Forslag til RÅDETS FORORDNING om dyresundhedsbestemmelser for produktion, afsætning og import af animalske produkter til konsum

BEGRUNDELSE

I. RESUMÉ

Disse forslag er resultatet af en omarbejdning af EF-retsforskrifterne for

- fødevarehygiejne som omhandlet i Rådets direktiv 93/43/EØF om levneds-middelhygiejne og i en række rådsdirektiver om folkesundhedsproblemer og om produktion og afsætning af animalske produkter

- dyresundhedsaspekter ved afsætning af animalske produkter som omhandlet i en række rådsdirektiver, der delvis overlapper direktiverne om fødevarehygiejne

- officiel kontrol af animalske produkter i ovennævnte produktspecifikke direktiver.

Disse direktiver (17 i alt) er blevet udarbejdet hen ad vejen siden 1964 i takt med det indre markeds behov, men under hensyntagen til et højt beskyttelsesniveau. Det store antal direktiver, sammenblandingen af forskellige discipliner (hygiejne, dyresundhed og officiel kontrol) og det forhold, at der findes forskellige hygiejneordninger for animalske produkter og andre fødevarer, har ført til en kompleks situation. Den vil kunne forbedres, hvis retsforskrifterne omarbejdes og fødevarehygiejneaspekter adskilles fra spørgsmål vedrørende dyresundhed og officiel kontrol.

Omarbejdningen begrundes primært med behovet for at sikre et højt sundhedsbeskyttelsesniveau for de forskellige discipliner.

Det gennemgående tema i hele omarbejdningen af hygiejnebestemmelserne er, at virksomhedslederne bærer det fulde ansvar for, at de fødevarer, de producerer, er sikre. Gennemførelsen af risikoanalyser og kontrolprincipper og overholdelsen af hygiejnebestemmelser skal give den sikkerhed. Dette er i tråd med den internationalt anerkendte holdning, som Codex Alimentarius forfægter. Derudover skal hygiejnebestemmelserne anvendes i alle led af fødevarekæden, lige fra primærproduktionen til leveringen til den endelige forbruger.

De tilfælde, hvor de omarbejdede hygiejnebestemmelser opstiller virksomhedsledernes forpligtelser i de forskellige led af fødevarekæden, er samlet i en særskilt retsakt om myndighedernes pligter med hensyn til at kontrollere animalske produkter. Denne kontrol er produktspecifik. Den kommer til at gælde ud over de bestemmelser, der skal foreslås under punkt 4 (forslag til forordning om officiel kontrol af fødevare- og fodersikkerheden) i handlingsplanen i bilaget til Kommissionens hvidbog om fødevaresikkerhed.

Endelig kan animalske produkter være bærere af patogener (svinepest, mund- og klovesyge mv.), hvilket kan få alvorlige helbredsmæssige følger for dyr, der kommer i kontakt med sådanne produkter. Selv om disse produkter er ufarlige for mennesker, kan de medføre alvorlige tab og restriktioner for de bedrifter, som rammes af disse problemer.

Omarbejdningen af veterinærbestemmelserne har hjulpet med til bedre at finde frem til disse problemer og bestemme, hvilke foranstaltninger der skal træffes for at forebygge spredning af dyresygdomme via animalske produkter.

Der er udarbejdet et separat forslag om disse foranstaltninger.

Omarbejdningen har således resulteret i forslag til forordninger om fødevarehygiejne, officiel kontrol og dyresundhedsproblemer.

Der vedlægges et forslag til direktiv om ophævelse af de gældende retsforskrifter på ovennævnte områder.

Med denne forslagspakke fremlægges der en række vigtige aktiviteter, som er nævnt i Kommissionens hvidbog om fødevaresikkerhed.

II. FØDEVAREHYGIEJNE

1. Hygiejnebestemmelser for alle fødevarer

Direktiv 93/43/EØF om levnedsmiddelhygiejne er baseret på følgende principper:

- det altoverskyggende ønske om at beskytte menneskers sundhed

- anvendelse af risikoanalyse, risikovurdering og andre forvaltningsteknikker til identificering, kontrol og overvågning af de kritiske kontrolpunkter i fødevarevirksomheder

- vedtagelse af mikrobiologiske kriterier og temperaturkontrolforanstaltninger i overensstemmelse med videnskabeligt anerkendte principper

- udvikling af kodekser for god hygiejnepraksis

- de nationale myndigheders overvågning af fødevarehygiejnen

- virksomhedsledernes pligt til at sørge for, at der kun afsættes fødevarer, som ikke er sundhedsskadelige for mennesker.

Gennemførelsen af dette direktiv har vist, at disse principper stadig gælder, og at anvendelsen af dem kan udvides til at omfatte alle fødevarer. Det er derfor en logisk konsekvens af omarbejdningen også at lade direktiv 93/43/EØF gælde for animalske produkter, der for øjeblikket falder uden for dets anvendelsesområde.

Samtidig er direktiv 93/43/EØF blevet revideret for at for tage højde for den seneste udvikling inden for fødevarehygiejne.

a) HACCP-systemet

For at bringe EF-lovgivningen på linje med Codex Alimentarius' principper for fødevarehygiejne foreslås det at indføre HACCP-principperne (risikoanalyse og kritiske kontrolpunkter), som denne organisation har udarbejdet. Gennemførelsen af disse principper vil, hvis de vedtages, blive obligatorisk for alle virksomhedsledere. Der foreskrives en række logiske stadier, som producenterne skal følge igennem hele produktionsforløbet for ved hjælp af risikoanalyse at finde frem til de kritiske punkter, hvor kontrol er nødvendig af hensyn til fødevaresikkerheden.

Ifølge principperne skal producenterne føre bog over den kontrol, de foretager. Denne forpligtelse er ny og anses for at være væsentlig for, at myndighederne kan foretage en effektiv overvågning.

Ved gennemførelsen af HACCP bliver producenterne nødt til at leve op til deres ansvar. De bliver nødt til at udforme et specielt overvågningsprogram. Alle eventuelle risici skal identificeres, og der skal indføres ordentlige kontrolprocedurer for hver enkelt fødevarevirksomhed. Forholdene skal korrigeres, hvis det ved kontrollen viser sig, at der kan være problemer. Systemet skal ajourføres med regelmæssige mellemrum. Anvendes systemet korrekt, vil forbrugerbeskyttelsen blive øget.

Der anvendes allerede egenkontrolprogrammer i visse dele af fødevareindustrien. For andre dele af fødevareindustrien er principperne om egenkontrol nye. Egenkontrolsystemet skal gøres så fleksibelt, at der kan tages hensyn til de forskellige omstændigheder, der kan forekomme i praksis, især med hensyn til mindre virksomheder. Med henblik herpå kan der udvikles kodekser, der skal bruges som støtte for gennemførelsen af HACCP-systemet.

b) Fødevaresikkerhedsmål (FSM)

For øjeblikket indeholder hygiejnelovgivningen for visse produkter, især animalske produkter, en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der skal træffes af hensyn til fødevaresikkerheden.

De aktuelle drøftelser om fødevaresikkerhed koncentrerer sig i højere grad om det mål, der skal nås for at opnå fødevaresikkerhed, frem for om en detaljeret beskrivelse af, hvilke foranstaltninger der skal træffes med henblik herpå. Dette indebærer, at virksomhedslederne skal fastlægge deres egne procedurer for at nå et bestemt mål. Fordelene herved er en enklere lovgivning (der kan indskrænkes til opstilling af mål, så man undgår detaljerede beskrivelser af midlerne til at nå målene) og øget fleksibilitet for virksomhedslederne (der har pligt til at udarbejde dokumenterede systemer vedrørende de midler, de har udviklet for at realisere lovgivningens mål.

I et sådant system er fødevaresikkerhed resultatet af, at fødevaresikkerheds-lovgivningens almindelige hygiejnebestemmelser overholdes, at virksomheds-lederne har pligt til at udarbejde procedurer for at sikre, at lovgivningens fødevaresikkerhedsmål respekteres, og at HACCP-systemet gennemføres.

Kommissionen erkender fordelen ved et sådant system, der er baseret på det gennemgående princip, at fødevareproducenten er ansvarlig for at afsætte sikre fødevarer. FSM skal være videnskabeligt velfunderede, hvorfor det kræver tid at opstille dem og omhyggelige overvejelser af risikostyringen. Derfor opstilles der ikke FSM i dette forslag, men der fastlægges en procedure, så Kommissionen fremover kan opstille FSM. I mellemtiden bibeholdes de detaljerede bestemmelser, selv om formatet er tilpasset virksomhedsledernes forpligtelse til at anvende HACCP-systemet. De detaljerede bestemmelser kan tages op til revision sideløbende med, at der opstilles FSM, hvor det er muligt, uden at forbrugerbeskyttelsen forringes.

c) Sporing af fødevarer og fødevareingredienser

Nylige fødevarekriser har vist, hvor vigtigt det er for forbrugerbeskyttelsen at kunne finde frem til fødevarers og fødevareingrediensers oprindelse. Med hygiejneforslaget indføres følgende principper, der skal forbedre sporingen:

- Myndighederne registrerer fødevarevirksomhederne og tildeler dem hver et registreringsnummer. Dette registreringsnummer skal følge produktet til dets bestemmelsessted. I nogle tilfælde, hvor myndighederne ønsker at have sikkerhed for, at fødevarevirksomhederne overholder hygiejne-reglerne, før de etableres, skal virksomhederne autoriseres. I så fald følger autorisationsnummeret produktet.

- Fødevarevirksomhederne forpligtes til at indføre passende procedurer med henblik på at trække fødevarer tilbage fra markedet, hvis de udgør en fare for forbrugernes sundhed, og føre bog over leverancer, så de kan finde frem til de enkelte leverandører af de ingredienser og fødevarer, som er anvendt i produktionen.

Da fødevarekæden er kompleks og fødevarerne ofte er sammensat af mange forskellige ingredienser, kan der være brug for nærmere regler for at kunne spore produktet fra producent til forbruger og omvendt. Der foreslås en procedure for fastsættelse af sådanne nærmere regler, hvis det er nødvendigt.

d) Import til EF

Fødevarer, der importeres til EF, skal opfylde EF's hygiejnenormer eller tilsvarende normer.

e) Eksport af EF-produkter til tredjelande

Det kan ikke tillades, at animalske produkter, der eksporteres til tredjelande, er sundhedsfarlige for mennesker. Derfor skal sådanne produkter mindst opfylde de samme normer som dem, der gælder for afsætning i EF, ud over de normer, der eventuelt kræves af det pågældende tredjeland.

f) Jord til bord-strategien og primærproduktionen

Biologiske og kemiske risici i fødevarer kan stamme fra bedriften. Selv om dette problem behandles i nogle produktspecifikke direktiver, har man aldrig forsøgt at løse det under ét. Det foreslås, at de almindelige hygiejnebestemmelser udvides til også at gælde for hygiejnen på bedriftsplan. Dermed får EF-lovgivningen om fødevarehygiejne et instrument, der omfatter hele fødevarekæden fra jord til bord. For at opnå det ønskede hygiejneniveau på bedriftsplan foreslås det, at eventuelle risici, der forekommer i primærproduktionen, og metoderne til at eliminere dem behandles i retningslinjer for god praksis.

Selv om den foreslåede fødevaresikkerhedsordning for primærproduktions-leddet er risikobaseret, er der ingen planer om en officiel gennemførelse af HACCP-systemet. Det vil eventuelt kunne indføres på et senere tidspunkt, når erfaringen med de nye hygiejnebestemmelser har vist, at det kan anvendes i praksis i primærproduktionen.

Foder kan betinge fødevarehygiejnen. Der findes allerede eller er foreslået særlige EF-retsforskrifter på dette område. Det er derfor ikke nødvendigt at indsætte bestemmelser om fodersikkerhed i bestemmelserne om fødevarehygiejne.

g) Fleksibilitet

Erfaringen i EF har vist, at der kræves en vis fleksibilitet især for mindre virksomheders vedkommende, og især for dem, der ligger i områder med særlige geografiske vanskeligheder (bjerge, fjerntliggende øer), og for dem, som fremstiller traditionelle produkter. Formålet med vedlagte forslag er at sikre en sådan fleksibilitet ved at kræve, at medlemsstaterne som led i nærhedsprincippet sørger for det rette hygiejneniveau i disse virksomheder, uden at fødevaresikkerhedens mål dog bringes i fare. Medlemsstaternes myndigheder er mest kompetente til at tage stilling til behovene på det niveau, og de må tage deres ansvar på det område.

Sammen med de allerede eksisterende principper for fødevarehygiejne udgør disse ændringer et solidt grundlag for at sikre et højt hygiejneniveau i fødevarevirksomhederne.

2. Hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer

a) Indledning

Allerede i 1964 blev det erkendt, at beskyttelsen af folkesundheden mod risici i forbindelse animalske produkter reguleredes forskelligt i de enkelte medlemsstater. Især hvad angår kød blev krav om sundhedsbeskyttelse mere eller mindre velbegrundet brugt til at oprette og bevare barrierer for samhandelen mellem medlemsstaterne og beskytte de indenlandske markeder. Sagen var så kompliceret og de potentielle sundhedsfarer så store, at der var bred enighed om, at den eneste løsning på problemet var at gennemføre en fuldstændig harmonisering af sektoren med henblik på at fjerne handelsbarriererne og samtidig beskytte forbrugerne. Det resulterede i direktiv 64/433/EØF om sundhedsmæssige problemer i forbindelse med handel med fersk kød inden for Fællesskabet. Opgaven lykkedes, selv om det tog flere år at nå frem til vore dages høje sundhedsniveau og frie omsætning.

Inden for andre sektorer var der tilsvarende problemer som dem for kød, og der var behov for, at der blev gjort den samme indsats for animalske produkter som helhed. Alle disse produkter frembyder potentielle risici for menneskers sundhed, hvilket taler for, at de nationale bestemmelser harmoniseres og der fastsættes et højt sundhedsbeskyttelsesniveau. Oprettelsen af det indre marked har fremskyndet denne proces, og nu er der gennemført en fuldstændig harmonisering af sundhedsbestemmelserne for afsætning af animalske produkter.

De detaljerede hygiejnebestemmelser findes i følgende retsakter:

direktiv 64/433/EØF (fersk kød) direktiv 71/118/EØF (fjerkrækød) direktiv 77/96/EØF (trikinundersøgelse) direktiv 77/99/EØF (kødprodukter) direktiv 89/362/EØF (malkehygiejne) direktiv 89/437/EØF (ægprodukter) direktiv 91/492/EØF (levende toskallede bløddyr) direktiv 91/493/EØF (fiskerivarer) direktiv 91/495/EØF (kaninkød og kød af opdrættet vildt) direktiv 92/45/EØF (vildtkød) direktiv 92/46/EØF (mælk og mejeriprodukter) direktiv 92/48/EØF (fiskerfartøjer) direktiv 92/118/EØF (gelatine, frølår og snegle) direktiv 94/65/EF (hakket kød).

Selv om disse særlige bestemmelser har hjulpet med til at opretholde et højt sundhedsbeskyttelsesniveau, sikre fri omsætning inden for EF og gennemføre ensartede procedurer for import af animalske produkter fra tredjelande, må det erkendes, at de undertiden er unødigt komplicerede og indeholder gentagelser af tilsvarende eller identiske krav og dermed overlapper hinanden. Af og til har bestemmelserne i de forskellige direktiver oven i købet været modstridende. Alle disse mangler giver fortolknings- og gennemførelsesvanskeligheder.

De nugældende hygiejnebestemmelser for animalske produkter er blevet forenklet ved en omarbejdning af de forskellige direktiver. Denne metode er valgt, fordi en række procedurer og krav i dem er identiske, næsten identiske eller af tilsvarende art. Ved at sammenskrive dem kan der findes et regelsæt, der er fælles for alle fødevarer, så man undgår de gentagelser og overlapninger og den inkonsistens, som findes i de gældende direktiver. De resterende bestemmelser er specifikke for et bestemt produkt og bevares i produktspecifikke bilag.

b) Anvendelsesområde

Der var et påtrængende behov for at afklare og forbedre definitionen af anvendelsesområdet for de fremtidige nærmere sundhedsbestemmelser for animalske fødevarer.

Detailsalg

De særlige fødevareretsforskrifter anses for at være for detaljerede til at kunne blive gennemført i detailleddet. Hygiejnen kan her fortsat sikres ved hjælp af de almindelige hygiejnebestemmelser, der indeholder alle de elementer, som er nødvendige for at opnå fødevaresikkerhed. Dette indbefatter procedurer for fastsættelse af lager- og transporttemperaturer og om nødvendigt fastsættelse af mikrobiologiske kriterier. Derved kan der opnås kontinuitet hele vejen igennem, fx opretholdelse af kølekæden, indtil produkterne sælges til forbrugerne.

Produktdefinition

Definitionerne af animalske produkter i de nugældende særlige bestemmelser er ikke udformet på ensartet måde og fortolkes heller ikke ensartet. Et område, hvor der hersker almindelig forvirring, er sammensatte produkter, der ud over animalske produkter også indeholder vegetabilske produkter.

Det foreslås, at animalske produkter fremover inddeles i følgende kategorier:

- uforarbejdede (rå) produkter som kød, rå mælk, æg, fisk og bløddyr

- forarbejdede produkter som kødprodukter, ægprodukter, forarbejdet fisk

På grundlag af disse kategorier kan anvendelsesområdet for den særlige hygiejnelovgivning for animalske produkter fastsættes.

Det antages, at sammensatte produkters hygiejne kan sikres på tilfredsstillende måde, ved at der gennemføres almindelige hygiejnebestemmelser, idet det forudsættes, at den animalske bestanddel i sådanne produkter er fremstillet i overensstemmelse med de særlige hygiejnebestemmelser.

c) Autorisation af virksomheder

Autorisation af virksomheder, der producerer og forarbejder fødevarer er et traditionelt element i den særlige hygiejnelovgivning. Herved får tilsynsmyndighederne mulighed for at sikre sig, at alle virksomheder, der fremstiller animalske fødevarer, drives i overensstemmelse med de fastsatte hygiejnenormer. Kun de virksomheder, som har myndighedernes autorisation og er anført på en liste, må afsætte deres produkter. Virksomhederne modtager et autorisationsnummer, som skal følge produkterne under afsætningen.

d) Sundhedsmærkning

Sundhedsmærket blev først indført med vedtagelsen af ferskkøddirektivet (direktiv 64/433/EØF). Sundhedsmærket på kødet er en officiel anerkendelse af, at kødet er fremstillet og kontrolleret i overensstemmelse med de foreskrevne sundhedsbestemmelser. Det kan også bruges til at spore kødet tilbage til oprindelsesvirksomheden (slagteriet, opskæringsvirksomheden) ved hjælp af virksomhedens autorisationsnummer, der udgør en del af sundhedsmærket. Dette er et vigtigt værktøj for tilsynsmyndighederne, hvis der opstår sundhedsproblemer i forbindelse med afsætningen af kødet.

Med vedtagelsen af andre særlige sundhedsdirektiver for andre animalske produkter er anvendelsen af sundhedsmærket blevet udvidet til at omfatte disse produkter med henblik på kontrol. Med indførelsen af systematisk registrering af fødevarevirksomheder og det forhold, at hver fødevarevirksomhed tildeles et registreringsnummer, der skal følge produktet, bliver behovet for et sundhedsmærke, der skal bruges til sporing, mindre aktuelt. Da det primære ansvar for fødevaresikkerheden fortsat er virksomhedsledernes, bliver behovet for en officiel anerkendelse af fødevaresikkerhedsaspekter ved autorisation af virksomheder og anvendelse af et sundhedsmærke også mindre. Der kræves derfor en yderligere debat om, hvorvidt det er nødvendigt at bevare autorisations- og sundhedsmærkningsordningerne i deres nuværende form. I mellemtiden foreslås det at holde fast ved principperne for sundhedsmærkning af animalske produkter. Situationen kan tages op til fornyet overvejelse, hvis der viser sig mere effektive metoder til at spore fødevarerne tilbage til oprindelsen.

e) Nærmere bestemmelser

Et af hovedpunkterne i kritikken af den særlige fødevarehygiejnelovgivning er, at den er for normativ og dermed for usmidig, så producenterne ikke har mulighed nok for at udvikle nye metoder. Under høringsprocessen blev det dog konstateret, at det ikke var et almindeligt krav, at lovgivningen skulle gøres mindre detaljeret. Det så ud til at være et accepteret princip, at særlige bestemmelser også må være detaljerede af hensyn til produktsikkerheden og et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, selv om de gældende bestemmelser ville kunne forenkles.

I de tilfælde, hvor lovgivningen er blevet forenklet, er det sket for at undgå gentagelser, og i nogle tilfælde begrundes det med indførelsen af HACCP-procedurer. Indførelsen af HACCP-procedurer skal vise, om der er yderligere mulighed for at reducere antallet af nærmere bestemmelser fremover.

Der har også fundet forenklinger sted i de tilfælde, hvor gældende bestemmelser let kan afløses af kodekser for god hygiejnepraksis. Videreudviklingen af kodekser må vise, om detaljerede bestemmelser, der nu findes i en juridisk bindende kontekst, kan afløses af retningslinjer i de nævnte kodekser.

Da der endnu ikke findes nogen kodekser for god hygiejnepraksis, og man mangler erfaring med anvendelsen af HACCP-principperne, ville en pludselig forenkling skabe et tomrum, hvor en række virksomhedsledere ville være i tvivl om, hvilke procedurer det skal indføres for at opnå et korrekt hygiejneniveau.

For at løse problemerne i forbindelse med nylige udbrud af fødevarebårne sygdomme er de gældende regler i nogle tilfælde faktisk blevet skærpet. Der er indført nye foranstaltninger for at mindske forureningen af slagtekroppe, herunder krav om levering af rene dyr til slagtning og pligt til at anvende udtagningsmetoder, så det undgås, at tarmindholdet flyder ud på slagtekroppen. Nylige erfaringer i nogle af medlemsstaterne og den videnskabelige litteratur viser, at sådanne foranstaltninger kan medvirke til at mindske risiciene i forbindelse med produktforurening ganske betydeligt.

f) Mikrobiologiske kriterier

I forbindelse med revisionen af den gældende særlige lovgivning er det blevet undersøgt, i hvilken udstrækning de gældende mikrobiologiske kriterier skal opdateres. Derfor er det blevet besluttet at forelægge dem for den/de videnskabelige komité/er til fornyet gennemgang. Indtil der er truffet afgørelse, foreslås det, at de eksisterende mikrobiologiske kriterier fortsat skal gælde.

g) Oplagrings- og transporttemperaturer

I den nugældende lovgivning er der fastsat forskellige oplagrings- og transporttemperaturer for de forskellige produkter, som er omfattet af den særlige hygiejnelovgivning.

Som det er tilfældet med de mikrobiogiske normer, skal begrundelsen for forskelle i oplagrings- og transporttemperaturer for de forskellige varer bekræftes videnskabeligt. Den videnskabelige komité er blevet underrettet herom, og der er nedsat en arbejdsgruppe, som skal undersøge dette spørgsmål.

h) Mindre virksomheder

Det er den almindelige opfattelse, at mindre virksomheder, der leverer til det lokale marked, eller som ligger i områder med særlige forsyningsvanskeligheder, ikke altid behøver at opfylde alle strukturbestemmelserne, og at de kan fremstille sikre produkter i henhold til særlige bestemmelser, der er tilpasset denne produktionstype. Disse forslag indeholder derfor om nødvendigt særlige bestemmelser for mindre virksomheders infrastruktur. Disse bestemmelser må ikke bringe fødevaresikkerheden i fare.

i) Import fra tredjelande

Forslaget indeholder en ensartet procedure for import af animalske produkter til konsum fra tredjelande. Proceduren omfatter følgende faser:

- systemrevision og/eller vurdering af myndighedernes præstationer og kontrol på stedet for at undersøge, om EF-bestemmelserne er overholdt, eller om der findes ligestillede bestemmelser

- opstilling af en liste over tredjelande, der opfylder EF-normerne

- fastsættelse af importbetingelser og bestemmelser om udstedelse af certifikat for hvert tredjeland

- opstilling af en liste over virksomheder i tredjelande, der opfylder EF-normerne

j) Kvalitet og mærkning

De nugældende særlige hygiejnebestemmelser indeholder en række kvalitetskrav til de pågældende produkter, såsom fedt- og kollagenindholdet i hakket kød, frysepunktet for mælk mv. Samtidig findes der mærkningsbestemmelser for disse kvalitetsaspekter. Selv om disse bestemmelser naturligvis er vigtige for at beskytte forbrugerne, anses de ikke for at have nogen direkte hygiejnemæssig betydning. Det skal derfor undersøges, hvordan de kan indarbejdes i andre EF-bestemmelser. Kvalitetsbestemmelserne bibeholdes, indtil der fastsættes mere specifikke bestemmelser.

k) Hygiejnebestemmelser og BSE

Hygiejnebestemmelserne er ikke specifikt rettet mod BSE. Der er fastsat beskyttelsesforanstaltninger med henblik herpå i kommissionsbestemmelser, og der er fremsat forslag for at bekæmpe netop det problem. Med omarbejdningen er nogle bestemmelser imidlertid blevet skærpet. Der er blevet nedlagt forbud mod at anvende visse produkter til fremstilling af fødevarer, som fx maskinudbenet kød. Disse nye foranstaltninger medfører bedre garantier for beskyttelse mod eventuelle sundhedsfarer, bl.a. i forbindelse med BSE. Generelt gælder de foreslåede bestemmelser dog kun, hvis der ikke er fastsat strengere bestemmelser for at forebygge og bekæmpe overførbare spongiforme encephalopatier.

III. dyresundhedsbestemmelser

Dyresundhedsbestemmelserne skal forebygge spredning af dyresygdomme som svinepest og mund- og klovesyge via animalske produkter. Disse bestemmelser står i følgende rådsdirektiver:

direktiv 72/461/EØF (fersk kød) direktiv 80/215/EØF (kødprodukter) direktiv 91/67/EØF (akvakulturdyrprodukter) direktiv 91/494/EØF (fjerkrækød) direktiv 91/495/EØF (kaninkød og kød af opdrættet vildt) direktiv 92/45/EØF (vildtkød) direktiv 92/46/EØF (mælk og mejeriprodukter)

Ligesom det er tilfældet med hygiejnebestemmelserne, er der også behov for, at dyresundhedsbestemmelserne omarbejdes. Da disse bestemmelser ikke har nogen direkte indflydelse på forbrugernes sundhed, har man fundet det hensigtsmæssigt at adskille de to aspekter. Der forelægges derfor et særskilt forslag om dyresundhedsbestemmelser.

Også på dette område er der opretholdt et højt beskyttelsesniveau. Vedlagte forslag belyser de risici, som animalske produkter kan frembyde for dyr, og beskriver, hvordan disse risici kan elimineres. Der foreslås de samme principper med hensyn til officiel kontrol, EF-kontrol og import fra tredjelande som dem, der gælder på hygiejneområdet.

IV. Officiel kontrol

1. Kontrolbestemmelser for alle fødevarer og foderstoffer

Der er allerede fastsat bestemmelser om officiel kontrol for forskellige sektorer som fx folkesundhed, dyresundhed, fødevarer og foder. Sektoropdelingen har medført, at områder, der svarer til hinanden, er reguleret forskelligt for de forskellige sektorer, eller at visse aspekter ikke er reguleret for en bestemt sektor, hvorved der opstår huller i lovgivningen. Som følge heraf vil der i overensstemmelse med Kommissionens hvidbog (aktion 4 i bilaget til hvidbogen) blive udarbejdet et forslag om almindelige kontrolprincipper, der skal sikre, at fødevare- og foderlovgivningen overholdes. Forslaget kommer til at omfatte alle aspekter vedrørende officiel kontrol af både fødevare- og fodersikkerheden, herunder myndighedernes ansvar i medlemsstaterne, de foranstaltninger, der skal træffes ved fare for forbrugerne, uddannelse af kontrolpersonale, anvendelse af beredskabsplaner, kontrol af importerede produkter, Kommissionens kontrol, beskyttelsesforanstaltninger mv.

2. Særlige kontrolbestemmelser

Selv om der kan fastsættes en række almindelige kontrolbestemmelser for alle fødevarer, må man ikke glemme, at nogle produkter er så specielle, at de kræver særlige kontrolbestemmelser. Dette gælder især animalske produkter, der frembyder risici, som er helt specielle for den type vare, det drejer sig om.

De gældende detaljerede procedurer for kontrol før og efter slagtning er meget tekniske. Nogle af dem har fungeret i over 30 år uden større ændringer. Selv om de har vist sig effektive til bekæmpelse af sygdomme som tuberkulose og snive, finder der nu intensive drøftelser sted for at revidere disse traditionelle kontrolprocedurer, så de bliver orienteret mod de risici, som er knyttet til moderne fødevareproduktionsmetoder. Drøftelserne drejer sig især om at forebygge fødevarebårne infektioner som dem, der forårsages af Salmonella sp., E. coli, Listeria, Campylobacter mv., ved hjælp af moderne kontrolmetoder og om at udvikle et risikobaseret system til at kontrollere andre risici.

For at Kommissionen kan reagere, så snart disse drøftelser har ført til konkrete resultater, er der udarbejdet et særskilt forslag, der omfatter alle de detaljerede kontrolprocedurer. Indtil resultatet af den videnskabelige vurdering foreligger, foreslås det, at de nugældende bestemmelser fortsat skal gælde.

V. Fremtidige foranstaltninger

Når de foreliggende forslag vedtages, har EF en særlig fødevarelovgivning, der er af meget høj standard med hensyn til beskyttelse af folkesundheden. Den kommer til at indeholde en række vigtige, almindelige bestemmelser, hvoraf nogle vil være nye for virksomhedslederne og tilsynsmyndighederne. Det bør efterfølgende kontrolleres, at disse bestemmelser bliver gennemført. Udarbejdelsen af kodekser for god hygiejnepraksis udgør også et vigtigt led i udviklingen af fødevaresikkerheden.

Det foreslås derfor, at Kommissionen følger nøje med i udviklingen og udarbejder en rapport om virksomhedsledernes gennemførelse af egenkontrolordningerne, udarbejdelsen af kodekser for god hygiejnepraksis og erfaringerne i medlemsstaterne med kontrol og systemrevision med henblik på at overvåge, om ordningerne anvendes korrekt.

Kommissionen vil også følge nøje med i udviklingen i den tekniske og videnskabelige viden.

I de kommende år vil det sandsynligvis blive nødvendigt at tilpasse lovgivningen igen på baggrund af ovenstående. Der indsættes en revisionsklausul med henblik herpå.

VI. Den eksterne dimension og almindelige betragtninger

I de seneste årtier er der sket voldsomme ændringer på fødevaremarkedet. Fødevarerne og handelen er blevet af stadig mere international karakter, EF handler med fødevarer med stort set hele verden, og de erhvervsdrivende er konstant på udkig efter ny markeder og produkter i lande med nyopstået økonomisk vækst. Med de ændrede markedsforhold samles opmærksomheden i stigende grad om fødevaresikkerheden: potentielle risici som mikrobiologisk forurening af fødevarer og rester af lægemidler eller andre kemiske kontaminanter kan følge med fødevarerne og udgøre nye udfordringer for beslutningstagerne, som må udvikle ordninger til beskyttelse af menneskers sundhed. Dette afspejles i internationale aftaler og forpligtelser og i den øgede betydning, som internationale organisationer som Codex Alimentarius og Det Internationale Kontor for Epizootier har fået med hensyn til at fastsætte sundhedsnormer, anbefalinger og retningslinjer for den internationale handel med fødevarer.

Med Kommissionens forslag tages denne udfordring op, idet der indføres bestemmelser om importerede fødevarers hygiejnekvalitet under hensyntagen til gældende internationale normer og retningslinjer.

VII. Fødevarehygiejne og Kommissionens grønbog om fødevarelovgivning

I Kommissionens grønbog om fødevarelovgivning er der defineret en række principper, som er vigtige for fødevarehygiejne, og interesserede grupper blev opfordret til at give deres mening til kende på dette område. I det følgende gives et resumé af disse tilkendegivelser. De viser, at der er behov for at forbedre EF's fødevarehygiejnelovgivning på vigtige områder.

a) Sammenhæng mellem hygiejnebestemmelserne

Medlemsstaterne støtter de skridt, der er taget til at konsolidere og forenkle de vertikale hygiejnedirektiver og vurdere forbindelsen mellem dem og det almindelige fødevarehygiejnedirektiv 93/43/EØF. Medlemsstaterne er enige i, at det almindelige hygiejnedirektiv bør danne grundlaget for hygiejneforanstaltninger for alle fødevarer uanset deres oprindelse, herunder et krav om HACCP-systemer. Der er dog også behov for yderligere detaljerede bestemmelser, hvis et produkt er sundhedsfarligt.

Flertallet er af den opfattelse, at Codex Alimentarius-Kommissionens syv HACCP-principper alle bør lægges til grund for EF-foranstaltningerne med indbygget smidighed over for lavrisikovirksomheder. Retningslinjer for god hygiejnepraksis anses for et nyttigt redskab, især for mindre virksomheder.

Principielt kan de ikke-statslige organisationer tilslutte sig disse bemærkninger, idet de går ind for en jord til bord-strategi, der er risikorelateret. De er enige i, at det almindelige hygiejnedirektiv og HACCP bør danne grundlaget for EF-foranstaltningerne med eventuelle yderligere foranstaltninger i bilag til en enkelt hygiejneretsakt.

b) Detailsalg

Der er enighed om, at bestemmelserne i fødevarehygiejnedirektiv 93/43/EØF også kan gælde for detailsalg af fødevarer. Fra flere sider anbefales det dog, at Kommissionen udvikler enkle temperaturkontrolbestemmelser for denne del af forsyningskæden.

c) Kvalitetsbestemmelser

De fleste er af den opfattelse, at kvalitetsaspekter ikke bør indgå i hygiejnelovgivningen, da kvalitetsbestemmelser og hygiejne har forskellige mål og derfor ikke bør behandles i samme retsakt. Flere medlemsstater mener dog, at fødevarekvalitet er et vigtigt anliggende i forbindelse med forbrugerbeskyttelse.

De ikke-statslige organisationer er enige om, at kvalitetsspørgsmål ikke bør tages med i hygiejnebestemmelserne. De kvalitetsbestemmelser, der for øjeblikket findes i hygiejnelovgivningen, bør revideres og om nødvendigt indsættes i en separat lovgivning.

d) Beskyttelsesklausul

Der har kun været få bemærkninger hertil fra medlemsstaternes side, men alle går ind for en udvidelse. Produkter, der handles inden for EF, bør også være omfattet.

e) Kontrol og håndhævelse

Medlemsstaterne har sendt mange, men afvigende bemærkninger hertil til Kommissionen. En medlemsstat ønsker de nugældende kontrolsystemer reduceret og fremover mere fokus på, om virksomhedernes egne kontrolsystemer er egnede og pålidelige. En anden ønsker ikke, at den officielle fødevarekontrol afløses af interne virksomhedsprocedurer. En tredje er især tilfreds med den fortsatte adskillelse mellem de nationale myndigheders kontrolansvar og Kommissionens. Der ønskes udarbejdet krav til kvalitetskontrollen, herunder opfølgning af kontrollen og uddannelse af kontrolpersonalet.

De ikke-statslige organisationer har også fremsat mange bemærkninger til kontrol og håndhævelse af EF-lovgivningen. Det hilses velkommen, at ansvaret for kontrol og håndhævelse opdeles mellem virksomhederne, de nationale myndigheder og Kommissionen, forudsat at de respektive ansvarsområder defineres klart og resultaterne af kontrollen offentliggøres.

Forbrugerorganisationerne ønsker større åbenhed, for at der kan skabes gensidig tillid.

f) Den eksterne dimension

Alle medlemsstaterne er enige i, at den eksterne dimension har voksende betydning inden for fødevaresektoren. EF bør spille en aktiv rolle i Codex Alimentarius-forhandlingerne.

De ikke-statslige organisationer gør opmærksom på den tiltagende internationale udvikling inden for fødevaresektoren og ønsker, at EF engagerer sig aktivt heri.

VIII. Fødevarehygiejne og Kommissionens hvidbog om fødevaresikkerhed

Vedlagte forslag er udarbejdet som led i de aktioner, som står i bilaget til Kommissionens hvidbog om fødevaresikkerhed (særlig aktion 8 og 28). Omarbejdningen af den gældende lovgivning resulterer i et samlet og integreret regelsæt, der omfatter alle fødevarer, fra de produceres på bedriften, til de sælges til forbrugeren. Dette giver en mere sammenhængende og gennemsigtig fødevarelovgivning. Den rolle, som deltagerne i fødevarekæden spiller, defineres endvidere bedre. De grundlæggende principper for fødevaresikkerhed overholdes dermed. Kommissionen tror, at der vil kunne opnås et højt sundheds- og forbrugerbeskyttelsesniveau sammen med de andre forslag, der bebudes i hvidbogen om fødevaresikkerhed, eller som allerede er forelagt.

Kommissionen har også til hensigt at sørge for, at de foreslåede politikker forbliver dynamiske. Med henblik herpå er der allerede iværksat en række foranstaltninger for at få foretaget yderligere risikovurderinger og sikre, at resultaterne af vurderingerne indarbejdes i kommende EF-lovgivning.

IX. retsakternes form

Som forklaret i Kommissionens grønbog om de generelle principper for EF's fødevarelovgivning mener Kommissionen, at EF-retsforskrifter i form af forordninger indebærer en række fordele, såsom garanti for ensartet anvendelse på hele det indre marked, større gennemsigtighed og mulighed for hurtig ajourføring under hensyntagen til udviklingen i den tekniske og videnskabelige viden. Derfor forelægges forslagene i forordningsform.

2000/0181 (CNS)

Forslag til RÅDETS FORORDNING om dyresundhedsbestemmelser for produktion, afsætning og import af animalske produkter til konsum

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,

under henvisning til forslag fra Kommissionen [1],

[1] EFT C [...] af [...], s. [...].

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet [2],

[2] EFT C [...] af [...], s. [...].

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg [3], og

[3] EFT C [...] af [...], s. [...].

ud fra følgende betragtninger:

(1) Som led i den fælles landbrugspolitik er der fastsat særlige dyresundhedsbestemmelser for handel inden for EF med og import fra tredjelande af animalske produkter, der er omfattet af traktatens bilag I.

(2) Ved hjælp af disse bestemmelser har handelshindringerne for de pågældende produkter kunnet fjernes, hvilket har bidraget til oprettelsen af det indre marked og samtidig sikret et højt niveau for beskyttelse af dyresundheden.

(3) Disse særlige bestemmelser findes i følgende direktiver:

- Rådets direktiv 72/461/EØF af 12. december 1972 om veterinærpolitimæssige problemer vedrørende handel med fersk kød inden for Fællesskabet [4], senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse

[4] EFT L 302 af 31.12.1972, s. 24.

- Rådets direktiv 80/215/EØF af 22. januar 1980 om veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med samhandelen med kødprodukter inden for Fællesskabet [5], senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse

[5] EFT L 47 af 21.2.1980, s. 4.

- Rådets direktiv 91/67/EØF af 28. januar 1991 om dyresundhedsmæssige betingelser for afsætning af akvakulturdyr og -produkter [6], senest ændret ved direktiv 98/45/EF [7]

[6] EFT L 46 af 19.2.1991, s. 1.

[7] EFT L 189 af 3.7.1998, s. 12.

- Rådets direktiv 91/494/EØF af 26. juni 1991 om dyresundhedsmæssige betingelser for handel inden for Fællesskabet med fersk fjerkrækød og for indførsel heraf fra tredjelande [8], senest ændret ved direktiv 93/121/EF [9]

[8] EFT L 268 af 24.9.1991, s. 35.

[9] EFT L 340 af 31.12.1993, s. 39.

- Rådets direktiv 91/495/EØF af 27. november 1990 om sundhedsmæssige og dyresundhedsmæssige problemer i forbindelse med produktion og afsætning af kaninkød og kød af opdrættet vildt [10], senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse

[10] EFT L 268 af 24.9.1991, s. 41.

- Rådets direktiv 92/45/EØF af 16. juni 1992 om sundhedsmæssige og dyresundhedsmæssige problemer i forbindelse med nedlægning af vildtlevende vildt og afsætning af kød deraf [11], senest ændret ved direktiv 97/79/EF [12]

[11] EFT L 268 af 14.9.1992, s. 35.

[12] EFT L 24 af 30.1.1998, s. 31.

- Rådets direktiv 92/46/EØF af 16. juni 1992 om sundhedsbestemmelser for produktion og afsætning af rå mælk, varmebehandlet mælk og mælkebaserede produkter [13], senest ændret ved direktiv 96/23/EF [14]

[13] EFT L 268 af 14.9.1992, s. 1.

[14] EFT L 125 af 23.5.1996, s. 10.

- Rådets direktiv 92/118/EØF af 17. december 1992 om dyresundhedsmæssige og sundhedsmæssige betingelser for samhandel med og indførsel til Fællesskabet af produkter, der for så vidt angår disse betingelser ikke er underlagt specifikke fællesskabsbestemmelser, som omhandlet i bilag A, kapitel I, i direktiv 89/662/EØF, og for så vidt angår patogener, i direktiv 90/425/EØF [15], senest ændret ved direktiv 97/79/EF.

[15] EFT L 62 af 15.3.1993, s. 49.

(4) Formålet med disse direktiver er at forebygge spredning af dyresygdomme ved afsætning af animalske produkter.

(5) De nævnte direktiver indeholder fælles bestemmelser, bl.a. om restriktioner over for afsætning af produkter fra en bedrift eller et område, der er ramt af en epizooti, og krav om, at produkter fra områder, der er undergivet restriktioner, skal behandles med henblik på at tilintetgøre sygdomsagenset.

(6) Disse fælles bestemmelser kan harmoniseres, og det er i den forbindelse muligt at fjerne de eventuelle mangler på konsekvens, som er opstået ved vedtagelsen af de særlige dyresundhedsbestemmelser. En sådan harmonisering vil også sikre en ensartet gennemførelse af dyresundhedsbestemmelserne i hele EF, ligesom EF-retsforskrifterne vil få en mere gennemsigtig struktur.

(7) Veterinærkontrollen af animalske produkter bestemt for samhandelen skal udføres i overensstemmelse med Rådets direktiv 89/662/EØF af 11 december 1989 om veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked [16], senest ændret ved direktiv 92/118/EØF. Direktiv 89/662/EØF indeholder beskyttelsesforanstaltninger, som kan indføres i tilfælde af en alvorlig fare for dyresundheden.

[16] EFT L 395 af 30.12.1989, s. 13.

(8) Produkter, der importeres fra tredjelande, må ikke udgøre en sundhedsfare for EF's husdyrbestand.

(9) I den forbindelse må der udvikles procedurer til forebyggelse af, at der indføres epizootier. Sådanne procedurer bør også omfatte en vurdering af dyresundhedssituationen i de pågældende tredjelande.

(10) Der må udvikles procedurer for vedtagelsen af generelle eller særlige regler eller kriterier for import af animalske produkter.

(11) Bestemmelser om import af kød af tamhovdyr og kødprodukter af eller med sådant kød findes allerede i Rådets direktiv 72/462/EØF af 12. december 1972 om sundhedsmæssige og veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med indførsel af kvæg, svin, får og geder samt fersk kød og kødprodukter fra tredjelande [17], senest ændret ved direktiv 97/79/EF.

[17] EFT L 302 af 31.12.1972, s. 28.

(12) Procedurerne for import af kød og kødprodukter kan benyttes som forbillede ved import af andre animalske produkter.

(13) Veterinærkontrollen af animalske produkter, der importeres til EF fra tredjelande, skal udføres i overensstemmelse med Rådets direktiv 97/78/EF af 18. december 1997 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter, der føres ind i Fællesskabet [18]. Direktiv 97/78/EØF indeholder beskyttelsesforanstaltninger, som kan indføres i tilfælde af en alvorlig fare for dyresundheden.

[18] EFT L 24 af 30.1.1998, s. 9.

(14) Der må tages hensyn til de bestemmelser, som er fastsat af Det Internationale Kontor for Epizootier (OIE), når der vedtages bestemmelser for den internationale handel.

(15) Der må sørges for tilrettelæggelse af EF-systemrevisioner og -kontrol med henblik på at sikre en ensartet anvendelse af dyresundhedsbestemmelserne.

(16) De produkter, der omfattes af denne forordning, er opført i traktatens bilag I.

(17) Da de for gennemførelsen af nærværende forordning nødvendige foranstaltninger er generelle foranstaltninger efter artikel 2 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen [19], bør de vedtages efter forskriftsproceduren i artikel 5 i nævnte afgørelse -

[19] EFT L 184 af 17.7.1993, s. 23.

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Denne forordning fastlægger dyresundhedsbestemmelser for afsætning og import fra tredjelande af animalske produkter.

Artikel 2

I forbindelse med denne forordning anvendes de definitioner, der er fastlagt i de i bilag I nævnte direktiver og, hvor det er relevant, i Rådets forordning .../... om fødevarehygiejne.

KAPITEL I

DYRESUNDHEDSBETINGELSER FOR PRODUKTION OG AFSÆTNING AF EF-PRODUKTER

Artikel 3

Afsætningen af animalske produkter må ikke medføre spredning af sygdomme, der kan overføres til dyr. I den forbindelse skal følgende regler overholdes:

1. Produkter af animalsk oprindelse skal være fremstillet af dyr, der opfylder de sundhedsbetingelser, som er fastsat i de relevante EF-bestemmelser.

2. Animalske produkter skal være fremstillet af dyr:

a) der kommer fra en bedrift, et område eller et delområde eller, for så vidt angår akvakulturprodukter, fra et akvakulturbrug, en zone eller en del af en zone, som ikke er undergivet dyresundhedsrestriktioner for de pågældende dyr og produkter, navnlig restriktioner, der er fastlagt i henhold til de i bilag I nævnte bestemmelser, og andre sygdomsbekæmpelsesforanstaltninger, der er foreskrevet i EF-bestemmelserne

b) der ikke er blevet slagtet på et slagteri, hvor der på slagtetidspunktet fandtes dyr smittet med eller mistænkt for at være smittet med en af de sygdomme, der er omfattet af de i litra a) nævnte bestemmelser, eller slagtekroppe af sådanne dyr.

3. Uanset del 2, men på betingelse af, at de i bilag I nævnte sygdomsbekæmpelsesforanstaltninger iagttages, gælder dog følgende:

a) Afsætning af animalske produkter, der kommer fra et område eller et delområde, som er undergivet dyresundhedsrestriktioner, men som ikke kommer fra en bedrift, der er smittet eller mistænkt for at være smittet, er tilladt, for så vidt følgende betingelser, alt efter tilfældet, opfyldes:

- Produkterne skal, inden de underkastes nedennævnte behandling, fremstilles, håndteres, transporteres og oplagres adskilt fra eller på andre tidspunkter end produkter, der opfylder alle dyresundhedsbetingelser.

- Produkterne skal have undergået en behandling, der er tilstrækkelig til at udelukke den pågældende dyresundhedsmæssige risiko.

- Behandlingen skal foretages på en virksomhed, der er godkendt hertil af den medlemsstat, hvor den dyresundhedsmæssige risiko er opstået.

- De produkter, der skal underkastes en behandling, skal være behørigt identificeret.

Dette stykke skal anvendes i overensstemmelse med bilag II og bilag III, nr. 1 og 2, eller med de nærmere regler, der vedtages efter den i artikel 11 nævnte procedure.

b) Afsætning af akvakulturprodukter, der ikke opfylder betingelserne i stk. 2, er tilladt, såfremt betingelserne i bilag III, nr. 3, og i givet fald de yderligere betingelser, der fastlægges efter den i artikel 11 nævnte procedure, er opfyldt.

4. Der kan i særlige situationer indrømmes undtagelser fra stk. 2 efter den i artikel 11 nævnte procedure. I sådanne tilfælde skal der især tages hensyn til:

a) de foranstaltninger og undersøgelser af dyrene, der skal foretages

b) de særlige sygdomskendetegn hos de pågældende arter.

Hvis sådanne undtagelser indrømmes, skal alle foranstaltninger, der er påkrævede for at sikre, at dyresundheden i EF beskyttes, vedtages efter samme procedure.

5. Hvis:

- der af dyresundhedsmæssige grunde er vedtaget bestemmelser efter artikel 9 i direktiv 89/662/EØF med krav om, at animalske produkter fra en medlemsstat skal ledsages af et sundhedscertifikat, eller

- produkter skal ledsages af et certifikat af hensyn til dyresundhedsforholdene i en medlemsstat eller en del af en medlemsstat,

skal udformningen af sådanne certifikater være i overensstemmelse med en model, som fastlægges efter den i artikel 11 nævnte procedure. Certifikaterne skal i det mindste være udfærdiget på den udstedende myndigheds sprog og på bestemmelsesstedets sprog. Originaleksemplaret af certifikatet skal ledsage produkterne, og det må kun bestå af ét blad og kun gælde én modtager.

Artikel 4 (Officiel kontrol)

Medlemsstaternes myndigheder foretager officiel kontrol for at sikre, at denne forordning, gennemførelsesbestemmelserne hertil og eventuelle beskyttelsesforanstaltninger for animalske produkter, der er truffet på grundlag heraf, overholdes.

De nærmere bestemmelser om denne kontrol, om kontrolresultaterne og om de beslutninger, der skal træffes på grundlag af kontrolresultaterne, fastsættes efter den i artikel 11 nævnte procedure.

Artikel 5 (Opfølgning af den officielle kontrol og klageadgang)

Hvis der konstateres overtrædelser af dyresundhedsbestemmelserne, skal der træffes foranstaltninger til at bringe forholdene i orden.

Hvis den eller de fysiske eller juridiske personer, der er involveret i overtrædelsen, ikke bringer forholdet i orden inden for den frist, myndighederne fastsætter, eller hvis der er konstateret en alvorlig fare for dyresundheden, træffes der restriktive foranstaltninger vedrørende produktion og afsætning af de pågældende produkter. Sådanne foranstaltninger kan omfatte et forbud mod produktion og afsætning af animalske produkter samt tilbagekaldelse og om nødvendigt destruktion af produkter, der allerede er bragt på markedet.

Overtrædelser af denne forordning, gennemførelsesbestemmelserne hertil eller eventuelle beskyttelsesforanstaltninger vedrørende animalske produkter, samt undladelse af at samarbejde med myndighederne medfører, at de nationale myndigheder iværksætter strafferetlige og/eller administrative sanktioner.

Medlemsstaterne skal tage hensyn til resultaterne af EF-kontrollen, når de træffer korrigerende foranstaltninger eller iværksætter strafferetlige og/eller administrative sanktioner.

De klagemuligheder, der ifølge den nationale lovgivning i medlemsstaterne består med hensyn til afgørelser, som myndighederne træffer, berøres ikke af denne forordning.

Artikel 6 (EF-kontrol og -systemrevision)

1. Eksperter fra Kommissionen kan i samarbejde med medlemsstaternes myndigheder foretage kontrol og systemrevision i alle produktions- og afsætningsled for animalske produkter samt af myndighedernes opbygning og funktion i medlemsstaterne for at sikre en ensartet anvendelse af denne forordning, gennemførelsesbestemmelserne hertil og eventuelle beskyttelsesforanstaltninger, der er truffet på grundlag heraf. Kommissionens eksperter kan ledsages af repræsentanter for medlemsstatens ansvarlige myndighed og af eksperter udpeget af Kommissionen, når der foretages systemrevison og/eller kontrol.

2. Kommissionen giver regelmæssigt medlemsstaterne meddelelse om sit generelle program for systemrevision og/eller kontrol, ligesom den underretter dem om resultaterne heraf.

3. Proceduren for kontrol og/eller systemrevision som omhandlet i stk. 1 kan fastsættes eller ændres efter den i artikel 11 nævnte procedure.

4. For at systemrevisionen og/eller kontrollen kan gennemføres effektivt, yder den medlemsstat, på hvis område systemrevisionen og/eller kontrollen finder sted, den fornødne bistand, og den stiller den dokumentation til rådighed, som Kommissionens eksperter ønsker i forbindelse med kontrollen.

5. Kommissionen sørger for, at de eksperter, der er nævnt i stk. 1, har den fornødne uddannelse i fødevarehygiejne og -sikkerhed, i systemrevisionsmetoder og, hvis det er relevant for deres opgaver, i principperne bag HACCP-systemet (Hazard Analysis Critical Control Point System), så de kan udføre deres opgaver på kvalificeret vis.

6. Medlemsstaterne sørger for, at de eksperter, der er nævnt i stk. 1, har adgang til alle lokaler og dele af lokaler samt til alle oplysninger, som er af betydning for, at de kan udføre deres opgaver i henhold til denne forordning.

Hvis der under EF-systemrevision og/eller -kontrol konstateres en alvorlig fare for dyresundheden, træffer den pågældende medlemsstat straks de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte dyresundheden. Hvis der ikke træffes sådanne foranstaltninger, eller de trufne foranstaltninger findes utilstrækkelige, træffer Kommissionen de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte dyresundheden, og den underretter medlemsstaterne herom.

KAPITEL II

IMPORT FRA TREDJELANDE

Artikel 7 (Generelle bestemmelser)

Bestemmelserne for import af animalske produkter fra tredjelande skal være i overensstemmelse med eller svare til dem, der gælder for produktion og afsætning af EF-produkter.

Artikel 8 (Overholdelse af EF-bestemmelserne)

For at sikre overholdelsen af den generelle forpligtelse, der er fastlagt i artikel 7, vedtages følgende efter den i artikel 11 nævnte procedure:

1. Der opstilles lister over de tredjelande eller dele af tredjelande, hvorfra import af nærmere angivne animalske produkter er tilladt.

Ved opstillingen af listerne, skal der især tages hensyn til:

- tredjelandets lovgivning

- myndighedernes og kontroltjenesternes opbygning i tredjelandet, disses beføjelser og det tilsyn, de er undergivet, samt deres muligheder for effektivt at føre kontrol med anvendelsen af den gældende lovgivning

- de faktiske dyresundhedsbetingelser for produktion, fremstilling, håndtering, oplagring og forsendelse af animalske produkter til EF

- de garantier, som tredjelandet kan give med hensyn til overholdelsen de relevante dyresundhedsbetingelser

- erfaringen med afsætningen af produktet fra tredjelandet og resultaterne af den foretagne importkontrol

- resultaterne af EF-inspektioner i tredjelandet

- den sundhedsstatus, som husdyrbestanden, andre husdyr og vildtbestanden i tredjelandet har, navnlig med hensyn til eksotiske dyresygdomme og generelle sundhedsforhold i landet, der eventuelt kan udgøre en fare for folke- eller dyresundheden i EF

- den regelmæssighed og hurtighed, hvormed tredjelandet giver oplysning om forekomst på dets område af infektiøse eller smitsomme dyresygdomme, navnlig de sygdomme der er opført på liste A og B fra Det Internationale Kontor for Epizootier (OIE), eller, for akvakulturdyrs vedkommende, de anmeldelsespligtige sygdomme, der er opført i OIE's sundhedskodeks for akvakulturdyr

- de bestemmelser, der i tredjelandet gælder for forebyggelse og bekæmpelse af infektiøse eller smitsomme dyresygdomme, og anvendelsen heraf, herunder også bestemmelser om import fra andre lande.

Den liste, der opstilles i henhold til dette stykke, kan kombineres med andre lister, der er opstillet af hensyn til folkesundheden.

2. Der fastsættes særlige importbetingelser for hvert tredjeland eller gruppe af tredjelande under hensyntagen til sundhedssituationen i det pågældende tredjeland eller gruppen af tredjelande. Sådanne betingelser skal omfatte nærmere enkeltheder vedrørende det sundhedscertifikat, der skal ledsage forsendelser til EF. Sådanne certifikater:

- skal udfærdiges på bestemmelsesmedlemsstatens sprog og mindst et af sprogene i den medlemsstat, hvor kontrollen på grænsekontrolstedet finder sted; kontrol- eller bestemmelsesmedlemsstaten kan tillade, at der anvendes et andet EF-sprog end dets eget

- skal ledsage produkterne i original

- skal bestå af et enkelt blad

- må kun gælde én modtager.

Certifikatet skal udstedes den dag, hvor produkterne læsses for at blive sendt til bestemmelseslandet, og det skal underskrives af en repræsentant for den relevante myndighed. Det kan kombineres med det certifikat, der skal forelægges i henhold til bestemmelserne om folkesundhed.

3. Om nødvendigt vedtages følgende:

- gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, og

- kriterier for klassificering af tredjelande og dele deraf, med hensyn til dyresygdomme.

Artikel 9 (EF-kontrol og -systemrevision)

1. Eksperter fra Kommissionen kan i tredjelande foretage kontrol og/eller systemrevision i alle produktionsled, som er omfattet af denne forordning, med henblik på at kontrollere at EF-dyresundhedsbestemmelserne eller tilsvarende bestemmelser overholdes. Kommissionens eksperter kan ledsages af andre eksperter, som Kommissionen måtte udpege i forbindelse med systemrevisionen og/eller kontrollen.

2. Den i stk. 1 nævnte systemrevision og/eller kontrol i tredjelande foretages på Kommissionens vegne, og Kommissionen bærer omkostningerne i forbindelse hermed.

3. Proceduren for den i stk. 1 nævnte systemrevision og/eller kontrol i tredjelande kan fastsættes eller ændres efter den i artikel 11 nævnte procedure.

4. Hvis der under EF-systemrevision og/eller -kontrol konstateres en alvorlig fare for dyresundheden, træffer Kommissionen straks de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte dyresundheden, og den underretter straks medlemsstaterne herom.

5. Kommissionen sørger for, at dens eksperter og andre eksperter som nævnt i stk. 1 har den fornødne uddannelse i dyresundhed og systemrevisionsmetoder, så de kan varetage deres opgaver på kvalificeret vis.

KAPITEL III

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 10

Bilagene kan ændres eller suppleres efter den i artikel 11 nævnte procedure. Denne procedure skal navnlig anvendes ved fastlæggelsen af kriterierne for klassificering af tredjelande eller dele deraf, med hensyn til bestemte sygdomme.

Artikel 11 (Den Stående Veterinærkomité-procedure)

1. Kommissionen bistås af Den Stående Veterinærkomité, der er nedsat ved Rådets afgørelse 68/361/EØF [20].

[20] EFT L 225 af 18.10.1968, s. 23.

2. Når der henvises til nærværende stykke, finder den i artikel 5 i afgørelse 1999/468/EF omhandlede forskriftsprocedure anvendelse i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3, og artikel 8 i samme afgørelse.

3. Den periode, der er omhandlet i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, er på tre måneder.

Artikel 12

Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de bestemmelser, de specielt vedtager med henblik på gennemførelsen af denne forordning, samt om alle retsmidler, der anvendes, og foranstaltninger, der træffes, for at sikre forordningens gennemførelse og håndhævelse.

Artikel 13

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 2004.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne

Formand

BILAG I

SYGDOMME, DER SKAL TAGES HENSYN TIL VED SAMHANDELEN MED ANIMALSKE PRODUKTER

I. Sygdomme, for hvilke der er indført kontrolforanstaltninger i EF-bestemmelserne

SYGDOM // DIREKTIV

Klassisk svinepest // Rådets direktiv 80/217/EØF om fællesskabsforanstaltninger til kontrol med klassisk svinepest

Mund- og klovesyge // Rådets direktiv 85/511/EØF om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af mund- og klovesyge

Aviær influenza // Rådets direktiv 92/40/EØF om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af aviær influenza

Newcastle disease // Rådets direktiv 92/66/EØF om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af Newcastle disease

Kvægpest Fåre- og gedepest Smitsomt blæreudslæt hos svin // Rådets direktiv 92/119/EØF om generelle fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af visse dyresygdomme samt om specifikke foranstaltninger vedrørende blæreudslæt hos svin

Infektiøs lakseanæmi (ISA) Infektiøs hæmatopoietisk nekrose (IHN) Egtvedsyge (VHS) // Rådets direktiv 93/53/EØF om minimumsfællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af visse fiskesygdomme

Sygdomme hos bløddyr // Rådets direktiv 95/70/EF om minimumsfællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af visse sygdomme hos toskallede bløddyr

II. Foranstaltninger vedrørende afrikansk svinepest

Indtil der er vedtaget særlige kontrolforanstaltninger for afrikansk svinepest, finder direktiv 80/217/EØF tilsvarende anvendelse i tilfælde af udbrud af afrikansk svinepest. Uanset bestemmelserne i nævnte direktiv skal beslutninger om at bringe restriktioner, der er truffet i henhold til dette punkt, til ophør, vedtages efter den i artikel 11 nævnte procedure.

1. Kød

En medlemsstat, på hvis område der er konstateret afrikansk svinepest, skal udstede et øjeblikkeligt forbud mod, at der fra den del af dets område, hvor sygdomsudbruddet har fundet sted, sendes fersk svinekød til den øvrige del af EF.

Ved fastlæggelsen af dele af området som ovenfor omhandlet tages der især hensyn til følgende:

- de metoder, der anvendes til bekæmpelse af sygdommen, navnlig fjernelse af svin fra bedrifter, der er eller mistænkes for at være inficerede eller smittede

- det pågældende delområdes areal og dets administrative og geografiske grænser

- sygdommens forekomst og dens tendens til spredning

- de foranstaltninger, der er truffet til at forebygge spredning

- de foranstaltninger, der er truffet til at begrænse og føre kontrol med flytning af svin både inden for og ud af den pågældende del af området.

2. Kødprodukter

En medlemsstat, på hvis område der er konstateret afrikansk svinepest, skal udstede et øjeblikkeligt forbud mod, at der fra den del af dets område, hvor sygdomsudbruddet har fundet sted, sendes kødprodukter til den øvrige del af EF. Undtagelsesbestemmelsen i artikel 3, stk. 3, finder dog anvendelse på kødprodukter, der har undergået en af de behandlinger, der er nævnt i bilag III, punkt 1, litra a) og e).

BILAG II

Særligt identifikationsmærke for fersk kød fra et område eller en del af et område, der ikke opfylder alle relevante dyresundhedsbetingelser

Fersk kød fra dyr, som kommer fra en bedrift i et område, der er undergivet dyresundhedsmæssige restriktioner for en af de sygdomme, der er nævnt i bilag I, og som skal underkastes en behandling for at fjerne den pågældende dyresundhedsmæssige risiko, skal identificeres på følgende måde:

1. Sundhedsmærket for fersk kød skal dækkes af et retvinklet kryds, der er anbragt på skrå, således at midtpunktet befinder sig i midten af mærket, og oplysningerne på dette stadig kan læses.

2. Mærket kan også anbringes med et enkelt stempel; mærket skal indeholde følgende letlæselige oplysninger:

- i den øverste del navnet på afsendelseslandet med versaler

- i den midterste del slagteriets veterinære autorisationsnummer

- i den nederste del en af følgende forkortelser: CE-EF-EK-EC-EY-EG

- to skråtliggende på hinanden vinkelrette linjer med skæringspunkt i stemplets centrum og således anbragt, at oplysningerne er læselige

- oplysninger, der gør det muligt at identificere den dyrlæge, der har kontrolleret kødet.

Mærket skal anbringes af den embedsdyrlæge, der er ansvarlig for kontrollen med anvendelsen af dyresundhedsbestemmelserne, eller under hans ansvar.

BILAG III

1. Behandlinger til fjernelse af dyresundhedsmæssige risici i forbindelse med kød.

>TABELPOSITION>

"+": Anerkendt effektivitet

(*) Der skal træffes de fornødne foranstaltninger for at undgå krydskontaminering

2. Behandling til fjernelse af dyresundhedsmæssige risici i forbindelse med mælk

Mælk fra arter, der er modtagelige for mund- og klovesyge, og mejeriprodukter, der helt eller delvis er fremstillet af sådan mælk, må ikke komme fra et overvågningsområde som fastsat i direktiv 85/811/EØF, medmindre mælken eller mejeriproduktet under myndighedernes tilsyn har undergået en af følgende behandlinger:

a) sterilisering til en Fo-værdi på 3 eller derover, eller

b) en enkelt UHT-behandling ved 130°C i 2-3 sek.

c) en første varmebehandling, der har en opvarmningseffekt, som mindst svarer til den, der opnås ved pasteurisering ved en temperatur på mindst 72°C i mindst 15 sekunder, og som er tilstrækkelig til at medføre en negativ reaktion på fosfataseprøven, efterfulgt af

i) endnu en varmebehandling, der medfører en negativ reaktion på peroxidaseprøven, eller

ii) når der er tale om mælkepulver eller et produkt indeholdende mælkepulver, endnu en varmebehandling, der har en effekt, som mindst svarer til den, der opnås ved den første varmebehandling, og som er tilstrækkelig til at medføre en negativ reaktion på fosfataseprøven, efterfulgt af tørring, eller

iii) en forsuringsproces, ved hvilken pH-værdien nedsættes til under 6 og holdes på denne værdi i mindst en time

iv) endnu en varmebehandling, der har en effekt, som mindst svarer til den, der opnås ved den første varmebehandling; begge varmebehandlinger skal foretages af mælk med en pH-værdi på over 7,0 (denne behandling er ikke tilladt for mælk fra beskyttelses- og overvågningsområder)

d) den første varmebehandling, der er nævnt under litra c), foretaget af mælk med en pH-værdi på under 7,0 (denne behandling er ikke tilladt for mælk fra beskyttelses- og overvågningsområder).

3. Behandling til mindskelse af de dyresundhedsmæssige risici i forbindelse med akvakulturprodukter

a) Akvakulturfisk, der er modtagelige for infektiøs hæmatopoietisk nekrose og Egtved-syge, og som stammer fra en zone, der ikke er godkendt med hensyn til disse sygdomme, må kun indføres til en godkendt zone, hvis de aflives, hovedskæres og renses inden afsendelsen. Dette krav gælder dog ikke for fisk, der kommer fra et godkendt brug i en ikke-godkendt zone.

b) Levende bløddyr, der er modtagelige for bonamiose og marteiliose, og som stammer fra en zone, der ikke er godkendt med hensyn til disse sygdomme, må kun indføres til en godkendt zone, hvis de enten er bestemt til direkte konsum eller leveres til konservesindustrien. De må ikke genudlægges, medmindre:

- de stammer fra et godkendt brug i en ikke-godkendt zone, eller

- de midlertidigt nedsænkes i lagerbassiner eller rensningsanlæg, der er særlig indrettede og godkendt til dette formål af den kompetente myndighed og bl.a. omfatter et behandlings- og desinficeringsanlæg for spildevand.

Eventuelle fornødne gennemførelsesbestemmelser vedrørende disse krav vedtages efter den i artikel 11 nævnte procedure.