Ændret forslag til Rådets forordning (EF) om euromønternes pålydende værdi og tekniske specifikationer (1) (97/C 386/07) (EØS-relevant tekst) KOM(97) 615 endelig udg. - 97/0154(SYN)

(Forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 189 A, stk. 2, den 14. november 1997)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 105 A, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank,

i samarbejde med Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) På Det Europæiske Råds møde i Madrid den 15. og 16. december 1995 vedtoges scenariet for overgangen til den fælles valuta, hvorefter euromønterne senest indføres den 1. januar 2002;

(2) i artikel 105 A, stk. 2, i traktaten anføres, at »Medlemsstaterne kan udstede mønter med forbehold af ECB's godkendelse af omfanget heraf. Rådet, der træffer afgørelse efter fremgangsmåden i artikel 189 C og efter høring af ECB, kan vedtage foranstaltninger med henblik på at harmonisere den pålydende værdi og de tekniske specifikationer for alle mønter, som er bestemt til at sættes i omløb, i den udstrækning det er nødvendigt af hensyn til mønternes smidige omløb i Fællesskabet«;

(3) Det Europæiske Monetære Institut har anført, at seddelrækken i euro vil gå fra 5 euro til 500 euro; sedlernes og mønternes pålydende værdi skal give mulighed for, at der let kan foretages kontantbetalinger af beløb udtrykt i euro og cent;

(4) EF-møntdirektørerne fik mandat til at udarbejde en rapport om et europæisk fælles møntsystem; de fremlagde en rapport i november 1996 og en revideret rapport i februar 1997, der beskriver de nye euromønters pålydende værdi og tekniske specifikationer (diameter, tykkelse, vægt, farve, sammensætning og rand);

(5) det nye europæiske fælles møntsystem bør skabe tillid i offentligheden og bør medføre teknologiske innovationer, som kan etablere det som et sikkert, pålideligt og effektivt system;

(6) offentlig accept af det nye system er et af hovedformålene med EF-møntsystemet; offentlighedens tillid til det nye system vil afhænge af de fysiske karakteristika af euromønterne, som bør være så brugervenlige som muligt;

(7) der har været afholdt høringer med forbrugersammenslutninger, Den Europæiske Blindeorganisation og repræsentanter for automatindustrien for at tage hensyn til vigtige møntbrugerkategoriers specifikke krav; for at sikre en smidig overgang til euroen og fremme brugernes accept af det nye møntsystem skal det garanteres, at visuelle og taktile karakteristika gør det let at skelne mønterne fra hinanden;

(8) de vil være lettere at genkende og blive fortrolig med de nye euromønter, hvis diameterens størrelse bringes i overensstemmelse med mønternes pålydende værdi;

(9) på grund af 1- og 2-euromønternes høje værdi er der behov for nogle særlige sikkerhedsforholdsregler for at reducere mulighederne for forfalskning; de mest effektive sikkerhedsforholdsregler i dag anses for at være en teknik til møntfremstilling i tre lag og kombinationen af to forskellige farver i én mønt;

(10) det henviser til, at udformningen af en europæisk og en national side på mønterne, er et passende udtryk for tanken om den europæiske monetære union mellem medlemsstaterne og i væsentlig grad kan øge borgernes accept af mønterne;

(11) i 1994 vedtog Rådet og Europa-Parlamentet et direktiv (94/27/EF) om begrænsning af anvendelse af nikkel i visse produkter i erkendelse af, at nikkel kan forårsage allergier under visse omstændigheder; mønter er ikke omfattet af dette direktiv; nogle medlemsstater anvender ikke desto mindre en nikkelfri legering kaldet Nordic Gold i deres nuværende møntsystem af hensyn til den offentlige sundhed; det synes ønskeligt at reducere nikkelindholdet i mønter ved overgangen til et nyt møntsystem -

VEDTAGET FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Den første euromøntrække omfatter otte pålydende værdier fra 1 cent til 2 euro med følgende tekniske specifikationer:

>TABELPOSITION>

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1999.

(1) EFT C 208 af 9. 7. 1997, s. 5.