Nr. C 23/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 1. 89 
Udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om ændring af direktiv 70/373/EØF 
om handel med foderblandinger (!) 
(89/C 23/06) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 22. juni 1988 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for landbrug og fiskeri, som udpegede 
Luigi Della Croce til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. november 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg (ØSU) vedtog på sin 260. plenarforsamling den 
23. november 1988 enstemmigt følgende udtalelse. 
1. Indledning 
1.1. Det foreliggende direktivforslag har til formål 
at ændre Rådets direktiv 79/37/EØF om handel med 
foderblandinger. Direktivet er allerede ændret flere 
gange, nærmere betegnet med Kommissionens direktiv 
80/509/EØF (2. 5. 1980), 80/695/EØF (27. 6. 1980), 
82/957/EØF (22. 12. 1982), Rådets direktiv 86/354/EØF 
(21. 7. 1986) og Kommissionens direktiv 87/235/EØF 
(31. .3. 1987). 
1.2. Det økonomiske og sociale Udvalg blev konsul­
teret om Rådets direktiv 79/373/EØF og 86/354/EØF 
og afgav udtalelser herom. 
1.3. Det foreliggende forslag bygger på en række 
vigtige betragtninger: 
1. Der bør sættes en stopper for alle nationale undta­
gelser fra etiketteringsreglerne og fastsættes en liste 
over de oplysninger, som den ansvarlige skal eller 
kan give. 
2. Oplysningernes nøjagtighed skal kunne kontrolleres 
officielt på alle stadier af produkternes markedsfø­
ring. 
3. Det anses ikke for hensigtsmæssigt at kræve, at 
mængden af hver ingrediens i foder til brugsdyr skal 
fastslås, fordi kontrollen undertiden ville afsted­
komme uløselige problemer i praksis. Derfor fore­
slås en fleksibel erklæring, således at kun foderets 
ingredienser skal oplyses, uden at mængden angives. 
Det anses for nyttigt at bevare muligheden for at 
samle forskellige råvarer, som stammer fra samme 
basisprodukt, i kategorier. 
4. Det forslås ikke at påbyde en erklæring om ener­
giindholdet i foder til svin og drøvtyggere, fordi 
kontrolmuligheden er tvivlsom. Det er imidlertid 
besluttet at tillade, at energiindholdet angives efter 
en metode, der er anerkendt på nationalt plan. 5. Det bør tillades fabrikanterne at give andre op­
lysninger end dem, der udtrykkeligt fastsættes i 
direktiverne, forudsat visse betingelser eller restrik­
tioner overholdes, så loyal konkurrence og objektiv 
information garanteres. 
6. Medlemsstaterne bør ikke længere kunne kræve, at 
foderblandinger skal indeholde bestemte råvarer, 
eller at visse ingredienser ikke må forekomme. I 
stedet bør der på EF-plan opstilles en liste over 
ingredienser, som det er forbudt at benytte, fordi 
de er skadelige for mennesker og dyr. 
7. Der består pligt til at oplyse om mindstholdbarhe­
den; her skal der sondres mellem let fordærveligt 
foder, som skal forsynes med oplysningen »skal 
anvendes inden...«, og andet foder, som skal bære 
angivelsen »skal helst anvendes inden...«. Fremstil-
lingsdatoen skal anfores indirekte, nemlig således: 
»fremstillet x dage, måneder eller år inden den an­
givne dato for mindste holdbarhed«. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. ØSU henleder opmærksomheden på sine tidlige­
re udtalelser om spørgsmålet, nærmere betegnet den 
enstemmigt vedtagne udtalelse af 29. og 30. september 
1971 (2) og den udtalelse af 30. januar 1985 (3), som blev 
vedtaget med stort flertal. 
2.2. ØSU mener, at Kommissionens nu forelagte for­
slag kan godkendes, fordi mere bindende EF-bestem-
melser for samtlige medlemsstater er klart relevante, 
ikke mindst med udsigten til det indre marked, hvis 
gennemførelse er et hovedmål for EF. Det er således 
nødvendigt at lette den frie bevægelighed for disse pro­
dukter ved at sikre fri og loyal konkurrence i såvel 
producent — som i markedsførings- og distributions­
leddet, samtidig med at alle brugere sikres præcise og 
korrekte informationer. 
(') EFTnr. C 178 af 7. 7. 1988, s. 4. (2) EFT nr. C 4 af 20. 1. 1972. 
(*) EFT nr. C 87 af 9. 4. 1985. 
30. 1. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 23/11 
2.2.1. Forslaget kan derfor principgodkendes, selv 
om sektionen må fremsætte en række generelle og særli­
ge bemærkninger, hvori den peger på en række uløste 
problemer, ligesom nogle af de valgte løsninger må 
betegnes som tvivlsomme og uforståelige. 
2.3. Når man både fastlægger regler for, hvilke op­
lysninger der skal gives, og hvilke oplysninger der kan 
gives på frivilligt grundlag med hensyn til produkterne 
og deres brug og sammensætning, er det nødvendigt at 
råde over effektive kontrolmuligheder, og dette kræver 
en harmonisering af analyse- og vurderingsmetoder og 
-ordninger. 
2.3.1. Kommissionen, som allerede har taget afgø­
rende skridt på dette felt, bør videreføre bestræbelserne 
på at finde frem til mere velegnede metoder og systemer 
for produktoplysning. I afventning heraf bør der tys til 
internationalt anerkendte metoder. 
2.4. Dea vigtige ændring af artikel 5, stk. 1, litra e), 
og artikel 5 c, stk. 2, som indeholder en pligt til at 
opregne råvarerne i rækkefølge efter faldende vægt, 
uden at den nøjagtige mængde behøver anføres, afsted­
kommer en del tvivl og problemer, som det ikke er let 
at løse. 
2.4.1. Det er således korrekt, at man derved undgår 
at afsløre produktets nøjagtige sammensætning, men 
samtidig får brugerne så kun delvise oplysninger. Desu­
den hersker der tvivl om effektiviteten af de nuværende 
metoder til kontrol af mængden af hver enkelt råvare 
og til påvisning af dennes tilstedeværelse. 
2.4.2. For at kunne levere tilstrækkelige oplysninger 
om en foderblandings værdi og kvalitet kræves kend­
skab til basisstofferne og energiindholdet. 
2.5. Der må findes en løsning på spørgsmålet om 
beregningen af foderets energiindhold; man kan ikke 
slå sig til tåls med, at problemet er umuligt at løse. Da 
der er opnået acceptable resultater med foder til fjerkræ 
og gjort store fremskridt med foder til svin, er det 
rimeligt at mene, at der kan findes frem til en videnska­
belig og økonomisk anerkendt metode til fastslåelse af 
energiindholdet i foder til alle dyr. 
2.6. Muligheden for at gruppere forskellige råvarer 
i kategorier, som allerede er fastsat i de gældende be­
stemmelser, må vurderes positivt, fordi den giver bedre 
garantier med hensyn til kontrollen og sikre beskyttelse 
af virksomhedernes know-how og produktionskapa­
citet. 
2.6.1. Man må imidlertid sørge for, at denne mulig­
hed ikke på nogen måde skaber tvivl hos brugeren. 
2.7. Muligheden for at give supplerende oplysninger 
ud over de obligatoriske kan godkendes, i det mindste hvad princippet angår, idet der bør tilstræbes løsninger, 
som giver markedsdeltagerne et vist spillerum. 
2.7.1. Under alle omstændigheder skal samtlige op­
lysninger være kortfattede, klare, objektive og korrekte. 
Dels skal brugeren råde over tilstrækkeligt med op­
lysninger til at kunne fastslå foderets næringsværdi, 
dels skal det være muligt at kontrollere oplysningerne 
ordentligt. 
2.8. Artikel 5 i det gældende direktiv giver medlems­
staterne mulighed for at opstille en liste over råvarer, 
som kan bruges til fremstilling af foderblandinger. Af­
skaffelsen af denne bestemmelse og indførelsen af en 
liste over stoffer, som ikke må anvendes (den nye artikel 
10), indebærer en vigtig ændring, som kan godkendes. 
Listen over forbudte stoffer skal opstilles hurtigt og 
bygge på en præcis EF-aftale. 
2.9. Der hersker stor usikkerhed omkring forslagene 
om fremstillings- og holdbarhedsdato. Forbrugernes 
interesser tilgodeses utvivlsomt ved, at disse datoer 
påføres produktet. Da visse produktionsprocesser gør 
det vanskeligt at udpege en præcis fremstillingsdato, 
kan man dog tilslutte sig tanken om at undgå angivelse 
heraf, forudsat dette ikke er til hinder for kontrollen. 
3. Særlige bemærkninger 
3.1. 1 artikel 1, stk. 2, foreslås indsat et litra e) om 
datoen for mindste holdbarhed for en foderblanding. 
Sektionen foreslår at ændre »under passende opbeva­
ringsforhold« til »under normale opbevaringsforhold«. 
3.2. I artikel 5, stk. 1, bør man fremhæve nødven­
digheden af, at oplysningerne skal være let læselige og 
bogstavsstørrelsen afpasset efter emballagen. 
3.3. Litra h) i den nye artikel, stk. 1, om identifika­
tion af den ansvarlige for oplysningerne bør figurere 
først blandt de obligatoriske oplysninger og bør derfor 
ændres til litra a). Teksten bør ligeledes ændres, således 
at adressen på den ansvarlige nøje specificeres for der­
ved at muliggøre eventuelle sagsanlæg. 
3.4. Bestemmelserne i den nye artikel 5, stk. 2, bør 
være mere præcise. Især bør det anføres, at der ved 
»små mængder foderstoffer, som er beregnet til den 
endelige bruger«, skal forstås de mængder, der sælges 
og indpakkes under brugerens tilstedeværelse. 
3.5. Nogle af de fakultative oplysninger, der er om­
talt i den nye artikel 5, stk. 3, bør gøres obligatoriske 
Nr. C 23/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 1. 89 
og overføres til artikel 5, stk. 1. Dette ville gøre op­
lysningerne mere ensartede i hele EF. I særdelesed bør 
det være påbudt at angive partiets referencenummer. 
3.6. Undtagelsesbestemmelsen i artikel 5, stk. 4, fore­
kommer noget problematisk, især fordi det efter afskaf­
felsen af de fiskale grænser vil være vanskeligt at se, 
hvilke foderstoffer der kun fremstilles og markedsføres 
i én medlemsstat. Under alle omstændigheder kan be­
stemmelsen i litra b) krænke forretningshemmeligheds-
princippet. 
3.7. Særlig opmærksomhed bør man udøve med hen­
syn til den nye artikel 5 c, som bør revideres grundigt 
for at sikre, at listen over fakultative oplysninger ikke 
kan vildlede brugerne. Det må ligeledes stå brugerne 
klart, hvad der skal forstås ved »råvarer« (uden at de 
bliver nødt til at læse hele direktivet med dets æn­
dringer). 
3.7.1. Navnlig må det sættes spørgsmålstegn ved for­
slaget om at samle råvarer i kategorier. Ideen forekom­
mer ganske vist hensigtsmæssig, men Kommissionen 
må omgående fastlægge disse kategorier for at undgå 
forskelle medlemsstaterne imellem. 
3.7.2. Ligeledes bør det præciseres, hvad der skal 
forstås ved råvarers »artsbetegnelse«, idet betegnelsen 
må være således, at enhver misforståelse er udelukket. 
3.8. Den nye artikel 5 d, som foreskriver, hvorledes 
datoen for mindste holdbarhed skal anføres, rejser 
mange problemer. 
3.8.1. Det er helt sikkert en god ide at lade angivelsen 
af produktets holdbarhedsdato være obligatorisk. Da 
oplysningen imidlertid ikke angives på samme måde 
for meget letfordærvelige foderstoffer som for øvrige 
foderstoffer, bør »meget letfordærvelige foderstoffer« 
og »øvrige foderstoffer« defineres bedre. 
3.8.2. Kravet om at angive fremstillingdatoen har 
navnlig til formål at gøre kontrolundersøgelser lettere, 
hvorimod det er holdbarhedsdatoen, brugerne interesse­
rer sig mest for. 
Bryssel, den 23. november 1988. 3.8.2.1. Artikel 5 d, stk. 2, kunne gøres mere fleksibel 
med følgende formulering: »Fremstilleet 'x' måneder, 
eller 'x' måneder og år inden den angivne dato for 
mindste holdbarhed.« 
3.9. Artikel 5 e, som på visse betingelser gør det 
muligt at anføre yderligere oplysninger, kan godkendes. 
Blandt disse betingelser kunne forbudet mod at henvise 
til terapeutiske egenskaber forekomme overdrevent; 
men dets berettigelse fremkommer derved, at de yderli­
gere oplysninger skal angå »objektive og målelige 
egenskaber, som kan påvises«. Man kunne dog even­
tuelt tillade oplysninger om terapeutiske egenskaber, 
såfremt der refereres til sygdomme, der skyldes underer­
næring. 
3.10. Kommissionen foreslår at ændre artikel 10 ved 
at indsætte et litra d), hvorefter der kan opstilles en 
liste over ingredienser, hvis anvendelse er forbudt i 
foderblandinger af hensyn til menneskers og dyrs 
sundhed. 
3.10.1. I realiteten foreslår Kommissionen at ændre 
positivlisten for ingredienser til en negativliste. 
3.10.2. En sådan ændring forekommer hensigtsmæs­
sig på grund af de mange ingredienser, der anvendes, 
og den vedvarende teknologiske udvikling, som til sta­
dighed øger antallet af ingredienser. 
3.10.3. I givet fald er det imidlertid nødvendigt at gå 
konsekvent til værks og udarbejde en udtømmende liste 
over forbudte ingredienser. 
3.11. Bilaget, som indeholder generelle bestemmelser 
i del A og regler for erklæringen om de analytiske 
bestanddele i del B, kan generelt godkendes. 
3.11.1. Der kan ikke kræves nogen erklæring om 
metionina og lisina, så længe der ikke findes fælles 
analysemetoder. 
3.11.2. Hvis nogle af bestemmelserne i direktivet æn­
dres, bor del B tilpasses i overensstemmelse hermed. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg