MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

Vejledning om deltagelse af tredjelandes tilbudsgivere og varer på EU's marked for offentlige udbud

(2019/C 271/02)

Indholdsfortegnelse

Hvorfor denne vejledning? 44

Retsgrundlag 45

1. Adgang for tredjelandes tilbudsgivere og varer til EU's marked for offentlige udbud 46

1.1. Internationale aftaler om offentlige udbud og det internationale instrument for offentlige udbud 46

1.2. Sektor- og projektspecifikke regler og aftaler 47

1.2.1. Udbud, der afholdes i henhold til mellemstatslige aftaler 48

1.2.2. Foranstaltninger i forsyningssektoren 48

1.2.3. Indkøb på forsvars- og sikkerhedsområdet 49

1.3. I praksis 50

2. Unormalt lave tilbud 51

2.1. Identifikation af unormalt lave tilbud 52

2.2. Undersøgelse af unormalt lave tilbud 52

2.3. Afvisning af unormalt lave tilbud 53

2.4. I praksis 54

3. Kvalitetsstandarder — En strategisk tilgang til offentlige udbud 54

3.1. Investeringsplanlægning 56

3.2. Fastsættelse af kvalitetskriterier for udbudsproceduren 58

3.3. Overvågning af kontraktgennemførelse 61

3.4. I praksis 62

4. Praktisk bistand fra Europa-Kommissionen 62

5. I en nøddeskal 63

LISTE OVER AKRONYMER

Akronym Definition CJEU Den Europæiske Unions Domstol EØS Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde EMAS Ordning for miljøledelses- og miljørevision EU Den Europæiske Union FTA Frihandelsaftale GPP Grønt offentligt udbud GPA Verdenshandelsorganisationens aftale om offentlige udbud ILO Den Internationale Arbejdsorganisation IPI Internationalt instrument for offentlige udbud OECD Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling F&U Forskning og udvikling TEUF Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde WTO Verdenshandelsorganisationen

Hvorfor denne vejledning?

I marts 2019 vedtog Europa-Kommissionen og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik en fælles meddelelse til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd og Rådet om »forbindelserne mellem EU og Kina i et strategisk perspektiv« (1) (meddelelse), der opfordrede til »en proaktiv tilgang til at styrke EU's økonomiske konkurrenceevne og sikre lige vilkår«.

EU bør fortsat søge at opnå større ligevægt og gensidighed i de økonomiske forbindelser. Offentlige udbud, der tegner sig for en andel på ca. 14 % af EU's bruttonationalprodukt, er et vigtigt element i denne henseende.

Oprettelsen af et indre marked for offentlige udbud er et af det indre markeds vigtigste resultater. EU-dækkende offentliggørelse af udbud sikrer gennemsigtighed og skaber muligheder for virksomheder i hele Unionen. En bedre gennemførelse af reglerne i tilfælde af udenlandske tilbudsgivere har til formål at sikre de højeste kvalitetsstandarder i alle faser af processen, mere valuta for pengene, projekternes bæredygtighed og lige konkurrencevilkår mellem virksomheder i og uden for EU, der deltager i udbudsprocedurer.

Kommissionen har derfor forpligtet sig til at »offentliggøre en vejledning om de retlige rammer for deltagelse af udenlandske tilbudsgivere og varer på EU's udbudsmarked under hensyntagen til EU's og de internationale regler for offentlige udbud, herunder bestemmelser om unormalt lave tilbud samt overholdelse af sikkerheds-, arbejds- og miljøstandarder« (foranstaltning 7).

Det Europæiske Råd støttede Kommissionens tilgang og opfordrede Unionen til at gøre en indsats for at »beskytte sine interesser i lyset af tredjelandes urimelige praksis ved at sikre, at handelspolitiske beskyttelsesinstrumenter og vores regler for offentlige udbud udnyttes fuldt ud, og idet der sikres reel gensidighed i forbindelse med offentlige udbud med tredjelande.« Det understregede ligeledes, at »der bør sikres fair konkurrence inden for det indre marked og globalt, både for at beskytte forbrugerne og for at fremme økonomisk vækst og konkurrenceevne i overensstemmelse med Unionens langsigtede strategiske interesser« (2).

Desuden har Kommissionen sammen med medlemsstaterne også forpligtet sig til inden udgangen af 2019 at udarbejde en oversigt over gennemførelsen af de nuværende rammer for at udpege eventuelle mangler. Eventuelle mangler, der konstateres i forbindelse med denne oversigt, vil blive grundigt vurderet, især med fokus på de mangler, der hindrer lige konkurrencevilkår mellem virksomheder i og uden for EU, der deltager i udbudsprocedurer.

Tilbudsgivere, varer og tjenesteydelser fra tredjelande er ikke altid omfattet af samme eller tilsvarende miljø-, social- eller arbejdsstandarder som dem, der gælder for økonomiske aktører i EU. Tilsvarende er tilbudsgivere fra tredjelande ikke nødvendigvis underlagt strenge statsstøtteregler, der svarer til dem, der gælder i EU. Dette kan stille EU's tilbudsgivere, varer og tjenesteydelser i en dårlig position. Der er behov for at anvende EU's regler for offentlige udbud på en måde, der sikrer, at de samme eller tilsvarende standarder og krav gælder for tilbudsgivere fra EU og tredjelande.

Det vil kræve en flerstrenget indsats at tackle fordrejninger på EU's markeder for offentlige udbud, der opstår som følge af subsidier fra tredjelande eller andre former for statsstøttet finansiering. Anvendelsen af bestemmelser vedrørende unormalt lave tilbud er afgørende i denne sammenhæng, men det er måske ikke tilstrækkelig, og der kan være behov for en yderligere analyse.

Meddelelsen minder også om Kommissionens forpligtelse til at sikre gensidighed i adgangen til udenlandske markeder for offentlige udbud. I årenes løb har EU i vidt omfang åbnet sine markeder for offentlige udbud til tredjelande, men EU's virksomheder har ofte svært ved at få adgang til udbudsmuligheder på visse udenlandske markeder. Kommissionen fremlagde i 2016 et revideret forslag til et internationalt instrument for offentlige udbud (IPI) (3), der, hvis det vedtages, vil åbne døre for vores virksomheder og give dem mulighed for at konkurrere på lige fod med virksomheder uden for EU.

Ved at forpligte sig på foranstaltningerne i meddelelsen har Kommissionen bekræftet, at den lægger stor vægt på at fremme fair konkurrence og lige vilkår i det indre marked for så vidt angår offentlige udbud.

I overensstemmelse med målene i det »strategiske perspektiv for EU og Kina« har denne vejledning til formål at yde bistand til offentlige indkøbere ved at forbedre forståelsen af visse praktiske aspekter af de offentlige udbudsprocedurer, der er fastsat i den relevante EU-lovgivning, i forbindelse med tredjelandes deltagelse i udbud. Den har også til formål at fremme princippet om, at det ikke kun er prisen, men også høje europæiske standarder inden for navnlig arbejds-, miljø- og sikkerhedsområdet, der skal tages i betragtning i forbindelse med offentlige udbudsprocedurer. Den bidrager hermed til at skabe lige konkurrencevilkår for EU's tilbudsgivere, varer og tjenesteydelser. Denne vejledning bygger på meddelelsen »Udbud, der virker — i og for Europa« (4), som etablerede et bredt partnerskab med medlemsstaterne med det formål at øge effektiviteten af offentlige udbud. Et bedre kendskab til og en bedre udnyttelse af de muligheder, der ligger i de eksisterende retlige rammer, vil hjælpe til at styrke det indre marked og bidrage til at skabe lige vilkår på EU's marked for offentlige udbud.

Retsgrundlag

Rammerne for offentlige udbud er fastlagt i en række retlige instrumenter. I henhold til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) (5) er offentlige udbud i EU underlagt de grundlæggende principper om gennemsigtighed, ligebehandling og ikkeforskelsbehandling. Direktiverne om offentlige indkøb fastsætter harmoniserede minimumsregler for offentlige udbud. Disse regler regulerer den måde, hvorpå offentlige myndigheder og visse offentlige forsyningsvirksomheder køber varer, bygge- og anlægsarbejder og tjenesteydelser. De er gennemført i national lovgivning og gælder for tilbud, hvis pengemæssige værdi overstiger et bestemt beløb. Procedurereglerne finder anvendelse på hvert enkelt udbud uanset en tilbudsgivers oprindelse.

I international sammenhæng defineres det i de traktater, som EU har indgået, hvem der har garanteret adgang til EU's marked for offentlige udbud. Den vigtigste relevante traktat er aftalen om offentlige udbud (GPA) (6), der åbner EU's marked for offentlige indkøb for de øvrige parter i aftalen. Desuden indeholder en række af EU's frihandelsaftaler (FTA) kapitler om offentlige udbud. Denne vejledning erstatter ikke den relevante lovgivning om offentlige udbud, og den bør ikke opfattes som en brugsanvisning på, »hvordan kravene i lovgivningen skal opfyldes«. Kun Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at give en endelig bindende fortolkning af EU-retten (7). Vejledningen berører ikke EU's internationale forpligtelser over for sine handelspartnere.

1. Adgang for tredjelandes tilbudsgivere og varer til EU's marked for offentlige udbud

Artikel 25 i direktiv 2014/24/EU I det omfang, de er omfattet af bilag 1, 2, 4 og 5 (8) og de forklarende bemærkninger til Den Europæiske Unions tillæg I til GPA og af andre internationale aftaler, som Unionen er forpligtet af, skal de ordregivende myndigheder give bygge- og anlægsarbejder, forsyninger, tjenesteydelser og økonomiske aktører fra signatarerne af disse aftaler en behandling, som ikke må være mindre gunstig end den, de giver bygge- og anlægsarbejder, vareleverancer, tjenesteydelser og økonomiske aktører i Unionen.

EU søger aktivt at give europæiske virksomheder adgang til at deltage i offentlige udbud ved at slå til lyd for en gensidig åbning af tredjelandes markeder for offentlige udbud. I internationale forhandlinger har EU støttet en bredere anvendelse af kvalitetskriterier, herunder miljø-, social-, arbejds- og innovationsaspekter og en ambitiøs åbning af de internationale markeder for offentlige udbud.

EU har forpligtet sig i henhold til en række internationale aftaler (som f.eks. GPA-aftalen og bilaterale frihandelsaftaler med kapitler om offentlige udbud) til at give adgang til sit marked for offentlige udbud for visse bygge- og anlægsarbejder, forsyninger, tjenesteydelser og økonomiske aktører fra flere tredjelande.

De offentlige udbudsdirektiver fastsætter tilsvarende, at offentlige indkøbere i EU bør indrømme bygge- og anlægsarbejder, forsyninger, tjenesteydelser og økonomiske operatører fra signatarerne af disse aftaler en behandling, der ikke er mindre gunstig end den behandling, der indrømmes EU's bygge- og anlægsarbejder, forsyninger, tjenesteydelser og økonomiske aktører, for så vidt som disse er omfattet af disse aftaler (9).

Ud over denne forpligtelse har økonomiske aktører fra tredjelande, der ikke har nogen aftale om åbning af EU's marked for offentlige udbud, eller hvis varer, tjenesteydelser og bygge- og anlægsarbejder ikke er omfattet af en sådan aftale, ikke garanteret adgang til udbudsprocedurer i EU og kan udelukkes.

1.1. Internationale aftaler om offentlige udbud og det internationale instrument for offentlige udbud

Aftalen om offentlige udbud (GPA) Aftalen om offentlige udbud, der er indgået inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen (WTO), giver operatørerne fra de 19 andre WTO-partnere mulighed for at byde på visse offentlige kontrakter i EU, og EU's virksomheder kan byde på kontrakter fra 19 andre WTO-partnere.

Bilaterale frihandelsaftaler EU har indgået frihandelsaftaler (FTA) med lande i hele verden, hvilket giver partnernes virksomheder bedre adgang til hinandens markeder for offentlige udbud. Dette er f.eks. tilfældet med de seneste handelsaftaler med Canada og Japan.

Hvis offentlige indkøbere modtager et tilbud fra en økonomisk aktør uden for EU, bør de kontrollere, om tilbuddet er omfattet af de internationale udbudsaftaler, som EU har indgået, såsom GPA eller FTA, for at fastslå, om tilbudsgiveren har garanteret adgang til dette udbud.

På nuværende tidspunkt har GPA'en 20 deltagende parter: EU med sine 28 medlemsstater, Armenien, Australien, Canada, Kinesisk Taipei, Hongkong (Kina), Island, Israel, Japan, Liechtenstein, Montenegro, Moldova, Norge, New Zealand, Sydkorea, Singapore, Schweiz, Ukraine, USA, og Nederlandene (for så vidt angår Aruba).

Parternes offentlige udbud er ikke automatisk omfattet af GPA-aftalen om offentlige udbud og kapitlerne om offentlige udbud i frihandelsaftalerne. GPA'en og frihandelsaftalerne består af to dele:

a) en lovtekst med regler om principper og procedurer, og

b) hver parts dækningsfortegnelse.

Det fastsættes i dækningsfortegnelserne, hvilke offentlige enheder der skal overholde de aftalte regler, og i hvilket omfang deres udbud om varer og tjenesteydelser er åbne for deltagelse af økonomiske aktører (og deres varer og tjenesteydelser) fra de andre GPA-parter eller FTA-partnere.

Kun udbud, der overstiger de angivne tærskelværdier i de enkelte parters dækningsfortegnelser, er omfattet.

EU's markedsdækningsfortegnelser er anført i bilagene til tillæg I til GPA-aftalen og i de relevante bilag til de respektive frihandelsaftaler. En offentlig indkøber kan ud fra disse kilder afgøre, om en tilbudsgiver (eller dennes varer og tjenesteydelser) har garanteret adgang til sit udbud.

EU fremmer gennem sine frihandelsaftaler anvendelsen af miljømæssige, sociale og arbejdsrelaterede hensyn, forudsat at de anvendes uden forskelsbehandling. Disse aftaler bidrager til en yderligere åbning af EU's og tredjelandes markeder for offentlige udbud.

For så vidt angår frihandelsaftaler skal de ordregivende myndigheder foretage en tilsvarende kontrol af det planlagte udbuds dækning. EU har indført regler om offentlige udbud og markedsadgangsforpligtelser i mange frihandelsaftaler. Frihandelsaftalerne er overvejende baseret på GPA-strukturen.

Det internationale instrument for offentlige udbud Kommissionen har foreslået det internationale instrument for offentlige udbud (IPI) (10) for at fremme gensidighed og fungere som løftestang for forhandlinger med tredjelande om åbningen af deres udbudsmarkeder for EU's virksomheder. Der er et klart behov for en sådan løftestangseffekt for at bekæmpe diskriminerende foranstaltninger og direkte udelukkelse fra markederne. Derfor opfordrede Det Europæiske Råd den 21. marts 2019 i sine konklusioner »(…) til at genoptage drøftelserne om EU's internationale instrument for offentlige udbud« (11).

1.2. Sektor- og projektspecifikke regler og aftaler

Mellemstatslige aftaler Internationale aftaler med tredjelande kan indeholde specifikke udbudsregler, såfremt de overholder traktatens principper om gennemsigtighed, ligebehandling og ikkeforskelsbehandling.

Forsyningssektoren I forsyningssektoren kan offentlige indkøbere afvise tilbud om forsyningskontrakter, hvis mere end 50 % af produkterne kommer fra visse tredjelande.

Forsvar og sikkerhed For så vidt angår udbud af forsvars- og sikkerhedsmateriel står det medlemsstaterne frit for at beslutte, om de vil tillade offentlige indkøbere at tage imod udenlandske tilbudsgivere.

1.2.1. Udbud, der afholdes i henhold til mellemstatslige aftaler

I særlige tilfælde og i forbindelse med konkrete projekter kan medlemsstaterne planlægge at tildele kontrakter baseret på internationale aftaler med tredjelande, der har andre udbudsordninger i forhold til de europæiske rammer.

Udbudsprocedurer i henhold til sådanne aftaler er undtaget fra EU's lovgivning om offentlige udbud på de betingelser, der er fastsat i direktiverne, og så længe de specifikke udbudsregler i den internationale aftale er i fuld overensstemmelse med EU-traktaten, navnlig principperne om gennemsigtighed, ligebehandling og ikkeforskelsbehandling. Sådanne aftaler skal anmeldes til Kommissionen.

Udbud, der afholdes i henhold til sådanne internationale aftaler, skal overholde principperne i EU-traktaten, herunder om passende og åben offentliggørelse, så alle virksomheder, uanset hvor de er etableret, eller hvor de kommer fra, får mulighed for at deltage. En direkte tildeling, som i sagens natur ikke sikrer gennemsigtighed og konkurrence, er uforenelig med disse grundlæggende principper.

I en international kontekst kan ingen international aftale indgået mellem en medlemsstat og et eller flere tredjelande danne grundlag for tildeling af kontrakter direkte til tredjelande eller deres økonomiske aktører. Dette ville være uforeneligt med EU's enekompetence inden for den fælles handelspolitik og de grundlæggende principper i EU-traktaterne vedrørende offentlige udbud. Gunstige finansieringsbetingelser for projektet kan heller ikke danne grundlag for en direkte tildeling.

1.2.2. Foranstaltninger i forsyningssektoren

Artikel 85 i direktiv 2014/25/EU — Tilbud, der omfatter varer med oprindelse i tredjelande 1. Denne artikel gælder for tilbud, der omfatter varer med oprindelse i tredjelande, med hvilke Unionen ikke har indgået en multilateral eller bilateral aftale, der reelt sikrer EU-virksomheder en tilsvarende adgang til de pågældende tredjelandes markeder. Den berører ikke Unionens eller dens medlemsstaters forpligtelser over for tredjelandene. 2. Tilbud med henblik på tildeling af en indkøbskontrakt, kan afvises, hvis andelen af varer med oprindelse i tredjelande, fastlagt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013, udgør mere end 50 % af den samlede værdi af de varer, som tilbuddet omfatter. I denne artikel betragtes programmer, der benyttes i udstyr til telekommunikationsnet, som varer. 3. Med forbehold af andet afsnit i nærværende stykke, svarer to eller flere tilbud til hinanden efter de kontrakttildelingskriterier, der er fastlagt i artikel 82, foretrækkes tilbud, der ikke kan afvises efter stk. 2 i nærværende artikel. Ved anvendelsen af denne artikel betragtes sådanne tilbud som svarende til hinanden, hvis deres indbyrdes prisforskel ikke overstiger 3 %. Et tilbud skal dog ikke foretrækkes frem for et andet efter første afsnit, hvis dets godkendelse ville medføre, at den ordregivende enhed skulle erhverve materiel med tekniske egenskaber, der afviger fra det bestående materiels karakteristika, og dette fører til uforenelighed eller tekniske vanskeligheder ved drift og vedligeholdelse eller uforholdsmæssigt store omkostninger. 4. Ved beregningen af andelen af varer med oprindelse i tredjelande, jf. stk. 2, medregnes ved anvendelsen af denne artikel ikke tredjelande, som er omfattet af dette direktiv i kraft af en rådsafgørelse truffet i overensstemmelse med stk. 1.

Artikel 43 i direktiv 2014/25/EU giver ikke alle tredjelandsoperatører garanteret adgang til EU's marked for offentlige udbud. Desuden indeholder den en særlig ordning for udbud, der omfatter varer med oprindelse i tredjelande. Dette er fastsat i artikel 85 i direktiv 2014/25/EU.

Offentlige indkøbere inden for sektorerne vand, energi, transport og posttjenester kan afvise tilbud vedrørende kontrakter, hvis andelen af varer med oprindelse i et tredjeland udgør mere end 50 % af den samlede værdi af de varer, som tilbuddet omfatter.

Denne ordning gælder kun for produkter med oprindelse i tredjelande, der ikke er omfattet af en aftale, der sikrer, at EU-virksomheder har en sammenlignelig og effektiv adgang til disse tredjelandes markeder.

Hvis en offentlig indkøber i stedet for at afvise et sådant bud giver mulighed for at deltage i udbudsproceduren, skal denne give forrang til tilsvarende bud, hvor under 50 % af produkterne har oprindelse i tredjelande (12). Den offentlige indkøber er ikke forpligtet til at give en sådan præference, hvis dette forpligter den ordregivende enhed til at anskaffe materiel med tekniske egenskaber, der afviger fra det bestående materiels karakteristika, og dette fører til uforenelighed, tekniske vanskeligheder ved drift og vedligeholdelse eller uforholdsmæssigt store omkostninger.

For nylig benyttede en offentlig indkøber den fleksibilitet, der er indeholdt i artikel 85 i forsyningsvirksomhedsdirektivet, til at kræve, at tilbudsgiveren afgav erklæring om sine produkters oprindelse. Da over 50 % af produkterne stammede fra tredjelande, der var omfattet af bestemmelsen, afviste denne det pågældende bud.

1.2.3. Indkøb på forsvars- og sikkerhedsområdet

Betragtning 18 i direktiv 2009/81/EU: Kontrakter om våben, ammunition og krigsmateriel, som indgås af ordregivende myndigheder/ordregivere på forsvarsområdet, er ikke omfattet af den aftale om offentlige indkøb (GPA), der er indgået inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen. De øvrige kontrakter, som er omfattet af dette direktiv, er også udelukket fra GPA-aftalen i medfør af dens artikel XXIII (13). […] Denne udelukkelse betyder også, at medlemsstaterne specifikt hvad angår forsvars- og sikkerhedsmarkederne bevarer deres beføjelse til at afgøre, hvorvidt deres ordregivende myndighed/ordregiver må give økonomiske aktører fra tredjelande adgang til at deltage i udbudsproceduren. De bør bygge deres afgørelse på spørgsmålet om økonomisk fordelagtighed, nødvendigheden af et globalt konkurrencedygtigt fundament for den europæiske forsvarsteknologi- og -industri, vigtigheden af åbne, konkurrencebaserede markeder og opnåelsen af gensidige fordele. Medlemsstaterne bør arbejde for stadig mere åbne markeder. Deres partnere bør også udvise åbenhed på grundlag af internationalt vedtagne regler, navnlig med hensyn til åben og fair konkurrence.

Indkøb af varer og tjenesteydelser i forsvars- og sikkerhedssektoren er ofte af følsom karakter. Specifikke krav til sådanne indkøb er fastsat i direktiv 2009/81/EF (14) inden for rammerne af medlemsstaternes behov for forsyningssikkerhed samt beskyttelse af klassificerede oplysninger.

Det er i forbindelse med indkøb foretaget i henhold til forsvars- og sikkerhedsindkøbsdirektivet op til den enkelte medlemsstat i sine nationale regler (15) at definere, hvorvidt deres offentlige indkøbere kan tillade økonomiske aktører fra tredjelande at deltage i udbudsprocedurer (16). Hvis de offentlige indkøbere beslutter ikke at tillade økonomiske aktører eller varer fra tredjelande, kan de angive en sådan generel begrænsning allerede i udbudsbekendtgørelsen og udbudsmaterialet. Alternativt kan de vælge at afvise disse tilbud individuelt i tildelingsbeslutningen. I sidstnævnte tilfælde bør de offentlige indkøbere anføre i udbudsdokumenterne, at de forbeholder sig ret til at afvise tilbud af forsvars- og sikkerhedsgrunde.

For at beskytte deres særlige sikkerhedsinteresser kan offentlige indkøbere også træffe andre foranstaltninger:

— De kan kræve, at tilbudsgiverne fremlægger nationale sikkerhedsgodkendelser og accepterer udenlandske sikkerhedsgodkendelser, hvis de anerkendes som ækvivalente, på grundlag af det efterretningsmæssige samarbejde mellem de berørte lande.

— De kan kræve attester fra udenlandske tilbudsgivere, der sikrer, at transport af udstyr er tilladt, herunder yderligere levering i krisesituationer.

— De kan også kræve, at tilbudsgivere afgiver tilsagn om adgang til og fortrolighed vedrørende klassificerede oplysninger.

— De kan kræve, at leverandører og løsninger overholder de yderligere krav, der følger af specifik lovgivning om sikkerhed. For eksempel inden for cybersikkerhed indeholder direktivet om net- og informationssikkerhed (17) foranstaltninger, der sikrer et højt fælles sikkerhedsniveau for net- og informationssystemer i hele Unionen.

Offentlige indkøbere kan anmode kontrahenterne om at åbne deres forsyningskæde for konkurrencebaserede udbud. Dette kan give nye aktører mulighed for at deltage i forsyningskæden (18).

For visse ekstraordinære indkøb på forsvars- og sikkerhedsområdet står de nationale sikkerhedsinteresser på spil. Nogle kontrakter stiller så ekstremt krævende betingelser med hensyn til forsyningssikkerhed eller er så fortrolige og vigtige for den nationale suverænitet, at de specifikke bestemmelser i direktiv 2009/81/EF muligvis ikke er tilstrækkelige til at beskytte en medlemsstats væsentlige sikkerhedsinteresser.

For sådanne indkøb fastsætter artikel 346 i TEUF en undtagelse, der giver medlemsstaterne mulighed for at tildele kontrakter uden at anvende direktivets bestemmelser (19). Medlemsstaterne skal fra sag til sag vurdere, om denne udelukkelse kan anvendes, identificere de væsentlige sikkerhedsinteresser, der står på spil, og vurdere nødvendigheden af den specifikke foranstaltning under hensyntagen til proportionalitetsprincippet og behovet for en stram fortolkning af en sådan undtagelse (20).

1.3. I praksis

Internationale aftaler om offentlige udbud — Offentlige indkøbere bør kontrollere, om en tilbudsgiver fra et tredjeland er omfattet af GPA'en eller en bilateral aftale. Hvis de ikke er dækket, har de ikke garanteret adgang til udbudsprocedurer i EU. Offentlige udbud, der afholdes i henhold til mellemstatslige aftaler — Udbud skal overholde traktatens principper om gennemsigtighed, ligebehandling og ikkeforskelsbehandling. — Kontrakter kan ikke tildeles direkte i henhold til sådanne aftaler. Offentlige udbud i henhold til forsyningsvirksomhedsdirektivet — Offentlige indkøbere bør kontrollere, om mere end 50 % af de produkter, der tilbydes i en leveringskontrakt, har oprindelse i tredjelande. — Hvis disse tredjelande ikke er omfattet af GPA'en eller en bilateral aftale, kan tilbuddet afvises. Offentlige udbud på forsvars- og sikkerhedsområdet — Disse udbud er ikke omfattet af GPA'en eller eksisterende bilaterale aftaler. — Offentlige indkøbere skal ikke give adgang til tredjelandsoperatører.

2. Unormalt lave tilbud

Artikel 69 i direktiv 2014/24/EU 1. De ordregivende myndigheder skal kræve, at økonomiske aktører gør rede for de priser eller omkostninger, der er foreslået i tilbuddet, hvis det pågældende tilbud forekommer at være unormalt lavt i forhold til bygge- og anlægsarbejderne, varerne eller tjenesteydelserne. 2. Redegørelserne i stk. 1 kan navnlig vedrøre følgende: a) besparelser i forbindelse med fremstillingsprocessen, de udbudte tjenesteydelser eller byggemetoden b) de valgte tekniske løsninger eller tilbudsgiverens usædvanlig gunstige betingelser for at levere varerne eller tjenesteydelserne eller for at udføre arbejdet c) originaliteten af de af tilbudsgiveren tilbudte arbejder, varer eller tjenesteydelser d) overholdelse af de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 18, stk. 2 e) overholdelse af de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 71 f) eventuel statsstøtte til tilbudsgiveren. 3. Den ordregivende myndighed skal vurdere de oplysninger, som tilbudsgiveren har givet i forbindelse med redegørelsen. Myndigheden kan kun afvise tilbuddet, hvis det foreslåede lave pris- eller omkostningsniveau ikke på tilfredsstillende måde kan begrundes ud fra den fremlagte dokumentation under hensyntagen til de i stk. 2 nævnte elementer. De ordregivende myndigheder afviser tilbuddet, hvis de har fastslået, at det er unormalt lavt, fordi det ikke er i overensstemmelse med de gældende forpligtelser, som er omhandlet i artikel 18, stk. 2.

For offentlige indkøbere er identifikation, undersøgelse og afvisning af unormalt lave tilbud et middel til at sikre lige vilkår.

Ved udformningen af deres udbudsbetingelser bør offentlige indkøbere tage behørigt hensyn til varens eller tjenesteydelsens forventede pris eller omkostninger. Den offentlige indkøbers skal ved sit skøn tage hensyn til alle de kriterier, der er fastsat i udbudsmaterialet, herunder krav til kontraktgennemførelse samt udvælgelses- og tildelingskriterier.

En grundig beregning inden udbudsprocedurens iværksættelse vil forhindre vanskeligheder på et senere tidspunkt. Oplysninger i udbudsdokumenterne om størrelsesordenen, også i økonomisk henseende, som den offentlige indkøber forventer, kan være en god oplysning til tilbudsgiverne om det forventede kvalitetsniveau, og indkøberen vil undgå at modtage uegnede tilbud.

Efter at have modtaget tilbuddene skal den offentlige indkøber vurdere, om der ligger en rimelig beregning til grund herfor. Eksempelvis kan den pris eller de omkostninger, der tilbydes i et udbud, afvige fra den pris eller de omkostninger, der tilbydes af andre tilbudsgivere, eller fra den offentlige indkøbers eget skøn, uden at der gøres nogen særlige forhold gældende i forhold til andre tilbud, der klart begrunder forskellen. Offentlige indkøbere kan være i tvivl om, hvorvidt tilbuddet er økonomisk bæredygtigt og kan gennemføres i overensstemmelse med udbudskravene og de gældende retlige forpligtelser, eller om tilbuddet er unormalt lavt.

Kend prisen — Markedskendskab er af afgørende betydning. — Vær opmærksom på prisen for tidligere udbud. — Konsulter specialister og andre indkøbere.

2.1. Identifikation af unormalt lave tilbud

Direktiverne indeholder ikke en definition af, hvad der udgør et unormalt lavt bud, eller en specifik metode til at beregne en tærskel for unormalt lave bud. Nogle medlemsstater har indført frivillige eller obligatoriske metoder. Medlemsstaterne kan frit fastsætte nationale regler eller metoder, der skal anvendes til at identificere tilbud, der mistænkes for at være unormalt lave, forudsat at disse regler er objektive og ikkediskriminerende (21). De kan anvende aritmetiske metoder baseret på en vurdering af tilbuddets afvigelse fra gennemsnitsprisen for alle bud (22) eller fra den offentlige indkøbers egen anslåede værdi af udbuddet. En gyldig metode kan også være at henvise til forskellen mellem det laveste og det næstlaveste tilbud. Sådanne regler kan omfatte specifikke procentgrænser, der skal anvendes til at identificere unormalt lave bud. Hvis der i den nationale lovgivning ikke er fastlagt en metode, kan offentlige indkøbere selv fastsætte gennemsigtige og ikkediskriminerende metoder.

Buddene kan også synes at være unormalt lave i forhold til de relevante parametre og tildelingskriterier. Dette kan f.eks. være tilfældet, hvis forholdet mellem den tilbudte kvalitet og prisen giver anledning til mistanke.

Når en offentlig indkøber modtager et tilbud, som denne mistænker for at være unormalt lavt, er denne retligt forpligtet til at anmode om en forklaring af den pris, den pågældende økonomiske aktør tilbyder (23). Den offentlige indkøber må ikke afvise et tilbud uden at have givet den økonomiske aktør mulighed for at forklare og begrunde sin pris. Dette gælder også, hvis der anvendes aritmetiske metoder til at identificere mistænkelige bud. Sådanne metoder giver ikke mulighed for øjeblikkelig afvisning uden efterforskning.

Identifikation af unormalt lave tilbud SE PÅ ALLE PARAMETRE I TILBUDDET — Ser tilbuddet ud til at være rimeligt beregnet? — Kan tilbudsgiver udføre, hvad denne foreslår til den foreslåede pris? — Findes der en metode i mit land, der hjælper med identificering, vurdering og skøn? Er der tvivl om, hvorvidt tilbuddet er fornuftigt?

2.2. Undersøgelse af unormalt lave tilbud

Som hovedregel bør offentlige indkøbere anmode de økonomiske aktører om at påvise, at deres tilbud er velfunderet, såvel teknisk og økonomisk som de juridiske antagelser eller den praksis, der ligger til grund for deres tilbud. For at kunne vurdere tilbudsgivernes forklaringer, bør de offentlige indkøbere stille spørgsmål vedrørende alle de oplysninger, som de finder hensigtsmæssige (24). Især skal offentlige indkøbere i henhold til retspraksis skriftligt anmode om yderligere oplysninger om de elementer i tilbuddet, der mistænkes for at være unormalt lave, hvilket gav anledning til tvivl hos den offentlige indkøber i det pågældende tilfælde (25). Indkøberne bør især være opmærksomme på tilbudsgiverens evne til at opfylde alle krav i udbudsmaterialet, herunder social ansvarlighed og krav til grønne offentlige udbud, til den tilbudte pris.

Offentlige indkøbere kan i princippet anmode om oplysninger om alle de spørgsmål, som de anser for relevante for at kunne vurdere det foreslåede pris- eller omkostningsniveau. I henhold til direktivet kan disse spørgsmål omfatte aspekter af fremstillingsprocessen, herunder grundlaget for de tilbudte omkostninger i løbet af hele livscyklussen, de tekniske løsninger eller buddets originalitet (26). Denne liste over aspekter er ikke udtømmende.

Offentlige indkøbere opfordres også til (27) at forhøre sig om, hvorvidt tilbuddet er i overensstemmelse med gældende miljø-, social- og arbejdsretlige forpligtelser i henhold til EU-retten, national lovgivning, kollektive aftaler eller i henhold til de internationale miljø-, social- og arbejdsretlige bestemmelser, der er anført i bilag X (28).

De forklaringer, der kræves af tilbudsgiveren, kan også vedrøre potentiel illoyal handelspraksis, såsom forekomsten af udenlandske subsidier eller dumping, der forvrider det indre marked. Ved undersøgelse af eventuel urimelig handelspraksis bør offentlige indkøbere være særlig opmærksomme på tilbud om varer eller tjenesteydelser fra tredjelande, hvis priser og omkostninger kan fordrejes ved statsstøttet finansiering. Forekomsten af finansiel støtte fra en udenlandsk stat kan indgå i den samlede vurdering af tilbuddets bæredygtighed.

Tilbudsgiveren skal fremlægge al den dokumentation, der er nødvendig for at give en fyldestgørende forklaring. Denne kan omfatte detaljerede oplysninger ledsaget af relevant dokumentation vedrørende fremstillingsprocessen, faciliteter, sociale betingelser, certifikater, miljøstandarder osv. De begrundelser, som tilbudsgiveren har givet for at dokumentere, at tilbuddet er bæredygtigt, skal være forenelige med vilkårene i sit oprindelige tilbud (29). I denne forbindelse bør offentlige indkøbere ikke begrænse sig til at anmode tilbudsgiveren om at afgive en højtidelig erklæring om, at denne opfylder disse forpligtelser.

I forbindelse med undersøgelsen kan den offentlige indkøber stille yderligere spørgsmål, navnlig for at vurdere, om oplysningerne er korrekte. Tilbudsgiveren kan også blive anmodet om at fremlægge yderligere oplysninger om spørgsmål og aspekter, som den offentlige indkøber ikke har identificeret i sin oprindelige anmodning, men som kun er opstået som følge af vurderingen af de afgivne oplysninger.

Undersøgelse af unormalt lave tilbud ANMOD OM OPLYSNINGER FRA TILBUDSGIVER EKSEMPLER: — Hvordan beregner tilbudsgiver generelt sine priser og omkostninger? — Hvordan er tilbudsgiver nået frem til en bestemt pris for en bestemt vare? — Giver prisen mulighed for at opfylde alle juridiske og kontraktlige krav? — Giver prisen mulighed for at opfylde alle arbejds- og miljøstandarder? — Hvordan finansieres det offentlige udbud? Er beregningen forsvarlig? — Spørg om alle de oplysninger, du mener er relevante. — Anmod om konkrete beviser. Er du ikke overbevist om tilbudsgivers forklaring?

2.3. Afvisning af unormalt lave tilbud

Den offentlige indkøber kan, uden at skulle fremlægge beviser, afvise et tilbud, når denne til trods for de indsamlede beviser ikke er overbevist om, at tilbudsgiveren vil være i stand til at gennemføre kontrakten til den tilbudte pris eller de tilbudte omkostninger og i overensstemmelse med udbudsmaterialet og alle gældende retlige forpligtelser.

Afgørelsen kan baseres på ét element eller på en kombination af faktorer, herunder overholdelse af arbejds- og miljømæssige standarder, eller om der er ydet statsstøtte, hvilket fører til den offentlige indkøbers endelige vurdering.

I henhold til artikel 69, stk. 3, i direktiv 2014/24/EU er offentlige indkøbere forpligtede til at afvise et tilbud i tilfælde, hvor de konstaterer, at de tilbudte unormalt lave priser eller omkostninger skyldes, at tilbudsgiveren ikke har overholdt den obligatoriske EU-ret eller nationale lovgivning, kollektive overenskomster eller internationale bestemmelser i social-, arbejds- eller miljølovgivningen (artikel 18, stk. 2, i direktiv 2014/24/EU sammenholdt med bilag X til direktivet — se allerede ovenfor under afsnit 2).

Afvisning af unormalt lave tilbud DU SKAL VÆRE OVERBEVIST — Tilbudsgiver skal bevise, at tilbuddet er velfunderet. — Har tilbudsgiver gjort det vedrørende alle de aspekter, du har anmodet om? — Mener du, at tilbudsgiveren kan opfylde ALLE KONTRAKTMÆSSIGE krav til den foreslåede pris? — Hvis du stadig har en begrundet mistanke, kan du afvise tilbuddet. — Hvis du har fastslået, at tilbuddet er unormalt lavt, fordi det ikke opfylder de retlige forpligtelser i henhold til artikel 18, stk. 2, i direktiv 2014/24, skal det afvises.

2.4. I praksis

Unormalt lave tilbud — Offentlige indkøbere skal kontrollere, om et tilbud er økonomisk forsvarligt, eller om det er unormalt lavt. — Offentlige indkøbere skal forhøre sig hos tilbudsgiveren. De kan stille alle de spørgsmål, som de finder relevante. — Hvis de ikke er overbevist om tilbuddets økonomiske holdbarhed, kan det afvises.

3. Kvalitetsstandarder — En strategisk tilgang til offentlige udbud

Kommissionen har erkendt betydningen af offentlige udbud som et effektivt redskab til at bruge offentlige midler på en effektiv, bæredygtig og strategisk måde. I sin meddelelse »Udbud, der virker — i og for Europa« (30) har den understreget, at brugen af høje kvalitetsstandarder er afgørende for, at de centrale og lokale myndigheder kan imødegå samfundsmæssige, miljømæssige og økonomiske udfordringer. Ved at understrege relevansen af strategiske udbud har Kommissionen til hensigt at øge bevidstheden i medlemsstaterne om betydningen af strategiske udbud, både internt i Unionen og i forbindelse med tilbud fra operatører fra tredjelande.

Strategiske udbud giver mulighed for en mere ansvarlig og strategisk måde at bruge offentlige midler på, støtter investeringer i EU og kan bidrage til at skabe lige vilkår ved at sikre, at alle tilbudsgivere skal følge de samme standarder uanset deres oprindelse.

De muligheder, som strategiske udbud giver, udnyttes for øjeblikket ikke i tilstrækkelig grad. Mere end halvdelen af udbudsprocedurerne anvender stadig den laveste pris som det eneste tildelingskriterium, til trods for, at direktiverne om offentlige udbud giver offentlige indkøbere fuldstændig frihed til at vælge indkøb baseret på omkostningseffektivitets- og kvalitetsbaserede kriterier i stedet.

Anvendelse af kvalitetshensyn i offentlige udbud giver offentlige indkøbere mulighed for at købe mere bæredygtige og innovative produkter og tjenesteydelser. Kvalitetshensyn kan også sikre overholdelse af høje miljø-, social- og arbejdsstandarder for økonomiske aktører og varer i både EU og tredjelande.

Tilbudsgivere, varer og tjenesteydelser fra tredjelande er ikke altid underlagt de samme høje standarder som deres modparter i EU. EU's nuværende ramme for offentlige udbud indeholder imidlertid regler, der kan og bør anvendes til at få tredjelandes tilbudsgivere, varer og tjenesteydelser til at overholde de samme høje standarder som EU-tilbudsgivere. En strategisk tilgang til offentlige udbud fører til en ændring i markedsadfærden, offentlige interessenter og samfundet som helhed.

Klare kvalitetsstandarder bør give flest mulige tilbudsgivere mulighed for at deltage på lige fod. Alle tilbudsgivere og varer bør være underlagt de samme standarder, kriterier og krav, uanset deres oprindelsessted. Klart definerede kvalitetsstandarder hjælper offentlige indkøbere med at skabe de rette betingelser for alle tilbudsgivere for at konkurrere åbent og på lige fod.

Socialt ansvarlige offentlige udbud (SRPP), grønne offentlige udbud (GPP) og innovative udbud hjælper offentlige indkøbere med at integrere bæredygtighed og innovation i deres offentlige udbud.

Formålet med SRPP-udbud er at have en social indvirkning på lokalsamfundene ved at indføre sociale hensyn i de offentlige udbudsprocedurer. De kan støtte bæredygtig udvikling, bidrage til de offentlige myndigheders bestræbelser på at nå de internationale mål for bæredygtighed (31), fremme etiske markeder og forsyningskæder samt fremme positive sociale resultater på nationalt og lokalt plan. Kommissionen vil offentliggøre en omfattende vejledning om indførelse af sociale hensyn i forbindelse med offentlige udbud i 2020 og formidle en samling af god praksis vedrørende socialt ansvarlige offentlige udbud.

Grønne offentlige udbud gør det muligt for offentlige indkøbere at integrere miljøkrav i alle faser af deres udbudsproces. GPP-udbud tilskynder til køb af varer, tjenesteydelser og bygge- og anlægsarbejder med en reduceret miljøpåvirkning gennem hele deres livscyklus. De støtter således udviklingen af grønne teknologier og produkter. Ved at anvende GPP-udbud kan offentlige indkøbere bidrage til miljøpolitiske mål vedrørende klimaændringer, effektiv ressourceudnyttelse, bæredygtigt forbrug og cirkulær økonomi. GPP-udbud opfordrer også til at tage hensyn til en kontrakts fulde livscyklusomkostninger og ikke blot indkøbsprisen.

Ifølge direktivet om renere køretøjer skal medlemsstaterne opfylde minimumsmål for udbud af renere køretøjer med det formål at fremme og stimulere markedet for renere og mere energieffektive køretøjer. Direktivet pålægger medlemsstaterne at sikre, at offentlige indkøbere ved indkøb af visse køretøjer til vejtransport tager hensyn til energi- og miljøbelastningen i hele deres levetid, herunder energiforbrug og emissioner af CO2 og visse forurenende stoffer (32).

Kommissionen tilbyder for øjeblikket et sæt GPP-kriterier for 19 produktgrupper (33), som kan indføres direkte i udbudsmaterialet. Desuden har Kommissionen udarbejdet en håndbog (34) om GPP-udbud og en GPP-uddannelsesværktøjskasse (35) for offentlige indkøbere, der er udformet med henblik på uddannelseskurser og workshops. Kommissionen tilrettelægger GPP-uddannelsesprogrammer for offentlige indkøbere i EU, udvikler en række sektorspecifikke værktøjer til at beregne livscyklusomkostninger og har skabt en database med erfaringer fra god praksis for GPP-udbud (36).

Innovative udbud kan vedrøre enten udbud af innovationsprocesser (F&U-udbud) eller udbud af innovative produkter (udbud vedrørende innovative løsninger). Ved at udforme deres udbudsprocedurer på en sådan måde, at de tilskynder til innovation, øger de offentlige indkøbere muligheden for at modtage mere avancerede, bedre tilpassede eller mere alsidige løsninger, som ofte også er billigere, mere miljøvenlige eller mere socialt ansvarlige. Kommissionen offentliggjorde i 2018 en vejledning om innovationsudbud rettet til offentlige indkøbere (37).

SOCIALT ANSVARLIGT OFFENTLIGT UDBUD Svenske amtsråd — Nødvendig omhu i forsyningskæden for kirurgiske instrumenter NGO'en Swedwatch rapporterede om forekomsten af børnearbejde, farlige arbejdsmiljøer og overtrædelser af internationale arbejdsmarkedsforpligtelser i forbindelse med fremstilling af kirurgiske instrumenter i tredjelande. På dette grundlag besluttede de svenske amtsråd at indføre specifikke gennemførelsesklausuler i deres kontrakter. Disse kræver, at enhver leverandør indvilliger i at gennemføre due diligence i deres forsyningskæde og arbejde for at overholde internationale sociale og arbejdsmarkedsmæssige forpligtelser. Ved at anvende spørgeskemaer, kontrol og opbygge et tæt forhold til leverandøren sikrer amtsrådene en vellykket opfølgning på betingelserne. Dette bidrager også til at skabe lige vilkår for operatører fra EU og tredjelande.

GRØNT OFFENTLIGT UDBUD Hamborg — Genanvendt kvalitetsasfalt til vejbelægning Hamborg by, der havde sat sig det mål at genanvende 100 % af de oprindelige byggematerialer i forbindelse med vejrenovering og fornyelse af vejbelægningen, gav en gruppe private virksomheder, der havde udviklet en genanvendelsesteknologi, mulighed for at afprøve den på de offentlige veje. Efter at diverse kontroller havde bekræftet teknologiernes kvalitet, iværksatte byen en begrænset udbudsprocedure. De tilbudsgivende virksomheder skulle følge visse trin i fremstillingen og leveringen af den genvundne asfalt. Hamborg har sparet 30 % i forhold til omkostningerne ved konventionel fornyelse af vejbelægning, og gennemførelsen var hurtigere. Den grønne asfalt har samme egenskaber og holdbarhed som konventionel asfalt.

INNOVATIONSUDBUD Strategisk samarbejde om udbud i hele EU med henblik på en mere energieffektiv databehandling Højtydende databehandling (HPC) er af strategisk betydning for Europa på en række områder i den offentlige sektor, herunder cybersikkerhed, energi, klimaændringer og sundhed. Den gør det muligt at udvikle, afprøve og gennemføre særligt komplekse programmer. I 2014 gik førende supercomputercentre fra Tyskland, Frankrig, Italien, Det Forenede Kongerige og Finland sammen i det prækommercielle offentlige udbud PRACE3IP for sammen at udbyde forskning og udvikling af mere energieffektive supercomputere. Ved at fastsætte betingelser for gennemførelsessted kunne det sikres, at leverandørerne udførte alt F&U-arbejde i Europa. Siden 2017 har supercomputercentrene iværksat offentlige udbud af innovative løsninger på grundlag af den tidligere forskning.

Fastsættelse af kvalitetsmålsætninger med henblik på at opnå høje sociale og miljømæssige standarder samt højt avancerede teknologiske kvalitetsstandarder er af afgørende betydning for at få mest muligt ud af udbudsprocessen. De strategiske beslutninger, der træffes af offentlige indkøbere i begyndelsen af processen, indgår i de efterfølgende trin, som alle skal passe til den offentlige indkøbers mere overordnede indkøbsstrategi.

Offentlige indkøbere råder over en bred vifte af redskaber til at inddrage sociale, innovative og miljømæssige hensyn i offentlige kontrakter. De kan anvende forskellige løsninger til at finde den bedste kombination af tekniske specifikationer, udvælgelseskriterier, tildelingskriterier og kontraktgennemførelsesklausuler.

3.1. Investeringsplanlægning

— Identificér behov og mulige løsninger — Åbent og gennemsigtigt markedsengagement — Cost-benefit-analyse og risikovurdering — Kapacitet- og ressourceopbygning

Inden der træffes beslutning om udbud, bør de offentlige indkøbere gennemføre en grundig cost-benefit-analyse og sikre den nødvendige kapacitet og de nødvendige ressourcer til at forvalte udbuddet. Et tidligt markedsengagement er afgørende for at finde frem til mulige løsninger, som markedet kan tilbyde, og for at oplyse potentielle tilbudsgivere om udbudsprocedurens og kontrakternes udformning. Sådanne høringer kan være en lejlighed til at slå bro mellem de offentlige indkøberes behov og de løsninger, der kan tilbydes af potentielle leverandører, herunder mindre leverandører eller sociale virksomheder. Dialogen med potentielle leverandører kan vise, at der findes miljøvenlige eller umiddelbart anvendelige, innovative løsninger. Desuden kan det hjælpe offentlige indkøbere med at kontrollere gennemførligheden af visse tekniske og proceduremæssige løsninger og tilgængeligheden på markedet af varer, bygge- og anlægsarbejder og tjenesteydelser med de ønskede egenskaber. Offentlige indkøbere kan foretage indledende markedsengagement, så længe det ikke forvrider konkurrencen, er åbent, gennemsigtigt, ikkediskriminerende, og alle interesserede operatører behandles ens (38).

Det tilrådes også at høre andre offentlige indkøbere for at få mere at vide om lignende projekter og indkøb.

Offentlige indkøbere bør tidligt i proceduren identificere potentielle risici i forsyningskæden, herunder etiske aspekter i produktionsprocessen. Risiciene kan variere betydeligt, afhængigt af leverandørernes geografiske placering, navnlig i de vigtigste eksportlande. De kan vedrøre forskellige elementer såsom:

— den sektor og kategori af indkøb, der er tale om, og dermed den type produktionsproces, der anvendes (f.eks. kan bygge- og anlægsarbejder indebære specifikke sundheds- og sikkerhedsrisici, tekstilproduktion kan omfatte brud på arbejdsreglerne, arbejdstagernes eksponering for farlige stoffer osv.)

— produktionsprocessens geografiske beliggenhed (arbejdstagernes vilkår kan variere betydeligt i de vigtigste eksportlande på markedet)

— forsyningskædens kompleksitet (jo mere kompleks og geografisk opsplittet forsyningskæden er, jo mindre gennemsigtige og jo mere sandsynlige bliver uregelmæssigheder og krænkelser af menneskerettighederne)

— respekt for privatlivets fred, databeskyttelse, fortrolighed, intellektuelle ejendomsrettigheder (herunder ophavsret) og forpligtelserne til åben adgang.

Valg af den rette procedure er nøglen til en vellykket gennemførelse af udbuddet. Offentlige indkøbere bør nøje overveje alle de retlige rammers proceduremæssige muligheder.

Innovationsprocesser udbydes oftest ved hjælp af tjenesteydelser inden for forskning og udvikling (F&U). F&U-tjenester kan udbydes separat eller sammen med kommercielle mængder af den endelige løsning, der gennemføres i praksis.

EU har fra direktivernes anvendelsesområde udelukket offentlige udbud af F&D-tjenester, hvor den offentlige indkøber ikke forbeholder sig retten til alle de fordele, der følger af F&D, udelukkende til eget brug (39). EU's internationale forpligtelser på bilateralt eller multilateralt plan omfatter generelt ikke disse tjenester. Når F&U-tjenesterne udbydes separat, og ejerskabet af de intellektuelle ejendomsrettigheder, der hidrører fra F&U, forbliver leverandørernes ejendom — som det er tilfældet ved prækommercielle udbud — har økonomiske aktører fra tredjelande ikke garanteret adgang. De kan være underlagt betingelser om gennemførelsessted.

Når innovationsresultater gives i udbud, skal de offentlige indkøbere sikre, at deres indkøbsprocedurer udformes på en sådan måde, at både innovative og traditionelle løsninger kan konkurrere på lige vilkår. Optimal anvendelse af funktions- og gennemførelsesbaserede specifikationer og leverandørers mulighed for at indsende alternative tilbud kan hjælpe med at opnå dette.

God praksis — Kend og konsultér markedet — Engagér dig åbent og gennemsigtigt — Sørg for at opnå støtte fra politiske beslutningstagere — Samarbejd med andre offentlige indkøbere — Vælg en passende udbudsprocedure

3.2. Fastsættelse af kvalitetskriterier for udbudsproceduren

— Definér klare kvalitetskriterier i udbudsdokumenterne — Fastsæt kvalitetsstandarder ved hjælp af udelukkelses-, udvælgelses- og tildelingskriterier — Fastsæt strenge krav for at kontrollere overholdelsen af kvalitetskriterier (brug standarder og mærker) — Indfør kvalitetskrav i kontraktgennemførelsesklausuler

Det er vigtigt at være opmærksom på, at tekniske specifikationer, krav og kriterier i udvælgelses- og tildelingsfasen samt kontraktgennemførelsesklausuler altid skal være knyttet til kontraktens genstand.

De tekniske specifikationer bør klart definere kontraktens genstand, idet der tages hensyn til alle de kvalitetskrav, der er identificeret i planlægningsprocessen. Tekniske specifikationer kan omfatte den specifikke produktionsproces eller levering af de bestilte bygge- og anlægsarbejder, forsyninger eller tjenesteydelser på et hvilket som helst tidspunkt i deres livscyklus (40). En fremadrettet udformning af tekniske specifikationer tager allerede hensyn til de krævede bevismidler.

Offentlige indkøbere kan f.eks. kræve, at de indkøbte varer fremstilles af et bestemt materiale eller indeholder en vis procentdel genforarbejdede eller genanvendte materialer. Krav vedrørende begrænsning af farlige stoffer i produktet kan også indgå. Offentlige indkøbere har i henhold til EU-retten en specifik forpligtelse til at tage hensyn til mindstekrav til tilgængelighed i de tekniske specifikationer for produkter, tjenesteydelser og bygningsmiljø, som de køber, og som er beregnet til at blive anvendt af fysiske personer (41).

Artikel 18 i direktiv 2014/24/EU […] 2. Medlemsstaterne træffer passende forholdsregler for at sikre, at økonomiske aktører i forbindelse med gennemførelsen af offentlige kontrakter overholder gældende forpligtelser inden for miljø-, social- og arbejdsmarkedslovgivning i henhold til EU-retten, national lovgivning, kollektive aftaler eller i henhold til de internationale miljø-, social- og arbejdsmarkedsmæssige lovbestemmelser, der er nævnt i bilag X.

Artikel 57 i direktiv 2014/24/EU […] 4. De ordregivende myndigheder kan udelukke, eller medlemsstaterne kan kræve, at de ordregivende myndigheder udelukker, en økonomisk aktør fra deltagelse i en udbudsprocedure i følgende tilfælde: a) hvis den ordregivende myndighed med ethvert passende middel kan påvise en tilsidesættelse af de gældende forpligtelser, der er omhandlet i artikel 18, stk. 2.

Udelukkelseskriterier sikrer, at den offentlige indkøber kan sætte sin lid til pålidelige operatører. Direktiverne indeholder en liste over udelukkelsesgrunde. Korruption, svig, hvidvaskning af penge, børnearbejde eller menneskehandel, strafbare handlinger og terrorhandlinger eller en bindende afgørelse, der bekræfter, at der ikke er betalt skatter eller sociale bidrag, skal føre til udelukkelse fra proceduren (42).

I andre tilfælde kan offentlige indkøbere vælge eller blive pålagt af deres medlemsstat at udelukke en tilbudsgiver, som befinder sig i en situation, hvor der kan være tvivl om dennes pålidelighed (43). Dette gælder f.eks. for overtrædelser af de social-, arbejds- og miljøforpligtelser, der er omhandlet i artikel 18, stk. 2, i direktiv 2014/24/EU. Direktivet indeholder en liste over obligatoriske internationale miljø- og arbejdsstandarder, der skal overholdes, navnlig de standarder, der er fastsat i ILO's nøglekonventioner (44). I artikel 71, stk. 1, i direktiv 2014/24/EU udvides kravet til også at omfatte underleverandører. I en række medlemsstater er der i de nationale regler fastsat udtrykkelige bestemmelser om obligatorisk udelukkelse af tilbudsgivere, der ikke opfylder de gældende miljø-, social- og arbejdsforpligtelser.

Hvis den offentlige indkøber er i tvivl om gyldigheden eller ægtheden af et påkrævet dokument i forbindelse med verifikation af udelukkelsesgrundene, kan denne anmode om yderligere forklaringer. Den offentlige indkøber bør kræve dokumentation fra tredjelande med en bekræftet oversættelse på et af Den Europæiske Unions officielle sprog. Den offentlige indkøber kan kræve andre autentifikationsmidler.

Overholdelse af miljø-, social- og arbejdsretlige forpligtelser — Udelukkelse af tilbudsgivere for forudgående overtrædelser — frivilligt eller obligatorisk — Forpligtelse til at afvise tilbudsgivere, hvis en overtrædelse fører til et unormalt lavt tilbud — Forpligtelse til at sikre overholdelse af kontrakten, herunder af underentreprenører

Fastsættelse og håndhævelse af høje sociale, miljø- og arbejdsstandarder — Fastsættelse af udvælgelseskriterier — Fastsættelse af kontraktgennemførelseskrav (f.eks. forbud mod at anvende visse kemikalier) — Fastsættelse af passende rapporterings- og overvågningsmekanismer — Fastsættelse af sanktioner eller andre konsekvenser af overtrædelse — Udvidelse af forpligtelserne til også at omfatte underleverandører og leverandører — Samarbejde om at opbygge bæredygtige og ansvarlige forsyningskæder og arbejdsmarkedsforpligtelser bør være obligatorisk og grundigt kontrolleret i hele forsyningskæden, herunder på underleverandørniveau

Det er afgørende at fastsætte de rette udvælgelseskriterier for at sikre, at tilbudsgivere har kapacitet til at gennemføre kontrakten. Ved begrænsede udbud, udbud med forhandling og i en konkurrencepræget dialog benyttes disse til at opstille en liste over de ansøgere, der opfordres til at afgive tilbud. Direktiverne (45) indeholder en udtømmende liste over de kategorier af kriterier, der kan være nødvendige, for så vidt angår tilbudsgiveres økonomiske formåen og deres faglige egnethed, tekniske formåen og erfaring.

Udvælgelseskriterierne kan omfatte specifik uddannelse eller færdigheder hos den gruppe, der udfører kontrakten (f.eks. ved håndtering af farligt materiale eller installering af kompleks teknologi), faglige kvalifikationer eller adgangen til det nødvendige udstyr. Offentlige indkøbere kan også kræve dokumentation for tilbudsgivernes erfaring med at gennemføre lignende eller relaterede projekter. Udvælgelseskriterier, som skal være nøje og specifikt afpassede i forhold til de karakteristika, der er nødvendige for at gennemføre kontrakten, kan være meget effektive med henblik på at beskytte den offentlige indkøbers interesser, så længe disse ikke er diskriminerende.

Ved over halvdelen af udbudsprocedurerne anvendes den laveste pris fortsat som det eneste tildelingskriterium. Kvalitative kriterier er stadig underudnyttet, selv om direktiverne om offentlige udbud giver offentlige indkøbere stor fleksibilitet til at købe på grundlag af omkostningseffektivitet og kvalitetskriterier. Offentlige indkøbere kan og opfordres til at tage højde for det bedste forhold mellem pris og kvalitet ved vurderingen af det økonomisk mest fordelagtige tilbud.

Hvis offentlige indkøbere vælger at anvende modellen med det bedste forhold mellem pris og kvalitet i stedet for den laveste pris eller omkostning, tager evalueringen af tilbuddet hensyn til forskellige kriterier, herunder sociale og miljømæssige hensyn, kvalitet og pris eller omkostninger.

Offentlige indkøbere kan f.eks. foretrække tilbudsgivere, der

— tilbyder bedre arbejdsforhold i forbindelse med kontraktens gennemførelse

— fremmer integrationen af handicappede og dårligt stillede arbejdstagere

— gør intelligent brug af innovation til at tilbyde løsninger af højere kvalitet eller med lavere omkostninger, og

— tilbyder bæredygtigt producerede varer.

Dette gælder uanset, om der findes retlige forpligtelser til at tilbyde sådanne arbejdsvilkår eller opfylde bæredygtighedskriterier.

Livscyklusomkostningerne gør det også muligt at vurdere produkternes miljøvirkninger. Kontrakttildelinger, som er baseret udelukkende på et priskriterium, giver ikke de offentlige indkøbere mulighed for at tage hensyn til projekternes langsigtede omkostninger og fordele, hvilket fører til mindre værdi for pengene. Beregningen af udbuddets samlede livscyklusomkostninger (LCC) er af særlig stor betydning for langsigtede infrastrukturprojekter, som har en tendens til at have høje kapital- og driftsomkostninger. I den henseende anbefalede Kommissionen allerede i 2013 (46), at medlemsstaterne ved måling af livscyklus anvender metoden vedrørende produkters miljøaftryk (PEF-metoden) eller metoden vedrørende organisationers miljøaftryk (OEF). LCC kan f.eks. omfatte udvinding og raffinering af råmaterialer, fremstilling og andre produktionsstadier frem til anvendelses- og bortskaffelsesfasen.

Offentlige indkøbere bør vælge de tildelingskriterier, der bedst sætter dem i stand til at opnå bygge- og anlægsarbejder, varer og tjenesteydelser, der passer til deres behov (47). En intelligent fastsættelse af tildelingskriterier, der belønner både kvalitet og pris, udgør et vigtigt potentiale for offentlige indkøbere til at stimulere konkurrencen mellem tilbudsgivere og opnå mest værdi for pengene, samtidig med at de strategisk politiske mål forfølges.

Brugen af standarder, mærker eller certificeringer i forbindelse med offentlige udbud er en praktisk og pålidelig måde, hvormed offentlige indkøbere kan kontrollere, om tilbudsgiverne overholder bestemte sektor- eller kvalitetskrav. Standarder eller mærker, der anvendes i forbindelse med udbudsprocedurer, henviser normalt til kvalitetssikring, miljøcertificering, miljømærkning, miljøledelsessystemer og fair trade-produkter. Mærknings- og etiketteringskravene kan anvendes til at fastsætte minimumskvalitetsstandarder i de tekniske specifikationer eller til at belønne mere ambitiøse tilbud gennem tildelingskriterier. Ansøgere, der opfylder etikettens krav, men som ikke har opnået mærket, skal have mulighed for at dokumentere, at de opfylder kravene ved hjælp af alternative midler.

Offentlige indkøbere bør kun henvise til standarder, der er udarbejdet af uafhængige organer, helst på EU- eller internationalt plan, såsom EU's miljømærke (48), ordningen for miljøledelse og miljørevision (EMAS), produkters miljøaftryk/organisationers miljøaftryk eller certificeringer på EU-plan, såsom CE-mærket, eller fra Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO). Brugen af europæiske standarder, mærker og certificeringer sikrer, at løsningerne er i overensstemmelse med EU-lovgivningen om sikkerhed, beskyttelse af folkesundheden, miljø osv. Når offentlige indkøbere har behov for national eller regional certificering, skal de anerkende tilsvarende certificeringer fra andre EU-medlemsstater eller andre beviser for, at kravet er opfyldt. Klare og utvetydige krav til dokumentation for ækvivalens med hensyn til standarder for kvalitet, sikkerhed og beskyttelse af folkesundheden kan bidrage effektivt til at sikre høje miljøstandarder og andre standarder.

Ofte vil en effektiv og hensigtsmæssig måde at fremme høje kvalitetsstandarder på være at indføje de relevante kontraktgennemførelsesklausuler. De kan henvise til kvalitative aspekter af kontraktgennemførelsen, herunder økonomiske, sociale, miljømæssige, beskæftigelsesmæssige eller innovative elementer. Kontraktgennemførelsesklausuler skal være knyttet til kontraktens genstand og kan ikke stille krav om en generel virksomhedspolitik.

Det kan kræves af kontrahenterne, at de sikrer, at alle de tilbudte varer uanset oprindelse opfylder en høj grad af kvalitet, sociale og miljømæssige standarder og standarder, der skal være klart defineret i udbudsmaterialet.

Kontrahenten kan f.eks. være forpligtet til

— at ansætte arbejdstagere fra visse ugunstigt stillede miljøer

— at give personalet faglig eller sikkerhedsmæssig uddannelse i forbindelse med kontraktens specifikke gennemførelse

— at rapportere om emissioner eller tiltag til at identificere og forebygge overtrædelser af menneskerettighederne

— at indføre specifikke foranstaltninger til bortskaffelse af affald.

Specifikke gennemførelsesklausuler i kontrakten kan anvendes til at kræve, at økonomiske aktører overholder en adfærdskodeks, som kræver, at de offentliggør oplysninger om deres leverandører og deres overholdelse af arbejdsvilkår, samt til at identificere, forebygge og afbøde risikoen for krænkelser af menneskerettighederne i overensstemmelse med FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder og OECD's nødvendig omhu-retningslinjer for ansvarlig forretningsførelse. Offentlige indkøbere kan også kræve, at tilbudsgiverne ved kontraktens gennemførelse overholder de grundlæggende internationale arbejdsstandarder, uanset de retlige forpligtelser, der gælder for tilbudsgivers hjemland eller produktionssted. Konstateres der overtrædelser, kan det pålægges kontrahenterne at træffe håndhævelsesforanstaltninger og pålægge leverandøren sanktioner frem til det tidspunkt, hvor leveringen afbrydes.

Kontrahenterne kan udtrykkeligt forpligtes til at overholde miljømæssige og sociale standarder, der ikke er retlige forpligtelser i henhold til EU-retten eller national ret. Udenlandske kontrahenter kan ligeledes blive pålagt at overholde de retlige forpligtelser, der påhviler en økonomisk aktør i EU i forbindelse med kontraktens gennemførelse, uanset om de er underlagt de samme retlige forpligtelser eller ej. Sådanne krav kan også anvendes på produktion af varer, der er omfattet af kontrakten.

Manglende overholdelse af disse betingelser i tilbuddet medfører afvisning af buddet. Sådanne krav bidrager til at skabe lige vilkår, der kan være ulige på grund af forskellige retlige krav i tilbudsgivers hjemland eller til de tjenester eller varer, som denne tilbyder.

God praksis — Brug alle redskaber — udelukkelse, udvælgelse, tildeling, kontraktgennemførelse. — Skræddersy dine kriterier til hvert enkelt udbud. — Sørg for, at alle tilbudsgivere og leverandører er forpligtet til at opfylde de samme krav.

3.3. Overvågning af kontraktgennemførelse

— Håndhævelse af kvalitetsstandarder på gennemførelsesniveau — Rapporteringskrav — Klart definerede sanktioner

Anvendelsen af kvalitetskriterier i forbindelse med offentlige udbud er kun effektiv, når den offentlige indkøber sikrer en høj grad af ekspertise i forbindelse med udarbejdelse af udbud og udvælgelsesproceduren, og når den offentlige indkøber overvåger kontraktens gennemførelse løbende og effektivt, samt sikrer, at kontrahenten i forbindelse med kontraktens gennemførelse fortsat overholder udbudskravene.

Overvågning af kontrakter kan antage forskellige former og kræve varierende grader af inddragelse af den offentlige indkøber: Kontraktbetingelserne kan ledsages af krav om

— periodisk at rapportere oplysninger om visse aspekter af gennemførelsen

— at udfylde spørgeskemaer om overholdelse af kontraktbestemmelserne

— at fremlægge skriftlig dokumentation for overholdelse, eller

— at det er muligt at gennemføre kontrol eller inspektioner på stedet.

De gældende miljø-, social- og arbejdsforpligtelser bør altid kontrolleres grundigt, herunder på underleverandørniveau og, hvor det er relevant, i hele forsyningskæden. Indførelse af sanktioner og systemer til gradvis håndhævelse af betingelserne giver også offentlige indkøbere en finansiel gearing over for kontrahenten i kontraktgennemførelsesfasen for at sikre, at betingelserne i kontrakten overholdes.

Ved at fastsætte metoder for samarbejde med kontrahenten, f.eks. ved at kræve forklaringer, fastsætte frister for at rette op på situationen eller udstede advarsler, øges den offentlige indkøbers forhandlingsposition i høj grad.

Realistiske kontraktbetingelser og overvågningsmetoder øger mulighederne for korrekt gennemførelse af kontrakten og sikrer, at de lige vilkår, der blev skabt på tidspunktet for iværksættelsen af udbuddet, opretholdes gennem hele kontraktgennemførelsen.

God praksis — Det kan kun ved hjælp af overvågning sikres, at kontrahenterne overholder DINE krav. — Udvikle effektive og enkle overvågningsmekanismer. — Udnytte hele viften af moderne kommunikationsværktøjer til overvågning på afstand — Samarbejd med NGO'er eller specialiserede organer til uafhængig kontraktovervågning.

3.4. I praksis

Opnåelse af høje kvalitetsstandarder og lige konkurrencevilkår — Offentlige indkøbere opfordres til at bruge offentlige udbud som et strategisk værktøj til at fremme samfundsmæssige mål såsom sociale, grønne og innovationsmæssige mål. — Offentlige indkøbere bør ved udformningen af deres udbud sikre, at EU's og tredjelandes tilbudsgivere er omfattet af de samme standarder, hvilket bidrager til at sikre lige konkurrencevilkår. — De bør ved fastlæggelsen af deres udbudskrav anvende tekniske specifikationer, udelukkelse, udvælgelse og tildelingskriterier med henblik på at fastsætte høje kvalitetsstandarder for alle tilbudsgivere uanset oprindelse. — De bør anvende kontraktgennemførelsesklausuler for at sikre, at kvalitetsstandarderne opfyldes effektivt af alle operatører i forbindelse med kontraktens gennemførelse, uanset produktionsstedet. — De bør indføre og gennemføre effektive overvågningsmekanismer for at sikre, at standarderne overholdes. — I en række af Kommissionens retningslinjer får offentlige indkøbere hjælp til at integrere kvalitetskrav.

4. Praktisk bistand fra Europa-Kommissionen

Europa-Kommissionen yder praktisk bistand til offentlige indkøbere og medlemsstaterne i flere former (49). Dette er en del af det partnerskab, der er oprettet i henhold til Kommissionens meddelelse »Udbud, der virker — i og for Europa«. På denne måde fremmer Kommissionen udvekslingen af oplysninger, viden og erfaring. Denne meddelelse har dannet grundlag for en bred politisk dialog og samarbejde med nationale og lokale myndigheder, EU-institutioner og andre interessenter, under ledelse af Kommissionen.

For store individuelle infrastrukturprojekter tilbyder Kommissionen bistand gennem helpdesken og notifikationssystemet i forbindelse med »den forudgående vurdering af udbudsaspekterne af store infrastrukturprojekter« (50). Ved sådanne projekter løber offentlige indkøbere en større risiko for, at store infrastrukturprojekter ikke gennemføres i tide eller stilles til rådighed som planlagt, for omkostningsstigninger af forskellige årsager i gennemførelsesfasen eller for, at risikoen overgår til de offentlige indkøbere. Offentlige midler kan blive brugt på en måde, der ikke altid giver den største merværdi for borgerne og samfundet. Offentlige indkøbere opfordres derfor til at drage fordel af al den bistand, der er til rådighed.

Nedenfor findes en oversigt over de forskellige mekanismer, der giver afklaring og bistand (51).

Oversigt over praktisk bistand — Helpdesken og notifikationsproceduren for store infrastrukturprojekter — Netværk af interessenter, herunder workshopper, navnlig om grønne og sociale udbud og professionalisering — Regelmæssige konferencer på højt plan om forskellige tematiske spørgsmål, herunder tildelingskriterier, strategiske indkøb, gennemsigtighed, professionalisering og store infrastrukturer, forbedring af adgangen til udbud, digital omstilling og nye projekter og udfordringer — E-kompetencecenter »hjælpeværktøjer til offentlige indkøbere« — Offentliggørelse af vejledning, herunder om innovative udbud, grønne offentlige udbud, sociale indkøb, udbud vedrørende forsvarsmateriel, og for fagfolk, der beskæftiger sig med EU-midler

5. I en nøddeskal

Retlige rammer og muligheder Den nuværende EU-lovramme for offentlige udbud omfatter direktiver om offentlige kontrakter, forsyningstjenester, koncessioner samt udbud vedrørende forsvars- og sikkerhedsmateriel samt adgang til klageprocedurer. De regler, der er fastsat i disse retlige instrumenter, giver offentlige indkøbere i hele EU stor fleksibilitet til at købe varer, tjenesteydelser og bygge- og anlægsarbejder: — De giver mulighed for at anvende kvalitetskriterier og tildele kontrakter baseret på det bedste forhold mellem pris og kvalitet samt livscyklusomkostninger. — De giver dem mulighed for at vælge den mest hensigtsmæssige og effektive udbudsprocedure. — De giver dem også mulighed for at vælge, hvilke kvalitetskrav der skal fastsættes i udbudsdokumenterne. — De tilbyder dem mekanismer til at sikre overholdelse af miljø-, social- og arbejdsforpligtelser. — De giver dem stor frihed i forbindelse med forberedelserne til udbudsproceduren ved at samarbejde med markedet og relevante interessenter. — De udstyrer dem med instrumenter til at håndtere tilbud, som er unormalt lave. — De afgør, hvilke tilbudsgivere fra tredjelande der har garanteret adgang til EU's marked for offentlige udbud. Generelt giver direktiverne offentlige indkøbere stor fleksibilitet til at tilpasse deres udbud til deres behov.

Spørgsmål og svar — Kan en offentlig indkøber kræve overholdelse af arbejds-, social- og miljøstandarder, der går ud over de retlige krav på det sted, hvor kontrakten gennemføres? Ja, en offentlig indkøber kan fastsætte sådanne krav, så længe de ikke er diskriminerende, har en forbindelse til kontraktens genstand og er forenelig med EU-retten. — Er det ikke uretfærdigt at kræve af tilbudsgiverne, at de overholder arbejds-, social- og miljøstandarder, der går langt ud over deres retlige forpligtelser? Nej, de retlige forpligtelser kan være meget forskellige afhængigt af, hvor tilbudsgiver er etableret, eller hvor varerne fremstilles. Kun at kræve overholdelse af den lokale lovgivning kan forvride konkurrencen. Skræddersyede krav, der gælder for alle tilbudsgivere og varer, bidrager til at skabe lige vilkår. — Hvordan skal en offentlig køber forberede et udbud, hvor denne agter at anvende kvalitetskriterier? Offentlige indkøbere bør tage udgangspunkt i en vurdering af egne behov og de mulige løsninger. De kan konsultere markedsoperatører og andre interessenter. Ethvert nyttigt redskab kan anvendes, så længe den offentlige indkøber udviser en gennemsigtig adfærd og behandler alle potentielle tilbudsgivere ens. — Medfører det kun administrative byrder at fastsætte en lang række kvalitetskriterier og anvende dem over for alle tilbudsgivere? Nej, fastsættelsen af kvalitetskrav giver den offentlige indkøber mulighed for at investere i mere bæredygtige, socialt ansvarlige og innovative produkter og tjenesteydelser og at sikre fair konkurrence til gavn for borgerne. Det er op til den enkelte offentlige indkøber at beslutte, hvordan de offentlige midler mest effektivt kan bruges til at opnå det ønskede resultat. Denne fleksibilitet ledsages af visse forpligtelser, f.eks. sikring af passende overvågning. — Hvordan kan kvalitets- og bæredygtighedskriterierne indarbejdes i udbudsdokumenterne? Offentlige indkøbere har stor fleksibilitet. De kan integrere sådanne hensyn i udvælgelseskriterierne, de tekniske specifikationer, tildelingskriterierne og kontraktgennemførelsesklausulerne, så længe de vedrører kontraktens genstand. De skal være klart definerede, objektive og må ikke diskriminere blandt potentielle tilbudsgivere, således at de skaber lige vilkår, hvor tilbudsgiverne kan konkurrere på grundlag af de samme høje kvalitative standarder. — Kan overtrædelse af miljø-, social- og arbejdsforpligtelser føre til udelukkelse af en tilbudsgiver? Ja, offentlige indkøbere har mulighed for at udelukke en tilbudsgiver, som ikke overholder de gældende miljø-, social- og arbejdsforpligtelser. — Er det muligt for en offentlig indkøber at kontrollere overholdelsen af lovlige og skræddersyede betingelser for tilbudsgivere og varer? Nej, den offentlige indkøber har mange muligheder for at kontrollere sådanne betingelser. De kan f.eks. anmode om rapporter fra tilbudsgiveren eller fra uafhængige kvalitetskontrolorganer eller ikke-statslige organisationer. — Har alle økonomiske aktører fra hele verden ret til adgang til EU's markeder for offentlige udbud? Nej, kun operatører, der er omfattet af multilaterale og bilaterale handelsaftaler, har garanteret adgang til EU's markeder for offentlige udbud. — Hvad bør en offentlig indkøber gøre, hvis denne har mistanke om, at den pris, der tilbydes af en tilbudsgiver fra et tredjeland, er for lav? Er det muligt at indhente yderligere oplysninger? Ja, det er ikke alene muligt, men det kan anbefales at indhente yderligere oplysninger, så den offentlige indkøber kan sikre, at tilbuddet er pålideligt, og at alle deltagere i udbuddet har lige vilkår. — Hvilke oplysninger kan man anmode om for at kontrollere, om tilbuddet er unormalt lavt? Alle oplysninger, der kan hjælpe den offentlige indkøber med at vurdere tilbuddets levedygtighed. — Hvornår skal et tilbud afvises som unormalt lavt? Et tilbud kan afvises, når den offentlige indkøber ikke er overbevist om tilbudsgiverens forklaring.

Kommissionens hjælpeværktøjer og vejledning om offentlige udbud — Kommissionens meddelelse: Udbud, der virker — i og for Europa: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=COM%3A2017%3A572%3AFIN — Kommissionens websted om offentlige udbud: https://ec.europa.eu/growth/single-market/public-procurement_da — E-kompetencecenter »hjælpeværktøjer til offentlige indkøbere«: https://ec.euroapa.eu/info/policies/public-procurement/support-tools-public-buyers_en — Kommissionens henstilling (EU) 2017/1805 af 3. oktober 2017 om professionalisering af offentlige udbud: Udvikling af en arkitektur til professionalisering af offentlige udbud (EUT L 259 af 7.10.2017, s. 28). — Kommissionens meddelelse: Kredsløbet lukkes — en EU-handlingsplan for den cirkulære økonomi: http://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=CELEX:52015DC0614 — Offentligt udbud for en cirkulær økonomi (god praksis og vejledning): http://ec.europa.eu/environment/gpp/pdf/Public_procurement_circular_economy_brochure.pdf — Buying Green! — A Handbook on green public procurement: http://ec.europa.eu/environment/gpp/pdf/Buying-Green-Handbook-3rd-Edition.pdf — EU GPP Criteria: http://ec.europa.eu/environment/gpp/eu_gpp_criteria_en.htm — GPP Good Practices: http://ec.europa.eu/environment/gpp/case_group_en.htm — Helpdesk for grønne offentlige udbud: http://ec.europa.eu/environment/gpp/helpdesk.htm — GPP Training Toolkit for public buyers: http://ec.europa.eu/environment/gpp/toolkit_en.htm — Grønne offentlige udbud — undervisningsprogrammer http://ec.europa.eu/environment/gpp/index_en.htm. — Grønne offentlige udbud — Redskaber til at beregne livscyklusomkostninger: http://ec.europa.eu/environment/gpp/lcc.htm — Metode vedrørende produkters/organisationers miljøaftryk: http://ec.europa.eu/environment/eussd/smgp/policy_footprint.htm — Buying for Social Impact workshops: https://www.aeidl.eu/en/projects/social-development/bsi-buying-for-social-impact.html — Buying Social – a guide to taking account of social considerations in public procurement: \\NET1.cec.eu.int\homes\083\lupilaa\Social\Buying Social guide EMPL-MARKT.pdf — Commission Guidance on Innovation Procurement: https://ec.europa.eu/transparency/regdoc/?fuseaction=list&coteId=3&year=2018&number=3051&version=F — Innovationsværktøjskasse og EU-hjælp til innovationsudbud: http://www.eafip.eu/ — Europæisk netværk af kompetencecentre vedrørende innovationsudbud: http://www.procure2innovate.eu/ — Retningslinjer for offentlige udbud til udbudspraktikere: http://ec.europa.eu/regional_policy/en/information/publications/guidelines/2015/public-procurement-guidance-for-practitioners — Kommissionens vejledning om kooperative udbud inden for forsvar og sikkerhed: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=uriserv:OJ.C_.2019.157.01.0001.01.ENG&toc=OJ:C:2019:157:TOC — Vejledning om tildeling af stat-til-stat-kontrakter på forsvars- og sikkerhedsområdet: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:32018H0624 — Kommissionens henstilling (EU) 2018/624 af 20. april 2018 om grænseoverskridende markedsadgang for underleverandører og SMV'er i forsvarssektoren (EUT L 102 af 23.4.2018, s. 87).

(1) JOIN (2019)5.

(2) Det Europæiske Råds møde den 21.-22. marts 2019, EUCO 1/19.

(3) Ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om adgangen for tredjelandes varer og tjenesteydelser til Unionens indre marked for offentlige udbud og procedurer for støtte til forhandlingerne om adgang for Unionens varer og tjenesteydelser til tredjelandes markeder for offentlige udbud, COM(2016) 34 final.

(4) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: »Udbud, der virker — i og for Europa« (COM(2017) 572 final).

(5) Konsolideret udgave af traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT C 326 af 26.10.2012, s. 1).

(6) https://www.wto.org/english/tratop_e/gproc_e/gp_gpa_e.htm

(7) Dokumentet er ikke juridisk bindende. Selv om dokumentet undertiden er en omskrivning af bestemmelserne i EU-lovgivningen, har det ikke til formål at udvide eller begrænse rettighederne og forpligtelserne i henhold til denne lovgivning. For så vidt som dokumentet kan forstås som en fortolkning af EU-lovgivningen, bør det understreges, at det kun er Den Europæiske Unions Domstol, der er kompetent til at give en juridisk bindende fortolkning af EU-retten. Det er ikke blevet kontrolleret, hvorvidt de eksempler, der er nævnt i dette dokument, er i overensstemmelse med EU-retten.

(8) Ifølge den nuværende tekst til GPA svarer de relevante bilag, der er nævnt i artikel 25, nu til 1, 2, 4, 5, 6 og 7.

(9) Se i den forbindelse artikel 25 i direktiv 2014/24/EU og artikel 43 i direktiv 2014/25/EU.

(10) Ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om adgangen for tredjelandes varer og tjenesteydelser til Unionens indre marked for offentlige udbud og procedurer for støtte til forhandlingerne om adgang for Unionens varer og tjenesteydelser til tredjelandes markeder for offentlige udbud, COM(2016) 34 final.

(11) Det Europæiske Råds møde den 21. og 22. marts 2019, EUCO 1/19.

(12) Artikel 85, stk. 1, sammenholdt med artikel 85, stk. 2, i direktiv 2014/25/EU.

(13) I henhold til den nuværende tekst til GPA er de relevante bestemmelser ikke længere omfattet af artikel XXIII, men i artikel III.

(14) EUT L 216 af 20.8.2009, s. 76.

(15) Medlemsstaterne bør bygge deres afgørelse på spørgsmålet om økonomisk fordelagtighed, nødvendigheden af et globalt konkurrencedygtigt fundament for den europæiske forsvarsteknologi- og -industri, vigtigheden af åbne og fair markeder og opnåelsen af gensidige fordele. Denne afgørelse kan også være selektiv, dvs. at kun økonomiske aktører fra alle eller nogle GPA-lande, men ikke fra andre tredjelande (lande uden for EØS, som ikke er medlemmer af GPA, og med hvilke EU ikke har bilaterale aftaler om åbning af markederne for offentlige udbud), kan deltage.

(16) Jf. betragtning 18, andet afsnit, i direktiv 2009/81/EF.

(17) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1148 af 6. juli 2016 om foranstaltninger, der skal sikre et højt fælles sikkerhedsniveau for net- og informationssystemer i hele Unionen.

(18) Artikel 21 i direktiv 2009/81/EF.

(19) Det henhører alene under medlemsstaternes kompetence at definere deres væsentlige sikkerhedsinteresser, jf. betragtning 16 i direktivet (se også dom af 30. september 2003 i sag T-26/01).

(20) Se Domstolens dom af 13. december 2007 i sag C-337/06, Bayerischer Rundfunk, præmis 64.

(21) Se præmis 68 i dommen i de forenede sager C-285/99 og C-286/99, Impresa Lombardini SpA.

(22) En sådan »relativ« sammenligning (der omfatter alle indgivne bud) kan være at foretrække i tilfælde, hvor antallet af modtagne bud er tilstrækkeligt, fordi en sådan sammenligning sandsynligvis afspejler markedsvilkårene bedst.

(23) EU-Domstolen, forenede sager C-285/99 og C-286/99, præmis 43 og 73.

(24) EU-Domstolen, forenede sager C-285/99 og C-286/99, præmis 43 og 55.

(25) EU-Domstolen, forenede sager C-285/99 og C-286/99, præmis 51.

(26) Artikel 69, stk. 2, i direktiv 2014/24/EU.

(27) Artikel 69, stk. 2, litra d) og artikel 69, stk. 3.

(28) Artikel 18, stk. 2, i direktiv 2014/24/EU.

(29) CFI, Sag T-422/11, Computer Resources International, præmis 87.

(30) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: »Udbud, der virker — i og for Europa«, COM(2017) 572 final.

(31) F.eks. FN's mål for bæredygtig udvikling (SDG) og navnlig mål 12.7 for bæredygtig udvikling (fremme af bæredygtig offentlig udbudspraksis i overensstemmelse med nationale politikker og prioriteter). FN's Miljøforsamlings resolution fra marts 2019 opfordrer alle medlemsstater til at arbejde for at opnå et bæredygtigt forbrug og en bæredygtig produktion, udvikle bæredygtige offentlige udbudspolitikker og ajourføre deres retlige rammer for offentlige udbud i overensstemmelse med deres forpligtelse til at opfylde mål 12.7 for bæredygtig udvikling, se resolution:

http://wedocs.unep.org/bitstream/handle/20.500.11822/28517/English.pdf?sequence=3&isAllowed=y

(32) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1161 af 20. juni 2019 om ændring af direktiv 2009/33/EF om fremme af renere og mere energieffektive køretøjer til vejtransport (EUT L 188 af 12.7.2019, s. 116).

(33) http://ec.europa.eu/environment/gpp/eu_gpp_criteria_en.htm

I en international sammenhæng er følgende produktgrupper især relevante: GPP-computere og -skærme (2016), vejtransport (2019), elektrisk og elektronisk udstyr, der anvendes i sundhedssektoren (2014). Det angives for hvert GPP-kriterium, som EU har fastsat, om det bør anvendes som udvælgelseskriterium, en teknisk specifikation, et tildelingskriterium eller en kontraktgennemførelsesklausul. GPP-kriterierne er baseret på data fra et evidensgrundlag, eksisterende miljømærkekriterier og oplysninger indhentet fra interessenter fra erhvervslivet, civilsamfundet og medlemsstaterne. Dokumentationsmaterialet er baseret på videnskabelige oplysninger og data, en livscyklustilgang og inddragelse af interessenter, der mødes for at drøfte forskellige emner og nå til enighed.

(34) http://ec.europa.eu/environment/gpp/pdf/Buying-Green-Handbook-3rd-Edition.pdf

(35) http://ec.europa.eu/environment/gpp/toolkit_en.htm

(36) http://ec.europa.eu/environment/gpp/case_group_en.htm

(37) For yderligere oplysninger: Vejledning vedrørende Innovationsudbud C(2018) 3051 final, udgivet den 15.5.2018, https://ec.europa.eu/docsroom/documents/29261

(38) Artikel 40 i direktiv 2014/24/EU og artikel 58 i direktiv 2014/25/EU indeholder bestemmelser om indledende markedsundersøgelser.

(39) KOM(2007) 799 endelig og tilknyttet arbejdsdokument SEK(2007) 1668 »Prækommercielle indkøb: vedvarende høj kvalitet i offentlige tjenester i Europa gennem øget innovation«.

(40) Artikel 42 i direktiv 2014/24/EU.

(41) Den 13. marts 2019 vedtog Europa-Parlamentet den europæiske lov om tilgængelighed (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2019/882 af 17. april 2019 om tilgængelighedskrav for produkter og tjenesteydelser). Loven fastsætter obligatoriske EU-krav til visse produkter og tjenesteydelser, herunder ved indgåelse af offentlige kontrakter.

(42) Artikel 57, stk. 1 og 2, i direktiv 2014/24/EU. Se også artikel 80, stk. 1, i direktiv 2014/25/EU.

(43) Artikel 57, stk. 4, i direktiv 2014/24/EU indeholder en udtømmende liste over kategorier.

(44) ILO-konvention (nr. 87) om foreningsfrihed og beskyttelse af retten til at organisere sig (nr. 98) om retten til at organisere sig og føre kollektive forhandlinger (nr. 29) om tvangsarbejde (nr. 105) om afskaffelse af tvangsarbejde (nr. 138) om mindstealder (nr. 111) om forskelsbehandling (beskæftigelse og erhverv) (nr. 100) om ligeløn (nr. 182) om de værste former for børnearbejde.

(45) Artikel 58 i direktiv 2014/24/EU. Se også artikel 80, stk. 2, i direktiv 2014/25/EU.

(46) Kommissionens henstilling 2013/179/EU af 9. april 2013 om brug af fælles metoder til at måle og formidle oplysninger om produkters og organisationers miljøpræstationer over hele deres livscyklus (EUT L 124 af 4.5.2013, s. 1). Se også udviklingen under EU Pilot- og overgangsfasen: http://ec.europa.eu/environment/eussd/smgp/index.htm

(47) Jf. betragtning 92 i direktiv 2014/24/EU.

(48) www.ecolabel.eu

(49) https://ec.europa.eu/growth/single-market/public-procurement_da

(50) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget »Fremme af investeringer gennem en frivillig forudgående vurdering af udbudsaspekterne af store infrastrukturprojekter«, COM(2017) 573.

(51) Alle relevante henvisninger og links findes i afsnit 5. »I en nøddeskal«.