfundskrav, at alle borgere, virk­
somheder og organisationer i Fællesskabet skal have adgang til 
kommunikationsmidlerne, hvoraf posttjenesterne udgør en del. 
Alle borgere, virksomheder og organisationer i Fællesskabet har 
derfor ret til en universel posttjeneste til overkommelige tak­
ster. Samtidig bør der være størst mulig valgfrihed, forudsat 
at den universelle service er sikret. 
Ved en universel postservice har alle adgang til postsystemet 
gennem indsamlingsfaciliteter, som er lette at bruge. Den giver 
også alle adgang til postsystemet gennem postbesørgelse til 
alle adresser i Fællesskabet. En anden betingelse for, at der 
er adgang for alle, er overkommelige takster. 
Der kan kræves universel besørgelse for forskellige service­
typer (eller forskellige anvendelser af tjenesteydelserne). 
Disse forskellige servicetyper kan naturligt opstilles i 
prioriteringsrækkefølge, alt efter hvor vigtig besørgelsen 
heraf anses for at være. I denne forbindelse er det et 
fundamentalt krav, at der skal sikres universel besørgelse af 
postforsendelser af personlig eller individualiseret art 
(nærmere defineret nedenfor i afsnit 9.1.2). 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 187 
En beskrivelse af den universelle posttjeneste mi også omfatte 
visse servicestandarder, f.eks. for hvor hyppigt der er adgang 
til indsamlings- og omdelingssteder. Beskrivelsen må også 
omfatte standarder for hurtighed og pålidelighed samt for 
erstatningsansvar (herunder undersøgelse af og besvarelse af 
klager), så forbrugernes rimelige forventninger til den 
almindelige brevposttjeneste kan imødekommes. Kravet til den 
universelle posttjeneste er derfor baseret på forbrugernes 
behov, som kan ændre sig med tiden. 
3.2. GENNEMFØRELSE 
Den universelle posttjeneste indebærer net-omkostninger, fordi 
det er nødvendigt at udligne de omkostningsforskelle, der er 
ved serviceydelser i forskellige områder. Sådanne universelle 
net indebærer betydelige omkostninger, som ikke afhænger af 
omfanget - navnlig for postindsamling og -omdeling. 
For at sikre løbende rentabel drift af det universelle tjene­
stenet er der behov for beskyttelse, så det sikres, at de 
"faste" omkostninger ved disse net spredes over et tilstræk­
keligt stort antal enheder, så de endelige enhedspriser er 
overkommelige for alle. Denne beskyttelse kan ydes i form af 
monopoltjenester, hvor en eller flere tjenesteydere tildeles 
særlige, eksklusive rettigheder. 
Det ville være meget kostbart, hvis mere end én tjenesteyder 
oprettede parallelle net for standardtjenester. (Det vil også 
kunne betyde forringet service, hvis standarden blev sænket for 
at spare på omkostningerne). Det skal endvidere bemærkes, at 
postvæsenerne synes at være de eneste, der er interesseret i at 
yde universel service gennem et uafhængigt net. Hvis omkost­
ningerne deles gennem fælles anvendelse af et enkelt universelt 
net, f.eks. af postvæsenet, der både yder monopol- og ikke-
monopoltjenester via sit ene universelle net, er der på den 
anden side mulighed for et mindre monopolområde. 
En af fordelene ved eksklusive rettigheder er, at det kan give 
monopoltjenesteyderen mulighed for fortsat at tilbyde en enkelt 
enhedstakst (takstudligning). Dette er imidlertid ikke i sig 
selv nogen begrundelse for at etablere et sæt monopoltjenester. 
Det er ingenlunde meningen, at alle forsendelser, som omdeles 
via det universelle net, skal være monopoliserede. Der vil være 
visse forsendelser, som, skønt de obligatorisk skal besørges 
universelt, ikke behøver at blive monopol-beskyttet. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 188 
Der er endvidere andre, mere specialiserede tjenester, som 
ganske vist kan besørges via det universelle net, men uden 
nogen tvingende grund. Sidanne tjenester (f.eks ekspres­
tjenester, eller visse postale finansielle tjenester, sisom 
postanvisninger), der alle ydes pi konkurrencevilkir, kan dele 
omkostningerne ved nettet og derved hjælpe til at mindske 
monopolsektoren. 
Hvis forskellige tjenester, monopol- og ikke-monopoltjenester, 
deler det samme net, vil der være brug for særlige regnskabs-
revisioner og -systemer. Nøjagtig hvad disse kontrolforan­
staltninger skulle besti i, mi i givet fald vedtages nærmere. 
4. INDKREDSNING AF MONOPOLOMRÅDET 
Målet er at søge den mindst restriktive løsning, som kan sikre et 
standardtjenestenet, der yder universel service for alle borgere og 
foretagender i Fællesskabet. 
Det generelle princip er, at der bør være grænser for monopolområdets 
omfang, fastsat på EF-plan. Monopolområdet i en medlemsstat vil 
imidlertid kunne fravige EF-grænserne på en eller to måder. 
For det første er regeringen i de enkelte medlemsstater forpligtet 
til (i henhold til Rom-Traktaten og sandsynligvis i henhold til 
landets egen lovgivning) at afgrænse et monopolområde, så det er 
direkte proportionalt med de mål, som lå til grund for oprettelsen af 
monopoltjenester. (Dette proportionalitetsprincip kræver den størst 
mulige konkurrence, som kan forenes med målsætningernes opfyldelse). 
For nogle medlemsstater vil anvendelsen af dette proportionalitets­
princip meget vel kunne medføre, at de ønsker et mindre monopolområde 
end fastsat på EF-plan. 
For det andet ville andre medlemsstater, hvor anvendelse af 
Fællesskabets lovgivning ville hindre den universelle tjeneste i at 
opfylde sit formål, kunne få en undtagelse fra fællesskabslovgivnin­
gen, i den udstrækning artikel 90, stk. 2, tillader det. 
Med standardtjeneste menes den universelle besørgelse af grund­
læggende postforsendelser. Heri indgår både meddelelser (breve, 
postkort og tryksager) og vareforsendelser (småpakker og pakker). 
Standardtjenestens forskellige faser kan tilnærmelsesvis beskrives 
som indsamling, sortering, transport og omdeling til adressaten 
(eller overdragelse til en anden administration med henblik på 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 189 
aflevering til adressaten). Disse faser er driftmæssigt adskilte. 
Ogsi økonomien ved de forskellige faser varierer. Den økonomiske 
begrundelse for monopoltjenester er, at der skal være et tilstræk­
keligt stort antal forsendelser, som de faste omkostninger ved nettet 
kan fordeles på, så enhedsomkostningerne bliver lave og priserne 
dermed overkommelige for alle. Den største faste omkostning ved brev­
postbesørgelse er omdelingen. Der er også betydelige faste omkost­
ninger ved indsamling fra postkasser på gader og veje. 
Serviceniveauerne varierer, men der gives normalt ingen garanti for 
tjenesteydelsens kvalitet (ulig mange eksprestjenester). For breve 
omfatter standardtjenesten også mulighed for registrering og levering 
til en poste restante adresse. 
Myndighederne bør sikre, at en sådan standardtjeneste fortsat ydes 
universelt op til en vis vægt. En del af denne tjeneste (f.eks. for 
pakker og tunge breve eller småpakker) vil ligge uden for monopol­
sektoren. (Sådanne obligatoriske ikke-monopoltjenester drøftes mere 
indgående i afsnit 7 nedenfor). 
Skønt der endnu ikke er opstillet nogen EF-definition på, hvilken 
universel tjeneste der skal ydes obligatorisk, må det understreges, 
at de universelle tjenesters omfang næsten med sikkerhed vil være 
større end monopoltjenesternes. Det synes endvidere at være klart, at 
monopoltjenesterne bør koncentreres om de forsendelser, hvor der er 
absolut behov for universel udbringning - dvs. postmeddelelses-
forsendelser af personlig eller individualiseret art. (Denne beskri­
velse uddybes - jf. nedenfor afsnit 9.1.2). 
Kriterierne (herunder vægt og pris) for fastlæggelse af, hvilken del 
af standard postmeddelelsesforsendelser af personlig eller indivi­
dualiseret art der bør monopoliseres, drøftes mere indgående nedenfor 
i afsnit 10. Enhver form for tjeneste, der ikke stemmer med denne 
definition, falder uden for monopolområdet; i særlige tilfælde vil 
man imidlertid om nødvendigt kunne fastsætte restriktive betingelser 
for disse tjenester. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 190 
Monopolomridet omfatter derfor adresserede standardforsendelser, der 
ikke indeholder tryksager eller varer. En ikke-udtømmende liste over 
forsendelser, der ikke er monopoliseret: 
aviser, blade og bøger (fordi det er tryksager) 
pakker (fordi de indeholder varer) 
ekspresforsendelser (fordi de besørges med en ikke-
standardservice) 
- adresseløse forsendelser (fordi de ikke er adresserede). 
For at belyse de generelle forslag, der er skitseret her, vil det 
være nyttigt at uddybe princippet med forbrugerens besørgelse af egen 
post (i afsnit 5), princippet med obligatoriske tjenesteydelser 
(afsnit 6) og nye tjenesteydelsers retlige stilling (afsnit 7). Det 
er endvidere nærliggende at overveje, om visse tværnationale 
tjenester bør omfattesaf monopol (afsnit 7). I denne forbindelse kan 
afgrænsningen af monopolområdet drøftes nærmere. 
5. EGEN POSTOMDELING OG POSTNING 
Kunder, der omdeler deres egen post, har rettigheder, som står over 
posttjenesternes rettigheder. Kunder har også visse særlige rettig­
heder, når de poster på egne vegne. 
5.1. KUNDENS EGEN OMDELING 
Man bør kunne omdele sin egen post, uanset om det er i ens eget 
land eller i en anden medlemsstat. Anvendelsen af princippet 
med egen postomdeling bliver noget mere kompliceret, når det 
drejer sig om virksomheders filialer. Det er også mindre klart, 
når det drejer sig om søsterselskaber i andre lande, der 
omdeler post på hinandens vegne. 
Et andet interessant tilfælde er dokumentudveksling. Det er 
bygninger, hvor medlemmerne kan leje bokse, hvori andre med­
lemmer kan aflevere deres post direkte, og fra hvilke posten 
kan indsamles. (Det ville naturligvis være relativt simpelt -
ihvertfald med hensyn til behovet for yderligere færdigheder, 
ikke nødvendigvis med hensyn til ekstra plads - for post­
væsenerne at udvide deres postbokstjeneste eller poste 
restante-faciliteter med tilsvarende tjenesteydelser, i 
konkurrence med private udvekslingskontorer). 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 191 
Medlemsstaterne bør derfor tillade dokumentudveksling som 
beskrevet ovenfor. For at yde kunderne større valgmulighed, bør 
hver enkelt medlemsstat endvidere tillade, at dokumentudveks-
lingskontorer overfører post indbyrdes, medmindre den pigæl-
dende medlemsstat mener, at et sådant skridt vil være til skade 
for postvæsenets universelle tjenesteydelse. Hvis forsendel­
serne i øvrigt opfylder monopolkriterierne, kan det forbydes, 
at forsendelserne enten indsamles hos afsenderen eller afle­
veres hos modtageren af en hvilken som helst anden end mono­
poltjenesteyderen (formodentlig postvæsenet) eller brevets 
ophavsmand. 
5.2. EGEN POSTNING 
Med hensyn til brugernes ret til at poste deres egne for­
sendelser mi det nærmere uddybes, hvor de kan poste deres 
forsendelser og hvortil. Det skal understreges, at drøftelserne 
her vedrører kundens egen indlevering til postbesørgelse (i et 
postvæsen), uden at noget mellemled i kundens land er invol­
veret . 
Alle medlemsstaterne accepterer, at en kunde med hjemsted i det 
pigældende land kan poste en monopol-forsendelse hvor som helst 
pi det nationale territorium, hvis forsendelsen skal omdeles 
inden for dette territorium. Alle postvæsenerne anvender dette 
princip, om nødvendigt pi visse kontraktvilkir. (I kontrakterne 
angives normalt et nærmere aftalt postkontor). 
Med hensyn til forsendelser, som kunderne medbringer til den 
anden side af en grænse for at poste det i postvæsenet til 
omdeling i det pigældende postvæsens territorium, har medlems­
staternes og postvæsenernes holdning tidligere været noget 
svingende. Hvert postvæsen har i praksis i sin egenskab af 
indgangspostvæsen accepteret denne praksis. Postvæsenerne i 
udgangslandet har dog til tider anset denne praksis for at være 
et brud pi deres monopol. Denne praksis synes nu at være 
accepteret af samtlige postvæsener. 
Det vil endvidere fremgi, at grønbogen behandler muligheden 
for at anbringe tværnationale tjenester i den ikke-monopoli­
serede sektor (se punkt 8). Kunden vil derfor ogsi have 
mulighed for at levere sin tværnationale post til en privat 
posttjeneste i stedet for selv at poste det i et andet land. 
Reglerne for kunder, der selv poster deres forsendelser, bør 
naturligvis ikke være mere restriktive end for en privat 
posttjeneste, der driver virksomhed i kundens land. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 192 
Med hensyn til indenlandske forsendelser til omdeling i det 
territorium, hvor kunden har hjemsted, kan kunden ønske at have 
mulighed for at tage forsendelsen til et andet land og poste 
den dér med henblik pi omdeling i sit eget land. Det er 
vigtigt, at eventuelle eksklusive rettigheder, der tildeles 
monopoltjenesteyderen, ikke indskrænker kundens mulighed for at 
udnytte denne udvej og derved drage fordel af princippet med 
fri udveksling af tjenesteydelser. 
Der bør imidlertid træffes foranstaltninger til, at sidan 
praksis fra kundernes side ikke underminerer formilet med den 
universelle tjeneste i kundens land. Det skal derfor sikres, at 
postvæsenet i adressatens land faktisk omdeler disse for­
sendelser (hvis de i øvrigt opfylder monopolkriterierne). For 
det andet mi den takst, der betales omdelingsadministrationen 
for at udføre arbejdet, til fulde dække dens omkostninger ved 
omdelingen. 
Som allerede fastsliet angår denne diskussion af forsendelser, 
der postes i et andet land med henblik på omdeling i kundens 
eget land, kundens ret til at poste egen post. Private post­
tjenester befinder sig i en anden retlig stilling, og dette 
drøftes mere indgående nedenfor i afsnit 8.3. 
OBLIGATORISKE TJENESTEYDELSER 
Hvis der er pligt til at yde en tjenesteydelse, kan dette kaldes en 
obligatorisk tjeneste. I postsektoren er dette begreb sædvanligvis 
knyttet til pligten til at yde universel service, så en obligatorisk 
tjeneste er sædvanligvis en tjeneste, som en instans (eller flere 
instanser sammen) skal yde i hele det pågældende territorium. 
Som anført i afsnit 3, er den fundamentale årsag til at etablere et 
sæt monopoltjenester, at der skal ydes universel tjeneste i hele 
territoriet. Heraf følger, at alle monopoltjenester skal ydes 
universelt. Disse tjenester er derfor obligatoriske monopoltjenester. 
Der vil sandsynligvis være andre tjenester, som er obligatoriske, men 
ikke monopoliserede. Sådanne forpligtelser kan være påkrævede af 
hensyn til Fællesskabets og/eller nationale målsætninger. De drøftes 
hver for sig nedenfor. Da disse ikke-monopoliserede tjenester er 
underkastet den fri konkurrence, bør også finansieringen heraf 
drøftes. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 193 
Monopoltjenester er obligatoriske og indebærer visse forpligtelser 
for monopoltjenesteyderen. Disse forpligtelser drøftes nedenfor i 
afsnit 13-15. Det bør overvejes, i hvor høj grad disse forpligtelser 
ogsi bør gælde for obligatoriske tjenester. Afgørelsen kan afhænge 
af, om tjenesterne er obligatoriske pi EF-plan eller pi nationalt 
plan. 
6.1. OBLIGATORISKE TJENESTEYDELSER PÅ EF-PLAN 
Der vil blive opstillet en EF-dækkende definition pi mono­
polområdet. Den baseres på en vægtgrænse, der gælder for hele 
EF, og en prisgrænse, som fastsættes i hver enkelt medlemsstat 
(dette drøftes nærmere i afsnit 10). 
Hver medlemsstat vil for sit eget territorium have ret til at 
definere et monopolområde, der er mindre end det, der er 
fastlagt på EF-plan. Medlemsstaten skal imidlertid stadig 
sikre, at der på dens territorium mindst ydes universel 
tjeneste op til de af Fællesskabet fastlagte grænser. 
Det fuldstændige sæt monopoltjenester, der fastsættes på EF-
plan, udgør derfor en del af de obligatoriske tjenester. 
Medlemsstaterne kan vælge at ophæve monopolet for nogle af 
disse tjenester, men de vil fortsat være obligatoriske. 
6.2. OBLIGATORISKE TJENESTER PÅ NATIONALT PLAN 
En medlemsstat kan ønske at sikre en universel service, der går 
ud over de EF-fastsatte grænser. Denne forpligtelse kan på­
lægges en enkelt posttjeneste (sædvanligvis postvæsenet) eller 
flere posttjenester, der sammen præsterer den universelle 
tjenesteydelse. 
Når medlemsstaterne afgør, om de vil have sådanne obligatoriske 
ikke-monopoltjenester, må de naturligvis undersøge, hvad deres 
nationale krav er. De vil også være nødsaget til at tage hensyn 
til de forpligtelser, der følger af UPU-konventionen. I denne 
forbindelse synes konventionens artikel 20 (tidligere artikel 
19) at forpligte alle medlemspostvæsenerne til at yde universel 
service for op til 2 kg og op til 5 kg for visse tryksager. 
Fællesskabets vægtgrænse for monopolområdet vil klart komme til 
at ligge lavere. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 194 
6.3. FINANSIERING 
Det er vigtigt at undersøge de finansielle følger af disse 
forpligtelser. De vil i høj grad afhænge af tjenesteydelsernes 
lønsomhed. Lønsomheden vil bl.a. afhænge af taksterne og 
markedsandele. 
Med hensigtsmæssig prisfastsættelse er der ikke nogen grund 
til, at obligatoriske ikke-monopoltjenester ikke skulle være 
rentable. De vil kun blive en finansiel byrde, hvis pris­
niveauet sættes under omkostningsniveauet i form af sær­
takster, og/eller hvis andre "skummer fløden" i de tilfælde, 
hvor prisen er fastsat pi basis af takstudligning. 
Da disse tjenester ydes i ikke-monopolsektoren, synes det med 
hensyn til den sidstnævnte mulighed ikke urimeligt at tilbyde 
store kunder enten en differentieret takst efter region eller 
en enkelt landsdækkende takst, dog behæftet med en enerets-
klausul. 
Hvis de obligatoriske ikke-monopoltjenester pi trods heraf 
stadig ikke er rentable, vil det som sidste løsning være nød­
vendigt at overveje finansiering fra andre kilder. Dette vil 
kunne tage form enten af ekstern støtte (helst fra den instans, 
som har pilagt forpligtelsen) eller krydssubsidiering. 
Det vil i begge tilfælde være nødvendigt at finde ud af, hvor 
de obligatoriske tjenesteydelser er tabsgivende (i stedet for 
blot at beskrive dem som generelt tabsgivende). Det burde være 
muligt at lokalisere tabene til bestemte geografiske egne og 
kvantificere indtægterne af og omkostningerne ved ydelse af 
obligatoriske ikke-monopoltjenester i disse egne. (Det vil 
typisk være de egne, hvor de posttjenester, som ikke er for­
pligtet til at yde universel tjeneste, er mindre interesseret 
i at konkurrere.) Eventuelle subsidier eller krydssubsidier 
kan og bør derfor være gennemsigtige. (Jf. også afsnit 14.2 
nedenfor.) 
7. NYE TJENESTEYDELSER 
Den overordnede målsætning, dvs. ydelse af universel tjeneste til 
rimelige priser, kan nås ved, at der gennem et begrænset antal mono­
poltjenester sikres tilstrækkeligt lave enhedsomkostninger. Dette 
indtægts/mængde-niveau vil formodentlig kunne nås med de nuværende og 
forudseelige mængder. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 195 
Nye tjenesteydelser, som medfører yderligere postmængder, bør derfor 
falde uden for monopolsektoren. I nogle tilfælde vil det imidlertid 
ikke være klart, om der er tale om yderligere mængder - en del af den 
postmængde, den nye tjeneste omfatter, kan være lokket væk fra den 
"traditionelle" tjeneste. 
Situationen må defineres klart i juridisk henseende. Det er ikke nok, 
at en ny tjeneste er en anelse anderledes end monopoltjenesten (det 
skal bemærkes, at nogle af de postklargøringsaktiviteter, der er 
beskrevet nedenfor i afsnit 9.4, vil kunne opfylde et sådant 
begrænset kriterium.) 
En ny tjeneste skal være væsentligt anderledes, før den kan falde 
uden for monopolet. En dokumentudvekslingstjeneste bør være ikke-
monopoliseret, mens et almindeligt brev til indenlandsk omdeling, som 
indsamles hos kunden selv og ikke fra postkasse, fortsat skal være 
monopoliseret. 
Myndighederne i hver medlemsstat (og muligvis Fællesskabet) skal i 
hvert enkelt tilfælde afgøre, om en tjenesteydelse er "væsentligt" 
anderledes. Alle sådanne afgørelser skal naturligvis træffes i hen­
hold til Rom-Traktaten, navnlig princippet med fri udveksling af 
tjenesteydelser og Fællesskabets konkurrenceregler. 
Hvis en ny tjeneste bliver nødvendig for at opnå universel tjeneste, 
vil den muligvis kunne indgå i det monopoliserede område efter krite­
rierne i punkt 4. 
8. TVÆRNATIONALE POSTFORSENDELSER 
Det må overvejes, om monopolet skal omfatte indenlandske og tvær­
nationale tjenester på samme måde, eller om der skal skelnes mellem 
dem. I dette dokument drøftes tværnationale forsendelser i Fælles­
skabet og til tredjelande hver for sig. 
8.1. FÆLLESSKABSFORSENDELSER 
Den grundlæggende årsag til at etablere en række monopol­
tjenester er sociale hensyn, nemlig at sikre en universel 
service. Dette indebærer en økonomisk årsag - beskyttelse via 
eneret til sikring af det universelle tjenestenet. Der er faste 
omkostninger ved net. Betydelig mindskelse af postmængden vil 
øge enhedsomkostningerne og dermed gøre det dyrere at bruge 
systemet og i sidste ende gøre nettet urentabelt. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 196 
For tværnationale forsendelser i Fællesskabet er de økonomiske 
faktorer forskellige som følge af de variable omkostningers 
store andel. De faste net-elementer (indsamling fra postkasser 
i forsendelseslandet og omdeling i modtagerlandet) er beskyt­
tede. I økonomisk henseende synes den eneste grund til at 
forhindre liberalisering at være, at omdelingstjenesten i givet 
fald ikke kompenseres tilstrækkeligt for sine omkostninger 
(skønt dette problem allerede forekommer UPU-systemet). Post­
væsenerne har imidlertid allerede taget skridt til at løse 
dette problem, og i denne udredning foreslis yderligere 
reformer. 
Der synes ikke at være væsentlige økonomiske irsager til at 
indlemme tværnationale EF-tjenester i monopolomridet, og der er 
af hensyn til serviceniveauet endog grunde til ikke at gøre 
dette. 
Hvad serviceniveauet angår, er det en kendsgerning, at post­
væsenernes præstationer, nir det gælder tværnational postbesør­
gelse, er mindre tilfredsstillende, end nir det gælder inden­
landsk postbesørgelse. Fællesskabet ønsker at ophæve denne 
forskel (og derfor mindske grænseeffekten). Den ordning, der 
vælges, skal opfylde dette formil. Dette peger pi en liberali­
sering af markedet som et middel, hvormed forbedring af tjene­
sten kan fremmes. 
En sidan liberalisering kan give myndighederne anledning til en 
vis bekymring. Der kan navnlig være risiko for, at almindelig 
indenlandsk post, der opfylder kriterierne for at være monopo­
liseret, udgives for tværnational post for at omgi monopolet. 
En sidan omgielse af den officielle politik kan være til fare 
for de økonomiske principper, den universelle tjeneste bygger 
pi, og mi forhindres. 
Der er kort sagt overbevisende argumenter for at give kunderne 
bedre service pi grundlag af flere valgmuligheder. Det bør der­
for overvejes at undtage tværnational EF-post fra monopolet. 
Hvis en medlemsstat mener, at en sidan foranstaltning kan 
bringe dens universelle tjeneste i fare, kunne der indrømmes 
den en undtagelse fra Fællesskabets lovgivning i henhold til 
artikel 90, stk. 2. Behovet for kontrol mi anerkendes, og der 
skal indføres tilfredsstillende kontrolordninger. Kommissionen 
vil med medlemsstaternes hjælp foresli de nødvendige 
ordninger. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 197 
Det accepteres, at medlemsstater, hvor denne posttjeneste nu 
er monopoliseret, vil behøve en tilpasningsperiode for at 
gennemføre denne ændring. Tilpasningsperiodens længde skal 
fastsættes i hvert enkelt tilfælde. 
Skønt grønbogen peger i retning af at anbringe tværnational EF-
post uden for monopolet, skal der imidlertid stadig være pligt 
til at yde universel service for denne post. Postvæsenet i 
afsenderlandet vil være forpligtet til at yde universel service 
i form af indsamlingsfaciliteter for tværnational post, som 
kunderne vælger at indlevere til postbesørgelse dér. 
Postvæsenet i modtagerlandet vil stadig være nødsaget til at 
sørge for universel omdeling af post fra et andet EF-land, hvis 
dettekræves af kunden, den private posttjeneste eller 
postvæsenet i afsenderlandet. 
Drøftelsen af, om tværnational post i EF bør monopoliseres 
eller ej, uddybes i bilag 15. 
8.2. INTERNATIONAL POST 
International post er post, der enten sendes fra EF til om­
deling i et land uden for EF eller sendes fra lande uden for EF 
til omdeling i et EF-land (henholdsvis udgiende og indgiende 
international post). I begge tilfælde bør det overvejes at 
anbringe denne post i det ikke-monopoliserede omride. Medlems­
stater, der mener, at det kan skade deres universelle tjeneste, 
hvis denne post undtages fra monopolet, kan indrømmes en 
undtagelse fra Fællesskabets lovgivning i henhold til artikel 
90, stk. 2. Liberaliseringen af indgiende international post 
kan give anledning til de samme kontrolproblemer som i 
forbindelse med liberaliseringen af tværnational EF-post. Der 
mi derfor indføres tilfredsstillende kontrolordninger for denne 
post. 
For nogle medlemsstater, hvor denne post nu er monopoliseret, 
bliver der muligvis behov for en vis tilpasningsperiode. Det 
bør imidlertid bemærkes, at behovet for en sådan tilpasningspe­
riode sandsynligvis vil være mindre for international post end 
for tværnational EF-post. 
8.2.1. UDGÅENDE POST 
For udgående international post er de økonomiske omstændigheder 
næsten som for tværnational post i EF, dog med to undtagelser. 
For det første vil transportomkostningerne sandsynligvis være 
større (fordi en større procentdel transporteres ad luftvejen 
og afstandene er større); det skal bemærkes, at disse omkost­
ninger næsten alle er variable. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 198 
For det andet er udgiende international post som regel yderst 
rentabel, skønt en del af overskuddet anvendes af postvæsenerne 
til at finansiere underskud pi indgiende tværnational post, 
hvor omdelingsomkostningerne ofte ikke kompenseres tilstrække­
ligt med terminalafgifterne. At der anvendes krydssubsidier, er 
naturligvis ikke nogen begrundelse for at vælge en bestemt 
ordning for fremtiden. 
Mens de økonomiske omstændigheder ved international post altså 
stort set er de samme som for tværnational post i EF, er de 
politiske omstændigheder anderledes. Med hensyn til tvær­
national post i EF kan det fremføres, at post fra Paris til 
Marseille bør behandles på samme måde som post fra Paris til 
Bruxelles. Dette argument kan imidlertid ikke gøres gældende 
for international post. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 199 
Det kan tilføjes, at argumentet med ekspertise inden for luft­
transport (vist i bilag 15, afsnit 2.3) i givet fald er 
stærkere, nir det drejer sig om international post. Da en 
større andel af posten transporteres ad luftvejen, og da 
sorteringsarbejdet er mere komplekst, er det absolut muligt, at 
private tjenester , hvoraf mange er specialister i luft­
transport, vil kunne yde en (miske betydeligt) bedre service 
end nogle postvæsener. 
Skal Fællesskabets kunder nægtes mulighed for at anvende et 
privat postservicefirma til international post? Nogle post­
væsener har miske mere effektive transportordninger for inter­
nationale forsendelser end andre: ogsi her ville det være 
nyttigt, hvis kunderne har adgang til de foretagender, som har 
vist sig at besidde større ekspertise og yde bedre service. 
Vi kan konkludere, at der er meget tungtvejende argumenter for, 
at udgiende internationale forsendelser ikke monopoliseres. Det 
bør derfor overvejes at undtage denne post fra monopolet. 
8.2.2. INDGÅENDE POST 
Spørgsmilet med indgiende internationale forsendelser bør ogsi 
tages op. Store postafsendere med hjemsted uden for Fælles­
skabet kan miske ønske at koncentrere deres forsendelser til EF 
pi ét distributionscenter i EF. Ligesom med andre tværnationale 
forsendelser, bør det overvejes at undtage denne post fra mono­
polet. Imidlertid skal der, som nævnt i forbindelse med tværna­
tional EF-post, indføres tilstrækkelige kontrolordninger for at 
forhindre, at indenlandsk, monopoliseret post sendes via det 
internationale postsystem for at omgå monopolindehaverens eks­
klusive rettigheder. 
Set fra den endelige bestemmelsesmedlemsstats side kan sådanne 
forsendelser se ud, som om de kom fra et andet EF-land. Den 
befordringstid, der er passende for udgående international 
post, bør imidlertid også gælde for indgående international 
post. 
8.2.3. GATS 
Gennemførelsen af de takst-forslag, der er beskrevet i afsnit 
15 nedenfor, kan skabe et kunstigt problem: tværnationale 
forsendelser i EF vil kunne blive sendt uden for EF med henblik 
på tilbageforsendelse til UPU-takster med det formål at under­
byde de EF-terminalafgifter, som ville gælde for alle EF-post-
væsener. (For visse forsendelser vil UPU-taksterne være lavere 
end de takster, der betales mellem EF-postvæsenerne). 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 200 
En sådan praksis, som ikke tilfører nogen værdi, men blot tager 
sigte på at omgå Fællesskabets politik, ville være uacceptabel. 
De regler og forpligtelser, der for tiden overvejes i GATS, vil 
ikke forpligte Fællesskabet til at tillade, at dets politik 
omgås. Mulige løsninger bør drøftes med handelspartnerne, hvis 
denne situation ændrer sig i fremtiden. Bortset fra dette 
takst/terminalafgifts-spørgsmål vil medlemsstaterne være nødt 
til at foretage de tilpasninger, som kræves for at opfylde 
GATS-forpligtelserne, navnlig vedrørende adgang til monopol­
tjenesterne. 
8.3. ANDRE SPØRGSMÅL 
Der bør naturligvis generelt være fri udveksling af tjeneste­
ydelser. Dette almene princip gælder også, hvis tredjeparts 
posttjenester transporterer forsendelser ud ad et land og 
indgiver dem til postbesørgelse i et andet land med henblik på 
tilbagesendelse til det første land (ofte kaldet A-B-A-remail), 
navnlig hvis der i det andet land ydes ekstra service, som øger 
den samlede tjenestes værdi betydeligt. 
Hvis de således befordrede forsendelser ellers ville have 
opfyldt kriterierne for monopoliserede indenlandske for­
sendelser i det første land (land A), vil en sådan praksis 
imidlertid krænke de særlige, eksklusive rettigheder, der 
tilkommer monopoltjenesteyderen i det pågældende land. Grunden 
hertil er, at en privat posttjeneste, der indsamler sådanne 
forsendelser i land A, ville konkurrere med dette lands 
postvæsen på monopolområdet. 
Dette vedrører specielt sådanne forsendelsers fysiske tran­
sport. Situationen er anderledes, hvis den første del af kæden 
(transport ud af land A) ikke er fysisk. Her er transporten 
"metaforisk": Der laves en kopi i land A, som dernæst sendes 
til land B. Materialet omdannes dernæst til direct mail (eller 
publikation til forsendelse) ved trykning og konvolutering. 
Materialet kan dernæst indleveres til postbesørgelse i det 
land, hvor trykningen er foretaget, til udlevering i det land, 
hvor originalkopien blev fremstillet. 
I postal henseende bør forsendelsen imidlertid behandles som 
forsendelse fra det land, hvor materialet er trykt. Behandles 
forsendelsen ikke på denne måde, vil det åbne mulighed for, at 
nogle postvæsener kan påvirke Fællesskabets handel inden for 
trykkeri- og udgivervirksomhed. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 201 
Tilsvarende kan fremføres i tilfælde, hvor tekst, data eller 
billeder sendes elektronisk over en landegrænse med henblik pi 
omdannelse til papirkopi, som dernæst kan sendes tilbage som 
brevforsendelse til det første land. Her mi postreglerne ikke 
kunne indvirke pi handelen med information eller telekommuni­
kation. (Adgang til information kan være en vigtig faktor for 
virksomheders valg af placering.) 
Det kan naturligvis være, at en del af den prispakke, som 
pivirkede placeringen af trykkeordren, var posttaksterne i det 
land, hvor trykningen foregår. Denne mulighed understreger 
blot, at terminalafgifterne skal være snævert knyttet til de 
faktiske omdelingsomkostninger. 
MONOPOLTJENESTERNES OMFANG - SÆRLIGE SPØRGSMÅL 
Nedenfor gennemgås nogle potentielt problematiske omstændigheder ved 
monopolområdets omfang. 
9.1. DEFINITIONSPROBLEMER 
Det blev nævnt ovenfor, at brevforsendelser kan være mono­
poltjenester, men at pakker og ekspresforsendelser ikke bør 
være det. I praksis er det imidlertid ikke altid enkelt at 
skelne mellem dem. Kunder og lægfolk betegner flere forskellige 
forsendelser som "breve"; for dem er det en generel beskrivelse 
af en meddelelse, som kan sendes på forskellig måde (herunder 
almindelig post, ekspres eller telefax). Her anvendes udtrykket 
"brev", som det anvendes af posttjenesterne - dvs. en 
meddelelse sendt som ordinær forsendelse. 
Denne beskrivelse bør imidlertid uddybes nøjere. 
Postmeddelelsesforsendelser omfatter breve og postkort, men 
ikke publikationer og vareforsendelser. De kan anvendes til 
personlig eller forretningsmæssig korrespondance. En post­
forsendelse kan ikke sendes via telekommunikation. En meddel­
else, der oprindeligt er transmitteret via telekommunikation, 
kan imidlertid omdannes til en postforsendelse ved at blive 
trykt, lagt i konvolut og indgivet til postbesørgelse (se 
drøftelsen af "eletronisk transmission" nedenfor i afsnit 9.3). 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 202 
I juridisk henseende kræves en mere præcis definition. Formilet 
her er imidlertid ikke at søge den endegyldige definition pi et 
brev eller en postmeddelelsesforsendelse. Sigtet er mere 
generelt, nemlig at angive, hvilken generel indfaldsvinkel, der 
bør vælges. Analysen nedenfor belyser derudover en række 
særlige problemer med definitionen pi breve. Der gis navnlig 
ind pi tjenester, som ikke er almindelige breve. 
9.1.1. BREVE/EKSPRESFORSENDELSER 
Hvordan kan en ekspresforsendelse let skelnes fra et brev? Den 
kan have samme dimension, vægt og indhold. Selv besørgelses-
tiden kan være den samme. 
En væsentlig forskel ligger i den værdi (uanset hvilken), som 
tilføjes af eksprestjenesteyderne og som opleves af kunderne. 
Den bedste mide til at bestemme, hvilken ekstra værdi kunderne 
oplever, er at se pi den ekstra pris, de er rede til at betale. 
9.1.2. INDIVIDUALISEREDE MEDDELELSER 
Eftersom kriteriet for en forsendelses individualitet er si 
vigtigt for regelfastsættelsen, er det nødvendigt her at 
definere, hvad der menes med "individualiseret meddelelse". Det 
væsentlige punkt er, at meddelelsens tekst vedrører adressatens 
(en person, et foretagende eller en person med en bestemt 
funktion i et foretagende) forretninger eller personlige 
forhold med si stor individualitet, at det er klart, at teksten 
(ud over adressen og eventuel benævnelse) specifikt vedrører 
adressaten. 
Direct mail bliver stadig mere "personaliseret". Da den samme 
eller næsten samme meddelelse sendes til andre adressater, er 
det imidlertid klart, at disse forsendelser ikke kan anses for 
specifikt at vedrøre adressatens forhold. Denne tendens til at 
personalisere direct mail medfører imidlertid, at det traditi­
onelle kriterium til bestemmelse af, om teksten er identisk, 
sandsynligvis ikke længere er tilstrækkeligt. 
Fakturaer og kontoudtog har tekst (de anførte tal), der veksler 
fra kopi til kopi. Deraf synes at følge, at de normalt er 
individualiserede efter den ovennævnte definition. Sidanne 
forsendelser betragtes i nogle medlemsstater som tryksager og 
kan derfor behandles som ikke-monopolforsendelser. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 203 
Ved vurderingen af, om en forsendelse er individualiseret eller 
ej, er det afgørende kriterium forsendelsens indhold og ikke 
fremstillingsmiden. Hvis en annoncør vælger at sende et antal 
hindskrevne forsendelser med identisk tekst, kan de ikke 
betragtes som individualiserede. En faktura, der indeholder 
oplysninger, der er specifikke for adressaten, er derimod 
individualiseret, uanset om tallene er printet ud pi computer 
eller hindskrevne. 
9.1.3. "TRYKSAGER" 
Forslag om reglerne for tryksager bør udarbejdes under 
hensyntagen til de grundlæggende principper for ydelse af 
universel service. Det absolut fundamentale krav er, at 
postmeddelelser af personlig eller individualiseret art 
indsamles og omdeles universelt. Denne universelle service 
skulle omfatte alle forsendelser, hvor teksten ikke er 
identisk, dvs. al personlig korrespondance og individualiseret 
forretningskorrespondance (jf. ovenfor afsnit 9.1.2). Det 
forekommer rimeligt, at det sæt monopoltjenester, der skal 
oprettes til beskyttelse af den universelle postservice, bør 
baseres pi sidanne forsendelser af individualiseret art. 
Dette vil automatisk udelukke alle tryksager fra monopolet. 
Dette vil pi ingen mide skabe problemer for publikationer, da 
publikationer (blade, aviser og bøger) i de fleste medlems­
stater ikke er monopoliserede. I de fi medlemsstater, hvor 
publikationer henhører under monopolområdet i henhold til 
postlovgivningen, er den faktiske situation formodentlig, at 
omdelingen heraf ikke længere udelukkende foretages af 
postvæsenet. 
Der er endvidere en generel vilje til at fremme pressens 
pluralitet. De betydelige rabatter, postvæsenet ofte giver ved 
forsendelse af publikationer, kan imidlertid give postvæsenet 
et faktisk monopol pi omdeling af publikationer af bestemte 
typer eller til bestemte omrider. Ved første øjekast kan disse 
rabatter synes at øge læserkredsen. 
Over en længere periode kan de imidlertid afskrække andre 
posttjenester fra at præstere tjenesteydelser pi, hvad der i de 
fleste medlemsstater er et ikke-monopolmarked. Disse rabatter 
kan derfor mindske udgivernes muligheder og dermed faktisk 
begrænse læserkredsen. Rabatterne er siledes ikke blot lidet 
nyttige for det universelle netværks økonomiske forhold, men 
kan ogsi gøre en ikke-monopoltjeneste til et faktisk monopol, 
hvilket i sidste ende kan være til skade for alle. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 204 
Direct mails stilling med hensyn til det universelle tjeneste­
nets økonomi vil være noget anderledes. Der ydes ofte tryksags-
rabatter til direct mail - men pi et langt lavere niveau end 
for publikationer. Direct mail udgør skønsvis 18,5% af EF-
postvæsenernes indenlandske postmængde. Hvis liberalisering af 
denne postkategori medfører, at en betydelig del af postmængden 
unddrages det universelle tjenestenet, kan det true nettets 
økonomi og bringe virkeliggørelsen af det centrale mil i fare, 
nemlig at tilvejebringe rimelige priser for den universelle 
tjeneste. 
Der er kort sagt stærke argumenter for at anbringe direct mail 
i den ikke-monopoliserede sektor. Det bør imidlertid erkendes, 
at der kan være vanskeligheder. For det første giver direct 
mails stadig mere personlige præg anledning til voksende 
vanskeligheder med at skelne direct mail fra almindelig brev­
post. For det andet udgør direct mail pi nuværende tidspunkt en 
betydelig og hastigt voksende del af postvæsenernes samlede 
virksomhed, og dens økonomiske betydning for forpligtelsen til 
universel tjeneste bør undersøges i enkeltheder. 
Disse spørgsmil skal analyseres for at det kan bedømmes, om de 
her omtalte problemer - lovgivningsmæssige eller økonomiske -
faktisk vil opsti i praksis. Pi baggrund af denne analyse mi 
Kommissionen med medlemsstaternes hjælp foresli særlige foran­
staltninger, f.eks. med hensyn til passende kontrolordninger, 
der skal forhindre, at almindelig post udgives for direct mail. 
Medlemsstater, der mener, at disse foranstaltninger kan bringe 
deres universelle tjeneste i fare, kan desuden fi indrømmet en 
undtagelse fra Fællesskabets lovgivning i henhold til artikel 
90, stk. 2. 
9.1.4. SMÅPAKKER/PAKKER 
Et andet problem melder sig for pakkers vedkommende. Breve kan 
ifølge mange definitioner ni op pi 2 kg. Denne definition på et 
brev omfatter "en lille pakke". 
Hvad er forskellen mellem en lille pakke og en pakke? (I 
praksis skelnes der ikke så meget på grundlag af lovfæstede 
kriterier, men afgøres snarere af kunden selv, sædvanligvis på 
grundlag af prisen.) 
Som kriterium bør indholdet anvendes. Hvis en småpakke inde­
holder varer og ikke nogen meddelelse, bør den behandles som 
ikke-monopoliseret ligesom en pakke (fordi kunden kan vælge 
forsendelsesform). Denne skelnen bør skærpes med en vægtgrænse. 
(Med en lav vægtgrænse ville problemet blive mindre). 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 205 
9.2. LANGSOMMERE POSTSTRØMME 
Der behøves en uddybning af, hvad der kan monopoliseres. Ikke 
blot de hurtigere forsendelser (LC i nogle medlemsstater, A-
post i andre), men ogsi de langsommere. 
Sidstnævnte omfatter tryksager og B-post (afhængigt af, hvilke 
lande der tilbyder opdeling i LC/AO og i A- og B-post) sivel 
som rabatter (masseforsendelser med længere besørgelsestid) og 
udskudt postafsendelse. 
Der er i alle disse tilfælde tale om forsætligt langsommere 
forsendelser, hvor den længere besørgelsestid er bekendtgjort. 
(Spørgsmilet med ringe serviceydelse sammenlignet med service­
standarderne er derfor et helt andet spørgsmil og drøftes 
nedenfor i afsnit 14.3.) 
9.3. ELEKTRONISK KOMMUNIKATION 
Meddelelser, der transmitteres elektronisk, ligger uden for 
postsektoren. Hvis de er kombineret med en eller anden form for 
service, der ydes af posttjenester, kaldes sidanne meddelser 
sædvanligvis postal elektronisk post. 
En af disse tjenester gir ud pi at tilbyde offentligheden 
faciliteter til at sende en meddelelse fra en telefaxmaskine, 
der stilles til rådighed af en posttjeneste, hvorefter tele­
faxen hentes fra en fjerntliggende telefaxmaskine af meddel­
elsens modtager. Denne operation omfatter ikke nogen post-
befordringsservice og bør klart betragtes som ikke-monopo-
liseret. 
En anden form for elektronisk post kombinerer elektronisk post 
med postbesørgelse. Almindelig elektronisk post (faksimile­
transmission eller afstandsprinting af individuelle meddelelser 
eller massemeddelelser) ligger uden for monopolområdet. Hvis 
papirkopien derefter skal leveres til en tredjemand som en 
separat omdelingsproces, kan dette ekstra element nok betragtes 
som en brevleveringstjeneste. Brevleveringselementet kan derfor 
betragtes som en monopoltjeneste (forudsat at alle de andre 
kriterier herfor er opfyldt), mens den elektroniske transmis­
sion ikke er det. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 206 
9.4. POSTKLARGØRING 
Nogle postvæsener giver private tjenester adgang til at fungere 
som mellemled mellem afsenderen og dem selv. De fungerer først 
og fremmest som postklargørere, men tilbyder ogsi andre 
tjenester, sisom kredit. 
Disse firmaer konkurrerer indbyrdes, skønt de har visse særlige 
rettigheder, eftersom de enten skal godkendes af myndigheden 
eller indgi kontrakt med postvæsenet. Deres aktiviteter, inden 
posten faktisk indleveres til postbesørgelse i postvæsenet, 
betyder ikke, at denne post ikke er monopoliseret. Det er 
imidlertid interessant at bemærke, at postvæsenerne, nir de 
tillader sidanne aktiviteter under kontrakt, accepterer, at 
postforsendelse ikke er en "sømløs" proces, hvor de forskellige 
komponenter ikke kan anskues hver for sig. 
Disse "mellem"-aktiviteter kan betyde større fleksibilitet for 
postens ophavsmand. Det kan ogsi spare postvæsenet omkost­
ninger, hvilket vil kunne resultere i rabatter, som bide kan 
komme kunden og mellemleddet tilgode. 
Disse postklargøringstjenester konkurrerer ikke med de to af 
postadministrationernes aktiviteter, der er behæfter med store 
faste omkostninger - indsamling fra postkasser/posthuse og 
omdeling. Deres virksomhed er derfor ikke til skade for den 
universelle tjeneste. 
Der er ikke nogen grund til, at denne service ikke skulle sti 
iben for alle brugere, og alle postvæsenerne bør derfor stille 
kontraktaftaler til ridighed for alle sidanne firmaer. I 
betragtning af lighedspunkterne mellem de forskellige post­
væseners aktiviteter (og derfor det omkostningsbesparende 
arbejde, melleminstanserne kan udføre) synes der at være grund 
til at oprette et minimumssæt af EF-kontraktfaciliteter for 
sidanne firmaer (se nedenfor afsnit 17). 
Det skal understreges, at de postaktiviteter, der udføres af 
disse firmaer, i de fleste tilfælde erstatter lignende akti­
viteter udført af postvæserne. De tilføjer ikke nogen værdi, 
der er af betydning fra et lovgivningsmæssigt synspunkt. 
Postklargøringsestjenester udgør derfor normalt ikke "nye 
tjenesteydelser", som beskrevet ovenfor i afsnit 7. 
Hvis post, der hindteres af disse firmaer, opfylder kriterierne 
for monopoltjeneste, vil posten forblive monopoliseret i den 
forstand, at den, efter melleminstansens aktiviteter, skal 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 207 
indleveres til postvæsenet med henblik pi de resterende post­
forretninger (herunder den endelige omdeling). Sidanne 
forsendelser kan derfor ikke transporteres ud af landet af en 
tredjepart med henblik pi tilbageforsendelse under et A-B-A-
remail system (jf. ovenfor i afsnit 8.3). 
10. FORESLÅEDE KRITERIER 
Som fastsliet ovenfor (afsnit 4), kan visse forsendelser ikke 
monopoliseres, bl.a. tunge pakker, tunge publikationer, ekspres­
forsendelser og alle adresseløse forsendelser. Nogle forsendelser, 
for hvilke der kan fremsættes krav om universel service, kan heller 
ikke monopoliseres (f.eks. lette pakker og tryksager). 
Monopolomridet er derfor begrænset til personlig korrespondance (jf. 
afsnit 9.1). Heri indgir breve og postkort. For at udelukke varer og 
publikationer fra monopolomridet er det nødvendigt først at anvende 
et kriterium baseret pi indholdet. 
Efter at have identificeret korrespondanceforsendelser af personlig 
eller individualiseret art, mi monopolets omfang for disse for­
sendelser afgrænses ud fra andre kriterier. De andre kriteriers 
brugbarhed drøftes indgiende i bilag 16. Kort sagt vil kun vægt- og 
priskriteriet kunne anvendes til at afgøre, hvilke personlige 
monopoliserbare korrespondanceforsendelser der bør monopoliseres. 
Disse kriterier bør anvendes sammen, med en vis tilknytning mellem 
vægtgrænsen (som bør være en enkelt øvre grænse i hele Fællesskabet) 
og prisgrænsen (som fastsættes særskilt i hvert enkelt land pi 
grundlag af taksten for den højeste vægt). 
Anvendelsen af indholdskriteriet og dernæst af pris- og vægt­
kriterierne vises som diagram i figur 1 nedenfor. Der er vist tre 
kategorier baseret pi kravet om universel tjeneste. Som bemærket i 
punkt 9.1.3, bør det overvejes automatisk at placere adresseret 
direct mail i ikke-monopolomridet. Spørgsmålet skal analyseres for at 
bedømme, om denne foranstaltning kan bringe den universelle tjeneste 
i fare ved at svække dens økonomiske bæredygtighed eller ved misbrug 
af liberaliseringen, hvis der ikke findes passende kontrolordninger. 
Hvis det antages, at direct mails status som uden for monopolet be­
kræftes, hører den til i figurens anden linje. 
Det skal bemærkes, at meningen med prisgrænsen ikke blot er at sikre, 
at ekspresforsendelser ikke monopoliseres. Dette ville være ens­
betydende med udelukkende at anskue det fremtidige marked ud fra de 
aktuelle produkter. Meningen er snarere at sætte prisgrænsen på et 
niveau, der er tilstrækkeligt til at kun de tjenester, der bør 
beskyttes, omfattes heraf. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 208 
Figur i: Afgrænsning af monopolområdet - anvendelse af 
indholds-, vægt- og priskriterier 
Vægt/priskriterier 
Krav om universel service 
- personlig/individualiseret 
korrespondance 
Krav om universel service 
- varer/tryksager 
Aviser og blade 
Intet krav om universiel service Breve/postkort Breve 
Pajcker og tryksager (op til en 
vis vægt) 
'EkspresforsendeIser 
Tunge pakker og tryksager 
Adresseløse forsendelser 
Dokumentudvekslingsforsendelser 
Monopo­
liseret Ikke-monopo-
liseret 
Pi denne mide vil andre tjenesteydelser, som endnu ikke findes, men 
som prismæssigt ville befinde sig i midtergruppen (over prisen pi den 
"grundlæggende" tjeneste, men under priserne pi ekspresforsendelser), 
klart blive placeret i ikke-monopolsektoren. Dette vil gøre deres 
stilling klarere, end hvis det skal afgøres, om de er "væsentligt" 
anderledes (jf. afsnit 7 ovenfor). Men grafisk set bør pris-kriteriet 
ikke fremstilles "top-down" (dvs. med udgangspunkt i ekspres­
forsendelser), men "bottom-up" (set ud fra almindelige breve). 
De forslag, der fremsættes her, vedrører miske mere udviklingen pi 
mellemlang sigt. Pi længere sigt kan der meget vel være mulighed for 
yderligere liberalisering. Pi kortere sigt bør der sættes ind pi at 
ni milet pi mellemlang sigt, nemlig et sæt monopoliserede tjenester 
fastsat pi EF-plan. 
Under udarbejdelsen af Fællesskabets forslag pi mellemlang og lang 
sigt vil Fællesskabets konkurrenceregler, baseret pi principperne med 
fri udveksling af tjenesteydelser og forbud mod konkurrencefor­
vridninger, fortsat finde fuld anvendelse pi tjenester, som ydes i 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 209 
dag. Som bemærket ovenfor i afsnit 4, er de enkelte medlemsstater 
forpligtet til at søge den mindst restriktive løsning, der passer til 
deres postsektor, og dette kan betyde mindre monopolområde end 
fastsat på EF-plan. (Omvendt kan medlemsstater, som mener, at EF-
grænserne vil være til fare for den universelle tjeneste på deres 
territorium få indrømmet en særlig undtagelse fra Fællesskabets 
lovgivning i henhold til artikel 90, stk. 2. 
Når først kriterierne er valgt, må der foretages detaljerede 
undersøgelser af det universelle tjenestenets økonomi for at finde 
frem til, hvilke grænser der skal sættes for monopolområdet. 
10.1. PÅ MELLEMLANG SIGT 
Der bør anvendes et indholdskriterium til udelukkelse af alle 
forsendelser, der indeholder varer. Dernæst bør der anvendes et 
vægtkriterium, kombineret med et priskriterium. Vægtgrænsen bør 
sættes for hele EF. Myndighederne i de forskellige medlems­
stater bør fastsætte prisgrænserne. Prisen bør under alle om­
stændigheder ikke overskride den offentlige takst for et almin­
deligt brev (dvs. LC eller A-post) inden for den vægtgrænse, 
der vil blive fastlagt. 
10.2. PÅ KORT SIGT 
På kortere sigt kan der være brug for en overgangsperiode til 
at nå det ovenfor beskrevne mål. Nedenfor følger en beskrivelse 
af, hvordan vægt- og prisgrænserne på EF-plan i givet fald vil 
blive fastsat og gennemført: 
10.2.1. VÆGTGRÆNSE 
EF-vægtgrænsen vil højst sandsynligt blive sat lavere end de 
aktuelle monopolvægtgrænser, der gælder i nogle af medlemssta­
terne. Denne vægtgrænse bør derfor ikke nødvendigvis indføjes 
øjeblikkeligt, men efter en vis periode, så de berørte post­
væsener har tid til at foretage de nødvendige tilpasninger 
(navnlig i taksterne for forsendelser, som nu er monopoli­
serede, men som vil overskride EF-grænserne og derfor falde 
uden for monopolområdet). 
Dette kan i praksis vise sig at være et overkommeligt problem. 
De fleste af disse forsendelser - tunge småpakker - vil kunne 
sendes som pakker. I den forstand, at kunden kan vælge, hvordan 
disse forsendelser skal sendes, er de allerede uden for mono­
polområdet. Dette viser også, at vægtgrænsen for monopol­
området bør ligge under 500 g. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 210 
10.2.2. PRISGRÆNSE 
Den omtalte prisgrænse, dvs. prisen svarende til vægtgrænsen, 
vil kunne betyde en væsentlig nedsættelse af de nuværende 
prisgrænser. Dette gælder naturligvis kun de lande, som 
allerede har sidanne grænser: Størstedelen af medlemsstaterne 
tillader konkurrerende kurér/eksprestjenester, men uden nogen 
kvantitativ definition af disse tjenester. 
Det kan derfor være vanskeligt at indføre denne prisgrænse 
øjeblikkeligt. I overgangsperioden kan prisgrænsen f.eks. 
sættes pi højst 1,5 eller endog to gange den pris, der svarer 
til vægtgrænsen. Hvis Fællesskabets vægtgrænse var pi f.eks. X 
g og brevprisen for denne vægt var Y ECU, kunne den foreløbige 
prisgrænse for ikke-monopoliserede tjenester sættes pi op til 
1,5Y ECU eller 2Y ECU. 
Pi længere sigt vil der som følge af udviklingen mod en valuta­
union kunne fastsættes en fælles prisgrænse i ECU. 
10.3. PÅ LÆNGERE SIGT 
Pi længere sigt kan medlemsstaterne forventes at forsøge sig 
med at indføre mere konkurrence med henblik pi gradvis at 
indskrænke omfanget af monopoliserede tjenester. Fællesskabet 
bør om nogle ir vurdere forholdet mellem kravet om universel 
tjeneste og behovet for at ibne postsektoren op for større 
konkurrence. Denne vurdering bør foretages i lyset af udvik­
lingen pi markeds- eller tjenesteplan. 
11. POSTLOVGIVNINGENS KOMPATIBILITET MED EF-TRAKTATERNE OG EF'S POLITIK 
Medlemsstaternes postlovgivning og EF's politik pi postomridet skal 
være fuldt ud kompatibel med Rom-Traktaten. I de situationer, hvor 
det tidligere ikke har været tilfældet, har Kommissionen anset det 
for nødvendigt at træffe de nødvendige foranstaltninger/ især med 
hensyn til eksprestjenester. 
Til den nationale postlovgivning kommer imidlertid de forpligtelser, 
som medlemsstaterne har pitaget sig ved underskrivningen af for­
skellige traktater. Det bør her især fremhæves, at alle medlems­
staterne pi grund af deres FN-medlemskab er medunderskrivere af UPU-
konventionen. UPU-konventionen er ganske vist betydelig ældre end 
Rom-Traktaten og GATT, men UPU-kongressen tager den op til revision 
hvert femte ir. Hver udgave af konventionen løber, indtil den næste 
udgave sættes i kraft efter kongressen. Det kan fi konsekvenser i 
forhold til Rom-Traktatens artikel 234. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 211 
Set i lyset af konkurrencelovgivningen er det primært terminal­
afgiftsniveauet, som der indgås aftale om hver femte år, og især 
anvendelsen af artikel 25 (jf. nummereringen i 1989-udgaven af UPU-
konventionen), der giver anledning til bekymringer i forbindelse med 
UPU-konventionen. Anvendelsen af artikel 25 kan kun accepteres, hvis 
det sker med henblik på at beskytte de monopoliserede tjenesteydelser 
i den medlemsstat, hvis myndigheder gør brug af sanktionsmuligheden. 
(Det siges, at artikel 25 anvendes til at give omdelingspostvæsenet 
en korrekt kompensation. Det synes imidlertid af to grunde ikke at 
være rigtigt. For det første er artikel 25 af meget ældre dato end 
terminalafgifterne. For det andet er artikel 25 tidligere blevet 
anvendt i situationer, hvor den kompensation, som omdelingspost­
væsenet fik, ville have været den samme uanset, om postforsendelserne 
kom direkte fra oprindelseslandets postvæsen eller indirekte via et 
andet postvæsen.) 
Set i lyset af konkurrencereglerne synes det kritisabelt, at et 
postvæsen returnerer postforsendelser afsendt af en privat tjeneste, 
som konkurrerer med et andet postvæsen, og det uanset om sidstnævntes 
enerettigheder krænkes eller ej. Hvis afsenderpostvæsenets enerettig­
heder krænkes, må det pågældende lands myndigheder gå rettens vej -
og ikke søge hjælp hos et andet postvæsen, hvis enerettigheder ikke 
er krænket. Anvendelsen af artikel 25, stk. 4, (som omhandler A-B-C-
remail) synes derfor helt klart kritisabel. 
Hensigten med artikel 25, stk. 1, er, at den skal beskytte medlems­
landenes legitime indenlandske monopol. Der er imidlertid tre 
problemer forbundet med anvendelsen heraf, når man skal se på, om den 
er forenelig med EF's politik og EF-reglerne. 
Som det fremgår af afsnit 12, er det for det første op til de 
regulerende myndigheder til sidst at skride ind over for krænkelser 
af disse særlige rettigheder. Hvis postvæsenet modtager postfor­
sendelser, som det formoder er A-B-A-remail, kan det vælge at fore­
lægge beviser herfor for de regulerende myndigheder. Sidstnævnte kan 
så bemyndige postvæsenet (i land A) til at returnere forsendelserne 
til det postvæsen, som de blev afsendt fra (i land B) . Ved en sådan 
returnering kan postvæsenet angive, at det sker i henhold til 
artikel 25, stk. 1. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 212 
Artikel 25, stk. 1, kan fortolkes således, at den kan anvendes i 
overensstemmelse med ovennævnte procedurer. Der tales i stykket om, 
at "et medlemsland" ikke er forpligtet til at videreekspedere eller 
omdele postforsendelser af denne karakter, hvilket kan opfattes som 
en henvisning til en afgørelse truffet af de regulerende myndigheder. 
Postvæsenerne har imidlertid tidligere ofte anvendt artikel 25 uden 
henvisning til de nationale regulerende myndigheder (hvis sidanne 
eksisterer). 
Det andet problem i forbindelse med artikel 25, stk. 1, er, at 
artiklen synes at tillade et medlemsland at returnere forsendelser 
(som f.eks. tunge publikationer), ogsi selv om disse forsendelser 
ikke falder ind under postvæsenets enerettigheder. Hvis den nationale 
lovgiver imidlertid reelt er inddraget i alle beslutninger om, hvad 
der skal gøres for at beskytte disse særlige rettigheder, er det 
usandsynligt, at den for bredt formulerede artikel vil blive 
misbrugt. 
Artikel 25, stk. 1, ville for det tredje begrænse en kundes mulighed 
for selv at transportere sine postforsendelser til et andet land og 
afsende dem derfra til omdeling i sit eget land. Som det fremgir af 
afsnit 5.2, bør kunderne kunne gøre noget sidant, forudsat at post­
væsenet i omdelingslandet modtager forsendelserne (hvis de falder 
inden for det monopoliserede omride i kundens hjemland) og fir 
tilstrækkelig kompensation for leveringsomkostningerne. Artikel 25, 
stk. 1, bør derfor begrænses til højst at omfatte A-B-A-remail - dvs. 
forsendelser, som tredjemand transporterer ud ad landet med henblik 
pi tilbageforsendelse - hvis disse forsendelser normalt falder ind 
under de enerettigheder, som postvæsenet i land A har. 
Hvis der tages skridt til at returnere postforsendelser, skal sidanne 
skridt helt klart kunne begrundes under henvisning til EF's konkur­
renceregler. De regulerende myndigheder bør tillige sikre sig, at der 
ikke returneres postforsendelser, der er trykt i det land, hvorfra de 
afsendes, heller ikke selv om indholdet er udformet i et andet land, 
inden trykningen pi den regulerende myndigheds territorium finder 
sted. 
EF og de regulerende myndigheder skal sikre, at GATS-bestemmelserne 
anvendes pi rette vis. EF ønsker miske samtidig at indføre regler, 
som forbyder en unfair udnyttelse af EF's takstprincipper (en 
mulighed, der blev behandlet i afsnit 8.2.3). Hvis der opstar 
problemer, skal dette spørgsmil tages op inden for rammerne af GATS. 
Det bør selvfølgelig ogsi behandles i en bredere sammenhæng - helt 
klart inden for rammerne af UPU, men givetvis ogsi under CEPT. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 213 
Det er et afgørende spørgsmål, om postforsendelser fra et EF-land, 
der sendes som remail-forsendelser via postvæsenet i et ikke EF-land 
med henblik på tilbageforsendelse til et andet EF-land til omdeling 
dér, skal betragtes som "A-B-A-lignende" remail. 
Man bør i denne sammenhæng holde sig for øje, at posttakster kan være 
en afgørende faktor i visse virksomheders placeringsstrategi (f.eks. 
inden for postordreområdet, fakturering, trykning og direct mail). 
Der kunne være risiko for, at anvendelsen af princippet om, at 
priserne skal stå i forhold til omkostningerne, kunne forfordele 
afsendere inden for EF i forhold til afsendere uden for EF, hvis 
sidstnævnte skulle betale en lavere pris, blot fordi den var baseret 
på de traditionelle terminalafgifter, som ligger under omdelings-
omkostningerne. Det kunne opmuntre visse erhvervsforetagender, som er 
meget afhængige af postale tjenesteydelser, til at slå sig ned uden 
for EF, ganske enkelt for at drage fordel af de priser, som ikke 
afspejler omkostningerne ved den samlede transaktion. Det vil helt 
klart ikke være i EF*s interesse. 
12. DE REGULERENDE MYNDIGHEDERS ROLLE 
Postsektoren dækker på nuværende tidspunkt både et monopoliseret og 
et ikke-monopoliseret, konkurrencepræget område. I fremtiden vil der 
fortsat være to områder, men grænserne mellem dem vil nok afvige fra 
de nuværende. 
De regulerende myndigheder har opgaver på begge områder: 
på det monopoliserede område vil de søge at begrænse ene­
rettighederne i den udstrækning, det er foreneligt med ønsket 
om at sikre en universel service til priser, som alle kan 
betale (med andre ord anvendelsen af proportionalitets­
princippet); de skal også sikre, at monopoltjenesten lever op 
til sine forpligtelser; 
på det ikke-monopoliserede område skal myndighederne sikre, at 
grænsen mellem det monopoliserede og ikke-monopoliserede område 
defineres klart; de skal sikre, at monopoltjenesten ikke får en 
unfair konkurrencefordel på det ikke-monopoliserede område ved 
krydssubsidiering fra førstnævnte til sidstnævnte. 
Når de regulerende myndigheder først har sikret, at grænsen mellem de 
to områder er klart defineret, vil deres hovedopgave bestå i at 
sikre, at monopoltjenesten lever op til sine forpligtelser. Disse 
forpligtelser behandles nedenfor i afsnit 13, 14 og 15. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 214 
Hvis man skal kunne opni en sidan uvildighed, mi de regulerende 
myndigheder helt klart ikke have nogen operationel funktion. En 
institution, der er helt uafhængig af monopoltjenesten vil nok være 
at foretrække (siledes at det f.eks. bliver almindeligt, at de 
ansatte i løbet af deres karriere hyppigt hopper fra den ene til den 
anden). Det er imidlertid vigtigere, at alle berørte parter (for­
brugerne, monopoltjenesterne og de private tjenester) er sikre pi, at 
de regulerende myndigheder er uvildige. Hvis det er tilfældet, vil 
der nok ikke være mange klager, ogsi selv om monopoltjenesten og de 
regulerende myndigheder begge indgir i ét og samme foretagende. 
Det er ogsi en vigtig opgave, at håndhæve særlige og eksklusive 
rettigheder. I si henseende er det vigtigt, at de regulerende 
myndigheders og monopoltjenestens ansvarsområder er klart defineret. 
Monopoltjenesten kan tage de første skridt, dvs. indlede en 
undersøgelse (med de begrænsninger, som den nationale lovgivning 
fastsætter) af eventuelle krænkelser af tjenestens særlige rettig­
heder, og siledes indsamle bevismateriale, som derefter kan 
forelægges de regulerende myndigheder. Det er si op til de 
regulerende myndigheder at skride ind over for den tjeneste, som har 
krænket de særlige rettigheder. 
Hindhævelsen af posthemmeligheden synes ikke at give nogen problemer. 
Da dette aspekt af privatlivets fred imidlertid er en af EF-borgerens 
grundlæggende rettigheder, forekommer det ønskeligt, at de regule­
rende myndigheder sikrer, at den universelle tjeneste forpligter sig 
til at beskytte posthemmeligheden. 
13. FORPLIGTELSER I FORBINDELSE MED UNIVERSEL SERVICE: ADGANG 
Tre principper danner grundlag for adgangen til monopoliserede 
tjenesteydelser. For det første bør adgangsbetingelserne være ens for 
alle, idet det antages, at brugerne indleverer deres forsendelser pi 
samme mide. For det andet bør brugerne præcist vide, hvad de køber -
ikke kun for si vidt angir de besørgelsesbetingelser, de skal 
opfylde, og de priser, de skal betale, men ogsi for si vidt angir den 
service, de vil fi. For det tredje bør adgangsbetingelserne give 
kunden størst mulig fleksibilitet (og samtidig sikre, at de mono­
poliserede tjenesteydelser beskyttes). Som det fremgir af det 
følgende, kan disse principper omformes til mere detaljerede forslag 
om, hvorledes adgangen til postbesørgelse kan udformes. 
Der bør gælde samme adgangsbetingelser ved de obligatoriske, ikke-
monopoliserede tjenesteydelser som ved de monopoliserede 
tjenesteydelser. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 215 
13.1. BESØRGELSESBETINGELSER 
Alle postvæsener bør offentliggøre deres betingelser for 
besørgelse af post via deres net for monopoliserede tjeneste­
ydelser. Betingelserne bør være si enkle som muligt. Det er 
afgørende, at de ikke pi unfair vis søger at afholde kunder fra 
at bruge nettet (ved hjælp af takster eller pi anden mide). 
Kunden kan meget vel være en privat tjeneste, som postvæsenet 
(monopoltjenesten) miske konkurrerer med pi det ikke-monopo-
liserede omride. Det bør være en regel, at der for de mono­
poliserede tjenesteydelsers vedkommende ikke fastsættes særlige 
adgangsbetingelser, som stiller private tjenester i en 
dirligere situation pi det ikke-monopoliserede omride. 
13.2. KONTRAKTBETINGELSER FOR STORE KUNDER 
Alle postvæsener bør have kontraktfaciliteter til ridighed for 
store kunder. Der er gode muligheder for at tilpasse de for­
skellige postvæseners væsentligste kontraktbetingelser til 
hinanden (specielt med hensyn til, hvilken forbehandling kunden 
skal udføre for at opni rabatter), se afsnit 17.1 nedenfor. 
13.3. FORBEHANDLING AF POST 
Flere postvæsener tillader allerede pi nuværende tidspunkt, at 
private tjenester fungerer som mellemmænd mellem kunden, som 
postforsendelserne hidrører fra, og postvæsenet, som stir for 
den sidste del af besørgelsesprocessen (inkl. omdeling). 
Det er en positiv ting, at forbehandlingen af posten kan være 
udbudt som særskilte tjenesteydelser. Det giver kunderne større 
fleksibilitet og flere valgmuligheder, selv om postforsen­
delserne i sidste ende bliver en del af en monopoliseret 
tjenesteydelse (under antagelse af, at postforsendelserne 
opfylder kriterierne for at komme ind pi det monopoliserede 
omride). Da omdelingsfasen (som er den væsentligste faste 
omkostning i besørgelsesprocessen) stadig er beskyttet, og den 
mængde postforsendelser, som strømmer igennem denne fase, der­
for stadig er den samme, er en sidan forbehandling af posten 
fuldt ud i overensstemmelse med milet om en universel service, 
jf. den mere indgiende behandling i afsnit 9.4). 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 216 
I lyset af de fordele, som kunderne siledes kan få, mi det 
forventes, at medlemsstaterne tillader andre tjenester at 
fungere som sidanne mellemled, medmindre der er tvingende 
grunde, som taler imod. For at sikre, at de tjenesteydelser, 
som et mellemled yder, inden posten tilgir postvæsenet, er af 
tilstrækkelig høj kvalitet, kunne postvæsenet give autorisation 
til mellemleddene (de enkelte mellemled ville naturligvis 
konkurrere med hinanden). Reglerne for opnielse af autorisation 
bør fastlægges klart og entydigt, så postvæsenet ikke beskyldes 
for at misbruge en dominerende stilling, hvis det giver 
autorisation til én tjeneste, men ikke til en anden. 
13.4. ADGANG FOR PRIVATE TJENESTER 
Hvis en bruger ønsker at gøre brug af de monopoliserede 
tjenesteydelser og opfylder betingelserne herfor, bør han have 
adgang hertil. Det betyder, at hvis en privat tjeneste vælger 
at bruge den monopoliserede tjeneste og dernæst tilføjer noget 
for at konkurrere på det ikke-monopoliserede område, skal han 
have lov til at gøre det. 
13.5. ADGANG FOR ANDRE POSTVÆSENER 
Det er almindeligt anerkendt, at der i forbindelse med den 
almindelige internationale postvirksomhed, hvor to postvæsener 
er involveret, er noget i forholdet mellem de pågældende 
postvæsener, der afviger fra det normale kommercielle forhold 
mellem et postvæsen og en stor kunde. Det følger heraf, at 
postvæsenerne ved en sådan virksomhed fortsat bør have adgang 
til hinandens omdelingsvirksomhed på særlige betingelser (inkl. 
kompensationsordninger, jf. afsnit 15.3 nedenfor). 
Samtidig bør et afsenderpostvæsen imidlertid kunne få adgang på 
de betingelser, som gælder for andre store brugere, hvis det så 
måtte ønske. På denne måde kan ekspeditørerne, fra hvem posten 
udgår i afsenderlandet, eksempelvis få adgang til særtaksterne 
for omdeling i modtagerlandet (hvis sidanne takster 
eksisterer). 
14. FORPLIGTELSER I FORBINDELSE MED UNIVERSEL SERVICE: SERVICESTANDARD 
Det er alt for let at sige, at der skal præsteres en universel 
service. Kvaliteten af den universelle service skal ogsi fastsættes, 
og det ved hjælp af de nødvendige kvalitetskriterier. Nedenfor 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 217 
behandles den kvalitetsstandard, der mi fastsættes for de mono­
poliserede tjenesteydelser, det system, der skal mile, om præ­
stationerne svarer til denne standard, og de styringsmekanismer, som 
skal bruges, hvis præstationerne ikke svarer til den fastsatte 
standard. 
Det bør ogsi overvejes, om dette kvalitetsstyringssystem ogsi bør 
finde anvendelse pi obligatoriske, ikke-monopoliserede tjeneste­
ydelser. Det er klart, at der for tjenesteydelser, som er 
obligatoriske, fordi de er en del af et pi EF-plan fastlagt sæt 
afmonopoliserede tjenesteydelser, bør gælde samme servicefor­
pligtelser som for de monopoliserede tjenesteydelser. Disse 
forpligtelser omfatter ogsi et krav om, at de skal være af samme 
standard som de monopoliserede tjenesteydelser. 
De ikke-monopoliserede tjenesteydelser, som en medlemsstat har gjort 
obligatoriske, skulle ogsi være forbundet med en forpligtelse til at 
fortælle kunden, hvilken servicestandard der gælder for dem. I sidst­
nævnte tilfælde er det imidlertid almindeligt anerkendt, at den 
fastsatte standard ikke nødvendigvis skal være den samme som for de 
monopoliserede tjenesteydelser. 
Særlige forhold gør sig gældende for den interne EF-post. I henhold 
til konklusionen (i afsnit 8.1) bør det overvejes at placere den i 
det ikke-monopoliserede omride (og samtidig kan det blive nødven­
digt at indføre visse sikkerhedsforanstaltninger). Der ville 
imidlertid være en forpligtelse (som gælder for de to involverede 
postvæsener) til at yde en universel service for forsendelser med en 
lavere vægt end den, der fastsættes i EF" s definition af sættet af 
monopoliserede tjenesteydelser. Denne forpligtelse til at yde en 
universel service forudsætter samme servicekvalitet som for sidanne 
indenlandske tjenesteydelser, som ifølge EF* s beslutning vil være 
obligatoriske. Som det fremgår af det følgende, ville standarden 
selvfølgelig være en anden end den, der fastsættes for indenlandsk 
post. 
14.1. STANDARDFASTSÆTTELSE 
Alle medlemsstater er enige om, at man ikke kan give en 
tjeneste eneretten til at præstere en monopoliseret tjeneste­
ydelse uden samtidig at pålægge den en forpligtelse til at 
foretage en god præstation. Der er imidlertid endnu ikke 
fastsat en standard for god præstation. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 218 
Der bør være en EF-standard, der skal gælde som minimum i alle 
medlemsstater (i de enkelte medlemsstater bør der miske være 
plads til en regional fleksibilitet, som kan afspejle forskelle 
mellem byomrider og landdistrikter). Det bør fremhæves, at 
denne standard alene ville være et minimumsniveau for den 
acceptable præstation. For standardtjenesteydelser, som skal 
præsteres hurtigere (dvs. breve og postkort eller prioriteret 
post), vil det miske være passende som minimumsstandard at 
fastlægge, at 90% af postforsendelserne skal omdeles pi den 
første arbejdsdag efter indleveringen (hvilket ofte betegnes 
D+l). 
Der bør ogsi være en standard for tværnationale forsendelser 
inden for EF. Den kunne i første omgang udregnes ved sammen­
lægning af servicestandarden for afsendelsesbehandling 
(ekspedition), befordring og omdeling. Denne foreløbige 
standard vil derfor medføre, at 81% af postforsendelserne skal 
omdeles pi den tredje arbejdsdag efter indleveringen (hvilket 
ofte betegnes D+3 og beregnes ud fra, at 90% af den udgiende 
post afsendes dagen efter indleveringen, og at 90% heraf 
omdeles i modtagerlandet senest to dage efter modtagelsen). 
Der bør desuden fastsættes standarder for behandling af klager 
- bide med hensyn til fastlæggelsen af en maksimumsfrist, inden 
for hvilken en klage skal behandles, og fastlæggelsen af en 
politik vedrørende de eventuelle retsmidler, som en kunde kan 
gøre brug af (UPU har selv foreslået sådanne standarder). 
Tidsfristen for behandling af klager forudsætter, at der 
fastsættes frister for, hvor hurtigt de enkelte postvæsener 
skal svare hinanden i forbindelse med klager over intern EF-
post. Myndighederne må sikre, at der er klare procedurer for 
bilæggelse af uoverensstemmelser. 
14.2. TILSYN MED PRÆSTATIONEN 
Det er klart, at man i et tilsynssystem er nødt til at nå frem 
til resultater, der afspejler kundens erfaring så tydeligt som 
muligt. 
Systemer til måling af den "operationelle" præstation giver 
ikke hele billedet. Der er tale om stikprøveundersøgelser, som 
gennemføres inden for det operationelle forløb (som går fra 
afsendelseskontorets modtagelse af forsendelsen til et eller 
andet sted, inden den omdeles af postbudet). 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 219 
Kundens erfaring med de postale tjenesteydelser er en "dør-til-
dør-erfaring" - dvs. en erfaring med, hvornår brevet er lagt i 
postkassen (eller indsamlet hos kunden), og hvornår brevet er 
omdelt til modtageren. Det eneste effektive målesystem, som 
helt præcist afspejler kundens erfaring, er således et system, 
der måler fra dør til dør, altså fra den ene ende til den 
anden. 
For at opnå upartiskhed bør dette system kontrolleres af et 
udenforstående foretagende. Nogle af EF's postvæsener har 
allerede indført et sådant system, som andre alvorligt over­
vejer ligeledes at indføre. CEPT er gået ind på, at dette 
system bør anvendes til kvalitetsmåling ved tværnationale 
serviceydelser. 
Det forekommer indlysende, at der vil blive behov for et organ, 
som kan føre tilsyn med serviceniveauet i hele EF. Ved første 
øjekast forekommer det ikke rimeligt at overlade en sådan 
opgave til CEPT, idet den snarere vil være regulerende end 
operationel. Hvis CEPT imidlertid engagerer et uvildigt, 
uafhængigt agentur til at føre tilsyn med præstationen og 
samtidig er villig til at offentliggøre agenturets resultater, 
synes det acceptabelt fortsat at anvende CEPT-systemet på 
forsøgsbasis. 
Det er afgørende, at nuværende og potentielle kunder har adgang 
til informationer om posttjenesternes præstation af tjeneste­
ydelserne, det er nemlig en del af de adgangsbetingelser, som 
den universelle tjeneste skal opfylde, for at kunderne kan 
vide, hvad de køber. 
Postvæsenerne bør derfor kunne stille oplysninger til rådighed 
om de opstillede mål for og den faktiske præstation af 
tjenesteydelser omfattende national, EF-intern og inter­
national post. 
For at kunne dække de forskellige kunders forskellige behov bør 
gennemsnitstal for præstationen suppleres med yderligere op­
lysninger - om f.eks. resultater ved besørgelsen af national 
post lokalt og regionalt og om den tværnationale postbesørgelse 
opdelt efter de primære bestemmelseslande. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 220 
De regulerende myndigheder bør desuden vare sig for at anvende 
gennemsnitlige transittider eller procentsatser som den eneste 
effektivitetsindikator for den universelle service. Det fore­
kommer derfor ønskeligt, at alle regulerende myndigheder 
opretter en gruppe med brugerrepræsentanter (lige fra indivi­
duelle brugere til store brugere), som kan give dem et mere 
afrundet billede af servicen. Desuden må myndighederne i de 
enkelte medlemsstater sikre, at der er klare procedurer for 
krav og erstatning, f.eks. i tilfælde af tab. 
14.3. STYRING 
I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet bør styrings­
funktionen primært ligge hos de nationale regulerende myndig­
heder. Hovedopgaven bør besti i at opmuntre til forbedringer 
dér, hvor det er nødvendigt. Hvis der forekommer betydelige 
mangler ved præstationen, vil de regulerende myndigheder nok 
ønske at lave en aftale med postvæsenet om, at servicen skal 
forbedres over en periode bestiende af forskellige faser med 
hver deres delmil. 
Hvad sker der imidlertid, hvis en tjeneste aldrig nir de mil, 
der er opstillet for serviceniveauet? Som sidste udvej ville de 
nationale regulerende myndigheder, miske under pres fra EF, 
skulle indhente tilbud fra forskellige tjenester (bide post­
væsenet og andre interesserede private tjenester), som si 
skulle præstere den pigældende tjenesteydelse. Der vil i si 
fald blive lavet en licitation over den tjenesteydelse, hvis 
udførelse var særlig dirlig. Hvis hele nettet imidlertid bryder 
sammen, kunne den nationale betjening som sidan blive udbudt i 
licitation. 
Det bør fremhæves, at der her tegnes et pessimistisk billede. 
Man bør imidlertid altid huske pi, at enerettighedsprivilegiet 
indeholder forpligtelser med hensyn til servicen. Kravet om 
kundeservice stir i første række. 
15. FORPLIGTELSER I FORBINDELSE MED UNIVERSEL SERVICE: TAKSTER 
(INKL. TERMINALAFGIFTER) 
Det er markedskræfterne, der afgør priserne på obligatoriske ikke-
monopoliserede tjenesteydelser, hvilket måske fører i retning af en 
regionaliseret prisfastsættelse. Postvæsenet eller andre tjenester, 
som er forpligtet til at yde den universelle service for disse 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 221 
forsendelser, kan imidlertid af markedsføringsgrunde vælge at tilbyde 
disse tjenester til en enhedstakst pi hele territoriet. En anden 
mulighed er, at de regulerende myndigheder eller regeringen træffer 
en politisk beslutning om, at der bør være en takstudligning for 
sidanne forsendelser, en sikaldt "péréquation tarifaire". 
Selv hvis de (dvs. postvæsenerne og enhver anden tjeneste med en 
forpligtelse til universel service) havde muligheden for at vælge og 
besluttede ikke at tilbyde en takstudligning, ville de stadig være 
interesserede i en ukompliceret takststruktur, som er let at forsti 
for kunden. De ville samtidig prøve at beskytte sig imod risikoen for 
at blive brugt som sidste udvej af foretagender med behov for en 
universel service for pakker op til en bestemt vægt. 
I parentes bemærket bør postvæsenerne opmuntres til at bruge ECU'en 
si meget som muligt i deres aktiviteter. Det synes hensigtsmæssigt pi 
et si tidligt tidspunkt som muligt at diskutere anvendelsen af ECU'en 
til clearing af terminalafgifter. 
Takstproblematikken, som behandles nedenfor, undersøges nærmere i 
bilag 14. 
15.1. OMKOSTNINGER 
Alle medlemsstaterne er enige om, at taksterne bør baseres pi 
omkostningerne. Der mi gennemføres detaljerede analyser med 
henblik pi at opni fælles forstielse af, hvilke forskellige 
omkostninger der findes, og pi hvilke af dem dette takstprincip 
bør finde anvendelse. Den generelle regel bør være, at 
taksterne baseres pi gennemsnitsomkostningerne; taksten for en 
given tjenesteydelse skal mindst dække marginalomkostningerne 
ved den pågældende tjenesteydelse. 
Hvis den (almindelige) standardtakst skal være omkostnings­
relateret, bør kontraktpriser, som følger heraf, ligeledes være 
det. Heraf følger også, at rabatter bør relateres til omkost­
ningsbesparelser . 
15.2. SUBSIDIER 
Man skal også se på, hvordan subsidier bør ydes. Ved første 
øjekast vil man nok foretrække, at de subsidier, der betales 
til postvæsenet, sættes direkte i forhold til størrelsen af den 
poststrøm, der skal støttes. Et eksempel herpå er særtakster. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 222 
Som generel regel bør krydssubsidiering reduceres til et 
minimum. Den væsentligste undtagelse er den "naturlige" 
geografiske krydssubsidiering, som enhedstaksten ibner 
mulighed for. Som behandlet i afsnit 7 ovenfor kan det under 
visse begrænsede omstændigheder være nødvendigt at tillade 
krydssubsidiering fra det monopoliserede område, siledes at 
obligatoriske, ikke-monopoliserede tjenesteydelser, som skal 
være til ridighed universelt, kan præsteres ved tabsgivende 
aktivitet i visse lokalområder. En sådan krydssubsidiering 
skal være helt gennemsigtig. 
Selvfølgelig kan overskud fra det ikke-monopoliserede område 
bruges til krydssubsidiering af monopoliserede tjenesteydelser. 
Krydssubsidiering fra det monopoliserede til det ikke-
monopoliserede område med andre formål end at sikre universel 
tjeneste bør imidlertid afvikles gradvist, medmindre den er i 
overensstemmelse med konkurrencereglerne. Den form for 
krydssubsidiering, som gør det muligt at fastsætte 
underbudspriser på det ikke-monopoliserede område, er under 
alle omstændigheder ulovlig. 
Det bliver endnu vigtigere at få reduceret krydssubsidieringen 
mest muligt, hvis terminalafgifterne - som nedenfor foreslået -
baseres på de indenlandske takster. 
15.3. TERMINALAFGIFTER 
Anvendelsen af indenlandske takster som grundlag for 
kompensationssystemer for forsendelser, der udveksles mellem 
postvæsener, bygger på to principper: For det første at takster 
skal være omkostningsrelaterede, og for det andet at der bør 
gøres noget for at undgå konkurrenceforvridninger. 
Uanset om EF-post betragtes som monopoliseret eller ej, vil det 
fortsat være meget vanskeligt at kontrollere private tjenesters 
internationale postaktiviteter (det antages, at en sådan 
kontrol er ønskelig). Det bliver desuden vanskeligere og 
vanskeligere at fastlægge grænsen mellem ægte internationale 
forsendelser og de forsendelser (A-B-A-remail), som udgør en 
overtrædelse af indenlandske monopoler. 
Terminalafgifter, der bygger på indenlandske takster, vil 
fjerne de fleste af de uheldige finansielle virkninger, som 
opstår på grund af den manglende sondring. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 223 
Der bør være to mil. For det første bør omkostningsfor-
vridninger fjernes. Ægte konkurrencebaserede forskelle bør 
imidlertid ikke påvirkes ved regulering. For det andet bør man 
trække den operationelle partner, som ikke deltager i kon­
kurrencen på markedet i postforsendelsernes oprindelsesland -
dvs. monopoltjenesten i omdelings landet - ud af det kon­
kurrencebaserede marked ved at yde en passende kompensation 
for hans udgifter (hvis omdelingsmonopoltjenesten imidlertid 
vælger at tilbyde særtakster, bør disse stå til rådighed for 
det afsenderpostvæsen, som bruger disse omdelingstjeneste-
ydelser). 
Der er også noget, som taler imod et sådant system. Det vil 
medføre en stigning i omkostningerne for nogle lande med visse 
særlige poststrømme og lavere takster, og det vil vare et 
stykke tid, inden de enkelte postvæsener forstår hinandens 
opkrævningssystemer fuldt ud. Det største problem på lang sigt 
kan meget vel være, at omkostningerne vil variere kraftigt 
mellem de forskellige destinationer, hvormed det bliver 
vanskeligere at fastsætte zonepriser for hele EF. 
Fordelene ved at anvende indenlandske takster som grundlag for 
terminalafgifterne opvejer på lang sigt problemerne mere end 
rigeligt. Som altafgørende princip gælder, at taksterne skal 
være omkostningsrelaterede. 
Der er ingen grund til ikke at anvende dette princip på 
tværnationale EF-forsendelser. De problemer, som er angivet 
ovenfor, taler snarere for en indkøringsperiode end en 
afvisning af princippet om at anvende indenlandske takster. 
Denne indkøringsperiode vil også tage højde for den tid, der er 
nødvendig ved overgangen til et korrekt omkostningsgrundlag 
for indenlandske takster. Der ville dermed også blive tid til 
at forberede en passende mekanisme til forhindring af, at de 
interne EF-priser underbydes på unfair vis, idet posten sendes 
som remail-forsendelse via et ikke-EF-land mod betaling af 
terminalafgifter, som ligger under de reelle omdelings-
omkostninger (se afsnit 11 ovenfor). 
16. IKKE-MONOPOLISEREDE TJENESTEYDELSER 
Ved obligatoriske, ikke-monopoliserede tjenesteydelser pålægges den 
tjeneste, som har fået overdraget forpligtelsen til at præstere en 
universel service i forbindelse med disse tjenesteydelser, visse 
andre forpligtelser. Disse forpligtelser blev nævnt i afsnit 13-15. 
Der vil være en noget enklere politik i forbindelse med ikke-
obligatoriske tjenesteydelser. Det altafgørende princip bør være, at 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 224 
de frie markedskræfter selv skal have lov til at arbejde. Det fore­
kommer derfor unødvendigt at indføre autorisation med henblik pi at 
garantere et vist serviceniveau. Hvis der blev indført autorisation, 
ville det være nødvendigt at oprette administrative systemer til 
miling af serviceniveauet. 
Det synes derfor ikke hensigtsmæssigt at anvende autorisation pi det 
ikke-monopoliserede omride. Man bør kun anvende autorisation pi det 
monopoliserede omride, hvis man beslutter at tillade mere end én 
tjeneste. 
Det kan imidlertid være nødvendigt med en vis grad af regulering. 
Nedenfor behandles de regulerende foranstaltninger kort, som kan 
tænkes at være hensigtsmæssige pi det ikke-monopoliserede omride. 
16.1. PRISER 
Hvis der bruges et prisloft til fastlæggelse af grænsen for de 
monopoliserede tjenesteydelser, vil der samtidig blive fastlagt 
en minimumspris for, hvad der kan forlanges pi det ikke-
monopoliserede område. 
Priser afspejler ofte servicen (uanset hvordan denne opfattes 
af kunden). Hvis der indføres en pristærskel for ikke-
monopoliserede tjenesteydelser, burde der ikke være behov for 
servicestandarder. 
De regulerende myndigheder må vise speciel interesse i de 
tilfælde, hvor monopoltjenesten bruger sit universelle net til 
at.præstere ikke-monopoliserede tjenesteydelser. De regulerende 
myndigheder må insistere på, at der er tilstrækkelig gennem­
sigtighed til at forhindre en krydssubsidiering fra det 
monopoliserede til det ikke-monopoliserede område, som giver 
mulighed for at fastsætte underbudspriser på det ikke-
monopoliserede område. 
16.2. ANDET 
Tjenester, der præsterer ikke-monopoliserede tjenesteydelser, 
må naturligvis som alle andre tjenester overholde EF-
bestemmelser og nationale bestemmelser om databeskyttelse. 
Herudover synes der ikke at være noget behov for at pålægge 
ikke-monopoltjenester forpligtelser i forbindelse med 
posthemmeligheden. Hvis der opstår rygter om, at en given 
tjeneste ikke respekterer posthemmeligheden, vil denne hurtigt 
miste kunder. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 225 
Desuden skal monopolindehavere, der selv driver transporttje­
neste, overholde al nuværende og fremtidig EF- og national lov­
givning, som direkte gælder transporttjeneste. 
17. MULIGE HARMONISERINGSOMRÅDER 
Harmoniseringen kan finde sted pi forskellige niveauer, mellem kunder 
og tjenester eller blandt tjenesterne. De emner, som det er vigtigt 
at tage op i forbindelse med en eventuel harmonisering, berører især 
de universelle tjenesteydelser. Disse emner behandles i det følgende. 
17.1. ADGANGSBETINGELSER/KONTRAKTVILKÅR 
Det har tidligere være nævnt, at der bør gøres en indsats for 
at harmonisere adgangsbetingelserne i EF. Det skulle som følge 
heraf være muligt at gi lidt i retning af en harmonisering af 
kontraktvilkirene. 
Nogle af kontraktvilkirene er naturligvis forbundet med 
specielle postaktiviteter, som varierer fra land til land. 
Generelt set er postaktiviteter imidlertid af samme karakter, 
hvorfor der i princippet skulle være et godt grundlag for at 
harmonisere vilkirene. 
Som konsekvens heraf bør der foretages en vis harmonisering af 
definitionerne, hvilket under alle omstændigheder synes 
ønskeligt ud fra en reguleringssynsvinkel. 
17.2. SERVICEKVALITET 
Nir det drejer sig om servicekvaliteten, er fastsættelsen af 
EF-standarder samt indførelsen af et fælles EF-milesystem de 
vigtigste harmoniseringstiltag (jf. afsnit 14). 
Med henblik pi at forbedre servicen ville det måske ogsi være 
en ide med fælles operationelle standarder. Et eksempel herpi 
kunne være spørgsmilet om, hvor stor en mængde post, der skal 
til for at begrunde, at posten sendes direkte fra afsendelses-
kontoret til modtagelseskontoret. Hvis de mængder post, som 
sendes til yderligere sortering eller transitbehandling pi 
andre postkontorer, der blot fungerer som mellemled, blev 
reduceret betydeligt, kunne kvaliteten forbedres markant. 
17.3. TAKSTSTRUKTURER 
I forbindelse med udviklingen af mere ensartede adgangs­
betingelser ville det være fordelagtigt ogsi at undersøge, i 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 226 
hvilket omfang takststrukturerne kan gøres mere ensartede. Det 
vil blive lettere, nir forslagene til en fælles takstprocedure 
(som behandlet i afsnit 10.2.2 ovenfor) indføres. 
17.4. KUNDEKONTAKT 
Mange fornyelser i forbindelse med kundekontakten kan lettest 
indføres i samarbejde med store kunder. Harmonisering er i 
sagens natur meget mere altomfattende, hvorfor indførelsen 
bliver vanskeligere og resultaterne muligvis dirligere. 
En sidan harmonisering kan f.eks. finde sted i de tilfælde, 
hvor alle tolv medlemsstater: 
har et standardinddelingssystem med en opdeling i enten 
LC/AO-forsendelser eller A/B-forsendelser 
- har samme standarder for brevformater 
- har et ensartet postnummersystem. 
Der skal være betydelige forbrugerfordele forbundet hermed (pi 
kort eller lang sigt), før det vil kunne betale sig at tage en 
sidan harmonisering op. Denne slags harmonisering vil være svær 
at gennemføre. I forbindelse med udviklingen af en mere 
integreret EF-politik pi postomridet vil det mest udbytterige 
af disse eksempler pi harmoniseringstiltag nok være ind­
førelsen af et standardinddelingssystem. 
Nir man analyserer, hvilke fordele der kan være, skal man ogsi 
se pi de virkninger, der opstir, efterhinden som forholdene 
udvikler sig. Et ensartet postnummersystem ser f.eks. miske ud 
til at være operationelt attraktivt pi kort sigt. Pi mellem­
lang sigt vil fordelen ved indførelsen heraf reduceres 
betydeligt pi grund af den næste generation optisk læsende 
sorteringsmaskiner, som læser hele adressen i stedet for blot 
postnummeret. 
17.5. OPERATIONELLE STANDARDER 
Generelt set bør EF have mindre at sige i forbindelse med det, 
der ligger uden for kundekontaktomridet. Normalt er det op til 
tjenesterne at opni enighed om operationelle standarder -
f.eks. for mekanisk udstyr i de tilfælde, hvor sidanne 
standarder kunne spare tjenesterne for nogle udgifter til 
forskning og udvikling. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 227 
I de tilfælde, hvor de anvendte standarder direkte kan pivirke 
forholdene til forbrugerens fordel, er der mere, der taler 
for, at EF opmuntrer til harmonisering. Som helt klare 
eksempler herpå kan nævnes en eventuel indførelse af en 
ensartet stregkode til maskinel sortering (hvormed forskellige 
tjenester kunne være involveret i fremsendelsen af en enkelt 
forsendelse) og X-400-standarden for elektronisk post (hvormed 
international fremsendelse af elektronisk post kunne fremmes). 
De ensartede stregkoder kunne blive en del af en strategi for 
at skabe indbyrdes kompatibilitet mellem tjenesterne. Der er 
mere end én tjeneste involveret i tværnational brevforsendelse. 
Ved indenlandske forsendelser kobles der i stigende omfang 
mellemled ind (se afsnit 9.4). Hvorvidt EF's mål for service­
kvaliteten kan nås, vil derfor delvis afhænge af, om de 
(eventuelt datamatbaserede) systemer, som de to tjenester 
anvender i et givet operationelt forhold, er i stand til at 
udveksle de relevante oplysninger. 
17.6. BESKÆFTIGELSE 
Udviklingen af EF"s socialpolitik vil have en virkning på post­
sektoren, hvilket sandsynligvis vil være det største incitament 
til at gøre beskæftigelsesformen og andre arbejdsbetingelser 
mere ensartede. 
Det eventuelle behov for operationel harmonisering, som nævnes 
ovenfor, vil måske kræve en vis grad af samarbejde i erhvervs­
uddannelsen. Således kan to tjenester (f.eks. to postvæsener, 
der udveksler store mængder postforsendelser), som beslutter at 
samarbejde om et informationssystem til operationel styring af 
postudvekslingen, eksempelvis have behov for en fælles 
erhvervsuddannelse. 
18. KOHÆSION PÅ EF-PLAN 
Når der oprettes et net til monopoliserede tjenesteydelser, ved hjælp 
af hvilket der skal ydes en universel service, skal der fastsættes 
visse servicestandarder. Det nødvendiggør vedligeholdelse og 
forbedringer af nettet samt udvikling af nye tjenesteydelser. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 228 
Den nuværende situation varierer meget fra medlemsstat til medlems­
stat. Den grundlæggende infrastruktur varierer pi grund af eksterne 
faktorer som f.eks. befolkningstæthed, geografiske forhold og 
økonomiske forskelle samt pi grund af interne faktorer som f.eks. den 
tidligere investeringspolitik. 
Et tydeligt tegn herpå er de forskellige grader af mekanisering i de 
enkelte medlemsstater. Det kan tyde pi, at der i visse omrider 
sandsynligvis ikke vil blive foretaget de nødvendige investeringer. 
Det bør imidlertid bemærkes, at der ikke nødvendigvis er en direkte 
forbindelse mellem investeringer i mekaniserede anlæg og service­
kvalitet. Forbedringer kan opnås ved hjælp af bedre driftssystemer og 
passende kvalitetskontrol. 
Hvis der generelt set ikke sker forbedringer af servicekvaliteten i 
sådanne områder, kan forskellen mellem dem og mere gunstigt stillede 
områder blive større, ikke blot med hensyn til de postale 
tjenesteydelsers kvalitet, men også med hensyn til den generelle 
erhvervsaktivitet, som gode postale tjenesteydelser virker 
stimulerende på. Manglen på en nutidig postservice i disse områder 
vil derfor have en uheldig virkning på især små og mellemstore 
virksomheder i de pågældende områder. 
Man må desuden ikke glemme, at den fremtidige udvikling inden for 
postsektoren har store sociale konsekvenser, idet den må forventes at 
skabe en vis uligevægt mellem den eksisterende og fremtidige efter­
spørgsel efter personale, og det både med hensyn til geografisk 
fordeling og færdigheder. 
Følgerne af, at den universelle tjenestes målsætninger ikke opfyldes 
i disse regioner, må derfor tages i betragtning, når EF skal udvik­
le en postpolitik. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 229 
19. GENNEMFØRELSEN AF EF's POLITIK 
Grønbogen skal behandle spørgsmålet om, hvilken politik der skal 
føres, og indeholde forslag til den fremtidige udformning af EF*s 
postsektor. Det forekommer derfor rimeligt på et meget generelt plan 
at tage de mulige juridiske instrumenter op, som kunne bruges til 
gennemførelse af EF's politik, som den udvikles efter offentlig­
gørelsen af grønbogen, og efter at der har været gennemført en 
passende høring. 
Forslagene kan i givet fald omformes til direktivudkast og forelægges 
Rådet som harmoniseringsforanstaltninger i henhold til artikel 100 
(til enstemmig godkendelse) eller artikel 100A (til godkendelse med 
kvalificeret flertal af foranstaltninger, der vedrører oprettelsen af 
det indre marked). Forslagene om de aspekter, der berører konkur­
rencen eller oprettelsen af det fælles marked, vil kunne omformes til 
direktivudkast i medfør af artikel 90, stk. 3. 
Da de enkelte aktiviteter har forskelligartet karakter, synes en 
kombination af disse procedurer mest sandsynlig. 
20. POSTALE FINANSIELLE TJENESTEYDELSER 
De tjenesteydelser, som postvæsenet sælger ved sine skranker, 
konkurrerer i stort set alle tilfælde med de samme eller lignende 
tjenesteydelser solgt andetsteds. 
Nettet af postkontorskranker har en anden dynamik end det postale 
net, som præsterer posttjenesteydelser. I sidstnævnte er de for­
skellige dele af nettet helt og holdent gensidigt afhængige af 
hinanden: et brev, der indsamles et sted i nettet, skal omdeles et 
andet sted i nettet. 
Det samme gælder ikke for skrankeydelser: Man kan føje en enhed til 
eller fjerne en enhed fra nettet, uden at der er samme behov for at 
omlægge styringen af nettet. Som ved posttjenesteydelserne kan der 
være et problem med at identificere, hvem der er kunderne. Ved 
skrankeydelserne er det nemlig spørgsmålet, om kunden er den 
tjenesteyder, som præsterer sine tjenesteydelser via skranken, eller 
om det er brugeren af disse tjenesteydelser, der henvender sig ved 
skranken for at få adgang til disse tjenesteydelser? 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 230 
Begge net (post- og skrankenettet) har store faste omkostninger (selv 
nir noget af arbejdet er i underentreprise). Skrankenettet er et 
vigtigt aktiv for hele EF, især i landdistrikterne. Det er derfor i 
EF's interesse, at skrankenettet finansielt set er si levedygtigt som 
muligt. Hvis man i den forbindelse sammenligner de forskellige 
tjenesteydelser, som de enkelte postvæsener tilbyder ved skranken, 
vil man konstatere, at der er markante forskelle. 
Da de postale finansielle tjenesteydelser forefindes pi det ikke-
monopoliserede omride, er der et mindre behov for at udarbejde 
regulerende forslag herfor. Selv om disse ikke er genstand for 
formelle forslag, er der imidlertid nogle omrider, hvor det kan være 
nyttigt med en større grad af ensartethed. 
Det forekommer ønskeligt, at postvæsenet i si stor udstrækning som 
muligt - med visse begrænsninger (som f.eks. den nationale lovgivning 
om salg af lotterisedler) - skal have lov til at udføre flest mulige 
tjenesteydelser for deres kunder (dermed ikke sagt, at der skal 
oprettes en postbank, hvis en sidan ikke allerede eksisterer). Der 
synes ikke at være nogen grund til, som i visse medlemsstater, at 
begrænse skrankeydelserne til tjenesteydelser, som udføres pi den 
offentlige sektors vegne. Disse tjenesteydelser præsteres normalt i 
konkurrence med andre, og en sidan spredning ville bidrage til 
sikring af, at skrankenettet finansielt set vil kunne overleve, 
forudsat at der ikke forekommer konkurrenceforvridning. 
Der er også mulighed for at gøre nogle tjenesteydelser mere fleksible 
pi tværs af grænserne. Siledes kan f.eks. postchecks, somudstedes i 
visse lande, indløses i nogle, men ikke alle medlemsstater. En 
større fleksibilitet på dette område kunne påføre bankernes tvær­
nationale indløsningsfaciliteter en nyttig konkurrence. Sidstnævnte 
synes at være ret dyre, især når det drejer sig om mindre beløb. 
Som opsummering kan det siges, at postale finansielle tjenesteydelser 
økonomisk set er vigtige for postvæsenet. Da de imidlertid næsten 
altid konkurrerer med de samme eller lignende tjenesteydelser fra 
andre kilder, er der ikke megen grund til at diskutere spørgsmål om 
regulering. 
Det bør nævnes for den læser, som ønsker en mere detaljeret 
behandling af den finansielle sektor i EF, at Kommissionen i 
september 1990 offentliggjorde et debatoplæg KOM(90) 447 om 
"Betalingssystemer i det indre marked". Efter dette debatoplæg har 
Kommissionen forelagt et arbejdsprogram for forbedring af grænseover­
skridende betalinger (SEC(92) 621). 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 231 
21. ANDRE SPØRGSMÅL 
De synspunkter, der kommer til udtryk i grønbogen, er nødvendigvis 
pivirket af de nuværende forhold. Situationen vil naturligvis ændre 
sig som følge af en fuld monetær union eller en fuld politisk union. 
Det er derfor vanskeligt at forudse, hvilke konsekvenser disse 
ændringer vil fi. Nedenfor behandles nogle emner, som nødvendigvis mi 
være af mere spekulativ karakter. 
21.1. ET FÆLLES POSTVÆSEN 
Det mi anses for rigtigt at tage spørgsmilet om et fælles 
postvæsen for hele EF op, da emnet har været nævnt af nogle af 
aktørerne i debatten om den nuværende postsektor. Behandlingen 
af dette emne vil naturligvis blive noget "a priori". 
Den første opgave i behandlingen heraf er at definere et sidant 
fælles postvæsens mil og struktur mere præcist. Der synes at 
være to muligheder - en mere kortsigtet (og derfor mere 
"taktisk") og en mere langsigtet (og derfor mere "strategisk"). 
Den mere taktisk prægede version bestir i at lade de nuværende 
postvæsener fortsætte og oprette et supplerende organ pi EF-
plan, som skal have til opgave at tage operationelle spørgsmål 
op, som individuelle postvæsener, der handler på egne vegne 
eller i et begrænset samarbejde med andre postvæsener, ikke 
ville kunne klare selv. I den mere strategisk prægede udgave 
vil der være tale om en mere integreret struktur med en fælles 
centralledelse på EF-plan. 
Hvis et fælles postvæsen skulle blive oprettet, vil man sikkert 
til den tid betragte det som snævert forbundet med en fuld 
politisk union. Den anden - mere strategisk prægede - mulighed 
synes derfor at være den struktur, som bedst opfylder kravene, 
hvorfor hovedsageligt denne version behandles nedenfor. Inden 
da skal den taktiske versions format og mulige fordele 
imidlertid tages op. 
Som nævnt ovenfor ville der være et relativt begrænset, hoved­
sageligt operationelt formål med den taktiske version. Det bør 
bemærkes, at et sådant supplerende organ (som ikke ville 
begrænse de enkelte postvæseners handlefrihed uden disses 
samtykke) kunne oprettes allerede nu, hvis der var et 
operationelt behov herfor (og det uden at kræve de nationale 
regeringers politiske godkendelse). 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 232 
Unipost (som visse CEPT-medlemmer oprettede for at fi en vis 
central operationel styring af visse tværnationale tjeneste­
ydelser pi postomridet) kan i en vis udstrækning fungere som 
eksempel pi, hvordan et sådant organ kan fungere. Det vil 
naturligvis være afgørende, at oprettelsen af et sådant 
operationelt organ ikke kræver lovgivningen ændret. 
Et sådant organ vil være udmærket, hvis målene hermed var 
begrænsede og udelukkende af operationel karakter. Det 
forekommer i den forbindelse en del vigtigere at analysere den 
mere strategisk prægede version af et fælles postvæsen. 
Man må først spørge om, hvilke fordele der vil være ved et 
sådant fælles postvæsen. Det forekommer ikke indlysende at man 
ved oprettelsen af et fælles postvæsen ville kunne forbedre 
servicekvaliteten mere end ved at lade de nuværende (eller 
fremtidige) tjenester i postsektoren følge den bedste praksis. 
Den bedste praksis tager på den ene side form af et forbedret 
samarbejde - f.eks. mellem et postvæsen og brugerne af dets 
serviceydelser (inkl. andre postvæsener) - og på den anden side 
form af et forsøg på at opnå konkurrencefordele - enten ved 
indførelse af foranstaltninger, som med held anvendes i andre 
foretagender (konkurrenter eller andre), eller ved nyskabelse. 
Det forekommer heller ikke indlysende, at et fælles postvæsen 
skulle øge fællesskabsånden inden for EF på markant vis. Som 
det vil fremgå af det følgende, vil det ikke være muligt at 
indføre en fælles takst (selv om det var ønskværdigt), idet det 
ville medføre meget store problemer med krydssubsidiering og 
regnskabsførelse. Et fælles postvæsen ville faktisk være et 
supranationalt organ, som ville være nødt til i stor 
udstrækning at uddelegere opgaver til de nationale offentlige 
tjenester (som formodentlig fortsat vil ligne de nuværende 
postvæsener). 
Det forekommer tillige usandsynligt, at oprettelsen af et 
fælles postvæsen vil medføre omkostningsbesparelser. Teoretisk 
set skulle et integreret fælles postvæsen kunne foretage visse 
strømliningsbesparelser - f.eks. ved at undgå, at de admini­
strative funktioner varetages af alle postvæsener. Det er 
vanskeligt at forestille sig noget sådant i praksis, således 
ville f.eks. personaleadministrationen stadig skulle finde 
sted hos alle nationale tjenester, selv om der fandtes en 
supplerende personaleafdeling hos det fælles postvæsen. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 233 
Konsekvensen af at oprette et fælles postvæsen ville derfor 
være indførelsen af et administrationsniveau på højere niveau, 
uden at der som kompensation herfor ville kunne foretages 
åbenbare omkostningsbesparelser på et lavere niveau. Der vil 
være omkostninger forbundet med at oprette et hovedkvarter for 
det fælles postvæsen, at etablere de nødvendige kommunikations­
forbindelser, at samordne de nationale systemer og blot at 
styre gennemførelsen af ensartede forhold. Hertil kommer, at 
der også vil være omkostninger for forbrugeren, hvis et forsøg 
på at give en helt ensartet EF-dækkende service medfører, at 
nationale tjenester i mindre udstrækning vil reagere på 
behovene hos kunderne på deres eget territorium. 
I forbindelse med overvejelserne om et fælles postvæsen er det 
naturligvis stadig vigtigt, at man forsøger at finde den mindst 
restriktive løsning. Oprettelsen af et fælles postvæsen betyder 
helt klart ikke oprettelsen af et stort antal monopoliserede 
tjenesteydelser, som dækker alle tværnationale strømme af 
breve og tryksager. Som nævnt ovenfor ville det fælles 
postvæsen i stor udstrækning skulle uddelegere opgaver til hver 
enkelt national tjeneste. På grundlag af kendskabet til de 
forskelligartede forhold de forskellige steder ville de 
nationale regulerende myndigheder stadig have mulighed for at 
fastlægge et mindre monopoliseret område end fastsat på EF-
plan. 
Opsummerende kan man sige, at fordelene ved et fælles postvæsen 
ikke a priori synes afgørende, hvorimod omkostningerne, som 
skal overvæltes på kunderne eller skatteyderne, meget vel 
kunne blive betydelige. 
Hvis ikke man anser en fælles posttjeneste som en mulig 
løsning, kan der være behov for et EF-organ til at føre tilsyn 
med servicekvaliteten. 
21.2. FÆLLES TAKSTER 
Hvis man fastsatte fælles takster i alle medlemsstater for 
nogle eller alle typer forsendelser, vil man skabe mange 
problemer, der - ihvertfald i overskuelig fremtid - er helt 
uovervindelige. 
For det første skal man overvinde problemet med de forskellige 
beregningsmetoder, som ligger til grund for hvert enkelt 
postvæsens nuværende takster. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 234 
For det andet kan man kun ni frem til en fælles takst ved 
massiv krydssubsidiering. Der ville være tale om betydeligt 
større krydssubsidier end dem, der nu anvendes ved takst­
udligning pi nationalt plan. Det ville være i modstrid med et 
af de gennemgiende emner i denne grønbog, nemlig behovet for, 
at taksterne gøres omkostningsrelaterede. 
For det tredje ville oprettelsen af fælles takster forudsætte 
harmoniserede produktklassifikationer og kontraktbetingelser. 
Selv hvis man kun tilstræbte en fælles takst for det første 
vægttrin, skulle der være en vis harmonisering af de anvendte 
inddelingsprincipper. Dette er ikke et argument imod (se 
afsnit 17.3 ovenfor), men snarere en antydning af, hvilket 
arbejde der mitte gi forud for oprettelsen af en fælles takst. 
Endelig er det afgørende, at oprettelsen af fælles takster vil 
have en betydelig virkning pi kunderne. Det vil være særdeles 
vanskeligt at forklare kunderne i nogle medlemsstater, at deres 
takster skulle sættes op fra det traditionelt meget lave niveau 
(som kan skyldes lavere omkostninger ved f.eks. arbejdskraft) 
for at svare til en standardiseret EF-takst. Alternativet til 
at bruge et gennemsnit vil være at harmonisere pi grundlag af 
en lavere takst, men det vil medføre direkte subsidier af en 
størrelsesorden, man ganske enkelt ikke kan forestille sig. 
Man bør kun begynde at diskutere fælles takster, hvis der helt 
klart er sandsynlighed for, at der oprettes et fælles post­
væsen. Førstnævnte er imidlertid ikke en forudsætning for 
sidstnævnte. 
21.3. FÆLLES FRIMÆRKER 
Tanken om frimærker, der kan anvendes i alle EF-lande, synes at 
kunne omsættes til virkelighed i den nærmeste fremtid. Lige si 
snart ECU'en anvendes til transaktioner i dagligdagen (som den 
i stadig stigende udstrækning vil blive, efterhånden som den 
fulde monetære union nærmer sig), kan de nationale postvæseners 
frimærker sælges i ECU. Der vil være tale om frimærker med en 
værdi, som angives i den nationale valuta, men betales til 
gældende ECU-kurs. 
Kapitel 8: Gennemgang af de mulige løsninger Side 235 
Det er et praktisk problem at sikre, at indtægterne svarer til 
de omkostninger, der er forbundet med de tjenesteydelser, der 
købes. Det synes faktisk ikke at være noget særlig stort 
problem, idet der ikke vil være noget økonomisk incitament til 
at købe frimærker (i ECU) i én medlemsstat og bruge dem i en 
anden. Man skal stadig betale den i afsendelseslandet gældende 
posttakst. Selv om der pi trods af argumenterne herimod blev 
fastsat en fælles EF-takst, ville der ikke være noget 
incitament til at købe frimærker i en anden medlemsstat. 
De operationelle problemer vil sandsynligvis også være for­
bundet med indtægtssikring. Det vil være nødvendigt at uddanne 
sorteringspersonalet til at kontrollere ECU-værdierne. Det bør 
ikke være et uoverkommeligt problem - ihvertfald ikke inden for 
EF. Det kunne imidlertid blive noget vanskeligere at overtale 
postvæsener uden for EF til at acceptere frimærker, hvis værdi­
betegnelse udelukkende er angivet i ECU. 
Opsummerende kan man sige, at der måske vil være en lille 
forskydning mellem indtægter og omkostninger. Det er imidlertid 
muligt, at der er behov for sådanne frimærker på markedet -
hvilket i givet fald må gøres til genstand for en markeds­
undersøgelse. Hvis der er et sådant behov, bør det undersøges i 
detaljer, om sådanne frimærker kan indføres i praksis. I denne 
sammenhæng kan telekortet/telefonkortet, som vil kunne anvendes 
i forskellige medlemsstater (på trods af at der her er større 
mulighed for en forskydning i forholdet mellem indtægter og 
omkostninger), være et lærerigt eksempel. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 236 
KAPITEL 9 : FORSLAG TIL EN POLITIK 
INDLEDNING 
Alle borgere og foretagender i EF bør have adgang til gode pil idelige 
posttjenester. Dette kan opnås, hvis de foreliggende forslag gennemføres. 
De vil skabe forudsætninger for, at EF's postsektor kan opfylde borgeres og 
foretagenders behov for postbesørgelse effektivt. Samtidig vil forslagene 
opfylde EF's målsætninger og give brugerne den størst mulige valgfrihed, 
som kan forenes med disse målsætninger. 
Hjørnestenen i EF's politik for postsektoren bør være den universelle 
tjeneste. Det bør derfor afgøres, hvilken universel tjeneste EF har brug 
for. Det vigtigste konkrete formål med denne universelle tjeneste er, at 
der stadig skal være posttjenester i hele EF, både nationale tjenester i de 
enkelte medlemsstater og tværnationale tjenester, som forbinder dem. At 
tjenesten er universel, indebærer en række nærmere bestemte krav: Priserne 
skal være overkommelige for alle, og tjenesteydelserne skal være af god 
kvalitet og let tilgængelige for alle. 
Det kan konkluderes, at denne universelle tjeneste kan retfærdiggøre op­
rettelsen af en række monopoliserede tjenester (forudsat de enkelte med­
lemsstater beslutter, at det er nødvendigt), som kan medvirke til at sikre 
det universelle tjenestenetværks økonomiske bæredygtighed. Monopolet giver 
den universelle tjenestes leverandør en række særlige og eksklusive rettig­
heder, og dets omfang bør stå i direkte forhold til formålet. På denne måde 
sikres den universelle tjeneste, og de potentielle brugere får den størst 
mulige valgfrihed. 
Fremgangsmåder 
Disse generelle mål kan nås på flere forskellige måder. (Der bør natur-
ligivs også gøres rede for, hvad der vil ske, hvis der ikke gøres noget.) 
Stort set er der to muligheder - liberalisering og harmonisering. 
Sektoren er allerede liberaliseret i betydelig grad - ca. 50% af 
indtægterne stammer fra tjenesteydelser, som ikke er monopoliserede. Den 
nuværende situation er resultatet af en langvarig tendens mod markeds­
åbning, og Grønbogens forslag søger yderligere at lette restriktionerne. 
Harmoniseringen er derimod (i forhold til mulige EF-målsætninger) temmelig 
ringe. Fællesskabet har derfor en postsektor med mange modsætninger - ikke 
blot når det gælder regler og forskrifter, men også når der er tale om 
vigtige kundeaspekter som adgang, leverede tjenesteydelser og takster. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 237 
Når reformmulighederne skal undersøges, kan man begynde med at betragte de 
to modsætninger fuldstændig liberalisering og fuldstændig harmonisering. 
Disse to fremgangsmåder befinder sig faktisk i hver sin ende af et spektrum 
af vidt forskellige scenarier. Den mulighed, at der ikke gøres noget, bør 
også undersøges. Den sidste mulighed, som skal behandles, er den, som går 
ud på at forene fordelene ved både en gradvis markedsåbning og en selektiv 
harmonisering. Her er der mange forskellige varianter, og nogle af dem 
behandles i det følgende. 
Fuldstændig liberalisering 
Et normalt marked er et frit marked. En fuldstændig liberalisering af 
postsektoren ville imidlertid medføre, at den universelle tjeneste gik 
tabt eller ihvertfald ikke kunne fås til overkommelige priser. Til at 
begynde med havde denne løsning nogle få talsmænd, men nu er der ingen, der 
for alvor tror, at kravet om universel tjeneste ville blive opfyldt ved 
fuldstændig liberalisering. Ingen private virksomheder synes at være 
interesserede i at levere standardbrevpost til alle dele af et nationalt 
territorium. 
Fuldstændig harmonisering 
Hvis postsektoren skulle harmoniseres fuldstændigt, ville man være nødt til 
at indføre et enkelt ansvarligt organ, som kunne sikre, at harmoniseringen 
blev gennemført. Et sådant organ - faktisk et samlet postvæsen for hele EF 
- skulle være ansvarligt for alt, hvad der kunne betragtes som offentlig 
administration af EF's postsektor. 
Fuldstændig harmonisering ville indebære, at der var samme takster i hele 
EF, samme adgangsbetingelser og samme servicestandard. En enkelt takst 
(som ingen synes at ønske) ville skabe store problemer. Den ville desuden 
være upraktisk, fordi den kræver enorme krydssubsidier. (På nuværende 
tidspunkt varierer taksterne med en faktor på helt op til 3.) Central 
samordning af politik for områder som markedsføring eller personale ville 
sandsynligvis betyde en usmidig struktur, der ikke kunne tage hensyn til 
lokale forhold. Desuden ville det ansvarlige organ, det fælles postvæsen, 
betyde store ekstra omkostninger. 
Fuldstændig harmonisering ville kort sagt indebære mange restriktioner og 
få fordele. Endelig skal det undestreges, at ingen på nuværende tidspunkt 
mener, der bør oprettes et enkelt organ af den type, en harmonisering i den 
størrelsesorden ville kræve. 
Status quo 
Hvis denne teoretiske mulighed virkelig blev valgt, ville kløften mellem de 
allerede vidt forskellige forhold blive endnu større, og det ville blive 
vanskeligere for det indre marked at fungere. Det ville føre til, at Europa 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 238 
fik en posttjeneste med to hastigheder. Det indre marked for posttjenester 
ville kort sagt ikke kunne gennemføres, og det ville fi alvorlige 
indirekte følger for andre sektorer, som er afhængige af posttjenesterne. 
Desuden ville det næppe være det rigtige svar pi de krav, den politiske 
og økonomiske union stiller. 
Afvejning: yderligere åbning af markedet/styrkelse af den universelle 
tjeneste 
Efter denne fremgangsmåde erkendes det, at det for at sikre den univer­
selle tjeneste er nødvendigt at sætte visse begrænsninger for det frie 
marked. Det skal ske ved, at der oprettes en række monopoliserede tje­
nester, som giver de nationale postvæsener visse særlige og eksklusive 
rettigheder. Monopolets omfang skal imidlertid stå i nøje forhold til den 
universelle tjenestes formål. Samtidig vil en lovbefæstet beherskelse af en 
del af markedet (monopol for at sikre universel tjeneste) muliggøre en 
række harmoniseringsforanstaltninger, der kan sikre, at den universelle 
tjeneste fungerer effektivt i alle 12 medlemsstater. 
Alle medlemsstater har allerede indført monopol på en række tjeneste­
ydelser for at sikre universel tjeneste, men disse monopolers omfang er som 
regel større - i nogle tilfælde endda betydelig større - end formålet 
kræver. Desuden skal den faktiske målsætning (herunder også service­
præstationer) opfyldes i praksis. Der kan tilmed opnås fordele ved blot at 
præcisere, hvad der er monopoliseret, og hvad der ikke er. 
Det foreslås, at der for hele EF skal være en fælles definition på 
monopoltjeneste. Denne definition er endnu ikke blevet udarbejdet, men der 
kan allerede nu gives retningslinjer for, hvorledes markedet efter denne 
fremgangsmåde gradvist skal liberaliseres, uden at den universelle 
tjeneste bringes i fare. 
Efter denne fremgangsmåde bør nogle tjenesteydelser undtages fra monopolet 
(hvis de på nuværende tidspunkt omfattes af det). Det drejer sig om eks­
prespost og publikationer. (Pakkepost er allerede blevet liberaliseret i 
samtlige 12 medlemsstater.) På grundlag af de hidtidige analyser bør 
liberalisering af tværnationale breve og, ifølge sagens natur, af adresse­
rede reklameforsendelser (direct mail) også overvejes. I begge tilfælde vil 
det være nødvendigt at sikre, at en passende kontrol er tilstede for at 
forhindre, at liberaliseringen medfører, at monopolindehavernes lovlige 
rettigheder omgås. Ikke mindst når det gælder adresserede reklameforsen­
delser, kræves der en gennemgribende analyse af liberaliseringens økonomis­
ke følger for den universelle tjeneste. 
Liberaliseringsprocessen bør gennemføres gradvis. Den bør tage hensyn til 
de nødvendige tilpasningsfaser, så den finansielle ligevægt, den univer­
selle tjeneste kræver, kan opretholdes. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 239 
For de tjenesteydelser, der stadig kan være monpoliserede - det vil stort 
set sige privat korrespondance og forretningskorrespondance - kan der 
opstilles klare grænser, der angiver monopolets nøjagtige omfang. Disse 
grænser skal udtrykkes i pris og vægt. 
Det skal understreges, at enhver medlemsstat, som mener, at bestemte 
forslag kan skade dets universelle tjeneste, kan overveje en mere 
restriktiv løsning, forudsat den stadig stir i forhold til formilet og er i 
overensstemmelse med EF's lovgivning. 
De harmoniseringsforanstaltninger, der skal gennemføres samtidig med denne 
liberalisering, skal bygge pi det grundliggende fælles princip, at der skal 
være en universel tjeneste af tilstrækkelig kvalitet og til overkommelige 
priser. Som allerede nævnt findes der endnu ikke nogen definition pi 
universel tjeneste, som er fælles for hele EF. Det er klart, at der er 
behov for en sidan definition, og at alle potentielle brugere - ogsi 
forbrugernes repræsentanter - bør tages med pi rid, når den skal 
udarbejdes. Nogle af harmoniseringsbehovene er imidlertid fuldstændig 
oplagte. 
Universalitet indebærer let adgang, hvad der på nuværende tidspunkt 
langtfra altid er tilfældet. På grund af de nuværende forskelle på 
servicepræstation er en vis harmonisering påkrævet også i denne henseende. 
Skønt taksterne stort set er overkommelige, afspejler de i visse tilfælde 
ikke omkostningerne, og sådanne takstfastsættelsesprincipper kan på længere 
sigt bringe det universelle tjenestenetværks økonomiske bæredygtighed i 
fare. Desuden bør postvæsenet kunne benytte den universelle tjenestes 
netværk til tjenesteydelser, som ikke er monopoliserede, men der er på 
nuværende tidspunkt ingen fælles regler herom. 
På baggrund af disse nuværende og fremtidige problemer vil det være hen­
sigtsmæssigt at træffe harmoniseringsforanstaltninger på følgende områder: 
adgang: reglerne skal være de samme for alle brugere, som opfylder de 
samme betingelser. Hvad andre tjenesteydelseleverandørers 
adgang angår (det kan være andre postvæsener eller private 
virksomheder), kan der blive brug for særlige tekniske 
foranstaltninger for at sikre driftskompatibilitet, 
tjeneste: der bør fastsættes standarder for alle universelle tjenester. 
Præstationerne bør måles efter et fælles system, som er en 
nøjagtig afspejling af brugernes erfaringer med tjenesten. 
Resultaterne bør offentliggøres, 
takster: priserne for de enkelt tjenester bør stå i forhold til 
omkostningerne. De nuværende forskelle i takststrukturer bør 
indskrænkes for at formindske markedsforvridningerne. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 240 
Disse harmoniseringsforanstaltninger kan indføres ud fra bevidstheden om, 
at kundernes behov er nogenlunde ens i alle medlemsstaterne. 
Foreslået scenario 
Den sidste fremgangsmide foretrækkes som scenario, fordi den skaber en 
passende balance. Den betyder, at EF's mil skal nis ved at markedet ibnes 
gradvis, samtidig med at der indføres harmoniseringsforanstaltnigner. 
Den sikrer siledes den universelle tjeneste passende vilkir, mens brugerne 
fir den størst mulige valgfrihed. Det bør bemærkes, at der ikke er tale om 
en enkelt løsning, men snarere om en række foranstaltninger, der skaber den 
fælles struktur, som kræves. De enkelte forslag er derfor led i et 
sammenhængende hele. Samtidig tager de sigte pi ganske bestemte problemer. 
Det bør nævnes, at der ved den seneste udarbejdelse af disse fremgangsma­
der er indløbet visse foreløbige kommentarer. Pi grundlag af disse kommen­
tarer ser det ud til, at der er enighed om hovedlinjerne. Dog er der visse 
punkter, som vækker bekymring hos nogle af de berørte parter. Det drejer 
sig om behovet for tilpasningsperioder og om visse liberaliseringsforslag, 
f.eks. for adresserede reklameforsendelser (forslag 2.7 i det følgende), 
tværnational post i EF (forslag 2.13) og international post (forslag 2.14). 
Drøftelserne efter grønbogens offentliggørelse kan meget vel komme til at 
dreje sig om sidanne punkter. Dog bør balancen i hele rækken af politiske 
forslag tages i betragtning. 
Det bør understreges, at denne generelle fremgangsmide, som kombinerer 
yderligere markedsibning med styrkelse af den universelle tjeneste, selv 
kan gennemføres pi en række forskellige mider. Det er meningen, at de vig­
tigste af de øvrige valgmuligheder skal opstilles pi baggrund af de drøf­
telser, som følger efter grønbogens offentliggørelse. Der kræves siledes et 
mere udførligt arbejde, inden iværksættelsen kan finde sted. Meget af det 
indebærer drøftelser med brugergrupperne for at fi fastlagt deres behov i 
nærmere enkeltheder, ikke mindst i hvilken retning de har brug for større 
valgfrihed. Som allerede nævnt er der behov for en EF-definition pi 
universel tjeneste. Der kræves yderligere undersøgelser, før det 
monopoliserede omrides vægt- og prisgrænser kan fastsættes. Der skal 
skabes enighed om grænserne for den universelle tjenestes tjenesteydelser. 
Der kræves desuden mere udførligt arbejde for at fi knæsat det princip, at 
taksterne skal sti i forhold til de gennemsnitlige omkostninger. 
Skønt der siledes stadig skal gøres en del, fremsættes forslagene i tillid 
til, at den foresliede fælles struktur, som forener liberalisering og 
harmonisering, vil sikre den universelle tjeneste og give den størst mulige 
valgfrihed. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 241 
De vigtigste forslag for EF's postsektor vises i tabel 1: 
Tabel 1: De vigtigste forslag for postsektoren 
1. At fastlægge en EF-definition på den universelle posttjeneste, der er 
brug for; at sikre, at den er tilgængelig over hele EF til priser, som 
er overkommelige for alle, ved at give den monopol på en række 
tjenesteydelser (for så vidt som der er behov for det i de enkelte med­
lemsstater) for at den kan sikre sig de ressourcer, der kræves for at 
kunne udføre en samfundsopgave under forsvarlige forhold; at lade den 
størst mulige del af sektoren drive sin virksomhed pi frie 
konkurrencevilkår i overensstemmelse med denne målsætning. 
2. At pålægge de virksomheder, der i EF forestår den universelle tjeneste, 
fælles forpligtelser til gengæld for de særlige og eksklusive 
rettigheder, som monopolet giver dem, ikke mindst med hensyn til 
tjenesteydelsernes kvalitet. 
3. At yde ethvert nødvendigt bidrag til EF*s samhørighed ved hjælp af 
passende harmoniseringsforanstaltninger. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 242 
Hovedforslagene til en postpolitik drejer sig således om spørgsmål i for­
bindelse med de generelle regler og forskrifter, om monopolindehaverens 
forpligtelser og om harmonisering og samhørighed. Under disse tre over­
skrifter kan hovedforslagene opdeles i de mere detaljerede forslag, som 
vises i tabel 2. 
Tabel 2: Detaljerede forslag 
DEL I: SPØRGSMÅL I FORBINDELSE MED DB GENERELLE REGLER 06 FORSKRIFTER 
1* At oprette og sikre universelle EF-tjenester 
2. At udarbejde definitionen på universelle og monopoliserede 
tjenester 
3. At sikre overensstemmelse mellem medlemsstaternes øvrige 
forpligtelser og EF's lovgivning og politik. 
4. At adskille myndighedsfunktionen og de driftsmæssige 
funktioner. 
DEL II: FORPLIGTELSER I FORBINDELSE NED LEVERING AF UNIVERSEL TJENESTE 
5. Betingelserne for adgang til universel tjeneste skal være ens 
for alle. 
6. Den universelle tjenestes takster skal stå i forhold til 
omkostningerne. 
7. Kompensationsordninger mellem postvæsenerne skal afspejle 
udleveringsomkostningerne. 
8. Der skal opstilles standarder for den universelle tjenstes 
service, og dens præstationer skal overvåges. 
DEL III: HARMONISERING OG SAMHØRIGHED 
9- Harmonisering er formålstjenlig i de tilfælde, hvor den gavner 
kunderne. 
10. Samhørighedshensynet skal tilgodeses. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 243 
Disse detaljerede forslag kan omsættes til gennemførelsesforslag, som 
behandles på de følgende sider. 
DEL I: SPØRGSMÅL I FORBINDELSE MED DB GENERELLE REGLER OG FORSKRIFTER 
1. AT OPRETTE UNIVERSELLE TJENESTER 
Det vigtigste sociale krav til posttjenesterne er opretholdelse af den 
universelle tjeneste. Universel tjeneste kan, hvis der ikke tages 
hensyn til prisen, leveres på konkurrencevilkår (dvs. uden for den 
monopoliserede sektor). Men for at tjenesteydelserne kan leveres til en 
pris, som er overkommelig for alle, må indtægterne være tilstrækkelig 
store. Dette kan kun opnås ved hjælp af visse særlige eller eksklusive 
rettigheder - og derfor er der behov for monopoliserede tjenester. (Der 
kan godt være mere end én leverandør af monopoliserede tjenesteydelser 
i den enkelte medlemsstat, men det er ikke særlig sandsynligt. For ikke 
at komplicere tingene regnes der i forslagene kun med en enkelt 
leverandør af monopoliserede tjenesteydelser i hver medlemsstat - og 
det antages at være postvæsenet). 
1.1 Der må træffes beslutning om en referencedefinition på den 
universelle tjeneste for hele EF. Definitionen skal tage hensyn 
til EF* s sociale og økonomiske behov og til andre 
forpligtelser, ikke mindst over for Verdenspostforeningen 
(UPU). Medlemsstaterne kan dog udvide den definition, der skal 
benyttes på deres eget territorium, i overensstemmelse med 
deres lovlige offentlige interesser. 
1.2 For at sikre universel tjeneste til en overkommelig pris må der 
oprettes en række monopoliserede tjenester. Listen over de 
tjenesteydelser, der kan indgå heri, bør udarbejdes på EF-plan. 
1.3 I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet bør de 
monopoliserede tjenester ikke omfatte mere, end der kræves for 
at sikre den universelle tjeneste. 
1.4 Alle tjenesteydelser uden for den monopoliserede sektor er 
underkastet fri konkurrence. Postvæsenerne kan også levere 
tjenesteydelser uden for den monopoliserede sektor. 
2. AT UDARBEJDE DEFINITIONEN PÅ UNIVERSELLE OG MONOPOLISEREDE TJENESTER 
De monopoliserede tjenester må defineres klart, så der kan skelnes 
skarpt mellem det, der tilhører den monopoliserede sektor, og det, der 
ikke gør. Definitionen på disse monopoliserede tjenester kræver langt 
mere arbejde, og dette arbejde bør udføres på grundlag af Rom-
Traktatens konkurrenceregler. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 244 
Formålet med hele denne analyse er at finde frem til den mindst 
restriktive løsning. Forholdene i nogle medlemsstater tillader 
muligvis, at monopolerne kan få et mindre omfang end det, der 
fastsættes på EF-plan, men det skal stadig kunne sikre, at den univer­
selle tjeneste udføres under forsvarlige økonomiske og finansielle for­
hold. Omvendt kan andre medlemsstater mene, at det EF-definerede 
monopol ikke er tilstrækkeligt til at sikre den universelle tjeneste. I 
så fald kan den pågældende medlemsstat overveje en mere restriktiv 
løsning, som dog stadig skal være i overensstemmelse med EF's 
lovgivning. 
Den universelle tjeneste, som defineres på EF-plan, skal være 
obligatorisk i alle medlemsstater. De enkelte medlemsstaters 
myndigheder kan dog, hvis de tager hensyn til alle andre forpligtelser, 
beslutte, at levering af universel tjeneste skal være obligatorisk, 
også uden for monopolet. Foruden de monopoliserede universelle 
tjenesteydelser, som således skal leveres obligatorisk, kan der blive 
tale om visse obligatoriske tjenesteydelser, som ikke er 
monopoliserede, men hvortil der også kræves universel tjeneste, og at 
denne forpligtelse af myndighederne pålægges én eller flere 
virksomheder. 
Andre virksomheder kan beslutte at levere universel tjeneste af 
kommercielle grunde. Den afgørende forskel er, om leveringen af 
universel tjeneste bygger på en forpligtelse. I disse forslag regnes 
der overalt med, at den universelle tjenestes leverandør er forpligtet 
til at levere den. 
De enkelte postvæsener vil derfor være forpligtet til at levere 
universel tjeneste, således som denne defineres på nationalt plan og 
EF-plan. Forpligtelsen bør ikke pålægge postvæsenerne en urimelig 
økonomisk byrde. Hensigtsmæssige takstfastsættelsesordninger er derfor 
vigtige (se afsnit 7 og 8). 
Omdeling og besørgelse af egen post. 
2.1 Enhver enkeltperson eller ethvert foretagende har ret til at 
omdele sin egen post hvor som helst i EF eller selv 
transportere den til indlevering direkte hos postvæsenet i det 
land, hvor den skal omdeles. 
2.2 Enhver enkeltperson eller ethvert foretagende har også ret til 
at indlevere sin post hos postvæsenet i et andet land med 
henblik på omdeling i et tredje eller forsendelse tilbage til 
sit eget. Hvis forsendelsen i sidste tilfælde ville have 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 245 
opfyldt kriterierne for at være omfattet af monopol i den 
pågældende persons eller det pågældende foretagendes hjemland, 
skal omdelingen overlades til postvæsenet, og der skal betales 
en passende kompensation for omdelingsomkostningerne. 
2.3 For at lette fortolkningen af forslagene i punkt 2.1-2 må EF 
udarbejde regler for søster- eller datterselskabers omdeling 
eller besørgelse af post i den samme eller andre medlemsstater. 
Den ikke-monopoliserede sektor 
2.4 Når der opstår nye tjenester (f.eks. elektronisk post), som 
adskiller sig radikalt fra de nuværende monopoliserede 
tjenester, skal disse nye tjenester betragtes som hørende til i 
den ikke-monopoliserede sektor. Det er imidlertid et princip, 
som må fraviges i særlige tilfælde. Under drøftelserne efter 
Grønbogens offentliggørelse vil de økonomiske og finansielle 
følger heraf blive analyseret. 
2.5 Hvis en ny tjeneste senere bliver et nødvendigt element i den 
universelle tjeneste, kan det overvejes at lade den indgå i den 
monopoliserede sektor efter kriterierne i punkt 2.16-17. 
2.6 Enhver tjenesteydelse, der ikke omfattes af monopol, er derfor 
ikke monopoliseret og bør leveres på frie konkurrencevilkår. 
Den monopoliserede sektor 
2.7 EF må gøre udarbejdelsen af definitionen på de tjenesteydelser, 
der kan omfattes af monopol, færdig. Disse tjenesteydelser 
kommer til at omfatte en række standardforsendelser (herunder 
breve og postkort) op til bestemte grænser, som beskrives i det 
følgende. De skal ikke omfatte f.eks. publikationer, forsen­
delser, som indeholder varer, eller eksprespost. Adresserede 
reklameforsendelser må helt naturligt overvejes anbragt i den 
ikke-monopoliserede sektor. Det må undersøges, hvilke følger 
liberaliseringen af adresserede reklameforsendelser får for den 
universelle tjeneste, og det bliver nødvendigt at indføre en 
passende kontrolordning for at hindre misbrug. 
2.8 Da oprettelsen af monopoliserede tjenester kan begrundes med 
behovet for at sikre universel tjeneste til overkommelige 
priser, må omfanget af den universelle tjeneste, der er behov 
for i EF som helhed, fastsættes. (Behovet for universel 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 246 
tjeneste defineres som brugerbehov, der kan variere med tiden.) 
Både den universelle tjenestes og monopolets omfang må nød­
vendigvis revideres med jævne mellemrum. 
2.9 Med bistand fra de højtstående embedsmænds gruppe vedrørende 
post vil Kommissionen nedsætte en arbejdsgruppe, som skal 
foretage en detaljeret analyse af følgende spørgsmål: Økonomien 
i forbindelse med levering af universel tjeneste i EF; den 
monopoliserede sektors nødvendige omfang; den kontrol, som 
kræves for at beskytte den monopoliserede sektor. Arbejds­
gruppen vil desuden analysere de enkelte liberaliseringsforan­
staltningers økonomiske følger for den universelle tjeneste. 
Arbejdsgruppen skal være færdig med denne opgave senest et år 
efter grønbogens offentliggørelse. Analysen skal også føre til 
retningslinjer for de monopolgrænser, der skal fastsættes på 
EF-plan. (Forslag til fastsættelse af disse grænser findes i 
punkt 2.16-2.17). 
2.10 Myndighederne i de enkelte medlemsstater fastsætter selv, 
hvilken universel tjeneste det skal være obligatorisk at levere 
på deres territorium. Når de gør det, vil de være nødt til at 
tage hensyn til de forpligtelser til universel tjeneste, som er 
fastsat på EF-niveau. 
2.11 Medlemsstaterne kan beslutte, at deres monopoliserede sektor 
skal være mindre end den, EF har fastsat, men de skal stadig 
sikre universel tjeneste op til de grænser, som er afstukket af 
EF. 
Monopoliserede tjenesteydelser - andre spørgsmål 
2.12 Indenlandsk post, som ville være omfattet af den pågældende 
medlemsstats monopol, må ikke transporteres ud af denne 
medlemsstat af tredjemand for at skulle sendes tilbage til 
medlemsstaten. Post, der har sin fysiske oprindelse i et 
bestemt land (f.eks. i kraft af databehandling eller trykning), 
eller der underkastes en proces, som betyder en stor forøgelse 
af merværdien, skal betragtes som post med oprindelse i det 
pågældende land. 
2.13 Det vil blive overvejet at anbringe tværnational EF-post (post 
fra én medlemsstat til en anden) i den ikke-monopoliserede 
sektor. Medlemsstater, der mener, at en sådan liberalisering 
kan bringe den universelle tjeneste i fare, kan benytte en mere 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 247 
restriktiv løsning, forudsat den står i forhold til målsætnin­
gen og er forenelig med BF* s lovgivning. Det vil blive 
nødvendigt at indføre passende kontrolordninger for at sikre, 
at indenlandsk post, der ellers skulle være omfattet af 
monopol, ikke overføres til det tværnationale postsystem af 
tredjemand (se punkt 2.12). Det anerkendes, at nogle medlems­
stater kan få brug for en vis tilpasningsperiode for at 
gennemføre denne foranstaltning. Behovet for en sådan tilpas­
ningsperiode og dennes længde (som kan være forskellig fra den 
ene medlemsstat til den anden) bør behandles under drøftelserne 
efter grønbogens offentliggørelse. 
2.14 Det må overvejes at anbringe international post (dvs. post med 
oprindelse i en medlemsstat og bestemmelsessted uden for EF 
eller oprindelse uden for EF og bestemmelsessted i en 
medlemsstat) i den ikke-monopoliserede sektor. Medlemsstater, 
der mener, at en sådan liberalisering kan bringe den uni­
verselle tjeneste i fare, kan benytte en mere restriktiv løs­
ning, forudsat den står i forhold til målsætningen og er 
forenelig med EF*s lovgivning. Det vil blive nødvendigt at 
indføre passende kontrolordninger for at sikre, at indenlandsk 
post, der ellers skulle være omfattet af monopol, ikke 
overføres til det internationale postsystem af tredjemand (se 
punkt. 2.12). Det anerkendes, at nogle medlemsstater kan få 
brug for en vis tilpasningsperiode for at gennemføre denne 
foranstaltning. Behovet for en sådan tilpasningsperiode og 
dennes længde (som kan være forskellig fra den ene medlemsstat 
til den anden) bør behandles under drøftelserne efter 
grønbogens offentliggørelse. 
2.15 AT en tjeneste omfattes af EF's definition på monopoliserede 
tjenester indebærer ikke nødvendigvis, at en medlemsstat skal 
lade den indgå i sin monopoliserede sektor. 
Kriterier for fastsættelse af grænser 
2.16 Kun tjenester med universelle forpligtelser kan betragtes som 
monopoliserede. Dog bør levering af forsendelser, som inde­
holder varer, og af tryksager (med forbehold af retnings­
linjerne for adresserede reklameforsendelser i punkt 2.7) ikke 
være monopoliserede, selv om disse tjenesteydelser indgår i 
forpligtelsen til universel tjeneste. Der er behov for et 
indholdskriterium, som kan sikre, at tryksager og forsendelser, 
der indeholder varer, holdes uden for monopolet. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 248 
2.17 De forsendelser, der stadig vil kunne behæftes med monopol, er 
standardforsendelserne. Her vil kriterierne for fastsættelse af 
monopolets omfang være både vægt og pris. Der skal være 
forbindelse mellem disse to kriterier, og denne forbindelse 
skal kvantificeres. (På mellemlang eller længere sigt vil det 
muligvis være tilstrækkeligt med prisgrænser.) 
3. AT SIKRE OVERENSSTEMMELSE MELLEM MEDLEMSSTATERNES ØVRIGE FORPLIGTELSER 
OG EF'S LOVGIVNING OG POLITIK 
Alle postvirksomheder (både private og offentlige), som leverer 
tjenesteydelser i EF, skal naturligvia overholde EF'a lovgivning. 
Lovgivning af særlig betydning for postsektoren er (eller bliver) 
direktiver om databeskyttelse, indirekte beskatning og toldprocedurer. 
Som i alle andre sektorer skal der gørea en indsats for at mindske 
eventuelle spændinger mellem EF'a forskrifter og politik på den ene 
side og forpligtelser i henhold til konventioner, medlemsstaterne har 
underskrevet, på den anden. 
Til dette formål bør EF inddrages i udarbejdelsen af regler og 
forskrifter, som kan påvirke deta poataektor. Det bør derfor ansøge 
både UPU og CEPT om observatørstatus. UPU er et organ under FN, og EF 
har observatørstatus i FN. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 249 
3.1 EF bør deltage aktivt i UPU's fremtidige kongresser for at være 
med til at sikre, at der ikke opstår spændinger mellem 
kongressens afgørelser og forpligtelser i henhold til Rom-
Traktaten, anden EF-lovgivning eller EF's postpolitik. 
3.2 Navnlig er anvendelse af UPU-konventionens artikel 25 
uhensigtsmæssig i EF. Den må derfor afløses af en mindre 
restriktiv foranstaltning, som stadig fastslår, at det er 
forbudt at lade tredjemand transportere post ud af en 
medlemsstat for at sende den tilbage dertil, hvis postvæsenets 
eksklusive rettigheder i denne medlemsstat (som nævnt i 
punkt 2.12) krænkes ved det. 
3.3 EF bør søge at få observatørstatus i Verdenspost foreningen 
(UPU). 
3.4 EF vil undersøge, hvorledes det kan forhindres, at post føres 
ud af EF og sendes tilbage med det formål at omgå EF's takst­
og terminalafgiftspolitik, og vil derpå fremsætte forslag herom 
(se forslagene i afsnit 6 og 7). 
AT ADSKILLE MYNDIGHEDSFUNKTIONEN OG DE DRIFTSMÆSSIGE FUNKTIONER 
For at sikre, at brugernes interesser tjenes pi bedst mulig mide ved 
objektiv behandling af alle virksomheder, er det vigtigt, at myndig-
hedsfunktionen og de driftsmæssige funktioner adskilles. Hvis 
myndighedsfunktionen er uafhængig, vil den bedre kunne skabe balance 
mellem offentlige og private virksomheder og mellem virksomheder med og 
uden monopol. Den vil kunne overvige de monopoliserede tjenesters 
effektivitet og påse, at leverandøren bide sikrer en god universel 
tjeneste og opfylder de øvrige forpligtelser i forslagene 5, 6 og 8. 
(Den skal ogsi pise, at brevhemmeligheden overholdes). I givet fald mi 
den overveje, hvilke foranstaltninger der skal træffes, hvis 
præstationerne ikke lever op til forpligtelserne. 
4.1 I hver medlemsstat skal myndighedsfunktionen være adskilt fra 
de driftsmæssige funktioner. 
4.2 Myndighederne er ansvarlige for den praktiske udførelse af 
Fællesskabets postpolitik i medlemsstaterne, det gælder navnlig 
det princip, at monopolet skal stå i forhold til hensigten, 
nemlig at sikre universel tjeneste (som nævnt i punkt 1.2). 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 250 
4.3 De enkelte medlemsstaters myndigheder skal sikre, at det klart 
fremgår af medlemsstaternes lovgivning, hvilke af de tjeneste­
ydelser, som ifølge BF's forskrifter kan monopoliseres, det 
faktiske monopol omfatter. Alle andre tjenesteydelser bør 
betragtes som ikke-monopoliserede. 
4.4 Myndighederne skal sikre, at andre virksomheder respekterer 
monopolindehaverens eksklusive rettigheder. 
4.5 Myndighederne skal sikre, at monopolindehaveren opfylder sine 
forpligtelser, herunder forpligtelsen til at behandle alle 
kunder ens. 
4.6 Myndighederne skal skaffe bindende tilsagn fra den universelle 
tjenestes leverandør om overholdelse af brevhemmeligheden. 
4.7 Myndighederne skal aftale med den universelle tjenestes leve­
randørter), hvilken servicekvalitet denne er forpligtet til at 
levere. Det regulerende organ skal kunne garantere, at offent­
liggjorte præstationsre8ultater er pålidelige. 
4.8 Der skal fastsættes en passende gennemsigtighedsgrad, både når 
det gælder adgang til netværket og de omkostninger, adgangs­
priserne bygger på. 
4.9 Hvis monopolindehaveren konkurrerer uden for monopolet, kan han 
af økonomiske og kommercielle grunde levere de ikke-mono­
poliserede tjenesteydelser gennem samme netværk som den 
universelle tjenestes monopoliserede tjenesteydelser. Myndig­
hederne skal i så fald sikre, at der ikke forekommer kryds­
subsidiering fra den monopoliserede til den ikke-monopoliserede 
sektor. 
4.10 Myndighederne skal sikre, at private firmaer (som konkurrerer 
med postvæsenet uden for monopolet) har adgang til de mono­
poliserede tjenesteydelser i den udstrækning, private firmaer 
har brug for det for at kunne levere de ikke-monopoliserede 
tjenesteydelser, de tilbyder. (Se også punkt 5.3). 
4.11 De kompetente myndigheder i medlemsstaterne eller EF skal 
sikre, at almindelig lovgivning, som galder for postsektorens 
ikke-monopoliserede tjenesteydelser, ikke giver nogen af de 
virksomheder, som konkurrerer i den ikke-monopoliserede sektor, 
en urimeligt fordelagtig eller ugunstig stilling. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 251 
DEL II: FORPLIGTELSER I FORBINDELSE MED LEVERING AF UNIVERSEL TJENESTE 
5. BETINGELSERNE FOR ADGANG TIL UNIVERSEL TJENESTE SKAL VÆRE ENS FOR ALLE 
Reglen mi være, at alle den universelle tjenestes brugere (kunder) 
behandles ens. Nir det er sliet fast, mi det erkendes, at kunderne har 
forskellige behov og kan samarbejde med den universelle tjenestes 
leverandør i forskelligt omfang. Det er til dels et apørgsmil om 
størrelse, men især et spørgsmål om evne til at klargøre posten på en 
sådan måde, at den letter postbehandlingen for den universelle 
tjenestes leverandør og sætter ham i stand til at tilbyde rabatter. 
5.1 Betingelserne for adgang til universelle tjenesteydelser bør 
være ens for alle kunder, som opfylder de samme forsendelses-
betingelser. 
5.2 Alle universelle tjenester bør stille kontraktfaciliteter til 
rådighed for store kunder (se også punkt 9.3). 
5.3 De universelle tjenesteydelsers leverandører skal tilbyde alle 
potentielle kunder disse tjenesteydelser på samme vilkår, selv 
om disse kunder er deres konkurrenter i den ikke-monopoliserede 
sektor. 
5.4 Det må erkendes, at almindelig tværnational udveksling mellem 
postvæsenerne gennem det internationale postsystem ikke 
udelukkende er kommerciel, og at det derfor kan være nødvendigt 
at gøre betingelserne for det ene postvæsens adgang til at 
indlevere post hos det andet anderledes end de normale 
kommercielle betingelser. Afsenderpostvæsenet skal imidlertid 
også kunne få adgang til modtagerpostvæsenets indenlandske 
universelle tjeneste som kunde. Adgangen skal ske på samme 
vilkår, som tilsvarende brugere får. 
5.5 De universelle tjenesters forsendelsesbetingelser, takster 
(herunder standardrabatter) og servicemålsætninger skal alle 
offentliggøres. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 252 
6. DE UNIVERSELLE TAKSTER SKAL STÅ I FORHOLD TIL DE GENNEMSNITLIGE 
OMKOSTNINGER 
Det ledende princip bør være, at taksterne akal atå i forhold til de 
gennemanitlige omkoatninger. Konsekvent anvendelse af dette princip er 
den bedste garanti for posttjenesternes økonomiske aundhed. For at 
aikre, at alle får en reel behandling, bør krydaaubaidiering fra én 
tjeneategren til en anden eller pi grund af rabatter fra én kundegruppe 
til en anden indskrænkes til det mindst mulige og gradvia afskaffes. 
(Dog akal geografiak krydaaubaidiering atadig være tilladt). Rabat­
politikken er særlig vigtig: i almindelighed bør rabatter være knyttet 
til omkostningsbesparelser (de kan omfatte reducerede enhedsomkost­
ninger, som skyldes øgede mængder). 
6.1 Taksterne for universelle tjenesteydelser skal være nøje 
forbundet med omkostningerne. Målet er, at taksterne for de 
enkelte tjenesteydelser skal bygge på disse tjenesteydelsers 
gennemsnitlige omkostninger. Takstfordele skal mindst dække 
marginalomkostningerne. 
6.2 Hvis subsidier anses for nødvendige, skal deres formål, deres 
værdi og deres rækkevidde være gennemsigtig. 
6.3 Hvis takstfordele er berettigede, skal de på en gennemskuelig 
måde stilles til rådighed for alle brugere, som opfylder 
betingelserne for at få dem, uanset hvilket land, de har 
hjemsted i. 
6.4 Krydssubsidiering fra monopoliserede tjenester til ikke-mono-
poliserede kan i almindelighed ikke accepteres. Dog kan 
krydssubsidiering tillades i geografiske områder af hensyn til 
takstudligningen (se punkt 6.5) og fra den ikke-monopoliserede 
sektor til den monopoliserede. Der kan også foretages krydssub­
sidiering fra den monopoliserede sektor til den ikke-monopoli­
serede, hvis det er nødvendigt for at sikre den universelle 
tjeneste, og hvis det er foreneligt med konkurrencereglerne (se 
punkt 6.6). 
6.5 Geografisk krydssubsidiering er tilladt, hvis den er nødvendig 
for at opnå enhedstakst for en bestemt tjenesteydelse, og 
enhedstaksten anses for ønskelig. 
6.6 Det er muligt, at nogle obligatoriske, ikke-monopoliserede 
tjenesteydelser kun kan leveres med tab i bestemte geografiske 
områder. I så fald bør tabene begrænses til de pågældende 
områder og kan finansieres enten ved støtte udefra eller ved 
krydssubsidiering. Finansieringen skal være fuldstændig gennem­
sigtig, så den leverandør, som er forpligtet til at levere den 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 253 
ikke-monopoliserede tjenesteydelse, ikke kan fastsætte 
urimelige priser. 
6.7 I den monopoliserede (konkurrencefrie) sektor skal rabatter til 
store kunder (til gengæld for klargøring af posten) i 
almindelighed stå i forhold til de omkostningsbesparelser, 
tjenesteydelseleverandøren opnår. Postvæsenerne må undgå at 
give de universelle tjenesters kunder rabatter, som ikke står i 
forhold til omkostningsbesparelserne. De må undgå kontrakt­
mæssig sammenkobling af betingelserne for brug af universelle 
tjenester og betingelserne for brug af tjenester, som ikke er 
monopoliserede og ikke obligatoriske. 
6.8 Fordelagtige takster eller takstfrihed, som skyldes rege­
ringsbeslutninger (f.eks. for pressemateriale og bøger eller 
blindepost) skal være resultatet af gennemsigtig behandling. 
7. KOMPENSATIONSORDNINGER MELLEM POSTVÆSENERNE SKAL AFSPEJLE 
UDLEVERINGSOMKOSTNINGERNE 
Indtægterne for afsendt post gir til den virksomhed, som indsamler 
posten. Er der tale om tværnational post, som indsamles af ét postvæsen 
og omdeles af et andet, er det afsenderpostvæsenet, som modtager ind­
tægterne fra kunderne. En stor del af omkostningerne afholdes 
imidlertid af modtagerpostvæsenet, som omdeler posten. Det er derfor 
nødvendigt med en eller anden betalingsordning for at skaffe 
modtagerpostvæsenet økonomisk kompensation for udleverings-
omkostningerne . 
De nuværende ordninger for betaling mellem postvæsenerne (kaldt 
terminalafgifter) bygger ikke pi omkostningerne og fører siledes til 
betydelige misforhold mellem godtgørelsen og de faktiske 
udleveringsomkostninger. Det princip, at takster skal bygge pi 
omkostningerne, bør ogsi gælde for postvæsenernes indbyrdes 
kompensationsordninger. 
7.1 Taksterne for postvæsenernes indbyrdes kompensation for 
udlevering af hinandens post (terminalafgifter) bør afspejle de 
faktiske modtagelsesomkostninger. 
7.2 Da de indenlandske takster skal stå i forhold til omkost­
ningerne, bør taksterne for kompensation mellem postvæsenerne 
bygge på den indenlandske taksts udleveringssats med et vist 
tillæg for at dække den nødvendige ekstra behandling og 
fort j enesten. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 254 
7.3 Der bør oprettes en arbejdsgruppe, som skal forberede grund­
laget for en revideret kompensationsordning, der skal anvendes 
i EF. Gruppen skal fremlægge sine forslag senest 12 måneder 
efter oprettelsen. 
7.4 Der bør gøres en indsats for at få andre postvæsener, der 
udveksles post med, til at overtage det BF-princip, at post­
væsenernes ordninger for indbyrdes kompensation skal bygge på 
omkostningerne. En passende ramme for denne indsats kan være 
UPU og den europæiske konference af post- og tele­
administrationer (CEPT). 
DER SKAL OPSTILLES SERVICESTANDARDER FOR DB UNIVERSELLE TJENESTER, OG 
DERES PRÆSTATIONER SKAL OVERVÅGES 
Begrundelsen for at oprette monopoliaerede tjeneater er de samfunds­
mæssige behov for universel tjeneste. Den faktiske servicepræstation er 
derfor afgørende, nir det gælder om at sikre, at de samfundsmæssige 
behov opfyldes. Der mi derfor opstillea atandarder, præstationerne mi 
overviges, og der mi udarbejdes kontrolsystemer. Det skal understreges, 
at disse standarder kun er tærskler - men den universelle tjenestes 
leverandører bør alligevel forsøge at opni præstationer, som ligger 
over standarderne. 
8.1 Der må fastsættes EF-servicestandarder for tjenesteydelser, der 
ifølge EF*s definition skal leveres obligatorisk som universel 
tjeneste. Præstationerne i forbindelse med både indenlandsk 
post og EF-post skal overvåges, og resultaterne skal 
of fent1iggøres. 
8.2 Medlemsstaterne må afgøre, om der skal være nationale 
standarder for post, der omfattes af en national forpligtelse 
til universel tjeneste (som er mere omfattende end EF's 
definition), sådanne nationale standarder, som adskiller sig 
fra EF-standarderne, skal, hvis de er nødvendige, alt i alt 
være strengere end EF-standarderne. 
8.3 For at udarbejde EF-standarderne bør Kommissionen nedsætte en 
arbejdsgruppe, hvori medlemsstaterne er repræsenteret. Gruppen 
vil få brug for bidrag fra myndighederne, monopolindehaverne, 
de brugere, som har indgået kontrakt, og forbrugerne. 
8.4 Præstationsstandarderne bør være stramme, men opnåelige. De 
skal bygge på EF's definition af universel tjeneste. Hertil 
kræves indsamling fra alle postkasser og postkontorer mindst én 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 255 
gang hver arbejdsdag og omdeling til alle adressater mindst én 
gang hver arbejdsdag. Eventuelle fravigelser af dette generelle 
krav bør kun ske i yderste undtagelsestilfælde og skal 
undersøges meget omhyggeligt. 
8.5 EF skal kun have et system for overvågning af omdelings-
tjenestens præstationer. Dette system skal måle præstationerne 
gennem hele forløbet, fordi kundernes erfaringer med tjenesten 
kun kan måles nøjagtigt på denne måde. 
8.6 Hvis den eksisterende tjeneste ligger langt under den ønskede 
standard, skal de myndigheder, som er ansvarlige for, at virk­
somhederne opfylder deres forpligtelser, opstille midlertidige 
mål, som leder frem mod standarden. 
8.7 De nationale myndigheder bør bistås af et udvalg, som 
repræsenterer brugerne. Udvalget bør sammensættes af et 
repræsentativt tværsnit af brugerne og omfatte repræsentanter 
for forbrugerorganisationerne. 
8.8 Der er også brug for EF-standarder for kundepleje, navnlig for 
den maksimalt acceptable periode for behandling af fore­
spørgsler eller klager. Der er muligvis brug for forskellige 
standarder for indenlandsk post og EF-post. 
DEL III: HARMONISERING OG SAMHØRIGHED 
9. HARMONISERING ER HENSIGTSMÆSSIG, NÅR DEN ER TIL GAVN FOR KUNDERNE 
Jo større den konkrete fordel er for kunderne, desto stærkere er 
argumentet for harmonisering. De mest oplagte fordele nis ved en vis 
harmonisering af adgangsbetingelserne og harmonisering af service­
standarderne og overvigning af præstationerne (beskrevet i forslag 8). 
Hvis fordelene ved harmonisering i den monopoliserede sektor er 
tilstrækkelig store, kunne harmoniseringen endda være obligatorisk. For 
den ikke-monopoliserede sektors vedkommende kunne der være tale om en 
henstilling. 
9.1 Fællesskabet må fremme en passende harmonisering for at 
forbedre serviceniveauet og hjælpe de potentielle kunder. 
9.2 Betingelserne for adgang til brug af EF's postvæseners 
universelle tjenester bør gøres så ensartede som muligt. 
Kapitel 9: Forslag til en politik Side 256 
9.3 Alle EF's postvæsener bør tilbyde store brugere adgang til de 
universelle tjenester på kontrakt. Der bør opstilles en række 
minimale betingelser, som er fælles for alle postvæsener, for 
de brugere, som ønsker at indgå kontrakt. Betingelserne skal 
omfatte rabatter for forhåndssortering. Disse rabatters 
størrelse kan variere fra det ene postvæsen til det andet. 
9.4 Takststrukturerne skal undersøges for at gøre dem mere 
ensartede. 
9.5 EF vil undersøge, om det ville være fordelagtigt at gøre 
klassificeringssystemet mere ensartet. (På nuværende tidspunkt 
foretager nogle postvæsener en opdeling efter indhold i breve 
og tryksager, mens andre klassificerer efter hastighed i A- og 
B-post.) 
9.6 Driftsmæssig harmonisering drejer sig om behovet for den mest 
væsentlige driftskompatibilitet. Der er behov for enighed om 
visse tekniske standarder (f.eks. for postvæsenets elektroniske 
post eller for stregkodesystemer, som benyttes i driften) for 
at forbedre tjenesten. 
9.7 Der bør nedsættes en arbejdsgruppe, som skal analysere, hvilke 
harmoniseringsforanstaltninger der er nødvendige eller 
ønskelige. Arbejdsgruppen får brug for bidrag fra repræsen­
tanter for brugerne (herunder forbrugerne), de private firmaer 
og postvæsenerne. 
10. SAMHØRIGHEDSHENSYNET SKAL TILGODESES 
Det er vigtigt hele tiden at være opmærksom på behovet for at sikre, at 
EF har en effektiv postsektor, som opfylder postbehovene i hele EF. De 
fleste af de nødvendige forbedringer kan opnås ved hjælp af bedre 
drift. Dog kan der blive behov for en vis kapitalinvestering, der navn­
lig i de ugunstigt stillede regioner kan indebære betydelige økonomiske 
byrder. 
10.1 Der kræves yderligere arbejde for at afgøre det nøjagtige om­
fang af de angivne retningslinjers økonomiske og finansielle 
følger, når det gælder styrkelse af den økonomiske og sociale 
samhør ighed. 
side 257 

side 259 Fortegnelse over bilag 
FORTEGNELSE OVER BILAG 
1. Oversigt over posttjenester 
2. Postsektoren rent statistisk 
3. Postbesørgelsen og postnettet 
4. Oversigt over lovgivningen i EF-landene 
5. EF-retsakter om postsektoren 
6. Verdenspostkonventionen - de vigtigste artikler 
7. Kvaliteten af posttjenesten 
8. Terminalafgifter 
9. Remail 
10. Postnumre og postkoder 
11. Postmaterielindustrien 
12. Postvæsenets elektroniske post 
13. Postforsendelser af oplysende og kulturel karakter 
14. Takster 
15. Postbesørgelsen inden for EF 
16. Kriterier for afgrænsningen af monopolområdet 
Ordliste 

Bilag 1: Oversigt over posttjenester su'e ^"' 
BILAG 1: OVERSIGT OVER POSTTJENESTER 
1. INDLEDNING 
Posttjenesterne omfatter både regulære posttjenester (som varetages af postvæsenerne og 
af private firmaer) og postale finansielle tjenesteydelser (der leveres af postvæsenerne). 
Rent omsætningsmæssigt stammer 78% af indtægterne i postsektoren fra regulære 
posttjenester og 22% fra finansielle tjenesteydelser (sidstnævnte omfatter også indtægter 
fra en række særlige postservicetilbud samt diverse andre tjenesteydelser). For 
postvæsenerne alene udgør indtægterne fra de regulære posttjenester 67% og fra de 
finansielle tjenesteydelser 33%. 
Grønbogen er koncentreret om de regulære posttjenester. De postale finansielle 
tjenesteydelser skal snarere ses i sammenhæng med den finansielle sektor som helhed. 
Hertil kommer, at de lovgivningsmæssige aspekter er mere komplicerede for de regulære 
posttjenester. I dette bilag vil man dog tilstræbe at redegøre i store træk for begge typer 
posttjeneste. Desuden vil man komme ind på beslægtede tjenester. 
2. REGULÆRE POSTTJENESTER 
2.1. DEFINITIONER 
Der findes tre kategorier af regulære posttjenester - breve, pakker og 
ekspresforsendelser. Der er tale om adskillige overlapninger mellem disse tre 
kategorier. 
Breve kan normalt adskilles fra pakker på grundlag af vægten (i visse tilfælde 
med en noget kunstig sondring mellem de to ved 2 kg) eller på grundlag af 
indholdet (idet breve defineres som indeholdende meddelelser og pakker som 
indeholdende varer). Ekspresforsendelserne omfatter både ekspresbreve 
(dokumenter) og eksprespakker. De adskiller sig hovedsagelig fra almindelige 
brev- og pakkeforsendelser ved hurtigheden og eventuelt også ved større 
sikkerhed i forsendelsesformen. 
2.2. LEVERANDØRER AF POSTTJENESTER 
BREVE 
For så vidt angår breve, har postvæsenerne næsten alle steder et fuldstændigt 
monopol. Som det fremgår af selve grønbogen, er der visse private firmaer, der 
tilbyder konkurrerende brevtjenester, uanset om det er lovligt eller ej. Det 
omfatter city mail, dokumentudveksling og remail (se afsnit 2.5.). 
Alle postvæsener opdeler i praksis brevpost i to kategorier. I ni medlemsstater er 
disse to kategorier henholdsvis breve og postkort (ofte betegnet LC ("Lettres et 
Cartes" på fransk) og tryksager og småpakker (ofte betegnet som AO, "Autres 
Objets" på fransk). Tre postvæsener, nemlig det danske, det portugisiske og det 
britiske, klassificerer forsendelserne efter hurtighed, opdelt i første- og 
andenklassespost (eller prioriteret og ikke-prioriteret post). Sidstnævnte sondring 
afspejler i højere grad driftsomkostningerne og måske også kundernes 
præferencer. 
side 262 Bilag 1: Oversigt over posttjenester 
De fleste postvæsener tilbyder deres større kunder særlige kontrakter, så 
kunderne selv kan varetage en del af forsendelsesprocessen. (De bedste 
eksempler på sådanne aktiviteter er forsortering eller "opvask" - dvs. en vis del 
af sorteringsprocessen inden indleveringen - og konvolutering). Visse 
postvæsener tillader også private firmaer at udføre sådanne aktiviteter for de 
kunder, som forsendelserne hidrører fra. Desuden er der mulighed for, især i 
forbindelse med direct mail, at specialiserede firmaer kan varetage selve den 
fysiske fremstilling af posten. 
PAKKER 
Pakketjenester besørger normalt individuelle vareforsendelser op til en grænse på 
måske 30 kg. Men de private pakketjenester og nu også flere postvæsener 
besørger i dag også langt større forsendelser, som oftest pakket på paller. 
Pakketjenesterne tilbyder normalt kunderne valget mellem kortere eller længere 
forsendelsestid. 
Der er fri konkurrence mellem pakketjenesterne. Bortset fra i to lande 
konkurrerer postvæsenerne i samtlige medlemsstater på pakkemarkederne i deres 
respektive lande. 
EKSPRESFORSENDELSER 
Ekspresbesørgelsen er normalt også underlagt fri konkurrence. (Kun i tre 
medlemsstater har postvæsenerne fortsat monopol på sådanne forsendelser). Der 
er en tendens til, at de private eksprestjenester koncentrerer sig om enten 
regionale, nationale eller internationale forsendelser. Der er også tale om en vis 
form for specialisering mellem ekspresbesørgelse af dokumenter 
(postmeddelelser, der sendes som ekspresforsendelser) og "ikke-dokumenter" 
(eksprespakker indeholdende varer). 
2.3. ANVENDELSESOMRÅDER 
Almindelige breve og ekspresbreve repræsenterer kommunikationstjenester. 
(Alternative kommunikationsmidler er telefon, telefax og elektronisk 
dataudveksling (EDI), som alle konkurrerer indirekte med posttjenesterne). 
Almindelige pakker og eksprespakker repræsenterer vareudbringningstjenester 
(alternativer hertil er andre former for udbringningsservice). 
Udover dette generelle princip er der to særlige anvendelsesområder, der bør 
nævnes her. Postordresystemet (der sælger varer til kunder via posten) anvender 
pakketjenester til distribution af varer. Annoncører anvender brevtjenester til at 
sende direct mail. 
2.4. SÆRLIGE BREVTJENESTER 
Alle tjenester tilstræber tilstrækkelig fleksibilitet til at kunne "skræddersyes" 
efter de større kunders behov, men postvæsenernes brevtjeneste omfatter nogle 
specifikke varianter, hvoraf nogle har ganske særlig juridisk betydning. De 
vigtigste er nok følgende: 
- værdibreve 
- rekommanderede breve 
- indleverings-/afleveringsattest 
Bilag 1: Oversigt over posttjenester side 263 
- ekspresforsendelse (som normalt mod betaling af et tillæg udbringes hurtigere 
end almindelige breve) 
- forsendelse af hele postsække (de såkaldte M-sække), der indeholder en vis 
mængde tryksager til samme adressat 
- postboks (hvor en kunde kan leje en boks på et postkontor, hvori posten 
afleveres) 
- poste restante (hvor posten i en begrænset periode opbevares på et postkontor, 
indtil den afhentes af den pågældende adressat). 
2.5. ANDRE POSTTJENESTER 
Nye former for posttjenester er under udvikling. Normalt er der fri konkurrence 
inden for de nye tjenester, men visse af de nævnte tjenesters juridiske status - det 
er især tilfældet for remail - er ikke afklaret. Andre tjenester, som f.eks. city 
mail, er tilsyneladende ulovlig (bortset fra i Spanien), men eksisterer alligevel. 
POSTVÆSENETS ELEKTRONISKE POST 
I bilag 12 er der gjort nærmere rede for en "hybrid" tjeneste, der tilbyder 
teletransmission af en meddelelse, fjernudprintning og derefter udbringning med 
posten. Postvæsenerne tilbyder også en offentlig telefaxtjeneste, den såkaldte 
Postfax. Visse postvæsener tilbyder nu også en tjeneste, der er baseret på 
elektronisk dataudveksling. 
DOKUMENTUDVEKSLING 
Der er tale om en form for postboksordning, hvor kunderne kan aflevere post 
direkte i andre kunders bokse og hente egen post, som er blevet afleveret på 
samme måde af andre kunder. I hvert fald i Det Forenede Kongerige er det 
tilladt i visse tilfælde at levere post direkte til hinanden. 
REMAIL 
Der er tale om en international brevposttjeneste. Den tilbydes af private firmaer, 
normalt i samarbejde med mindst ét postvæsen. 
DIREKTE UDBRINGNING 
Det er private firmaer, der udbringer forsendelser af hastende karakter, og det 
findes normalt kun i de større byer. 
CITY MAIL 
Der er tale om private firmaers udbringning af breve i samme by, hvori de er 
indsamlet. (Dette er tilladt i Spanien). 
ADRESSELØSE FORSENDELSER 
Der er tale om postbesørgelse af uadresseret reklamemateriale til nærmere 
bestemte modtagergrupper. (I modsætning til adresseret direct mail, der 
udbringes til angivne privatpersoner eller organisationer). 
side 264 Bilag 1: Oversigt over posttjenester 
2.6. POSTBESØRGELSEN 
2.7. De operationer, der ligger til grund for de forskellige posttjenester, er beskrevet 
mere detaljeret i bilag 3. Her skal det blot understreges, at de forsendelser, der 
indgår i hver enkelt af de tre kategorier af tjenester, ikke er homogene. For 
eksempel kan breve være alt muligt lige fra almindelige forsendelser i C5-
størrelse til forsendelser i A4-størrelse og pakker, der vejer op til 2 kg, eller 
bøger, der vejer op til 5 kg. 
Pakketjenesterne dækker forsendelser af meget forskellig vægt, lige fra det 
meget lette (et halvt kg) op til forsendelser på hele paller. Eksprestjenesterne 
dækker det samme spektrum, men her er man desuden ofte nødsaget til at sondre 
mellem dokumenter (ekspresbreve) og varer (eksprespakker). Denne mangel på 
ensartethed i de forsendelser, der behandles, gør de regulære posttjenester langt 
mere komplicerede, end man skulle tro (bilag 3 indeholder en mere detaljeret 
beskrivelse af selve postbesørgelsen). 
RESUMÉ 
Størsteparten af al post hidrører fra organisationer. Med hensyn til 
anvendelsesområder (hermed menes de delmarkeder, der benytter posttjenester) 
skal nævnes de vigtigste (anført i rækkefølge efter, hvor store indtægter de 
indbringer): postordre, reklame, forlagsvirksomhed, finansielle tjenesteydelser, 
industri og offentlig forvaltning. 
Tabel 1 er en oversigt over, hvor store indtægter der stammer fra de forskellige 
kategorier af posttjenester (angivet i % af den samlede omsætning for 
posttjenester): 
Tabel 1: Posttjenester - indtægter i % pr. kategori og leverandør (1988) 
Kategorier af 
posttjenester 
Breve 
Pakker 
Ekspres 
I alt Postvaesener 
45,7 
6,5 
4,3 
56,5 Private Firmaer 
2,2 
10,9 
30,4 
43,5 I alt 
47,9 
17,4 
34,7 
100,0 
Kilde: KEF (indsamlet fra flere kilder). 
Tabel 2 indeholder en oversigt over de vigtigste regulære posttjenester. For så 
vidt angår brevtjenester, skal det nævnes, at grænsen mellem LC- og AO-
tjenester til tider kan være noget flydende. Desuden skal man ikke tro, at hver 
enkelt af de nævnte tjenester i sig selv er homogen. I bilag 3 redegøres der mere 
detaljeret for de praktiske forskelle mellem de forskellige former for post, der 
kan forsendes i en og samme forsendelseskategori. 
Bilag 1: Oversigt over posttjenester side 265 
Tabel 2: Oversigt over regulære posttjenester 
BREVE 
A.l. STANDARDBREVTJENESTER (der tilbydes af postvæsenerne) 
* "højere prioriterede forsendelser" 
- enten LC ("lettres et cartes"), der omfatter breve og postkort, 
-eller "førsteklassespost", der dækker forsendelser, der skal udbringes 
den følgende hverdag. 
* "lavere prioriterede forsendelser" 
- enten AO ("autres objets"), der omfatter tryksager og småpakker, 
-eller "andenklassespost" (økonomibreve), der omfatter langsommere 
forsendelser (med udbringning to til tre hverdage efter indsamlingen). 
Standardbrevtjenester omfatter både indenlandske forsendelser og 
udlandsforsendelser. For udlandsforsendelser sondres der normalt mellem LC 
og AO i overensstemmelse med Verdenspostforeningens (UPU) retningslinjer. 
A.2. SÆRLIGE BREVTJENESTER (der tilbydes af postvæsenerne) 
Disse tjenester omfatter: 
* værdibreve 
* rekommanderede breve 
indleverings-/afleveringsattest 
ekspresbreve 
postsække 
postbokse 
poste restante. 
A.3. NYE BREVTJENESTER 
Nye (eller nyere) tjenester omfatter: 
* postens elektroniske post (herunder Postfax) 
* dokumentudveksling 
* remail 
* direkte udbringning 
* city mail 
* adresseløse forsendelser 
B. PAKKER 
Normalt op til 30 kg pr. forsendelse, men nu accepteres de fleste steder også 
tungere forsendelser 
normalt mulighed for at vælge, hvor hurtigt forsendelsen skal besørges 
C. EKSPRES 
Ofte opdelt i: 
dokumenter (meddelelser, der forsendes ekspres) 
ikke-dokumenter (eksprespakker indeholdende varer). 
266 Bilag 1: Oversigt over posttjenester 
3. POSTVÆSENERNES FINANSIELLE TJENESTEYDELSER 
De finansielle tjenesteydelser kan opdeles i to hovedgrupper: Finansielle posttjenester 
(såsom postordre, postchéques osv.) og andre finansielle produkter (såsom 
opsparingskonti og en lang række transaktioner, der går under betegnelsen "giro"). 
Postvæsenerne har traditionelt haft til opgave at levere let tilgængelige finansielle 
tjenesteydelser både inden for de enkelte medlemsstater og internationalt. De mere 
traditionelle tjenester på dette område omfatter postanvisninger, postchéques og 
postopsparingskonti. Tabel 3 indeholder en fuldstændig oversigt over de finansielle 
tjenesteydelser, der tilbydes af postvæsenerne. 
Indtægterne fra disse tjenester hjælper postvæsenerne til at opnå balance på deres 
driftsregnskab. 
Der er forskel fra medlemsstat til medlemsstat på, i hvilket omfang disse tjenester 
benyttes, og det hænger sammen med følgende faktorer: 
- Udbredelsen af kommercielle bankfaciliteter, først og fremmest i fjerntliggende 
områder, samt de indbyrdes arbejdsrelationer mellem de eksisterende bankfaciliteter; 
- holdninger i offentligheden til brugen af banker og de faciliteter, de kan tilbyde, som i 
sig selv i et vist omfang afspejler samfundets og dets banksystems udviklingsniveau; 
- regulering fra det offentliges side med henblik på enten at fremme eller begrænse 
udviklingen af giro- og postsparebankstransaktioner. 
I EF som helhed er forholdene dog særdeles forskelligartede. I visse medlemsstater 
tilbyder nationale girobanker alle former for banktjenester på linje med de kommercielle 
banker, medens giroaktiviteten i andre medlemsstater er begrænset til postchéques, og i 
mindst ét medlemsland er selv denne aktivitet ikke tilladt. 
For næsten alle postvæsener har det store udbud af faciliteter på posthusene resulteret i, at 
postvæsenerne i vidt omfang anvendes til at betjene det offentlige og ofte varetager 
transaktioner såsom udbetaling af pensioner, sociale ydelser, licens- og skattebetalinger og 
betalinger til offentlige forsyningsselskaber for f.eks. vand og telefon. 
De steder, hvor der er indført sådanne ordninger, tilbydes de normalt gratis til det 
offentlige, men det kan diskuteres, om der ikke bør betales et vist gebyr i forhold til, 
hvad det koster at levere de pågældende tjenesteydelser. 
Bilag 1: Oversigt over posttjenester Sl"e 26/ 
Tabel 3: Oversigt over finansielle tjenester, der tilbydes af postvæsenerne 
A. POSTALE FINANSIELLE TJENESTEYDELSER 
A.l. BETALINGSMULIGHEDER VIA POSTVÆSENET 
* postanvisninger, internationale postanvisninger 
* postchéques 
* pengeforsendelser 
B. GENERELLE FINANSIELLE TJENESTER 
B.l. GIROBANKOPERATIONER 
* elektroniske betalingsmidler 
betalingskort 
ATM-girobankkort 
* girokonti/ind- og udbetalinger 
* udenlandsk valuta 
* realkredit 
B.2. POSTSPAREBANKOPERATIONER 
* opsparingskonti 
* køb af statslige værdipapirer 
B.3. ANDRE BETALINGER 
pensioner 
sociale ydelser 
licens- og skattebetalinger 
betalinger til offentlige forsyningsselskaber 
4. SÆRLIGE SERVICETILBUD TIL POSTKUNDERNE 
For så vidt angår postvæsenernes almindelige posttjenester, består de vigtigste funktioner 
ved skrankerne i posthusene i salg af frimærker og information i brugen af 
posttjenesterne. Med undtagelse af Belgien og Portugal tillader alle postvæsener nu 
frimærkesalg også uden for posthusene. 
Posthusene kan også tilbyde kreditordninger for frankeringsmaskiner og derefter modtage 
forsendelser, der er betalt med frankostempler. Der tilbydes også andre mere 
specialiserede tjenester såsom salg af filatelistiske produkter eller emballage til 
postforsendelser. 
Ligesom for postvæsenerne kommer langt størsteparten af de private posttjenesters 
postmængder fra større kunder, hvis forsendelser indsamles direkte hos afsenderne. Men 
stadig flere private firmaer opretter faciliteter, hvor mindre kunder (eller endog 
privatpersoner) kan benytte deres servicetilbud. Flere private posttjenester har nu 
rø Bilag 1: Oversigt over posttjenester 
koncessionerede kontorer rundt omkring til indlevering af mindre forsendelser; desuden 
investeres der i oprettelse af en række postservicekontorer til samme formål. 
Tabel 4 nedenfor indeholder en oversigt over de særlige servicetilbud til postkunder. 
Tabel 4: Oversigt over særlige servicetilbud til postkunder 
POSTV/ESENERNE PRIVATE POSTTJENESTER 
frimaerkesalg - koncessionerede 
kredit for frankeringsmaskiner indleveringssteder 
filatelistiske produkter - regulaere 
salg af emballage postservicekontorer 
koncessionerede post-
ekspeditionssteder (IRL og UK) 
5. ANDRE FRAGTTJENESTER 
De fleste private firmaer, der tilbyder posttjenester, arbejder først og fremmest som 
fragtvirksomheder. De pakketjenester, de kan tilbyde, indgår normalt som led i deres 
almindelige fragtfunktioner (selv om de muligvis varetages af separate netværk). Når de 
også tilbyder ekspresbesørgelse, er denne service normalt helt adskilt fra de øvrige 
funktioner. 
Mens de private posttjenester har udvidet deres tilbud til at omfatte mindre 
fragtforsendelser, er nogle af postvæsenerne begyndt at bevæge sig ind på det almindelige 
fragtmarked. Flere postvæsener accepterer nu forsendelser, der ligger et godt stykke over 
den "traditionelle" maksimumvægt for pakker på 30 kg. I visse tilfælde varetages sådanne 
større fragtforsendelsesfunktioner via det sædvanlige pakkeforsendelsesnet, men normalt 
er det dog via separate netværk. 
Pakke- og eksprestjenesterne er også begyndt at tilbyde oplagringsfaciliteter for at 
imødekomme kundernes behov i forbindelse med "just-in-time"-levering. De bliver derfor 
i stigende grad involveret i lagerkontrolfunktioner på kundernes vegne og kan endog 
påtage sig at udføre simple samleoperationer. 
Tabel 5 nedenfor indeholder en oversigt over disse andre fragttjenester af betydning for 
postsektoren. 
Tabel 5: Transport- og fragttjenester 
TRANSPORT OG UDBRINGNING 
Almindelig transport 
Fragtforsendelser 
Saerlige udbringningstjenester DERTIL KNYTTEDE 
AKTIVITETER 
Opbevaring 
Lagerkontrol 
" Just-in-time" -tj enester 
Bilag 1: Oversigt over posttjenester side 269 
6. ANDRE TILBUD FRA POSTVÆSENERNE 
Posthusene anvendes i stigende grad til salg af tjenesteydelser, der ligger uden for de 
traditionelle offentlige tjenester og servicetilbud til postkunder. De sælger nu tjenester for 
en lang række institutioner og virksomheder i den offentlige sektor. For at give et indtryk 
af bredden i disse tilbud kan man nævne bus-, tog- eller flybilletter (eller rabatkort), 
telefonkort, fisketegn og Røde Kors-"aktier" samt lotterisedler. Visse steder sælges der nu 
også andre finansielle tjenesteydelser end banktjenester, f.eks. forsikring. 
Udbuddet af tjenesteydelser, der sælges via postvæsenerne, afhænger helt af den 
lovgivning, der gælder for de enkelte postvæsener. Tabel 6 nedenfor indeholder en 
oversigt over de forskellige tjenester, der sælges på posthusene i visse lande. 
Tabel 6: Oversigt over forskellige tjenester, der sælges på posthusene 
B1LLETTER FORSIKRING 
Transportbilletter/rabatkort Forsikringer 
Forskellige tilladelser og 
autorisationer, der ikke henharer 
under det offentlige 
Telefonkort 
Lotterisedler 
side 270 Bilag 1: Oversigt over posttjenester 
side 271 
Bilag 2: Postsektoren rent statistisk 
BILAG 2: POSTSEKTOREN RENT STATISTISK 
1. INDLEDNING 
Formålet med dette bilag er at give en række talmæssige oplysninger om postsektoren i 
EF. Efter en oversigt over postsektoren som helhed vurderes sektoren i den generelle 
økonomiske kontekst i EF. Derefter følger en mere detaljeret gennemgang af de regulære 
posttjenester og de postale finansielle tjenesteydelser. (Hvor intet andet er anført, er alle 
tal fra 1988 af hensyn til sammenligneligheden). 
2. SAMLEDE TAL 
Tabel 1 nedenfor indeholder de vigtigste tal for postsektoren. Indtægts- og 
beskæftigelsestallene vedrører hele sektoren, medens mængdetallene kun vedrører de 
regulære posttjenester. 
Tabel 1: EF's postsektor - oversigt i tal 
NLENGDE 
Forsendelser pr. ar 
Forsendelser pr. arbejdsdag 
Forsendelser pr. indbygger/ar 
Procentmaessig fordeling: 
indenlandsk/EF/internationalt 
INDTMGTER 
Regulaere posttjenester 
Posrvaesener 
Private posttjenester 
Finansielle tjenesteydelser 
Posrvaesener 
I ALT 
BESKAtFTIGELSE 
Postvaesener 
Regulaere posttjenester 
Finansielle tjenesteydelser 
Private posttjenester 
I ALT 1.207.000 
153.000 26 mia ECU 
20 mia ECU 
13 mia ECU 
1.360.000 
350.000 78 mia 
290 mio 
244 
93%/4%/3% 
54 mia ECU 
1.710.000 
Kilde: Sofres 
side 272 
Bilag 2: Postsektoren rent statistisk 
3. ØKONOMISK BETYDNING 
De posttjenester, der varetages af de offentlige postvæsener og af private firmaer, giver 
tilsammen indtægter på 59 mia ECU, svarende til 1,46% af EF's BNP. (I dette tal er ikke 
medtaget de direkte tilknyttede virksomheder, som f.eks. firmaer, der fremstiller direct 
mail, og postordrefirmaer, som tegner sig for yderligere 0,5% af EF's BNP). Heraf 
kommer 46 mia ECU fra regulære posttjenester og 13 mia ECU fra finansielle 
tjenesteydelser. 
Men ca. halvdelen af postvæsenerne giver underskud. Tabel 2 nedenfor viser dels 
posttjenesternes økonomiske vægt i forhold til de forskellige nationale økonomier, dels 
den eksterne finansiering, der skal til for at udligne disse tab. De postvæsener, der 
opererer med overskud, gav et samlet overskud på 748 mio ECU, medens de 
postvæsener, der opererer med underskud, tegnede sig for et samlet tab på 
2 669 mio ECU. Det giver tilsammen et nettotab på 1 951 mio ECU. 
Tabel 2: Posttjenesternes betydning for den samlede økonomi (1988) 
EF-LANDE 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Graekenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Storbritannien 
EF BRUTTO 
NATIONAL-
PRODUKT 
MioECU 
124,8 
91,3 
1.020,1 
44,7 
284,8 
795,0 
26,5 
689,7 
5,6 
189,1 
34,7 
670,8 
3.978,1 SAMLET 
OM&ETNING 
Mio ECU 
773,4 
1.156,4 
9.180,0 
136,0 
1.180,3 
12.366,0 
246,7 
4.087,1 
52,7 
3.098,0 
154,9 
6.426,0 
38.857,5 IPROCENT 
AF 
BNP 
% 
0,62% 
1,27% 
0,90% 
0,30% 
0,41% 
1,56% 
0,93% 
0,59% 
0,91% 
1,64% 
0,45% 
0,96% 
0,98% OVERSKUD/ 
UNDERSKUD 
Mio ECU 
-272,3 
+ 44,0 
-1.210,0 
-17,5 
-119,7 
+ 147,0 
+ 1,7 
-1.044,4 
-0,3 
+297,0 
-34,8 
+258,0 
-1.950,9 BiDRAG 
TIL 
BNP 
% 
-0,21% 
+0,05% 
-0,12% 
-0,04% 
-0,04% 
+0,02% 
+0,01% 
-0,15% 
-0,01% 
+0,16% 
-0,10% 
+0,04% 
-0,05% 
NB: I ovenstående tabel er ikke medregnet de private posttjenesters omsætning. Denne anslås 
til ca. 20 mia ECU om året. Lægges det tal til postvæsenernes indtjening på 39 mia 
ECU, bliver den samlede omsætning 59 mia ECU eller 1,46% af EF's BNP. 
I tallene er medregnet indtægter på 13 mia ECU fra postvæsenernes finansielle 
tjenesteydelser. 
I tallet for det belgiske postvæsens omsætning er ikke medregnet 321 mio ECU, som 
den belgiske regering betaler til postvæsenet som kompensation for tab i forbindelse 
med visse tjenester, som postvæsenet varetager på regeringens forlangende. 
I tallene for Danmark er ikke medregnet en særlig afgift på 86 mio ECU. 
Kilde: KEF 
Bilag 2: Postsektoren rent statistisk side 273 
Tallene i tabel 2 skal ses i sammenhæng med tallene for de to største postvæsener uden 
for EF (Japans og USA's) og med de største private posttjenester. I tabel 3 nedenfor har 
man forsøgt at foretage en sådan sammenligning. (Det skal bemærkes, at tallene for de 
private firmaers indtjening på EF-markedet kun er overslag; tallene for postvæsenerne 
omfatter også indtægter fra finansielle tjenesteydelser). 
Tabel 3: Indtjeningen hos de største private posttjenester og postvæsener uden for EF 
KATEGORI 
Posrvaesener 
Private 
firmaer LAND/ 
FIRMA 
Japan 
USA 
DHL 
Federal Express 
TNT 
UPS INDTJENING (MIA ECU) 
I EF 
Ikke relevant 
Ikke relevant 
0,5 
1,5 
1,0 
4,0 UDEN FOR 
EF 
9,5 
30,0 
1,5 
5,5 
2,0 
8,0 I ALTI 
HELE VERDEN 
9,5 
30,0 
2,0 
7,0 
3,0 
12,0 
Kilde: Diverse 
4. REGULÆRE POSTTJENESTER 
Både postvæsener og private firmaer tilbyder regulære posttjenester. De private firmaers 
samlede indtjening på 20 mia ECU hidrører fra ikke-monopoliserede tjenester. Af 
postvæsenernes indtjening stammer ca. 21 mia ECU fra brevtjenester, som for 
størstepartens vedkommende er monopoliserede. 
OFFENTLIGE POSTVÆSENER OG PRIVATE FIRMAER 
Tabel 4 viser, hvordan postmarkedet er opdelt mellem de offentlige postvæsener og 
private firmaer. Det viser også, hvordan postvæsenerne, fordi hovedparten af deres 
indtjening hidrører fra almindelige breve, har forholdsvis højere produktivitet pr. ansat 
(sammenholdt med de private firmaer), men forholdsvis lavere indtjening. Forholdet er 
det omvendte for de private firmaer, som får næsten hele deres indtjening fra ekspres- og 
pakkeforsendelser. Som det fremgår af tabellen, anslås det, at de private firmaer sidder på 
43% af det samlede postmarked. Deres andel af pakke- og ekspresforsendelserne er langt 
større og anslås til henholdsvis 63% og 87%. 
side 274 Bilag 2: Postsektoren rent statistisk 
Tabel 4: Regulære posttjenester - sammenligning mellem postvæsener og private firmaer 
OPERAT0RER 
Postvassener 
Private 
firmaer PROCENTVIS FORDELING 
MÆNGDE 
96% 
4% INDTJENING 
57% 
43% PERSONALE 
78% 
22% PR. ANSAT 
FORSENDELSER 
(tusinde) 
62,0 
8,9 INDTJENING 
(ECU) 
21.500 
57.150 
Kilde: KEF 
POSTVÆSENERNE SOM OFFENTLIGE TJENESTER 
Postvæsenerne har en forpligtelse til at betjene offentligheden ("universal service 
obligation"). (I samtlige medlemsstater har de fået visse særlige enerettigheder netop for 
at kunne opfylde denne forpligtelse). Denne forpligtelse til at fungere som offentlige 
tjenester indebærer, at alle borgere eller organisationer skal have adgang til at indlevere 
forsendelser til postbesørgelse; den betyder også, at postvæsenet skal have adgang til alle 
adresser i EF for at kunne aflevere postforsendelser. I tabel 5 nedenfor har man forsøgt at 
give et indtryk af konsekvenserne af denne forpligtelse. 
Tabel 5: Offentlig tjenese - indsamling og udlevering 
ENHEDER I ALT INDBYGGERE 
PR. ENHED U 
Postekspeditionssteder 92.772 3.490 
Indsamlingssteder (offentlige) 163.000 1.700 2> 
Postombceringsrunder 318.000 1.010 
1): EF's samlede befolkning divideret med antallet af anførte enheder (posthuse, 
indsamlingssteder og ombæringsninder). 
2): Antallet af offentlige indsamlingssteder omfatter også postkasserne på posthusene. 
Kilde: Postvæsenerne 
Bilag 2: Postsektoren rent statistisk side 275 
Befolkningstætheden og -koncentrationen er også vigtige faktorer i relation til 
postvæsenernes forpligtelse til at levere offentlige tjenesteydelser. Den gennemsnitlige 
befolkningstæthed i EF er 143 indbyggere pr. m2, men det dækker for de enkelte 
medlemslandes vedkommende over tal lige fra 50 til 350 indbyggere pr. m2. 
BRUGEN AF POSTTJENESTERNE 
80% af alle breve, der afsendes, hidrører fra firmaer og andre organisationer 
(procentsatsen er endnu højere for ekspres- og pakkeforsendelser). Det er derfor ikke 
overraskende, at der tilsyneladende er sammenhæng mellem antallet af breve pr. 
indbygger og BNP pr. indbygger. I tabel 6 sammenlignes den statistiske rækkefølge i 
relation til disse to kriterier. (Det samme er vist grafisk på grundlag af samme data i 
kapitel 4, afsnit 3.2. i hovedteksten). 
Tabel 6: Sammenligning af antal brevforsendelser og BNP pr. indbygger 
EF-LANDE 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Graekenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Storbritannien ANTAL 
FORSENDELSER 
PR. 
INDBYGGER 
335 
434 
248 
47 
130 
332 
148 
196 
346 
409 
68 
256 STATISTISK 
RÆKKE­
FØLGE 
4 
1 
6 
12 
10 
5 
9 
8 
3 
2 
11 
7 BNP 
PR. 
INDBYGGER ^ 
102 
134 
128 
38 
67 
112 
64 
106 
120 
100 
33 
95 STATISTISK 
R/EKKE-
F0LGE 
6 
1 
2 
11 
9 
4 
10 
5 
3 
7 
12 
8 
1) Der er tale om indekstal, hvor gennemsnits-BNP for hele EF er sat til 100. 
Kilde: KEF. 
POSTTAKSTER 
Udover den generelle økonomiske aktivitet er der to andre vigtige faktorer, der har 
betydning for brugen af posttjenesterne, og det er tjenesteydelsernes kvalitet og pris. I 
figur 1 er vist de grundtakster for indenlandske brevforsendelser (1990), der anvendes af 
EF's postvæsener. For visse postvæsener er dette grundprisen for postbesørgelse af breve 
(idet der dog ofte gives rabat til større kunder). Andre postvæsener tilbyder væsentlige 
rabatter, hvis indholdet er tryksager (herunder aviser). 
side 276 Bilag 2: Postsektoren rent statistisk 
Figur 1: Sammenligning af grundtaksterne for brevforsendelser (1990) 
B DK D GR E F IRL I L NL P UK EF JAP USA 
Posttakster i ECU 
Kilde: Postvæsenerne 
INDENLANDSKE OG UDENLANDSKE MARKEDER 
Det gælder for alle former for posttjenester, at de indenlandske markeder er langt større 
end de udenlandske. Tabel 7 nedenfor viser, hvordan brevmængderne er sammensat i de 
forskellige medlemsstater. (Med hensyn til udlandsforsendelser sondres der mellem post 
fra én medlemsstat til en anden og post til eller fra ikke-EF-lande). På grund af hensynet 
til forretningshemmeligheder foreligger der ikke tilsvarende detaljerede oplysninger for 
pakke- og ekspresforsendelser. 
Tabel 7 viser, at 7% af brevposten består af udlandsforsendelser, heraf 4% inden for EF 
og 3% uden for EF. Målt efter indtægter er udlandsforsendelsernes andel en smule større 
- ca. 10% af indtægterne fra brevforsendelser. For pakke- og ekspresforsendelsers 
vedkommende tegner udlandsforsendelserne sig for ca. 11 % af indtægterne. 
Bilag 2: Postsektoren rent statistisk side 277 
Tabel 7: Brevmængden opdelt i indlands- og udlandsforsendelser 
EF-LANDE 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Graekenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Storbritannien 
Gennemsnit (vaegtet) INDLAND 
86,0% 
95,8% 
96,2% 
74,0% 
88,4% 
95,3% 
69,9% 
92,8% 
53,2% 
90,4% 
86,7% 
92,0% 
93% INDENFOR 
EF 
8,4% 
2,3% 
1,9% 
14,4% 
6,7% 
2,6% 
24,9% 
4,6% 
35,2% 
7,6% 
8,1% 
2,8% 
4% UDEN FOR 
EF 
5,6% 
1,9% 
1,9% 
11,6% 
4,9% 
2,1% 
5,2% 
2,6% 
11,6% 
2,0% 
5,3% 
5,2% 
3% 
Kilde: Sofres 
MASKINSORTERING 
Mange posttjenester har foretaget store investeringer i sorteringsanlæg. Pakke- og 
eksprestjenesterne benytter specialiseret sorteringsudstyr, som i stigende grad er baseret 
på stregkodesystemer. Disse stregkoder kan også bruges til sporingssystemer ("tracking 
and tracing"), der kan følge de enkelte forsendelsers vej igennem hele processen. 
Postvæsenerne har investeret ganske meget i brevsorteringsudstyr (se bilag 11, afsnit 5). 
Dette udstyr er i øjeblikket i vidt omfang baseret på sortering efter postnumre (brugen af 
postnumre og -koder er omhandlet nærmere i bilag 10). Figur 2 nedenfor viser, hvor stor 
en procentdel af brevposten der maskinsorteres i de forskellige postvæsener i EF. (I 
tallene er ikke medtaget post, som er forsorteret af kunderne selv inden afsendelsen). 
side 278 Bilag 2: Postsektoren rent statistisk 
Figur 2: Den procentvise andel af brevposten, der maskinsorteres 
Kilde: Ernst & Young 
5. POSTALE FINANSIELLE TJENESTEYDELSER (HERUNDER SALG AF 
POSTTJENESTEYDELSER PÅ POSTHUSENE) 
Grønbogen omhandler først og fremmest posttjenesterne. Men man skal være klar over, at 
postvæsenerne også tilbyder omfattende finansielle tjenesteydelser. De postale finansielle 
tjenesteydelsers betydning (i forhold til postvæsenernes samlede indtægter) varierer 
ganske meget fra medlemsstat til medlemsstat. 
Der er tilsyneladende to grunde hertil. For det første opererer visse postvæsener med en 
postbank som en integreret del af deres funktioner (andre har aldrig haft en sådan, mens 
visse postvæsener har afhændet deres respektive postbanker). For det andet gælder det, at 
selv om den generelle økonomiske aktivitet er vigtig, så har det også betydning, hvor stor 
fleksibilitet den gældende lovgivning tillader postvæsenerne i relation til de finansielle 
tjenesteydelser. Der er forskel i medlemsstaterne på, hvilke finansielle eller andre 
tjenesteydelser postvæsenerne har lov til at sælge på posthusene. 
Bilag 2: Postsektoren rent statistisk side 279 
INDTÆGTER 
De postale finansielle tjenesteydelser skaffer postvæsenerne indtægter på 12,7 mia ECU. 
Det svarer til 21% af de samlede indtægter i sektoren og 33% af postvæsenernes samlede 
indtægter. Tabel 8 viser de forskellige postvæseneres indtægter fra de finansielle 
tjenesteydelser samt udviklingen i disse indtægter. 
Tabel 8: Indtægterne fra postale finansielle tjenesteydelser samt udviklingen i disse 
indtægter 
EF-LANDE 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Graekenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Storbritannien 
EF I alt lNDT>EGTER 
IALT 
(mio ECU) 
270 
350 
2.180 
36 
488 
5.026 
59 
1.436 
10 
1.320 
20 
1.783 
12.728 UDVIKLINGEN 
I DISSE 
-4,5% 
+ 8,0% 
+ 8,0% 
-
+ 20,0% 
-0,3% 
+ 5,0% 
+ 4,2% 
+ 18,0% 
+ 12,6% 
+ 21,0% 
+ 6,0% 
-OPSPARING OG 
INVESTERINGER 
(mio ECU) 
2 
2.400 
18.500 
4 
3.280 
45.500 
945 
9.000 
370 
11.500 
16 
13.400 
104.917 
Kilde: Sofres 
UDBUDDET AF TJENESTEYDELSER 
De finansielle tjenesteydelser dækker et meget bredt spektrum. De omfatter udbetalinger 
af pensioner og andre ydelser fra det offentlige samt opkrævning af betalinger for 
forskellige offentlige institutioner. Hvor den gældende lovgivning tillader det, sælges der 
nu i stigende grad også andre tjenesteydelser såsom forsikringer. 
To gode eksempler på finansielle tjenesteydelser er postchéques og postanvisninger. 
Adgangen til konti er også gjort lettere ved den stadig mere udbredte brug af betalingskort 
(de såkaldte ATM-kort efter engelsk "Automatic Teller Machine", der udstedes af 
postvæsenerne i visse lande. Mængderne og (for postchéques og postanvisningers 
vedkommende) omsætningen er vist i tabel 9 i det følgende. 
side 780 Bilag 2: Postsektoren rent statistisk 
Tabel 9: Finansielle tjenesteydelser - eksempler på mængder og omsætning 
EF-LANDE 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Graekenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Storbritannien 
EF ANTAL 
ATM-KORT 
I OMLØB 
110 
— 
100 
— 
450 
850 
— 
— 
4 
125 
~ 
159 
1.798 POSTCHEQUES 
ANTAL i 
OMLØB 
(mio) 
5.500,0 
0,3 
80,0 
0 
7,0 
2.700,0 
0 
0 
0,2 
164,5 
0 
82,4 
3.584,7 VÆRDI 
I ALT 
(mio ECU) 
550.000 
38 
169 
0 
4.000 
128.000 
0 
0 
12 
20.000 
15 
5.925 
708.159 POSTANVISNINGER 
ANTALi 
OML0B 
(mio) 
1.2 
1,2 
23,0 
5,6 
24,6 
87,6 
0,3 
24,0 
0,2 
0,9 
28,8 
50,6 
248,0 ViGRDI 
I ALT 
(mio ECU) 
260 
263 
2.000 
1.160 
2.036 
121.250 
7 
2.000 
20 
153 
2.500 
417 
132.066 
Kilde: Soires 
NETTET AF POSTEKSPEDITIONSSTEDER 
Salget af de postale finansielle tjenesteydelser afhænger i høj grad af, hvor fintmasket 
nettet af postekspeditionssteder er. Tabel 10 viser dækningen i tal i EF. 
Tabel 10: Nettet af postekspeditionssteder 
Postekspeditionssteder 
Indbyggere pr. posthus 
Posthuse pr. 100 km2 92.772 
3.490 
4,10 
Kilde: Sofres 
De sidste to tal i tabellen er gennemsnit. Dækningen udregnet i antal indbyggere pr. 
posthus varierer i EF fra 1 700 indbyggere pr. posthus i Irland til 10 700 i Grækenland. 
Den geografiske dækning varierer fra 8,6 posthuse pr. 100 km2 i Storbritannien til 0,7 i 
Grækenland. 
Bilag 2: Postsektoren rent statistisk side 281 
Som det fremgår af tabel 11 nedenfor, er visse postvæsener begyndt at investere i 
faciliteter til "automatisering" af betjeningen på posthusene. Formålet er at kunne tilbyde 
et endnu større udvalg af tjenesteydelser og forbedre servicekvaliteten over for de største 
kunder. Samtidig skulle det indebærer flere driftsmæssige fordele for postvæsenerne selv. 
Tabel 11: Automatisering af betjeningen ved postskrankerne (1988) 
EF-LANDE 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grskenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Storbritannien ANTAL 
POST­
SKRANKER 
1.850 
1.300 
17.500 
929 
12.985 
17.000 
2.075 <*> 
14.373 
106 
2.624 
1.050 
21.000 W HERAF 
AUTOMATI­
SEREDE 
__ 
~ 
4.259 
— 
-
5.265 
-
150 
22 
2.600 
30 
230 1% 
__ 
-
24,3% 
-
~ 
31,0% 
~ 
1,1% 
20,8% 
99,0% 
2,9% 
15,3% MED ANDRE FACILITETER 
AUTOMATISKE 
KASSE-
APPARATER 
110 
-
100 
~ 
450 
850 
— 
— 
4 
125 
~ 
159 TERMINALER 
„ 
120 
i/o 
~ 
-
3.900 
— 
— 
i/o 
— 
30 
i/o 
i/o=ikke oplyst 
(1): Antallet af postskranker i Irland og Det Forenede Kongerige omfatter koncessionerede 
postekspeditionssteder. Antallet af posthuse, der henhører direkte under det irske og det 
britiske postvæsen er henholdsvis 124 og 1 500. Sidstnævnte tal er anvendt ved 
beregningen af automatiseringsprocenten i det britiske postvæsen. (Tallet for hele EF er 
korrigeret i overensstemmelse hermed). 
Kilde: Sofres. 
side 282 
Bilag 2: Postsektoren rent statistisk 
side 283 Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet 
BILAG 3: POSTBESØRGELSEN OG POSTNETTET 
1. INDLEDNING 
I dette bilag redegøres der detaljeret for brevpostbesørgelsen (både indlands- og 
udlandsforsendelser). I bilaget ser man på, hvad der kan forårsage forskelle i 
omkostningerne ved de forskellige forsendelser. Derefter gennemgås pakke- og 
ekspresbesørgelsen for at afdække strukturelle ligheder med eller forskelle fra 
brevpostbesørgelsen. Og endelig kommer man ind på, hvilke netværk der er bedst egnet 
til postbesørgelsen. 
Brevpostbesørgelsen omfatter fire hovedfaser: Indsamling, sortering (der kan opdeles i 
"udgående" sortering på indleveringsposthuset og "indgående" sortering på 
adresseposthuset), transport og udlevering. Den omtrentlige procentvise fordeling af 
omkostningerne på de forskellige faser i processen er vist i tabel 1. 
Tabel 1: Omtrentlig fordeling af omkostningerne ved brevpostbesørgelse 
Indsamling 10% 
"Udgaende" sortering 18% 
Transport 2% 25% 
"Indgaende" sortering 5% 
Udlevering 65% 
Kilde: Gennemsnitstal fra forskellige postvæsener 
Før der redegøres mere detaljeret for de enkelte faser, vil man først se på, hvad kunderne 
selv kan gøre, før de afsender deres post. 
2. FORBEHANDLING 
Det arbejde, der er udført, før posten afsendes, har betydning for, hvilke processer der er 
nødvendige efter selve afsendelsen og før den endelige udlevering af forsendelserne. Den 
mest enkle opgave for en kunde er at opdele sin post i de kategorier, som postvæsenet 
anvender (dvs. breve/tryksager eller førsteklasses-/andenklassespost). Det vil 
overflødiggøre en del af den sorteringsproces, der er beskrevet nærmere i afsnit 4 
nedenfor. En kunde kan også sørge for, at alle forsendelserne "vender samme vej", 
hvorved man undgår den indledende "opvask". Hvis posten afsendes i henhold til en 
kontrakt eller er frankeret med kundens egen frankeringsmaskine, undgår man senere at 
skulle stemple frimærkerne. 
Det vigtigste, kunden selv kan gøre, er at forsortere forsendelserne. Omfanget af 
forsorteringen afhænger ikke blot af kundens egne faciliteter (og mængderne), men også 
af, hvilke informationer postvæsenet kan give kunden om sine sorteringskrav. Disse 
oplysninger hænger nøje sammen med udbygningen af postkodesystemet (i bilag 10 
redegøres der mere detaljeret herfor). Visse postkodesystemer giver kun mulighed for at 
forsortere efter byer eller større områder, mens andre går helt ned til de enkelte gader 
eller de enkelte postbudes ombæringsruter. 
side 284 
Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet 
Afhængigt af omfanget af denne sidstnævnte form for forbehandling har kunderne 
mulighed for at vælge at indlevere deres post et bestemt sted eller flere forskellige steder, 
hvilket også letter postvæsenets arbejde. 
3. INDSAMLING 
Indsamling af posten foregår fra postkasserne på gaden (de såkaldte "tømninger"), fra 
posthuse og postekspeditionssteder samt andre offentlige steder og hos kunderne selv. I 
byerne er tømningen af postkasser, især om eftermiddagen, normalt separate operationer. 
I landdistrikterne indsamles posten ofte samtidig med ombæringen. 
Al indsamling fra postkasser og posthuse foregår på faste tidspunkter. Indsamling hos 
kunderne selv varetages også normalt af nærmeste posthus efter et fast tidsskema. Men 
firmaerne kan have varierende behov og kan i visse tilfælde anmode om "ad hoc"-
indsamling af post. 
Indsamling hos kunderne selv foretages også af private posttjenester. De tilbyder i visse 
tilfælde tjenesteydelser, som konkurrerer med postvæsenernes. De kan også tilbyde en 
tjenesteydelse, som er nødvendig, for at posten kan afleveres til postvæsenet. Et eksempel 
på denne form for "postklargøring" er forsortering af posten på afsenderens vegne. (Men 
også postvæsenerne kan som et led i deres kundeservice tilbyde særlige former for 
"postklargøring"). 
Indsamlingsfunktionen er helt afgørende for den samlede proces, men dens betydning 
bliver i mange tilfælde undervurderet. Den tegner sig for ca. 10% af omkostningerne. 
Disse omkostninger kan betragtes som "individuelle inputs", hvormed forstås, at med 
hver indsamling, der føjes til eller skæres bort, henholdsvis stiger eller falder 
omkostningerne. Men omkostningerne varierer ikke efter antallet af enheder (antallet af 
breve, der rent faktisk indsamles). 
Indsaml ingsfunkt ionen kan også undervurderes med hensyn til dens betydning for 
servicekvaliteten. Visse postvæsener har problemer med at overholde regelmæssig 
tømning af postkasser. Problemet her er, at de tal, der angiver kvaliteten af posttjenesten, 
i mange tilfælde kun "gælder" fra det tidspunkt, hvor sorteringsprocessen påbegyndes på 
sorteringsstedet. 
Et brev, som afleveres til den fastsatte tid (målt fra det tidspunkt, hvor brevet ankommer 
til afgangssorteringsstedet), betragtes som havende opfyldt servicemålene, også selv om 
det er blevet en dag forsinket, fordi postkassen ikke blev tømt (den eneste løsning på dette 
"måleproblem" er at operere med et system, der måler forsendelsestiden fra "end-to-
end"). 
4. UDGÅENDE SORTERING 
Den udgående sortering er den proces, der sikrer, at den post, som er indsamlet i et 
sorteringskontors indsaml ingsområde, afsendes til det rigtige posthus enten til udlevering 
eller til yderligere sortering og derefter videre til adresseposthuset. 
Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet side 285 
4.1. GRUNDPROCESSERNE 
Behandlingen på sorteringsstedet består af følgende operationer: 
Opdeling 
("Opvask'') 
"Vending" 
Stempling 
Sortering 
Afsendelse af 
postafslutning Opdeling af forsendelserne i breve og pakker. Der kan eventuelt 
eventuelt også være tale om en yderligere opdeling i f.eks. breve 
og tryksager, hastende og ikke-hastende forsendelser, første- og 
andenklassespost, forsendelser, der kan sorteres maskinelt og 
forsendelser, der må sorteres manuelt, eller forsendelser med og 
uden postnummer. 
Alle brevene vendes samme vej (med frimærket i øverste højre 
hjørne. 
Frimærket stemples med posthusets stempel med angivelse af 
dato og i mange tilfælde også klokkeslet. (For post, der er 
frankostemplet på kundernes egne frankeringsmaskiner eller 
forsendes som "porto betalt"-post, består denne operation i at 
kontrollere, at alle forsendelser er korrekt mærket). 
Forsendelserne sorteres i grupper afhængigt af de endelige 
adresseposthuse. Processen kan foregå manuelt eller maskinelt, 
jf. nedenfor. Der er visse forskelle i operationerne afhængigt af 
størrelsen af de forsendelser, der skal sorteres Qf. afsnit 9.3). 
Hvor det drejer sig om destinationer, hvortil der afgår meget lidt 
post fra det pågældende afgangssorteringssted, kan posten 
eventuelt blive sendt til et mellemliggende kontor, der samler 
post sammen til de mindre destinationer i området. 
Forsendelserne anbringes i postsække eller bakker, klar 
til videre befordring. 
4.2. AUTOMATISERING 
De fleste af disse processer kan udføres enten manuelt eller maskinelt. (Det gælder dog i 
mindre grad de processer, der skal til for at bringe posten fra den ene proces og videre til 
den næste). Den teknologiske udvikling omkring maskinel behandling af posten har i de 
seneste år været koncentreret hovedsagelig om sorteringsprocessen. Men det skal dog 
understreges, at selv de processer, der betegnes som "automatiserede", fortsat omfatter 
ganske omfattende manuelle funktioner. 
Maskinsortering indebærer, at posten overgår til indkodningsoperatører, som indtaster 
forsendelsens postnummer eller destinationsadresse. Denne information "oversættes" af en 
datamat til en teknisk kode (i binær form), der trykkes (med streger eller prikker) på 
brevene, som derefter kan sorteres automatisk af maskiner, der kan "aflæse" den binære 
kode. (De kodesystemer, som posttjenesterne anvender, er nærmere omtalt i bilag 10). 
De tekniske fremskridt inden for sorteringsmaskiner med optisk læser (OCR) gør det i dag 
teknisk muligt at lade adressen skanne af et elektronisk "øje" og at sende informationen 
videre til "oversættelse" til en binær kode, som tidligere blev indtastet manuelt. 
side 286 
Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet 
Med jævne mellemrum afprøves forskellige pakkesorteringsmaskiner. Nogle 
pakkesorteringsanlæg anvender en form for lamelbånd, hvor pakkerne sendes 
hen ad et skråtstillet bånd. Pakkerne sorteres ved, at en klap åbner sig under 
båndet på et sted, der bestemmes af den kode, som operatøren har indlæst. 
Andre maskiner benytter bakker, som "vælter" på det rigtige sted. 
Postvæsenernes erfaringer har normalt været, at sådanne maskiner er mindre 
rentable end den teknologi, der er udviklet til brevsortering. I begge tilfælde 
måles den finansielle berettigelse i forhold til den manuelle produktivitet. 
Postvæsenerne har for at gøre automatiseringen mere rentabel forsøgt at 
"koncentrere" den post, som tidligere blev behandlet i flere forskellige manuelle 
centre, i store automatiserede terminaler. (Som en rent vejledende rettesnor kan 
nævnes, at en postmængde på over 10 mio forsendelser om året visse steder 
betragtes som minimumsmængden for en moderne automatiseret 
brevsorteringscentral). Men en overkoncentration indebærer også risiko for en 
forringelse af servicekvaliteten. Omkostningerne ved at automatisere mindre 
centre er dog faldende, og der vil eventuelt fremover blive tale om øget 
" dekoncentration"). 
Af de forskellige faser i postbesørgelsesprocessen er den udgående sortering den 
operation, der indebærer det største element af variable omkostninger (derefter 
kommer den indgående sortering på adresseposthusene). Normalt er 
sorteringskontorerne fast bemandet på et niveau, der ligger lidt under, hvad der 
kræves for at håndtere den postmængde, der skal behandles. Stigninger i 
mængden klares ved, at de ansatte arbejder på overtid. Det skal derfor beregnes 
omhyggelig, hvordan man når frem til den mest omkostningseffektive blanding 
af normal arbejdstid og overtid. 
Indførelsen af automatisering har betydet, at de faste omkostninger nu udgør en 
større andel af de samlede omkostninger. Driftsomkostningerne ved maskinerne 
(reparation og vedligeholdelse, elektricitet m.m.) ligger stort set fast, mens 
forbruget af arbejdstid for de ansatte, der betjener maskinerne, fortsat i vidt 
omfang er et variabelt omkostningselement, og det samme gælder for den 
manuelle sortering. OCR-sorteringsmaskineme har yderligere forøget de faste 
omkostninger ved at erstatte en større del af det manuelle element med en 
automatiseret proces. 
5. TRANSPORT 
Posten transporteres med bil, jernbane, fly eller skib. Stigninger i postmængden og (i 
visse tilfælde) stigninger i de faktiske omkostninger ved at anvende kontraktbaserede 
transportsystemer har fået postvæsenerne til at investere ganske meget i deres egne 
transportsystemer (hovedsagelig jenbane- og landevejstransport). Der er tale om 
"individuelle inputs", som tilsammen udgør et net af hovedsagelig faste omkostninger. 
I de tilfælde, hvor transporten gives ud i underentreprise, er priserne normalt fuldstændig 
variable, eller der er tale om en fast pris med et mindre tillæg pr. enhed (eller efter vægt). 
I relation til den samlede analyse er den transport, der er omhandlet her, transporten 
mellem de forskellige posthuse; den omfatter således ikke transporten i forbindelse med 
indsamling og ombæring af posten. Disse omkostninger er meget store målt i absolutte 
tal, men i forhold til de samlede omkostninger er de mindre væsentlige. 
side w 
Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet 
6. SORTERING PA ADRESSEPOSTHUSENE 
Transportprocessen bringer posten frem til adressepostkontoret. Dette kan igen have sine 
egne "underordnede" adresseposthuse, hvortil en del af posten måske skal sorteres (selv 
om en stor del simpelthen sendes videre i sække, der allerede er afsluttede af 
afgangssorteringskontoret. Både hovedpostkontoret og adresseposthusene har deres egne 
ombæringsrunder, der udgår fra dem. Den anden sorteringsproces i denne fase består i en 
sortering mellem de forskellige ombæringsrunder. Hvis adressesorteringskontoret er 
automatiseret (og hvis postnummersystemet er tilstrækkeligt udbygget) kan denne runde­
sorter ingsproces foretages maskinelt. 
Sorteringskontorer sorterer både udgående og indgående post. Den ovennævnte definition 
forudsætter, at den indgående post blev afsendt fra et andet sorteringskontor. Når der er 
tale om lokal post (post, der skal omdeles i samme område, hvori den er indsamlet), kan 
det samme kontor udmærket varetage begge sorteringsfunktioner (men naturligvis uden en 
mellemliggende transportproces). 
7. UDLEVERING 
Runde-sorteringsprocessen bringer posten frem til det postbud, som rent faktisk skal 
aflevere posten. Det postbud, der er ansvarlig for ombæringen på den pågældende runde, 
sorterer derefter posten efter den rækkefølge, hvori han omdeler den på sin runde, 
hvorefter han afleverer den hos adressaterne. 
Når der sker store ændringer i postmængderne, er det muligt også at ændre på 
bemandingen. Men i de fleste tilfælde ændres bemandingen ikke afhængigt af 
postmængden. Det fremgår af, at et postbud normalt forventes at ombære post til et 
bestemt antal huse året rundt og at klare de spidsbelastninger og "huller" i postmængden, 
som måtte opstå i årets løb. (Det forudsættes her, at der er et krav om en 
minimumservice, dvs. aflevering af post til en hvilken som helst adresse hver hverdag, 
hvis der er post til den pågældende adresse). 
Postombæringen foregår normalt én gang om dagen. I erhvervsområder eller andre 
områder, hvor postmængden er særlig stor, kan der dog være ombæring to eller endog tre 
gange om dagen, men, som det var tilfældet ved indsamlingen, kan visse firmaer have 
uregelmæssige behov og anmode om ad hoc-ombæringer. 
8. BREVFORSENDELSER TIL OG FRA UDLANDET 
Når brevpost sendes fra ét postvæsen til et andet via det internationale brevpostsystem, 
siger man, at posten "udveksles". Det er specielle centraler, der afsender post på et 
postvæsens vegne og modtager det på et andet postvæsens vegne. Disse centraler kaldes 
"udvekslingspostkontorer". Postvæsenerne kan have særlige udvekslingskontorer for 
udgående post og andre kontorer tor udveksling af indgående post (måske placeret i 
forskellige byer). Der kan også være tale om forskellige kontorer, afhængigt af hvorvidt 
posten sendes med fly eller som overtladepost. 
Der findes kun forholdsvis få udveksl ingspostkontorer. F.eks. har det tyske postvæsen 
otte udveksl ingspostkontorer sammenholdt med 50 større sorteringscentraler. Baggrunden 
er, at det skal være muligt at føre strengere kontrol, især med afsendelsen af post til 
flyselskaber og i forbindelse med toldklarering. Det indebærer også visse besparelser og 
fordele med hensyn til udnyttelsen af den ekspertise, der er brug for på sådanne kontorer. 
sidt: 288 
Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet 
Hvert enkelt udvekslingspostkontor dækker et bestemt område. Posten til udlandet 
indsamles og skilles ud (ved sortering) i sorteringscentralen, hvorefter den afsendes til 
udvekslingskontoret for udgående post. Derefter foretages den endelige sortering, og 
posten befordres med det valgte transportmiddel. Den indgående post passerer igennem 
tolden og videresendes af udvekslingspostkontoret for indgående post til de relevante 
lokale sorteringscentraler med henblik på den nødvendige sortering, før den sendes videre 
til adresseposthusene. 
Risikoen ved at have så få postudvekslingskontorer er, at de kan virke som flaskehalse, 
især på spidsbelastningstidspunkter. Man har i et vist omfang forsøgt at undgå dette 
problem. F.eks. kan det nævnes, at da Italien første gang investerede i automatisering på 
et af udvekslingspostkontorerne for indgående post, ønskede man, at al indgående post fra 
udlandet til adressater i Italien skulle gå via denne central. Det medførte en forringelse i 
serviceniveauet, og andre postvæsener anmodede derefter om, at der blev oprettet flere 
udvekslingskontorer for indgående post. Først udvidede man til fire og senere til syv 
sådanne kontorer. Det gælder for både ind- og udgående post, at størrelsen af det område, 
udvekslingskontorerne skal dække, har stor betydning for servicekvaliteten. 
9. ÅRSAGER TIL FORSKELLE I OMKOSTNINGER 
Der er fire hovedårsager til omkostningsvariationer mellem de forskellige former for 
brevforsendelser: Kundekoncentration, hastighed, størrelse og afstand. 
9.1. KUNDEKONCENTRATION 
For brevpostens vedkommende er forskellene med hensyn til 
kundekoncentrationen af betydning for enhedsomkostningerne i de to faser af 
processen, hvor publikum er direkte involveret i postbesørgelsen, dvs. 
indsamlingen og udleveringen. 
Postkasser i byområder er normalt placeret forholdsvis tæt ved hinanden og 
bruges flittigt, mens der i mindre bymæssige/mere landboprægede områder ofte 
er længere imellem dem, og de benyttes heller ikke i samme omfang (antallet af 
forsendelser pr. tømning er langt mindre her end i byområderne). 
Hvad angår udbringningen, er den vigtigste omkostningsfaktor afstanden mellem 
de enkelte steder, hvortil der udbringes post. Det er klart, at et postbud skal ind 
langt flere steder på en runde i et byområde end i et landdistrikt. 
Nu vil man være tilbøjelig til at sammenligne forskellene mellem de to 
yderpunkter på skalaen, nemlig centrale byområder og landdistrikter. Men i 
virkeligheden er der tale om meget flydende overgange mellem disse to 
yderpunkter. Kontrasten gør det dog nemmere at danne sig et indtryk af, 
hvordan forskelle med hensyn til indsamling og udbringning af posten indvirker 
på omkostningerne, idet begge disse operationer normalt indebærer forholdsvis 
faste omkostninger. Antallet af forsendelser, der går igennem hver enkelt 
operation, får derfor betydning for enhedsomkostningerne. 
Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet side 28° 
9.2. HASTIGHED 
De fleste postvæsener opererer med en opdeling af forsendelserne i breve og 
tryksager. Men de opererer samtidig med et system til prioritering af 
postbesørgelsen. Prioriteringen er mest indlysende hos de postvæsener, som 
klassificerer de forskellige kategorier på grundlag af den hastighed, hvormed 
forsendelsen skal besørges. (Inden for hver af disse kategorier er hastighed et 
relativt begreb. Postvæsenernes præstationer med hensyn til hastighed er 
forskellige, og det kan derfor godt være, at en given forsendelseshastighed har 
forskellige omkostningsmæssige konsekvenser for forskellige postvæsener). 
Eftersom størsteparten af prioriterede forsendelser indsamles sidst på 
eftermiddagen og forventes udbragt i løbet af formiddagen den følgende dag, må 
alle de operationer mellem indsamlingen og udbringningen, der er nødvendige 
for at opnå dette, nødvendigvis foregå sent om aftenen, om natten eller tidligt 
om morgenen. I alle medlemslandene betales der skifteholdstillæg for natarbejde 
(og produktiviteten er normalt lavere). Hvis der er tale om pludselige stigninger 
i postmængden, kan det ske, at kapaciteten på det automatiske udstyr, hvis det 
forefindes, ikke kan følge med; det kan være dyrt pludselig at være nødsaget til 
at anvende manuel sortering som aflastning. 
Ikke prioriteret post kan opbevares og behandles på afgangssorteringskontoret 
dagen efter indsamlingen på et tidspunkt, hvor der er overskydende kapacitet til 
rådighed. I et vist omfang kan de øvrige kontorer, der er involveret i processen, 
også bruge sådanne forsendelser til "opfyldning", når kapaciteten tillader det, 
dvs. når der er personale eller maskiner til rådighed, og der ikke er noget 
prioriteret post, der skal behandles. 
9.3. STØRRELSE 
I praksis opdeles breve i tre forskellige formatstørrelser: korte brevformater, 
lange brevformater og store formater/småpakker. Med "store formater" forstås 
konvolutter, der indeholder et ikke-foldet dokument (eller en publikation) af 
mindst A4-størrelse. Et langt brevformat er en konvolut, som kan indeholde et 
dokument op til A4-størrelse, men foldet i tre. Et kort brevformat er en 
konvolut, der indeholder op til et A4-dokument, først foldet halvt og derefter 
halvt igen. (Det er klart, at markedsbehovene har betydning for, hvilken 
størrelse konvolutter der anvendes. I øjeblikket er der et stigende antal 
konvolutter af C5-størrelse (ca. det halve af A4-størrelsen). 
Forskellen i størrelse har betydning for sorteringsomkostningerne og - dog i 
mindre grad - for omkostningerne ved selve udbringningen. Både korte og lange 
brevformater kan sorteres på automatiske sorteringsmaskiner. Store formater og 
pakker kan også sorteres maskinelt, men det kræver specielle 
sorteringsmaskiner. Hvis forsendelserne sorteres manuelt, foregår det ved 
forskellige sorteringsreoler, hvis udformning har betydning for 
sorteringshastigheden. Der kan typisk sorteres 1 200 korte brevformater pr. time 
og 450 store formater eller småpakker pr. time. 
Korte brevformater svarer i det store og hele til forsendelser op til 20 g. Lange 
brevformater kan veje op til 80/90 g og småpakker endnu mere. Store formater 
er usædvanlige på den måde, at de dækker flere forskellige vægtgrupper. 
''"tp. 290 Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet 
Man skal derfor være klar over, at posttakster baseret på vægt måske nok 
forekommer praktisk og logisk, men de er ikke direkte relateret til de faktiske 
omkostningsforskelle. 
9.4. AFSTAND 
Som det fremgår af tabel 1 i det foregående, udgør transportomkostningerne kun 
en lille del af de samlede omkostninger. For letvægtsforsendelser er det endog 
endnu mindre. Afstanden synes derfor ikke i første omgang af være en væsentlig 
årsag til forskelle i omkostninger. 
Men afstanden kan bidrage til at komplicere sorteringen. For breves 
vedkommende skal ca. 22% af hele brevmængden udbringes lokalt, ca. 35% skal 
udbringes i de tilstødende områder og resten i fjernere liggende områder. Det 
betyder, at jo længere væk en bestemt forsendelse skal gå, des mindre 
postmængde skal der normalt sendes sammen med den til samme destination. 
(Dette vil naturligvis variere fra land til land; i de lande - som f.eks. Canada -
hvor befolkningen er koncentreret i forholdsvis få byområder, der ligger langt 
fra hinanden, holder denne teori selvfølgelig ikke stik. 
Jo mindre mængder, der skal fra et posthus til en bestemt destination, jo mere 
økonomisk fordelagtigt vil det være at samle denne mængde med andre mængder 
undervejs. For disse forsendelser gælder det, at det ikke kun er sorteringen, der 
i visse tilfælde foretages to gange, men også flere andre operationer, herunder 
afsendelse af postafslutninger og modtagelse. Man skal være opmærksom på, at 
de grundlæggende sorteringsprocesser ofte må gentages for den post, der skal til 
destinationer med små postmængder. 
10. ANDRE POSTFORSENDELSER 
Pakke- og ekspresforsendelser omfatter de samme fem faser med indsamling, 
afgangssortering, transport, sortering på adresseposthuset og udlevering. Selv om 
omkostningerne fordeler sig nogenlunde på samme måde, kan der dog være tale om visse 
forskelle. 
10.1. PAKKER 
På grund af forsendelsernes større gennemsnitlige vægt vil 
pakketransportomkostningernes andel af de samlede omkostninger i mange 
tilfælde være højere. Som det var tilfældet med brevforsendelserne, kan de 
forskellige operationer i forbindelse med pakkebesørgelsen (og naturligvis også 
ekspresbesørgelsen) foregå enten manuelt eller maskinelt. Den automatiserede 
sorteringsteknologi er den samme for de to former for forsendelser (jf. de i 
afsnit 4.2. ovenfor omtalte pakkesorteringsmaskiner. 
10.2. EKSPRESFORSENDELSER 
For ekspresforsendelserne vil udbringningsomkostningerne normalt være lavere 
end for breve, mens indsamlingsomkostningerne vil være forholdsvis høje (på 
grund af den mindre mængde pr. indsamling og den større sandsynlige 
koncentration af udbringningsstederne). 
side 291 Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet 
Postvæsenerne og de private firmaer der besørger ekspresforsendelser og pakker 
anvender i stigende grad "tracking and tracing"-systemer. Disse systemer fører 
elektronisk kontrol med hver enkelt forsendelse fra indleveringstidspunktet og til 
forsendelsen udleveres til adressaten. Systemerne er baseret på 
stregkodemærkater, der anbringes på de enkelte forsendelser. Sådanne mærkater 
kan også anvendes i sorteringsprocessen. 
For så vidt angår udlandsforsendelser, lægges der stor vægt på behovet for 
hurtig toldklarering. Det vil under alle omstændigheder være vigtigt for 
eksprespakker og ekspresforsendelser, der indeholder (toldpligtige) varer. Det 
giver samtidig en potentiel konkurrencemæssig fordel, især for 
ekspresdokumenter (selv om disse ikke er toldpligtige). 
11. POSTNETTET 
Transport af et stort antal forsendelser, herunder udbringning af hver enkelt forsendelse 
til adressaten, kræver brug af netværk. Der findes hovedsagelig to forskellige former for 
netværk i postsektoren. Det ene er struktureret som et hjul, og det andet kan nærmest 
sammenlignes med et edderkoppespind. Begge netværk er vist grafisk nedenfor. 
-fe 292 Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet 
Figur 1: De to netstrukturer: "Hjulet" og "Edderkoppespindet" 
I begge disse eksempler er der seks punkter, der skal forbindes. I "hjul"-nettet 
transporteres forsendelser fra hvert af de seks punkter indtil "hjulnavet", hvor de sorteres 
efter destination og derefter sendes tilbage ad "egerne" til slutpunkterne. 
I "edderkoppespindet" er der ikke noget centrum. I stedet sender hvert punkt forsendelser 
direkte til alle de andre punkter og modtager selv forsendelser til udlevering. 
Det skal bemærkes, at hvis disse netværk repræsenterer et tilstrækkeligt stort område 
(som f.eks. et land eller en gruppe lande), vil hvert enkelt punkt på de viste netværkers 
omkreds være det centrale punkt i det område, det betjener, og med flere underordnede 
punkter tilknyttet; det vil normalt være forbundet med disse underordnede punkter via et 
"hjul"-netværk. 
Der er dog yderligere et par punkter, der skal nævnes for at gøre beskrivelsen af disse 
netværk komplet. 
11.1. ANVENDELSEN AF NETVÆRK 
Der er forskellige faktorer, der er afgørende for, hvilket af de to former for 
netværk der vælges. Fordelen ved "hjul"-systemet er, at det kan udnytte 
transportkapaciteten mere effektivt. Det giver også mulighed for visse 
stordriftsbesparelser i relation til ekspertisen hos de ansatte i "hjulnavet", hvilket 
er særlig vigtigt, hvis det også varetager udlandsforsendelser. 
Heroverfor er der risikoen for, at to punkter, som ligger forholdsvis tæt på 
hinanden, kun kan forbindes via to lange transportruter til og fra "hjulnavet". 
Der er derfor risiko for, at hastigheden i postbesørgelsen påvirkes negativt. 
side ,m 
Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet 
Valget er dikteret af servicemål, driftsmæssige tidsfrister, der skal overholdes, 
effektiviteten af det anvendte transportsystem samt postmængderne. 
Sorteringskapaciteten i "hjulnavet" er naturligvis helt afgørende, især hvis der 
kun er begrænset tid til rådighed. (Hvis sorteringen foregår maskinelt, kan de 
mængdemæssige fordele, der ligger i at koncentrere sorteringen, være 
nødvendige for at gøre investeringerne i udstyret rentable). 
De fleste ekspresforsendelsestjenester opererer med "hjul"-systemer. Det giver 
dem mulighed for at opfylde de servicemål, de selv har opstillet, og samtidig er 
en koncentration med anvendelse af færre forsendelsesveje mere 
omkostningseffektivt. Men posttjenester med større postmængder er nu begyndt 
at eksperimentere med visse direkte forsendelsesveje, når mængderne er 
tilstrækkeligt store til at berettige hertil (for at tage et internationalt eksempel 
kan man forestille sig en forsendelseslinje Lissabon-Madrid i stedet for 
Lissabon-et tysk postudvekslingskontor-Madrid). 
Til brevpostbesørgelsen anvendes i højere grad "edderkoppespind"-netværk. De 
langt større postmængder, der skal behandles, kræver længere tid. Men det gør 
det umuligt at sende al post via en central: Ved at sende posten direkte kan man 
opfylde servicemålene. Desuden gør de store mængder brevforsendelser, der 
skal transporteres mellem de forskellige punkter, det muligt at gøre disse direkte 
forbindelser omkostningseffektive. 
De forskellige pakketjenester bruger enten det ene eller det andet system. De 
mindre mængder (sammenholdt med brevforsendelserne) gør det muligt at få 
"hjul"-systemer til at fungere effektivt. Det mest almindelige er nok et 
"edderkoppespind"-netværk, der forbinder en række regionale centraler, men 
hvor hver regional central er "hjulnavet" i et "hjul"-system, der dækker hele det 
pågældende område. 
11.2. SAMSPILLET MELLEM NETTENE 
Det er vigtigt at bemærke, at den måde netværkene anvendes på, kræver 
forskellige grader af samspil. Hvert enkelt punkt i et "edderkoppespind" må 
være i stand til at sortere post til alle mulige destinationer; hvis der foretages 
ændringer et enkelt sted, skal de andre punkter i systemet ændre deres operation 
derefter. I et "hjul"-system er det hovedsagelig kun "hjulnavet", der gør 
ændringer nødvendige. 
Der kan foretages en interessant sammenligning med nettet af posthuse og andre 
postekspeditionssteder. Hvis der åbnes eller lukkes et enkelt sted vil der ske en 
ændring i kundeefterspørgslen mellem de forskellige muligheder. Men de øvrige 
steder behøver ikke selv at ændre deres aktiviteter (bortset fra at indstille sig på 
større eller mindre efterspørgsel i deres specielle dækningsområde). 
11.3. HIERARKI 
Man skal være klar over, at netværkene ofte ligger lagdelt oven på hinanden i et 
"hierarki". Et brev, der er adresseret til en naboby, vil normalt blive sendt via 
det lokale sorteringskontor. Et brev, der skal til en fjern landsby, vil normalt 
blive sendt via et mellemliggende kontor, hvor det "koncentreres" med andre 
breve til landsbyer i samme område. 
M* 294 
Bilag 3: Postbesørgelsen og postnettet 
Hvis det samme brev blev sendt til et andet land via det normale internationale 
postsystem, skulle det igennem et udvekslingspostkontor (et specialiseret 
sorteringskontor, som håndterer udgående og indgående udlandsforsendelser). 
Ekspres- og pakketjenesterne har normalt tilsvarende hierarkier. Især går 
udlandsforsendelser normalt igennem specielle centraler. Fordelene og 
ulemperne i toppen af sådanne hierarkier er de samme som i "hjul"-systemerne 
generelt. 
Der kan opnås stordriftsfordele gennem bedre udnyttelse af den faglige 
ekspertise og af det specialudstyr, der måtte være installeret i den central, som 
posten kanaliseres igennem, og der kan være tale om bedre udnyttelse af 
transportkapaciteten. 
Ulemperne består i, at transportruterne til og fra sådanne centraler kan betyde, at 
posten sendes ad store omveje. Desuden gælder det, at jo færre sådanne centraler 
der er for de øverste niveauer i hirarkiet, des større er risikoen for flaskehalse, 
også selv om de højere niveauer normalt håndterer langt mindre posttrafik end 
de lavere niveauer i hierarkiet. Et særligt eksempel på en faglig ekspertise, som 
både postvæsenerne og de private posttjenester tilstræber at koncentrere bestemte 
steder, drejer sig om toldklarering. Hvis den foregår effektivt, kan den give det 
pågældende postvæsen eller firma en konkurrencemæssig fordel; i modsat fald 
kan servicekvaliteten blive væsentligt forringet. 
slde m 
Bilag 4: Oversigt over lovgivningen i EF-landene 
BILAG 4: OVERSIGT OVER LOVGIVNINGEN I EF-LANDENE 
1. INDLEDNING 
I dette bilag beskrives ganske kort lovgivningen i de enkelte EF-lande. Der redegøres 
specielt for postvæsenets juridiske status samt for, på hvilke områder det har 
monopolstilling, og for eventuelle styrende organers administrative placering. Man har 
forsøgt i dette bilag at redegøre for den nuværende situation (foråret 1991). 
De forsendelser, som er reserveret postvæsenerne, er desuden gengivet i oversigtsform i 
tabellen i afsnit 3. 
2. LOVGIVNINGEN I DE ENKELTE EF-LANDE 
2.1. BELGIEN 
Det belgiske postvæsen er i dag en statslig virksomhed med fuld administrativ og 
finansiel autonomi. (Men postvæsenet er pålagt en række bestemte "opgaver", 
for hvilke staten yder en vis kompensation). Generaldirektøren for postvæsenet 
har det overordnede ansvar for postvæsenets drift. Postvæsenets eneret omfatter 
breve, postkort og tryksager op til 2 kg. Monopolet er i den belgiske lovgivning 
begrundet med postvæsenets forpligtelse til at levere tjenesteydelser til gavn for 
almenvellet. 
2.2. DANMARK 
Det styrende organ er Generaldirektoratet for Post- og Telegrafvæsenet. Den 
statslige virksomhed, Postvæsenet, er en del af statsadministrationen, men har 
dog vidtgående selvstændige beføjelser i administrative og finansielle spørgsmål. 
I spidsen står en generaldirektør, der har det overordnede ansvar for 
postvæsenets ledelse og drift. 
Postvæsenets eneret omfatter breve og postkort op til 1 kg og begrundes med 
postvæsenets forpligtelse til at betjene offentligheden. Den nye postlov er i 
øjeblikket ved at blive gennemgået af Kommissionen for De Europæiske 
Fællesskaber, især bestemmelserne om brevforsendelser til og fra udlandet. 
2.3. TYSKLAND 
Det tyske postvæsen er en del af statsadministrationen, men er struktureret som 
en offentlig virksomhed med eget budget. Den øverste ansvarlige for 
postvæsenets overordnede ledelse er generaldirektøren. Ministeriet for Post- og 
Telekommunikation har ansvaret for lovgivningen vedrørende postvæsenet og de 
dertil knyttede driftsafdelinger (Telekom og Postbank). 
side 296 Bilag 4: Oversigt over lovgivningen i EF-landene 
I Tyskland er breve, postkort og tryksager omfattet af postvæsenets eneret, og 
det samme gælder pakker og småpakker, der indeholder en personlig meddelelse. 
Vægtgrænsen er i øjeblikket 1 kg, men vil formentlig i nærmeste fremtid blive 
sat ned til 500 g; det skal ses i sammenhæng med en prisgrænse på ti gange 
grundportoen for brevforsendelser (dvs. 10 DM for forsendelser op til 20 g). 
Det tyske postvæsen henviser til forpligtelsen til at betjene offentligheden som 
begrundelse for monopolstillingen. 
2.4. GRÆKENLAND 
Det styrende organ for postbesørgelsen er Ministeriet for Transport og 
Telekommunikation. Det græske postvæsen, der er en del af den offentlige 
forvaltning, er struktureret som en offentlig virksomhed under ledelse af en 
generaldirektør, der refererer til ministeren for transport og telekommunikation. 
Selv om postvæsenet og telekommunikationstjenesten hovedsagelig drives som 
separate foretagender, får postvæsenet tilskud fra den offentlige 
telekommunikationstjeneste, OTE, for at dække sit underskud. 
Breve, postkort og tryksager op til 2 kg er omfattet af postvæsenets eneret, som 
begrundes i lovgivningen med en henvisning til postvæsenets funktion som 
offentlig servicevirksomhed. 
2.5. SPANIEN 
Det styrende organ er Ministeriet for Transport, Turisme og Kommunikation. 
Det offentlige foretagende er det spanske postvæsen, der udgør en afdeling af 
ministeriet. Det er en offentlig forvaltningsgren og har ingen selvstændige 
finansielle beføjelser. Postvæsenet ledes af en generaldirektør. 
Postvæsenet har eneret på besørgelsen af breve og postkort op til 2 kg, hvis 
forsendelserne befordres mellem forskellige byer. (Forsendelser, der befordres 
inden for samme by, er ikke omfattet af monopolet). Der gives ingen 
begrundelse for postvæsenets monopol. Den spanske postbank er et separat 
foretagende. 
2.6. FRANKRIG 
Det franske postvæsen fungerer som en afdeling under Ministeriet for Post og 
Telekommunikation; den anden afdeling under samme ministerium er France 
Telecom. Direktoratet for Generelle Anliggender er den afdeling i ministeriet, 
der har ansvaret for lovgivningen, og er samtidig ansvarligt for al postbesørgelse 
i Frankrig, uanset om den varetages af det offentlige eller af private firmaer. 
Selv om det franske postvæsen er en afdeling under ministeriet, er det 
struktureret som en selvstændig offentlig virksomhed, der har sit eget budget og 
ledes af en generaldirektør. Postvæsenets eneret omfatter breve, postkort og 
pakker op til 2 kg. Der er ikke i den franske lovgivning nogen begrundelse for 
postvæsenets monopol. Udover de forsendelser, som postvæsenet har monopol 
på, har det en universel forpligtelse til at besørge forsendelse op til 7 kg. 
side 297 
Bilag 4: Oversigt over lovgivningen i EF-landene 
2.7. IRLAND 
Det irske postvæsen er et aktieselskab med staten som eneaktionær. Direktøren 
for postvæsenet er ansvarlig for posttjenestens overordnede ledelse og drift. 
Justits- og Kommunikationsministeriets afdeling for posttjenesten er det styrende 
organ, der har ansvaret for posttjenestens kvalitet og pålidelighed. 
Postvæsenets eneret omfatter breve, postkort, småpakker, tryksager og 
ekspresforsendelser op til 2 kg samt pakker, der indeholder en personlig 
meddelelse. Monopolet begrundes med, at det giver mulighed for den 
nødvendige krydssubsidiering, der skal til for at levere en landsdækkende 
postservice. 
2.8. ITALIEN 
Det italienske postvæsen er en del af statsadministrationen og administreres som 
en offentlig forvaltningsgren uden selvstændige beføjelser på det administrative 
og finansielle område. Den øverste ansvarlige embedsmand for posttjenesten er 
generaldirektøren. 
Postvæsenets eneret omfatter breve og postkort op til 2 kg. Indsamling og 
udbringning af pakker er ikke omfattet af monopolet, men det er derimod 
befordringen af pakker mellem større byer. Der gives ingen begrundelse for 
monopolstillingen. 
2.9. LUXEMBOURG 
Luxembourgs postvæsen er en del af statsadministrationen uden selvstændige 
eller administrative beføjelser. Generaldirektøren er ansvarlig for den 
overordnede ledelse, og chefen for departementet for posttjenesten er ansvarlig 
for den driftsmæssige side. Postvæsenets monopol omfatter breve og postkort 
(op til 2 kg). Der gives ingen begrundelse for monopolstillingen. 
2.10. NEDERLANDENE 
Ministeriet for Transport er det styrende organ, der har det overordnede ansvar 
for postsektoren i Nederlandene. Siden januar 1989 har post- og telegrafvæsenet 
(PTT Nederland) været struktureret som et aktieselskab med staten som 
eneaktionær. Det nederlandske post- og telegrafvæsen driver forskellige 
virksomheder, hvoraf PTT-Post er ansvarlig for posttjenesten. Generaldirektøren 
for PTT-Post refererer derfor fortsat til bestyrelsen for PTT Nederland. 
Begrundelsen for postvæsenets monopol, som i henhold til nederlandsk 
lovgivning er en "koncession", er behovet for at sikre posttjenestens kvalitet. 
Monopolet omfatter breve og postkort op til 500 g og op til en maksimal pris på 
8,2 hfl. (for indenlandske forsendelser). EF-Kommissionen har under henvisning 
til artikel 90, stk. 3, i Rom-Traktaten truffet afgørelse om, at monopolets 
omfang og anvendelsesområde er uforeneligt med EF's konkurrenceregler. 
Denne afgørelse er blevet indanket for EF-Domstolen af Ministeriet for 
Transport og PTT-Post i fællesskab. 
side 298 Bilag 4: Oversigt over lovgivningen i EF-landene 
2.11. PORTUGAL 
Det portugisiske postvæsen er en offentlig forvaltningsgren, der er struktureret 
som en statslig virksomhed i form at et holdingselskab. I spidsen for selskabet 
står en præsident, mens selve driften varetages af en generaldirektør. ICP - Det 
Portugisiske Institut for Kommunikation - fungerer i stigende grad som det 
styrende organ. Postvæsenet har eneret på besørgelse af breve, postkort og 
ekspresforsendelser op til 2 kg. Der gives ingen begrundelse for 
monopolstillingen. 
2.12. DET FORENEDE KONGERIGE 
Det styrende organ for Det Forenede Kongeriges postsektor er posttjenesten 
under Ministeriet for Handel og Industri. Der findes også et "halvstatsligt" 
organ, "Postkundernes Nationalråd", som udøver visse tilsynsfunktioner, men 
kun i relation til de tjenesteydelser, der leveres af den offentlige posttjeneste, det 
britiske postvæsen. Der er forslag fremme om at oprette et uafhængigt organ, en 
form for poststyrelse, der skal føre tilsyn med kvaliteten af de offentlige 
tjenesteydelser, der leveres, samt rådgive regeringen med hensyn til 
postvæsenets monopolstilling. 
Det britiske postvæsen er et selskab, der er oprettet ved lov, og som er 
struktureret i tre hovedforetagender med ansvar for henholdsvis brevposten, 
pakkeposten og kundebetjeningen på posthuse og -kontorer. (Bankafdelingen, 
Girobank, blev oprettet som et 100%-ejet datterselskab i 1985 og blev 
privatiseret i juli 1990, da det blev opkøbt af et byggefirma). 
Postkontorvirksomheden blev oprettet som et 100%-ejet datterselskab, Post 
Office Counters Ltd. i oktober 1987. Royal Mail (brevposten) og Parcelforce 
(pakkeposten) er ikke i juridisk forstand separate foretagender, men de har deres 
egne budgetter og er adskilt i organisatorisk henseende. 
Royal Mail Letters har eneret på befordring af breve, hvor postbesørgelsen 
koster 1£ eller derunder. (Regeringen skulle efter sigende overveje en kraftig 
nedsættelse af denne prisgrænse). Der er særlige undtagelsesregler med hensyn 
til udlandsforsendelser, udbringning af julekort og dokumentudveksling. 
3. OVERSIGT OVER FORSENDELSER, DER ER OMFATTET AF 
POSTVÆSENERNES ENERET 
Tabel 1 indeholder en oversigt over de forsendelser, som postvæsenerne i de enkelte EF-
lande har monopol på. Det er den samme tabel, der er gengivet i kapitel 3 i hovedteksten; 
her er der dog tilføjet en række forklarende fodnoter. 
Bilag 4: Oversigt over lovgivningen i EF-landene side 299 
Tabel 1: Postvæsenernes monopolstilling i EF-landene 
lovgivning i 1990 i henhold til gældende 
EF-LANDE 
Belgien 
Dan mark 
Tyskland 
Graekenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Storbritannien BREVE 
OPTIL 
2 kg 
lkg 
1 kg (5) 
2 kg 
2 kg (6) 
2 kg (9) 
2 kg 
2 kg 
2 kg 
500 g (12) 
2 kg 
1 £ (13) ANDRE MONOPOLISEREDE TJENESTER 
TRYK­
SAGER 
• (2) 
N/a (4) 
• (7) 
• (2) 
-
-
-
N/a (4) 
N/a (4) SMÅ­
PAKKER 
_ 
-
-
-
-
• (10) 
• 
-
-
-
-
-FAX 
(OFF.) 
_ 
-
• 
-
-
• 
-
• 
-
-
• 
-EKSPRES-
POST 
_ 
-
-
-
• (8) 
-
• 
-
-
-
• 
-PAKKER 
_ 
-
-
-
-
-
-
•(11) 
-
-
-
-FRI-
M/ERKE-
SALG 
• (3) 
-
-
-
-
-
-
-
-
-
• 
-
N/a=/fcte relevant 
(1): Denne kolonne vedrører de postvæsener, der sondrer mellem breve og tryksager. 
(2): Postbesørgede pressepublikationer er også omfattet af monopolet. 
(3): Intet monopol ifølge lovgivningen, men i praksis sælges frimærker kun på posthusene. 
(4): Disse postvæsener sondrer mellem førsteklasses og andenklasses brevpost. Forsendelser, 
som hos andre postvæsener kunne klassificeres som tryksager, betragtes som breve og er 
derfor omfattet af postvæsenets monopol. 
(5): Der gælder også en prisgrænse på 10 gange grundtaksten (derfor 10 DM eller 4,9 ECU 
for forsendelser på 20 g). Det tyske monopol gælder for al post indeholdende en 
personlig meddelelse samt for post med personlige meddelelser i pakker eller småpakker. 
Men hvis meddelelsen vedrører indholdet af den pågældende pakke eller småpakke, er 
forsendelsen ikke omfattet af postvæsenets monopol. 
(6): Omfatter ikke city mail (for udbringning af forsendelser i samme by, hvori de er 
indsamlet). Omfatter ikke postkort. 
(7): Tryksager er ifølge loven omfattet af monopolet, som dog tilsyneladende ikke håndhæves 
strengt. 
'Ir 300 
Bilag 4: Oversigt over lovgivningen i EF-landene 
(8): Er i øjeblikket ved at blive revideret i samarbejde med EF-Kommissionens 
Generaldirektorat for Konkurrence. Det er sandsynligt, at monopolet på 
ekspresforsendelser vil blive ophævet. 
(9): Forpligtelse til at levere offentlige tjenesteydelser, dvs. besørge forsendelser op til 7 kg. 
(10): Indhold: Småpakker og dokumenter på højst 1 kg. 
(11): I Italien er pakkepostbesørgelsen ikke omfattet af postvæsenets monopol, bortset fra 
befordring af pakker mellem større byer. 
(12): Der bliver også tale om en prisgrænse kombineret med en vægtgrænse på 500 g. (Den 
foreslåede prisgrænse er 8,2 hfl. (3,6 ECU) for indenlandske forsendelser, men sagen er i 
øjeblikket til behandling ved EF-Domstolen i Luxembourg). Postkort er ikke omfattet af 
postvæsenets monopol. 
(13): Der gælder en prisgrænse på 1£ (1,45 ECU) (uden nogen vægtgrænse). Det overvejes at 
nedsætte grænsen til ca. 0,33£ (0,48 ECU). 
Kilde: European Research Associates 
Bilag 5: EF-retsakter om postsektoren side 301 
BILAG 5: EF-RETSAKTER OM POSTSEKTOREN 
1. INDLEDNING 
Dette bilag indeholder en fortegnelse over henvisninger til de officielle dokumenter og 
udtalelser fra EF-institutioner, som er af direkte betydning for postsektoren. Fortegnelsen 
er opdelt i: 
- retsakter vedtaget af Rådet 
- retsakter og beslutninger vedtaget af Kommissionen 
- beslutninger og udtalelser fra Parlamentet 
Fortegnelsen omfatter ikke dokumenter og udtalelser, som ikke har direkte tilknytning til 
postsektoren, selv om de måtte være relevante. Der er heller ikke medtaget de tilfælde, 
hvor Kommissionen og de enkelte EF-lande har samarbejdet om specifikke emner, 
medmindre samarbejdet resulterede i udsendelse af et officielt dokument eller en officiel 
udtalelse, (f.eks. er ikke medtaget de tilfælde, hvor regeringen i Belgien, Frankrig, 
Tyskland og Italien på Kommissionens foranledning tillod ekspresforsendelsesfirmaer at 
operere frit i de pågældende lande). 
2. RETSAKTER VEDTAGET AF RÅDET 
TYPE REF. DATO 
Forordning EØF/294/91 04.02.91 EMNE 
"om fragtflyvning mellem medlems­
staterne" 
3. RETSAKTER VEDTAGET AF KOMMISSIONEN 
TYPE 
Forordning 
Henstilling 
Direktiv 
Forordning REF. 
EØF/222/77 
(Afsnit V) 
79/570/EØF 
79/695/EØF 
EØF/1224/80 DATO 
13.12.76 
29.05.79 
24.07.79 
28.05.80 EMNE 
"om fællesskabsforsendelse. 
Særlige bestemmelser om post­
forsendelser" 
"om anvendelse af indenlandske 
takster i visse postforbindelser mellem 
medlemsstaterne" 
"om harmonisering af 
fremgangsmåderne ved varers 
overgang til fri omsætning" 
"om varers toldværdi" 
rde 302 Bilag 5: EF-retsakter om postsektoren 
TYPE REF. DATO 
Forordning EØF/3179/80 05.12.80 
Direktiv 81/177/EØF 24.02.81 
Forordning EØF/678/85 18.02.85 
Forordning EØF/1797/86 09.06.86 
Afgørelse 87/415/EØF 15.06.87 
Henstilling 88/590/EØF 17.11.88 
Forordning EØF/4151/88 21.12.88 
Beslutning 90/16/EØF 20.12.89 
Forordning EØF/1264/90 14.05.90 
Beslutning 90/456/EØF 01.08.90 EMNE 
"om de posttakster, der skal lægges til 
grund ved ansættelse af post­
forsendelsers toldværdi" 
"om harmonisering af 
fremgangsmåderne ved udførsel af 
fællesskabsvarer" 
"om forenkling af formaliteterne i 
samhandelen inden for Fællesskabet" 
"om afskaffelse af visse postale 
fortoldningsgebyrer 
"om indgåelse af konventionen mellem 
Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, Republikken Østrig, 
Republikken Finland, Republikken 
Island, Kongeriget Norge, Kongeriget 
Sverige og Schweiz om en fælles 
forsendelsesprocedure" 
"om betalingssystemer, herunder 
navnlig om forholdet mellem 
kortindehaver og kortudsteder" 
"om fastsættelse af bestemmelser, der 
skal finde anvendelse på varer, som 
føres ind i Fællesskabets toldområde" 
"om ydelse af kurerservice i 
Nederlandene" 
"om ændring af forordning (EØF) nr. 
3179/80 om de posttakster, der skal 
lægges til grund ved ansættelse af 
postforsendelsers toldværdi" 
"om ydelse af international 
kurertjeneste i Spanien" 
Meddelelse KOM(90)447 26.09.90 "om betalinger i det indre marked" 
Bilag 5: EF-retsakter om postsektoren side 303 
TYPE REF. DATO 
Direktiv KOM(90)314 14.09.90 
(udkast) 
Direktiv KOM(90)317 20.09.90 
(udkast) 
Direktiv 90/504/EØF 09.10.90 EMNE 
"om beskyttelse af privatpersoner i 
forbindelse med behandling af 
personlige data" 
"om visse aspekter af arbejdstidens 
tilrettelæggelse" 
"om ændring af Rådets direktiv nr. 
79/695/EØF om harmonisering af 
fremgangsmåderne ved varers 
overgang til fri omsætning" 
4. BESLUTNINGER OG UDTALELSER FRA PARLAMENTET 
TYPE REF. DATO 
Beslutning 524/82/PARL 19.07.82 
Beslutning C 292/97 14.10.82 
Beslutning 2-966/84 
Beslutning 2-1534/85 
Beslutning 2-1655/85 
Beslutning 2-61/86 
Beslutning 2-71/86 
Beslutning 2-83/86 
Beslutning 2-191/86 
Beslutning 2-207/86 EMNE 
"Europæisk frimærke" 
"om et europæisk frimærke" 
"om lovgivning om EF-standarder for 
brevkasser" 
"om Eurorail-ekspresforsendelser" 
"om et fælles marked for porto" 
"om indførelse af ensartede posttakster 
i EØF for tidsskrifter og tryksager. 
Udtalelse fra Udvalget for Ungdom, 
Kultur, Uddannelse, Medier og Sport. 
"om oprettelse af et regulært 
europæisk portoområde" 
"om portostigningerne i Belgien og 
disses negative virkninger på det 
kulturelle område" 
"om postbesørgelse af tryksager i Det 
Europæiske Fællesskab 
"om de høje belgiske posttakster og 
deres betydning for det kulturelle 
område i Europa 
side 304 Bilag 5: EF-retsakter om postsektoren 
TYPE REF. DATO 
Beslutning 2-1362/86 
Udtalelse PE 118.194 04.02.87 
Udtalelse PE 119.050 16.12.87 
Beslutning 2-354/88 EMNE 
"om at trykke ordene "Det 
Europæiske Fællesskab" på alle 
medlemsstaternes frimærker og 
behovet for at fremskynde standar­
diseringen og harmoniseringen af 
posttjenesterne og posttaksterne i 
Fællesskabet" 
"om udstedelse af frimærker i ECU" 
"posttakster for tidsskrifter" 
"om spørgsmålet om, hvorvidt 
statsmonopoler i post- og telekommu­
nikationssektoren er forenelige med 
fællesskabslovgivningen" 
"om udstedelse af et frimærke af 
samme værdi i hele EF" 
Beslutning 2-259/88 11.11.88 'om post og telekommunikation". 
side 305 Bilag 6: Verdenspostkonventionen - de vigtigste artikler 
BILAG 6: VERDENSPOSTKONVENTIONEN - DE VIGTIGSTE ARTIKLER 
1. INDLEDNING 
Titlerne på de vigtigste artikler af relevans for de emner, der er omhandlet i hovedteksten, 
er gengivet i tabel 1. (Overalt er anvendt nummereringen af artiklerne i den konvention, 
der blev undertegnet på Washington-kongressen i 1989). 
Tabel 1: Vigtigste artikler i Verdenspostkonventionen 
Verdenspostkonventionen Emne 
Artikel nr. 
1 Ret til at forsende post i transit. 
19 Definition af brevpostforsendelser. 
20 Almindelige bestemmelser vedrerende takster og 
graenser for vaegt. 
25 Afgivelse af brevpostforsendelser til postbesenrgelse i 
udlandet. 
73-74 Terminalafgifter. 
Den fulde ordlyd af disse artikler (fra Verdenspostkonventionen 1989) er gengivet i afsnit 
2 nedenfor. 
Eftersom artikel 25 (tidligere artikel 23) er af afgørende betydning for debatten om 
konventionens forenelighed med Rom-Traktaten, redegøres der i afsnit 3 for 
videreudviklingen og konsekvenserne af denne artikel. 
2. ORDLYDEN AF DE RELEVANTE ARTIKLER 
2.1. ARTIKEL 1. RET TIL AT FORSENDE POST I TRANSIT 
1. Retten til at forsende post i transit, hvis princip er udtrykt i statuttens 
artikel 1, medfører for hver poststyrelse forpligtelse til altid at 
videresende lukkede afslutninger og brevpostforsendelser i åben transit 
som overleveres til dens tjeneste af en anden poststyrelse, ad de hurtigste 
befordringsveje, som den benytter til sine egne forsendelser. Denne 
forpligtelse gælder også for luftpostbrevforsendelser uden hensyn til, om 
de transitydende poststyrelser medvirker ved videreforsendelsen eller 
ikke. 
'ide 306 Bilag 6: Verdenspostkonventionen - de vigtigste artikler 
2. De medlemslande, der ikke deltager i udvekslingen af breve indeholdende 
let fordærvelige biologiske stoffer eller radioaktive stoffer, har ret til ikke 
at tillade befordring af disse forsendelser i åben transit over deres område. 
Dette gælder ligeledes med hensyn til de i artikel 41, stk. 9, nævnte 
forsendelser. 
3. De medlemslande, der ikke besørger breve med angiven værdi, eller som 
ikke påtager sig ansvaret for værdiforsendelser, der befordres med deres 
sø- eller luftposttjenester, er dog forpligtet til at videresende lukkede 
afslutninger, som overleveres til deres tjeneste af andre poststyrelser, ad 
de hurtigste befordringsveje, men disse landes ansvar er da begrænset til 
det for rekommanderede forsendelser fastsatte. 
4. Ret til at forsende postpakker i transit ad land- eller søvejen gælder kun 
med hensyn til de landes område, som deltager i udvekslingen af 
postpakker. 
5. Ret til at forsende luftpostpakker i transit tilsikres på foreningens hele 
område. Dog skal de medlemslande, som ikke har tiltrådt overenskomsten 
angående postpakker, ikke være forpligtet til at deltage i befordringen af 
luftpostpakker ad overfladevejen. 
6. De medlemslande, der har tiltrådt overenskomsten angående postpakker, 
men som ikke besørger pakker med angiven værdi, eller som ikke påtager 
sig ansvaret for værdipakker, der befordres med deres sø- eller 
luftposttjenester, er dog forpligtet til at videresende lukkede afslutninger, 
som overleveres til deres tjeneste af en anden poststyrelse, ad de hurtigste 
befordringsveje; men disse landes ansvar er da begrænset til det, der er 
fastsat for pakker af samme vægt uden angiven værdi. 
2.2. ARTIKEL 19: BREVPOSTFORSENDELSER 
1. Betegnelsen brevpostforsendelser omfatter: 
a) breve og postkort, der tilsammen betegnes "LC", 
b) tryksager, blindeforsendelser og småpakker, der tilsammen betegnes 
"AO". 
2. Særlige sække indeholdende aviser, tidsskrifter, bøger og andre tryksager 
til samme adressat og til samme bestemmelsessted betegnes "M-sække". 
3. Brevpostforsendelser, der befordres med fly som prioriteret post, betegnes 
"luftpost". 
4. Overfladeforsendelser, der befordres med fly som ikke-prioriteret post, 
betegnes "SAL" (Surface Air Lift). 
side 307 
Bilag 6: Verdenspostkonventionen - de vigtigste artikler 
5. Afhængigt af den hastighed hvormed brevpostforsendelser besørges, kan 
disse opdeles i: 
a) Prioriterede forsendelser, dvs. forsendelser, der sendes ad hurtigste 
befordringsvej (som luftpost eller overfladepost) med fortrinsstilling; 
b) ikke-prioriterede forsendelser, dvs. forsendelser for hvilke 
afsenderen har valgt en lavere takst, der indebærer længere 
forsendelsestid. 
6. Poststyrelserne i transitlande og bestemmelseslande skal behandle 
prioriterede forsendelser som luftpost; under henvisning til bilaterale 
bestemmelser kan poststyrelserne også behandle LC-overfladeforsendelser 
på samme måde, såfremt der ikke kan tilbydes afsenderen en bedre 
besørgelse. På samme måde skal der ikke sondres mellem ikke-
prioriterede forsendelser og AO-overfladeforsendelser eller AO-
overfladeforsendelser, der befordres med fly med nedsat prioritet (SAL). 
2.3. ARTIKEL 20: TAKSTER OG GRÆNSER FOR VÆGT OG FORMAT. 
ALMINDELIGE BETINGELSER. 
1. Taksterne for befordring af brevpostforsendelser inden for foreningens 
hele område fastsættes så vidt muligt i overensstemmelse med 
angivelserne i kolonne 1, 2 og 3 i tabel 1 nedenfor. Grænserne for vægt 
og format fastsættes i overensstemmelse med kolonne 4 og 5 i tabellen 
nedenfor. {Tabellen er gengivet sidst i bilaget). Bortset fra den undtagelse, 
der er nævnt i artikel 27, stk. 6, omfatter disse takster udlevering af 
forsendelserne på adressaternes bopæl, for så vidt der i 
bestemmelseslandet foretages udbringning af de pågældende forsendelser. 
2. Eksekutivrådet er bemyndiget til at revidere og ændre grundtaksterne i 
kolonne 3 én gang mellem to kongresser. De reviderede takster baseres på 
middelværdien af de af foreningens medlemmer fastsatte takster for 
internationale forsendelser fra deres respektive lande. Taksterne træder i 
kraft på en dato, der fastsættes af eksekutivrådet. 
3. Medlemslandene kan undtagelsesvis ændre de i stk. 1 anførte vægtsatser 
på følgende betingelser: 
a) Minimumvægtsatsen skal for alle forsendelsesarter være den i stk. 1 
anførte; 
b) den højeste vægtsats må for ingen forsendelsesarter overstige den i 
stk. 1 anførte maksimumvægt. 
4. De medlemslande, der har afskaffet postkort, tryksager og/eller 
småpakker som særlig forsendelsesart i deres indre tjeneste, kan gøre det 
samme for afslutninger til udlandet. 
:,e 308 Bilag 6: Verdenspostkonventionen - de vigtigste artikler 
5. Poststyrelserne kan acceptere aerogrammer, som er luftpostbreve 
bestående af et ark papir, der er foldet på en bestemt måde og tilklæbet 
langs alle kanter. Som en afvigelse fra stk. 1 må dette format ikke 
overstige 110x220 mm, og længden skal mindst være lig med bredden 
gange kvadratroden af 2 (omtrentlig værdi: 1,4). 
6. Som en afvigelse fra stk. 1 og 3 (a) har poststyrelserne adgang til for 
tryksager at anvende en første vægtsats på 50 g. 
7. De valgte takster skal, inden for de i stk. 1 fastsatte grænser, så vidt 
muligt have samme indbyrdes forhold som grundtaksterne. 
Undtagelsesvist kan hver poststyrelse, inden for de i stk. 1 nævnte 
grænser, ved fastsættelsen af taksterne for postkort, tryksager eller 
småpakker anvende en anden procentvis forhøjelse eller nedsættelse end 
den, der anvendes for taksten for breve. 
8. Hver poststyrelse har adgang til for de i dens land udgivne aviser og 
tidsskrifter at indrømme en nedsættelse, der ikke kan overstige 50% af 
den takst, der gælder for den brevpostforsendelsesart, der anvendes for 
den pågældende forsendelse, hvorved den dog kan forbeholde sig at 
begrænse denne nedsættelse til aviser og tidsskrifter, der opfylder de i den 
indre tjeneste stillede betingelser for besørgelse til avisporto. Fra 
nedsættelsen er udelukket handelstryksager, såsom kataloger, prospekter, 
prislister osv., uanset hvor regelmæssigt deres udgivelse finder sted. Det 
samme gælder reklamer, der er trykt på blade, som indlægges i aviser og 
tidsskrifter, medmindre de udgør separate annoncetillæg, der må betragtes 
som en integreret del af avisen eller tidsskriftet. 
9. Poststyrelserne kan ligeledes indrømme den samme nedsættelse for bøger 
og hæfter, partiturer og geografiske kort, som ikke indeholder nogen 
annonce eller reklame udover den, som fmdes på bindet eller omslaget. 
10. Aviser, tidsskrifter, bøger og andre tryksager til samme adressat og til 
samme bestemmelsessted kan nedlægges i en eller flere særlige sække (M-
sække). Taksten for sådanne sække beregnes efter vægtsatser på 1 kg op 
til den samlede vægt for hver enkelt sæk. Poststyrelserne kan indrømme 
en nedsættelse for sådanne sække på op til 20% af den takst, der gælder 
for den anvendte forsendelsesart. Denne nedsættelse kan indrømmes 
uafhængigt af den nedsættelse, der er omhandlet i stk. 8 og stk. 9. For Ni-
sække gælder ikke de i stk. 1 fastsatte vægtgrænser. Vægten kan dog ikke 
overstige 30 kg pr. sæk. 
11. Poststyrelsen i afsendelseslandet kan, inden for de i stk. 1 fastsatte 
grænser, for forsendelser, der ikke er af standardformat, fastsætte andre 
takster end de for forsendelser af standardformat gældende. 
sule .iUV 
Bilag 6: Verdenspostkonventionen - de vigtigste artikler 
12. Det er tilladt i én forsendelse at samle brevpostforsendelser, der er 
underkastet forskellig porto på den betingelse, at forsendelsens samlede 
vægt ikke overstiger maksimumvægten for den kategori, for hvilken der 
gælder den højeste vægtgrænse. Taksten for en sådan forsendelse kan 
efter afsendelseslandes poststyrelses valg være enten taksten for den 
kategori af de indlagte forsendelser, for hvilken der gælder den højeste 
porto, eller summen af de enkelte takster, der gælder for hver af de 
indlagte forsendelser. Sådanne samlede forsendelser skal bære påskriften 
"envois mixtes" ("kombineret forsendelse"). 
13. De i stk. 1 fastsatte grænser for vægt og format gælder ikke for de i 
artikel 16 omhandlede posttjenstlige brevpostforsendelser. Vægten kan 
dog ikke overstige 30 kg pr. forsendelse. 
14. Poststyrelserne kan for de brevforsendelser, der indleveres i deres eget 
land, anvende den maksimumvægt, der er fastsat i deres indre tjeneste for 
forsendelser af samme art, forudsat at den i stk. 1 fastsatte 
maksimumvægt ikke derved overskrides. 
15. Poststyrelserne har ret til at anvende reducerede takster efter deres indre 
lovgivning for brevpostforsendelser, der er indleveret i deres eget land. 
De kan f.eks. fastsætte særligt fordelagtige takster for postvæsenets større 
kunder. Sådanne særligt fordelagtige takster må dog ikke være mindre end 
de takster, der anvendes i den indre tjeneste for forsendelser, der udviser 
samme karakteristika (forsendelsesart, mængde, behandlingstid osv.). 
2.4. ARTIKEL 25: AFGIVELSE AF BREVPOSTFORSENDELSER TIL 
POSTBESØRGELSE I UDLANDET 
1. Intet medlemsland er forpligtet til at befordre eller omdele til adressaterne 
brevpostforsendelser, som afsendere, der er bosiddende på dets 
territorium, afgiver eller lader afgive til postbesørgelse i et andet land for 
at drage fordel af dér gældende lavere takster. Dette gælder ligeledes 
forsendelser af den omhandlede art, som indleveres i stort antal, hvad 
enten indleveringen er foretaget for at drage fordel af lavere takster eller 
ej-
2. Stk. 1 anvendes uden forskel såvel med hensyn til forsendelser, der er 
bragt i stand til afsendelse i det land, i hvilket afsenderen bor, og derefter 
er bragt over grænsen, som med hensyn til forsendelser, der er bragt i 
stand til afsendelse i et andet land. 
3. Vedkommende poststyrelse har ret til enten at tilbagesende de omhandlede 
forsendelser til afsendelsesstedet eller til at opkræve sin indenrigske porto 
for dem. Hvis afsenderen nægter at betale denne porto, kan forsendelserne 
behandles i overensstemmelse med den pågældende poststyrelses 
indenrigske lovgivning. 
4. Intet medlemsland er forpligtet til at modtage, befordre eller omdele til 
adressaterne brevpostforsendelser, som afsendere afgiver eller lade afgive 
til postbesørgelse i store mængder i et andet land end det, hvori de er 
bosiddende. Den pågældende poststyrelse kan tilbagesende sådanne 
forsendelser til afsendelsesstedet eller tilbagesende dem til afsenderne 
uden at tilbagebetale forudbetalt porto. 
sidf 310 
Bilag 6: Verdenspostkonventionen - de vigtigste artikler 
2.5. ARTIKEL 73: TERMINALAFGIFTER 
1. Med forbehold af artikel 75 er enhver poststyrelse, som i udvekslingen 
med en anden poststyrelse såvel ad luftvejen som ad overfladevejen 
modtager en større mængde brevpostforsendelser, end den selv afsender, 
berettiget til som kompensation for den overskydende del af den modtagne 
udenlandske post at afkræve poststyrelsen i afsendelseslandet en 
godtgørelse for de omkostninger, som denne post giver anledning til. 
2. Den i stk. 1 omhandlede godtgørelse fastsættes således: 
(a) Når to poststyrelser indbyrdes ad luftvejen eller ad overfladevejen 
(inkluderet SAL) udveksler en samlet mængde LC/AO-post på højst 
150 tons om året i hver retning, er taksten pr. kg 2,940 SDR for 
LC/AO forsendelser (fast takst), fraregnet tryksager, der forsendes i 
de i artikel 20, stk. 10, omhandlede særlige sække (M-sække). 
(b) Når to poststyrelser indbyrdes ad luftvejen eller overfladevejen 
(inkluderet SAL) udveksler en samlet mængde LC/AO-post på over 
150 tons om året i hver retning, er taksten pr. kg. 8,115 SDR for 
LC-forsendelser og 2,058 SDR for AO-forsendelser (forskellige 
takster for hver forsendelsesart), hvilket dog ikke gælder for 
tryksager, der forsendes i de i artikel 20, stk. 10, omhandlede 
særlige sække (M-sække). 
(c) Såfremt vægtgrænsen på 150 tons overstiges i en af retningerne, kan 
den poststyrelse, der modtager denne postmængde på over 150 tons, 
vælge ved beregningen af terminalafgifterne for den modtagne post 
at anvende ét af de to betalingssystemer, der er omhandlet i litra (a) 
og (b) ovenfor. I mangel af en bilateral aftale beregnes afgifterne for 
den post, der kommer fra den poststyrelse, der afsender under 150 
tons om året, under alle omstændigheder efter den i litra (a) fastsatte 
fælles takst. 
(d) For tryksager, der forsendes i M-sække, anvendes en takst på 0,653 
SDR pr. kg uanset vægten af den årlige mængde post, der udveksles 
mellem to poststyrelser. 
3. Såfremt der opstår en situation, hvor en poststyrelse, der modtager 
betaling i overensstemmelse med de i stk. 2 anførte særskilte LC- og AO-
takster for terminalafgifter, kan dokumentere, at det gennemsnitlige antal 
forsendelser (LC og/eller AO), der er indeholdt i 1 kg modtaget post, er 
højere end verdensgennemsnittet, som er 48 LC-forsendelser og 5,6 AO-
forsendelser, kan det forlange de tilsvarende takster revideret, såfremt: 
Antallet af LC-forsendelser er over 15% højere end 
verdensgennemsnittet (dvs. over 55 forsendelser) og/eller 
antallet af AO-forsendelser er over 25% højere end 
verdensgennemsnittet, dvs. over 7 forsendelser). 
I så fald svarer beløbet for de terminalafgifter, som den betalingspligtige 
poststyrelse skal udbetale, til forskellen mellem de beløb, som hver enkelt 
Bilag 6: Verdenspostkonventionen - de vigtigste artikler 
poststyrelse skylder for sin samlede postmængde ved anvendelse af de 
gældende takster. Revisionen gennemføres i henhold til de i artikel 187 i 
Ekspeditionsreglementet fastsatte betingelser *) 
4. Enhver poststyrelse kan helt eller delvis give afkald på den i stk. 1 nævnte 
godtgørelse. 
5. De pågældende poststyrelser kan i henhold til bilaterale eller multilaterale 
overenskomster anvende andre betalingssystemer ved afregningen af 
terminalafgifter. 
2.6. ARTIKEL 74: TERMINALAFGIFTER FOR PRIORITEREDE OG IKKE-
PRIORITEREDE FORSENDELSER SAMT KOMBINEREDE 
FORSENDELSER 
1. Såfremt der i henhold til artikel 73, stk. 2 (a) og (c) anvendes en fast takst 
for LC/AO-forsendelser, finder denne takst også anvendelse på 
prioriterede forsendelser, ikke-prioriterede forsendelser og kombinerede 
forsendelser. 
2. Såfremt der anvendes særskilte takster for LC-forsendelser og AO-
forsendelser i henhold til artikel 73, stk. 2(b) og 2(c), kan 
afsendelseslandet og bestemmelseslandet efter bilateral overenskomst 
beslutte, at de takster, der skal anvendes for prioriterede forsendelser og 
ikke-prioriterede forsendelser, fastsættes på grundlag af den faktiske 
sammensætning af posttrafikken. I mangel af en sådan overenskomst 
finder de i artikel 73, stk. 2(b), 2(c) og 3 anvendelse. I så tilfælde 
sidestilles prioriterede forsendelser med LC-forsendelser og ikke-
prioriterede forsendelser med AO-forsendelser. 
3. For kombinerede forsendelser, der udveksles i henhold til artikel 20, stk. 
12, afregnes terminalafgifterne efter bilateral overenskomst mellem de 
berørte lande. 
4. Såfremt en poststyrelse beslutter at ophøre med at opdele posten i LC-
forsendelser og AO-forsendelser og i stedet anvende et system med 
prioriterede og ikke-prioriterede forsendelser, og dette system indvirker 
på de i henhold til stk. 2 gældende terminalafgifter, kan det nye system 
kun indføres den 1. januar eller den 1. juli, forudsat at det Internationale 
Bureau er underrettet herom mindst tre måneder forud. 
3. ARTIKEL 25 
Artikel 25 i Verdenspostkonventionen omhandler begrebet "remail". I henhold til denne 
artikel er ingen poststyrelse i et af Verdenspostforeningens medlemslande forpligtet til at 
befordre eller omdele brevpost, der stammer fra dets eget område, men er afsendt til 
I henhold til artikel 187 i Ekspeditionsreglementet beregnes de terminalafgifter, der kan anvendes 
på sådanne forsendelser, der falder uden for de fastsatte rammer, i SDR som følger: 
LC [(Gennemsnitligt antal forsendelser pr. kg x 0,10) + 0,88] x 1,43 
AO [(Gennemsnitligt antal forsendelser pr. kg x 0,10) + 0,881 x 1,43 
:;Ue 312 
Bilag 6: Vcrdenspostkonventionen - de vigtigste artikler 
modtagere inden for samme område fra et andet land. Hertil kommer, at de også kan 
afvise at besørge post, der er afleveret til dem fra udlandet og adresseret til tredjelande. 
3.1. UDVIKLING 
Det oprindelige formål med denne artikel var at forhindre afsendere fra ét land i 
at afgive brevpost til postbesørgelse i et andet land til omdeling i 
oprindelseslandet for at drage fordel af lavere takster i udlandet. Samtidig 
tilstræbte man at bevare strukturen i terminalafgifterne. 
Den pågældende artikels anvendelsesområde blev på Verdenspostforeningens 
kongres i Ottawa i 1957 udvidet til at omfatte forsendelser, der blev afleveret i 
udlandet i større mængder, uanset om formålet var at drage fordel af lavere 
takster eller ej. 
Artiklens anvendelsesområde blev yderligere udvidet ved Rio de Janeiro­
kongressen i 1979, som gav poststyrelserne ret til at afvise at behandle post, som 
var modtaget fra eller afleveret af afsendere fra et andet land, såfremt de 
pågældende forsendelser var adresseret til modtagere ikke blot i afsenderens eget 
land, men også i tredjelande. På Rio de Janeiro-kongressen tilføjedes stk. 4 til 
artikel 25. 
3.2. ANVENDELSE 
I praksis vil der være en af to følgende begrundelser for poststyrelserne til at 
anvende artikel 25: 
enten vil de anvende artikel 25, stk. 1, fordi de er af den opfattelse, at 
posten er indenrigspost, hvorfor deres egne indenrigstakster skal 
være gældende (for at beskytte deres lovfæstede monopol, idet det 
forhold, at terminalafgifterne er lavere end indenrigstaksterne, udgør 
en tilskyndelse til en sådan praksis), 
eller de anvender artikel 25, stk. 4, fordi de ønsker at udvise solidaritet 
med poststyrelsen i afsenderens bopælsland, som ikke er blevet 
benyttet. De er derfor af den opfattelse, at de burde have modtaget 
posten fra land A og ikke fra land B, selv om betalingen er den 
samme. Princippet er, at poststyrelsen i land A mister indtægter, 
hvortil det er berettiget i sin egenskab af national poststyrelse. 
På denne baggrund er det forståeligt, at postvæsenerne er bekymret over 
fænomenet remail i dets forskellige former. Men det kan diskuteres, hvorvidt et 
lovindgreb i forbindelse med anvendelsen af Verdenspostkonventionen er den 
mest hensigtsmæssige løsning på et problem, som mange måske snarere vil 
opfatte som værende af kommerciel karakter. 
I selve grønbogen kommer man nærmere ind på, hvorvidt 
Verdenspostkonventionens instrumenter til bekæmpelse af remail er i 
overensstemmelse med Rom-Traktatens konkurrenceregler og med 
målsætningerne for det indre marked. 
Bilag 6: Verdenspostkonventionen - de vigtigste artikler side 31' 
Tabel 1: Artikel 20 - anbefalede vægtsatser, grundtakster, maksimumvægt og formater 
FORSEN-
DELSES-
ARTER 
1 
BREVE 
POST-
KORT 
TRYK-
SAGER 
BLINDE-
FORSEN-
DELSER 
SMA-
PAKKER V>EGT-
SATSER 
2 
op til 20 g 
fra 20 g til 100 g 
fra lOOg til 250 g 
fra 250 g til 500 g 
fra 500 g til 1000 g 
fra 1000 g til 2000 g 
op til 20 g 
fra 20 g til 100 g 
fra 100 g til 250 g 
fra 250 g til 500 g 
fra 500 g til 1000 g 
fra 1000 g til 2000 g 
for hver 1000 g 
yderligere 
se artikel 18 
op til 100 g 
fra lOOg til 250 g 
fra 250 g til 500 g 
fra 500 til 1000 g 
fra 1000 g til 2000 g GRUND-
TAKST 
(SDR) 
3 
0,37 
0,88 
1,76 
3,38 
5,88 
9,56 
0,26 
0,18 
0,40 
0,74 
1,32 
2,21 
3,09 
1,54 
0,40 
0,74 
1,32 
2,21 
3,09 V>EGT-
GR/ENSER 
4 
2 kg 
2 kg 
7 kg 
2 kg FORMATER 
5 
Maksimum: Laengde, bredde og 
tykkelse tilsammen: 900 mm, dog ma 
den storste udstrsekning ikke overstige 
600 mm med en tolerance pi 2 mm. I 
rulleform: Laengden plus to gange 
diameteren: 1 040 mm, dog ma den 
storste udstrsekning ikke overstige 
900 mm med en tolerance pi 2 mm. 
Minimum: Foraendelsen skal have en 
forside, der ikke mi vaere mindre end 
90 x 140 mm, med en tolerance pi 
2 mm. I rulleform: Laengde plus to 
gange diameteren: 170 mm, dog skal 
den storste udstrsekning vaere mindst 
100 nun. 
Maksimum: 105x148 mm med en 
tolerance pi 2 mm. 
Minimum: 90x140 mm med en 
tolerance pi 2 mm. 
Laengden skal mindst vaere lig bredden 
gange kvadratroden afV5 (omtrentlig 
vaerdi: 1,4). 
Maksimum: Laengde, bredde og 
tykkelse tilsammen: 900 mm, dog mi 
den storste udstrsekning ikke overstige 
600 mm med en tolerance pi 2 mm. I 
rulleform: Laengden plus to gange 
diameteren: 1 040 mm, dog mi den 
storete udstrsekning ikke overstige 
900 mm med en tolerance pi 2 mm. 
Minimum: Foraendelsen skal have en 
forside, der ikke mi vaere mindre end 
90 x 140 mm, med en tolerance pi 
2 mm. I rulleform: Laengde plus to 
gange diameteren: 170 mm, dog skal 
den storete udstrsekning vaere mindst 
100 mm. 
rid*. 314 
Bilag 6: Verdenspostkonventionen - de vigtigste artikler 
side 315 
Bilag 7: Kvaliteten af posttjenesten 
BILAG 7: KVALITETEN AF POSTTJENESTEN 
1. INDLEDNING 
Når man skal diskutere begrebet "kvalitet", er det vigtigt, at alle, der er med til at levere 
de pågældende tjenesteydelser, ser på hver enkelt af de faser, der indgår i den samlede 
tjenesteydelse, og især de faser, som kunderne har direkte berøring med. Selv om den tid, 
det tager at få besørget en forsendelse, er helt afgørende, er der også andre 
kvalitetsaspekter, der er af betydning for kunden. 
For blot at nævne nogle få af disse aspekter kan man pege på salgspersonalets optræden, 
låne- og kreditmuligheder, fleksibilitet med hensyn til indsamling af post, skarpsindighed 
hos de postbude, der skal omdele posten til adressaterne, den måde, hvorpå man håndtere 
problemet omkring uanbringelige forsendelser, og villigheden til at give oplysninger om 
posttjenestens præstationsniveau; kort sagt, alle de forskellige aspekter, der viser, hvor 
kundeorienteret en posttjeneste rent faktisk er. 
Det må desuden forventes, at der fremover vil blive krævet endnu højere kvalitet af 
posttjenesterne. Hvad der hidtil er blevet accepteret som tilfredsstillende kvalitet, vil 
måske nu blive betragtet som utilstrækkeligt. Som eksempel kan nævnes, at mange 
postvæsener tidligere betragtede kundeservice som en driftsfunktion, hvor et medlem af 
driftspersonalet besvarede personlige eller telefoniske henvendelser; nu er det oftest en 
særligt uddannet kundeservicemedarbejder. (Men samtidig vil alle medarbejdere, der 
bidrager til at levere en tjenesteydelse, naturligvis i en vis forstand være en del af 
markedsføringen af den pågældende tjenesteydelse). 
For at kunne levere kvalitet må man etablere en cyklus, der gentager sig selv. Der skal 
fastlægges visse normer (internt eller eksternt eller begge dele), og præstationerne skal 
måles i forhold til disse normer. Derefter skal sammenligningen af præstationen med 
normen analyseres, og der skal tages forholdsregler til at rette op på situationen, hvis 
præstationen ikke står mål med normen. 
I det følgende redegøres der nærmere for fastlæggelsen af mål og måling af præstationer. 
Bemærkningerne refererer specielt til brevposttjenesten, eftersom det er det område, der 
først og fremmest er omfattet af forpligtelsen til at levere universelle tjenesteydelser. 
(Visse medlemsstater opererer også med en lovfæstet eller en "de facto" universel 
forpligtelse til at besørge mindre pakker). Kvaliteten af de andre tjenester afhænger i 
højere grad af det konkurrencemæssige pres. (Spørgsmålet omkring fastlæggelse af mål og 
måling af præstationer samt kontrolfunktionen er desuden omhandlet i kapitel 4, afsnit 7). 
2. NORMER 
De fleste - men ikke alle - postvæsener i EF-landene opererer med officielle mål for, hvor 
hurtigt indenlandsk brevpost besørges. Men disse mål er ikke ens. For breve (dvs. ikke 
medregnet tryksager eller økonomibreve) er målet som regel at kunne udbringe posten den 
følgende hverdag. Det betegnes normalt som "D + 1". (Målet for det spanske postvæsen 
er "D + 2"). Mellem 81% og 100% af brevpostforsendelserne opfylder dette mål. 
Nogle postvæsener har et prioriteringssystem, der skelner mellem breve og tryksager, 
således at det tager længere tid at besørge postkort og tryksager. De postvæsener, der 
opererer med førsteklassespost og andenklassespost, bruger naturligvis også længere tid til 
at besørge andenklassespost. 
side 316 
Bilag 7: Kvaliteten af posttjenesten 
3. MÅLESYSTEMER 
De fleste målinger, der bruges til at udregne statistikker til offentliggørelse, gennemføres 
af postvæsenerne selv. To postvæsener har entreret med eksterne konsulenter om at 
varetage denne funktion. (Desuden kan postvæsenerne med jævne mellemrum gennemføre 
andre interne undersøgelser for at skaffe flere oplysninger om posttjenestens 
præstationer). 
Der anvendes forskellige målesystemer i EF. (Publikum ved ikke noget om disse 
forskellige systemer, men kun noget om, hvorvidt man kan stole på resultaterne). 
Et system går ud på at måle, hvor lang tid der går fra det tidspunkt, den indsamlede post 
ankommer til sorteringskontoret, og til det tidspunkt, den modtages på adresseposthuset 
(men før den behandles til endelig udlevering). Et andet system måler den tid, det tager, 
fra posten afsendes af kunden, og indtil den når frem til det endelige udleveringssted. 
Det sidstnævnte af disse systemer (som normalt kaldes "end-to-end") måler, hvor lang tid 
hele processen tager, således som den opleves af kunden. Alle andre systemer, herunder 
også de to ovenfor nævnte, måler kun en del af processen. Forskellene med hensyn til 
resultaterne kan være ganske store. Et postvæsen, som tidligere førte kontrol med 
processen fra sorteringskontoret frem til behandlingsfasen på adresseposthuset, gik over 
til et "end-to-end"-system og lod samtidig et eksternt firma stå for kontrollen. Det nye 
system viste, at kvaliteten af posttjenesten var over 10% lavere, end det fremgik af 
resultaterne af det tidligere system. 
Målingsresultaterne offentliggøres på meget forskellige måder. Visse postvæsener 
offentliggør kun gennemsnitsresultater for hele landet. Andre specificere resultaterne ud 
på lokalområder, regioner og hele landet. Visse resultater viser endog, er der er forskelle 
i præstationerne afhængigt af, hvordan der er blevet betalt for posten (efter kontrakt, med 
frankeringsmaskine eller med frimærker - dette fænomen er nærmere omhandlet i bilag 3, 
afsnit 2, og i kapitel 5, afsnit 4, stk. 1). Visse postvæsener, som ikke ønsker at 
offentliggøre så detaljerede resultater, er tilsyneladende i besiddelse af tallene, men bruger 
dem kun til interne driftsmæssige formål. 
4. ANDRE KVALITETSASPEKTER 
Som nævnt ovenfor kan man måle kvaliteten af alle aspekter af posttjenesten. Her skal 
fremhæves visse aspekter, der er relateret til stadiet forud for afsendelsen og efter 
udleveringen. 
4.1. FØR AFSENDELSEN 
For den almindelige private kunde har adgangen til posttjenesterne noget at gøre 
med muligheden for at købe frimærker og få information om brugen af de 
forskellige tjenesteydelser (og så naturligvis let adgang til postkasser). Et 
tætmasket net af frimærkesalgssteder er derfor en vigtig faktor. 
Men langt størsteparten af frimærkesalget vil sandsynligvis fortsat foregå ved 
skrankerne på posthusene (især, hvis der samtidig er brug for informationer om 
postbesørgelsen). Den tid, kunderne skal bruge for at stå i kø og blive betjent, er 
derfor også vigtig, og det samme er - og det kan ikke understreges stærkt nok -
jg^jjj-
Bilag 7: Kvaliteten af posttjenesten 
en høflig optræden fra personalets side. Begge aspekter kan måles (f.eks. ved at 
lade anonyme "prøvekunder" blive betjent ved forskellige postskranker og 
derefter måle resultatet) og sammenlignes med internationale normer. 
4.2. UDLEVERING OG FASEN EFTER UDLEVERINGEN 
For mange organisationer er postens ombæring tidligt på dagen meget vigtig. 
Visse postvæsener tilbyder således en særlig service (for hvilke der betales et 
gebyr), som sikrer omdeling af posten før kl. 7.30 hver morgen. Nogle 
postvæsener har også postombæring to gange om dagen, i hvert fald i områder 
med store postmængder. 
En effektiv efterfølgende service er også vigtig. Den måde, hvorpå klager eller 
henvendelser behandles, efter at en forsendelse er blevet udleveret, har stor 
betydning. Også her er det muligt at fastlægge normer og måle præstationerne. (I 
dette tilfælde bør normerne offentliggøres). 
Alle klager bør naturligvis behandles så hurtigt som muligt, og det gælder både 
klager vedrørende udlandsforsendelser og indenlandske forsendelser. Hvor det 
drejer sig om udlandsforsendelser, kan undersøgelserne og eftersporingen 
vanskeliggøres ved, at der er involveret to postvæsener. Det kan være 
nødvendigt med faste regler for, hvor lang tid det bør tage at behandle en klage. 
(I øjeblikket er CEPT-normen 6 måneder). 
Det bør måske også overvejes, hvorvidt der skal være standardregler for ydelse 
af erstatning for bortkomne eller beskadigede forsendelser. (De faktiske 
erstatningsgrænser vil naturligvis fortsat varierer). 
Postvæsenerne bør følge klare retningslinjer for, hvorvidt tallene for bortkomne 
eller beskadigede forsendelser bør offentliggøres, og det samme gælder for 
fejldirigerede eller fejlanbragte forsendelser. 
318 
Bilag 7: Kvaliteten af posttjenesten 
side 319 
Bilag 8: Terminalafgifier 
BILAG 8: TERMINALAFGIFTER 
1. INDLEDNING 
I mange år blev post "handlet" mellem landene uden nogen form for afregningssystem. 
Eventuelle skævheder i postmængderne måtte "afskrives". Derefter indførte man et 
system, hvorefter afsenderpostvæsenet skulle betale visse afgifter. I stedet for at begge 
postvæsener, som var involveret i de enkelte udvekslinger, skulle betale afgifter, blev man 
enige om, at kun det postvæsen, som var nettoafsender, skulle betale for den 
overskydende nettomængde, det havde sendt til nettomodtagerlandet. Dette 
godtgørelsessystem kan derfor betegnes som en form for "udligningsafgifter". 
Disse afgifter blev udelukkende baseret på vægt. Man forudsatte åbenbart, at et 
gennemsnitskilo post, der blev udvekslet mellem to lande, mere eller mindre ville have 
samme indhold. Afgiftssystemet tog således hverken hensyn til antallet af forsendelser 
eller til kvaliteten af den ønskede postbesørgelse. 
Disse afgifter betegnes terminal afgifter. De blev - og gør det fortsat - kontrolleret af 
Verdenspostforeningen. Terminalafgifter udregnes i guldfrancs (gf), der er en fiktiv valuta 
med en fast omregningskurs i forhold til SDR (Special Drawing Rights). Den faste kurs er 
1 SDR = 3,061 gf. (En guldfranc svarer nogenlunde til 0,35 ECU). Terminal afgifterne 
revideres på de kongresser, som Verdenspostforeningen afholder hvert femte år. 
Udviklingen i terminalafgifterne er vist nedenfor i tabel 1. 
Tabel 1: Stigninger i terminalafgifterne 
Kongres Anvendelsesar Takst 
Kebenhavn 1975-1979 l,5gf/kg 
Rio de Janeiro 1980-1984 5,0 gf/kg 
Hamborg 1985-1989 8,0 gf/kg 
Kilde: Verdenspostforeningens kongresser (1974, 1979 og 1984) 
Stigningerne er i højere grad resultatet af intense forhandlinger end udtryk for de faktiske 
omkostninger. De mindre udviklede lande (der har samme stemmeret på kongressen som 
de udviklede lande) er i flertal. De er også nettomodtagere af post beregnet i vægt (de 
modtager typisk tunge tryksager og sender selv lette forsendelser tilbage. De mindre 
udviklede lande har tilsyneladende en økonomisk interesse i at bevare et 
godtgørelsessystem, der er baseret på vægt. Det er ikke overraskende, at de forsøger at 
fastsætte taksterne så højt, som "markedet", dvs. de udviklede lande, kan bære. 
Det internationale postsystem, der kontrolleres af Verdenspostforeningen, fungerer kun 
mellem postvæsenerne. Verdenspostforeningen anerkender ikke private posttjenester i 
systemet. Hvis en privat operatør ønsker adgang til dette system, må det ske via mindst ét 
side 320 „,, „ _ ..... 
Bilag 8: Termtnalqfgijter 
nationalt postvæsen. Eftersom terminalafgifterne er et vigtigt omkostningselement for 
postvæsenerne, udgør de en væsentlig del af den pris, som den private posttjeneste må 
betale postvæsenet for adgangen til det internationale postsystem. 
2. DE NUVÆRENDE SATSER FOR TERMINALAFGIFTER 
På den seneste kongres i Washington i december 1989 enedes man om en mere avanceret 
beregning af terminalafgifterne. Den fulde ordlyd af Verdenspostforeningens 
bestemmelser desangående er gengivet i bilag 6 (artikel 73 i Verdenspostkonventionen). 
Den nye struktur sondrer mellem posttrafikmængder på henholdsvis over og under 150 
tons om året (det er et forholdsvis stort tal, som i praksis kun er relevant for rigtigt store 
postudvekslinger). Hvis posttrafikken overstiger dette tal i begge retninger, bliver der tale 
om forskellige takster pr. kg. for henholdsvis LC- og AO-trafik; hvis den er lavere, 
anvendes der fortsat en enhedstakst for begge forsendelsesarter. Hertil kommer, at såfremt 
gennemsnitsvægten for forsendelserne fra et afsenderpostvæsen viser sig at adskille sig 
væsentligt fra gennemsnittet på verdensplan, kan modtagerpostvæsenet anvende en anden 
sats baseret på en afgift pr. forsendelse. 
I mellemtiden har visse CEPT-medlemmer og andre postvæsener indført deres eget 
system, som både omfatter en afgift pr. enhed og en afgift efter vægt. Det løser til dels et 
af problemerne (omhandlet i afsnit 3, stk. 1, nedenfor) med Verdenspostforeningens 
system, nemlig problemet med et afgiftssystem, der udelukkende er baseret på vægt. Men 
man er i øjeblikket ved at undersøge dette system nærmere, efter at der er indgivet klager 
over, at systemet indebærer unfair konkurrence over for private posttjenester. 
Som følge af beslutningen på Washington-kongressen (og det tidligere CEPT-initiativ), er 
der nu mindst fem forskellige systemer, der fungerer sideløbende i EF: 
- CEPT-systemet (som f.eks. anvendes mellem Frankrig og Det Forenede Kongerige) -
0,37 gf/forsendelse plus 3,75 gf/forsendelse; 
- over 150 tons hver vej (f.eks. mellem Italien og Forbundsrepublikken Tyskland) -
24,85 gf/kg for LC og 6,3 gf/kg for AO; 
- under 150 tons i den ene retning (f.eks. fra Grækenland til Frankrig) men over 150 
tons i den anden retning - enten 9 gf/kg i begge retninger eller kun i den ene retning og 
forskellige LC- og AO-takster i den anden retning; 
- under 150 tons i begge retninger (f.eks. mellem Grækenland og Portugal) - 9 gf/kg for 
både LC og AO; 
- afvigelse fra LC/AO-"normen" (f.eks. fra Nederlandene til Frankrig) - 0,44 
gf/forsendelse plus 3,85 gf/forsendelse. 
I tilslutning til Verdenspostforeningens og CEPT's systemer kan der også være andre 
bilaterale eller multilaterale aftaler, der er indgået mellem to individuelle postvæsener. 
(Verdenspostkonventionen tillader sådanne aftaler, der er indgået frivilligt af de berørte 
postvæsener). 
Bilag 8: Terminalafgifter side 321 
3. FORHOLDET MELLEM TERMINALAFGIFTER OG OMKOSTNINGER 
Der er tilsyneladende tre områder, hvor et fælles universelt system for terminalafgifter 
ikke kan afspejle de faktiske omkostninger, og et fjerde område, hvor det ikke tager 
hensyn til prisfastsættelsesstrukturen. 
3.1. FORSENDELSER/VÆGT 
Frem til Washington-kongressen betaltes den samme godtgørelse pr. kilo, uanset 
hvor mange forsendelser hvert kilo indeholdt. Et kilo, som indeholdt 100 x 10 g 
breve, gav anledning til samme godtgørelse som et kilo, der indeholdt 2 x 500 g 
bøger. 
Det er klart, at udleveringsomkostningerne for modtagerpostvæsenet er meget 
forskellige i de to tilfælde. Tungere forsendelser er generelt dyrere at besørge 
(selv om den vigtigste faktor er størrelsen), men det er helt sikkert, at 
omkostningsstigningen langt fra er ligefrem proportional med vægten. 
Som det også fremgår af de enkelte postvæseners takstpolitik, er en bestemt pris 
pr. enhed med en gradvis stigning efter vægt et langt mere realistisk udtryk for 
de faktiske forhold. 
3.2. SERVICENIVEAU 
Det almindelige terminalafgiftssystem tager ikke højde for, at der kan være 
behov for forskellige serviceniveauer. En avis, der skal forsendes hurtigt, 
indebærer samme godtgørelse, som en tryksag med samme vægt, som sagtens 
kunne besørges langsommere. Normalt vil de forsendelser, der skal besørges 
hurtigt (førsteklassespost) være forholdsvis lette. Forsendelser, der kan besørges 
langsommere (andenklassespost), er normalt tungere. Dette forhold er med til at 
øge forskellen mellem den godtgørelse, der skal betales, og de faktiske 
omkostninger. 
3.3. STANDARDTAKSTER 
Der er tale om et universelt system, hvorfor man er nødt til at basere sig på 
gennemsnit. (Der er ovenfor i afsnit 1 gjort opmærksom på, at de fastsatte 
takster ikke er baseret på en vurdering af gennemsnitsomkostningerne). Det kan 
ikke undgås, at de faktiske udleveringsomkostninger varierer ganske meget fra 
land til land. Produktiviteten varierer af forskellige grunde, som ikke alle ligger 
inden for postvæsenernes kontrol. Effektiviteten af transportsystemerne varierer, 
hvilket i de fleste tilfælde er resultatet af det offentliges transportpolitik. Noget 
af det mest afgørende er, at arbejdskraftomkostningerne varierer mellem 
landene, og denne faktor ligger hovedsagelig uden for postvæsenernes kontrol. 
3.4. RABATTER 
I henhold til Verdenspostkonventionen kan postvæsenerne give rabat (normalt 
50%) på tryksagsforsendelser, der befordres til reduceret takst, som f.eks. bøger 
(se bilag 13 samt artikel 20 i Verdenspostkonventionen, der er gengivet i bilag 
6). Men mange af disse forsendelser er netop de forsendelser, der giver 
anledning til de største terminalafgifter. Den faktiske forskel indskrænkes således 
side 322 Bilag 8: Terminalafgifter 
på grund af et omkostningspres i opadgående retning og et prispres i 
nedadgående retning. Man har da heller ingen eksempler på postvæsener, der 
opererer med fordelagtige takster for sådanne forsendelser, som kan dække de 
direkte omkostninger. 
4. EKSEMPEL PÅ ET MULTILATERALT SYSTEM - DEN NORDISKE 
POSTFORENINGS SYSTEM 
Som nævnt i afsnit 2 ovenfor kan en hvilken som helst gruppe af postvæsener deltage i et 
system, som i henhold til en gensidig aftale afviger fra Verdenspostforeningens system 
med terminal afgifter. Dette giver mulighed for ganske omfattende fleksibilitet, idet 
postvæsenerne i de fleste "udviklede" lande erkender, at Verdenspostforeningens system 
er meget mangelfuldt. CEPT-systemet er et eksempel på et multilateralt system. Et andet 
interessant eksempel er det system, der anvendes mellem medlemmerne af Den Nordiske 
Postforening. 
Siden 1989 har postvæsenerne i Den Nordiske Postforenings medlemslande (dvs. 
Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige) indbyrdes anvendt (og opfordret andre 
postvæsener til at deltage) et godtgørelsessystem baseret på bestemmelseslandets 
indenrigstakster. Strukturen i posttrafikken beregnes ved hjælp af stikprøver, og derefter 
beregnes afgifterne ved at anvende takster på 60% af de indenlandske takster i 
bestemmelseslandet. 
Det interessante ved dette system er, at det er postvæsenet i afsenderlandet, der afgør, 
hvor hurtigt forsendelserne skal besørges. Som et modstykke hertil skal det nævnes, at i 
samarbejdet mellem andre postvæsener er der ofte "opdelingsproblemer" vedrørende 
udlandsforsendelser, der udveksles mellem to postvæsener, hvoraf det ene anvender en 
LC/AO-opdeling, mens det andet anvender en opdeling i førsteklasses- og 
andenklassespost. 
side 323 
Bilag 9: Remail 
BILAG 9: REMAIL 
1. DEFINITION 
Remailing er den betegnelse, der bruges for den internationale brevpostbesørgelse, der 
varetages af private posttjenester. Remail-elementet vedrører den private posttjenestes 
aktiviteter, som forudsætter et samarbejde med mindst ét postvæsen. I næsten alle former 
for remail indgår endelig udlevering via postvæsenet i bestemmelseslandet. Der er 
hovedsagelig tre forskellige former for remail (de anføres nedenfor i rækkefølge efter 
deres relative økonomiske betydning): 
A-B-C: Den private posttjeneste indsamler posten fra kunden, samler den sammen med 
anden tilsvarende post fra samme land (A) og befordrer den til et andet land 
(B). Dér afleveres posten (remailes) hos postvæsenet, som derefter sender det 
via det internationale postsystem til postvæsenet i bestemmelseslandet (C) til 
udlevering dér. 
A-B-B: Den private posttjeneste indsamler posten fra kunden (i land A), befordrer den 
til udleveringslandet (B) og afleverer den dér hos postvæsenet, som derefter 
udleverer den til adressaten (stadigvæk i land B). En variation af denne form 
har vi, når den private posttjeneste selv udlevere forsendelserne til adressaten. 
A-B-A: Den private posttjeneste indsamler indenlandsk post i land A, befordrer det til 
et andet land (B) og afleverer det til postvæsenet dér. Postvæsenet sender 
posten via det internationale postsystem tilbage til land A til udlevering dér. 
(Det er klart, at denne aktivitet er ulovlig for så vidt angår forsendelser, der er 
omfattet af postvæsenets monopol i land A). 
Det kan kort beskrives således, at A-B-C omfatter international post med anvendelse af 
det internationale postsystem mellem postvæsener. A-B-B omfatter international post med 
anvendelse af udleveringspostvæsenets indenlandske system. A-B-A omfatter indenlandsk 
post, som går via det internationale postsystem mellem postvæsenerne. 
I figur 1 i det følgende er de to remail-former, A-B-C og A-B-B, vist i sammenhæng med 
de øvrige tjenester, som de konkurrerer med. Ruten til venstre, der anvender private 
posttjenester (PO) repræsenterer A-B-B-processen. Den næste rute, der anvender en 
kombination af PO og PA (postvæsen), repræsenterer A-B-C-processen. Den tredje rute 
viser, hvordan en kunde kan transportere sin post ind i udleveringslandet og aflevere det 
direkte til postvæsenet dér. Den sidste rute viser den normale postbesørgelsesrute med det 
nationale postvæsen, som sender posten via det internationale postsystem til postvæsenet i 
bestemmelseslandet til udlevering dér. 
side 324 Bilag 9: Remail 
Tabel 1: Dirigering af postforsendelser på tværs af landegrænserne 
PA: Postvæsen 
PO^. Privat posttjeneste 
PA : Postvæsen i et mellemliggende land 
(De stiplede linjer angiver en landegrænse) 
2. OPRINDELSE OG UDVIKLING 
Remail fandtes formentlig længe før, begrebet fik et navn. I mange år har 
forlagsvirksomheder og deres agenter transporteret publikationer til bestemmelseslandet 
og postet dem dér. (Det er det, der siden er blevet betegnet som A-B-B-remail). Fordelen 
lå i adgangen til de fordelagtige takster, som normalt anvendes for indenlandsk postede 
publikationer. Lokalt postet tryksagsremail udgør formentlig stadigvæk den største del af 
remail-markedet, målt i mængde. Det kan også være den største del målt efter indtjening. 
side 3?r, 
Bilag 9: Remail 
I 1970'erne startede luftfartsselskabet KLM sin "Publications Distribution Service" for at 
imødekomme den amerikanske forlagsindustris internationale forsendelsesbehov, især med 
henblik på distribution i Europa. KLM brugte Amsterdam som "hjulnavet" i sit netværk 
og lod posten gå ind i det internationale postsystem via det nederlandske postvæsen (som 
"remail-postvæsenet"). KLM er fortsat det største selskab på markedet til luftbefordring af 
publikationer fra USA til omdeling i Europa. 
I midten af 1980'erne skulle denne trafik være oppe på 20 000 tons om året, og denne 
mængde bidrog til en optimal udnyttelse af overskydende fragtkapacitet. Det A-B-C-
remailsystem, som KLM indførte i samarbejde med det nederlandske postvæsen, var 
baseret på forskellene i terminalafgifter (som er nærmere omhandlet i bilag 8). Men 
eftersom publikationer normalt er noget tungere end gennemsnitsforsendelser, skulle der 
fortsat betales høje terminal afgifter og fortjenstmargenen var derfor lille. 
Der var mange flere penge at tjene på letvægtsforsendelser, som først og fremmest består 
af breve og ikke tryksager. (I de fleste lande sondres der skarpt imellem disse to 
forsendelsesarter). Priserne for breve er normalt meget højere end for tryksager. 
Omkostningerne i forbindelse med terminalafgifterne var også langt mindre. Som 
eksempel kan nævnes, at ved udleveringsomkostninger på f.eks. 0,24 ECU for en 20 
grams forsendelse indebar de terminalafgifter, der var gældende i perioden 1980-1985, en 
godtgørelse til udleveringspostvæsenet på kun 0,04 ECU, og terminalafgifterne i perioden 
1980-1990 gav en godtgørelse på kun 0,06 ECU. 
Omkring 1983-1984 begyndte flere amerikanske private posttjenester - de fleste af dem 
ganske små - at tilbyde remailbesørgelse af breve. Oprindelig var de få postvæsener, som 
ville tilbyde sådanne A-B-C-faciliteter til remail-tjenesterne, ikke placeret særligt gunstigt 
for denne postbesørgelse: to eksempler var postvæsenerne i henholdsvis Panama og 
Puerto Rico. 
Situationen ændrede sig, da et ekspresforsendelsesselskab, TNT, i midten af 1980'erne 
underskrev en remail-kontrakt omfattende både breve og tryksager med det belgiske 
postvæsen. Det nederlandske postvæsen svarede igen ved at lempe reglerne for, hvad det 
var tilladt at poste via dets remail-kontrakter for tryksager (og tilbød senere også 
forskellige remail-kontrakter for brevpost). 
I sidste halvdel af 1980'erne begyndte flere andre postvæsener at tilbyde remail-faciliteter. 
De største uden for Europa var postvæsenerne i Hong Kong, Dubai og Bahrain. I Europa 
gik det britiske postvæsen ind på markedet for tryksags-remail, mens flyselskabet SAS 
tilbød remail-faciliteter for breve og tryksager i samarbejde med det danske postvæsen. 
Siden er det ungarnske postvæsen begyndt at tilbyde remail-faciliteter. 
3. OMKOSTNINGER OG PRISER 
Remail går ind i et postvæsens posttrafik på forskellige måder, og priserne afhænger 
heraf. Som det postvæsen, der udleverer forsendelserne, modtager et postvæsen 
terminal afgifter for at udlevere A-B-C-remail (eller A-B-A-remail, hvis en sådan 
accepteres). For A-B-B-remail modtager udleveringspostvæsenet betaling efter de 
gældende indenrigstakster. 
Som nævnt ovenfor tilbyder visse postvæsener remail-faciliteter med det formål at lade 
post, der er indsamlet af private posttjenester, indgå i det internationale postsystem 
(således som det fungerer mellem postvæsenerne). De fleste postvæsener, der tilbyder 
sådanne faciliteter, udelukker muligheden for, at de kan anvendes til befordring af 
''de 326 
Bilag 9: Remail 
forsendelser, der er indsamlet i deres eget land. De opfatter derfor denne remail som en 
mulighed for at øge både postmængden og indtjeningen. Prisfastsættelsen foregår normalt 
på grundlag af marginalomkostninger plus en lille fortjenstmargen. 
For den private posttjeneste, der skal fastsætte priser på sine tjenesteydelser overfor de 
potentielle kunder, kommer priserne til at afhænge af markedsvilkårene. Disse afhænger 
igen hovedsagelig af to faktorer. For det første er der spørgsmålet om, hvor mange andre 
private posttjenester der konkurrerer, og for det andet er der spørgsmålet om, hvorvidt 
postvæsenet (som udgør referencegrundlaget for både priser og service) har reageret på 
konkurrencen ved at indføre særlige fordelagtige kontrakter for større kunder med 
postbesørgelsesbehov på tværs af landegrænserne. 
Generelt udgør de afgifter, der betales til postvæsenerne for remail-faciliteter for 
brevpost, ca. 40% af de priser, som private posttjenester kan opnå. Heraf skal der betales 
for salg, indsamling, befordring og kundebetjening. Hvis firmaet kan nå op på en 
tilstrækkelig stor mængde, skulle det kunne få en ganske god fortjeneste. 
4. SERVICE 
Spørgsmålet om, hvorvidt remail-virksomhederne leverer en bedre eller dårligere service 
end postvæsenerne, afhænger naturligvis både af deres egen effektivitet (og af 
effektiviteten i det postvæsen, som de arbejder sammen med) og af den relative effektivitet 
i det postvæsen, de konkurrerer med. 
Remail udvikledes i USA, til dels fordi markedets størrelse dér gjorde det økonomisk 
interessant, og til dels fordi postvæsenet (United States Postal Service) blev beskyldt for 
at yde en dårlig service. Det er interessant at se, at USPS opererer med lavere priser på 
sine tjenesteydelser end konkurrenterne både med hensyn til internationale 
brevpostbesørgelser og tryksagsforsendelser, men private posttjenester har fortsat en 
meget stor markedsandel. 
Hvis postvæsenet er rimeligt effektivt, skulle det være i stand til at levere en bedre service 
end en remail-virksomhed, der benytter et A-B-C-system (fordi dette system indebærer 
mindst to transportture). Men A-B-B-remail-virksomheder kan meget vel være i stand til 
at tilbyde en bedre service end et postvæsen. (Samtidig skal det understreges, at A-B-B-
remail i mange tilfælde først og fremmest anvendes, fordi det giver mulighed for at 
postbesørge forsendelser - og ofte tungere forsendelser - til udleveringspostvæsenets 
indenrigstakster, idet disse normalt vil være lavere end de relevante terminalafgifter). 
Det er klart, at service er andet og mere end forsendelsestiden. Private posttjenester har i 
vidt omfang været først fremme med at tilbyde mange andre serviceaspekter. Det kan 
f.eks. være mere fleksible afregningssystemer, kreditmuligheder og fleksible 
indsamlingsordninger. Det allervigtigste har måske været en tilskyndelse til øget og bedre 
udnyttelse af detailsystemet. De private posttjenester har naturligvis ikke eneret på disse 
serviceaspekter, og visse postvæsener har svaret igen ved at forbedre deres egne 
servicenormer (i visse tilfælde er der snarere tale om, at de har forbedret servicenormer, 
der er fastsat af de private posttjenester). 
sjde 327 
Bilag 10: Postnumre og postkoder 
BILAG 10: POSTNUMRE OG POSTKODER 
1. INDLEDNING 
Denne gennemgang af postnummer- og postkodesystemerne omfatter de to vigtigste 
former for koder: 
- Funktionelle koder: Det er de officielle koder, som postvæsenets kunder skal benytte 
(dvs. postnumrene) 
- tekniske koder: Disse koder benyttes internt af postvæsenerne 
I dette bilag redegøres der desuden for, hvordan de enkelte typer koder anvendes, og 
hvilken praktisk betydning de har. Eftersom de postkoder, der benyttes af publikum, er de 
mest kendte, vil man dog hovedsagelig koncentrere sig om disse. 
2. FUNKTIONELLE KODER 
Funktionelle koder er betegnelsen for de postkoder, som postvæsenerne anmoder 
kunderne om at benytte. 
Det er næsten umuligt at automatisere processerne i postbesørgelsen uden at operere med 
funktionelle koder. Disse koder kan opdeles i tre kategorier: Sorteringskoder, 
distributionskoder og kombinerede koder. 
Sorteringskoden gør det lettere at foretage automatisk sortering af den post, der skal fra 
én by til en anden. Skal posten kunne sorteres mere detaljeret, f.eks. helt ned til det 
enkelte postbuds runde, er der brug for en distributionssorteringskode. En kode, der 
kombinere disse to funktioner betegnes som en kombineret kode. 
2.1. ANVENDTE KODESYSTEMER 
Der kan på grundlag af de eksisterende kodesystemer drages forskellige 
konklusioner med hensyn til, hvordan postkoder fungerer, og hvordan de kan 
videreudvikles. Med hensyn til indførelsen af postkoder havde postvæsenerne 
hovedsagelig et valg mellem to muligheder: Enten et system, hvor koderne var 
nemme at huske (rene talkoder med f.eks. op til seks cifre), eller et system, der 
muliggjorde en detaljeret sortering. De forskellige systemer, der i dag anvendes 
af postvæsenerne i EF-landene og i visse andre lande, er vist i tabel 1. Fordele 
og ulemper ved de enkelte systemer gennemgås nedenfor. 
2.1.1. POSTKODER, DER ER LETTE AT HUSKE 
Eksempler på lande, der indførte sådanne koder, er Belgien og 
Forbundsrepublikken Tyskland (begge steder opererer man med koder på fire 
cifre) og Frankrig og Italien (begge steder fem cifre). Disse koder muliggør 
sortering efter mindre byer og forstæder (lokale posthuse). Det svarer til en 
sortering på første niveau med de nedenfor beskrevne "lokalkoder". Disse koder 
blev meget hurtigt accepteret af publikum. I Frankrig anvendes de på 96% af 
forsendelserne ("penetrationsgraden") og i Forbundsrepublikken Tyskland på 
mere end 90%. 
side 328 
Bilag 10: Postnumre og postkoder 
Tabel 1: Postnumrenes opbygning 
LAND BESKRIVELSE AF POSTNUMMERSYSTEMET 
Belgien 1234...Bynavn 
Danmark 1234...Bynavn. Desuden har de enkelte gader i K0benhavn K og V 
samt Frederiksberg C faet tildelt saerlige postnumre 
Tyskland 1234...Bynavn; i de storre byer som f.eks. Berlin, Munchen og 
Frankfurt er adresseposthuset markeret med 1 eller 12, f.eks.: 8000 
Munchen 12 
Graekenland 12345... Bynavn 
Spanien (1) 12345... Bynavn plus navnet pa provinsen i parantes 
Frankrig 12345...De fiarste to cifre svarer til departementets nummer. 
Adresseposthus (i de fleste tilfaelde de samme som adressen) 
Forkortelsen Cedex anvendes for virksomheder med fiktive 
postbokse, i visse tilfaelde efterfulgt af 12 for Paris, Lyon og 
Marseille. 
Irland (Intet postnummersystem) 
Italien (2) 12345... Bynavn 
Luxembourg 1234...Bynavn 
Nederlandene 1234 AB bynavn (en kombination af fire cifre og to bogstaver) 
Portugal 1234...Bynavn. Saerlig forkortelse for virksomheder (se Frankrig) 
Storbritannien Bestar af to elementer. Det andet element er "lokaldelen" af 
koden og bestar altid af tre tegn (ciffer, bogstav, bogstav). Det 
f0rste element er "grovsorteringsdelen" af koden. Det 
begynder med et eller to bogstaver, der betegner den naermeste 
st0rre by. Derefter f0lger et eller to cifre og i visse tilfaelde 
endnu et bogstav. Muligheder er saledes: AB1C.2DE, 
A12.3BC, AB12.3BC, AB1.2CD 
USA Bynavn...[("zip code + 4) = (AB... 12345-1234)] 
Japan Bynavn... 123-12 
(1) Omfatter Andorra 
(2) Omfatter San Marino og Vatikanet 
Kilde: Poststyrelserne 
side 329 Bilag 10: Postnumre og postkoder 
2.1.2. KODER TIL FINSORTERING 
De eneste postvæsener i EF, der har indført sådanne koder til finsortering, er det 
nederlandske postvæsen og det britiske postvæsen. Den typiske kode i det 
britiske postvæsen kan angives som AB1 2CD - det vil sige bogstav, bogstav, 
ciffer, mellemrum, ciffer, bogstav, bogstav. Første del ("grovsorteringskoden") 
angiver en by plus nærmeste omegn (eller en forstad i en større by). Anden del 
("finsorteringskoden") gør det muligt at sortere helt ned til en del af en gade (i 
gennemsnit svarende til ca. 15 huse). 
Canada har et tilsvarende 6-tegns system med bogstaver og tal. USA har indført 
en tillægskode, den såkaldte "zip + 4": Til det oprindelige postnummer er der 
tilføjet yderligere fire cifre. Alle fire systemer gør det muligt at foretage 
sortering helt ned til det individuelle postbuds runde. 
Det er nødvendigt at anvende så komplicerede koder for at nå op på det fornødne 
antal variabler til finsorteringen. (Det amerikanske system har 100 mio variabler 
til en befolkning på 260 mio). Ulempen er, at koderne er vanskelige at huske, 
især når der indgår bogstavkombinationer. Det forklarer de lave 
"penetrationsgrader". Det amerikanske system anvendes i dag kun på 55% af 
forsendelserne. I Det Forenede Kongerige har man kunnet registrere en gradvis 
stigning fra 50% op til 75% i dag. I begge tilfælde er procentsatserne kraftigt 
influeret af de posttrafikmængder, der afsendes ved hjælp af edb-adresselister (i 
begge lande giver postvæsenerne rabat til virksomheder med sådanne systemer). 
2.2. DRIFTSMÆSSIGE ASPEKTER 
Det er klart, at jo kortere postnummeret er, des kortere tid skal der bruges på 
den første indkodning (såfremt der anvendes manuel indkodning), hvilket har 
noget at gøre med, hvor mange taster der skal trykkes på. Kombinationerne med 
bogstavtegn (som det britiske system) sinker indkodningen. Det øger samtidig 
risikoden for fejlkodning. 
Der er to faktorer, der fremover vil få betydning for vurderingen af de 
forskellige sorteringssystemer. For det første vil øget brug af OCR-
sorteringsmaskiner nedbringe forskellen i sorteringstid mellem simple og 
komplicerede koder og formentlig samtidig nedbringe risikoen for fejlkodning i 
de sidstnævnte tilfælde. For det andet vil tendensen i retning af faldende 
anlægsomkostninger formentlig gøre det økonomisk rentabelt at indføre 
maskinsortering på de mindre fordelings- og udleveringsposthuse. Begge 
faktorer giver mulighed for at opnå større produktivitetsforøgelser ved 
anvendelse af de mere komplicerede postkodesystemer. 
2.3. KOMMERCIELLE ASPEKTER 
Brugen af postnumre indebærer fordele for de virksomheder, der afsender større 
mængder post både med hensyn til individuelt fremstillede forsendelser, såsom 
fakturaer, eller massefremstillet adresseret reklame. Det giver virksomheden 
mulighed for at forsortere forsendelserne, før de afleveres til postvæsenet eller 
en privat posttjeneste, hvis dette er tilladt, hvorved virksomheden eventuelt kan 
opnå rabat. Endnu vigtigere er det måske, at det giver virksomheden mulighed 
for at opdele sin adresseliste geografisk på grundlag af generelt accepterede 
koder. (Før indførelsen af postnumre anvendte visse postordrefirmaer deres egne 
si-'r 330 
Bilag 10: Postnumre og postkoder 
geografiske kodesystemer). Postnumrene er i dag et vigtigt redskab for alle 
virksomheder med en stor adressedatabase. Det faktum, at der i Irland ikke 
opereres med postnumre (bortset fra et meget begrænset områdenummersystem i 
Dublin), besværliggør edb-behandling af adressedata for hele landet. 
3. TEKNISKE KODER 
Tekniske koder hænger direkte sammen med den praktiske brug af kodesystemerne. Der 
findes to systemer, hvoraf det ene er baseret på trykte koder på brevene, der muliggør 
automatiseret sortering, og det andet er baseret på stregkoder, der anvendes ved 
behandlingen af de enkelte forsendelser. 
3.1. KODER TIL AUTOMATISK SORTERING AF BREVE 
Først skal de almindelige funktionelle koder konverteres til tekniske koder, før 
der kan foretages automatisk sortering. Den funktionelle kode "oversættes" 
derfor fra det oprindelige format (taltegn eller bogstav- og taltegn) til en teknisk 
kode i binært format, der består udelukkende af tegnene 0 og 1. Denne binære 
kode indeholder nøjagtigt de samme oplysninger om bestemmelsesstedet som den 
funktionelle kode. 
Når disse binære tegn trykkes på de konvolutter, der skal sorteres automatisk, 
angives 0 med mellemrum og 1 med enten prikker eller streger. Hvis der kun 
anvendes "udgående postkode", trykkes disse tegn på en kort linje nederst på 
konvolutten. Hvis der både anvendes "udgående" og "indgående" koder, trykkes 
tegnene på en lang linje eller på to linjer under hinanden, idet den øverste linje 
repræsenterer den "indgående" kode. Disse tekniske koder kan derefter "læses" 
af de automatiske sorteringsanlæg. 
Det skal bemærkes, at Verdenspostforeningens regler ikke tillader 
afsenderpostvæsenet at trykke tekniske koder på internationale brevforsendelser, 
fordi tegnene kan forveksles med de tekniske koder, som modtagerpostvæsenet 
eventuelt trykker på de samme forsendelser. 
3.2. STREGKODER 
Stregkoder anvendes normalt til individuelle større forsendelser. Eksempler 
herpå er pakker, ekspresforsendelser eller sække med breve. Stregkoderne 
indeholder ikke blot oplysninger om bestemmelsesstedet, men omfatter også 
andre data såsom oplysninger om kunden, den anvendte forsendelsesform, 
indleveringsposthuset eller afsendelsesdatoen. Stregkoderne trykkes enten direkte 
på forsendelserne eller på mærkater, der anbringes på forsendelserne. 
Stregkoderne kan læses af skannere, således at forsendelserne kan sorteres 
automatisk. Disse stregkoder kan også anvendes til at give de nødvendige 
oplysninger i forbindelse med "tracking and tracing"-systemer. Disse systemer 
forudsætter, at forsendelserne skannes på bestemte steder i processen mellem 
indsamling og udlevering, hvorefter de pågældende informationer registreres 
elektronisk. De gør det muligt at spore de enkelte forsendelser hele vejen 
igennem processen, idet man kan få oplysning om, hvornår den befandt sig på de 
enkelte stadier frem til udleveringen. 
side 331 Bilag 10: Postnumre og postkoder 
Sortering med anvendelse af stregkodesystemer bliver stadig mere almindeligt 
for både pakker og ekspresforsendelser. "Tracking and tracing"-systemer 
anvendes først og fremmest til ekspresforsendelser, men tilsvarende systemer 
findes også visse steder for pakkeforsendelser. 
4. BETYDNINGEN AF AT ANVENDE KODER 
De fleste postvæsener har investeret i automatiske sorteringsanlæg og forsøger derfor at 
lade så stor en del af postmængden som muligt sortere automatisk. Det er dog meget 
forskelligartede resultater, postvæsenerne opnår med automatisk sortering. Mellem 8% og 
50% af forsendelserne kan sorteres automatisk. (Sorteringen kan variere lige fra en 
grovsortering efter bestemmelsesby til finsortering ned til hver enkelt postbuds runde). 
Forskellene tilskrives en lang række faktorer, herunder forskelle med hensyn til, hvor stor 
en del af posten der forsorteres af kunderne. Forskelle med hensyn til brugen af postkoder 
har også tidligere været en vigtig faktor. 
På grundlag af sammenligninger mellem forskellige postvæsener over hele verden kan 
man se, at postvæsenerne går forskellige veje for at forsøge at opnå den størst mulige 
"penetrationsgrad" i relation til postkoderne. Nogle postvæsener gennemfører løbende 
oplysningskampagner og investerer i vedligeholdelse af postkodedatabaser (en investering 
som koster et af de større postvæsener 60 mio ECU om året). 
For andre postvæsener er postkoden simpelt hen en del af standardadressen; hvis 
postkoden ikke er anført, er adressen mangelfuld. Atter andre postvæsener har forsøgt sig 
med mere utraditionelle løsninger, som f.eks. det canadiske postvæsen, som opfordrer 
konvolutproducenterne til på konvolutterne at påtrykke et indrammet felt, hvor afsenderen 
kan påføre postkoden enten med håndskrift eller maskinskrift. 
Fremover vil brugen af postkoderne for de postvæsener, der har råd til at investere i 
avanceret udstyr, få betydning for posttjenestens kvalitet. Nye generationer af OCR-udstyr 
vil kunne "læse" de relevante data fra adressen (og transformere dem til den nødvendige 
tekniske kode til sorteringen), mens den funktionelle postkode kun vil blive brugt som en 
kontrolforanstaltning. Andre postvæsener, som fortsat anvender sorteringsmaskiner, der 
ikke er baseret på optiske læsere, vil stadig have brug for postkoderne som grundlag for 
sorter ingsprocesserne. 
Men postkoderne vil også have betydning i andre sammenhænge end den automatiske 
sorteringsproces i postvæsenernes sorteringscentre. For det første er postkodesystemerne 
en uvurderlig hjælp for alle ekspresforsendelsestjenester, som anvender stregkodesystemer 
for at kunne tilbyde "tracking and tracing". For det andet anvender de store kunder, som 
selv forsorterer deres post, normalt edb-sortering på grundlag af postkoden. I de lande, 
hvor kunderne har lov til at trykke stregkoder på konvolutterne for at lette postvæsenets 
automatiske sortering, er disse stregkoder baseret på postkoderne. 
I forbindelse med den finsorteringsgrad, der muliggøres via postkoden, kan der 
sammenlignes mellem de simple postkoder, som blot sorterer efter større byer og 
geografiske områder, og de mere detaljerede postkodesystemer, som giver mulighed for 
en finsortering mellem de enkelte adresseposthuse inden for samme by og eventuelt helt 
ned til den enkelte ombæringsrunde. De postvæsener, som i øjeblikket anvender de simple 
postkoder, vil måske på et tidspunkt få brug for at gøre systemerne mere detaljerede (som 
f.eks. det amerikanske postvæsen har gjort det) for at give mulighed for enten en mere 
detaljeret sortering på posthusene eller en mere detaljeret forsortering hos kunden. 
wV/e 332 
Bilag 10: Postnumre og postkoder 
Alle disse fordele kan opnås, uden at man behøver at indføre et fælles integreret 
europæisk postkodesystem. (Kendskab til de forskellige systemer er tilstrækkeligt for, at 
kunderne selv kan foretage den nødvendige forsortering). Men der synes dog at være 
store fordele forbundet med at anvende et fælles system til angivelse af adresser, f.eks. 
med hensyn til placeringen af de officielle kendingsbogstaver for de forskellige lande. 
Ligesom på de andre områder, hvor der kan blive tale om harmonisering, vil 
Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne og de berørte parter undersøge 
fordelene og omkostningerne ved eventuelle nødvendige harmoniseringsforanstaltninger. 
side 33' 
Bilag 11: Postmaterielindustrien 
BILAG 11: POSTMATERIELINDUSTRIEN 
1. INDLEDNING 
Dette bilag indeholder en kortfattet gennemgang af postmaterielindustrien. Det er den 
industrisektor, som fremstiller maskiner og udstyr til postsektoren og transport- og 
lagerfaciliteter til brug for posttjenesterne. 
2. UDSTYR 
Det udstyr, der anvendes i forbindelse med postbesørgelse, kan opdeles i tre 
hovedgrupper: 
1. Specifikt postmateriel 
2. Specialfremstillet udstyr (dog oprindeligt til et mere generelt formål) 
3. Andet udstyr 
Det er først og fremmest de offentlige postvæsener og private posttjenester, der benytter 
dette udstyr i postsektoren. Men det skal dog understreges, at denne form for udstyr også 
anvendes af større organisationer, som har så store postmængder, at de har investeret i 
deres egne postbehandlingsafdelinger. I mange sådanne organisationer anvendes udstyret 
til at forbehandle posten, før den afleveres til videre besørgelse af de offentlige eller 
private posttjenester. Andre store virksomheder, især inden for postordrebranchen, kan 
selv udføre mange af de vigtigste postbesørgelsesfunktioner. 
Eksempler på udstyr inden for de tre hovedgrupper er gengivet nedenfor. 
Tabel 1: Specifikt postmateriel 
Udstyr, som kun bruges af posttjenester i forbindelse med de helt specielle tjenesteydelser, de 
leverer: 
Frankeringsmaskiner (som enten bruges af posttjenesterne eller af større kunder) 
Frimærkeautomater 
Postkasser 
"Vragere", "vendere" og maskinstempler 
Forbehandlingsmaskiner 
Automatiske brevsorteringsmaskiner 
Automatiske småpakke- og pakkesorteringsmaskiner 
Relevant edb-programmel 
>::dc 334 
Bilag 11: Postmaterielindustrien 
Tabel 2: Specialfremstillet udstyr 
Udstyr, som anvendes i andre sektorer, men som skal specialfremstilles med henblik på 
anvendelse i forbindelse med postbesørgelse: 
Automatiserede terminaler til brug ved postskrankerne 
Selvbetjeningsautomater 
Optiske læsere (OCR) 
Videokodningssystemer 
Stregkodesorterere 
"Tracking and tracing"-systemer 
Specialfremstillede vægte 
Kunstig intelligens/industrirobotter 
Transport- og lamelbånd 
Plastiktransportkasser 
Tabel 3: Andet udstyr 
Andet udstyr, der i vidt omfang anvendes til mere generelle formål, og som kun kræver 
forholdsvis begrænset automatisering (om nogen overhovedet), og som i indkøb kun 
repræsenterer en lille procentdel af posttjenesternes samlede salgsindtægter: 
Datamater 
Printere m.m. 
Telekommunikationsudstyr 
Vægte 
Løfteudstyr 
Transportudstyr 
Af det ovennævnte udstyr er de to nyskabende opfindelser, som har størst betydning for 
postsektoren, formentlig OCR-udstyret og "tracking and tracing "-systemerne. Sidstnævnte 
systemer muliggør store forbedringer i den service, der kan tilbydes kunderne (især i 
relation til ekspresforsendelser). OCR-udstyret har stor betydning for 
brevpostbesørgelsen. Mens traditionelle former for "mekanisering" i mange tilfælde kun 
har en marginal indvirkning på service- og omkostningsniveauet, giver OCR-udstyret 
mulighed for virkelige fremskridt i selve postbesørgelsen. 
Betydningen af specialudviklet programmel skal også fremhæves. Eftersom de færreste 
posttjenester selv råder over den fornødne kapacitet til at udvikle det nødvendige 
programmel, bliver denne opgave i mange tilfælde givet ud i underentreprise. Denne 
udgift kan komme til at udgøre en væsentlig del af udviklingsomkostningerne. 
Mindre iøjnefaldende er den gradvise udvikling i håndteringsudstyret i forbindelse med 
brevpostbesørgelsen. Bakker erstatter i stigende grad sække til besørgelse af brevpost. Det 
giver øgede muligheder for at mekanisere bevægelserne mellem de enkelte led i 
processerne i forbindelse med brevpostbesørgelsen. 
side 335 
Bilag 11: Postmaterielindustrien 
3. LEVERANDØRER 
Tabel 4 viser de største leverandører af specifikt postmateriel. (De dækker i vidt omfang 
også markedet for specialfremstillet udstyr, idet f.eks. OCR-teknologien kan indarbejdes i 
de automatiske sorteringsanlæg). 
Tabel 4: Oversigt over de største leverandører af postmateriel 
LAND PRODUCENT 
Danmark Kosan Crisplant 
Tyskland AEG Electrocom 
Eisenmann 
Mannesmann Demac 
Schierholz 
Siemens 
Standard Electric Lorenz 
Frankrig Alcatel 
CGA-Hotchkiss Brandt 
Electronique Serge Dassault 
Teleflex 
TITN 
Italien CML 
Elsag 
Olivetti 
Nederlandene Philips 
Rapistan van der Lande 
Storbritannien GEC-Avery 
Pitney Bowes 
Plessey 
Schweiz Gilgen 
Japan Nippon Electric (NEC) 
Toshiba 
USA AEG 
Bell ITT 
Bell & Howell 
Rei 
Kilde: KEF 
side 336 
Bilag 11: Postmaterielindustrien 
4. POSTMATERIELINDUSTRIENS KUNDER 
De største kunder til specifikt postmateriel er postvæsenerne. Også private posttjenester 
og visse større kunder har foretaget ganske store investeringer i denne form for udstyr, 
selv om der ikke foreligger præcise oplysninger om de samlede investeringbeløb. 
De private posttjenesters sorteringsudstyr vedrører først og fremmest småpakke-/pakke-
sorteringen. De største eksprestjenester (og nogle af pakketjenesterne) har også investeret 
ganske meget i "tracking and tracing"-systemer. Eftersom disse er baseret på 
stregkodesystemer, kan de samme stregkoder anvendes til sorteringsformål. De private 
posttjenester har også et omfattende udstyr til håndtering af forsendelserne. 
Blandt de største kunder er postordrefirmaerne. Man skal huske, at målt efter indtjening 
er de største postordrefirmaer større end de mindre postvæsener. Eftersom disse firmaer i 
højere grad kan koncentrere deres operationer, kan de opnå væsentlige 
stordriftsbesparelser på deres anlægsinvesteringer. Postordrefirmaernes største behov 
ligger inden for pakkesorteringsudstyr. Resultatet er, at postordrefirmaernes operationer 
ofte er mere avancerede i teknisk henseende end postvæsenernes pakkepostbesørgelse. 
5. POSTVÆSENERNES INVESTERINGER 
Som nævnt foreligger der kun meget begrænsede økonomiske oplysninger om de private 
posttjenesters og større kunders anlægsinvesteringer i denne form for udstyr. Men via 
Verdenspostforeningen er der dog adgang til visse oplysninger om postvæsenernes 
investeringer. 
Tabel 5 indeholder en oversigt EF's postvæseners investeringer i perioden 1985-1988, og 
samtidig har man, for lettere at kunne sammenligne tallene, angivet de gennemsnitlige 
investeringer i procent af indtjeningen i 1988. Gennemsnitsinvesteringerne i den 
pågældende fireårs periode er angivet som en procentdel af indtjeningen i 1988. (På grund 
af manglende data er Irland og Luxembourg ikke medregnet i EF-gennemsnittet). 
Bilag 11: Postmaterielindustrien side 337 
Tabel 5: Postvæsenernes investeringer (1985-1988) 
EF-LANDE 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Graekenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Storbritannien 
I alt 
USA 1985 
23,1 
42,6 
337,3 
7,9 
29,6 
318,6 
i/o 
580,5 
i/o 
116,6 
13,4 
2084,5 
3547,1 
1090,5 INVESTERINGER 
(mio ECU) 
1986 1987 
25,7 33,6 
26,0 51,3 
441,8 485,2 
5,9 1,4 
61,6 i/o 
i/o 133,9 
i/o 10,9 
746,0 836,5 
i/o i/o 
123,5 106,0 
15,7 13,5 
159,2 227,0 
1605,4 1899,3 
1363,9 1818,8 1988 
23,2 
115,6 
504,9 
1,9 
22,4 
717,2 
i/o 
327,0 
10,0 
250,9 
15,1 
257,0 
2245,2 
1051,1 INVESTERINGER I % 
AF DEN ARLIGE 
INDTJENING 
3,4% 
5,1% 
4,8% 
3,2% 
3,1% 
2,8% 
i/o 
15,2% 
i/o 
4,8% 
9,4% 
10,6% 
6,1% 
3,8% 
Kilde: Verdenspostforeningen (UPU), 1989 il o=ikke oplyst 
En væsentlig del af disse investeringer drejer sig om automatiserede sorteringsprocesser. 
For ca. halvdelen af EF's postvæsener er selve "rygradden" i deres netværk de 
automatiserede sorteringscentre. Tabel 6 viser, hvor mange sådanne centre de enkelte 
postvæsener råder over. 
Tabel 6: Automatiserede sorteringscentre 
EF-LANDE 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Graekenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Storbritannien ANTAL 
SORTERINGS-
CENTRE 
IALT 
17 
12 
129 
22 
85 
131 
8 
201 
1 
12 
7 
130 AF SAMTLIGE 
SORTERINGSCENTRE 
AUTOMATISE- MANUELLE 
REDE CENTRE CENTRE 
7 10 
1 11 
50 79 
0 22 
6 79 
88 43 
0 8 
31 170 
1 0 
12 0 
3 4 
80 50 AF DE AUTOMATISE­
REDE CENTRE 
MED UDEN 
OCR OCR 
6 1 
0 1 
0 50 
0 0 
6 0 
70 18 
0 0 
0 31 
0 1 
0 12 
3 0 
63 17 
Kilde: Sofres 
''e 338 
Bilag 11: Postmaterielindustrien 
Det skal atter understreges, at det, som kaldes automatiseret sortering, i virkeligheden 
fortsat indebærer ganske omfattende manuelle operationer. Mange af operationerne 
mellem de enkelte sorteringsprocesser udføres manuelt. På samme måde må 
"vendingsoperationen" ofte foretages manuelt. Hvis der ikke anvendes OCR, skal 
indkodningen af adresserne foretages af medarbejderne. Og der skal være personale til at 
overvåge maskinerne. Sorteringsanlæg opererer med visse kapacitetsgrænser, og 
spidsbelastningsperioder i postbesørgelsen kræver i mange tilfælde, at man må benytte sig 
af manuel sortering ved siden af. 
6. DEN FREMTIDIGE UDVIKLING 
Mekaniseringsgraden varierer ganske naturligt meget mellem de forskellige postvæsener i 
EF. I denne henseende kan postvæsenerne inddeles i tre grupper: 
- De postvæsener, som havde fuldført deres indledende mekaniseringsprogram inden 
1990 
- de postvæsener, som er i færd med at automatisere deres operationer 
- de postvæsener, som i øjeblikket ikke har planer om at automatisere deres operationer. 
For de postvæsener, hvis strategi er gået ud på at opbygge et netværk, som er 
"automatiseret" på det højst tænkelige niveau, vil der være visse afgørende tidspunkter, 
hvor et automatiseringsprogram må betragtes som værende fuldført. Men i virkeligheden 
må investeringerne fortsætte. Dels er det nødvendigt at udskifte forældede anlæg, dels -
og det er nok det vigtigste - må man sikre sig, at det anvendte udstyr er baseret på den 
mest hensigtsmæssige moderne teknologi. Hvad angår sorteringsteknologi, er første 
generations udstyr allerede blevet erstattet af anden generations udstyr, og denne er nu 
ved at blive erstattet af OCR-teknologi. For disse postvæsener drejer det sig kort sagt om 
at investere kontinuerligt for at erstatte udstyr, som er blevet fysisk eller teknisk forældet, 
og indkøbe nyt avanceret udstyr, der kan forbedre kvaliteten og/eller nedbringe 
omkostningerne. 
For andre postvæsener, som ikke har fulgt en tilsvarende strategi baseret på størst mulig 
automatisering, men som har påbegyndt et begrænset automatiseringsprogram, bliver det 
nødvendigt at træffe beslutning om, hvor stor en del af netværket der skal automatiseres. 
For de fleste postvæsener er der kun begrænset behov for teknisk kompatibilitet i 
modsætning til, hvad der gælder for telekommunikationsnetværket, hvor de enkelte dele af 
netværket skal være indbyrdes kompatible. 
De eneste undtagelser er de postvæsener, som forsøger at anvende et enkelt system til 
aflæsning af postkoden/adressen, der muliggør både "udgående" sortering og "indgående" 
sortering. Automatisk sortering afhænger af, hvor detaljeret den anvendte postkode er (se 
bilag 10), men af EF's postvæsener er det kun det nederlandske og det britiske, der er 
nået så langt. (Selv for disse postvæsener, og det gælder især det britiske postvæsen, er 
det kun lykkedes i begrænset omfang at automatisere den "indgående" sortering). Billedet 
kan ændre sig, efterhånden som OCR-teknologien udvikles, således at en større del af 
adressen kan aflæses, også selv om postkoden ikke er tilstrækkeligt detaljeret til at kunne 
bruges til automatiseret "indgående" sortering. 
De fleste postvæsener må nok affinde sig med fortsat at skulle anvende automatiserede og 
manuelle processer side om side i samme postnet. På denne måde kan postvæsenerne 
gennemgå hvert enkelt sorter i ngscenter for sig og vurdere, hvorvidt der er behov for 
automatisering. (Investeringsomkostningerne kan muligvis nedbringes for de enkelte 
centre, hvis der er tale om et mere omfattende automatiseringsprogram). Der er to 
side 339 
Bilag 11: Postmate rielindustrien 
kriterier, der må tages hensyn til ved denne beslutningsproces: Forbedring af 
posttjenestens kvalitet og nedbringelse af omkostningerne. 
Næsten alle former for automatisering vil bidrag til at nedbringe de driftsmæssige 
arbejdskraftomkostninger. Men beslutningen om indførelse af automatisering må baseres 
på, om nedbringelsen af omkostningerne er tilstrækkelig til at berettige til den nødvendige 
anlægsudgift. (Beregningerne vil variere ikke blot mellem forskellige sorteringscentre, 
men også mellem forskellige lande, eftersom arbejdskraftomkostningerne og 
produktivitetsniveauerne varierer). 
Med hensyn til servicekvaliteten er automatisering ikke i sig selv nogen garanti for 
forbedringer, medmindre den er baseret på en omhyggelig driftsplanlægning og effektiv 
styring af hele netværket. Man kunne fristes til at tro, at kortere sorteringstid vil føre til 
en mere pålidelig postbesørgelse, men det er ikke nødvendigvis tilfældet. For at sikre den 
størst mulige "omsætning" i de automatiserede sorteringscentre samles posten sammen fra 
et meget stort område. Jo større dette område er, des længere afstande indebærer det, og 
des større er risikoen for faldende servicekvalitet, i hvert fald teoretisk set. Fremover vil 
faldende anlægsomkostninger måske betyde, at udviklingen vil gå i retning af en 
decentralisering (og i retning af større fleksibilitet i planlægningen af de tekniske 
nyskabelser og forbedringer). 
Dette forhold mellem servicekvalitet og nedbringelse af omkostningerne vil måske ændre 
sig markant, når man først får øjnene op for de muligheder, der ligger i OCR-udstyret. 
Eftersom OCR kan give adgang til langt højere produktivitet, er der dermed også skabt 
bedre mulighed for at opnå en god forrentning af investeringerne og samtidig forbedre 
kvaliteten. I den del af postsektoren, der er underlagt fri konkurrence, er 
omkostningseffektivitet og kvalitetsforbedring også to kriterier, der er afgørende for 
investeringsbeslutningerne. Men konkurrencemomentet betyder, at disse kriterier her vil 
være mere relative: Tilskyndelsen ligger i at opnå en konkurrencemæssig fordel eller at 
reducere den fordel, som en konkurrent allerede har opnået. Begreberne "rimelige 
omkostnings-/prisniveauer" og "tilfredsstillende serviceniveau" vil derfor ændre sig med 
tiden og ofte ganske hurtigt. Det, som i begyndelsen var et ekstra servicetilbud, bliver 
hurtigt et standardkrav. 
Her skal blot nævnes to eksempler som illustration af dette forhold. 
Det bedste eksempel er "tracking and tracing"-systemerne, som bliver stadig 
mere almindelige inden for eksprestjenesterne. Kunderne vil i stigende grad 
simpelthen forvente, at denne facilitet er til rådighed som et led i den normale 
service. 
Et andet eksempel, som måske er mindre indlysende, er kundebetjeningen. 
Posttjenesterne er nødt til at være opmærksomme på kundernes behov og ønsker, 
hvis de skal kunne konkurrere. Derfor skal de f.eks. på stående fod kunne 
oplyse om priser for alle mulige forsendelsesveje og tjenesteydelser, de skal 
kunne give detaljerede oplysninger om, hvordan forsendelserne besørges, og de 
skal træffe beslutning om, hvilke indsaml ingsmuligheder der kan tilbydes. 
Sådanne informationer blev tidligere givet af medarbejdere med kendskab til de 
lokale forhold. Men de stadig mere komplekse kundebehov har fået 
posttjenesterne til at centralisere deres kundeserviceformidling. 
Sådanne krav om "tracking and tracing" og øgede krav til kundeservice kræver ikke blot 
et særligt veluddannet personale (hvilket i sig selv er en investering), men også edb-
systemer, der kan skaffe de fornødne informationer. Private posttjenester må i stigende 
grad investere i integrerede datanetværk (som både kan imødekomme behovene for 
"tracking and tracing" og levere informationer til kunderne), så kunderne alle steder kan 
få den samme effektive betjening. 
side 340 
Bilag 11: Postmaterielindustrien 
Bilag 12: Postvæsenets elektroniske post 
BILAG 12: POSTVÆSENETS ELEKTRONISKE POST 
1. INDLEDNING 
Teknologien i postvæsenets elektroniske post er baseret på analog eller digital 
transmission af tekst og billeder. I realiteten omfatter "elektronisk post" generelt både 
telextjenesterne, EDI (elektronisk dataudveksling) og en telefaxtjeneste, der drives af 
postvæsenerne, men med mulighed for at benytte flere andre faciliteter, som almindelige 
telefaxbureauer ikke kan tilbyde. Derfor betegnes postvæsenets elektroniske post normalt 
som en hybrid tjeneste. 
Alle postvæsener i EF kan tilbyde elektronisk post. Italien har haft størst succes med 
denne tjeneste. Det har også det største netværk. I dette bilag redegøres der for den 
fremtidige kommercielle betydning af postvæsenets elektroniske post samt for 
problemerne omkring standardisering. 
2. FORSKELLIGE FORMER FOR ELEKTRONISK POST 
Der er tre hovedformer for elektronisk post: 
- Teksten (og/eller billeder) transmitteres til et telefaxapparat hos postvæsenet nær ved 
adressaten. Derefter lægger postvæsenet meddelelsen, som nu er i trykt form, i en 
konvolut og bringer den ud til adressaten. Normalt vil meddelelsen være sendt fra et 
telefaxapparat hos et postvæsen, men ikke nødvendigvis. (Det er også muligt for 
postvæsenet at sende den "udgående" meddelelse direkte til et privat telefaxapparat, 
men det er forholdsvis sjældent). 
- Udover den formidling af individuelle meddelelser, som er beskrevet ovenfor, kan 
påvæsenets elektroniske post anvendes til massedistribution af samme meddelelse. 
Kunden kan give postvæsenet en adresseliste (normalt på bånd eller diskette) tilligemed 
den meddelelse, der skal sendes. Både meddelelsen og adresselisten transmitteres til 
adresseposthuset, som derefter printer meddelelsen ud i individuelt adresserede breve. 
Disse lægges i konvolutter og omdeles. Dette kan betegnes som en elektronisk 
ækvivalent til direct mail. 
- EDI (elektronisk dataudveksling) tilbydes af postvæsenerne som en form for avanceret 
telekommunikationscenter for EDI. 
3. KOMMERCIEL BETYDNING 
Det er klart, at elektronisk post opererer på markedet for "hastende meddelelser", hvor 
den konkurrerer med telefax, telex og kurerpost. Dette marked er i hastig udvikling (i 
visse sektorer med helt op til 20% om året). Men det står ikke klart, hvorvidt 
postvæsenets elektroniske post vil få del i denne udvikling og blive en vigtig tjeneste 
inden for postvæsenernes aktivitetsområder. 
sid" 342 
Bilag 12: Postvæsenets elektroniske post 
Den direkte konkurrent til postvæsenets elektroniske post er den almindelige telefax og 
private virksomheders EDI-terminaler. Telefaxapparater betragtes efterhånden som et 
nødvendigt udstyr i erhvervslivet. Der installeres stadig flere og ikke blot en enkelt i hver 
virksomhed, men snarere én i hver afdeling eller hvert kontor. Denne udvikling skyldes 
flere ting: 
- Øget tilvænning (man er ved at være lige så vant til telefaxapparater som til telefoner) 
- faldende priser (helt ned til 170 ECU i Japan) 
- varierende servicekvalitet hos postvæsenerne. 
Hertil kommer den udbredte opfattelse hos forbrugerne, at alting skal foregå hurtigere. 
Negative holdninger til de nuværende telefaxapparater er på retur. 
Sådanne holdninger skyldes i første omgang manglende adgang til telefaxapparater eller 
problemer med transmission eller modtagelse af meddelelser (samt fejltransmissioner). 
- Det er allerede nu muligt at lagre meddelelser til senere transmission; 
- gruppe 4-apparaterne vil nedbringe transmissionstiderne ganske betydeligt og reducere 
risikoen for fejltransmissioner; 
- ISDN-nettet vil gøre det muligt for arbejdsstationer at kommunikere indbyrdes; 
- elektronisk dataudveksling vil gøre det lettere og sikrere at fremsende ordrer og 
fakturaer. 
Disse faktorer tyder på, at stadig flere vil få adgang til private telefaxapparater (eller 
andre kommunikationsmidler med tilsvarende fordele) og at apparaternes kapacitet vil 
blive endnu større. Det vil muligvis undergrave de vigtigste fordele ved postvæsenets 
elektroniske post, nemlig det "universelle net" og dets store kapacitet. Men det er på den 
anden side heller ikke sikkert. Kunderne vil måske fortsat finde fordele ved postvæsenets 
elektroniske post. Og måske vil postvæsenets elektroniske post selv udvikle sig videre 
som et resultat af de teknologiske fremskridt inden for elektronik og kommunikation. 
Det vil derfor være forkert helt at afskrive postvæsenets elektroniske post, specielt fordi 
samtlige EF-postvæsenere tilbyder denne tjenesteydelse med en vis succes, først og 
fremmest i Italien. Med den nuværende efterspørgsel kan postvæsenets elektroniske post 
betragtes som en del af kommunikationsinfrastrukturen. 
4. UDVIKLING AF NET OG STANDARDER 
Som anført ovenfor indebærer postvæsenets elektroniske post elektronisk transmission af 
en meddelelse, som derefter transformeres til trykt form og omdeles som en 
postforsendelse. Den omfatter derfor to indbyrdes relaterede tekniske elementer, nemlig 
de såkaldte Message Handling Systems (der normalt betegnes med forkortelsen MHS) og 
Physical Delivery Systems (PDS). 
Hvert net fungerer på den måde, at afsenderen af meddelelsen får adgang til et system, 
hvorefter meddelelsen formidles fra systemet videre til adressaten. I den første af disse 
relationer får afsenderen adgang via en såkaldt User Agent (UA), og hans meddelelse 
sendes ind i systemet via en såkaldt Message Transfer Agent (MTA). 
side 3""! 
Bilag 12: Postvæsenets elektroniske post 
I den anden af disse relationer kommunikerer systemet via en anden MTA til modtageren 
(denne modtager meddelelsen via en anden UA). For at meddelelsen kan sendes og forstås 
korrekt, skal hver UA og MTA arbejde med de samme protokoller. Disse protokoller 
omfatter elementer såsom terminalidentifikation, start- og slutsignaler og 
sideskiftssignaler. 
Hvis en virksomhed ønsker at oprette sit eget elektroniske postnet, kan den gøre det ved 
at leje linjer fra en telekommunikationstjeneste. Derefter kan den benytte protokoller efter 
eget valg til transmissionen af de meddelelser, den selv kontrollerer. Men der kan opstå 
problemer, hvis dette net skal kommunikere med et andet elektronisk postnet. Hvis 
nettene skal kunne arbejde sammen, er det nødvendigt med visse standarder. Den normale 
europæiske standard for elektronisk post er X400 (og nu den endnu nyere X500-standard). 
Denne standard bygger effektivt bro mellem systemarkitekturen (MHS) og det faktiske 
output (PDS). 
Det skal også understreges, at der er forskellige standardniveauer. Det kan illustreres med 
eksemplet på en kunde og en leverandør i en bestemt branche, der ønsker at anvende 
elektronisk dataudveksling (EDI) til at kommunikere finansielle data via et elektronisk 
postnet. Det elektroniske postnet kan bruge X400-standarden som adgangsnet. De 
finansielle data kan præsenteres i det standardiserede format, der svarer til EDIFACT-
standarden. Denne kan bearbejdes yderligere til et særligt EDI-format, der anvendes 
specielt i den pågældende bracnhe. 
5. POTENTIELLE PROBLEMER 
Alle elektroniske posttjenester (både offentlige og private) kan frit oprette deres egne net 
med brug af lejede linjer, udstyr efter eget valg afhængigt af deres behov samt anvende 
deres egne adgangsprotokoller. Men som nævnt kan denne valgfrihed forårsage problemer 
senere, hvis de samme tjenester ønsker at få deres net til at kommunikere med andre net. 
Problemerne kan kort gengives således: 
- Meget udstyr og mange produkter overholder ikke de internationale standarder 
- standarderne er ikke altid detaljerede nok til at sikre end-to-end transmission, især hvor 
det drejer sig om internationale forbindelser 
- det er umuligt at få forskellige nationale net til at arbejde sammen på tværs af 
grænserne uden fælles standarder (det vil normalt være internationale standarder) 
- standarderne har udviklet sig separat, og nye standarder skal tage højde for de 
forventede fremtidige behov 
- specifikke applikationer, der imødekommer de enkelte brugeres individuelle behov, vil 
tendere imod at afvige fra standarderne. 
6. KOMMISSIONENS INDSATS 
Kommissionen er i færd med at iværksætte en generel EF-dækkende 
standardiseringspolitik for telekommunikation. Fastsættelse af standarder for elektronisk 
post er kun et enkelt led i denne overordnede politik. 
side 344 Bilag 12: Postvæsenets elektroniske post 
Kommissionen har derfor iværksat visse "horisontale" aktioner, f.eks. på det 
lovgivningsmæssige område. Samtidig er den ved at undersøge behovene i visse 
markedssektorer, og den vil, når der er foretaget en finansiel analyse af de forskellige 
muligheder, anbefale løsninger på nogle af de anførte problemer. Et eksempel på denne 
overordnede strategi er TEDIS-programmet. 
Med hensyn til elektronisk post i almindelighed og postvæsenets elektroniske post i 
særdeleshed består en af mulighederne for netværksoperatørerne i at tilslutte sig 
standardtelekommunikationsnettene, normalt via X400- og X500-standarderne. En anden 
mulighed er, at leverandørerne af elektroniske posttjenester kan koble deres egne net 
sammen via linjer, som de selv lejer, og hvortil de kan anvende deres egne 
adgangsprotokoller. I sidstnævnte tilfælde kan der naturligvis opstå et problem med at få 
forskellige net, som er udviklet separat, til at arbejde sammen. 
Bilag 13: Postforsendelser af oplysende og kulturel karakter 
BILAG 13: POSTFORSENDELSER AF OPLYSENDE OG KULTUREL 
KARAKTER 
1. INDLEDNING 
EF's forlags- og informationsindustrier har stor betydning i økonomisk henseende. Det 
må forventes, at posten fortsat vil være det massekommunikationsmedium, som mange 
virksomheder vil benytte sig af, når de har brug for fysisk besørgelse af meddelelser til 
enkeltpersoner, hvorfor posttjenesterne også fortsat vil være vigtige for forlagsindustrien. 
Men eftersom forlagsindustrien omfatter mange forskellige delsektorer, kan behovene 
være meget forskelligartede. 
Samarbejdet mellem posttjenesterne og forlagsindustrien er af gammel dato. Det støttes af 
Verdenspostforeningens ønske om at fremme udbredelsen af "intellektets produkter" ved 
at give mulighed for at anvende reducerede internationale posttakster for bøger, aviser, 
tidsskrifter og blade. Disse forsendelser falder ind under det noget vage begreb "kulturel 
post". 
I dette bilag redegøres der for, hvordan begrebet "kulturel post" er udviklet, og for de 
økonomiske virkninger af de gunstige takster, der ofte anvendes for denne form for post. 
Derefter gennemgås kort specifikke problemer i relation til "kulturel post". 
2. SÆRLIGE ORDNINGER 
I henhold til lovgivningen i visse EF-lande skal dagblade o.lign. publikationer behandles 
særligt gunstigt for at bidrage til håndhævelse af den oplysningsret, der ligger implicite i 
den grundlovssikrede ytringsfrihed. 
Også UPU opfordrer til en sådan særbehandling, hvilket fremgår af artikel 20 i 
Verdenspostkonventionen. (Den fulde ordlyd er gengivet i bilag 5). Ifølge denne artikel 
(stk. 8 og 9) kan postvæsenerne indrømme en nedsættelse på op til 50% af den fulde 
brevposttakst for tryksager (især aviser, tidsskrifter og bøger), men ikke for 
handelstryksager som f.eks. kataloger. 
3. BEGREBET "KULTUREL POST0 
Bestræbelserne på at støtte ytringsfriheden og alsidig oplysning af borgerne indebærer, at 
man bør forsøge at finde de mest effektive og bredt dækkende metoder til at udbrede 
menneskers tanker og idéer. Den postbesørgelse, der anvendes for at opnå dette mål, kan 
betegnes som "kulturel post". Den dækker derfor forsendelser som f.eks. aviser, 
tidsskrifter, bøger og blade. 
Men begrebet "kulturel post" er blevet stadigt vagere i tidens løb. Flere og flere 
reklamemeddelelser lodses ind under kulturens beskyttende vinger. Publikationer, som i 
virkeligheden er markedsføringsredskaber, forsøges i stigende grad omfattet af de 
gunstige takster, der oprindeligt tog sigte på publikationer af ren kulturel karakter. 
tide 346 
Bilag 13: Postforsendelser af oplysende og kulturel karakter 
4. SÆRLIGT FORDELAGTIGE TAKSTER 
I de fleste EF-lande var fordelagtige takster (eller særtakster) for dagblade og tidsskrifter 
tidligere udtryk for en politisk beslutning, f.eks. med det formål at støtte pressens 
alsidighed. Disse særtakster var i begyndelsen begrænset til aviser og blade, som havde 
indflydelse på offentlighedens holdninger til politiske spørgsmål. Senere blev særtaksterne 
udvidet til også at omfatte tidsskrifter og blade af mere bredt oplysende, kulturel karakter. 
På det tidspunkt, da disse særtakster blev indført, var postvæsenerne en integreret del af 
statsadministrationen. De regeringer, som besluttede, at postvæsenet skulle tilbyde 
sådanne takster, traf i virkeligheden beslutning om at yde statsstøtte til de aviser og 
tidsskrifter, der blev omdelt til reducerede takster. 
Omfanget af denne statsstøtte fremgår af de satser, der anvendes i de forskellige 
medlemslande. Der er store forskelle i så henseende. F.eks. er satserne i Spanien meget 
lave. (Se kapitel 4, afsnit 8.4., tabel 17). De kan også have ændret sig med tiden: Det 
tyske postvæsen tilstræber en gradvis nedsættelse af støtten, hvorfor man har reduceret 
den fra 72% af de faktiske omkostninger til i dag 44% (der er planer om yderligere 
reduktion af støtteelementet). 
De almindelige posttjenester giver generelt kun et meget begrænset overskud eller 
ligefrem tab. For de postvæsener, der tilbyder særtakster, er sådanne takster tabsgivende. 
Tabel 1 viser den faktiske finansielle situation for besørgelsen af tryksagsforsendelser i 
1985/86. (Selv om tallene er af ældre dato, giver de et udmærket billede af den generelle 
finansielle situation). 
Tabel 1: Tryksager: Den procentvise dækning af de faktiske omkostninger (1986) 
EF-LANDE PROCENTVIS D/EKNING 
Belgien 18,5% 
Danmark 51,9% 
Tyskland 54,1% 
Graekenland 96,5% 
Spanien < 10% 
Frankrig 33,3% 
Irland 100% 
Italien < 10% 
Luxembourg 19,5% 
Nederlandene 75 % 
Portugal 40% 
Storbritannien 100% 
Kilde: Verdenspostforeningen (UPU) 
For postvæsenerne er det ikke blot et spørgsmål om, at priserne for tryksager måske 
fastsættes lavere end standardtaksterne for tilsvarende forsendelser (dvs. breve). Samtidig 
er tryksager normalt mere omfangsrige forsendelser, som er dyrere for postvæsenerne at 
besørge end breve. F.eks. bliver mange tidsskrifter sendt ufoldet i A4-konvolutter eller 
Bilag 13: Postforsendelser af oplysende og kulturel karakter 
omslag. Et enkelt postvæsen fandt ud af, at sådanne forsendelser koster 50% mere at 
besørge end samme forsendelse sendt i et mere traditionelt "brevformat" (under 
forudsætning af, at indholdet kan foldes). Aviser kan være endnu dyrere at postbesørge, 
eftersom de normalt behandles som LC-forsendelser eller førsteklassespost (og i visse 
tilfælde endog prioriteres endnu højere end disse forsendelseskategorier). 
De ni postvæsener, der oplyser om tallene for disse forsendelser, havde tilsammen et tab 
på deres tryksagsforsendelser på 964,2 mio ECU. 
En af konsekvenserne af disse lave takster er risikoen for konkurrenceforvridning. Jo 
lavere taksterne er, des mindre interessant er det for private posttjenester at operere på 
dette marked. Denne risiko for konkurrenceforvridning kan være en begrundelse for at 
indføre kommercielt baserede takster i EF med mulighed for eventuelle forskelle mellem 
landene på grund af forskellige omkostniveauer. Men der skal hele tiden tages højde for, 
at taksterne for aviser og tidsskrifter fastsættes rimeligt, så der bliver tale om en fair 
konkurrence mellem samtlige former for posttjenester. 
Det må være i postvæsenernes interesse ikke at være nødsaget til at tilbyde 
forlagsindustrien en tjenesteydelse til en pris, der er lavere end omkostningerne. Det vil 
derfor være mere effektivt at finde andre løsninger end fordelagtige posttakster for at 
støtte forlagsindustrien fra det offentliges side. En mulig løsning kunne bestå i en mere 
transparent form for statsstøtte. Hvis der betales støtte til postdistributøren, skal både de 
offentlige postvæsener og de private posttjenester være berettiget til en sådan støtte på lige 
fod. 
5. MARKEDETS BETYDNING 
Forlagssektoren udgør langt den største del af markedet for "kulturel post". Denne sektor 
omfatter aviser, tidsskrifter og bøger. Fremover må definitionen sandsynligvis udvides 
noget for at dække moderne metoder til lagring af information til formidling til publikum 
(som f.eks. CD og video), men her anvendes udtrykket "forlagsvirksomhed" som en 
generel betegnelse for leverandørerne af det materiale, der forsendes som "kulturel post". 
For de fleste postvæsener er forlagsindustrien den største enkeltaktivitet i denne sektor. 
Tabel 2 viser, hvor stor en del af den indenlandske postmængde, der udgøres af aviser og 
tidsskrifter. 
På grundlag af tal fra Federation Internationale de la Presse Périodique (FIPP) anslås det, 
at det samlede antal forsendelser, der distribueres med posten i EF, udgør 15,2 mia 
enheder om året. Heraf bliver ca. 14 mia omdelt i hjemlandet, mens 1,2 mia går til 
omdeling i udlandet. (Det gennemsnitlig oplagstal beregnes til at være mellem 25 000 og 
30 000 abonnenter pr. titel, selv om der er tale om meget store statistiske afvigelser fra 
dette gennemsnit). 
Forlagsindustrien er en økonomisk vigtig sektor, men den er samtidig (og det gælder især 
"pressen") meget indflydelsesrig. De enkelte forlagsvirksomheder kan have en 
indflydelse, som er helt uden sammenhæng med den postmængde, de leverer, enten via 
direkte kontakt til det pågældende postvæsen eller indirekte via staten. Desuden kommer 
forlagsvirksomhedernes indflydelse i mange tilfælde særdeles effektivt til udtryk gennem 
erhvervssammenslutningerne. 
"Ve 348 Bilag 13: Postforsendelser af oplysende og kulturel karakter 
Tabel 2: "Kulturel post" - andel af den samlede postmængde 
EF-LANDE % AF DEN INDENLANDSKE BEL0B I 
POSTMyENGDE MIO ECU 
Belgien 22,0 183,2 
Danmark 29,3 19,9 
Tyskland 11,5 237,7 
Graekenland 24,5 0,007 
Spanien 3,1 i/o 
Frankrig 11,8 466,7 
Irland i/o i/o 
Italien 35,7 i/o 
Luxembourg 23,5 1,31 
Nederlandene 12,5 42,5 
Portugal 11,0 12,9 
Storbritannien 3,0 i/o 
i/o=ikke oplyst 
Kilde: EF 
6. FREMTIDEN 
Der kan registreres visse klare tendenser i trykkeri- og forlagssektoren. Der foregår i 
øjeblikket en væsentlig koncentration af ejerforholdene, idet antallet af ejere reduceres 
kraftigt. Denne koncentration må få konsekvenser for pressens indflydelse (på f.eks. 
postvæsenerne), men det er vanskeligt at forudsige noget om den fremtidige udvikling. 
Den nuværende teknologi giver mulighed for kortere trykketider, så forlagene kan 
fremstille tidsskrifter til mindre markedssegmenter. Specialtidsskrifter med små oplagstal 
er ofte stærkt afhængige af postbesørgelse. En anden (udefra kommende) tendens, som vil 
få indirekte betydning (i form af konkurrence) på forlagsindustrien, er den voldsomme 
vækst i telemediesektoren. På baggrund af disse tendenser og naturligvis i lyset af de 
økonomiske vanskeligheder, som særtaksterne kan give anledning til, synes det at være en 
udbredt opfattelse, at følgende problemer bør undersøges nøjere og søges løst. 
For det første synes den nuværende definition af begrebet "kulturel post" at have bevæget 
sig ganske langt fra den oprindelige idé, nemlig at det kun omfattede den uafhængige 
presse. I den forbindelse skal det understeges, at der er brug for klarere definitioner af 
både begreberne "aviser" og "tidsskrifter". 
For det andet må man erkende, at postvæsenernes forskellige takstpolitikker (som 
sandsynligvis også har været influeret af regeringerne i de pågældende lande), har ført til 
store forskelle i taksterne for helt ens tjenesteydelser (som i hvert fald ikke udelukkende 
kan forklares med forskelle i omkostningsniveauer). Man må være klar over, at disse 
forskelle i sig selv kan virke konkurrenceforvridende. 
side 349 Bilag 13: Postforsendelser af oplysende og kulturel karakter 
For det tredje er der brug for en harmoniseret indsats med hensyn til servicekvaliteten. 
Der bør fastsættes visse mindstestandarder og indføres et ensartet kvalitetsmålesystem. Og 
sidst, men ikke mindst, bør det tilstræbes at forenkle (og harmonisere) adgangsvilkårene 
for at få besørget postforsendelser hos de forskellige postvæsener. Det er især vigtigt at få 
afskaffet de regler og betingelser, der kan virke hindrende for samhandlen eller direkte 
konkurrenceforvridende. 
side 350 
Bilag 13: Postforsendelser af oplysende og kulturel karakter 
side 351 
Bilag 14: Takster 
BILAG 14: TAKSTER 
1. INDLEDNING 
Taksterne er de priser, kunderne skal betale. De spørgsmål i relation til takster, der 
behandles her, drejer sig om de principper, der i øjeblikket lægges til grund for 
takstberegningen, forskellene i omkostningsvilkår og den måde, hvorpå taksterne kan 
variere mellem forskellige kundegrupper. 
Kunderne omfatter også andre posttjenester, og derfor er visse aspekter af problematikken 
relevant for spørgsmålet omkring terminalafgifter. Men terminalafgifterne kan i deres 
nuværende form ikke siges at være helt det samme som takster. Terminalafgifternes 
struktur og niveau aftales på multilateralt (normalt globalt) grundlag. De har ikke i 
øjeblikket nogen sammenhæng med de omkostningsforskelle, der eksisterer mellem 
forskellige områder, ejheller afspejler de lokale markedskræfter. Hvis terminalafgifterne i 
højere grad relateres til indenrigstaksterne, vil de også komme til at ligne takster. 
I det følgende redegøres der for, hvordan taksterne fastsættes, og hvilke 
omkostningsforhold der ligger til grund for de gældende takstprincipper. Man vil især 
være opmærksom på takstfastsættelsen for de områder, hvor postvæsenerne har monopol. 
2. TAKSTBEREGNING 
De to vigtigste elementer, der danner grundlag for takstberegningen, er 
sammenkædningen med omkostningerne og det konkurrencemæssige pres fra markedet. 
Hertil kommer mere generelle takstpolitikker. Man skal være klar over, at eksterne 
(normalt politiske) beslutninger i et vist omfang kan få indvirkning på priserne. Hvad 
angår kontrakter med større kunder, fastsættes priserne ofte ved forhandling, hvilket kan 
føre til resultater, som adskiller sig ganske meget fra de takster, man ville være nået frem 
til ved blot at lade de øvrige kræfter være afgørende. 
2.1. OMKOSTNINGSGRUNDLAG 
Eftersom markedskræfterne ikke kan siges at have frit spil, kunne man forvente, 
at de faktiske omkostninger ville være det vigtigste kriterium for 
takstfastsættelsen. (De faktorer, der indvirker på omkostningsforholdene er 
omhandlet nærmere i afsnit 3 nedenfor). Hvis man fulgte dette princip, skulle 
man oveni lægge en vis procent som fortjeneste (dvs. en salgsprisberegning på 
grundlag af omkostninger plus fortjeneste); en anden måde at gøre det på ville 
være at fastsætte et mål for fortjenesten udtrykt som en procentdel af 
omsætningen. Principperne er de samme, selv om det første er mere detaljeret, 
forstået på den måde, at det kan anvendes på de enkelte tjenesteydelser, der 
leveres. 
Men dette princip om at basere taksterne direkte på de relevante omkostninger 
anvendes sjældent i praksis, hvilket er begrundet i politiske hensyn fra statens 
side. Desuden kan det offentlige eventuelt fastsætte helt andre mål. Disse to 
principper gennemgås nærmere i afsnit 2.4. nedenfor. 
På grund af de særlige krav, der stilles til postvæserne fra det offentliges side, 
eller på grund af postvæsenernes egen politik, opererer mange postvæsener med 
krydssubsidiering. Det kan være mellem forskellige former for tjenesteydelser, 
mellem forskellige kundegrupper eller mellem geografiske områder. 
352 Bilag 14: Takster 
Et andet problem består i, at regnskabspraksis kan variere mellem 
medlemslandene. Især anvender man forskellige metoder til fordelingen af de 
faste omkostninger. Disse forskelle i regnskabspraksis kan betyde, at nøjagtigt 
de samme omkostningsvilkår (og takstpolitikker) kan føre til vidt forskellige 
priser i forskellige medlemslande. 
Men i virkeligheden varierer selve omkostningsforholdene ganske meget mellem 
medlemslandene, hvilket også fremgår afsnit 3 nedenfor. 
2.2. TAKSTUDLIGNING 
Hvad angår priserne for de enkelte tjenesteydelser, er grundprincippet det, at 
postvæsenerne anvender én enkelt takst pr. enhed (den såkaldte "péréquation 
tarifaire"). Det betyder, at der er kun én pris for en forsendelse over hele landet, 
uanset hvor i landet den skal udleveres. Takstudligningen er baseret på en ligelig 
fordeling af en række omkostninger på alle de forsendelser, der er omfattet af 
takstudligningen. 
2.3. FORRETNINGSMÆSSIG STRATEGI 
Det er måske ikke umiddelbart indlysende, hvordan monopoliserede 
tjenesteydelser kan være influeret af markedskræfterne. Men det største 
konkurrencemæssige pres kommer fra den indirekte konkurrence, især fra 
telekommunikationssektoren på kommunikationsområdet og fra pressen på 
reklameområdet. I den seneste tid har der været tale om mere direkte 
konkurrence, og et af de bedste eksempler herpå er nok, at mange virksomheder 
er begyndt selv at besørge deres post. 
Men uanset om der er tale om direkte eller indirekte konkurrence, vil kunderne 
være tilbøjelige til at overvurdere fordelene ved konkurrencebestemte 
tjenesteydelser. Et specifikt eksempel er en sammenligning mellem annoncering i 
pressen og direct mail. Kunderne vil måske sammenligne de relative 
omkostninger ved at nå ud til 1 000 potentielle kunder, og denne sammenligning 
vil næppe falde ud til fordel for direct mail. Men det ville være mere reelt at 
sammenligne den relative effektivitet, hvormed meddelelsen virker på disse 
potentielle kunder, og som er afgørende for den økonomiske gevinst. 
De fleste postvæsener har reageret på kundernes krav ved at tilbyde særligt 
fordelagtige kontrakter. De fleste af disse postvæsener har en fast rabatpolitik, 
som sælgerne ikke kan afvige fra. Forholdsvis få postvæsener tillader 
prisforhandlinger for monopoliserede tjenesteydelser. 
Hvor det er tilladt at forhandle om priserne, kan prisfastsættelsen udmærket 
blive baseret på en kombination af de ovenfor nævnte principper eller kræfter. 
Den vil sandsynligvis også hænge sammen med kundens økonomiske betydning 
for det pågældende postvæsen. Problemet er, at de største kunder har en tendens 
til "at trykke" priserne helt ned til grænseomkostningerne. I et enkelt tilfælde 
gav et postvæsen en rabat på 76%, hvilket betød, at prisen knap nok kunne 
dække grænseomkostningerne. 
En sådan marginal omkostningspolitik til fordel for de største kunder indebærer, 
at andre kunder må betale for en uforholdsmæssig stor del af de faste 
omkostninger. Hvis rabatterne for de større kunder ikke er forbundet med 
omkostningsbesparelser, kan privatkunderne rent faktisk komme til at 
krydssubsidiere de større erhvervskunder. Der kan også ske det, at disse rabatter 
simpelthen blot forøger postvæsenernes driftsunderskud. 
___ _______ ______ 
Bilag 14: Takster 
For det andet kan det være et problem, at den fleksibilitet, der er mulig i 
prisforhandlingerne vedrørende monopoliserede tjenesteydelser, kan få 
indvirkning på salget af ikke-monopoliserede tjenesteydelser. Groft sagt kan man 
sige, at rabatter på monopoliserede tjenesteydelser kan blive skjulte rabatter på 
i kke-monopol iserede tj enesteydel ser. 
For så vidt angår den generelle prispolitik gælder det, at en meget stor del af 
omkostningerne i forbindelse med de monopoliserede tjenesteydelser er faste, 
hvorfor det er fristende for postvæsenerne at sænke priserne (målt i faste priser) 
for at tilskynde til øget vækst og dermed nedbringe enhedsomkostningerne. 
Denne politik fungerer udmærket, hvis de lavere priser er baseret på 
produktivitetsforbedringer. Men på grund af sammenhængen mellem priser og 
postmængder (efterspørgslens priselasticitet), kan en sådan strategi være yderst 
risikabel, hvis den ikke er baseret på produktivitetsforbedringer. 
Priselasticiteten måler ændringer i efterspørgslen (udtrykt i mængde) i forhold til 
forskellige bevægelser i priserne. Posttjenesterne er forholdsvis uelastiske, og 
priselasticiteten vil formentlig ligge omkring -0,4 (dvs., at en ændring på 1% i 
prisen vil medføre en ændring på 0,4% i mængden i modsat retning). 
2.4. EKSTERNE BESLUTNINGER 
De nationale regeringer kan træffe forskellige beslutninger, som kan have 
indvirkning på postvæsenernes takstpolitik. Denne form for beslutninger kan 
opdeles i to hovedgrupper. 
For det første kan de vedrøre fastsættelse af bestemte mål, der skal nås. Det kan 
være generelle finansielle mål, som f.eks. forrentning af investeringer, eller 
beslutninger om, hvor stor en del af investeringerne postvæsenerne skal 
finansiere med egne midler. Der kan også være tale om beslutninger med mere 
direkte konsekvenser for priserne: Staten kan f.eks. fastsætte et loft for priserne 
i forbindelse med inflationsindekset. 
For det andet er der visse regeringer, der griber ind i selve 
prisfastsættelsesprocessen (enten direkte eller indirekte ved at influere på det 
styrende organ). De kan f.eks. opfordre til at holde priserne nede, selv om en 
vis stigning er berettiget. Hvis en sådan politik fastholdes over en længere 
periode, kan det medføre store tab for postvæsenerne. Selv om det derefter 
besluttes at bringe priserne tilbage til nulpunktsniveauet, tager det flere år at få 
gennemført. 
Visse regeringer pålægger også deres postvæsener forskellige "opgaver" med 
henblik på levering af bestemte tjenesteydelser til en pris, der er lavere end 
omkostningerne. Det drejer sig hovedsagelig om postbesørgelse af aviser og 
andre tryksager, men det kan også omfatte krav om postbesørgelse af statslige 
forsendelser og valgmateriale. Enten forventes postvæsenerne at finansiere 
sådanne tab eller tabsgivende tjenesteydelser selv, eller også er de nødt til at få 
statsstøtte til dækning af disse tab. 
3. FAKTORER, DER INFLUERER PÅ OMKOSTNINGSFORHOLDENE 
I det følgende gennemgås problematikken omkring omkostningsforskellene. Det er vigtigt 
at slå fast, hvorvidt årsagerne til disse forskelle ligger inden for eller uden for 
postvæsenernes kontrol. Det er specielt relevant for spørgsmålet om, hvorvidt der bør 
fastsættes fælles takster, der skal være gældende for hele EF. 
side 354 Bilag 14: Takster 
3.1. ARBEJDSKRAFT 
En af de vigtigste forskelle med hensyn til omkostningerne ligger i 
arbejdskraftomkostningerne (målt i omkostningerne pr. arbejdstime). Disse 
omkostninger vil nødvendigvis fortsat variere meget mellem de forskellige 
medlemsstater. Eftersom ca. 70% af postvæsenernes samlede omkostninger er 
arbejdskraftomkostninger, er disse forskelle af meget stor betydning. 
3.2. KUNDERNES BRUG AF POSTVÆSENERNE 
Kundernes brug af postvæsenerne påvirkes af den omgivende økonomiske 
situation. (Brugen af posttjenesterne i de forskellige medlemsstater varierer 
mellem 47 og 434 forsendelser pr. indbygger). Dette påvirker igen postmængden 
og dermed også enhedsomkostningerne (og sandsynligvis også enhedspriserne). 
Men udnyttelsesgraden påvirkes også af de relative prisniveauer, og disse er igen 
afhængige af produktiviteten. (Se afsnit 3.5. nedenfor). 
3.3. BEFOLKNINGSTÆTHED OG -KONCENTRATION 
Indsamlings- og udleveringsomkostninger, der tilsammen tegner sig for ca. tre 
fjerdedele af de samlede omkostninger, varierer afhængigt af, hvor koncentreret 
eller spredt befolkningen er. Den væsentligste faktor her er ikke så meget den 
gennemsnitlige befolkningstæthed, men snarere hvor koncentreret de forskellige 
befolkningscentre er. Således er det f.eks. i Grækenland nok mindre relevant, at 
befolkningstætheden er det halve af EF-gennemsnittet, end at 55% af den 
samlede befolkning er bosiddende i og omkring Athen og Piræus. 
3.4. TRANSPORT 
Kvaliteten af landets transportinfrastruktur har stor betydning for kvaliteten af 
posttjenesten i de enkelte medlemslande. Det har også betydning for 
omkostningerne. Det vil igen sige, at et lands størrelse har betydning både for 
posttjenestens kvalitet og for omkostningerne. 
3.5. PRODUKTIVITET 
Produktiviteten påvirkes af udnyttelsesgraden i postvæsenets tjenesteydelser. 
Men det ligger også inden for postvæsenernes kontrol at forbedre produktiviteten 
ved at forsøge at optimere udnyttelsen af deres ressourcer. Dette er vigtigt for at 
komme ind i den opadgående spiral af produktivitetsforbedringer, der giver 
mulighed for reelle prisnedsættelser, som igen tilskynder til højere postmængder 
og øget produktivitet. 
4. KUNDERNE 
Også kunderne er forskellige: Lige fra den privatperson, der poster nogle få forsendelser 
om året, til store specialiserede organisationer, der poster millioner af forsendelser. (I 
relation til postomkostningerne drejer begrebet "store kunder" sig mere om omfanget af 
en organisations postbesørgelsesbehov end om dens samlede størrelse. Jo større brugeren 
er, des mere sandsynligt er det, at vedkommende vil være i stand til at klargøre posten på 
en måde, der letter postvæsenets arbejde efter afsendelsen. 
side 35* 
Bilag 14: Takster 
Denne klargøring af posten kan, uanset om den varetages af den kunde, som selv 
fremstillede forsendelserne, eller af et mellemled, der handler på den oprindelige kundes 
vegne, føre til omkostningsbesparelser for postvæsenet. Normalt videregiver postvæsener, 
der tilbyder store kunder særligt fordelagtige kontrakter, en væsentlig del af disse 
omkostningsbesparelser til brugeren i form af en rabat. 
Disse besparelser kan meget vel have noget at gøre med, hvordan posten "præsenteres" 
eller forsorteres. Spørgsmålet om mængden er straks mere vanskeligt. At en kunde 
afsender store mængder, indebærer ikke nødvendigvis besparelser for postvæsenet, men 
stigninger i mængden vil gøre nettets faste omkostninger mere produktive, hvilket er 
ensbetydende med lavere enhedsomkostninger. 
Nogle få postvæsener hævder, at prispolitikken for monopoliserede tjenesteydelser må 
tage højde for omkostningerne ved alternative tjenesteydelser (f.eks. egen udbringning), 
og at man skal kunne tilbyde rabatter, der går ud over, hvad omkostningsbesparelserne 
berettiger til; hvis sådanne postmængder gik tabt for det universelle postnet, ville alle 
brugerne tabe ved det, fordi enhedsomkostningerne ville stige for alle. Men selv om der 
er enighed om, at der må tages hensyn til markedskræfterne ved fastsættelsen af taksterne, 
synes disse kræfter at variere meget fra kunde til kunde. Indrømmelse af specielle rabatter 
må derfor være ledsaget af skarp kontrol. Der er visse eksempler på, at der ikke alle 
steder er ført en sådan kontrol. 
Hvis der gives rabat for monopoliserede tjenesteydelser, bør de være relateret til 
omkostningsbesparelser. Ellers vil, som det også blev nævnt i afsnit 2.5. ovenfor, de 
kunder, som ikke får sådanne rabatter, herunder alle de private kunder, risikere at komme 
til at krydssubsidiere de kunder, der får dem. 
5. HARMONISERING AF TAKSTPOLITIKKEN 
5.1. TAKSTPRINCIPPER 
Det forekommer helt realistisk at indføre visse takstprincipper for 
monopoliserede tjenesteydelser. Hovedhjørnestenen i et sådant system skulle 
være en nøje sammenhæng mellem takster og omkostninger. Dette ville 
indebære, at der ikke blev tale om krydssubsidiering, hverken fra det ikke-
monopoliserede område til det monopoliserede område, eller fra den ene kunde 
til den anden eller fra den ene forsendelseskategori til den anden. Det er 
samtidig vigtigt at slå fast, at alle former for statsstøtte, som anses for at være 
nødvendige, bør være fuldstændigt transparente. 
Samtidig er det vigtigt, at taksterne hænger sammen med kvaliteten af den 
tjenesteydelse, der leveres. Det står klart, at posttjenester af høj kvalitet bør 
være rentable. Dårlige tjenesteydelser bliver en "sidste udvej" med lave takster 
og deraf følgende tab. 
5.2. TAKSTSTRUKTURER 
Hvis man sammenligner forholdene i de forskellige medlemslande, viser det sig, 
at de posttjenester, der er forpligtet til at levere offentlige tjenesteydelser, er ens 
(bortset fra forskellige grader af mekanisering). For at de monopoliserede 
tjenesteydelser i de enkelte medlemslande i videst mulige udstrækning kan 
imødekomme kundernes behov, skal de enkelte postvæsener kunne trække på de 
He 356 
Bilag 14: Takster 
andre postvæseners forretningsmæssige erfaring. På denne måde vil de enkelte 
postvæsener blive drevet så effektivt som overhovedet muligt, og det vil, hvis 
det gjaldt alle postvæsener, føre til, at der kunne tilbydes kunderne visse 
faciliteter inden for de monopoliserede områder i alle medlemslandene. 
En hensigtsmæssig løsningsmodel kunne bestå i en undersøgelse af de mest 
omfattende potentielle former for særlige kontraktmæssige faciliteter, hvorefter 
man kunne stille det spørgsmål, hvorfor den enkelte facilitet i givet fald ikke 
tilbydes. Hvis der ikke var nogen rimelig begrundelse for ikke at tilbyde den 
pågældende facilitet, skulle den indgå i postvæsenernes servicetilbud. Den 
umiddelbare fordel ved denne løsningsmodel er, at der ville blive stillet en lang 
række kontraktmæssige faciliteter til rådighed for brugerne (selv om faciliteterne 
måske ville variere mellem postvæsenerne). Faciliteterne skulle som et minimum 
omfatte mulighed for brugerne til at forsortere deres post til gengæld for 
rabatter. 
5.3. TAKSTNIVEAUER 
Det er klart, at der fortsat vil være store forskelle i omkostningerne ved EF's 
postvæseners indenlandske postbesørgelse. Samtidig opfordrer grønbogen til, at 
taksterne af hensyn til den fremtidige udvikling i EF's postsektor bør relateres 
nøje til omkostningerne. Disse to forhold tilsammen indebærer, at der ikke kan 
blive tale om harmonisering i form af én fælles takst. (Denne konklusion har i 
hvert fald gyldighed, indtil der sker en kraftig udjævning af 
omkostningsforskellene, og det forekommer ikke sandsynligt hverken på 
mellemlang eller lang sigt). 
Det ville naturligvis teoretisk være muligt at træffe en politisk beslutning om at 
harmonisere taksterne. Men et organ, der ønskede en sådan beslutning vedtaget, 
måtte først gøre sig klart, hvilke ekstraomkostninger det ville indebære, i hvilket 
omfang der ville blive behov for krydssubsidiering, og naturligvis hvilke 
negative reaktioner der kunne forventes fra forbrugernes side. 
En sådan harmoniseret takst skulle baseres enten på EF-
"gennemsnitsomkostninger" eller på omkostningerne i det EF-land, der havde de 
laveste omkostninger. Førstnævnte løsning ville blot indebære en massiv 
krydssubsidiering (EF's monopoliserede postsektor repræsenterer i dag en værdi 
af ca. 20 mia ECU) mellem "tabende" og "vindende" postvæsener. Sidstnævnte 
løsning ville indebære ikke blot krydssubsidiering, men også statsstøtte. En 
fælles takst ville kort sagt kræve en fælles postpolitik. 
Udover ekstra administrative omkostninger ville en sådan politik medføre en 
begrænsning af den nødendige fleksibilitet, der skal til for at opfylde 
målsætningerne for det indre marked. 
side 35' Bilag 15: Postbesørgelsen indenfor EF 
BILAG 15: POSTBESØRGELSEN INDEN FOR EF 
1. INDLEDNING 
Kapitel 8 omhandler de ideelle lovgivningsmæssige forhold omkring postbesørgelsen 
mellem EF-landene og internationalt (afsnit 7). Denne debat hænger igen nøje sammen 
med en detaljeret analyse af remail-fænomenet (i kapitel 5, afsnit 9). I dette bilag uddybes 
debatten yderligere med mere detaljerede argumenter. 
I det følgende er anført de vigtigste argumenter for og imod at lade postbesørgelsen 
mellem EF-landene være omfattet af postvæsenernes monopol. Skal man måle efter 
argumenternes længde, kunne det se ud til, at den endelige konklusion må blive til fordel 
for ikke at inddrage postbesørgelsen mellem EF-landene under postvæsenernes monopol. 
Men dette skal ikke opfattes som en kommentar til hverken vægten eller værdien af de 
individuelle argumenter. 
2. ARGUMENTER FOR AT MONOPOLISERE POSTBESØRGELSEN MELLEM EF-
LANDENE 
2.1. KONSEKVENSERNE AF DET INDRE MARKED 
Princippet i det indre marked er baseret på et Fællesskab uden indre 
handelsgrænser. Det kan derfor forekomme besynderligt, at der skal gælde 
forskellige regler for den indenrigske postbesørgelse og for postbesørgelsen 
mellem EF-landene. 
Ser man på den fremtidige udvikling og på mulighederne for at indføre en 
politisk union, kan man hævde, at Europa har brug for visse fælles institutioner, 
herunder måske også en fælles poststyrelse (jf. kapitel 8, afsnit 20.1.). Også her 
kan man hævde ud fra en politisk synsvinkel, at hvis monopoliserede 
posttjenester er berettigede på nationalt plan, forekommer de også at være 
berettigede på EF-plan. 
2.2. REMAIL BASERET PÅ SKÆVHEDER I TERMINALAFGIFTSYSTEMET 
Det hævdes, at remail er baseret på skævhederne i terminalafgiftssystemet 
mellem den godtgørelse, der betales, og de faktiske omkostninger ved at 
udlevere posten. (En sådan påstand gælder formentlig ikke for A-B-B-remail, 
hvor der betales indenrigstakster til udleveringspostvæsenet). 
3. ARGUMENTER FOR IKKE AT MONOPOLISERE POSTBESØRGELSEN 
MELLEM EF-LANDENE 
3.1. NUVÆRENDE KONKURRENCE 
I de fleste medlemslande konkurreres der i forvejen i praksis på markederne for 
brevpostbesørgelse mellem EF-landene og internationalt. Det ville være forkert 
på nuværende tidspunkt at fratage kunderne de valgmuligheder, som de har 
vænnet sig til. 
358 Bilag 15: Postbesørgelsen inden for EF 
3.2. FORBEDRINGER AF SERVICEKVALITETEN 
Postvæsenerne har været sene til at investere i kvalitetsforbedringer af den 
internationale postbesørgelse (herunder også mellem EF-landene). I dag gør de 
det hovedsagelig på grund af det konkurrencemæssige pres. 
I dag er der indført et præstationsmålesystem. Men det viser, at de aktuelle 
præstationer ikke er tilfredsstillende. CEPT har fastsat et uofficielt mål på D + 3 
(tredje hverdag efter afsendelsen), men nylige stikprøver viser, at kun 40% af 
forsendelserne opfylder dette mål. 
De private posttjenester, der konkurrerer med postvæsenernes internationale 
postsystem, offentliggør ikke deres egne resultater med hensyn til 
servicekvaliteten. Men de forskellige posttjenesters omkostninger vil meget snart 
blive nogenlunde ensartede. Derefter vil alle leverandører af posttjenesteydelser 
(herunder også de private firmaer) skulle sælge deres produkter på grundlag af 
servicekvaliteten. 
Normalt vil man med A-B-B-remail kunne opnå kortere "end-to-end" tider end 
med post, der besørges via postvæsenets eget system. Der er to grunde hertil. 
For det første kan den private posttjeneste være mere effektiv med hensyn til 
både udgående sortering og befordring til udleveringslandet. (Til sidstnævnte 
operation kan der eventuelt benyttes natfly). 
For det andet sluser den private posttjeneste forsendelserne direkte ind i 
udlever i ngspostvæsenets indenrigssystem, idet posten indleverer på et strategisk 
valgt sorteringskontor i det format, som det pågældende kontor foretrækker. Til 
sammenligning skal postvæsenets post gå gennem ét af meget få 
udvekslingspostkontorer, som ofte kan fungere som flaskehalse. Det er i hvert 
fald helt sikkert, at den indenlandske postbesørgelse for de indenlandske 
forsendelseskategorier, som den private posttjeneste benytter, er længere end for 
indgående international post. 
3.3. EKSPERTISE 
Hvor det drejer sig om indenlandsk posttrafik er postvæsenet den eneste 
anerkendte ekspert. Det er ikke nødvendigvis tilfældet, hvor det drejer sig om 
international post. Det er ikke nogen tilfældighed, at remail-firmaerne ejes enten 
af luftfartsselskaber eller af luftfragtekspresfirmaer. 
De er med andre ord i langt højere grad end postvæsenerne eksperter inden for 
lufttransport. Hvad angår den del af posten, der forsendes ad overfladevejen, 
findes der også specialiserede kurertjenester. 
Desuden gælder det, at eftersom mange private posttjenester handler individuelt 
med postvæsenerne (i hvert fald hvor det drejer sig om A-B-B-remail), ved de 
også mere end de andre postvæsener om bestemmelsespostvæsenernes 
udleveringsoperationer. 
3.4. INGEN BEHOV FOR OVERSKUD TIL KRYDSSUBSIDIERING 
Denne krydssubsidiering var under alle omstændigheder utilfredsstillende og 
skulle efterhånden have være afskaffet. Selv om en sådan krydssubsidiering var 
acceptabel, vil overskuddet fra international postbesørgelse ikke være af sammen 
omfang som tidligere. 
HdTlW 
Bilag 15: Postbesørgelsen indenfor EF 
CEPT's terminalafgiftssystem har været medvirkende til at forøge de udgående 
direkte omkostninger. Hvis terminalafgifterne var baseret på indenrigstaksterne, 
ville disse omkostninger også være stigende. Omvendt ville postvæsenerne få en 
mere rimelig godtgørelse for den indgående postmængde, hvorfor de ikke 
længere ville have behov for at dække tab på indgående post med indtægter fra 
udgående post. 
Selv om problemerne omkring terminalafgifterne ikke løses foreløbig, skulle 
afsenderpostvæsenet teoretisk set kunne konkurrere prismæssigt med en A-B-C-
remailer. Det er måske ikke tilfældet i praksis, fordi postvæsenerne føler det 
nødvendigt at anvende høje takster for udlandspost for at kunne krydssubsidiere 
tab på indenlandsk post. 
3.5. KONKURRENCE UDEN KONSEKVENSER FOR DE UNIVERSELLE 
TJENESTEYDELSER 
Når en virksomhed ændrer praksis fra selv at udføre en opgave og i stedet 
udbyder arbejdet i entreprise, indebærer det næsten altid en forøgelse af de 
variable omkostninger ved det pågældende arbejde. Når et afsenderpostvæsen 
besørger international post, der stammer fra dets eget land, "kontraherer" det 
med et andet postvæsen om udleveringen. Selv om mange af det indgående 
postvæsens udleveringsomkostninger er faste, bliver de samme omkostninger 
pålagt afsenderpostvæsenet som variable omkostninger. 
Under forudsætning af, at remail indsamles på virksomhedens adresse og 
derefter udleveres via postvæsenets net i adressatens land, bliver de to største 
omkostningselementer ved de universelle posttjenesteydelser ikke påvirket eller 
"ramt" af remail: 
- Tømning af offentlige: Den pågældende internationale postmængde 
postkasser indsamles på kundernes adresser; 
- udlevering: Remail overholder stadigvæk de monopolrettigheder, 
som leverandøren af monopoliserede posttjeneste­
ydelser i udleveringslandet har. 
3.6. UDVIDELSE AF KUNDERNES VALGMULIGHEDER 
Nogle af spørgsmålene omkring postbesørgelsen mellem EF-landene skal ses i 
sammenhæng med en fortsat udbygning af kundernes valgmuligheder vedrørende 
brevpostbesørgelse : 
Den normale situation med hensyn til brevpostbesørgelse er den, at en kunde 
sender et brev med postvæsenet, som derefter udleverer det til adressaten. 
Kunden har også mulighed for selv at aflevere brevet direkte til adressaten. 
Den normale situation med hensyn til postbesørgelse mellem EF-landene er 
den, at kunden afsender posten med sit eget lands postvæsen, som derefter 
lader posten befordre til udleveringslandets postvæsen, der udleverer posten 
til adressaten. 
Også hvor det drejer sig om postbesørgelse mellem EF-landene, har kunden 
mulighed for selv at levere posten direkte til adressaten. 
•de 360 
Bilag 15: Postbesørgelsen indenfor EF 
Kunden kan afsende sin post med udleveringslandets postvæsen, som derefter 
udleverer posten til adressaten. 
For at vende tilbage til valgmulighederne inden for kundens eget land gælder 
det, at kunderne i de fleste EF-lande kan overlade deres post til et privat 
firma, som har tilladelse til at fungere som postklargører; derefter afsender 
dette private firma posten med postvæsenet, som udleverer den til adressaten. 
Hvad angår postbesørgelse mellem EF-landene kan kunden overlade posten til 
en privat posttjeneste, der er etableret i udleveringslandet; derefter afsender 
den private posttjeneste posten med postvæsenet, som udleverer den til 
adressaten. 
Kunden kan overlade posten til en privat posttjeneste i sit eget land; den 
private posttjeneste kan derefter befordre posten til en privat posttjeneste i 
udleveringslandet; derefter afsendes posten med udleveringslandets postvæsen, 
som udleverer den til adressaten. 
Det fremgår af dette spektrum af valgmuligheder, at en sådan mulighed, der 
fortsat respekterer de monopolrettigheder, der er indrømmet leverandøren af 
monopoliserede posttjenesteydelser i udleveringslandet, bør være tilladt. 
side 36! 
Bilag 16: Kriterier for afgrænsningen af monopolområdet 
BILAG 16: KRITERIER FOR AFGRÆNSNING AF MONOPOLOMRÅDET 
1. INDLEDNING 
Det vigtigste politiske mål er at sikre universel betjening af offentligheden. Derfor 
foreslås det, at der indføres EF-regler for, hvilke tjenester der skal være omfattet af 
monopol. Monopoltjenesterne samt visse af de ikke-monopoliserede tjenester er forbundet 
med en forpligtelse til at levere offentlige tjenester. Andre tjenester - såsom besørgelse af 
ekspresforsendelser eller tungere pakker - bør ikke være omfattet af monopol og heller 
ikke indebære forpligtelse til at levere offentlige tjenesteydelser. 
Midlet til at sikre den universelle betjening er indførelse af en række monopoltjenester. 
Dette monopolområde må dog være så lille som muligt. Selv om visse pakker kan være 
omfattet af en universel forpligtelse, er det klart, at de ikke bør være omfattet af et 
eventuelt monopol. (De er i forvejen ikke omfattet af monopol i noget EF-land). Det 
samme gælder for tryksager; selv om de kan være omfattet af forpligtelsen til at betjene 
hele offentligheden, bør de ikke være omfattet af monopolet. 
2. INDHOLD 
Det forekommer derfor klart, at det første kriterium, der skal anvendes for så vidt angår 
forsendelser, der falder ind under begrebet "universelle tjenesteydelser", er et 
indholdskriterium, hvorefter forsendelser indeholdende tryksager eller varer klart holdes 
ude fra monopolet. Tilbage efter anvendelsen af dette indholdskriterium bliver alle postale 
kommunikationsforsendelser af personlig eller individualiseret karakter. Men det er 
stadigvæk mere, end hvad der er behov for i relation til monopoltjenester. Derfor må der 
efter indholdskriteriet anvendes et eller flere andre kriterier for at sikre, at 
monopolområdet begrænses til det mindst mulige. 
I det følgende redegøres der for en række andre kriterier, hvoraf et eller flere kan 
anvendes. 
3. PRIS 
På grund af forskellene i takster (og omkostninger) for standardbrevpostbesørgelsen i EF-
landene ville det være umuligt at operere med en fælles prisgrænse (udtrykt i lokal valuta) 
for monopoltjenester, der skulle dække hele EF. 
Hvis der i hvert enkelt EF-land blev fastsat en bestemt prisgrænse, ville den gradvis blive 
udhulet af inflationen. Det styrende organ for postvæsenet ville muligvis finde dette 
fordelagtigt. I modsat fald ville man tilstræbe at revidere grænsen med jævne mellemrum. 
Prisgrænsen kunne fastsættes på grundlag af takststrukturen for den grundlæggende 
brevpostbesørgelse. F.eks. kunne grænsen fastsættes, så den svarede til en eventuel 
vægtgrænse, eller i et fast forhold til den takst, der svarede til vægtgrænsen (f.eks. 1,5 
gange højere end denne takst). 
Der kunne være risiko for, at postvæsenet i realiteten kom til at afgøre, hvor den 
lovfæstede grænse for ikke-monopoliserede tjenester skulle gå. Men det behøver ikke at 
betyde så meget, eftersom de lovgivende myndigheder skal godkende eller i hvert fald 
begrunde ændringer i taksterne. De skal især være opmærksomme på takststrukturerne, så 
de f.eks. kan sikre, at prisforhøjelserne for forskellige vægtgrupper er relateret til de 
dertil svarende omkostningsstigninger. 
Bilag 16: Kriterier for afgrænsningen af monopolområdet 
En mulig løsning på dette lovgivningsmæssige/driftsmæssige problem kunne være i første 
omgang at fastsætte prisgrænsen på grundlag af taksten for den pågældende vægtgrænse. 
Derefter kunne satsen pristalsreguleres, så den aldrig steg mere end inflationsraten i den 
pågældende pristalsperiode. (Grundlaget for pristalsreguleringen skulle altid være den 
foregående prisgrænse). De lovgivende myndigheder kunne naturligvis altid fastsætte 
grænsen lavere end, hvad stigningerne i pristallet måtte berettige til. 
4. KVALITET 
Postkvaliteten kan defineres på forskellig måde. Den mest anvendte metode er at måle den 
tid, der medgår til postbesørgelsen fra indsamlingsstedet (eller postafslutningens 
afsendelse). Men denne målemetode til at sondre mellem breve og ekspresforsendelser 
ville give anledning til problemer. 
Hvis sondringen foretages på grundlag af servicepræstationen, ville det indebære en 
definition "med tilbagevirkende kraft". Hvis et almindeligt brev f.eks. blev postbesørget 
på under 24 timer, skulle det så efterfølgende betragtes som en ikke-monopoliseret 
forsendelse? Og hvis en ekspresforsendelse ikke blev besørget inden for to til tre dage (og 
det forekommer), skulle denne forsendelser så efterfølgende betragtes som et standardbrev 
og derfor være omfattet af postvæsenets monopol? 
Vanskeligheden ved at foretage sondringen efterfølgende, især i det sidstnævnte tilfælde, 
tyder på, at man i højere grad bør fokusere på kundens forventninger end på den faktiske 
præstation (selv om det sidste naturligvis indvirker på det første). 
Kundernes forventninger på dette område måles bedst ved den pris, de er villige til at 
betale. 
Anvendelse af prisen i stedet for hastigheden som et kriterium ville yderligere indebære 
den fordel, at det rent faktisk også ville tage højde for andre former for kvalitet, som 
kunderne værdsætter, og som de er villige til at betale mere for. 
5. VÆGT 
Et vægtkriterium måler noget absolut og er derfor ikke forbundet med de ulemper, som er 
nævnt i det foregående i relation til priskriteriet (især med hensyn til tilbøjeligheden til at 
bevæge sig op eller ned "på egen hånd"). Men man skal være klar over, at et 
vægtkriterium ikke ville være tilstrækkeligt i sig selv, eftersom det ikke ville udelukke 
lette ekspresforsendelser fra monopolet. Det måtte derfor anvendes kombineret med et 
priskriterium. 
6. KOMBINATION AF VÆGT OG PRIS 
Kun ved at kombinere vægt- og priskriteriet (efter anvendelse af indholdskriteriet) kan 
man være sikker på at komme til at operere med det mindst mulige monopolområde 
(blandt de tjenester, der er omfattet af forpligtelsen til at betjene hele offentligheden), som 
samtidig kan sikre den "universelle tjeneste". De forsendelser, der derefter vil blive 
tilbage som værende omfattet af et eventuelt monopol, ville være almindelige breve, 
postkort og adresseret reklame (direct mail) og for disse forsendelsers vedkommende kun 
op til en bestemt pris og en bestemt vægt. 
side 363 
Bilag 16: Kriterier for afgrænsningen af monopolområdet 
En fælles vægtgrænse kunne anvendes over hele EF, og derefter kunne prisgrænserne i 
betragtning af de meget varierende takster, der eksisterer i dag, beregnes i hvert enkelt 
EF-land på grundlag af vækstgrænsen. Hvis der kom større overensstemmelse mellem 
omkostninger og takster, ville en prisgrænse på lidt længere sigt være tilstrækkelig i sig 
selv. 
*.de 364 
Bilag 16: Kriterier for afgrænsningen af monopolområdet 
side 365 
Ordliste 
ORDLISTE 
Adresseløse forsendelser 
En form for di reet mail. Adresseløst reklamemateriale omdeles til samtlige husstande i det 
område, der er bestemt af annoncøren. 
AO 
"Autres objets" på fransk - en UPU-klassifikation, som omfatter tryksager og småpakker. 
Den anvendes til alle klassifikationer af postvæsenernes internationale brevpostbesørgelse. 
Flere postvæsener benytter den også som den ene af de to klassifikationer for deres 
indenlandske post, idet den anden er LC (se nedenfor). 
Besørgelse af egen post 
Det selv at indlevere sin post. Skønt det forekommer ganske ligetil, kan det give 
anledning til problemer, især for brugere med kontrakt. De forskellige muligheder for 
indlevering af egen post hos postvæsenet er: at indlevere posten lokalt, at indlevere posten 
på et fjerntliggende sted (eventuelt ifølge en kontraktordning) på det samme nationale 
territorium, at føre posten til udlandet og indlevere den hos postvæsenet i et andet land 
med henblik på udlevering dér, at føre posten til udlandet og indlevere den hos 
postvæsenet i et andet land med henblik på udlevering i et andet land end ens eget, at 
føre posten til udlandet og indlevere den hos postvæsenet i et andet land med henblik på 
udlevering i ens eget land. (Det bør bemærkes, at der i de sidste tre tilfælde kan være 
forskellige lovgivningsmæssige synspunkter afhængigt af, om de pågældende lande er EF-
lande eller ikke). 
BNP 
Bruttonationalprodukt - den samlede værdi af den produktive indsats i et land i et 
regnskabsår. 
Brev 
Der findes ikke nogen fælles definition. Med "brev" forstår brugerne en individuel læsbar 
kommunikation, der kan forsendes på forskellig måde. Betegnelsen refererer nødvendigvis 
til afsenderens og/eller adressatens personlige eller forretningsmæssige anliggender. I 
forbindelse med begrebet "brevpost", som omfatter tryksager og småpakker, refererer 
postvæsenerne til tider til UPU-definitionen, som omfatter alle postale kommunikationer, 
der vejer under 2 kg. 
Brugere 
Se under "Kunder". 
side 366 
Ordliste 
CEPT 
Den Europæiske Konference af Post- og Teleadministrationer. Omfatter postvæsenerne i 
samtlige EF-lande og de fleste af de øvrige europæiske lande. Konferencen er nu opdelt 
mellem post og telekommunikation. CEPT (Posts) repræsenterer i øjeblikket 
postvæsenerne som operatører i postsektoren, men der er tegn på, at der vil blive oprettet 
en særskilt CEPT-gruppe, der repræsenterer de styrende organer for posttjenesterne. 
City mail 
Dette er en tjeneste, der drives at private posttjenester. Begrebet refererer normalt til post, 
der indsamles i et byområde og udleveres i samme område. Det kan også referere til 
udleveringselementet i forbindelse med international post, hvor posten udleveres af en 
privat posttjeneste i stedet for af postvæsenet i udleveringslandet. 
De Højtstående Embedsmænds Gruppe vedrørende Post 
Et rådgivende udvalg, som er blevet oprettet for at hjælpe Kommissionen med at 
udarbejde forslag for EF's postsektor. Det blev foreslået oprettet af 
telekommunikationsministrene i Ministerrådet i september 1989 og er regelmæssigt trådt 
sammen siden december 1989. Alle medlemsstater er repræsenteret. Gruppens 
formandskab varetages af Kommissionen. 
Direct mail 
En form for reklame, hvor en reklamemeddelelse sendes med posten direkte til 
enkeltpersoner. Formålet er at gøre reklamefremstødet mere specifikt målrettet end det er 
muligt med andre annonceringsformer. Tendensen går i retning af at gøre adresseret 
reklame stadig mere "personaliseret" (se nedenfor). Der findes dog også en mindre 
målrettet variant, nemlig adresseløs reklame (se ovenfor). 
Direkte bladomdeling 
Private posttjenesters omdeling af aviser og blade til abonnenter. Forlagene kontraherer 
direkte med de pågældende private firmaer, og på forsendelserne er anført abonnentens 
fulde adresse. 
Direkte markedsføring 
En fællesbetegnelse, som omfatter både reklamefremstød for produkter rettet mod 
personer i deres eget hjem (eller kontor) samt levering af produkter direkte til bopælen. 
Det omfatter derfor også direct mail, telefonsalg og postordre. 
_ ... side 367 
Ordliste 
Dirigering 
Den rute og den transportmetode, der vælges til at befordre forsendelser mellem to 
geografisk adskilte steder. 
Dokumentudveksling 
Et servicetilbud fra specialiserede private posttjenester, hvor kunderne kan aflevere post 
direkte i andre kunders postbokse og afhente post, som på tilsvarende måde er anbragt i 
deres egne bokse. I visse lande kan grupper af sådanne "udvekslingskunder" også besørge 
post imellem hinanden. 
EDI 
Elektronisk dataudveksling (Electronic Data Interchange). En elektronisk metode til at 
transmittere kvantitativ information. Systemet kræver, at de informationer, der skal 
udveksles, er formateret på en helt bestemt måde. Det er specielt relevant for større 
virksomheder, der udveksler enorme mængder af kvantitativ information, og kommer 
derfor til at konkurrere med posttjenesterne om transmission af f.eks. ordrer, kontoudtog 
og fakturaer. Det kan også bruges af posttjenester til at kommunikere med kunderne. 
Ekspresbesørgelse 
De tjenester, der tilbydes af kurerfirmaer og eksprespakkefirmaer (mange firmaer tilbyder 
begge tjenester). De varetager ekspresbesørgelse af henholdsvis dokumenter og pakker. 
Disse tjenester tilbydes både af private firmaer og af de offentlige postvæsener. De 
adskiller sig kvalitativt klart fra almindelige brev- og pakketjenester. (N.B.: Det er også 
noget helt andet end "ekspresbreve" - se nedenfor). 
Ekspresbrev 
En tjeneste, der tilbydes af postvæsenerne: Et brev, som får en særlig behandling. Det 
postbesørges normalt hurtigere (i visse tilfælde med garanti for tilbagebetaling, såfremt 
det ikke omdeles til tiden) og registrering ved afsendelse og udlevering. 
Forbrugere 
Se under "Kunder". 
Forsendelseskategori 
Opdeling af posten, hvorefter forsendelserne i den pågældende kategori adskilles fra den 
øvrige post og behandles separat. Eksempler herpå er LC, AO, førsteklassespost, 
andenklassespost og international post. 
'••-•''•'• ' •'••••••••.••.• -•• •' . • ..- • ~. ••-::•. ^ • ••', * ••>'•••. J. " •-• :' .i.*-.... ,'v.'' ..'• ' • .-.:••• _••'.-,• 
side 368 Oréste 
GÅ+T/GÅfS 
Den Almindelige Overenskomst om Told og Udenrigshandel (The General'^féement on 
Tråde and Tariffs, GATT), en verdensomspændende multilateral overenskomst om at 
tilstræbe at afskaffe hindringer for samhandlen. Det er også hensigten, at tjenesteydelser 
skal være omfattet af overenskomsten, hvorfor den nye rammeoverenskomst for 
tjenesteydelser kaldes General Agreement on Tråde and Services (GATS). 
Indgående 
Refererer til den sidste del af postbesørgelsen, herunder udlevering til adressaten. Det 
refererer derfor til de operationer, der foretages af det "modtagende" driftscenter i et 
integreret net eller af det "modtagende" postvæsen (eller anden operatør, der arbejder i 
underentreprise) i et fælles netværk. 
Individualiseret 
I den betydning, ordet "individualiseret" er anvendt i grønbogen, refererer det til 
kommunikationsforsendelser vedrørende adressatens forretningsmæssige eller personlige 
anliggender så tilstrækkeligt individuelt angivet, at det er klart, at teksten refererer 
specifikt til den pågældende adressat. Individualiserede forsendelser, som derfor ikke er 
tryksager, omfatter forretningsbreve, kontoudtog og fakturaer. 
Indsamling 
Post kan indsamles fra tre forskellige steder: Fra kundens adresse (eller adressen på en 
tredjepart, der opererer på kundens vegne), fra et posthus eller fra en offentlig postkasse. 
Indsamlingen fra postkasserne er de såkaldte "tømninger". 
Klassi ficeringssystem 
De fleste postvæsener klassificere deres post i mindst to grupper. Posten i de to grupper 
har forskellige takster for samme vægt og behandles normalt forskelligt i relation til 
service. 
Visse postvæsener klassificerer på grundlag af forsendelsernes indhold. Her sondres der 
mellem breve og postkort på den ene side og tryksager (og småpakker) på den anden side. 
I henhold til Verdenspostforeningens klassification kaldes disse kategorier for henholdsvis 
LC (lettres et cartes) og AO (autres objets). 
Andre postvæsener har klassificeringssystemer, der er baseret på, hvor hurtigt kunden 
ønsker forsendelsen besørget. Dette system opererer med henholdsvis førsteklasses- og 
andenklassespost eller med 24 timers og 48 timers post. 
_____ 
Ordliste 
Kunder 
LC Forbrugere er (i den betydning, der er anvendt her i grønbogen) privatpersoner, der 
sender forsendelser på egne vegne; den samlede postmængde fra en forbruger vil normalt 
være meget begrænset. Kunder omfatter både forbrugere og organisationer, der sender 
forsendelser på egne vegne; sidstnævntes forsendelsesbehov kan variere lige fra meget 
begrænsede til meget store mængder. Brugere omfatter både kunder, der sender 
forsendelser på egne vegne, og postservicefirmaer, der handler på andre kunders vegne; 
sådanne firmaer fungerer som "mellemled" mellem kunderne og den posttjeneste (ofte 
postvæsenet), der udleverer forsendelserne. 
"Lettres et cartes" på fransk - UPU-klassifikation, der omfatter breve og kort (og derfor 
udelukker tryksager, jf. AO ovenfor). Begrebet anvendes i international postbesørgelse 
mellem postvæsenerne og af visse postvæsener til klassificering af den indenlandske post. 
Mail room 
Et servicetilbud til kontorbygninger og virksomheder. I et "mail room" indsamles posten 
og klargøres til afsendelse hos de pågældende posttjenester (herunder postvæsenet). Visse 
posttjenester er begyndt at tilbyde at udføre dette arbejde i entreprise for de 
organisationer, der fremstiller posten. En sådan tjeneste kan være led i et mere omfattende 
engagement fra postvæsenets side med henblik på at styre hele processen forud for 
postafsendelsen for store kunder. 
Monopoltjeneste 
En tjenesteydelse, som en posttjeneste er forpligtet til at levere (hvor det drejer sig om 
postale tjenesteydelser, vil det i realiteten altid være postvæsenet), som til gengæld får 
visse særlige enerettigheder. I henhold til disse rettigheder har denne posttjeneste eneret 
til at levere de pågældende tjenesteydelser inden for det område, som er omfattet af 
monopolet. 
Obligatorisk tjeneste 
Alle tjenesteydelser, som en posttjeneste er pålagt at varetage af det styrende organ, 
kaldes obligatoriske tjenester. De skal normalt tilbydes på hele det område, der dækkes af 
den posttjeneste, på hvem den pågældende forpligtelse hviler, og som såldes er forpligtet 
til at besørge alle forsendelser, som er omfattet af definitionen af den pågældende 
forpligtelse. Visse obligatoriske tjenester er monopoliserede (og giver posttjenesten eneret 
til at levere dem), mens andre ikke er monopoliseret, men underlagt fri konkurrence. 
side 370 _ ... 
Ordliste 
OCR 
Optisk læser (Optical Character Recognition). Et skanningapparatur, der kan "læse" tegn 
og (for så vidt angår postbesørgelsen) omdanne dem til binære koder, som derefter kan 
benyttes til automatiseret sortering. 
Omdeling af egen post 
Det at bringe sin egen post til bestemmelsesstedet og selv udlevere den til adressaten. Fra 
et lovgivningsmæssigt synspunkt kan der være forskellige synsvinkler afhængigt af, om 
adressen er i det samme land eller ikke. (Hvis adressen er i et andet land, kan der også 
være forskellige lovgivningsmæssige synspunkter afhængigt af, om det pågældende land 
er et EF-land eller ikke). 
Pakke 
Forsendelse indeholdende varer, der skal udleveres på adressestedet. Teknisk set er der 
ingen øvre vægtgrænse, men normalt opererer man med en grænse på 30 kg. 
(Forsendelser, der vejer mere end 30 kg, vil normalt være palleforsendelser). 
"Personaliseret" 
"Personaliseret" er et udtryk, der beskriver, hvordan en cl i reet mail-forsendelse kan 
omfatte tekst, som kan være særlig relevant for adressaten. Men eftersom teksten ikke er 
specifikt udformet med henblik på netop den pågældende adressat (med undtagelse af titel, 
navn og adresse), kan forsendelsen ikke betragtes som "individualiseret", der er defineret 
ovenfor. 
Poste restante 
Et servicetilbud, hvorefter en kunde kan få forsendelser, der er adresseret til 
vedkommende, opbevaret på et bestemt posthus. Kunden afhenter sin post direkte på det 
pågældende posthus. 
Postklargøring 
Det er det arbejde, der udføres af en tredjepartsoperatør, som fungerer som mellemled 
mellem den oprindelige kunde, der fremstillede posten, og postvæsenet. Postklargørere 
opererer derfor med postvæsenets godkendelse og har normalt en kontrakt med dette. 
Den vigtigste del af postklargøringen er sortering af posten før afsendelsen (forsortering). 
Det kan også bestå i føring af abonnentlister og konvolutering. Nogle af disse funktioner 
(eller dem alle) kan også varetages af postservicebureauer (se nedenfor). 
Ordliste 
Postordre side 371 
Salg og levering af produkter til privatpersoner på deres bopæl. Konkurrerer med 
detailsalg. En af de største brugere af brev- og pakketjenesterne, men også af stor 
betydning i sig selv: Tegner sig for 0,5% af EF's BNP. 
Postservicebureau 
Betegnelsen dækker over det postklargøringsarbejde, der udføres af visse firmaer. Brugen 
af det pågældende udtryk associeres normalt med fremstillingen af direct mail og andre 
tryksager. Når posten er fremstillet og trykt, sendes den til postservicebureauet til 
klargøring med henblik på afsendelse. 
Postvæsenets elektroniske post 
En "hybrid" tjeneste, som kombinerer telekommunikation og postbesørgelse. En 
forsendelse sendes via telekommunikation (enten som tekst eller som billede) til et 
hensigtsmæssigt sted, hvor den overføres på papir ("hard copy"), lægges i konvolut og 
adresseres. Derefter bliver den en postforsendelse, som udleveres til adressaten. 
Rabatordning 
Fællesbetegnelse for forsendelser, hvorpå der ydes rabat, normalt publikationer, og hvor 
den angivne forsendelsestid er længere end normalt. 
Rabattakster 
Visse kunder får tilbudt takster, der er lavere end de normalt gældende. Forskellen 
mellem de to takster er en rabat. 
Rabatter afhænger normalt af mængden af forsendelser og/eller omkostningsbesparelser. 
Visse lavere takster er ikke begrundet i omkostningsbesparelser, men i forsendelsernes 
indhold. Det er normalt tilfældet for forsendelser, der indeholder tryksager. (Lavere 
takster for valgmateriale er et andet eksempel). 
Remail 
En international brevposttjeneste, der tilbydes af private posttjenester, normalt i 
samarbejde med et postvæsen. Der findes tre forskellige former for remail. 
A-B-C-remail betegner, at posten indsamles i det land, hvor kunden opholder sig (A), 
befordres til et andet land (B), hvor den sendes ind i det internationale postsystem til 
videreforsendelse til (og udlevering i) et tredjeland (C). A-B-B-remail betyder, at posten 
indsamles i det land, hvor kunden opholder sig (A), befordres til udleveringslandet (B) og 
udleveres til adressaten dér (B), normalt via det nationale postvæsens mellemkomst i land 
B. A-B-A-remail betyder, at indenlandsk post bringes ud af landet af kunden (A) til et 
andet land (B) for at blive sendt tilbage til det første land (A). 
side 372 Ordliste 
Småpakke 
Forsendelse, der indeholder varer og vejer under 2 kg. Betragtes af postvæsenerne og 
UPU som værende en del af brevposten (indgår i AO-klassifikationen - se ovenfor). 
Sortering 
En aktivitet, der går ud på at samle en forsendelse sammen med andre forsendelser til 
samme bestemmelsessted. Ved den første sorteringsproces ("udgående" sortering) samles 
forsendelser til samme bestemmelsesby eller -område. I det "indgående" sorteringskontor 
opdeles posten efter mere detaljerede områder, og derefter fordeles posten til de personer, 
der er ansvarlige for selve ombæringen. 
Særpost 
I grønbogen refererer dette udtryk til "ekspresbreve" (se ovenfor). 
Takstudligning 
Den praksis, der går ud på at anvende samme takst over hele landet. 
Telefonsalg 
Salg af produkter via telefonen. Visse aspekter af denne form for markedsføring er ulovlig 
i nogle medlemslande. 
Terminalafgifter 
Det godtgørelsessystem, der anvendes på udveksling af international post mellem 
postvæsener. Det "udgående" postvæsen får alle portoindtægterne o.lign. fra kunden. 
Derefter godtgør det det "indgående" postvæsen for de omkostninger, dette postvæsen har 
haft ved udleveringen af posten. 
Tryksager 
Forsendelser, hvor teksten er identisk. Begrebet refererer normalt til publikationer 
(aviser, blade og bøger), men kan også omfatte direct mail. 
Udgående 
Omfatter de første faser i postbesørgelsen, dvs. indsamling, udgående sortering og 
afsendelse af postafslutninger. 
^ „ side 373 
Ordliste 
Udlevering 
Den afsluttende fase i postbesørgelsesprocessen, hvorved forsendelsen overdrages til 
adressaten. Det kaldes på dansk også ombæringer og er normalt tilrettelagt inden for 
bestemte afgrænsede områder. Dækningen af et sådant område kaldes en ombæringsrunde. 
På grund af forpligtelsen til at sikre betjening af hele befolkningen skal postbuddene på 
deres ombæringsrunde i givet fald forbi samtlige potentielle udleveringsadresser. 
Udskudt postafsendelse 
Visse postvæsener kan tilbyde kunder, der afsender særligt store postmængder at foretage 
afsendelsen over en længere periode, men aftaler på forhånd datoen (eller forskellige 
datoer) for udleveringen til adressaterne. Denne tjenesteydelse vedrører hovedsagelig 
direct mail og er normalt knyttet sammen reklamekampagner, som også benytter andre 
medier. 
Udvekslings postkontor 
Et specialiseret sorteringskontor, hvorigennem den internationale post mellem 
postvæsener passerer. Der findes både "udgående" udvekslingskontorer, der er ansvarlige 
for afsendelsen af postafslutninger fra afsendelses landet, og "indgående" kontorer, der er 
ansvarlige for modtagelsen i udieveringslandet. Postudvekslingskontorer, der varetager 
luftpostbesørgelse, er placeret nær lufthavne, og postudveksl ingskontorer, der varetager 
overfladepostbesørgelse, er placeret nær havne og større jernbanetrafikknudepunkter. 
Universel postbetjening 
Obligatorisk postbetjening i hele det område, der er omfattet af forpligtelsen. Dette 
indebærer adgang til postindsamling, således at posten kan forsendes inden for postnettet, 
samt udlevering af post til alle adresser i det pågældende område. Det indebærer også 
rimelige priser og rimelig servicekvalitet. 
Selv om andre operationer også kan indebære betjening af hele landet eller hele det 
pågældende område, refererer begrebet "universel tjeneste" i grønbogen kun til de 
operationer, der varetages universelt i henhold til en lovfæstet forpligtelse. 
UPU 
Verdenspostforeningen (Union Postale Universelle). Det er et organ under De Forenede 
Nationer, som lovgiver om postvæsenernes internationale postbesørgelse. Verdenspost-
foreningens konvention bekræftes på kongresserne, der afholdes hvert femte år. 


ISSN 0254-1459 
KOM(91) 476 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 
Katalognummer: CB-CO-92-263-DA-C 
ISBN 92-77-45004-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg