îrirv 
W 
fp'" T k£ 
F" KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 03.06.1998 
KOM(1998) 226 endelig udg. 
98/0134 (COD) 
KOMMISSIONENS RAPPORT 
om EF-Toldkodeksen 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RåDETS FORORDNING (EF) 
om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 
om indførelse af en EF-toldkodeks 
(forelagt af Kommissionen) 

KOMMISSIONENS RAPPORT OM 
EF-TOLDKODEKSEN 
RESUME 
Ifølge Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks skal 
Kommissionen inden udgangen af 1997 forelægge en rapport om de tilpasninger, der er 
nødvendige af hensyn til gennemførelsen af det indre marked. 
Sammen med rapporten med forslag til ændringer vedlægger Kommissionen en oversigt 
over de erfaringer, der er gjort i forbindelse med den praktiske gennemførelse af 
kodeksen efter en periode på 4 år. 
EF-toldkodeksen har betydet væsentlig større gennemsigtighed i forhold til tidligere. Den 
er blevet valgt som model af mange tredjelande i Europa og endog uden for Europa. Den 
fungerer som støtte for flere fællesskabspolitikker og som en fælles handlingsramme for 
de nationale toldmyndigheder. 
Formålet med en kodificering kvalitativ betydning (omarbejdning) synes at være nået 
hvad angår grundforordningen. Med hensyn til forordningen om 
gennemførelsesbestemmelserne er der stadigvæk et arbejde at gøre. Referencerammen for 
en moderne kodeks fremgår af handlingsprogrammet "Told 2000" og målet med 
forenklingen. Handlingsplanen for fællesskabsforsendelse og meddelelsen om forvaltning 
af toldpræferenceordninger influerer ligeledes på udviklingen af kodeksen. 
De første ændringer var i høj grad præget at inkorporeringen af resultaterne af Uruguay­
runden. Udviklingen fremover vil være rettet mod en større forenkling af forskrifterne, 
større fleksibilitet i grundforordningen, forbedring af tilbagebetalingsproceduren og 
tilpasning til princippet for et fælles marked af bestemmelserne vedrørende 
repræsentation over for toldmyndighederne. 
I INDLEDNING 
Med Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 19921 blev der indført 
en EF-toldkodeks. Ifølge de afsluttende bestemmelser i denne forordning tager 
Rådet denne kodeks op til fornyet gennemgang på grundlag af de erfaringer, der 
er gjort i forbindelse med den praktiske gennemførelse efter en periode på 4 år. 
Denne frist udløb med udgangen af 1997. 
Toldlovgivningen er blevet kodificeret på to planer. Dels grundforordningen, dvs. 
ovennævnte forordning, hvor alle principielle strukturer er samlet, dels en 
forordning, Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/53 af 2. juli 19932, som 
inden for de rammer, der er defineret i førstnævnte, indeholder mere udførlige 
bestemmelser på området. Den fornyede gennemgang af lovgivningen, som Rådet 
har bedt om, vil ikke kunne give et ordentligt resultat, hvis ikke også teksten til 
gennemførelsesbestemmelserne tages med. Ændringerne af kodeksen, som 
Kommissionen vedlægger denne meddelelse, vedrører dog kun 
grundforordningen. 
II EF-toldkodeksen - historisk oversigt og forholdene i dag 
Med kodificeringen af fællesskabsretten på toldlovgivningsområdet har 
Fællesskabet overskredet en tærskel. 
Kodeksen er resultatet af en lovharmonisering, der har fundet sted over et kvart 
århundrede, og den er et eksempel for andre områder inden for fællesskabsretten. 
Der er opnået en gennemsigtighed og en forenkling, som sikkert kun fuldt ud kan 
værdsættes af dem, som indtil 1994 måtte anvende eller rette sig efter flere 
hundreder lovtekster spredt over et helt bibliotek af EFT'er. 
III EF-toldkodeksens indflydelse ud over Fællesskabets grænser 
Selv om det ikke var med i målsætningerne for toldkodeksen, har den påkaldt sig 
stor interesse uden for Fællesskabets grænser. Allerede inden den blev taget i 
anvendelse, ja inden den overhovedet blev vedtaget, blev kodeksen eller udkastet 
hertil betragtet som en retningspil for mange stater, især for dem, der havde en 
baggrund i et statshandelssystem, og som var tvunget til hurtigt at finde en 
operationel toldlovgivning for at kunne blive integreret i den internationale 
handel. Interessen for EF-toldkodeksen fra landene i Central- og Østeuropa, fra 
staterne i det tidligere Sovjetunionen og Jugoslavien og selv fra en landegruppe 
som Mercosur vidner om, at den nyder en troværdighed, som lige såvel kan 
skyldes Den Europæiske Unions generelle image som kodeksens kvalitet som 
sådan, idet den betragtes som et afbalanceret kompromis mellem forskellige 
begreber og filosofier, hvilket lovgivningen er en afspejling af. 
1 EFT L 302 af 19,10.1992. 
2 EFT L 253 af 11.10.1993. 
Naturligvis er kodeksen i kraft af at være et kompakt normativt regelværk, 
ligesom al kodificeret lovgivning, med til at forenkle det forberedende arbejde, 
der går forud for enhver udvidelse af Fællesskabet. Det har vist sig for nylig, da 
Fællesskabet blev udvidet fra 12 til 15 medlemmer, og kan på ny vise sig at være 
en fordel i fremtiden. 
Bestemmelserne i EF-toldkodeksen anvendes ligeledes i vid udstrækning inden 
for den toldunion, som Fællesskabet har indgået med Andorra, San Marino og 
Tyrkiet. 
IV Kodeksens rolle i de forskellige politikker, der vedrører toldunionen 
Toldkodeksens betydning for Fællesskabet er afhængig af, hvilken rolle 
toldunionens instrumenter spiller for dets politikker. 
Ganske vist danner kodeksen de proceduremæssige rammer for anvendelse af 
begrænsninger og forbud ved såvel indførsel som udførsel, men kodeksens 
egentlige opgavefelt er, om der skal opkræves eller ikke opkræves told. 
På det handelspolitiske område fungerer toldtariffen i stadig mindre grad som et 
beskyttelsesinstrument for visse industrisektorer, men den anvendes stadig i 
forbindelse med præferencepolitik, hvor det er overordentligt vigtigt med en 
korrekt forvaltning, som det er blevet understreget i Kommissionens meddelelse 
af 23. juli 1997 (KOM(97) 402). Som forsvarsinstrumenter for handel og industri 
kan der også være tale om antidumpingtold og udligningstold, som finder 
anvendelse efter reglerne og procedurerne i EF-toldkodeksen. 
Landbrugspolitikken bruger toldprocedurerne i kodeksen i forbindelse med 
eksportrestitutionsordningen. Beskyttelsen af landbrugssektoren ved indførsel er 
også efter ændringerne som følge af Uruguay-runden stadig koncentreret omkring 
EF-toldkodeksen. Efter at afgifter er blevet afløst af told, er det nye system 
baseret på basiskonceptet toldværdi. Selv om der i den forbindelse i stedet for 
kodeksens fleksible regler bliver anvendt landbrugsspecifikke mekanismer, som 
betyder en mere stringent anvendelse, er kodeksens regelsystem stadig 
referencepunktet på området. 
For udenrigshandelsstatistikken er det enhedsdokument, der omhandles i 
gennemførelsesbestemmelserne til kodeksen, stadigvæk det grundlæggende 
dokument for indsamling af statistiske data. 
For indirekte beskatning har Fællesskabets toldlovgivning stadig stor betydning, 
selv efter etableringen af det indre marked. Ganske vist er anvendelsesområdet for 
suspensionsordningerne hermed blevet kraftigt begrænset ved intern handel i 
Fællesskabet, men for anvendelsen af moms på varer, der indføres fra tredjelande, 
er koblingen til toldkodeksens toldprocedurer blevet mere systematisk. 
Ud over at kodeksen har en horisontal betydning for alle disse politikker, har den 
også en rolle som samhørighedsfaktor i "vertikal" betydning, idet det 
administrative apparat, der skal sørge for gennemførelsen af disse politikker, 
består af 15 særskilte nationale administrationer. Alene bevidstheden om, at de i 
denne kodeks har en fælles aktionsramme, er for disse myndigheder en 
integrationsfaktor på samme måde som de aktioner, der er fastlagt i programmet 
"Told 2000". 
Endelig har kodeksen med indførelsen af en række begreber fra den almindelige 
forvaltningsret (annullering, omstødelse af en afgørelse, beskyttelse af den 
berettigede forventning i forbindelse med en administrativ fejl) bidraget til 
skabelse af et europæisk retsligt område. 
Mere generelt indtager EF-toldkodeksen en væsentlig plads i de retsforskrifter, 
som danner grundlag for fastsættelsen af, hvilke toldbeløb der skal opkræves, og 
hvem der er toldpligtige. Det udgør desuden retsgrundlaget for inddrivelse. Der er 
tale om et vigtigt middel til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser og 
til sikring af, at fællesskabspolitikkerne fungerer korrekt. 
Det skal dog ikke nægtes, at der især siden 1992 er konstateret en voldsom 
stigning i omfanget af svig og uregelmæssigheder, flere og flere problemer med 
afsløring heraf på grund af de mere og mere sofistikerede former, de antager, samt 
mere og mere organiseret kriminalitet på området, som åbenbart nu er vendt mod 
toldsvig på grund af de store gevinster, der kan opnås her uden egentlig risiko. 
Årsberetningerne om bedrageribekæmpelse viser såvel den konstante stigning i 
svindelen med egne indtægter som vanskelighederne med at sikre inddrivelse 
heraf og disponeringen af budgettet. Som eksempel herpå udgjorde dette beløb, 
som i 1996 var på 787 mio. ECU, henved 6% af det samlede beløb af told og 
landbrugsafgifter, som var på 13,7 mia. ECU det pågældende år. 
De kvalitative aspekter ved kodificeringen af EF-toldkodeksen 
For at kunne vide, om kodificeringen af toldlovgivningen har været en succes, må 
man se på, hvordan selve kodificeringen er gennemført. Kohærens og 
gennemsigtighed i et lovsystem, som er de vigtigste mål for en kodificering, 
opnås faktisk hverken nødvendigvis eller omkostningsfrit efter en sådan 
kodificering. Hvor stor betydning Fællesskabet tillægger disse principper blev i 
øvrigt understreget i Rådets resolution af 25. oktober 1996 om forenkling og 
rationalisering af Fællesskabets toldregler og -procedurer3. 
I kvalitativ henseende er en kodificering mere end blot en enkel konsolidering 
eller kompilering af forskrifter, idet den kræver en gennemgribende omarbejdning 
heraf. Det forudsætter blandt andet: 
3 EFT L 332 af 7.11.1996. 
en adskillelse af bestemmelser af generel art og detailbestemmelser, f.eks. 
dokumentformaliteter, idet disse bestemmelser skal fordeles mellem en 
grundforordning og en forordning indeholdende 
gennemførelsesbestemmelser 
en inddeling af hele materialet efter et stringent struktureret og systematiseret 
skema 
eliminering af repetitive elementer, blandt andet ved at sammenfatte samtlige 
bestemmelser af almen rækkevidde 
opfattelse af de to niveauer, grundforordning og 
gennemførelsesbestemmelser, som en enhed, ikke blot juridisk set, men også 
i udformningen. 
Efter at have gennemgået grundforordningen i lyset af ovenstående kan man 
konkludere, at den som helhed opfylder kriterierne for en kvalitativ kodificering, 
uden at det dermed er sagt, at resultatet af kodificeringen ikke kunne være 
anderledes. Det skal understreges, at den lovgivende myndighed har tilladt en 
fordeling på de to forskriftsniveauer ved at give Kommissionen omfattende 
beføjelser, men samtidig vil man bibeholde en komitologiordning, der prioriterer 
medlemsstaternes deltagelse. 
Med hensyn til gennemførelsesbestemmelserne skal det siges, at reglerne for en 
god lovgiver ikke er blevet fulgt helt, som de skulle. Situationen var noget 
vanskeligere end i forbindelse med grundforordningen. Arbejdet faldt sammen 
med sidste fase i forberedelsen af det indre marked og fik derfor kun anden 
prioritering. Derfor måtte arbejdet på grund af det omfattende materiale og 
tidspres begrænses til en sammenfatning i "blokke", som de kommende sektioner 
i Toldkodeksudvalget skulle tage sig af, idet der ikke kunne foretages en egentlig 
omarbejdning heraf. 
Det kan konkluderes, at for øjeblikket er en forbedring af de kvalitative aspekter 
ved kodificeringen en vigtig opgave. Hvad angår Kommissionens tjenestegrene er 
der truffet passende foranstaltninger. Den igangværende revision i de sektioner, 
der tager sig af forsendelsesproceduren og toldprocedurer af økonomisk 
betydning, er et godt udgangspunkt til at komme videre i den retning. 
VI Referencerammen for en moderne EF-toldkodeks 
1. Endnu vigtigere end de kvalitative aspekter ved kodificeringen er spørgsmålet, 
om kodeksen kan leve op til nuværende og kommende udfordringer. I den fælles 
målramme, som er grundlaget for handlingsprogrammet "Told 2000"4, er en af 
hovedprioriteterne "at garantere en anvendelse af fællesskabsbestemmelserne, 
som sikrer samme resultater overalt på Fællesskabets toldområde" (artikel 4). 
4 Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 210/97/EF af 19.12.1996 - EFT L 33 af 4.2.1997, s. 24. 
7 
Toldkodeksen har en dobbelt rolle i forhold til dette program. For det første er den 
en del af fællesskabsretten, som der må sikres en ensartet anvendelse af, og falder 
derfor uden for programmets foranstaltninger. Og for det andet er kodeksen som 
ovenfor nævnt også et middel til at sikre en korrekt anvendelse af 
fællesskabsretten, for så vidt som det drejer sig om politikker, der støtter sig på 
toldunionen. Behovet for en ajourføring af kodeksen og muligheden for tilpasning 
heraf indgår derfor i de aktiviteter, der skal foregå inden for programmet "Told 
2000". De vigtigste målsætninger, som kodeksen skal opfylde ifølge selve 
programmet, er en ensartet anvendelse af procedurerne og beskyttelse af 
Fællesskabets og de erhvervsdrivendes finansielle interesser. 
2. Den anden prioritet for en moderne kodeks er, at den skal opfylde målsætningen 
med forenkling. Den betydning, der tillægges forenkling, hvilket er en konstant 
udfordring, er blevet sat i relief ved erklæringen fra generaldirektørerne fra 
medlemsstaternes toldadministrationer og fra Kommissionen i Stockholm i maj 
efterfulgt af Rådets resolution af 25. oktober 1996. Forenklingen af toldregler og -
procedurer omtales ligeledes i handlingsplanen for det indre marked (CSE (97) 1 
af 4.6.1997) som en del af den "Første strategisk målsætning: At gøre reglerne 
mere effektive". 
Med omfanget af de beløb, der svindles med under egne indtægter, bliver det 
uundgåeligt nødvendigt, at lade alle de fremskridt, der gøres med hensyn til 
forenkling, ledsage af effektive kontrolmidler, som er afpasset efter de potentielle 
risici, som følger heraf. 
3. Fællesskabet reagerer for øjeblikket beslutsomt over for de to problemområder 
inden for toldunionen og inden for de politikker, der støtter sig til dennes 
instrumenter. Det drejer sig om proceduren for fællesskabsforsendelse, som har 
problemer med organiseret svindel. Gennem en ændring af kodeksens 
gennemførelsesbestemmelser er der allerede indført flere sikkerhedsforskifter i 
systemet, og de vil blive yderligere suppleret i medfør af den handlingsplan, som 
Kommissionen har vedtaget i den forbindelse5. 
Toldpræferenceordningerne er et andet problem. De er ofre for en slap 
forvaltning, også fra tredjelandes side, og for et foruroligende antal 
uregelmæssigheder, sådan som Kommissionen har understreget det i en af sine 
meddelelser (KOM(97) 402 af 23.7.1997). Kommissionen har i den forbindelse 
gjort det klart, at hele problemet omkring "god tro" hos importørerne kun kan 
løses i en bredere politisk ramme omfattende præferencetoldordningerne i alle 
deres komponenter. Det er imidlertid klart, at her som i tilfældet med 
fælleskabsforsendelser vil problemet generelt ikke kunne løses alene via 
lovgivningen, men det kræver også en væsentlig forbedring af forvaltningen af de 
instrumenter, som de pågældende ordninger er afhængige af. 
EFT C 176 af 10.6.1997, s. 3. 
Derfor har Kommissionen foreslået et handlingsprogram, som skal være gældende 
for såvel Fællesskabet som for tredjelande, og som både skal sikre en bedre 
anvendelse af gældende bestemmelser og bidrage til at få iværksat en række 
operationelle foranstaltninger, som kan forbedre dem eller komplettere dem. Dette 
vil på et senere tidspunkt kunne få indvirkning på blandt andet visse aspekter af 
toldkodeksen. 
Lovgivning og forvaltning er komplementære størrelser, men de spiller hver deres 
rolle. Ikke alle svagheder, som påvirker toldunionens virkemåde, eller som visse 
politikker lider af, kan tilskrives toldkodeksen. Rent faktisk er toldkodeksen ikke 
det eneste instrument, der er indført til at løse disse problemer. Denne 
komplementaritet, som også er karakteristisk for forholdet mellem kodeksen og 
instrumentet "Told 2000", er derfor af største betydning. 
Til illustrering heraf gives to eksempler. 
På medlemsstatsniveau er denne mangel på homogenitet for visse forenklede 
procedurer eller på information helt givet en beklagelig kendsgerning. Man må 
imidlertid gøre sig klart, at arbejdet med organisering og koordinering, som stadig 
mangler i den forbindelse, egentlig ikke har at gøre med en ændring af den 
eksisterende lovgivning. 
Ligeledes har opkrævningsproceduren givet anledning til et problem, som 
påvirker forvaltningen af toldpræferenceordningerne. Den kendsgerning, at 
toldmyndighederne i de forskellige medlemsstater bogfører udestående told eller 
griber til retssikrende foranstaltninger usystematisk og meget ofte med 
forsinkelser, viser, at disse toldmyndigheder stadig har en stor manøvremargen. 
For at få løst dette problem vil et forsøg på ad lovgivningsmæssig vej at begrænse 
de pågældende myndigheders vide rammer sikkert ikke være tilstrækkeligt. At 
indføre tilsyneladende strengere kriterier, som altid vil kunne fortolkes, kan være 
et nyttigt middel til en mere generel harmonisering, men ikke til at støtte en fælles 
aktion i en given situation. Som det i øvrigt siges i artikel 7 i beslutningen om 
"Told 2000", så er løsningen snarere en bedre koordinering, og altså indførelse af 
en passende mekanisme baseret på samarbejde, som også kan omfatte et næsten 
hierarkisk ledelsessystem. 
Denne vurdering af et enkelt problem ændrer imidlertid ikke noget ved, at der må 
ske en tilpasning af lovgivningen om tilbagebetalingsproceduren, især ved at 
indføre bedre sikkerhedsinstrumenter, når forældelsesfristerne er ved at udløbe. 
Hvis der indføres passende bestemmelser i toldkodeksen, vil det fa en generel 
indvirkning på alle udestående fordringer, hvad enten der er tale om forsendelser 
eller præference- eller ikke-præferenceindførsel. 
VII Allerede indførte ændringer og ændringer, som Kommissionen vil forelægge 
Rådet 
1. Toldkodeksen er blevet ændret to gange efter ikrafttrædelsen i 1994. Den første 
ændring blev indført med tiltrædelsesakten fra 19956 og vedrører udvidelsen af 
Fællesskabets toldområde i den forbindelse. 
Den anden ændring skete med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) 
nr. 82/97 af 19. december 19967 og er først og fremmest et udtryk for 
gennemførelsen af resultaterne af Uruguay-rundens aftale om landbrug og om 
oprindelsesregler. Endvidere er der indført ændringer af lovgivningen på en række 
punkter, som havde det til fælles, at de skulle gøre kodeksen mere fleksibel over 
for de erhvervsdrivendes behov, enten ved at gøre selve reglerne i kodeksen mere 
smidige eller ved at tillade afvigelser med mere differentierede 
gennemførelsesbestemmelser. 
2. At opnå større fleksibilitet i grundforordningen er det vigtigste ved denne 
igangværende revision, som til dels indgår i vedlagte forslag til ændring af 
kodeksen. En anden del af forslagene, som ikke indgår i vedlagte tekst og som 
vedrører fællesskabsforsendelsesproceduren, følger samme mål, nemlig at skabe 
større fleksibilitet eller større gennemskuelighed i gennemførelsesbestemmelserne 
for fællesskabsforsendelser. 
I den forbindelse er et punkt, som ofte dukker op på begge niveauer i 
toldlovgivningen, at reglerne for toldskyld og vilkårene for dens opståen er altfor 
usmidige i særlige tilfælde, hvor der henvises til proportionalitetsprincippet. 
Forsøget på at finde en rimelig balance mellem de berørte interesser, hvilket 
allerede blev taget op i forbindelse med den seneste ændring, er derfor taget op 
igen i Kommissionens nye forslag. 
Med anerkendelsen af en ny type frizone med særlige tilsynsregler vil man give 
kodeksen en mere differentieret struktur, som ikke indvirker på 
konkurrencevilkårene mellem de erhvervsdrivende i Fællesskabet. 
For toldprocedurer af økonomisk betydning vil der blive indført en reform med 
henblik på forenkling af de anvendte mekanismer på linje med reformen af 
forsendelsesproceduren, først og fremmest af gennemførelsesbestemmelserne. 
Grundforordningen sætter en række artikler nogle begrænsninger for en sådan 
reform, og derfor er Kommissionens forslag at gøre dem så smidige som muligt 
for at nå dette mål. 
6 EFT L1 af 1.1.1995. 
7 EFT L 17 af 21.1.1997. 
10 
Forenklingen af toldformaliteterne betød, at det allerede med den anden 
ændring af kodeksen blev muligt at afvige fra bestemmelsen om underretning i 
tilfælde af genudførsel af varen. Denne gang foreslår Kommissionen, at 
bestemmelsen om, at der skal vedlægges visse dokumenter sammen med 
angivelsen af varen, gøres mere smidig for derved at fjerne en hindring for 
anvendelse af edb ved fortoldningsproceduren. I forslaget tilstræbes det dog at 
beskytte de finansielle interesser og særlige kontrolbehov i forbindelse dermed. 
3. En mere effektiv opkrævningsprocedure er det andet mål, som kræver en 
tilpasning af toldkodeksen. Denne procedure giver ikke blot indtægter til 
fællesskabsbudgettet, den er især afgørende for, at regler og politiske instrumenter 
til bekæmpelse af uregelmæssigheder kan opfattes som troværdige. I forbindelse 
med den anden ændring blev et forslag fra Kommissionen om at tillade, at 
forældelsesfristen kunne forlænges i tilfælde af mistanke om uregelmæssigheder 
og dermed behov for yderligere undersøgelser, ikke godkendt af Rådet, og 
Europa-Parlamentet delte argumentet med, at der først skulle skabes klarhed over 
spørgsmålet om beskyttelse af "god tro" i forbindelse med beviser for 
præferencestatus for varer, der indføres fra tredjelande. 
Dette spørgsmål er taget op i Kommissionens meddelelse af 23. juli (KOM(97) 
402), og Kommissionen genfremsætter nu forslaget. Samtidig foreslår 
Kommissionen at se på spørgsmålet om forholdet mellem inddrivelse og 
muligheden for at indgive klage. Formålet med en klage er at beskytte de 
erhvervsdrivende mod at blive afkrævet tilbagebetaling af beløb, som ikke skal 
betales; men i tilfælde af at klagen afvises, må opkrævningen foregå på en sådan 
måde, at det ikke er til skade for de debitorer, som ikke satte sig imod 
betalingsfordringen. 
4. Den måde, hvorpå visse medlemsstater regulerer muligheden for at lade 
toldformaliteterne udføre af mellemmænd, giver anledning til et problem med 
ligebehandling, hvad angår vilkårene for de erhvervsdrivende i forskellige 
medlemsstater for deltagelse i udenrigshandelen. Den nuværende artikel 5 i 
kodeksen indeholder en forbeholdelsesklausul, som påvirker enhedsmarkedets 
funktion og giver anledning til uberettigede konkurrencefordrejninger. Der 
foretages en mere indgående analyse af virkningerne af disse ordninger i 
begrundelsen (punkt 1) til forslaget til ændring af nævnte forordning, som er 
vedlagt som del II til dette dokument. Det foreslås med virkning fra den 1. januar 
2002 at erstatte forbeholdelsesklausulen med en mulighed for alene indirekte 
repræsentation ved toldklarerere og ved gennemførelsesbestemmelser at fastlægge 
EF-kriterier for regulering af fortoldningstjenesteydelser. 
VIII Konsolidering og rekodificering af en forordning i konstant udvikling 
Af den sidste betragtning i forordning (EF) nr. 82/97 fremgår det, at 
Kommissionen har erklæret sig rede til hvert år at udgive en ajourført version af 
EF-toldkodeksen med gennemførelsesbestemmelserne dertil, således at kodeksen 
til stadighed er praktisk at anvende. 
11 
Kommissionen har til hensigt at frigøre sig fra denne forpligtelse ved at give 
samtlige brugere adgang til en database, der er oprettet af Fællesskabets 
Publikationskontor, og som indeholder grundforordningen og forordningen om 
gennemførelsesbestemmelserne på alle fællesskabssprog i den seneste udgave 
umiddelbart efter hver ændring. Denne informationsfacilitet vil være på plads i 
løbet af 1998. 
Bortset herfra er det nødvendigt med en rekodificering ("egentlig kodificering") 
af gennemførelsesbestemmelserne, der ændres mindst to gange om året. Men det 
kan først ske, når der er gennemført visse gennemgribende reformer af 
forsendelsesproceduren og af toldprocedurerne af økonomiske betydning. Det kan 
derfor først finde sted efter oprettelsen af databasen, som allerede vil have bragt 
klarhed over denne del af fællesskabsretten. 
IX Konklusion 
EF-toldkodeksen har betydet væsentlig større gennemsigtighed i forhold til 
tidligere. Den er blevet valgt som model af mange tredjelande i Europa og endog 
uden for Europa. Den fungerer som støtte for flere fællesskabspolitikker og som 
en fælles handlingsramme for de nationale toldmyndigheder. 
Med den voksende svindel må der drages omsorg for, at den ændrede toldkodeks 
fuldt ud kan udfylde sin rolle. Hvis ikke alle udviser stor agtpågivenhed for at 
undgå, at kodeksen skal blive drejet i en anden retning til fordel for særlige eller 
ikke legitime interesser, vil der blive unødvendigt store risici for, at de 
økonomiske og/eller politiske spændinger vil vokse. 
Formålet med en kodificering kvalitativ betydning (omarbejdning) synes at være 
nået hvad angår grundforordningen. Med hensyn til forordningen om 
gennemførelsesbestemmelserne er der stadigvæk et arbejde at gøre. 
Referencerammen for en moderne kodeks fremgår af handlingsprogrammet "Told 
2000" og målet med forenklingen. Handlingsplanen for fællesskabsforsendelse og 
meddelelsen om forvaltning af toldpræferenceordninger influerer ligeledes på 
udviklingen af kodeksen, idet der skal drages omsorg for en adskillelse af 
lovgivnings- og forvaltningsstrukturerne. 
De første ændringer var i høj grad præget at inkorporeringen af resultaterne af 
Uruguay-runden. Udviklingen fremover vil være rettet mod en større forenkling af 
forskrifterne, større fleksibilitet i grundforordningen, forbedring af 
tilbagebetalingsproceduren og tilpasning til princippet for et fælles marked af 
bestemmelserne vedrørende repræsentation over for toldmyndighederne. 
Ændringsforslagene til grundforordningen er vedlagt som bilag. 
12 
II 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) 
om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 
om indførelse af en EF-toldkodeks 
13 
BEGRUNDELSE 
Punkt 1 (artikel 5) 
Importører og eksportører overdrager ofte opgaven med at opfylde toldformaliteterne til 
mellemmænd. Opfyldelsen af toldformaliteterne varetages således enten i tilslutning til 
tilrettelæggelse af varetransport eller af et specialiseret erhverv, som i visse 
medlemsstater traditionelt er et reguleret erhverv. 
I princippet tillader toldreglerne mellemmænd at optræde på to måder (artikel 5 i 
kodeksen): 
- ved direkte repræsentation: i kommitentens navn og for dennes regning, idet denne 
fortsat alene hæfter for toldskylden 
- ved indirekte repræsentation: i eget navn og for kommitentens regning, hvorved 
han bliver debitor for toldskylden på lige fod med kommitenten. 
EF-toldforskrifterne må i princippet ikke gribe ind i, hvordan mellemmænds virksomhed 
på dette område tilrettelægges, men Rådet føjede i 1992 i form af et "kompromis" en 
"forbeholdelsesklausul" til artikel 5 i kodeksen, som giver medlemsstaterne mulighed for 
på deres område at forbeholde retten til at foretage toldangivelser efter en af de to 
repræsentationsmåder (enten direkte eller indirekte), således at repræsentanten skal være 
en toldklarerer, der udøver sit erhverv dér. 
Man kan på den ene side forestille sig, hvorfor visse medlemsstater ønsker at forbeholde 
en kategori af personer, der påtager sig større risici, visse særlige rettigheder (i tilfældet 
med forbeholdelse af indirekte repræsentation), men det må konstateres, at dette princip 
og denne balance ikke længere respekteres, og at mellemmanden i stigende grad fritages 
for ethvert finansielt ansvar (navnlig i Frankrig og Italien), og således bliver et middel til 
at begrænse udbuddet uden nogen begrundelse fra hverken et toldmæssigt eller finansielt 
synspunkt. 
Det er så meget mere tydeligt, som lovgivningstiltag i visse medlemsstater ikke blot har 
haft til virkning at fritage en given kategori af klarerere for det solidariske ansvar, men 
også at pålægge det tjenesteydere uden for denne kategori for en i enhver henseende 
identisk virksomhed. Det påvirker det indre markeds funktion, idet princippet om fri 
udveksling af tjenesteydelser begrænses og konkurrencen fordrejes. 
Det må konstateres, at dette forhold har en ugunstig indflydelse på det økonomiske klima 
for de erhvervsdrivende i udenrigshandelen. I betragtning af den stigende efterspørgsel 
efter toldangivelser (som er en følge af Fællesskabets voksende udenrigshandel) udgør 
den opsplitning af det indre marked, som forbeholdelsesklausulen medfører, særlig med 
hensyn til at forbeholde retten til direkte repræsentation, en uberettiget hæmsko for den 
økonomiske aktivitet. Følgen er en risiko for nedsat konkurrencedygtighed og en tendens 
til en forhøjelse af prisen på den tilbudte tjenesteydelse til skade navnlig for SMV'er. 
14 
Kommissionen foreslår på denne baggrund at afskaffe medlemsstaternes valgmulighed 
med hensyn til, hvilke repræsentationsformer de kan forbeholde visse personer. Den 
foreslår derfor at begrænse den fakultative anvendelse af forbeholdelsesklausulen til 
indirekte repræsentation alene. Den ønsker desuden at åbne mulighed for i 
gennemførelsesbestemmelser at fastlægge EF-rammekriterier for alle 
toldklareringstjenesteydere, således at der i lyset af de forskellige erfaringer skabes en ny 
ligevægt. For at sætte fortoldningserhvervet og andre interesserede erhvervskredse i stand 
til at forberede sig på denne nye situation, foreslås det at lade ændringen træde i kraft den 
1. januar 2002. 
Punkt 2 (artikel 35) 
Med hensyn til kodeksens kompatibilitet med forskrifter for indførelsen af euroen og især 
med forordning (EF) nr. 1103/97 af 17. juni 1997 om visse bestemmelser vedrørende 
indførelsen af euroen8, er der ingen problemer. De nationale bankmyndigheders 
kompetence er endnu ikke endelig fastlagt, og det må derfor være hensigtsmæssigt at 
formulere artikel 35, så den bliver mere generel, og at holde fast ved begrebet "de 
kompetente myndigheder på området". 
Punkt 3 (artikel 49) 
Det er nødvendigt at præcisere, hvem der er ansvarlig for angivelsen til en toldmæssig 
bestemmelse eller anvendelse for en vare under midlertidig opbevaring, for at kunne 
fastslå, hvem der er debitor, i tilfælde af at der måtte opstå toldskyld i henhold til artikel 
203 eller 204. Begrebet "ihændehaver", som det allerede er anvendt i artikel 51, 
forekommer at være mest hensigtsmæssigt. 
Punkt 4 (artikel 62) 
Der har vist sig at være et stigende behov i Fællesskabet for, at en klarerer skal kunne 
undlade at forelægge de dokumenter, der følger angivelsen, for toldmyndighederne, 
blandt andet når den afleveres via edb. De nuværende forenklede fremgangsmåder giver 
kun delvis en løsning på problemet, og ændringsforslaget indeholder derfor en 
undtagelsesbestemmelse, som vil være underlagt gennemførelsesbestemmelser 
vedrørende toldmyndighedernes adgang til disse dokumenter og om deres opbevaring. 
Punkt 5 (artikel 115, stk. 4) 
Med den nye formulering af stk. 4 bliver det ligeledes muligt at indføre 
gennemførelsesbestemmelser, som udvider mulighederne for ækvivalente varer i 
forbindelse med proceduren for aktiv forædling. Den nuværende tekst nævner 
udelukkende forbud og begrænsninger. 
8 EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1. 
15 
Punkt 6 og 11 (artikel 117, litra c), og artikel 133, litra e)) 
I forbindelse med moderniseringen af proceduren for aktiv forædling og forarbejdning 
under toldkontrol skal der opstilles lister over tilfælde, hvor de økonomiske 
forudsætninger anses for at være opfyldt. Herved vil fristen for meddelelse af en bevilling 
til proceduren kunne forkortes for disse tilfælde. Samtidig bliver medlemsstaternes 
praksis bragt på linje med hinanden. Denne ændring er et led i forenklingspolitikken. 
Punkt 7 (artikel 118) 
I forbindelse med moderniseringen af proceduren for aktiv forædling har det vist sig at 
være en fordel at kunne fastsætte særlige frister for genudførsel for alle transaktioner fra 
en nærmere bestemt forarbejder. 
Punkt 8 (artikel 124) 
I denne ændring tages der hensyn til udviklingen på landbrugsområdet, og den giver 
mulighed for at lade fordelen ved tilbagebetalingsordningen gælde for visse 
landbrugsprodukter efter betingelser, som vil blive fastsat i 
gennemførelsesbestemmelserne. 
Punkt 9 (artikel 128) 
Det er ikke rimeligt, at man for varer, der er henført under proceduren for aktiv 
forædling, tilbagebetalingsordningen, kan betragte henførsel under 
forsendelsesproceduren som en udførsel, hvorved der opnås ret til tilbagebetaling eller 
afgiftsfritagelse. Den foreslåede ændring fjerner altså muligheden for tilbagebetaling eller 
fritagelse, når forædlingsprodukter eller varer i uforandret stand henføres under 
forsendelsesproceduren. 
Punkt 10 (artikel 131) 
Teksten i denne artikel afpasses efter artikel 141 for at opnå en større fleksibilitet med 
hensyn til at opstille en liste over de tilfælde, hvor proceduren for forarbejdning under 
toldkontrol kan benyttes, samt de særlige betingelser herfor. 
16 
Punkt 12 (artikel 142) 
Med denne formulering tilpasses artikel 142 artikel 141 for dermed at kunne dække alle 
de tilfælde, hvor betingelserne for fuldstændig fritagelse ikke er opfyldt (den nuværende 
tekst er mere restriktiv for tilfælde med delvis fritagelse end for tilfælde med fuldstændig 
fritagelse. Der kræves, at ejeren af varerne i alle tilfælde skal være etableret uden for 
Fællesskabets toldområde). Denne tekst giver ligeledes mulighed for at præcisere, under 
hvilke betingelser proceduren kan anvendes. 
Punkt 13 (artikel 144) 
Udeladelsen af stk. 1 i denne artikel giver mulighed for ikke at beskatte regelmæssig brug 
af en vare, der er henført under proceduren for midlertidig indførsel, ved at anvende den 
generelle regel i artikel 214. 
Den redaktionelle ændring af det tidligere stk. 2, der nu er blevet eneste stykke, har været 
nødvendig ud fra et klarhedshensyn. For varer, som er henført under proceduren for 
midlertidig indførsel med delvis fritagelse, er en del af tolden allerede blevet betalt. Ved 
overgangen til fri omsætning eller i andre tilfælde, hvor der opstår toldskyld, er det 
forskellen mellem dette beløb og det beløb, der skyldes. 
Punkt 14 og 15 (artikel 152 og 153) 
Med den nye formulering af artikel 152 samt udeladelsen af artikel 153 henvises der til 
gennemførelsesbestemmelserne for at få fastlagt de tilfælde, hvor en anden beskatning 
end i artikel 151 finder anvendelse. Det forenkler lovgivningen og giver en større 
fleksibilitet, og det åbner mulighed for at indføre en beskatning af merværdien ud over de 
tilfælde, der for øjeblikket er omfattet af artikel 153. 
Punkt 16, 17 og 18 (artikel 167, stk. 3, artikel 168, stk. 1, og artikel 168a) 
Det har vist sig, at det traditionelle begreb "frizone", der anvendes i toldkodeksen, ikke 
opfylder visse medlemsstaters behov i udenrigshandelen. For disse medlemsstaters 
vedkommende burde frizonerne kontrolleres ifølge samme metode som for 
suspensionsordningerne, uden at de fordele, der er forbundet med betegnelsen "frizone", 
mistes. 
Forslaget tager sigte på at indføre en ny frizonekategori, der kombinerer bestemte 
karakteristika ved de traditionelle frizoner med de formaliteter og kontrolmetoder, der 
anvendes for toldoplagsproceduren. 
17 
Punkt 19 (artikel 212a) 
Ved den forrige ændring af toldkodeksen blev artikel 212a indsat for at tillade fritagelse 
for import- eller eksportafgifter, når en toldskyld ikke opstår som følge af antagelse af en 
angivelse til overgang til fri omsætning, men af andre årsager. Det vil være 
hensigtsmæssigt at udvide denne mulighed - på samme betingelser - i tilfælde af, at der 
opstår en toldskyld for varer, som, hvis de var blevet angivet til overgang til fri 
omsætning, kunne have været omfattet af en toldlempelse på grund af deres art eller 
særlige anvendelsesformål eller af en differentiel beskatning i forbindelse med passiv 
forædling. 
Punkt 20 (artikel 215, stk. 5) 
Undertiden konstateres det i en medlemsstat, at der er opstået en toldskyld (sædvanligvis 
i henhold til artikel 202) i en anden medlemsstat. Når dette beløb ikke berettiger de 
administrative udgifter, der er forbundet med samarbejdsproceduren mellem de 
pågældende medlemsstater, bør det være muligt, at den medlemsstat, der har konstateret 
toldskylden, og hvor debitor normalt befinder sig, bogfører og inddriver denne skyld. 
(artikel 215, stk. 6) 
Der bør kunne anvendes forenklede fremgangsmåder ved overgang til fri omsætning for 
varer, der frembydes i flere medlemsstater. 
Når der benyttes forenklet angivelse, opstår toldskylden i den medlemsstat, hvor denne 
forenklede angivelse (ufuldstændig angivelse, et handelsdokument eller et administrativt 
dokument) antages. 
Det ville være mere logisk at lade det sted, hvor toldskylden er opstået, falde sammen 
med stedet, hvor den supplerende angivelse indgives med henblik på den i artikel 218, 
stk. 1, andet afsnit, nævnte "samlede" bogføring. Den i denne bestemmelse omhandlede 
sikkerhed kunne stilles på det sted, hvor den pågældendes hovedbogholderi føres, og 
hvor tilladelsen gives. Den kompetente toldmyndighed på dette sted råder således over 
alle nødvendige midler til at foretage så effektiv kontrol som muligt. 
Det skal endvidere understreges, at de forenklinger, der indføres med nærværende forslag 
i toldprocedurerne, ikke vil kunne få fuld virkning for importmoms på grund af 
Fællesskabets fiskale regler for beskatning på bestemmelsesstedet. 
18 
Der vil først kunne opnås en bedre sammenhæng og en reel forenkling af gennemførelsen 
af told- og afgiftsbestemmelserne, når den fælles momsordning, der er baseret på et 
enkelt beskatningssted, bliver indført. 
Punkt 21 (artikel 220, stk. 1) 
Kommissionen havde allerede medtaget denne ændring i sit første væsentlige 
ændringsforslag til kodeksen af 1995 (jf. KOM(95)335). Ifølge den nuværende artikel 
220, stk. 1, afhænger den efterfølgende bogføring af told bl.a. af, at toldmyndighederne er 
i stand til at beregne det efter lovgivningen skyldige beløb. 
Det kan ofte tage længere tid end til udløbet af forældelsesfristen (artikel 221, stk. 3) at 
opnå vished i denne henseende, navnlig hvis den efterfølgende kontrol kræver 
efterforskning i flere medlemsstater og/eller i tredjelande med koordination af de 
forskellige foranstaltninger på fællesskabsplan. I visse tilfælde er den konkrete situation 
allerede belyst, men da det på baggrund af drøftelserne på forskellige niveauer tager en 
vis tid at foretage en retlig vurdering af de forhold, som man har kendskab til, forhindrer 
fristen på tre år, at indsatsen for at bekæmpe uregelmæssighederne føres til ende. Dette 
resultat er uacceptabelt på baggrund af principperne for en politik til bekæmpelse af 
uregelmæssigheder. Selv om denne foranstaltning stadig kan videreføres på baggrund af 
en handling, der er hjemfalden til retsforfølgning, gør forskellene mellem de nationale 
forældelsesfrister (artikel 221, stk. 3, andet punktum) det ret usikkert, om der kan sikres 
ensartet behandling af tilfældene på fællesskabsplan. 
Den foreslåede ændring af artikel 220, stk. 1, har til formål at gøre retsgrundlaget klarere 
for administrationerne med henblik på bogføring af tolden, før det efter lovgivningen 
skyldige beløb kan fastlægges med sikkerhed. Derved kan der på en mere effektiv måde 
sikres en ensartet anvendelse af Fællesskabets retsforskrifter (jf. også punkt 23). 
Under drøftelserne i Rådet om forslaget fra 1995 mente delegationerne, at den 
usikkerhed, som den pågældende kan komme til at svæve i, bør være begrænset i tid. Det 
er der taget højde for i det nye andet afsnit i det pågældende stk. 1, hvor denne periode 
begrænses til 3 år efter den "midlertidige" bogføring. Samtidigt begrænses den normale 
forældelsesfrist til to år (jf. punkt 22). 
Punkt 22 (artikel 221, stk. 3) 
Det foreslås, at bogføringsfristen begrænses til to år efter toldskyldens opståen, således at 
der opretholdes en vis ligevægt mellem retssikkerheden for den erhvervsdrivende og 
beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser, som følge af forlængelsen af 
bogføringsfristen med tre år i tilfælde af begrundet tvivl (jf. punkt 21). 
For at beskytte Fællesskabets finansielle interesser mod alt for lange retssager, foreslås 
det, at forældelsesfristen for bogføringen suspenderes i de tilfælde, hvor der indgives 
klage. 
19 
(artikel 221, stk. 4) 
Indsættelse af dette stykke vil gøre det muligt at inddrive gæld, for hvilken 
forældelsesfristen endnu ikke er udløbet, men som bortfalder som følge af dens optagelse 
i en underretning om en gæld, som faktisk er forældet. 
I visse medlemsstater gør den nationale lovgivning det muligt at opdele underretninger, 
men det er ikke tilfældet overalt. (Se betragtningerne 65-71 i De Europæiske 
Fællesskabers Domstols dom af 14. maj 1996 i de forenede sager C-153/94 og C-204/94, 
sagen "Seafood"). 
Punkt 23 (artikel 222, stk. 2) 
Det er meningen, at denne bestemmelse skal suppleres med et tredje og et fjerde led. 
Ifølge "Handlingsplanen for forsendelse" er det meningen, at der skal fastsættes en 
bestemt rækkefølge blandt de personer, som toldmyndighederne kan indklage med 
henblik på betaling af en toldskyld, der er opstået som følge af, at varer, der er henført 
under forsendelsesproceduren, unddrages toldtilsyn. I artikel 203, stk. 3, gives en oversigt 
over de personer, der står som debitorer for denne toldskyld, og det vil være rimeligt at 
fastsætte, at den hovedforpligtede, der omhandles i sidste led, kun får pålagt at betale 
toldskylden, når det har vist sig umuligt at inddrive de pågældende beløb hos de andre 
debitorer. 
Den opkrævningsprocedure, der er fastsat i kodeksen, fører til en betalingsforpligtelse fra 
det øjeblik, hvor toldskylden er bogført og meddelt debitoren. For at toldmyndighederne i 
første omgang får lejlighed til at forsøge at inddrive toldskylden hos de andre debitorer, 
er det nødvendigt, at der i gennemførelsesbestemmelserne bliver mulighed for at udsætte 
denne betalingsforpligtelse for den hovedforpligtede. 
Forslaget til det fjerde led falder inden for rammerne af punkt 21. Det tager sigte på at 
fastsætte, at debitor for en toldskyld, der er bogført efterfølgende i henhold til artikel 220, 
stk. 1, andet afsnit, ikke behøver at betale den øjeblikkeligt, idet der indrømmes 
udsættelse med betalingen. 
20 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) 
om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 
om indførelse af en EF-toldkodeks 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 
28, 100Aogll3, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen9, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg10, 
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189B11, og 
ud fra følgende betragtninger: 
(1) Ifølge artikel 253 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om 
indførelse af en EF-toldkodeks12, senest ændret ved Europa-Parlamentets og 
Rådets forordning (EF) nr. 82/9713, tager Rådet inden den 1. oktober 1998 på 
grundlag af en rapport fra Kommissionen toldkodeksen op til fornyet gennemgang 
med henblik på at foretage de tilpasninger, der bl.a. er nødvendige af hensyn til 
gennemførelsen af det indre marked; denne rapport ledsages af eventuelle forslag; 
(2) opdelingen af det indre marked på grund af en måde for direkte repræsentation» 
der er forbeholdt bestemte erhvervskategorier, der er etableret i den berørte 
medlemsstat, bør bringes til ophør; det er hensigtsmæssigt at udsætte anvendelsen 
af denne ændring til den 1. januar 2002 for at give erhvervslivet lejlighed til at 
tilpasse sig denne nye situation; 
9 EFT 
10 EFT 
•" EFT 
12 EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1. 
13 EFT L 17 af 21.1.1997, s. 1. 
21 
(3) kompetencen hos de forskellige myndigheder med hensyn til at fastsætte kursen 
efter indførelsen af euroen er endnu ikke fastlagt; 
(4) det bør defineres med større præcision, hvem der er ansvarlig for at angive varer, 
der frembydes for toldvæsenet, til en toldmæssig bestemmelse eller anvendelse; 
(5) det vil være hensigtsmæssigt at give mulighed for, at angivelsen ikke ledsages af 
nærmere bestemte dokumenter; 
(6) med en større fleksibilitet i reglerne herfor kan det blive lettere at benytte 
proceduren for aktiv forædling, toldoplagsproceduren og proceduren for 
midlertidig indførsel; 
(7) det er en fordel efter udvalgsproceduren at fastsætte visse alternative metoder til 
afgiftsberegning gældende inden for proceduren for passiv forædling; 
(8) i nogle frizoner bør det, hvis der er økonomisk behov herfor, være muligt at lade 
formaliteterne opfylde efter toldoplagsproceduren og toldtilsynet udføre efter 
denne procedure; 
(9) under visse omstændigheder bør toldlempelser som følge af en vares særlige art 
eller anvendelsesformål og differentieret beskatning under proceduren for passiv 
forædling ligeledes være mulig, hvis en toldskyld opstår af andre årsager end 
overgang til fri omsætning; 
(10) bestemmelserne vedrørende det sted, hvor toldskylden opstår, bør omfatte 
specielle regler for særlige tilfælde, hvor det pågældende beløb ligger under en vis 
tærskel, samt for de tilfælde, hvor det er tilladt at benytte forenklede 
fremgangsmåder for overgang til fri omsætning; de nærmere bestemmelser herfor 
bør fastlægges efter udvalgsproceduren blandt andet under hensyntagen til, om 
det sted, hvor toldskylden opstår, skulle være et andet end det sted, hvor 
importmomsen pålægges; 
(11) i visse tilfælde, hvor det efter lovgivningen skyldige afgiftsbeløb ikke kan 
beregnes, er der risiko for, at den fastsatte frist på tre år gør det umuligt senere at 
inddrive beløbet; i så tilfælde bør bogføringen af det antageligt skyldige beløb ske 
i god tid; den usikkerhed, som den berørte person befinder sig i, bør under alle 
omstændigheder højst kunne vare i i alt fem år; 
22 
(12) i tilfælde af at toldskylden opstår på grund af, at varen unddrages toldkontrol, og 
når der er mere end en debitor, bør der være en bestemmelse om, at fristen til at 
betale toldskylden kan udsættes, således at toldmyndighederne kan indlede en 
opkrævningsprocedure hos en bestemt debitor fremfor andre debitorer; 
(13) Fællesskabets finansielle interesser må beskyttes mod alt for langvarige retssager 
og mod fuldstændigt ugyldige meddelelser som følge af, at en del af den angivne 
toldskyld forældes; 
( 14) forordning (EØF) nr. 2913/92 bør ændres tilsvarende -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
I forordning (EØF) nr. 2913/92 foretages følgende ændringer: 
1) Artikel 5, stk. 2, andet afsnit, affattes således: 
"Medlemsstaterne kan på deres område forbeholde retten til at foretage 
toldangivelser efter princippet om indirekte repræsentation til alene at gælde 
toldklarerere, 
Der kan vedtages gennemførelsesbestemmelser efter udvalgsproceduren, blandt 
andet med henblik på at sikre lige adgang til de to repræsentationsmåder." 
2) Artikel 35, stk. 1, affattes således: 
"Hvis der ved toldværdiansættelse af en vare indgår elementer, der er angivet i en 
anden valuta end den medlemsstats, hvor ansættelsen finder sted, anvendes den 
kurs, der er offentliggjort af de på området kompetente myndigheder." 
3) Artikel 49, stk. 1, affattes således: 
"1. Når varer er omfattet af en summarisk angivelse, skal ihændehaveren opfylde 
formaliteter med henblik på angivelse til en toldmæssig bestemmelse eller 
anvendelse inden for følgende frister:" 
4) I artikel 62 indsættes følgende stk. 3: 
23 
"3."Undtagelser fra bestemmelsen i stk. 2 kan vedtages efter udvalgsproceduren, 
især hvis angivelsen foretages på edb. 
Dog skal der være sikkerhed for, at de nationale myndigheder eller i givet 
fald Fællesskabet har fri adgang uden forudgående meddelelse, og den 
erhvervsdrivende skal være forpligtet til at opbevare disse beviser inden for 
en minimumsperiode. Gennemførelsesbestemmelserne vedtages også efter 
udvalgsproceduren." 
5) Artikel 115, stk. 4, affattes således: 
"4. Eventuelle særlige bestemmelser for anvendelsen af stk. 1 kan fastsættes efter 
udvalgsproceduren. " 
6) I artikel 117, litra c), indsættes som andet punktum: 
"Efter udvalgsproceduren kan det fastsættes, i hvilke tilfælde de økonomiske 
forudsætninger anses for at være opfyldt." 
7) Artikel 118, stk. 4, affattes således: 
"4. Der kan efter udvalgsproceduren fastsættes særlige frister.' 
8) Artikel 124 affattes således: 
"Artikel 124 
1. Tilbagebetalingsordningen kan finde anvendelse på alle varer, bortset fra 
varer, der på tidspunktet for antagelsen af angivelsen om overgang til fri 
omsætning er underlagt kvantitative importrestriktioner eller krav om 
forelæggelse af en import- eller eksportlicens. 
2. I øvrigt kan tilbagebetalingsordningen kun finde anvendelse, hvis der på 
tidspunktet for antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning af 
indførselsvarerne ikke er fastsat nogen eksportrestitution for 
forædlingsprodukterne. 
24 
3. Der kan kun gives tilladelse til at anvende tilbagebetalingsordningen, såfremt 
der på tidspunktet for antagelsen af udførselsangivelsen for 
forædlingsprodukterne ikke er fastsat nogen eksportrestitution for 
forædlingsprodukterne. 
4. Undtagelser fra stk. 1, 2 og 3 kan fastsættes efter udvalgsproceduren. 
9) Artikel 128, stk. 1, andet led, affattes således: 
"- med henblik på senere udførsel eller genudførsel er blevet henført under 
toldoplagsproceduren, proceduren for midlertidig indførsel, proceduren for 
aktiv forædling - suspensionsordningen - eller anbragt i frizone eller frilager" 
10) Artikel 131 affattes således: 
"Artikel 131 
De tilfælde, hvor proceduren for forarbejdning under toldkontrol kan benyttes, 
samt de særlige betingelser herfor, fastlægges efter udvalgsproceduren." 
11) I artikel 133, litra e), indsættes som andet punktum: 
"Efter udvalgsproceduren kan det fastsættes, i hvilke tilfælde de økonomiske 
forudsætninger anses for at være opfyldt." 
12) Artikel 142 affattes således: 
"Artikel 142 
1. Proceduren for midlertidig indførsel med delvis fritagelse for importafgifter 
kan bevilges for varer, som ikke er nævnt i de bestemmelser, der er vedtaget i 
overensstemmelse med artikel 141, eller som, selv om de er nævnt, ikke 
opfylder de deri fastsatte betingelser for adgang til midlertidig indførsel med 
fuldstændig fritagelse. 
2. Listen over de varer, der skal være udelukket fra proceduren for midlertidig 
indførsel med delvis fritagelse for importafgifter, samt på hvilke betingelser 
denne ordning kan anvendes, fastlægges efter udvalgsproceduren." 
25 
13) Artikel 144 affattes således: 
"Artikel 144 
Opstår der toldskyld for varer, som er henført under proceduren for midlertidig 
indførsel med delvis fritagelse for importafgifter, i medfør af artikel 201, stk. 1, 
litra a), artikel 203 og 204, er beløbet af denne toldskyld lig med forskellen 
mellem det afgiftsbeløb, der beregnes i henhold til artikel 214, og det beløb, der 
skyldes i henhold til artikel 143." 
14) Artikel 152 affattes således: 
"Artikel 152 
Som undtagelse fra artikel 151 kan det fastlægges efter udvalgsproceduren, i 
hvilke særlige tilfælde og på hvilke særlige betingelser varer, der har været 
henført under proceduren for passiv forædling, kan overgå til fri omsætning enten 
med fuldstændig fritagelse for importafgifter eller med forædlingsomkostningerne 
som grundlag for beskatning efter De Europæiske Fællesskabers fælles toldtarif." 
15) Artikel 153 ophæves. 
16) Artikel 167 ændres således: 
a) I stk. 1, 2 og 3 erstattes udtrykket "medlemsstaterne" med udtrykket 
"toldmyndighederne". 
b) Stk. 3, første punktum, affattes således: 
"3.Med forbehold af artikel 168a, er frizonerne indhegnede". 
26 
17) Artikel 168, stk. 1, første afsnit, affattes således: 
"1. Frizonernes og frilagernes grænser og tilførsels- og fraførselssteder er 
underlagt toldmyndighedernes tilsyn, forudsat at frizonerne er indhegnede." 
18) Der indsættes som artikel 168a mellem artikel 168 og punkt B. Tilførsel af 
varer til frizoner eller frilagre: 
'Artikel 168a 
1. Toldmyndighederne kan oprette frizoner, hvor toldkontrollen og 
toldformaliteterne foretages efter reglerne for toldoplagsproceduren, og hvor 
bestemmelserne om toldskyld finder anvendelse. 
Artikel 170,176 og 180 finder ikke anvendelse på sådan oprettede frizoner. 
2. Frizoner oprettet i medfør af stk. 1 betragtes ikke som frizoner efter artikel 
37, 38 og 205. 
Henvisninger til frizoner på andre lovgivningsområder anses ikke for at 
vedrøre de i denne artikel omhandlede frizoner." 
19) Artikel 212a ændres således: 
"Artikel 212a 
Når toldforskrifterne hjemler toldlempelser for en vare på grund af dens art eller 
dens særlige anvendelsesformål eller hel eller delvis fritagelse for import- eller 
eksportafgifter i medfør af artikel 21,145 eller 184 til 187, finder denne fritagelse 
også anvendelse i de øvrige tilfælde, hvor der opstår toldskyld i henhold til artikel 
202 til 205, 210 eller 211, forudsat at der hverken er mistanke om svigagtig 
fremgangsmåde eller åbenbar forsømmelighed, og at det godtgøres, at de øvrige 
betingelser for anvendelse af fritagelsen er opfyldt." 
20) I artikel 215 indsættes følgende stk. 5 og 6: 
"5. Hvis en toldmyndighed konstaterer, at der i henhold til artikel 202 er opstået 
en toldskyld i en anden medlemsstat, anses toldskylden som opstået i den 
medlemsstat, hvor dens opståen er konstateret, når beløbet er mindre end 
5 000 ECU. 
27 
6. Når en toldskyld opstår som følge af antagelsen af en forenklet angivelse til 
overgang til fri omsætning i henhold til artikel 76, stk. 1, litra a) eller b), og 
når artikel 218, stk. 1, andet afsnit, finder anvendelse, anses toldskylden som 
opstået i den medlemsstat, hvor den i artikel 76, stk. 2, omhandlede 
supplerende angivelse er indgivet". 
21) I artikel 220, stk. 1, indsættes følgende andet og tredje afsnit: 
"Når den kontrol, som toldmyndighederne foretager, kan føre til konstatering af 
en toldskyld eller af et afgiftsbeløb, der er større end det beløb, der allerede er 
bogført, uden at myndighederne med sikkerhed kan fastsætte det efter 
lovgivningen skyldige beløb, bogfører de det beløb, som varerne definitivt vil 
kunne pålægges, så betids, at dette midlertidige beløb kan meddeles debitor inden 
udløbet af den i artikel 221, stk. 3, fastsatte frist. 
Dog anses bogføringen af det beløb, som varerne definitivt vil kunne pålægges, 
ikke for at have fundet sted, hvis toldmyndighederne ikke inden for tre år efter 
datoen for underretning af debitor om det i ovenstående afsnit omhandlede 
midlertidige beløb med sikkerhed kan fastsætte det efter lovgivningen skyldige 
beløb." 
22) Artikel 221 ændres således: 
a) Stk. 3 affattes således: 
"3.Underretning af debitor kan ikke ske efter udløbet af en frist på to år, 
regnet fra datoen for toldskyldens opståen. Fristen afbrydes fra datoen 
for indgivelse af klage i henhold til artikel 243 og under hele 
klageproceduren." 
b) Der indsættes følgende stk. 4 og 5: 
M4.Hvis det konstateres, at den i stk. 3 nævnte frist er udløbet for en del af 
toldskylden, forbliver underretningen af debitor gyldig for resten af det 
pågældende afgiftsbeløb. 
Hvis toldmyndighederne på grund af en handling, der på det tidspunkt, 
hvor den blev begået, kunne give anledning til retsforfølgning, ikke har 
kunnet fastsætte det nøjagtige efter lovgivningen skyldige afgiftsbeløb, 
kan underretningen af debitor på de i de gældende bestemmelser 
fastsatte betingelser ske efter udløbet af den i stk. 3 nævnte frist." 
28 
23) Artikel 222, stk. 2, affattes således: 
"2. Efter udvalgsproceduren kan det fastsættes, i hvilke tilfælde og på hvilke 
betingelser debitors forpligtelse til at betale afgifterne kan udsættes: 
når der indgives en anmodning om afgiftsgodtgørelse i overensstemmelse 
med artikel 236, 238 eller 239 
eller 
når en vare beslaglægges med henblik på senere konfiskation i 
overensstemmelse med artikel 233, litra c), andet led, eller litra d) 
eller 
- når toldskylden opstår i medfør af artikel 203, og der er et stort antal 
- debitorer 
eller 
i de i artikel 220, stk. 1, andet afsnit, omhandlede tilfælde." 
Artikel 2 
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1999. 
Bestemmelserne i artikel 1, nummer 1, finder anvendelse fra den 1. januar 2002. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne 
Formand Formand 
29 

ISSN 0254-1459 
KOM(98) 226 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 0210 
Katalognummer: CB-CO-98-239-DA-C 
ISBN 92-78-33160-0 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2986 Luxembourg 
9