;OMVII SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(93)512 endel ig udg. 
Bruxelles, den20. oktober 1993 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 
EKSF-traktatens fremtid 
Lånevirksomhed 
I. Indledning 
1. Kommissionen har i sin meddelelse af 15. marts 1991 (dok. SEC (91) 407, 
endelig udg.) til Rådet og Europa-Parlamentet om EKSF-traktatens fremtid 
tilsluttet sig, at denne traktat skal udløbe på det fastsatte tidspunkt, nemlig år 
2002, og at man bør udnytte traktatens fleksibilitet og tilpasse dens 
anvendelse på de to sektorer, således at de gradvis kan integreres i 
EØF-traktaten. 
Den 18. november 1992 (dok. SEC (92) 1889, endelig udg.) forelagde 
Kommissionen Rådet et oplæg om EKSF's finansielle virksomhed. 
Navnlig vedrørende EKSF's lånevirksomhed resulterede Rådets møder 
(industriministrene) den 24. november 1992 og 4. maj 1993 i en 
opfordring til Kommissionen om at foretage en grundig undersøgelse især 
af mulighederne for, at denne virksomhed helt eller delvis kan overtages 
af andre finansielle organer, som f.eks. EIB. 
2. Som følge af Rådets opfordring har der været kontakter mellem 
Kommissionens og EIB's afdelinger, hvor man har undersøgt EIB's 
muligheder for at overtage visse dele af EKSF's finansielle virksomhed. En 
indledende diskussion fandt sted i EIB's bestyrelse den 20. juli 1993. 
3. Formålet med denne meddelelse er at oplyse Rådet om de muligheder, EIB 
har for at overtage visse dele af EKSF's finansielle virksomhed samt de 
vigtigste valgmuligheder, det indebærer. 
Nedenstående punkter vil blive behandlet i anførte rækkefølge: 
• det punkt (stadium) i lånenes løbetid, hvor overførsel kan finde 
sted; 
EKSF's forskellige lånetyper og deres egnethed for overførsel; 
de lovmæssige aspekter ved en eventuel overførsel; 
virkningerne af EKSF's lånevirksomhed på EKSF-budgettet og især 
på reserverne; 
konsekvenserne af en overførsel på kapital- og ECU-markedet; 
konsekvenserne af en eventuel EØF-garanti; 
mulighederne for, at andre finansielle organer end EIB kan 
overtage denne virksomhed; 
det franske memorandum af 22. februar 1993; 
formandsskabets note af 10. juni 1993. 
4. Kommissionen opfordrer Rådet til at afslutte sagsbehandlingen og hurtigst 
muligt afgive de udbedte samstemmende udtalelser. Den vedlægger til 
dette formål (bilag 1 ) et blad med supplerende oplysninger for hver enkelt 
sag. Kommissionen understreger, at den forsinkede afslutning af disse 
1 
sager skader såvel Fællesskabets interne som eksterne image og hindrer 
EKSF i at sikre de påtænkte regionale ydelser i forbindelse med visse art. 
56.2a-sager. 
II. Situationsanalyse for lån til overførsel 
1. Udbetalte og endnu ikke tilbagebetalte EKSF-lån (loans outstanding) 
Pr. 31.12.1992 beløb EKSF-lån (ydet af lånte midler), der var udbetalt og endnu 
ikke tilbagebetalt, sig til 7 724 mio. ECU. Bundne reserver over for denne sum 
beløber sig til 261 mio. ECU. Bilag 2 indeholder nærmere oplysninger om den 
soliditetsgrad, som EKSF anvender ved beregningen af henlæggelser til reserver. 
En første mulighed er en rent administrativ overførsel af denne portefølje til EIB. 
Det vil svare til en simpel overdragelse af lånets opfølgning, som ikke får nogen 
økonomisk betydning for EKSF's eller EIB's regnskaber, bortset naturligvis fra en 
forhøjelse af administrationsomkostningerne. 
En anden mulighed er overdragelse (i juridisk forstand) af det samlede udlån fra 
EKSF til EIB (dvs. salg af porteføljen til EIB). Det vil give komplicerede problemer, 
som må klarlægges. Hvis en sådan overdragelse i øvrigt skal kunne lade sig gøre, 
må forrentning og afdrag af de tilsvarende lån optaget af EKSF ligeledes 
overføres, hvilket er næsten utænkeligt og rejser endnu en række juridiske og 
finansielle spørgsmål. Desuden vil det kræve, at man sammen med EIB forhandler 
sig frem til finansielle regler for overførslen efter vurdering af hvert låns værdi, 
hvilket med usvigelig sikkerhed ville kræve en direkte garanti enten fra 
Fællesskabet (EØF) eller fra EKSF. Derved bliver garantifonden urørlig. 
EIB er ikke interesseret i en sådan overtagelse. 
2. Godkendte EKSF-lån, der afventer udbetaling, og besluttede lån, der 
afventer godkendelse 
EKSF-lån i denne kategori beløber sig pr. 31. juli 1993 til 3 182 mio. ECU (bilag 
3, subtotal I). For at forenkle har man i denne kategori medtaget CEEC-faciliteten 
(for landene i Mellem- og Østeuropa) på 200 mio. ECU, selv om proceduren ikke 
er helt afsluttet, idet Rådet endnu ikke har afgivet sin samstemmende udtalelse 
(art. 95) om de enkelte lån, der skal ydes inden for den besluttede facilitet. 
En overførsel af disse lån vil kræve en ny sagsbehandling hos EIB inkl. fornyet 
gennemgang af garantierne. Denne holdning kan skade rettigheder, som 
tredjemand har opnået, og dermed føre til retssager. 
Efter samtaler med repræsentanter for EIB står det klart, at en sådan overførsel 
ikke har nogen interesse. 
3. Låneansøgninger med Kommissionens beslutning, men som afventer 
Rådets samstemmende udtalelse 
Ansøgninger i denne kategori beløber sig pr. 31. juli 1993 til 213 mio. ECU (bilag 
3, subtotal II a). For disse ansøgninger er den egentlige behandling afsluttet, og 
det synes passende at sidestille dem med de foregående. Derfor synes en 
overførsel ikke at kunne anbefales. EIB er enig i denne vurdering. 
4. Låneansøgninger, som afventer Kommissionens beslutning 
Denne kategori omfatter: 
• ansøgninger, hvis behandling er påbegyndt, men som endnu ikke har opnået 
Kommissionens godkendelse; 
• ansøgninger, der ligger hos Kommissionen, men hvis behandling endnu ikke er 
påbegyndt. 
Summen af disse ansøgninger figurerer med 2 168 mio. ECU (bilag 3, subtotal 
II b). 
For de ansøgninger, der ligger hos Kommissionen, og hvis behandling er 
påbegyndt, vil en overførsel skabe problemer. 
For de ansøgninger, hvis behandling ikke er påbegyndt, vil en overførsel være 
mulig med låntagerens samtykke. 
For fremtidige ansøgninger har samtaler med EIB vist, at dersom Kommissionen 
vælger overførsel, vil den enkleste løsning være at indrykke en notits i 
EF-Tidende. Indholdet af denne notits mangler endnu at blive endelig formuleret. 
Det er vigtigt at bemærke, at senere i dette dokument (navnlig i forbindelse med 
gennemgangen af de forskellige typer lån i kap. III), gælder valgmuligheden ''EIB's 
overtagelse af lån" udelukkende for fremtidige (dvs. nye) låneansøgninger. 
III. Gennemgang af de forskellige lånetyper 
1. Lån i henhold til EKSF-traktatens art. 54.2 
a) Beskrivelse 
I henhold til EKSF-traktatens artikel 54.2 kan finansiering ydes til alt arbejde og 
anlæg, som direkte og i første række bidrager til at forøge produktionen, sænke 
kostprisen eller lette afsætningen af EKSF-produkter. 
Disse lån omfatter navnlig: 
• lån til "forbrug af kul med oprindelse i Fællesskabet" (f.eks. finansiering af 
kraftvarmeværker) ; 
• lån til "forbrug af stål med oprindelse i Fællesskabet" (f.eks. industriprojekter, 
som indebærer nye anvendelser af stål eller en forbedring af stålets 
konkurrenceevne i forhold til andre råstoffer, eller projekter, hvor stål indgår 
som en vigtig post i produktionsomkostningerne. I denne kategori finder vi især 
lån til store infrastrukturprojekter af europæisk interesse som f.eks. jernbaner, 
havne, broer el. tunneler); 
• lån til "råstoffer" til gavn for producenter i Fællesskabet: her har EKSF truffet 
beslutning om finansiering af mineprojekter f.eks. i Norge, Sverige, Afrika, 
USA, Australien og Sydamerika. 
Summen (skyldigt beløb) af disse lån figurerer pr. 31.12.1992 med 1 682 mio. 
ECU. Bundne reserver over for denne sum beløber sig til 41 mio. ECU. 
Lån udbetalt i 1992 i henhold til art. 54.2 beløber sig til 831 mio. ECU. Det drejer 
sig hovedsagelig om lån til "stålforbrug". 
b) Mulighed for, at EIB kan overtage 
For størstedelen af de ny låneansøgninger i henhold til art. 54.2 (f.eks. lån til 
infrastrukturer) vil der ikke være behov for ændringer i EIB's nuværende 
godkendelseskriterier. For de øvrige projekter, der ikke falder ind under disse 
kriterier, kræves derimod udvist interesse fra de kompetente instanser i 
Fællesskabet for at opnå finansiering. I lande uden for EØF kan EIB kun bidrage 
på Rådets opfordring og eventuelt med budgetgaranti. 
c) Fordele 
For lån til "infrastrukturer" har EIB og EKSF en fælles erfaring, som stammer fra 
talrige tilfælde af "samfinansiering". 
EIB er selv positivt stemt over for en overførsel. 
Overførsel kan ske meget hurtigt, f.eks. pr. 1. januar 1994: Kommissionen må 
da advisere offentligheden ved en meddelelse i EF-Tidende. 
d) Ulemper 
Det er naturligvis Kommissionens opgave at føre bevis for disse kendsgerninger, 
når den fremlægger sin anmodning til Rådet om samstemmende udtalelse. 
Klausulen om forbrug af EF-stål vil uden tvivl ikke kunne videreføres uændret af 
EIB. Det udelukker dog ikke, at Kommissionen sammen med EIB vil sørge for, at 
banken, når den skal udvælge store infrastrukturprojekter, til hvis finansiering den 
ønsker at bidrage, tager fuldt hensyn til projekternes interesse for Fællesskabet 
og deres overensstemmelse med Fællesskabets politiske retningslinjer, således 
som det navnlig har været tilfældet med den midlertidige låneautomatik, der blev 
besluttet i Edinburgh og bekræftet i København. 
2. Lån i henhold til EKSF-traktatens art. 54.1 
a) Beskrivelse 
EKSF-traktatens artikel 54.1 åbner mulighed for finansiering af 
investeringsprogrammer for stål- og kulvirksomheder. 
Det samlede udlån i denne kategori er pr. 31.12.1992 på 2 764 mio. ECU. 
Bundne reserver over for denne sum er på 127 mio. ECU. 
Art. 54.1-lån udbetalt i 1992 beløber sig til 215 mio. ECU. 
b) Mulighed for, at EIB kan overtage 
Da denne klausul i EKSF-traktaten er så specifik, har EIB kun undtagelsesvis 
opereret på dette område. Efter EIB's nuværende regler kan banken kun bidrage, 
dersom investeringen sker i en region, der kan godkendes til strukturfondene. En 
udvidelse af godkendelseskriterierne kræver en beslutning i styrelsesrådet for EIB 
efter anmodning fra Rådet for De Europæiske Fællesskaber. 
c) Fordele 
EIB har under samtaler med visse afdelinger i Kommissionen udtalt sig positivt om 
denne løsning, men samtidig ladet spørgsmålet om et passende tidspunkt for 
overførslen stå åbent. 
Det bør bemærkes, at art. 54.1-lån ofte er ledsaget af realgarantier, dvs. hverken 
offentlige garantier (ikke tilladt if. kodeks for støtte til EKSF-sektorerne) eller 
bankgarantier, og disse lån kræver derfor ofte en betydelig "låsning" af reserver 
for at sikre soliditetsgraden. Således er der alene for året 1992 henlagt 21,9 mio. 
ECU til sikring af soliditetsgraden. 
d) Ulemper 
Det er naturligvis Kommissionens opgave at føre bevis for disse kendsgerninger, 
når den fremlægger sin anmodning til Rådet om samstemmende udtalelse. 
Klausulen om forbrug af EF-stål vil uden tvivl ikke kunne videreføres uændret af 
EIB. Det udelukker dog ikke, at Kommissionen sammen med EIB vil sørge for, at 
banken, når den skal udvælge store infrastrukturprojekter, til hvis finansiering den 
ønsker at bidrage, tager fuldt hensyn til projekternes interesse for Fællesskabet 
og deres overensstemmelse med Fællesskabets politiske retningslinjer, således 
som det navnlig har været tilfældet med den midlertidige låneautomatik, der blev 
besluttet i Edinburgh og bekræftet i København. 
2. Lån i henhold til EKSF-traktatens art. 54.1 
a) Beskrivelse 
EKSF-traktatens artikel 54.1 åbner mulighed for finansiering af 
investeringsprogrammer for stål- og kulvirksomheder. 
Det samlede udlån i denne kategori er pr. 31.12.1992 på 2 764 mio. ECU. 
Bundne reserver over for denne sum er på 127 mio. ECU. 
Art. 54.1-lån udbetalt i 1992 beløber sig til 215 mio. ECU. 
b) Mulighed for, at EIB kan overtage 
Da denne klausul i EKSF-traktaten er så specifik, har EIB kun undtagelsesvis 
opereret på dette område. Efter EIB's nuværende regler kan banken kun bidrage, 
dersom investeringen sker i en region, der kan godkendes til strukturfondene. En 
udvidelse af godkendelseskriterierne kræver en beslutning i styrelsesrådet for EIB 
efter anmodning fra Rådet for De Europæiske Fællesskaber. 
c) Fordele 
EIB har under samtaler med visse afdelinger i Kommissionen udtalt sig positivt om 
denne løsning, men samtidig ladet spørgsmålet om et passende tidspunkt for 
overførslen stå åbent. 
Det bør bemærkes, at art. 54.1-lån ofte er ledsaget af realgarantier, dvs. hverken 
offentlige garantier (ikke tilladt if. kodeks for støtte til EKSF-sektorerne) eller 
bankgarantier, og disse lån kræver derfor ofte en betydelig "låsning" af reserver 
for at sikre soliditetsgraden. Således er der alene for året 1992 henlagt 21,9 mio. 
ECU til sikring af soliditetsgraden. 
d) Ulemper 
Her som ved art. 54.2-lånene insisterer EIB på at bevare sine sædvanlige 
lånekriterier. 
Imidlertid er både kul- og stålsektoren på nuværende tidspunkt i krise. Overførsel 
af deres finansiering til EIB ville være ensbetydende med at behandle begge 
sektorer, som om man allerede befandt sig i år 2002, og EKSF-traktaten ikke 
længere eksisterede. 
Kommissionen undersøger for øjeblikket muligheden for at give støtte til en 
omlægning af EKSF-sektorerne ved at yde et stort lån til en aktion i henhold til 
traktatens art. 53a. En sådan aktion vil næppe kunne gennemføres inden for 
rammerne af EIB. 
e) Alternativ 
Man kunne forestille sig, at overførslen blev udskudt til det tidspunkt, hvor 
omlægningen af de to sektorer var afsluttet, hvilket ville give EIB tid til at træffe 
passende forberedelser. 
Under alle omstændigheder kunne EKSF allerede nu udvikle sit samarbejde med 
EIB ved at opfordre banken til at deltage i finansieringen af art. 
54.1-låneansøgninger ifølge bankens egne kriterier, herunder navnlig dens kriterier 
vedrørende regionerne. 
3. Lån i henhold til EKSF-traktatens art. 56.2a 
a) Beskrive/se 
EKSF-traktatens artikel 56.2a åbner mulighed for finansiering af programmer med 
henblik på at skabe nye virkeområder, som er økonomisk sunde, eller af 
omlægning af virksomheder, der er egnede til at sikre en produktiv 
genbeskæftigelse af den ledigblevne arbejdskraft. Disse lån kaldes 
"omstillingslån". De ledsages almindeligvis af en rentegodtgørelse på 3% i fem 
år. 
Hovedformålet med disse lån er at afbøde industriel degradering i EKSF's 
kriseramte beskæftigelsesområder gennem etablering af nye økonomiske 
virkefelter. 
EKSF's bidrag sker både som direkte lån til finansiering af store projekter og som 
globale lån til finansiering af især SMV og småprojekter. 
De samlede udlån beløber sig her pr. 31.12.1992 til 3 034 mio. ECU. Bundne 
reserver over for dette beløb ligger på 86 mio. ECU. Summen af art. 56.2a-lån 
udbetalt i 1992 er 426 mio. ECU. 
b) Mulighed for, at EIB kan overtage 
EIB opererer også i de fleste af disse regioner både med direkte og globale lån. 
Investeringsbanken kan dog ikke give rentegodtgørelse. Derfor kan man forestille 
sig to muligheder, nemlig at EIB overtager disse lån uden at give rentegodtgørelse 
eller med rentegodtgørelse fra EKSF- eller EØF-budgettet. 
Den kommende udvikling for art. 56-lån fortjener en supplerende undersøgelse, 
hvori der tages hensyn til forhandlingsresultaterne fra Det Europæiske Råds møde 
i København (især den midlertidige ordning for SMV). 
c) Fordele 
Broderparten af EKSF's omstillingslån består af "globallån", der ydes til 
kreditinstitutter. I henhold til "soliditetsgraden" er en vægtning på 20% 
nødvendig. I 1992 henlagdes 11,9 mio. ECU til reserverne af hensyn til 
soliditetsgraden. Desuden har rentegodtgørelser i forbindelse med art. 56.2-lån 
en betydelig indvirkning på EKSF's budget (aktuelt mere end 100 mio. ECU om 
året). 
EIB har udtalt sig positivt om denne overførsel, men forbeholder sig samtidig sin 
frihed til at tage sagen op til nærmere overvejelse og udskyde overførslen til et 
senere tidspunkt. 
d) Ulemper 
Kommissionen har for nylig (jf. de ny kriterier offentliggjort i EFT nr. C 59 af 
06.03.1992) udfoldet store bestræbelser på at give omstillingsvirksomhed en 
bedre plads i strukturfondsreformen. Denne aktion forventes at bære frugt især 
inden for rammerne af FSR, mål 2, for perioden 1994-1996. 
De globale kontrakter, som EKSF har indgået med kreditformidlende organer, har 
alle en løbetid på mindst tre år. Der bør ikke gribes forstyrrende ind i deres 
gennemførelse, så længe gyldighedsperioden løber. 
Automatikken i rentegodtgørelsen for art. 56-lån er relativt kompliceret, og dens 
overførsel til EIB medfører tekniske vanskeligheder. 
I øvrigt er der tvivl, eller burde være det, med hensyn til den skæbne, der venter 
rentegodtgørelsen for lån i henhold til EKSF-traktatens artikel 56.2a i tilfælde af 
overførsel. 
Selv om rentegodtgørelsens bortfald (jf. det franske memorandum) vil medføre 
en betydelig lettelse på EKSF-budgettet, kan de aktuelle sociale klausuler om 
jobskabelse ikke pålægges, uden at de tilsvarende lån udstyres med en 
rentegodtgørelse. Det Europæiske Råd i København viste i øvrigt interesse for 
8 
rentegodtgørelsesmetoden og opfordrede Rådet (økonomi- og finansministrene) 
til at undersøge muligheden for en lignende rentegodtgørelse i forbindelse med 
EIB's lån til SMV under den midlertidige låneordning, dvs. en rentegodtgørelse 
som ved EKSF-lån i forbindelse med jobskabelse. 
Uden rentegodtgørelse bliver art. 56.2a-lånene langt mindre attraktive og deres 
effekt stærkt reduceret. Det er værd at bemærke, at lån med rentegodtgørelse i 
1992 har bidraget med 75 000 potentielle arbejdspladser. 
Som det er i dag, er dette instrument et supplement til de øvrige 
strukturinstrumenter. Sker der overførsel, vil denne gensidige supplering 
forsvinde. 
e) Alternativer 
(i) Man kan forestille sig, at EIB's overtagelse af lån i henhold til 
EKSF-traktatens art. 56.2a først finder sted fra 1997. 
Naturligvis må denne mulighed (inkl. rentegodtgørelsens skæbne) i givet 
fald underkastes en fornyet undersøgelse, hvor også iværksættelse af de 
seneste omstillingsforanstaltninger medregnes (topmødet i København og 
strukturfondene). 
(ii) Et andet middel til hurtig frigørelse af EKSF-reserverne vil være en garanti 
fra EØF-budgettet. Denne løsning behandles i nærværende meddelelses 
kapitel VII. 
4.EKSF-lån til "Arbejderboliger" 
a) Beskrive/se 
EKSF kan fremme opførelse, køb eller modernisering af boliger til kul- og 
stålindustriens ansatte. 
Disse lån finansieres hovedsagelig med EKSF's egne midler (den særlige reserve 
og en del af den gamle EKSF-pensionsfond). Den særlige reserve er opført på 
EKSF's balance pr. 31.12.1992 med 188 mio. ECU. Den gamle pensionsfond 
figurerer på samme balance med 57 mio. ECU. Reserverne ændres ikke, idet 
boligprogrammerne kun anvender afdrag på tidligere lån, hvilket giver en 
gennemsnitlig, årlig likviditet på omkring 12 mio. ECU. Disse lån har en meget 
lang løbetid (ca. 25 år) og forrentes af sociale årsager symbolsk med 1%. 
De samlede lån pr. 31.12.1992 er opført med 222 mio. ECU, dvs. 157 mio. ECU 
fra egne midler (den særlige reserve plus en del af den tidligere pensionsfond) og 
65 mio. ECU fra optagne lån. 
Lån til arbejderboliger ydet fra egne midler kræver ingen afvejning i henhold til 
soliditetsgraden, da de allerede låser den særlige reserve 100%. 
Lån til arbejderboliger ydet med midler fra optagne lån kræver naturligvis også 
henlæggelser, men disse er ubetydelige, dels fordi lånene er små, dels fordi deres 
vægtning er lav (de er hovedsagelig ydet til banker). 
Lån til arbejderboliger udbetalt i 1992 beløber sig til 13 mio. ECU. 
b) Mulighed for, at EIB kan overtage 
Overførsel af disse lån er næppe mulig, uden at også de tilhørende reserver 
overføres. Overførslen vil således ikke skabe likviditet. 
Lånene svarer ikke til de aktuelle godkendelseskriterier for EIB-transaktionerne 
eller de sædvanlige bankmæssige kriterier. 
EIB kan derfor umuligt overtage denne virksomhed under de nuværende 
omstændigheder. 
c) Alternativ 
Den del af lån til "arbejderboliger", der er udbetalt fra "egne midler" har en meget 
stor indvirkning (100%) på alle andre reserver end garantifonden. 
Som allerede nævnt vil en overførsel ikke løse problemet med reserverne. 
Løsningen "garanti fra EØF-budgettet" er heller ikke anvendelig, for når der er tale 
om arbejderboliger, sker henlæggelserne ikke af hensyn til soliditeten, men 
skyldes, at lånene ydes direkte fra den særlige reservefond og en del af den 
tidligere pensionsfond. 
Den eneste teknisk mulige metode til efterhånden at få frigjort disse fonde (alt 
efter amortiseringsplanen) vil være at ophøre med at yde denne type lån. 
En standsning kræver imidlertid grundige overvejelser, for disse lån er fast 
tradition i EKSF's finansielle virksomhed og har en meget stor social effekt. Med 
dette instrument havde EKSF således pr. 31.12.1992 finansieret mere end 
203 000 boliger gennem sine 11 arbejderboligprogrammer. 
5. EKSF-facilitet på 200 mio. ECU til landene i Central- og Østeuropa (CEEC) 
a) Beskrivelse 
Fællesskabet besluttede den 5. marts 1990 at åbne EKSF's lånevirksomhed for 
finansiering af visse investeringer (af interesse for EKSF) i Polen og Ungarn, til et 
10 
maks. beløb af 200 mio. ECU. Denne beslutning har siden 1991 ligeledes været 
anvendt på republikkerne Tjekkiet og Slovakiet samt på Bulgarien og Rumænien. 
Skønt der pr. 31.12.1992 endnu ikke havde fundet nogen udbetaling sted, var 
et lån på 12,5 mio. ECU i 1991 blevet godkendt til finansiering af et projekt i 
Polen. Endnu et projekt på 43,7 mio. ECU godkendtes af Kommissionen i 1993 
og er netop forelagt Rådet for samstemmende udtalelse. 
Desuden har denne virksomhed gode chancer for at udvikle sig betragteligt 
sammen med omstillingen af EKSF-aktiviteterne i CEEC-landene og få betydning 
for disse landes fuldgyldige associering til Fællesskabet. 
b) Mulighed for, at EIB kan overtage 
EIB kan yde støtte til disse lande efter beslutning fra Rådet og med garanti fra 
EØF-budgettet. 
c) Ulemper 
Aktionen har opnået Rådets samstemmende udtalelse i henhold til 
EKSF-traktatens artikel 95 og er blevet meddelt de pågældende medlemsstater. 
EIB er ikke interesseret i denne overtagelse uden garanti fra Fællesskabet. 
IV. Lovmæssige aspekter 
Når talen er om standsning af Kommissionens udlånsaktiviteter på grundlag af 
EKSF-traktaten, er der god grund til at understrege, at Kommissionens 
finansieringsvirksomhed udtrykkeligt bestemmes i art. 54 og 56 i Paris-traktaten, 
og at udlånsvirksomheden er et stort politisk ansvar for denne institution. 
Derfor må det være således, at selv om man finder, at Kommissionen under de 
nuværende omstændigheder har ret til at standse sin finansieringsvirksomhed, bør 
man sikre sig, at de berørte sektorer ikke fratages den finansielle støtte, de kan 
forvente at modtage fra Fællesskabets institutioner. 
Derfor må der skabes sikkerhed for, at Investeringsbanken på Rådets opfordring 
optager betingelserne i EKSF-traktatens art. 54 og 56 i sine godkendelseskriterier, 
efterhånden som Kommissionen standser sin finansielle virksomhed. 
EØF-traktatens art. 232.1, som knæsætter reglen om, at EKSF-traktaten er en lex 
specialis i forhold til EØF-traktaten, synes i øvrigt ikke at være nogen hindring for 
en sådan intervention, da denne ikke medfører nogen ændring hverken i 
EKSF-institutionernes beføjelser eller i EKSF-traktatens ordlyd. 
For at garantere kontinuiteten i den finansielle støtte og gennemskueligheden i 
11 
fællesskabsinstitutionernes aktion er det imidlertid nødvendigt, at 
erhvervsdrivende i god tid informeres om skæringsdatoen for indsendelse af nye 
låneansøgninger til EIB, dog således at ansøgninger indsendt til Kommissionen 
inden meddelelsen om standsning af dennes finansielle virksomhed bør følge det 
normale forløb. 
V. Indvirkning på EKSF-budgettet 
EKSF's lånevirksomhed har normalt to indvirkninger på EKSF-budgettet, nemlig 
den direkte gennem hensættelser til rentegodtgørelse i forbindelse med art. 56-lån 
og den indirekte gennem reserver (en del af garantifonden), som skal oprettes 
eller opretholdes i forhold til soliditetsgraden, og som reducerer budgettets likvide 
midler tilsvarende. 
1. Rentegodtgørelserne har en væsentlig indvirkning på EKSF-budgettet, 
fordi de låser næsten en fjerdedel af institutionens ressourcer. 
Beslutningen om godtgørelsens fremtid synes derfor snarere at være en 
politisk prioritering end en beslutning om, hvorvidt lånevirksomheden som 
sådan skal forblive i Kommissionens regi. Her kan man således nøjes med 
at fastslå følgende: 
(i) Selv når det drejer sig om godkendte, men ikke udbetalte lån, er 
EKSF beskyttet af en klausul, der begrænser institutionens 
forpligtelse til kun at give rentegodtgørelse i forhold til budgettets 
likviditet. Klausulen siger ganske vist ikke noget om den 
"moralske forpligtelse" til at give rentegodtgørelse for godkendte 
lån, men giver den store fordel, at den friholder Kommissionen for 
retsforfølgelse. 
(ii) Art. 56-lån - besluttede, som afventer godkendelse, såvel som 
godkendte, som afventer udbetaling (se bilag 3) - beløber sig pr. 
31. juli 1993 til 2 141 mio. ECU. For de direkte lån (336 mio. 
ECU) er en regulering af rentegodtgørelsen mulig. For globallånene 
(1 805 mio. ECU) er fleksibiliteten meget ringe, og dersom disse 
lån skulle gennemføres uindskrænket med fuld rentegodtgørelse, 
ville de tilsvarende godtgørelser i princippet komme op på 270,75 
mio. ECU fordelt på fem år. 
2. Derimod fortjener spørgsmålet om lånevirksomhedens indvirkning på 
EKSF-budgettet gennem låsning af reserver en ganske særlig 
opmærksomhed. 
Lad os se på de vigtigste bestanddele. 
(i) Bilag 4 viser den potentielle frigørelse af garantifonden i tråd med 
tilbagebetalingen af løbende lån. Dette bilag er baseret på det 
12 
samlede beløb pr. 31.12.1992 og indeholder dermed intet om 
gennemførte eller planlagte nye transaktioner efter denne dato. 
(ii) Bilag 4 indeholder for årene 1993 til 1996 følgende potentielle 
frigørelse: 
1993 31 mio. ECU 
1994 23 mio. ECU 
1995 31 mio. ECU 
1996 82 mio. ECU 
lait 167 mio. ECU 
Til sammenligning kan anføres: 
• 3 182 mio. ECU, 
som er summen af godkendte, ikke udbetalte lån og 
besluttede, ikke godkendte lån (jf. bilag 3, subtotal I samt 
pkt. 2, side 2). Disse lån, som ikke kan overtages af EIB, 
gennemføres hovedsagelig i perioden 1993-1996; 
213 mio. ECU, 
som er summen af låneansøgninger besluttet af 
Kommissionen, men som afventer Rådets samstemmende 
udtalelse (jf. bilag 3, subtotal lia samt pkt. 3, side 3); 
• 2 168 mio. ECU, 
som er summen af ansøgninger, som befinder sig på 
forskellige stadier af sagsbehandlingen hos Kommissionen, 
men hvor der endnu ikke foreligger nogen beslutning (jf. 
bilag 3, subtotal lib). Ikke alle disse ansøgninger godkendes, 
men broderparten vil normalt give anledning til lån i perioden 
1994-1996; 
1 000 mio. ECU, 
som udgør de ny EKSF-lån til forlods finansiering af 
finansielle ordninger if. art. 53a (jf. bilag 3, subtotal III): 
denne aktion vil hovedsagelig kunne gennemføres i årene 
1993-1994. 
På dette stadium kan summen af "potentielle lån" vurderes til 
6 565 mio. ECU. Uden at kunne angive noget præcist tal er det 
sandsynligt, at ikke alle disse lån kommer til udbetaling. Dog vil 
blot en delvis udbetaling betyde en låsning af reserver, som uden 
tvivl vil modsvare frigørelsen af ovennævnte 167 mio. ECU. Til 
oplysning kan anføres, at med disse 167 mio. ECU og uændret 
soliditetsgrad på vanligt EKSF-niveau ville man kunne udbyde lån 
som følger: 
13 
• 1 193 mio. ECU i lån med sikkerhed i fast ejendom eller 
• 5 964 mio. ECU i lån med bankgaranti eller 
• et ubegrænset beløb med dækning af offentlige garantier 
eller 
• en kombination af de tre løsninger. 
Det kan allerede nu slås fast, at disse 167 mio. ECU ikke rækker 
til at garantere samtlige forventede ansøgninger, og at disse 
reserver under alle omstændigheder i første række vil blive 
anvendt på dækning af de lån, der allerede er besluttet af 
Kommissionen, samt på lån til forlods finansiering af art. 
53a-ordninger. Vi skal for sidstnævnte ordninger minde om, at 
"tilstrækkelige garantier, der forhandles sag for sag, tilbydes af 
alle de selskaber, som betaler i forhold til den risiko, de pålægges, 
og som accepteres af EKSF, inden lånet kan ydes. Denne ordning 
kræver bankgarantier, som kan mobiliseres på anfordring, 
undtagen i særlige tilfælde, hvor Kommissionen træffer anden 
beslutning". 
Dertil bemærkes, at som følge af Kommissionens nylige 
beslutninger vedrørende EKSF-budgettet (anvendelse af 
nettosaldoen) vil en debitors fallit uophørligt udløse summer fra 
garantifonden. Fortsætter krisen i kul- og stålsektoren, kan det 
næppe udelukkes, at en forhøjelse af garantifonden bliver 
nødvendig. 
(iii) Bilag 4 viser for perioden mellem 1997 og 2002 en potentiel 
frigørelse af reserver på 77,7 mio. ECU. Dette beløb bliver i 
realiteten kun disponibelt, dersom der i samme periode ikke ydes 
ny lån, eller ny lån ydes uden tilsvarende låsning af reserver. 
Til dette beløb bør dog lægges de reserver, som vil blive frigjort 
i perioden takket være tilbagebetaling af tidligere ydede lån 
(1993-1996). Det vil give en maksimal frigørelse af reserver 
mellem 1997 og 2002 på 245 mio. ECU, men naturligvis kun på 
betingelse af, at ingen debitorer går fallit, og at garantiproblemet 
med EKSF's forpligtelser ud over år 2002 er løst (jf. kap. VII). 
(iv) Under alle omstændigheder bør en uindskrænkelig del af EKSF's 
reserver på 16,3 mio. ECU opretholdes for at dække de 
forpligtelser, som allerede er indgået pr. d.d., og som løber 
længere end år 2002. 
(v) Ovenstående udredning viser dermed klart, at: 
• reservernes aktuelle niveau er nødvendigt for at garantere 
korrekt gennemførelse indtil 31.12.1996 af løbende og nye 
14 
forpligtelser. I denne periode kan der ikke regnes med nogen 
frigørelse af reserver, medmindre der oprettes en alternativ 
garanti (f.eks. EØF, se kap. VII); 
• for perioden mellem 1997 og 2002 kan man regne med, at 
reserverne vil blive frigjort progressivt i takt med 
amortisering af lånene, dvs. i alt 245 mio. ECU; 
• vedrørende resten af garantifonden (168 mio. ECU), som 
skal dække de øvrige af EKSF's finansielle forpligtelser ud 
over lånene, kan der ligeledes ske en progressiv frigørelse i 
forhold til EKSF's globale virksomhed (lån og budget), men 
denne er vanskeligere at opgøre i tal på indeværende 
tidspunkt. 
VI. Følger for kapital- og ECU-markedet af en overtagelse af EKSF's 
aktiviteter 
1. På kapitalmarkedet vil virkningen af, at EIB overtager EKSF's aktiviteter, 
være afhængig af omfanget af de pågældende transaktioner. 
Det skal dog bemærkes, at EIB i dag står som den største låner i verden 
på pengemarkederne, og at spørgsmålet om mætning og/eller en 
"volumenpræmie" kan blive resultatet. Opretholdes EKSF-instrumentet, 
sikres spredning af godkendelserne, og institutionernes kapacitet for 
optagelse af dette papir vil øges. 
2. På ECU-markedet er der ingen direkte følge af en overtagelse, bortset fra, 
at Fællesskabet snyder sig selv for en potentiel udsteder, som helt 
naturligt anvender denne valuta. ECU-markedet har behov for udstedere 
af højeste klasse for at kunne udvikle sig, og en spredning af 
godkendelserne vil have en positiv virkning i så henseende. 
3. Det bør desuden understreges, at EKSF spiller en vigtig rolle som investor 
på ECU-obligationsmarkedet. Det beløb, EKSF forvalter i ECU, beløber sig 
til ca. 2 mia. (hvilket stort set svarer til summen af garantifonden og de 
forpligtelser, der er klar til udbetaling); det drejer sig om en af de største 
porteføljer i denne valuta, dvs. en betydningsfuld støtte både til det 
primære og det sekundære ECU-marked. Selv om denne rolle ifølge 
sagens natur vil reduceres, efterhånden som traktaten nærmer sig sin 
afslutning, må det alligevel konstateres, at disse interventioners bidrag til 
en afklaring af markedet ikke er helt ringe. 
VII. Eventuel EØF-garanti 
15 
At reducere EKSF's lånevirksomhed er ikke den eneste mulighed for (gradvis) 
frigørelse af reserverne. En garanti fra EØF-budgettet for EKSF-lån vil ligeledes 
frigøre reserver. 
a) Garantiløsningen synes særlig velegnet til art. 56-lån. 
Såfremt Rådet giver sin tilslutning, kan EØF med sin garanti dække alle 
EKSF-lån svarende til det samlede art. 56-udlån plus en rammebevilling 
(størrelse fastsættes senere) for kommende låntagning i henhold til denne 
artikel. Samtidig skal Kommissionen så begrænse de ny art. 56-udlån, 
således at de ikke overstiger den garanterede rammebevilling. Den 
garanterede rammebevilling kan så senere forhøjes med Rådets 
godkendelse. 
Dersom art. 56-lånene hovedsagelig ydes til finansielle institutioner, vil 
det ansvar, EØF-budgettet pålægges, være meget lille og helt 
sammenligneligt med eksisterende ansvar for andre lån, der allerede er 
garanteret af en »p.m.« (f.eks. NIC-lån) 
Denne løsning har følgende fordele: 
• øjeblikkelig frigørelse af en del af EKSF-reserverne (86 mio. ECU); 
• den kommende udvikling af art. 56-lånenes omfang og de dertil 
knyttede rentegodtgørelser bliver overskuelig og styrbar; 
• mulighed for endnu en tid at yde støtte til omstilling (i 
overensstemmelse med vækstinitiativet) inden for EKSF's rammer 
uden at ændre den etablerede organisation eller de nyligt vedtagne 
vilkår; 
• vedrørende selve lånevirksomheden opnås - uden indvirkning på 
EKSF-reserverne - en klar udskillelse af omstillingsområdet, som 
fremover knyttes til EØF, fra det område, man kunne kalde "EKSF 
industri". Bortset fra behovet svarende til de samlede udlån i 
henhold til art. 54.2 er den klare bestemmelse for de resterende 
reserver, at de skal dække lånene til EKSF industri (art. 54.1-lån). 
b) Garantiløsningen kan endvidere anvendes bredt på samtlige EKSF-lån. I 
så fald bliver den del af garantifonden, der er knyttet til lånene (261 mio. 
ECU), frigjort. 
Dette forslag kræver en indsats fra budgetmyndigheden, hvis arbejde 
kunne centreres om følgende tre løsninger: 
(i) klar dækning af risikoen gennem påligning af afgifter 
16 
(EKSF-traktatens art. 50). Dette strider dog mod Rådets og 
industriens udtrykkelige ønsker; 
(ii) dækning af risikoen gennem en "p.m." i lighed med garantierne 
for NIC-lånene og visse EIB-lån. Da de pågældende sektorer 
befinder sig i en prekær situation, og EKSF's reserver betragtes 
som værende "passende" (jf. Revisionsrettens beretning om 
EKSF-regnskabet for 1992), bør medlemsstaterne være bevidste 
om, at når EKSF-reserverne anvendes til budgetmæssige formål, 
vil det efter al sandsynlighed blive nødvendigt at indkalde ekstra 
midler fra medlemsstaterne til kompensation for forudsigelige 
fallitter. Overførsel af risikoen fra EKSF til EØF vil ydermere 
resultere i, at kul- og stålsektorerne er alene om at nyde godt af 
de frigjorte EKSF-reserver, medens garantiens "byrde" overtages 
af EØF's generelle budget. 
(iii) oprettelse af en specifik reserve i lighed med garantifonden til 
dækning af risikoen ved EKSF-lånene. 
Efter år 2002 vil problemet under alle omstændigheder, således som det danske 
formandskab nævner det i sin note, opstå i en større ramme, nemlig i forbindelse 
med garantien for de af EKSF's forpligtelser, der rækker ud over traktatens 
afslutning. Efter år 2002 vil påligning af afgifter ikke længere kunne praktiseres, 
og EKSF-obligationer i omløb vil derefter kun være sikret gennem 
"garantifonden"s restbeløb i forhold til soliditetsgraden. En sådan garanti er 
utilstrækkelig til at bevare EKSF-obligationernes "AAA rating", idet 
soliditetsgraden udelukkende går på vægtning af aktiverne i produktive enheder 
(going concern-princippet). Kommissionen bør under ingen omstændigheder løbe 
risikoen for et kursfald på EKSF-obligationerne efter 2002, for det ville true alle 
de europæiske institutioners kreditværdighed, fordi Fællesskabet da ville have 
røbet den manglende støtte til en af sine institutioner. Garanti fra det generelle 
budget (EØF) eller en garanti af tilsvarende lødighed kan blive en af de løsninger 
på spørgsmålet om EKSF's forpligtelser efter 2002, der kræver nærmere 
undersøgelse i tiden, der kommer. 
VIII. Mulighed for, at organer uden for Fællesskabet kan overtage 
visse af EKSF's finansielle aktiviteter 
1. BERD: Den Europæiske Bank for Økonomisk Genopbygning og Udvikling 
BERD er etableret for at støtte finansieringer i CEEC-landene samt landene i det 
tidligere Sovjetunionen (PHARE og TACIS). 
Imidlertid omhandler en væsentlig del af EKSF's lånevirksomhed projekter inden 
for Fællesskabet. 
17 
De eneste "overførlige" lån er dermed art. 95-lån inden for CEEC-faciliteten på 
200 mio. ECU. Som allerede påvist i forbindelse med muligheden for at overføre 
lånene til EIB (kap. III, pkt. 5) har CEEC-faciliteten været genstand for en generel 
beslutning fra Kommissionen og en samstemmende udtalelse fra Rådet. 
Beslutningen er meddelt de berørte stater, og en overførsel til BERD synes ikke 
ønskelig. 
2. Offentlige og private kreditinstitutter i medlemsstaterne 
En vurdering af denne mulighed giver anledning til følgende bemærkninger: 
• inden for de globale lån, der if. art. 54.2 og 56 er ydet til private og offentlige 
finansielle organer med virke i medlemsstaterne, har EKSF allerede et vidtstrakt 
netværk for finansiering af SMV og småprojekter. Ydermere er der indgået 
agentaftaler med de største nationale udviklingsenheder vedrørende EKSF's 
generelle lånevirksomhed; 
• i tilfælde af mandat og overdragelse af aktiviteter vil de problemer, der 
omtaltes i forbindelse med EIB, allerede gøre sig gældende på forhånd og det 
med endnu større kompleksitet, idet man her ville gå uden for den fælles, 
institutionelle ramme. Opgaven ville i øvrigt blive endnu vanskeligere på grund 
af det store antal potentielle låntagere, der skulle kontaktes; 
• finansiering af investeringer i kul og stål følger de fri markedskræfter med 
udbud og efterspørgsel, og alle banker kan allerede yde støtte i det omfang, 
deres vedtægter tillader det; 
• det eneste interessante ved denne løsningsmulighed er den direkte 
rentegodtgørelse gennem EKSF på lån fra bankerne, uden at skulle gennem et 
globallån. Dette spørgsmål, der kun er relevant i forbindelse med omstillingslån 
fra EKSF (art. 56.2a), er allerede stillet i forbindelse med EIB-løsningen. 
Juridisk set er det et spørgsmål, om det er muligt at adskille EKSF's 
rentegodtgørelser og EKSF-lånene. Rent praktisk ses det, at den låsning af 
reserverne, der er konsekvensen af de globale lån if. art. 56, udgør 2,8% af 
lånebeløbet, medens udgiften på budgettet til disse rentegodtgørelser ligger på 
15%. 
Det bør tilføjes, at når det franske memorandum foreslår ophævelse af art. 
56-rentegodtgørelserne, bliver denne overvejelse uinteressant. 
Den detaljerede undersøgelse af alle muligheder inklusive de juridiske aspekter, 
der har relevans for hver enkelt af disse muligheder, er uden sammenhæng med 
det praktiske resultat af denne fremgangsmåde. 
IX. Bemærkninger til det franske memorandum 
18 
Nærværende meddelelse er alt i alt en besvarelse af de punkter i det franske 
memorandum, som relaterer til EKSF's lånevirksomhed og dens indvirkning på 
reserverne. 
Ikke desto mindre vil følgende bemærkninger være hensigtsmæssige: 
• Vedrørende overførsel af aktiviteter synes memorandummet udelukkende at 
handle om nye ansøgninger: her er Kommissionen helt enig; 
• vedrørende tidspunktet for at standse lånevirksomheden under EKSF foreslås 
året 1994 som mål i memorandummet. For en del af art. 54-lånene er dette 
også Kommissionens målsætning. For andre sektorer synes det imidlertid klogt 
at anvende en mere fleksibel metode, som i højere grad tager hensyn både til 
EIB's faktiske muligheder for overtagelse af lånevirksomheden og til korrekt 
afslutning af de løbende aktioner; 
• de franske myndigheder finder, at en politik, hvor Kommissionen fortsat agter 
at sende store lån ud på pengemarkederne, ikke vil trække i den rigtige retning. 
Her vil Kommissionen gerne minde om, at den aldrig har ført en sådan politik, 
idet mængden af lån altid har været afhængig af de indgivne og godkendte 
ansøgninger. 
Kommissionen ønsker desuden at bemærke, at set i lyset af EKSF-traktatens 
fremtid er problemet ikke omfanget af kommende transaktioner, men snarere 
deres indvirkning på reserverne; 
• endelig anbefales det i det franske memorandum, at kul- og stålsektoren 
behandles som den øvrige industri, dvs. at der anvendes ikke specifikke 
fællesskabsinstrumenter. Siden fremlæggelsen af nævnte memorandum har 
Kommissionen på baggrund af krisens udvikling i EKSF-sektoren - navnlig i jern 
og metal - i fuldt samarbejde med Rådet måttet foreslå nogle foranstaltninger, 
som hviler på EKSF-traktatens muligheder. 
X. Bemærkninger til det danske formandskabs note 
Kommissionen støtter i store træk de retningslinjer, der foreslås i det danske 
formandskabs note af 10. juni 1993. 
De i nærværende meddelelse givne informationer viser Kommissionens vilje til at 
holde Rådet fuldt informeret om alle aspekter af EKSF's lånevirksomhed, og de 
løsninger, man har valgt, vidner om Kommissionens ønske om grundlæggende at 
tilstræbe de samme målsætninger. 
Supplerende informationer om lån, som for tiden ligger hos Rådet for 
gennemgang, og som fremgår af bilag 1, er en direkte reaktion på forslagene i 
nævnte notes pkt. 6. 
19 
XI. Konklusion 
1. Det er Kommissionens opgave at fuldføre EKSF's igangværende 
lånetransaktioner, dvs.: 
a) at selve overførslen kun kan komme til at omfatte nye 
ansøgninger; 
b) at en frigørelse af reserver ikke kan finde sted før år 1997. 
2. Overførsel af aktiviteter fra EKSF til EIB skaber juridiske problemer. Den 
eneste vej til at undgå lange og tunge procedurer (revision af traktaterne) 
vil være at lade EKSF standse visse aktiviteter unilateralt og foranledige 
EIB til at udvide sine godkendelseskriterier, således at den kan dække det 
tomrum, som EKSF efterlader sig. Selv denne fremgangsmåde er ikke 
uden problemer af juridisk art. 
3. En gennemgang af EKSF's lånevirksomhed set ud fra muligheden for 
overtagelse fra EIB's side fører til en opdeling af sagerne i følgende tre 
kategorier: 
• aktiviteter, der kan overtages umiddelbart: det drejer sig 
hovedsagelig om art. 54.2-lån til forbrug af kul eller stål med 
oprindelse i Fællesskabet til store infrastrukturprojekter. 
Kommissionen forbeholder sig dog muligheden af at lade EKSF 
støtte store projekter med markant interesse for Fællesskabet, når 
blot sådanne lån ikke medfører frigørelse af reserver; 
• aktiviteter, der kan overtagespå et senere tidspunkt: det drejer sig 
om art. 54.1- og 56.2a-lån; for art. 54.1-lån må man afvente 
slutningen på krisen; for art. 56-lånene må man under alle 
omstændigheder afvente afslutningen af FSR 94-96 under mål nr. 
2; 
• og aktiviteter, der ikke kan overtages: det drejer sig om lån til 
arbejderboliger, visse art. 54.2-lån og art. 95-faciliteten på 200 
mio. ECU for CEEC-landene, for hvilke EIB ikke kan eller ønsker at 
intervenere uden garanti fra Fællesskabet. 
4. Under alle omstændigheder anbefaler Kommissionen for at maksimere den 
gradvise frigørelse af EKSF-reserverne op til år 2002, at man øjeblikkelig 
træffer nedenstående foranstaltninger for de typer lån, der kan overføres 
umiddelbart eller senere: 
a) EKSF-lån, der besluttes fra og med den 01.01.1994 (med 
undtagelse af lån, der ikke medfører låsning af reserver), vil ikke 
20 
kunne få en løbetid ud over år 2002; 
b) EKSF-lån, der ydes i perioden 1993-1996 må ikke medføre låsning 
af reserver, der overstiger de beløb, der i samme periode frigøres 
gennem tilbagebetaling af løbende lån; 
c) låsning af reserver svarende til EKSF-lån, der skal udbetales fra og 
med 1997, må ikke overskride en procentsats, der skal fastsættes 
år for år ved EKSF's budgetlægning. Denne procentsats skal 
baseres på de reserver, der forventes frigjort i løbet af det 
pågældende regnskabsår; 
d) EIB opfordres til at yde støtte efter bankens egne kriterier til 
finansiering af projekter i henhold til art. 54.1 og 54.2. 
Medmindre den aktuelle krise fortsætter eller visse af 
EKSF-virksomhederne går fallit og på betingelse af, at problemet med 
garantien for EKSF's forpligtelser ud over år 2002 (se slutningen af kap. 
VII) er løst, skulle disse foranstaltninger muliggøre frigørelse inden år 
2002 af 245 mio. ECU fra den del af garantifonden, der er låst på grund 
af lånevirksomheden. 
Det er straks vanskeligere at beregne, hvor stort et beløb der frigøres fra den del 
af garantifonden, der dækker sager uden for budgettet. Forestiller man sig, at 
50% (dvs. 80 mio. ECU) af denne del af garantifonden ligeledes frigøres, vil der 
inden år 2002 kunne frigøres et samlet beløb på 325 mio. ECU fra reserverne. 
Det bemærkes, at selv i tilfælde af at EIB (eller et andet organ) overtager visse 
aktiviteter, vil reserver til frigørelse som følge af Kommissionens foranstaltninger 
ikke kunne forhøjes. 
21 
Bilag 1 
Datablade for lånesager til behandling hos Rådet 
22 
Crédit National 
• Lånebeløb 
• Formål og modtagerland 
• Ansøgningsdato 
• Lånets indvirkning på reserverne FFR 300 000 000,-
Globallån til omstilling, Frankrig 
25.01.1993 
ECU 1 259 5501 
• Løbetid og amortisering 
2002 
• Juridisk grundlag trancher a 5 år, men ikke ud over 
EKSF-traktatens art. 56.2 
1 (månedskurs for ECU : oktober 1993) 
23 
Bancaja 
• Lånebeløb 
• Formål og modtagerland 
• Ansøgningsdato 
• Lånets indvirkning på reserverne 1 500 mio. PTA 
Globallån til omstilling, Spanien 
03.11.1992 
ECU 272 3611 
Løbetid og amortisering 
2002 
Juridisk grundlag trancher a 7 år, men ikke ud over 
EKSF-traktatens art. 56.2 
1 (mânedskurs for ECU : oktober 1993) 
24 
Banco Herrero 
• Lånebeløb 
• Formål og modtagerland 
• Ansøgningsdato 
• Lånets indvirkning på reserverne 1 500 mio. PTA 
Globallån til omstilling, Spanien 
31.03.1993 
ECU 272 3611 
• Løbetid og amortisering 
2002 
• Juridisk grundlag trancher a 7 år, men ikke ud over 
EKSF-traktatens art. 56.2 
1 (månedskurs for ECU : oktober 1993) 
25 
Huta Katowice 
• Lånebeløb 
• Formål og modtagerland 
• Ansøgningsdato 
• Lånets indvirkning på reserverne 
EKSF-reserverne 
• Løbetid og amortisering 
• Juridisk grundlag 50 mio. US$ 
Kontinuerlig støbning af grovjern 
biooms nr. 1 hos Huta 
Katowice-selskabet, Polen 
August 1992 
Ingen indvirkning af dette lån på 
Inden år 2002 
EKSF-traktatens art. 95 
26 
LKAB (Sverige) 
• Lånebeløb 
• Formål og modtagerland 
• Ansøgningsdato 
• Lånets indvirkning på reserverne 975 mio. SKR 
1. Jernmine i Kiruna (Sverjge): nyt 
hovedgalleri til brydning i 1045 
m's dybde 
2. Nyt palleteringsanlæg for jernmalm 
i Kiruna (Sverige) 
27.04.1992 
ECU2 866 1391 
• Løbetid og amortisering 
• Juridisk grundlag inden år 2002 
EKSF-traktatens art. 54.2 
1 (månedskurs for ECU : oktober 1993) 
27 
Deutsche Genossenschaftsbank 
• Lånebeløb 
• Formål og modtagerland 
• Ansøgningsdato 
• Lånets indvirkning på reserverne 20 mio. DEM 
Globallån til omstilling, Tyskland 
28.04.1992 
ECU 293 7261 
Løbetid og amortisering 
2002 
Juridisk grundlag trancher a 5 år, men ikke ud over 
EKSF-traktatens art. 56.2 
1 (mânedskurs for ECU : oktober 1993) 
28 
Westdeutsche Landesbank Europa AG 
• Lånebeløb 
• Formål og modtagerland 
• Ansøgningsdato 
• Lånets indvirkning på reserverne 
• Løbetid og amortisering 
2002 
• Juridisk grundlag 60 mio. FFR 
Globallån til omstilling, Frankrig 
08.12.1992 
ECU 251 9101 
trancher a 5 år, men ikke ud over 
EKSF-traktatens art. 56.2 
1 (mânedskurs for ECU : oktober 1993) 
29 
Kimberley Clark PLC 
• Lånebeløb 
• Formål og modtagerland 
• Ansøgningsdato 
• Lånets indvirkning på reserverne 7,5 mio. UKL 
Opførelse af fabrikationsanlæg for 
fremstilling af bleer inkl. 
færdigvarelager inkl. infrastruktur, 
South Humberside (UK) 
19.03.1992 
ECU 1 341 6321 
• Løbetid og amortisering 
• Juridisk grundlag 5 år 
EKSF-traktatens art. 56.2 
1 (månedskurs for ECU : oktober 1993) 
30 
South Yorkshire Passenger Transport Executive 
• Lånebeløb 
• Formål og modtagerland 
• Ansøgningsdato 
• Lånets indvirkning på reserverne 10,2 mio. UKL 
Udvikling og drift af let bybane 
(elektriske sporvogne, Sheffield (UK)) 
27.05.1991 
ECU 1 824 6191 
• Løbetid og amortisering 
• Juridisk grundlag 5 år 
EKSF-traktatens art. 54.2 
1 (mânedskurs for ECU : oktober 1993) 
31 
Bilag 2 
Soliditetsgrad 
Soliditetsgraden er indført med Rådets direktiv 89/647/EØF af 18. december 
1989. Soliditetsgraden skal gøre det muligt for tilsynsmyndighederne at udføre 
en forsigtighedsovervågning af kreditinstitutterne. Den beregnes således: 
soliditetsgraden = egne midler 
aktiver + vægtede, ikke-balanceførte poster) 
I tælleren indsættes kreditinstituttets egne midler; for EKSF består de 
udelukkende af garantifonden. I realiteten kan nemlig de øvrige reserver på 
EKSF's balance ikke betragtes som fri reserver, idet de som aktiver er modpost 
til meget langfristede lån (til socialt boligbyggeri). 
I nævneren indsættes summen af aktiverne vægtet efter deres kreditrisiko. 
Ligeledes vægtes alle ikke-balanceførte poster (interimskonti og ikke-balanceførte 
forpligtelser) efter den kreditrisiko, de hver især indebærer. 
For at bestemme det optimale niveau for EKSF's soliditetsgrad på baggrund af 
dets særlige virksomhed og den særlige situation i stål- og kulsektoren, gav 
Kommissionen det internationale revisionsfirma Coopers & Lybrand, Deloitte, til 
opgave at foretage en undersøgelse. Undersøgelsens resultat blev, at EKSF bør 
sørge for at holde sin soliditetsgrad mellem 14% og 16%. Siden afslutningen af 
EKSF's regnskaber pr. 31.12.1991 har anvendelsen af denne undersøgelses 
konklusioner gjort det muligt at frigøre omkring halvtreds millioner ECU til 
finansiering af EKSF's driftsbudget. I forbindelse med godkendelsesproceduren 
for regnskaberne pr. 31. december 1992 traf Kommissionen formelt beslutning 
32 
om at følge denne metode. På det tidspunkt var EKSF's soliditetsgrad på 
14,31%. 
Lad os i denne forbindelse minde om, at EKSF's garantifond pr. 31.12.1992 
beløb sig til 429 885 OOO ECU. Den del af garantifonden, der er låst på grund af 
verserende lån, ligger på 261 446 000 ECU (se bilag 4), medens den resterende 
del, eller 168 439 000 dækker de øvrige aktivposter samt ikke-balanceførte 
poster i henhold til følgende fordeling: 
• fordringer på kreditinstitutter 1 607 128 
• indlån i banker 18 646 503 
• portefølje, værdipapirer 12 723 762 
• anlægsaktiver (låste midler) 940 875 
• andre aktiver 11 083 728 
• periodeafgrænsningskonti 12 724 616 
• under stregen: swaps 74 507 607 
• under stregen: andre poster 36 204 481 
16*8 M39 ODD 
33 
Bilag 3 
Status pr. 31. juli 1993 (mio. ECU) 
I. Globallån, godkendte - afventer udbetaling 
Direkte lån, godkendte - afventer udbetaling 
Globallån, besluttede - afventer godkendelse 
Direkte lån, besluttede - afventer godkendelse 
Lånefacilitet CEEC, besluttet - afventer godkendelse 
Subtotal I 
II.a Globallån, besluttede - afventer Rådets udtalelse 
Direkte lån, besluttede - afventer Rådets udtalelse 
(Subtotal II.a 213,75) 
ll.b Globallån, afventer beslutning 
Direkte lån, afventer beslutning 
(Subtotal ll.b 2 168,52) 
Subtotal II 
III. Lån til strukturomlægning, stålsektoren (art. 53.a) 
I alt, subtotal I + II + III Beløb 
1 831,14 
594,75 
132,44 
424,50 
200,00 
3 182,83 
86,70 
127,05 
493,55 
1 674,97 
2 382,27 
1 000,00 
6 565,10 Heraf 54.1 
62,92 
156,22 
239,14 
32,09 
600,15 
632,24 
1 000,00 
1 871,38 Heraf 54.2 
157,87 
376,41 
68,00 
602,28 
117,98 
85,58 
824,88 
1 028,44 
-
1 630,72 Heraf 56.2 
1 673,27 
135,42 
132,44 
200,28 
2 141,41 
86,70 
9,07 
375,88 
249,94 
1 028,44 
-
2 863,00 Art. 95 
200,00 
200,00 
-
721,59 
-
200,00 
Bilag 4 
Amortisering af EKSF-lån pr. 31.12.1992 og tilhørende potentiel 
frigørelse af garantifonden 
Nedenstående tabel er amortiseringsplanen for løbende EKSF-lån pr. 31.12.1992 for 
perioden 1993 til 2018 samt den dertil hørende frigørelse af reserver. Denne frigørelse 
er kun teoretisk, idet tabellen ikke medtager EKSFs låneforretninger indgået siden 
01/01/1993 samt kommende forretninger, der medfører låsning af reserver. 
År Amortisering Frigørelse af reserver 
1993 974 417 162 31 098 589 
1994 1 124 145 851 22 694 778 
1995 1 042 556 271 31 310 705 
1996 1 879 740 374 82 327 242 
1997 1 553 425 252 36 604 940 
1998 276 553 491 6 878 365 
1999 195 927 478 6 843 132 
2000 102 021 510 3 344 285 
2001 167 538 365 15 630 472 
2002 95 425 936 8 411 972 
2003 7 386 475 222 180 
2004 7 173 407 217 664 
2005 6 431 608 200 865 
2006 5 634 160 178 718 
2007 5 329 151 172 030 
2008 3 376 528 114 155 
2009 88 582 916 76 528 
2010 1 880 013 72 162 
2011 1 406 762 56 083 
2012 59 352 239 322 073 
2013 982 832 27 371 
2014 500 695 13 945 
2015 285 956 8 006 
2016 288 816 8 085 
2017 120 621 981 14 536 165 
2018 2 816 190 75 504 
lait 7 723 801 409 261 446 000 
3X 
Bilag 5 
Reserver til frigørelse mellem 1997 og 2002 i henhold til 
foranstaltninger anbefalet af Kommissionen 
År 
1993 
1994 
1995 
1996 
1997 
1998 
1999 
2000 
2001 
2001 
lait Teoretisk 
frigørelse af 
reserver 
31 098 589 
22 694 778 
31 310 705 
82 327 242 
36 604 940 
6 878 365 
6 843 132 
3 344 285 
15 630 472 
8 411 972 
245 144 480 Anvendelse 
-31 098 589 
-22 694 778 
-31 310 705 
-82 327 242 
167 431 314 Tilbagebetaling 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 Potentiel 
frigørelse 
0 
0 
0 
0 
64 510 159 
34 783 584 
34 748 351 
31 249 504 
43 535 691 
36 317 191 
167 431 314 :>45 144 480 
Bemærkninger 
1 .Når lån, der medfører låsning af reserver, ikke må række ud over år 2002, vil 
alle reserver frigjort i henhold til den første kolonne (amortisering af løbende lån) 
nødvendigvis blive disponible inden år 2002. 
2.Det eneste, der kan ændre sig med hensyn til de reserver, der kræves låst for 
lån ydet mellem 1993 og 2002, er det tidspunkt, hvor de reelt frigøres og kan 
anvendes på budgettet (sidste kolonne). 
3C 
Bilag 5 
Reserver til frigørelse mellem 1997 og 2002 i henhold til foranstaltninger anbefalet af Kommissionen 
Ar 
1993 
1994 
1995 
1996 
1997 
1998 
1999 
2000 
2001 
2002 
I ait Teoretisk 
frigørelse 
af reserver 
31 098 589 
22 694 778 
31 310 705 
82 327 242 
36 604 940 
6 878 365 
6 843 132 
3 344 285 
15 630 472 
8 411 972 
245 144 480 Anvendelse 
i % 
100% 
100% 
100% 
100% 
25% 
25% 
25% 
25% 
25% 
0% i ECU 
-31 098 589 
-22 694 778 
-31 310 705 
-82 327 242 
-9 151 235 
-1 719 591 
-1710 783 
-836 071 
-3 907 618 
0 
-184 756 613 Tilbagebetaling 
1993-1996 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
167 431 314 1997-
2002 
27 453 705 
6 989 021 
7 392 494 
5 338 620 
14 971 295 
15 568 031 
77 713 166 Potentiel 
frigorelse 
0 
0 
0 
0 
55 358 924 
34 894 240 
35 297 713 
33 243 839 
42 876 514 
43 473 250 
245 144 480 
Ar 
1993 
1994 
1995 
1996 
1997 
1998 
1999 
2000 
2001 
2002 
I alt Teoretisk 
frigørelse 
af reserver 
31 098 589 
22 694 778 
31 310 705 
82 327 242 
36 604 940 
6 878 365 
6 843 132 
3 344 285 
15 630 472 
8 411 972 
245 144 480 Anvendelse 
i % 
100% 
100% 
100% 
100% 
75% 
75% 
75% 
75% 
75% 
0% i ECU 
-31 098 589 
-22 694 778 
-31 310 705 
-82 327 242 
-27 453 705 
-5 158 774 
-5 132 349 
-2 508 214 
-11 722 854 
o 
-219 407 210 Tilbagebetaling 
1993-1996 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
167 431 314 1997-
2002 
9 151 235 
7 210 332 
8 491 217 
9 327 289 
13 652 942 
29 880 150 
77 713 166 Potentiel 
frige relse 
0 
0 
0 
0 
37 056 454 
35 115 551 
36 396 436 
37 232 508 
41 558 161 
57 785 369 
245 144 480 
Ar 
1993 
1994 
1995 
1996 
1997 
1998 
1999 
2000 
2001 
2002 
I alt Teoretisk 
frigorelse 
af reserver 
31 098 589 
22 694 778 
31 310 705 
82 327 242 
36 604 940 
6 878 365 
6 843 132 
3 344 285 
15 630 472 
8 411 972 
245 144 480 Anvendelse 
i % i ECU 
100% 
100% 
100% 
100% 
75% 
75% 
75% 
75% 
75% 
0% -31 098 589 
-22 694 778 
-31 310 705 
-82 327 242 
-27 453 705 
-5 158 774 
-5 132 349 
-2 508 214 
-11 722 854 
o 
-219 407 210 Tilbagebetaling 
1993-1996 1997-
2002 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
167 431 314 9 151 235 
7 210 332 
8 491 217 
9 327 289 
13 652 942 
29 880 150 
77 713 166 Potentiel 
frigorelse 
0 
0 
0 
0 
37 056 454 
35 115 551 
36 396 436 
37 232 508 
41 558 161 
57 785 369 
245 144 480 
Ar 
1993 
1994 
1995 
1996 
1997 
1998 
1999 
2000 
2001 
2002 
I alt Teoretisk 
frigorelse 
af reserver 
31 098 589 
22 694 778 
31 310 705 
82 327 242 
36 604 940 
6 878 365 
6 843 132 
3 344 285 
15 630 472 
8 411 972 
245 144 480 Anvendelse 
i % i ECU 
100% 
100% 
100% 
100% 
100% 
100% 
100% 
100% 
100% 
0% -31 098 589 
-22 694 778 
-31 310 705 
-82 327 242 
-36 604 940 
-6 878 365 
-6 843 132 
-3 344 285 
-15 630 472 
0 
-236 732 508 Tilbagebetaling 
1993-1996 1997-2002 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
27 905 219 
167 431 314 0 
7 320 998 
9 040 579 
11 321 623 
13 993 766 
37 036 210 
77 713 166 Potentiel 
frigorelse 
0 
0 
0 
0 
27 905 219 
35 226 207 
36 945 798 
39 226 842 
40 898 985 
64 941 429 
245 144 480 
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 512 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 12 oi 
Katalognummer : CB-CO-93-549-DA-C 
ISBN 92-77-59978-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
^