DA Den Europæiske Unions Tidende C 248/16

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om social myndiggørelse og integration af romaer i Europa (sonderende udtalelse efter anmodning fra det ungarske EU-formandskab)

2011/C 248/03

Ordfører: Ákos TOPOLÁNSZKY

Ved skrivelse af 15. november 2010 anmodede ambassadør Péter Györkös på vegne af det ungarske formandskab og i henhold til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Social myndiggørelse og integration af romaer i Europa

(sonderende udtalelse).

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som vedtog sin udtalelse den 27. maj 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 472. plenarforsamling den 15.-16. juni 2011, mødet den 16. juni, følgende udtalelse med 138 stemmer for, 3 imod og ingen hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG

1.1 bifalder og værdsætter i høj grad alle EU's hidtidige bestræbelser på at mindske segregationen af romaer (1) og fremme deres sociale integration i kraft af beslutninger og retsakter udarbejdet af EU's institutioner, etablering af samarbejdsstrukturer samt adgang til strukturfonde og andre finansielle instrumenter;

1.2 henleder i øvrigt opmærksomheden på, at disse bestræbelser som helhed ikke på afgørende måde har gjort det muligt at afhjælpe den forskelsbehandling, som en stor del af romaerne er udsat for, eller forbedre deres livskvalitet eller muligheder, og at deres situation desuden er blevet forværret på visse områder;

1.3 understreger, at denne problematiske situation kun kan ændres i kraft af en integreret, koordineret og sammenhængende strategi i hele EU og et målrettet handlingsprogram, som indarbejdes systematisk i samtlige politikker og gennemføres på nationalt niveau, og som kan give de berørte individer og deres fællesskaber beslutningskompetencer og -beføjelser vedrørende deres egen skæbne (myndiggørelse) og kan gennemføres i praksis i lokalsamfundene (nærhedsprincippet);

1.4 bifalder derfor idéerne i Kommissionens meddelelse (2) om en europæisk ramme for nationale strategier for integration af romaer frem til 2020 og tillægger det stor betydning, at de gennemføres både på EU-niveau og i medlemsstaterne, som udvalget ønsker at være en engageret partner for;

1.5 mener samtidig, at denne strategi, som har været ventet længe, ikke har været i stand til i tilstrækkelig grad at indfri de forventninger, den har skabt; den kunne have været mere ambitiøs, mere konkret og bedre struktureret;

1.6 foreslår, at følgende elementer grupperet i tre søjler gennemføres koordineret af medlemsstaterne som led i en mulig og realiserbar politik vedrørende integrationen af romaer, idet den foreslåede politik specifikt, men ikke udelukkende tager sigte på en løsning af romaernes problemer:

a) en race- og etnicitetsneutral integrationspolitik – mindskelse af de sociale problemer og nedbringelse af ekstrem fattigdom,

b) en politik for myndiggørelse af de romaer, der anser sig selv som tilhørende et roma-samfund, og til konsolidering af den opnåede sociale inklusion,

c) generel antiracistisk politik og oplysning;

1.7 understreger behovet for at inddrage repræsentanter for det lokale civilsamfund, videnskabelige eksperter og arbejdsmarkedets parter i den politiske høringsproces samt tilrettelæggelsen og gennemførelsen af politikkerne og fremhæver, at det er af vital betydning aktivt at inddrage repræsentanter for romaerne og deres samfund i både tilrettelæggelse og gennemførelse på alle niveauer (EU, nationalt, regionalt og lokalt) i overensstemmelse med de hensigter, der er udtrykt i Kommissionens meddelelse;

1.8 understreger, at der skal tages vidtstrakt hensyn til almenvellet, og insisterer derfor på nødvendigheden af systematisk planlægning og gennemførelse, koordinering af politikkerne, betydningen af den lokale politiske proces, vigtigheden af en differentieret tilgang, som er baseret på de faktiske behov, fremlæggelse af faktuelle oplysninger samt løbende systematisering af en sammenhængende evalueringsindsats.

1.9 henleder Rådets opmærksomhed på det nødvendige i at finde en løsning for de romaer, som af en eller anden grund ikke længere har dokumentation for deres statsborgerskab. De bør have en sådan dokumentation tilbage, så de får adgang til unionsborgerskab uden forskelsbehandling; denne uretfærdighed bør fortsat stå højt på dagsordenen, indtil der er fundet en løsning på den.

2. Indledning

DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG

2.1 bifalder den analyse, som Kommissionen fremlagde i sin rapport om romaerne i Europa (3), samt de forslag, som er fremsat i Kommissionens meddelelse om »Social og økonomisk integration af romaer i Europa (4)«;

2.2 støtter Regionsudvalget udtalelse om »Social og økonomisk integration af romaer i Europa« (5), ifølge hvilken det er nødvendigt at anerkende lokalsamfundenes og de lokale myndigheders særlige strategiske betydning, at støtte dem og at føre en integreret regional politik;

2.3 gentager det forslag, som udvalget allerede har fremsat i sin sonderende udtalelse om »Integration af mindretal – Roma« (6), især med hensyn til udvidelsen af de eksisterende processer inden for rammerne af OMC, samt den faste holdning, udvalget vedtog i sin resolution om »Romabefolkningens situation i Den Europæiske Union« (7), i hvilken udvalget bekræfter sit ønske om at forsvare alle europæiske borgeres grundlæggende rettigheder og om at bekæmpe enhver form for forskelsbehandling, racisme og fremmedhad over for nationale mindretal i alle lande;

2.4 gentager udsagnet fra udvalgets udtalelse om Integration og den sociale dagsorden om, at udvalget anser det for nødvendigt at forbedre bekæmpelsen af forskelsbehandling ved at videreudvikle de eksisterende retlige instrumenter samt styrke de offentlige politikker og samfundets engagement til fordel for integration (8);

2.5 bifalder i det store og hele den analyse og de forslag, som Europa-Parlamentet har fremlagt i sin betænkning om den europæiske strategi for integration af romaer (9);

2.6 bifalder fuldt ud og tilslutter sig de værdier om ikke-forskelsbehandling og integration af udstødte, som er nedfældet i Lissabonstrategien og EU's charter om grundlæggende rettigheder;

2.7 tiltræder de i vidt omfang nu accepterede 10 fælles grundlæggende principper, der er fastsat som led i samarbejdet i den »integrerede europæiske platform for romaernes integration«, der allerede har vundet udbredt tilslutning, og henleder opmærksomheden på deres anvendelse på medlemsstatsniveau (10);

2.8 værdsætter i høj grad adgangen til strukturfondene og andre statslige, regionale og lokale finansieringskilder (11) med henblik på gennemførelse af politikker til integration af romaer og foreslår, at finansieringen af disse politikker af hensyn til den samfundsmæssige bemyndigelse sikres ved hjælp af justerede procedurer og passende teknisk bistand, der tager højde for spørgsmålets kompleksitet, såsom adgang til sundhedsydelser, erhvervsuddannelse, beskæftigelse og bolig;

2.9 bifalder derfor idéerne i Kommissionens dokument om en europæisk ramme for nationale strategier for integration af romaer frem til 2020 og tillægger det stor betydning, at de gennemføres både på EU-niveau og i medlemsstaterne, som udvalget ønsker at være en engageret partner for;

2.10 mener imidlertid, at dokumentet trods den lange ventetid ikke til fulde opfylder forventningerne til det. EØSU mener, at systemet med målsætninger skal gøres mere præcist og eksplicit med hensyn til de opgaver, der skal løses. Udvalget påpeger betydningen af en åben europæisk samfundsdebat om dette spørgsmål. For at sikre gode resultater af indsatsen understreger EØSU behovet for evalueringsmekanismer og resultatindikatorer og er derfor af den overbevisning, at de konklusioner, som Rådet vedtog i maj, og som Det Europæiske Råd efter planen tilslutter sig i juni, har særdeles stor betydning i både social og praktisk henseende;

2.11 konstaterer, at eksklusion og forskelsbehandling af romaer har store sociale omkostninger og er ledsaget af ikke ubetydelige offentlige udgifter, mens der er en klar økonomisk interesse forbundet med deres integration (12);

2.12 støtter og deltager i de mere bredt anlagte aktiviteter, der finder sted i forbindelse med EU Roma-netværket, tiåret for integration af romaer, EU-topmødet om integration af romaer, topmødet om lighed, den integrerede europæiske platform for romaernes integration, den europæiske platform mod fattigdom og social udstødelse samt andre former for samarbejde, samtidig med at det repræsenterer civilsamfundets interesser i bred forstand;

2.13 understreger, at EU og EU's institutioner allerede har gjort en væsentlig indsats for så vidt angår udstedelse af regler og forskrifter, udstikning af retningslinjer og finansiering med henblik på at få vedtaget og gennemført integrationspolitikker til fordel for romaerne;

2.14 konstaterer imidlertid med bekymring, at disse bestræbelser som helhed ikke på afgørende måde har gjort det muligt at afhjælpe den forskelsbehandling, som en stor del af romaerne er udsat for, eller forbedre deres livskvalitet og deres muligheder i livet, og at deres situation desuden er blevet forværret på visse områder, og mener, at man må konstatere, at romaerne, selv om størstedelen af romaerne er EU-borgere og har samme rettigheder og forpligtelser som enhver borger i en anden medlemsstat, er ofre for en alvorlig og vedvarende forskelsbehandling på arbejdsmarkedet og med hensyn til uddannelse, bolig, sundhedspleje, adgang til offentlige ydelser og fri bevægelighed;

2.15 er bevidst om, at romanigrupperne lever under forholdsvis forskelligartede forhold. Selv om et stort antal af dem er velintegrerede i det miljø, de færdes i til daglig, hvad enten det er i byerne eller på landet, lever andre faktisk i fattigdom og under ekstremt elendige forhold og er udsat for vedvarende eksklusion. Endelig har en lille del af dem en nomadisk levevis, som er karakteristisk for dem, og som irriterer deres omgivelser;

2.16 fastholder, at det er afgørende at bemyndige mennesker, der lever i fattigdom, og som er udsat for diskrimination. Fuld selvbestemmelse kræver, at man selv kan vælge. En overordnet og afgørende faktor for gennemførelsen af integrationspolitiske tiltag er, at enkeltindivider skal have styrke, værktøjer og myndighed til at forme deres egen skæbne. Derfor skal den samlede politik og dens enkelte indsatsområder udvikle de berørtes evne til inden for retsstatens rammer at træffe beslutninger om deres eget liv;

2.17 er overbevist om, at man ikke skal give romaerne særlige rettigheder, men at det er nødvendigt fuldt ud at respektere deres EU-borgerskab og at sikre dem overholdelse af samtlige grundlæggende europæiske rettigheder og borgerrettigheder og sanktionere enhver undladelse heraf, især i tilfælde, hvor personer, det påhviler at sørge for, at loven overholdes, handler på en diskriminerende og forskelsbehandlende måde;

2.18 gør opmærksom på, at kvinder, børn, ældre og handicappede blandt romaerne lider under en urimeligt omfattende udelukkelse, og at den sociale og økonomiske krise kun forværrer disse negative fænomener;

2.19 er overbevist om, at denne problematiske situation kun kan ændres gennem et integreret, koordineret og sammenhængende strategisk program samt en målrettet og systematisk tilgang i samtlige politikker. Udvalget glæder sig over, at EU's organer og institutioner (herunder EØSU) forener deres kompetencer med den ungarske regering, der varetager formandskabet for Rådet, med henblik på at indføre de generelle betingelser, som er nødvendige for at løse problemet, og henstiller, at der under det polske formandskab for Rådet afholdes en ministerkonference for at drøfte de opnåede resultater.

3. Politiske anbefalinger (13)

DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG

3.1 konstaterer, at definitionen af romanimålgruppen ifølge den traditionelle tilgang hviler på flertalsopfattelser af, hvad en roma er. Dette perspektiv kan være nyttigt, f.eks. på forskningsområdet, og også effektivt, når arten af den sociale udelukkelse skal vurderes, men enhver karakteristik, som beror på ydre tegn på tilhørsforhold til en race, er i modstrid med de grundlæggende menneskerettigheder, særlig retten til at definere sin egen identitet, er uproduktiv og politisk uholdbar;

3.2 anbefaler, i modsætning til de traditionelle tilgange, at medlemsstaterne, samtidig med at de respekterer de grundlæggende værdier i den vedtagne rammestrategi, parallelt opfylder »det specifikke, men ikke ensidige« krav i de 10 grundlæggende principper, som er vedtaget i platformen for romaernes integration. Sammen med de fire indsatsområder, der fremhæves i Kommissionens meddelelse (uddannelse, beskæftigelse, sundhed og bolig), kan de bidrage til at integrere tre politiske og strategiske synsvinkler, der afdækker problemer og handlingsmuligheder, og som sammen udgør de tre søjler i en mulig og realiserbar politik vedrørende integrationen af romaer:

a) en race- og etnicitetsneutral integrationspolitik – mindskelse af de sociale problemer og nedbringelse af ekstrem fattigdom,

b) en politik for myndiggørelse af de romaer, der anser sig selv som tilhørende et roma-samfund, og til konsolidering af den opnåede sociale inklusion,

c) generel antiracistisk politik og offentliggørelse;

3.3 race- og etnicitetsneutral integrationspolitik – universel adgang, mindskelse af eksklusionen og nedbringelse af ekstrem fattigdom:

3.3.1 Snarere end at koncentrere sig om etniske eller racemæssige kendetegn bør en ikke-diskriminerende integrationspolitik behandle problemer forbundet med social udstødelse, men som ikke hænger sammen med racemæssige kendetegn, f.eks. beskæftigelse (herunder forskellige former for iværksættervirksomhed og selvstændig virksomhed), uddannelse, sundhed og bolig som påpeget i Kommissionens meddelelse. Den skal tage højde for den fysiske koncentration af socioøkonomiske handicap, uanset hvilken gruppe personer der er ramt af udstødelsen og dens sammensætning, det være sig etnisk eller andet, og i henhold til Europa 2020-strategien prioritere løsning af navnlig to problemer;

3.3.2 Det første problem er den ensartede anvendelse af kriteriet om »fuld adgang«. »Fuld adgang« omfatter, foruden fjernelsen af diskriminerende virkninger på det juridiske plan, fysisk tilgængelighed og anvendelighed, behovstilpasning, prisoverkommelighed samt kravet om en kvalitet svarende til normerne. Ud over fjernelsen af juridiske hindringer er målet at bringe offentlige serviceinstitutioner »tættere« på beboelsesområder, hvor antallet af romaer er højt, og forbedre transporten til disse institutioner og adgangen til serviceydelser, som deres situation giver dem ret til at benytte;

3.3.3 Koncentration i form af udelukkelse kendetegnes af to hovedformer, nemlig fysisk og beboelsesmæssig koncentration, samt i tilfælde med tjenesteydere og udbydere af offentlige tjenester, som er i kontakt med personer, der er udstødt, institutionel koncentration (institutionel segregationsvirkning);

3.3.4 Det kan lykkes at nedbringe koncentrationen af udelukkelse ved på den ene side at fokusere på en målrettet forbedring af de institutionelle betingelser og de fattigste boligkvarterer, som i ringeste grad lever op til normerne, og på den anden side at sætte en stopper for isolationssituationer, dvs. ved at gennemføre institutionelle integrationsreformer, der sigter mod bevidst at styrke en blandet befolkningssammensætning og kontakter;

3.3.5 Fuld adgang er et væsentligt område for de grundlæggende mål i Lissabonstrategien. Aktiviteter i forbindelse med arbejdsmarkedet og andre sociale aspekter, styrkelse af mobilitet og uddannelse er derfor altid vigtige prioriteter. De seneste års strategiske dokumenter lægger fornyet og større vægt end tidligere på sundhedsspørgsmål, og især folkesundhedsspørgsmål, samt på bolig- og byplanlægningspolitikker ved at insistere på fjernelsen af isolerede levesteder, bopladser og andre afsondrede opholdssteder samt på udvikling af lokaløkonomi, fællesskabsbaserede initiativer, mikrovirksomheder (selvstændig virksomhed), SMV'er og offentligt og privat (ngo'er) administrerede kommunale serviceydelser. Harmoniseringen af strategier til bekæmpelse af børnefattigdom og romastrategier er et spørgsmål af største vigtighed (støtte mødrenes adgang til beskæftigelse ved en styrkelse af samfundets ansvarlighed med hensyn til børnenes uddannelse, sikre fuld adgang til førskolepasning og være lydhøre over for uddannelsesstøtte og foranstaltninger, der tilskynder til uddannelse og videreuddannelse af børn af forældre, der lever i fattigdom);

3.4 en politik for myndiggørelse af de romaer, der anser sig selv som tilhørende et roma-samfund, og til konsolidering af den opnåede sociale inklusion:

3.4.1 Det er af afgørende betydning, at dem, som påberåber sig den samme identitet, på egen hånd, sammen med dem, de måtte have valgt at danne fællesskab med, kan forme sig selv, og at de som fællesskab kan pleje sprog, kultur, sædvaner osv., som udgør grundlaget for deres identitet. Det er årsagen til, at de nationale strategier for romaer skal sikre, at de personer, som påberåber sig romaniidentiteten, kan danne deres egne fællesskaber, deres eget offentlige rum (medier) og deres egne fungerende organisationer. Det gælder også alle andre minoritetsgrupper, der lider under social eksklusion. Det er desuden lige så vigtigt, at statslige og ikke-statslige institutioner og organer forbundet med romaernes selvorganisering har de samme muligheder med hensyn til organisering af mindretal som andre nationale mindretal, og at den finansielle støtte, de modtager, hvor dette er hensigtsmæssigt står i forhold til antallet af ansatte sammenlignet med den finansielle støtte, som andre etniske mindretal modtager;

3.4.2 En forudsætning herfor er, at interkulturalitet, levende tovejsinteraktion og -kommunikation og integration med hensyn til principper, teori og god praksis på fællesskabsområdet og det institutionelle område i Europa bliver en egentlig handlingsfaktor og indgår i dagliglivets erfaringer;

3.4.3 Det centrale element i en politik for særbehandling er, at de borgere, der tilhører et mindretal, kan komme til orde, og at deres interesser kan blive repræsenteret. Det er nødvendigt at fremme instrumenter og veje, som bidrager til, at de kan dokumentere deres sociale handicap og føre en politisk kamp for at mildne disse handicap;

3.4.4 Politiske tiltag med det formål at bemyndige romaer bør støtte positiv særbehandling for at fremme deres integration på arbejdsmarkedet, herunder romaers muligheder for at indtage høje stillinger i erhvervslivet, den offentlige administration, politik, medier, forskning og i kunstens verden, samtidig med at der ydes støtte til start af egen lille eller mellemstor virksomhed.

3.5 Antiracistisk politik

3.5.1 Målgruppen for strategien mod racisme er hele samfundet; dens politiske initiativer styres af den overbevisning, at mennesker i en dynamisk verden, som er retfærdig, menneskelig og i udvikling, grundlæggende skal indtage deres plads i samfundet på grundlag af deres kompetencer og deres talenter, og at fordele eller ulemper, som de har erhvervet ved fødslen, ikke skal være afgørende for deres mulighed for at komme frem i livet. Ligeledes burde de ikke lide under de negative følgevirkninger af den udelukkelse, som de er ofre for. Nedarvede karakteristika, som ikke kan ændres, som f.eks. køn, herkomst og religion, må ikke være årsag til forskelsbehandling. For at sikre, at disse principper omsættes til praksis, er det vigtigste våben lovgivning om ikke-forskelsbehandling. Fuld gennemførelse af den europæiske lovgivning mod forskelsbehandling på nationalt niveau på de forskellige indsatsområder og i retssystemerne burde ligeledes bidrage hertil. Lovgivningens styrke ligger imidlertid ikke udelukkende i sanktionerne og deres afskrækkende virkning, men i det forhold, at de borgere, som overholder loven, hvilket er størstedelen i et demokratisk samfund, bestræber sig på at overholde lovens bogstav og ånd;

3.5.2 Eftersom det er vanskeligere at »afskrække« folk eller »rokke ved« deres fordomme og deres racisme ved at anvende en rationel argumentation, baserer de antiracistiske politikker sig primært på adfærdsmodeller og kommunikationsmønstre, som udspreder et positivt billede af modeller for ikke-voldelig kommunikation, samarbejde og løsning af problemer baseret på rationelle interesser. De forkaster til gengæld aggressive og racistiske adfærdsformer, som er baseret på fordomme og had. I denne sammenhæng har meningsdannerne, især den politiske elite og medieeliten, et særligt ansvar.

3.6 Styrkelsen af strategiens »evidensbaserede« karakter

3.6.1 EU har gjort store fremskridt på de forskellige indsatsområder den seneste snes år for så vidt angår en objektiv vurdering af social udstødelse og bekæmpelse af udstødelse og med hensyn til at indarbejde resultaterne af denne vurdering i socialpolitikken. Eksistensen af data er en uomgængelig betingelse for at kunne anvende og vurdere de relevante indsatsområder. Til trods for de hidtidige bestræbelser mangler der stadig i omfattende grad tilstrækkelige oplysninger, hvad enten det drejer sig om befolkningen eller målgrupperne. I betragtning af målene med strategien er det vigtigt, at der sker fremskridt på følgende områder:

3.6.2 Race- og etnicitetsneutral integrationspolitik: I forbindelse med den yderligere udvikling af metoderne til evaluering af de forskellige former for fattigdom og afsavn er det vigtigt at bestræbe sig på at måle udelukkelseskoncentrationen og at få vist virkningerne af de iværksatte foranstaltninger med hensyn til de berørte politikker. Udvalget anbefaler, at Eurostat og medlemsstaternes statistiske kontorer til indikatorerne for udstødelse tilføjer indikatorer for ekstrem fattigdom og udstødelse, og at de udvikler principper for en metode til statistisk måling og behandling, der gør det muligt at vurdere ekstrem fattigdom og afsavn;

3.6.3 På denne baggrund er det nødvendigt, at medlemsstaterne i forbindelse med deres strategier identificerer de territoriale enheder (byområder, slumområder, forstæder, bopladser, isolerede kvarterer, landlige bebyggelser osv.), som er kendetegnet ved et særligt højt koncentrationsniveau af former for udstødelse og ekstrem udstødelse i beboelsesområder, uanset om offentligheden betragter disse områder som beboet af romaer eller ej. Udvalget anbefaler, at medlemsstaterne udtænker byplanlægningsstrategier, der sigter mod at fjerne disse områder eller at gøre dem beboelige, og indfører de mekanismer baseret på dokumentation, som er nødvendige for opfølgningen på disse strategier;

3.6.4 Politik for myndiggørelse af romaer: Man kan kun påvise eksistensen af handicap og diskrimination, hvis de personer, som påberåber sig deres etniske identitet, selv anmoder om at blive indført i de offentlige registre som tilhørende dette mindretal. Hvis der ikke foreligger en sådan anmodning, er det til gengæld nødvendigt kategorisk og resolut at forbyde, at enhver anmærkning vedrørende et »mindretal«, som er baseret på en racesondring, indføres i de nationale registre. I betragtning af oplysninger om etniske mindretals særligt følsomme karakter er det nødvendigt med alle midler at sikre på den ene side maksimal beskyttelse af personoplysninger og på den anden side maksimal udbredelse af de samlede oplysninger om mindretal;

3.6.5 Parallelt med mindskelsen af eksklusion og fattigdom og begrænsningen af ekstreme former herfor foreslår udvalget, at der ydes støtte til sprog-, kultur-, uddannelses- og fællesskabsprogrammer, der har til formål at udvikle roma-fællesskabet, og som virkelig er i stand til at nå ud til målgruppen;

3.6.6 Antiracistisk politik: På grundlag af den forskning, der er foretaget på EU-plan og på nationalt niveau, er det nødvendigt at gøre det muligt at følge udviklingen i fordommene om romaerne, forekomsten i de forskellige befolkningsgrupper og politikkernes følger for udviklingen af etniske fordomme og racisme. Det er nødvendigt at iværksætte programmer til oplysning og bevidstgørelse af samfundet med det formål at bekæmpe den udelukkelsesadfærd og de racistiske fordomme, som man kan iagttage i befolkningen. Det vil i øvrigt være relevant at sørge for en regelmæssig opfølgning på disse programmer;

3.6.7 Udvalget anbefaler kraftigt en overvågning ikke blot af udviklingen for så vidt angår fordomme og racisme, men også af de positive effekter af offentlige foranstaltninger og initiativer fra civilsamfundets side, god praksis med hensyn til fjernelse af fordomme om romaer og bekæmpelse af fremmedhad og af forbedringen af den interkulturelle inklusive integrationsindsats.

3.7 Aspekter af almen interesse ved gennemførelsen på nationalt niveau

3.7.1 Kompleksitet: Udvalget henleder opmærksomheden på, at det er nødvendigt at få vurderet de foranstaltninger, der har til formål at styrke romaernes positive rolle i samfundet, forbedre deres levevilkår og øge deres integration, hvilket skal ske på meget forskellige indsatsområder; disse foranstaltninger skal ophøjes til systematiske politikker. For at opnå dette er det for det første nødvendigt at sammenkæde indsatsområdernes elementer med hinanden, for det andet at etablere tværsektorielle forbindelser for god forvaltningspraksis og endelig at gennemføre en systematisk iværksættelse på politisk niveau. I denne forbindelse er det nødvendigt, at alle, der gennemfører iværksættelsen, anvender en ensartet og fælles tilgang;

3.7.2 Alle elementerne i programmerne skal forbindes med de andre på en sammenhængende måde (sammenhæng), og de skal integreres med hinanden (konsekvent karakter). Det tredje væsentlige aspekt i gennemførelsen er kronologisk planlægning og fastsættelse af prioriteter (sekvensering), dvs. at det kun er muligt at opnå realistiske mål, hvis man følger veltilrettelagte faser, der følger hinanden. I denne forbindelse er en velfungerende koordinerende myndighed med passende kompetencer nødvendig;

3.7.3 Planlægning og gennemførelse af integrationspolitikker bør altid ske ved at koncentrere sig om de faktiske behov på en differentieret og smidig måde, hvilket også skaber mulighed for at gribe ind, samtidig med at der i videst muligt omfang tages hensyn til særlige lokale (regionale) forhold. Integrationsstrategier skal planlægges og implementeres, så de går i begge retninger og tager udgangspunkt i gensidige initiativer og påvirkninger og er rettet mod at være til gensidig gavn for alle parter;

3.7.4 Den ufravigelige betingelse for anvendelsen af udbud og EU-fonde er en forenkling af betingelserne for bekendtgørelse og indberetning. En nøje planlagt tilrettelæggelse bør i tilstrækkelig grad fokusere på kapacitetsopbygning, passende koordinering og støtte i engageret politisk vilje samt inddragelse af repræsentanter for de berørte parter i planlægningsprocessen, der også er en afgørende faktor;

3.7.5 Evidensbaseret gennemførelse – indikatorer: De offentlige politikker skal klart og verificerbart dokumentere deres effektivitet, dvs. at de skal være effektive i forhold til det oprindeligt fastsatte mål. En politik bør rent faktisk ikke forårsage større skader og risici end dem, den skal beskytte imod, og heller ikke være unødvendigt dyr. Derfor er der gjort en vigtig, men ikke tilstrækkelig, indsats for, at denne politik i højere grad baseres på håndgribelige oplysninger. Hvad angår integration af romaer, er det særdeles vigtigt, at programmerne, men også politikken i sin helhed, kan vurderes: Det er derfor nødvendigt både på nationalt niveau og på EU-plan at fremme en vurderingskultur, styrke dens system af krav, sikre en standardiseret indførelse af socioøkonomiske resultatindikatorer og relevante sociale statistikker, der altid anvendes på den relevante målgruppe, samt at udforme et institutionelt vurderingsredskab, som er videnskabeligt baseret. Spørgsmålet om passende ressourcer til dette formål bør tages op til overvejelse;

3.7.6 EØSU ønsker, samtidig med at udvalget støtter gennemførelsen af en EU-ramme for de nationale strategier for romaernes integration og de nationale politikker, som bidrager hertil, at deltage i opfølgningen på og vurderingen af disse politikker på grundlag af det mandat, udvalget har fået af civilsamfundet, og ved at støtte sig til de væsentlige forbindelser, som forener udvalget med civilsamfundets organisationer i medlemsstaterne. Udvalget har til hensigt at engagere sig i mæglingen mellem EU's institutioner og det organiserede civilsamfund og deltage som aktiv partner i den europæiske platform for romaernes integration samt i andre former for struktureret dialog;

3.7.7 Deltagelse og repræsentation: Man kan ikke forestille sig en integrationspolitik, hverken i teori eller i praksis, uden intensiv deltagelse ved de berørte personer selv. Derfor må paternalistiske, rettighedsbegrænsende fremgangsmåder afvises. Det er mere relevant at sikre en så forskelligartet og intens deltagelse som muligt ved græsrodsorganisationer, der repræsenterer romaer, repræsentanter for det lokale civilsamfund, eksperter og arbejdsmarkedets parter i beslutningsprocesserne, gennemførelsen og overvågningen, som det også siges klart i Kommissionens meddelelse og andre relevante dokumenter. På de tilsigtede indsatsområder har positive foranstaltninger, som sikrer politisk deltagelse ved særligt udsatte grupper (kvinder, enlige kvinder med børn, personer med udenlandsk modersmål, handicappede osv.), en altafgørende betydning;

3.7.8 Politikkernes gyldighed, troværdighed og effektivitet er i vidt omfang afhængig af, at de primære interessenter deltager i udarbejdelsen, og at de tilegner sig dem. Det er årsagen til, at det er relevant at inddrage repræsentanterne for romanisamfundet i udarbejdelsen og gennemførelsen af politikkerne vedrørende integration af romaer, det være sig på europæisk eller nationalt niveau, men naturligvis også på lokalt plan (integration ved deltagelse);

3.7.9 Social udstødelse og ekstreme former herfor går ofte hånd i hånd – dog på forskellig vis fra medlemsstat til medlemsstat – med adfærdsmønstre, levemåder og sædvaner, som adskiller sig fra de sociale normer, som størstedelen af befolkningen følger (rejseaktivitet, særlige aktiviteter som indsamling og handel med brugte genstande og særlige håndværk). Der bør lægges særlig vægt på disse specifikke forhold i forbindelse med udarbejdelsen af de nationale strategier. Det sker imidlertid også, at den etniske gruppe tillægges en helt og holdent afvigende og kriminel adfærd. At sikre fredelig sameksistens mellem modsatrettede kulturelle normer, samtidig med at der gøres en konstant indsats for fortsat inden for de juridiske rammer at følge op på spændinger og konflikter, som opstår på grund af divergerende holdninger og sædvaner, bør være målsætninger, der definerer de nationale strategiers særlige inklusive karakter, og samtidig den særlige udfordring, de skal løfte. I denne forbindelse er det vigtigt at skabe et åbent kommunikationsrum og procedurer, som også er tilgængelige for de primære interessenter, hvor fagfolk inden for interkulturalitet – bl.a. personer med sigøjneroprindelse eller - identitet – og socialarbejdere vil have en yderst vigtig rolle at spille, både hvad angår offentlige serviceydelser og fællesskabsprogrammer (mægling, forebyggelse, ydelser med henblik på at knytte grupperne tættere sammen osv.) – som anført i Kommissionens meddelelse.

3.8 Perspektiver

3.8.1 EØSU finder, at EU i dag i kraft af EU-institutionernes, de nationale regeringers og lokalsamfundenes og de lokale myndigheders fælles indsats måske befinder sig ved et historisk vendepunkt. En politik til fordel for den mest udstødte og dårligst stillede etniske gruppe i EU, som er baseret på en fælles strategi, og som efter alt at dømme ikke vil ende med en dyr fiasko, men derimod med humane og intelligente resultater, vil endelig kunne se dagens lys. Udvalget ønsker for sit vedkommende til fulde at støtte denne proces samt konkretiseringen heraf.

Bruxelles, den 16. juni 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) I nærværende dokument anvendes den samme definition som i Regionsudvalgets udtalelse om »Social og økonomisk integration af romaer i Europa« (EUT C 42, 10.2.2011, s. 23), jf. »[…] betegnelsen »roma«, som anvendes her i dokumentet, er en »paraplybetegnelse«, der også dækker over andre befolkningsgrupper (sinti, sigøjnere, rejsende, kalè, omvandrende grupper, ashkali osv.) med lignende kulturelle kendetegn, og som igennem tiderne har været marginaliseret og socialt udstødt fra det europæiske samfund […]«.

(2) KOM(2011) 173 endelig.

(3) SEK(2010) 400 endelig.

(4) KOM(2010) 133 endelig.

(5) Udtalelse fra Regionsudvalget om »Social og økonomisk integration af romaer i Europa« (EUT C 42, 10.2.2011, s. 23).

(6) EUT C 27 af 3.2.2009, s. 88-94.

(7) EUT C 48, 15.2.2011, s. 1.

(8) EUT C 347 af 18.12.2010, s. 19-27.

(9) Europa-Parlamentets udkast til betænkning 2010/2276 (INI) af 24.11.2010.

(10) Vi lægger særlig vægt på følgende principper: En specifik, men ikke ensidig, målretning, en interkulturel tilgang og et endeligt mål om fuld integration af romaerne i det almindelige samfund.

(11) Den Europæiske Socialfond, Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA), Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne/Verdensbanken, De Forenede Nationers Udviklingsprogram.

(12) »The vast majority of working-age Roma lack sufficient education to participate successfully in the labor market. (…) As a result, European countries are losing hundreds of millions of Euros annually in productivity and in fiscal contributions to the governments (…) The annual fiscal gains from bridging the employment gap are much higher than the total cost of investing in public education for all Roma children (…) The share of Roma among the working-age populations will rise as majority populations in Eastern and Central Europe are aging rapidly. Equal labor participation among the Roma is essential to shoulder the nationally rising costs of pensions, health and other costs of aging.«»Economic costs of Roma exclusion«, Verdensbanken, 2010.

(13) Denne del indeholder anbefalinger vedrørende politikkerne som helhed eller deres indhold, men kan af omfangsmæssige årsager ikke behandle spørgsmålene om hver enkelt politik i detaljer.