31. 8. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 232/17 
2.8. Bilag 
2.8.1. Bilag II sorter tager hensyn til den tradition, som k.h.v.b.d.'s 
renommé bygger på. 
2.8.1.1. Definitionen bør svare til den, der fastsættes i 
forordningen om definition af alkoholholdige drikkevarer. 
2.8.2. Bilag III B. FORSLAG TIL RÅDETS FORORDNING OM ÆND­
RING AF FORORDNING EØF NR / 87 OM DEN 
FÆLLES MARKEDSORDNING FOR VIN 
1. ØSU udtrykker forbehold over for tilladelsen til at 
tilsætte karamel 
2.8.2.1. ØSU er bekendt med nødvendigheden af at 
udbygge listen over de vinstoksorter, der er nævnt i artikel 
17; det ser gerne, at man ved udvælgelsen af disse vinstok-1.1. I øvrigt godkender ØSU dette forslag, da der blot er 
tale om en ajourføring af de gældende bestemmelser for 
vinprodukter ved at indføje bestemmelserne om hedvine. 
Bruxelles, den 1. juli 1987. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om sundhedsproblemer i forbindelse med produktion og 
markedsføring af ægprodukter 
(87/C 232/11) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 9. februar 1987 under henvisning til 
EØF-Traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det 
nævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets landbrugssektion. Sektionen vedtog sind udtalelse 
den 17. juni 1987 på grundlag af Hans-Jurgen Wick's mundtlige beretning. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 247. plenarforsamling den 1. juli 1987 enstemmigt 
følgende udtalelse: 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg godkender Kommissionens forslag, dog med forbehold af 
følgende bemærkninger: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. ØSU bemærker med tilfredshed, at Kommissionen 
med det foreliggende forslag har i sinde at harmonisere de 
nationale forskrifter for at sikre, at 
— ægprodukter fremover fremstilles på samme betingelser i 
EF og 
— begrænsninger i handelen som følge af forskellige 
hygiejneforskrifter ikke længere er nødvendige. hvervslivets interesser samt bidrager til at få det fælles 
marked til at fungere. 
1.2. ØSU er især tilfreds med, at det i 4. betragtning 
anføres, at reglerne skal anvendes ensartet for samhandelen 
mellem medlemsstaterne, såvel som for handelen i de enkelte 
medlemsstater. Kommissionen ønsker formodentlig hermed 
at sikre, at direktivet anvendes på ensartet vis i alle medlems­
staterne. 
ØSU mener, at forslaget både tjener forbrugernes og er-1.3. ØSU minder om, at forskrifterne må være let 
forståelige for dem, der skal overholde dem. 
Nr. C 232/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 8. 87 
1.4. En række af forskrifterne overlapper delvis hinanden 
— navnlig i nogle af bilagets kapitler. Måske burde bilaget 
omredigeres, og f.eks. efter følgende inddeling: 
— specifikationer for råvarer (æg og/eller ægprodukter), 
— specifikationer for virksomheder, der udslår æg (bl.a. 
produktionsbedrifter eller pakkerier), 
— specifikationer for behandlingsvirksomheder, 
— specifikationer for ægprodukter efter behandling, 
— mærkningsbestemmelser. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel! 
2.1.1. Artikel 2, stk. 1 
a) Art. 2, stk. 1, første sætningsled 
Begrebet »ganze Eier« i den tyske tekst er ikke korrekt. Der 
bør stå »Vollei«. 
b) Art. 2, stk. 1 
Principielt må det fastslås, at der fremstilles ægprodukter, så 
snart æg slås itu og ægmassen fjernes, dvs. allerede før 
behandlingen og uafhængigt deraf. Når æg skal anvendes til 
konsum, er ituslåning ikke det samme som behandling. ØSU 
foreslår derfor, at ægprodukter defineres som følger, uaf­
hængigt af behandling: 
»1. Ægprodukter: produkter af æg af høns, perlehøns, 
kalkuner, ænder, gæs eller vagtler, især flydende hele æg, 
flydende æggeblommer, flydende æggehvider (flydende 
ægalbuminer), dybfrosne hele æg (frosne hele æg), dyb­
frosne æggeblommer (forsne æggeblommer), dybfrosne 
æggehvider (frosne æggehvider, frosne ægalbuminer), 
tørrede hele æg (æggepulver, pulver af hele æg), tørrede 
æggeblommer, tørrede æggehvider (krystalliserede æg­
gehvider, tørrede ægalbuminer, spray-tørrede æggehvi­
der), også blandet med hinanden eller jævnet. 
De kan delvis være suppleret med andre levnedsmidler 
eller tilsætningsstoffer, forudsat at det således fremkom­
ne ægprodukt for mindst 50%'s vedkommende stadig 
udgøres af ægs naturlige bestanddele.« 
2.1.2. Artikel 2, stk. 4 
Enhver, der slår æg itu, tilvirker ægprodukter (eller frem­
stiller dem). Det kan ikke undgås, at der på produktionsbe­
drifter og på pakkerier forefindes ubehandlede ægprodukter. 
Det er hverken muligt eller nødvendigt at give sådanne virksomheder en officiel autorisation. Det er dog nødven­
digt, at virksomheder, som behandler ægprodukter og 
således fremstiller levnedsmidler, har autorisation. Der 
foreslås derfor følgende definition: 
»4. Virksomhed: en autoriseret virksomhed, der 
behandler ægprodukter.« 
2.1.3. Artikel 2, stk. 5 
Hvis begrebet »behandling« skal gælde alle godkendte 
behandlingsmetoder, må definitionen ikke begrænses til én 
bestemt behandlingsmetode. Følgende definition foreslås: 
»5. Behandling: behandling af ægprodukter under 
anvendelse af en godkendt metode, som opfylder de 
mikrobiologiske kriterier, der er specificeret i bilagets 
kapitel VI.« 
2.1.4. Artikel 2, stk. 8 og 9 
I Tyskland er det normal handelspraksis at kalde en mængde 
ægprodukter, der behandles samtidig, »Charge« og ikke 
»Partie«. Følgelig bør udtrykket »Partie« i stk. 8 i den tyske 
version ændres til »Charge«. 
For at kunne holde de forskellige kontrolundersøgelser og de 
eventuelt derpå trufne afgørelser ude fra hinanden bør 
udtrykket »Sendung« i stk. 9 i den den tyske version ændres 
til »Partie«. Med udgangspunkt i forordning EØF nr. 
2772/75 foreslås følgende formulering: 
»9. Parti: en mængde ægprodukter med samme serie­
nummer, som befinder sig samtidig på samme sted.« 
2.1.5. Artikel 2, stk. 10 og 11 
Eksport- og bestemmelseslandet kan være et ikke-EF land. 
Definitionen bør derfor ikke begrænses til medlemsstater. 
Eksportlandet er kun det land, hvorfra ægprodukterne 
sendes, og ikke det land, hvori de fremstilles. Oprindelses­
landet bør derfor også defineres. 
2.1.6. Artikel 2, stk. 14 
Begrebet »markedsføring« bør ikke defineres med en henvis­
ning til en anden bestemmelse, men anføres i sin fulde 
ordlyd: 
»14. Markedsføring: opbevare med salg for øje, stille til 
salg, udbyde og tilbyde, sælge, levere samt på enhver 
anden måde bringe i omsætning.« 
31. 8. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 232/19 
2.2. Artikel 3 
2.2.1. Artikel 3, 1. afsnit, første punktum 
Da ægprodukter både kan anvendes til konsum og til 
tekniske formål, foreslår ØSU første punktum suppleret med 
følgende: 
»...omsorg for, at der til konsum kun produceres og 
markedsføres ægprodukter, som...« 
2.2.2. Artikel 3, 1. afsnit, litra a) 
Ægprodukterne skal være »behandlet« i en autoriseret 
virksomhed in henhold til art. 2, stk. 4. 
2.2.3. Artikel 3, 1. afsnit, litra c), 2. led 
Den her foreslåede undtagelse fra princippet om, at alle 
ægprodukter, der anvendes til konsum, skal behandles, kan 
medføre, at medlemsstaterne anvender direktivet forskelligt i 
den indenlandske handel. ØSU anser ikke denne undtagelse 
for at være nødvendig og opfordrer til at slette 2. led. 
•2.3. Artikel 4 
2.3.1. Artikel 4, 4. led 
Det er muligt at angive datoen for produktionen, men ikke 
tidspunktet for hver arbejdsgang, idet behandlingen af 
ægprodukter er en kontinuerlig proces. ØSU opfordrer 
derfor til at ændre »tidspunktet for produktionen« til 
»produktionens varighed«. 
2.4. Artikel 8, stk. 4, litra b) 
I tilfælde af uregelmæssigheder bør der ligeledes tages hensyn 
til risikoen for dyrenes sundhed. 
2.5. Bilag, kapitel IV 
2.5.1. Bilag, kapitel IV, stk. 1 
Der gøres opmærksom på, at forordning EØF/95/69, art. 3, 
allerede indeholder regler for ægemballering. Det kan ikke 
accepteres, at materialer til indpakning af æg, som senere 
forarbejdes til ægprodukter, underkastes andre krav end den 
emballage, der anvendes til konsumæg, som sælges direkte til 
forbrugerne. Derfor bør man med udgangspunkt i artikel 3 i 
forordning EØF/95/69 anvende følgende formulering: »1. Æg til fremstilling af ægprodukter skal være pakket i 
tørre, intakte og rene materialer, som beskytter æggene 
mod fremmede lugte og kvalitetsforringelse og som ikke 
afgiver stoffer, der er skadelige for mennesker. Det indre 
emballeringsmateriale bør desuden kunne modstå stød. 
Det ydre og det indre emballeringsmateriale må kun 
genanvendes, såfremt det er i perfekt stand og opfylder de 
førnævnte tekniske og hygiejniske krav.« 
2.5.2. Bilag, kapitel IV, stk. 2 
ØSU gør opmærksom på, at det ikke tjener noget formål at 
sende æg med beskadigede skaller til behandlingsvirksomhe­
der for at blive slået itu. 
ØSU påpeger endvidere, at det er vanskeligt at anvende æg, 
der er slået itu ved et uheld. Der må imidlertid være klare 
regler for, hvilke æg, der kan anvendes til fremstilling af 
ægprodukter til konsum. Det ville desuden være tilrådeligt at 
opstille særskilte regler for, hvorledes ægudslåningen skal 
foregå på produktionsbedrifter eller pakkerier. 
ØSU foreslår følgende nye formulering af stk. 2 samt et nyt 
stk. 3: 
»2. Til fremstilling af ægprodukter, der er beregnet til 
konsum, må kun anvendes: 
— rene æg i skaller, herunder æg med en ikke fuldtud-
viklet skal (vindæg) samt knækæg, 
— rene æg med beskadiget skal, forudsat at ægindholdet 
straks er blevet fjernet. 
Ægprodukter må ikke fremstilles ved masning eller 
centrifugering. Æggehviderester på æggeskaller samt 
æggeblommer og æg fra slagtede høns må ikke anvendes. 
Det er ligeledes forbudt at anvende rugede æg. 
3. Udslås æg på produktionsbedriften eller pakkeriet, 
udtages ægindholdet under optimale hygiejneforhold. 
Følgende bør vies særlig opmærksomhed: 
— ægindholdet skal adskilles fra skallen straks efter 
ituslåningen, 
— beholderne til ægprodukterne skal være korrosions­
bestandige og lukbare; de skal rengøres, desinficeres 
og afskylles før påfyldning, 
— ægprodukterne skal straks efter modtagelsen dybfry­
ses eller nedkøles og samme dag transporteres til en 
behandlingsvirksomhed, 
Nr. C 232/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 8. 87 
— ægprodukterne skal sendes til behandling i en efter 
dette direktiv autoriseret virksomhed.« 
Det tidligere stk. 3 bliver til stk. 4. 
2.6. Bilag, kapitel V 
2.6.1. Bilag, kapitel V, stk. 6 
ØSU går ind for et klart forbud mod at anvende visse 
udslåningsmetoder, som kan føre til forurening af ægindhol-
det. Den foreslåede tekst er utilstrækkelig, og følgende 
formulering foreslås derfor: 
»... forurene ægindholdet. Det er ikke tilladt at fremstille 
ægprodukter ved at centrifugere eller mase æg. Rester 
af...« 2.6.2. Bilag, kapitel V, stk. 9 
ØSU gør opmærksom på, at der forefindes ægprodukter 
såvel i behandlingsvirksomheder som på pakkerier og pro-
duktionsbedrifter. Eftersom ægprodukter, der er beregnet til 
konsum skal behandles, foreslås det, at ubehandlede ægpro­
dukter, der anvendes til konsum, skal transporteres til en 
autoriseret behandlingsvirksomhed. Dette kræves ikke 
udtrykkeligt i forslaget. Derfor bør første punktum affattes 
således: 
»9. Ægprodukter fra en ikke-autoriseret virksomhed 
skal sendes til behandling på en autoriseret virksomhed, 
hvis: 
a) • 
b) . 
Bruxelles, den 1. juli 1987. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 70/156/EØF om tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil (!) 
(87/C 232/12) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 13. april 1987 under henvisning til 
EØF-Traktatens artikel 100 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det 
nævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser. ØSU udpegede under forberedelsen af arbejdet Francois Perrin-Pelletier til hoved­
ordfører. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 247. plenarforsamling den 1. juli 1987, enstemmigt 
følgende udtalelse: 
ØSU godkender Kommissionens forslag, hvortil der fremsættes følgende bemærkninger: 
1. Indledning 
1.1. Der er et presserende behov for en EF-definition på 
terrængående køretøjer, fordi sådanne køretøjer enten ikke 
defineres eller defineres forskelligt i medlemsstaterne. 
(>) EFT nr. C 108 af 23. 4. 1987. Mangelen på en fælles definiton skaber både alvorlige 
problemer for fabrikanterne og hindringer for handelen med 
disse køretøjer inden for EF. 
1.2. Det foreliggende forslag går ud på, at der i bilag I til 
Rådets direktiv 70/156/EØF indføjes en definition af 
terrængående køretøjer af klasse M (køretøjer til personbe­
fordring) og N (køretøjer til godsbefordring). De hovedkri-