Henstilling med henblik på

RÅDETS HENSTILLING

om Belgiens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2014

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2 og artikel 148, stk. 4,

som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk. 2,

som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2], særlig artikel 6, stk. 1,

som henviser til henstillingen fra Europa-Kommissionen[3],

som henviser til beslutningerne fra Europa-Parlamentet[4],

som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Råd,

som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

som henviser til Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,

som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik og

som tager følgende i betragtning:

(1) Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som vil fokusere på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

(2) Rådet vedtog den 13. juli 2010 på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker, som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

(3) Den 29. juni 2012 vedtog stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

(4) Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling om Belgiens nationale reformprogram for 2013 og afgav en udtalelse om Belgiens ajourførte stabilitetsprogram for 2012-2016. Den 15. november 2013 forelagde Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 473/2013[5] sin udtalelse om Belgiens budgetudkast for 2014[6].

(5) Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse[7], som markerede starten på det europæiske semester i 2014 for samordning af de økonomiske politikker. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[8], hvori Belgien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybtgående undersøgelse.

(6) Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og at modernisere den offentlige forvaltning.

(7) Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybtgående undersøgelse for Belgien[9], jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Belgien fortsat oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver overvågning og politisk handling. Navnlig bør der til stadighed holdes øje med udviklingen i belgiske varers konkurrenceevne på eksterne markeder, da en vedvarende forringelse af konkurrenceevnen kan true den makroøkonomiske stabilitet.

(8) Den 30. april 2014 forelagde Belgien sit nationale reformprogram for 2014 og sit stabilitetsprogram for 2014. På grund af den indbyrdes sammenhæng mellem de to programmer er der foretaget en samtidig vurdering af dem.

(9) Målsætningen for den budgetstrategi, der er beskrevet i stabilitetsprogrammet for 2014, er at nå et strukturelt balanceret budget i 2016 og at nå den mellemfristede budgetmålsætning året efter. I programmet bekræftes den tidligere mellemfristede målsætning på 0,75 % af BNP, som afspejler stabilitets- og vækstpagtens mål, men den er udsat til 2017, hvilket er ét år senere end det mål, der var fastsat i sidste års program. De planlagte årlige fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning er i overensstemmelse med den i stabilitets- og vækstpagten krævede tilpasning. Ifølge programmet opfyldes benchmarket for udgifter stort set i programmets løbetid. Gældskvoten ligger over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP; den var 101,5 % af BNP i 2013 og forventes gradvis at falde til ca. 93 % af BNP i 2017 ifølge programmet. Samlet set er den nye mellemfristede målsætning i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, som er udarbejdet af en uafhængig organisation (Federaal Planbureau), er realistiske. Vækstprognoserne er tæt på fremskrivningerne i Kommissionens 2014-forårsprognose. De foranstaltninger, som skal støtte det finanspolitiske forløb, er endnu ikke fastlagt. Kommissionens forårsprognose viser ingen strukturel forbedring i 2014 og, på grundlag af den sædvanlige antagelse om en uændret politik, en strukturel forværring i 2015. Det bringer opfyldelsen af målene i fare og kunne føre til en betydelig afvigelse fra tilpasningen i retning af den mellemfristede målsætning i 2014-2015. Desuden vil Belgien ifølge Kommissionens forårsprognose hverken overholde gældskriteriet i 2014 eller i 2015. Baseret på vurderingen af programmet og på Kommissionens forårsprognose i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at Belgien holdbart har bragt sin offentlige gæld ned under 3 % af BNP i 2013, men at der er risiko for en betydelig afvigelse fra kravene i den forebyggende del fra 2014 og fremefter.

(10) Belgien har gjort væsentlige fremskridt med indførelsen af mere strukturel samordning. En samarbejdsaftale om finanspolitisk samordning, som blev indgået i slutningen af 2013, indfører en regel om strukturel budgetbalance (fastlagt i overensstemmelse med den mellemfristede målsætning) på centralt plan som krævet i finanspagten. Aftalen formaliserer også den gældende samordningspraksis ved i) at tildele det rådgivende udvalg vedrørende mellemstatslige anliggender en officiel rolle, og ved ii) at gøre det højtstående finanspolitiske råds rådgivende rolle mere eksplicit. Derudover omfatter aftalen også en styrkelse af overvågningsrollen for det højtstående råd ved at indføre en eksplicit korrektionsmekanisme i tilfælde af en betydelig afvigelse fra de aftalte mål. Der kan blive behov for yderligere arrangementer for at gøre mål ud over 2014 bindende.

(11) Selv om Belgien på det seneste har klaret at begrænse stigningen i den offentlige gældskvote, er den offentlige gældsbyrde på 101,5 % af BNP høj, og der er betydelige gældsposter og kommende forpligtelser på grund af pensionsudgifter. Hvis der skal være dækning herfor samtidig med bevarelsen af en høj levestandard, skal udviklingen af de kommende budgetudgifter styres stramt, aktivitets- og beskæftigelseskvoter skal øges og den interne konkurrenceevne må forbedres. På alle disse områder står Belgien over for store udfordringer. Selv om Belgien har taget skridt i den rigtige retning, som vil give resultater i de kommende år, er der behov for mere ambitiøse tiltag, navnlig fordi samhandelspartnerne også gennemfører reformer.

(12) Det samlede beskatningsniveau i Belgien er blandt de højeste i EU, og skattebyrden er i vid udstrækning koncentreret på arbejde, hvilket giver en af de største skattekiler i EU. En række af skattesystemets særlige ordninger er direkte miljøskadelige, f.eks. beskatningen af firmabiler. Der er truffet visse målrettede foranstaltninger for at mindske lønomkostningerne for bestemte grupper og for at mindske gabet mellem brutto- og nettolønninger i bunden af lønskalaen. Der er dog ikke sket nogen væsentlig omrokering af skattebyrden over på områder, som påvirker væksten mindre. Der er igangsat overvejelser om en gennemgribende skattereform for at gøre det lettere at nå holdbare offentlige finanser, støtte konkurrenceevne og beskæftigelsesvækst og beskytte miljøet. En sådan gennemgribende skattereform vil skulle omfatte, at beskatningen flyttes væk fra arbejde, at skattesystemet forenkles, at momseffektiviteten øges, at skattegrundlaget udvides, at skatteudgifterne mindskes, at lovgivningshuller lukkes og at miljøskadelige tilskud udfases.

(13) Belgien står over for en meget stor forventet byrde på grund af befolkningens aldring, hvor de aldersrelaterede udgifter forventes at stige med mere end 8 % af BNP mellem 2010 og 2060, navnlig på grund af pensioner og langtidspleje. Den nyligt igangsatte reform af den sociale sikring for ældre borgere forventes at få en positiv virkning på deres beskæftigelse. På grund af opgavens størrelsesorden er der dog brug for yderligere tiltag for at sikre den finansielle holdbarhed. Tiltagene skal tage hensyn til behovet for at bibeholde tilstrækkeligheden af socialsikringsordninger for ældre borgere. Der er behov for foranstaltninger, som sammenkæder den lovbestemte pensionsalder med udviklingen i levetidsforventningen, som mindsker gabet mellem den lovbestemte og den effektive pensionsalder og som øger omkostningseffektiviteten af de offentlige udgifter til langtidspleje.

(14) Belgien kæmper med en kronisk underudnyttelse af arbejdskraften. Aktivitets- og beskæftigelsesfrekvensen ligger under EU-gennemsnittet og stagnerer, medens langtidsarbejdsløsheden i forhold til den samlede arbejdsløshed fortsat er høj. I de fleste tilfælde skaber den store skattekile på arbejde i samspil med understøttelsessystemet betydelige arbejdsløsheds- og inaktivitetsfælder for de fleste arbejdstagerkategorier. Der er iværksat tiltag for at mindske arbejdsløshedsfælden for personer i lavtlønsgruppen, men fælden er blevet større for de fleste andre kategorier og inaktivitetsfælderne er fortsat allestedsnærværende. Så længe lønomkostningerne forbliver høje, vil rekrutteringstrategien være at mindske risiciene og straffe outsidere såsom unge, ufaglærte og personer med indvandrerbaggrund, som sammen med de ældre arbejdstagere har en arbejdsmarkedsdeltagelse, som ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet. En stærk intern beskyttelse, hvor et jobskifte indebærer mistede rettigheder (f.eks. fratrædelsesgodtgørelse, tidlig pensionering, anciennitetsfordele), modvirker mobilitet mellem job og sektorer. Denne inerti gør aktive arbejdsmarkedspolitikker ret ineffektive i Belgien og fører til en situation, hvor stor arbejdsløshed i nogle områder og sektorer findes side om side med stramme arbejdsmarkeder og væksthæmmende mangel på faglært arbejdskraft i andre. Ungdomsarbejdsløsheden er steget væsentligt i det seneste år, og der er store forskelle på tværs af regioner og grupper. Hvis problemer med manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte kompetencer skal løses, skal det gå hånd i hånd med bekæmpelse af, at unge forlader skolen for tidligt eller uden kvalifikationer. Den sjette statsreform giver mulighed for en bedre effektivitet og målretning af beskæftigelsespolitikker, forudsat at samarbejdet mellem det føderale og det regionale niveau optimeres.

(15) Belgien oplever fortsat en vigende konkurrenceevne, herunder også for så vidt angår ikke-omkostningsaspekter. Det er navnlig fremstillingsindustriens evne til at konkurrere internationalt, der er blevet dårligere, hvilket afspejles i producenternes svindende fortjeneste og tabet af arbejdspladser. Belgien har traditionelt anvendt lønindeksering til at bevare købekraften. For stor vækst i den samlede løntilvækst er dog blev korrigeret for sent og på en utilstrækkelig måde. Ligeledes giver en central lønnorm ikke altid mulighed for at tage tilstrækkelig højde for produktivitetsudviklingen i sektorer eller lokale arbejdsmarkedsforhold. Følgelig er lønningerne steget mere og hurtigere end produktiviteten, hvilket har medført tab af arbejdspladser og konkurrenceevne. I samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med den nationale praksis er der behov for, at Belgien reformerer sit løndannelsessystem, så der bliver bedre mulighed for sektorielle lønforskelle og for en bedre tilpasning af lønningerne til udviklingen i produktiviteten. Priserne i detailhandelssektoren ligger stadig over nabolandenes gennemsnit, medens begrænsninger på professionelle ydelser står i vejen for udviklingen af innovative virksomhedsmodeller og gør investorerne tilbageholdne. Distributionstaksterne for elektricitet er fortsat blandt de højeste i Europa, og deres påtænkte regionalisering giver yderligere usikkerhed for slutbrugerne om den fremtidige udvikling af distributionsomkostningerne, idet de aktuelt indefrosne takster ikke dækker distributørernes stigende omkostninger. Hvis Belgien skal bevare sit høje lønniveau og samtidig skabe nye jobs, må der fokuseres på produktion og salg af mere avancerede og forædlede produkter på verdensmarkedet end det er tilfældet nu. Belgien mangler hurtigtvoksende firmaer inden for innovative sektorer. Innovationsstøtte anses for at være indviklet og meget opsplittet. Hvor der kommer gang i aktiviteter med stor merværdi, hindres væksten ofte af manglen på tilstrækkelig faglært arbejdskraft.

(16) Belgien forventes ikke at opfylde sit mål for 2020 om en reduktion af drivhusgasemissionerne på 15 % i de sektorer, der ikke er omfattet af EU's emissionshandelssystem. Der er iværksat nogle initiativer, men de lader til at mangle en samlet styring og den kombinerede virkning af foranstaltninger til nedbringelse af emissioner, navnlig fra transportsektoren og bygninger, er fortsat uklar. Nedsættelsen af momssatsen på elektricitet kan eventuelt underminere denne indsats yderligere. Forhandlinger om en samarbejds- og byrdedelingsaftale mellem det føderale niveau og regionerne har ikke ført til en klar indsatsfordeling. Trafikal overbelastning er en stor byrde for den belgiske økonomi sammenholdt med de fleste andre lande. Problemets alvor kræver en gennemgribende politisk reaktion, som tager hensyn til mulighederne for tidsdifferentierede trafikafgifter, en gennemgang af den favorable skatteordning for privat benyttelse af firmabiler og benzinkort samt en mere effektiv offentlig transport.

(17) Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Belgiens økonomiske politik. Den har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Belgien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.

(18) På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået Belgiens stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse[10] afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

(19) På baggrund af Kommissionen dybtgående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 2, 4 og 5 nedenfor.

(20) Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til de medlemsstater, der har euroen som valuta. Belgien bør også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,

HENSTILLER, at Belgien i perioden 2014-2015 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:

1. Styrke budgetforanstaltningerne for 2014 - efter korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud - i lyset af det opstående gab på 0,5 % af BNP baseret på Kommissionens forårsprognose 2014, som viser, at der er en risiko for en betydelig afvigelse i forhold til stabilitets- og vækstpagtens krav. Styrke budgetstrategien væsentligt i 2015 for at sikre den krævede tilpasning på 0,6 % af BNP i retning af den mellemfristede målsætning, hvilket også ville sikre overholdelse af gældskriteriet. Derefter, og indtil den mellemfristede målsætning er nået, gennemføre den planlagte årlige strukturelle justering i retning af den mellemfristede målsætning i overensstemmelse med kravet om en årlig strukturel tilpasning på mindst 0,5 % af BNP og mere under gode økonomiske forhold, eller hvis det behøves for at sikre, at gældskriteriet overholdes med sigte på at lede den høje offentlige gældskvote i en holdbar nedadgående retning. Sikre et balanceret bidrag fra alle forvaltningsniveauer til overholdelsen af de fiskale regler, herunder også reglen om strukturel budgetbalance, ved hjælp af et bindende instrument med en eksplicit udgiftsfordeling på målene inden for en mellemfristet planlægningsramme.

2. Skabe bedre ligevægt og retfærdighed i det samlede skattesystem og forberede en gennemgribende skattereform, som giver mulighed for at flytte beskatning væk fra arbejde og over på mere vækstpositive grundlag, forenkle skattesystemet, lukke smuthuller, øge momseffektiviteten, udbygge beskatningsgrundlagene, mindske skatteudgifterne og udfase miljøskadelige subsidier.

3. Begrænse den fremtidige vækst i de aldersrelaterede offentlige udgifter, navnlig pensioner og langtidspleje, ved at intensivere indsatsen for at lukke gabet mellem den lovbestemte og den effektive pensionsalder, fremskynde begrænsningen af mulighederne for tidlig tilbagetrækning, fremme en aktiv alderdom, tilpasse den lovbestemte pensionsalder og arbejdslivets længde til ændringerne i den forventede levetid samt øge omkostningseffektiviteten i de offentlige udgifter til langtidspleje.

4. Øge arbejdsmarkedsdeltagelsen, navnlig ved at fjerne økonomiske incitamenter til ikke at arbejde, øge adgangen til arbejdsmarkedet for dårligt stillede grupper som unge og personer med indvandrerbaggrund, forbedre jobmobiliteten og afhjælpe manglende færdigheder og manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte færdigheder samt tidligt skolefrafald. Styrke partnerskaber mellem offentlige myndigheder, offentlige arbejdsformidlinger og uddannelsesinstitutioner i hele landet for at give unge mennesker tidlig og skræddersyet hjælp.

5. Genskabe konkurrenceevne ved at fortsætte reformen af løndannelsessystemet, herunder bl.a. lønindeksering, i samråd med arbejdsmarkedets sociale parter og i overensstemmelse med national praksis for at sikre, at lønudviklingen afspejler udviklingen i produktiviteten på sektor og/eller virksomhedsniveau samt de økonomiske forhold, og at sikre effektive automatiske korrektioner ved behov. Styrke konkurrencen i detailhandelssektoren, fjerne overdrevne begrænsninger på tjenesteområdet, herunder professionelle tjenester, og mindske risikoen ved yderligere stigninger i energidistributionsomkostningerne. Fremme innovation ved hjælp af strømlinede incitamentsmekanismer og mindskede administrative hindringer. Gennemføre samordnede uddannelsespolitikker, som afhjælper den omfattende manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte færdigheder samt de regionale forskelle for så vidt angår tidligt skolefrafald.

6. Sikre at 2020-målene for nedbringelse af drivhusgasemissionerne fra ikke-ETS-aktiviteter opfyldes, navnlig for bygninger og transport. Sikre, at bidraget fra transport tilpasses med sigte på at nedbringe den trafikale overbelastning. Enes om en klar fordeling af indsats og byrder mellem føderale og regionale organer.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne

Formanden

[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

[2] EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

[3] COM(2014) 402 final.

[4] P7_TA(2014)0128 og P7_TA(2014)0129.

[5] EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11.

[6] C(2013) 8000 final.

[7] COM(2013) 800 final.

[8] COM(2013) 790 final.

[9] SWD(2014) 75 final.

[10] I medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.