A4-0196/99

Beslutning om De Europaeiske Faellesskabers regnskaber for regnskabsaaret 1996

Europa-Parlamentet,

* der henviser til EKSF-traktaten, saerlig artikel 78 g,

* der henviser til EF-traktaten, saerlig artikel 276,

* der henviser til Euratom-traktaten, saerlig artikel 180 b,

* der henviser til budgettet for regnskabsaaret 1996,

* der henviser til Den Europaeiske Unions driftsregnskab og balance med forklaring for regnskabsaaret 1996 (C4-0196/97),

* der henviser til Revisionsrettens aarsberetning for regnskabsaaret 1996 (C4-0599/97) ((EFT C 348 af 18.11.1997, s. 1.)) og saerberetninger samt institutionernes svar,

* der henviser til Raadets henstilling af 9. marts 1998 (C4-0168/98),

* der henviser til sin beslutning af 31. marts 1998 til orientering af Kommissionen om aarsagerne til udsaettelsen af afgoerelsen om decharge for gennemfoerelsen af Den Europaeiske Unions almindelige budget for regnskabsaaret 1996 ((EFT C 138 af 04.05.1998, s. 43.)),

* der henviser til sin afgoerelse af 17. december 1998 om ikke at meddele Kommissionen decharge for regnskabsaaret 1996 ((Protokollen af denne dato, del I, punkt 7.)),

* der henviser til sin beslutning af 14. januar 1999 om forbedring af Europa-Kommissionens oekonomiske forvaltning ((Protokollen af denne dato, del II, punkt 1.)) i forlaengelse af naegtelsen af decharge for regnskabsaaret 1996,

* der henviser til betaenkning fra Budgetkontroludvalget (A4-0196/99),

1. henviser til den endelige afgoerelse om ikke at meddele Kommissionen decharge for regnskabsaaret 1996 og de aarsager hertil, som Parlamentet vedtog den 17. december 1998 og som er vedfoejet,

2. er af den opfattelse, at Parlamentet nu boer tage EU's regnskaber for regnskabsaaret 1996 til efterretning, saaledes at arbejdet med senere aars regnskaber kan fortsaette;

3. tager nedenstaaende oplysninger, som Kommissionen har forelagt med henblik paa afslutning af regnskaberne for regnskabsaaret 1996, til efterretning:

>TABLE>

>TABLE>

4. paalaegger sin formand at sende denne afgoerelse til Kommissionen, Raadet, Domstolen, Revisionsretten, Det OEkonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og Den Europaeiske Investeringsbank og soerge for, at den offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (L-udgaven).

BILAG

AArsager til afgoerelsen om ikke at meddele decharge, som Parlamentet vedtog den 17. december 1998 (tekst vedtaget af Europa-Parlamentet den 17. december 1998) ((Protokollen af denne dato, del I, punkt 7.))

Europa-Parlamentet,1. minder om, at Revisionsretten for tredje aar i traek naegtede at afgive en positiv erklaering om, at de transaktioner, der ligger til grund for regnskabsaarets betalinger, som helhed er lovlige og formelt rigtige ((Bind II af aarsberetningen, s. 8.));

2. minder om, at Europa-Parlamentet den 31. marts 1998 gav udtryk for stor bekymring over de mange problemer inden for naesten alle dele af budgettet og det uacceptabelt store antal tilfaelde, hvor gennemfoerelsen havde vaeret utilfredsstillende, og vedtog at udsaette afgoerelsen om decharge for regnskabsaaret 1996, hovedsagelig af foelgende grunde:

a) den manglende gennemfoerelse af henstillingerne fra Det Midlertidige Undersoegelsesudvalg om Ordningen for Faellesskabsforsendelse, saerlig hvad angaar det datamatiserede kontrolsystem

b) den manglende demokratiske kontrol i forbindelse med bedrageribekaempelsen inden for EU-institutionerne

c) den manglende konsekvens og forsvarlige oekonomiske forvaltning, der medfoerte en lav gennemfoerelsesgrad for alle stoerre programmer til fordel for tredjelande, f.eks. i Bosnien-Hercegovina, PHARE, TACIS og MED

d) forsinkelserne inden for landbrugssektoren i forbindelse med gennemfoerelsen af det integrerede kontrolsystem og det store antal henstillinger fra BSE-Udvalget

e) manglende praecise oplysninger om resultaterne af de foreslaaede foranstaltninger til fremme af jobskabelsen i SMV via strukturfondene, paapeger endvidere noedvendigheden af, at Kommissionen udarbejder en ny personalepolitik og tager forvaltningen af de menneskelige ressourcer op til fornyet overvejelse paa baggrund af de politiske prioriteringer, saerlig sin praksis med at uddelegere offentlige forvaltningsbefoejelser til tredjemand;

3. understreger kraftigt, at de faa forbedringer, der hidtil er sket inden for bekaempelsen af bedrageri med EU-budgettet og opstramning af forvaltningsprocedurerne, skyldes Europa-Parlamentets henstillinger;

4. konstaterer, at Kommissionen har opfyldt foelgende betingelser i beslutningen af 31. marts 1998:

a) Kommissionen har gjort fremskridt med gennemfoerelsen af henstillingerne fra Det Midlertidige Undersoegelsesudvalg om Ordningen for Faellesskabsforsendelse

b) Kommissionen har truffet foranstaltninger til en effektiv gennemfoerelse af genopbygningsprogrammet i det tidligere Jugoslavien efter fiaskoen de to foregaaende aar

c) Kommissionen har paabegyndt den udvidelse af personalet i den enhed i Kommissionen, der er ansvarlig for EUGFL-regnskabsafslutningen, som Parlamentet har kraevet, og har saaledes opfyldt betingelserne for godkendelsen af regnskabsafslutningen for 1992

d) Kommissionen har forelagt en oversigt over alle foranstaltninger til stoette for SMV under strukturfondene

e) Kommissionen har garanteret, at det integrerede kontrolsystem vil blive foert ud i livet i medlemsstaterne, og har endvidere gjort rede for de finansielle korrektioner, der vil blive foretaget i forbindelse med forsinkelserne;

5. konkluderer imidlertid, at Kommissionen paa nogle vigtige punkter slet ikke eller ikke paa tilfredsstillende vis har imoedekommet Parlamentets krav, men at der stadig er tre vigtige punkter, der skal opfyldes, hvilket er fremgaaet klart af den seneste tids begivenheder;

Manglende demokratisk kontrol6. minder om sin beslutning af 31. marts 1998 om udsaettelse af afgoerelsen om decharge, hvori det anmoder om:

a) at der regelmaessigt forelaegges tilfredsstillende lister over alle igangvaerende interne undersoegelser vedroerende paastaaet bedrageri og korruption, der involverer tjenestemaend ved faellesskabsinstitutionerne

b) at der traeffes foranstaltninger med henblik paa at sikre, at de kompetente nationale domstole hurtigt og uden undtagelse underrettes om ethvert tilfaelde af paastaaet bedrageri, korruption eller enhver anden forseelse, hvor der er mistanke om, at EU-tjenestemaend kan vaere involveret;

7. minder om, at det i sin beslutning af 31. marts 1998 og allerede tidligere i sin beslutning af 17. februar 1998 om Kommissionens adfaerd i forbindelse med paastande om svig og uregelmaessigheder inden for turisme ((EFT C 80 af 16.03.1998, s. 36.)) har erklaeret, at det foerst vil meddele decharge, naar de i punkt 6 naevnte betingelser er opfyldt;

8. konstaterer,

a) at den statistik, Kommissionen i mellemtiden har fremsendt om tilfaelde af bedrageri og korruption blandt EU-tjenestemaend, ganske vist viser, at der hidtil ikke i et eneste tilfaelde er faeldet dom over en tjenestemand, men ikke indeholder oplysninger om art og omfang af de undersoegte tilfaelde

b) at der stadig ikke findes nogen garanti for, at de kompetente nationale domstole hurtigt og uden undtagelse underrettes om ethvert tilfaelde af paastaaet bedrageri, korruption eller anden forseelse, saaledes som det senest viste sig i forbindelse med ECHO-sagen, hvor Kommissionen paa trods af advarsler fra UCLAF-folkene ventede over seks maaneder, foer den tjenestemand, som mistanken var koncentreret om, blev suspenderet fra tjenesten og sagen overdraget til domstolsmyndighederne

c) at Kommissionen ikke har imoedekommet Europa-Parlamentets krav om et forslag til en faelles beslutning fra EU-institutionerne om oprettelse af et kontor til bekaempelse af svig - (Office de lutte anti-fraude - OLAF), men i stedet har fremsat et forslag til en forordning paa grundlag af artikel 235, som konkret er ensbetydende med et tilbageskridt, fordi det medfoerer en opsplitning af befoejelserne i forbindelse med bedrageribekaempelse og saetter retten til at foretage undersoegelser paa eget initiativ som led i intern kontrol ud af kraft;

9. konstaterer, at Kommissionen ikke har imoedekommet Parlamentets gentagne krav om, at den overdrager hele MED-sagen til myndighederne i Belgien, Frankrig og Italien, selv om der i beretningerne fra Revisionsretten og Kommissionens interne finanskontrol er tydelige indicier for forhold (interessesammenblanding, ulovlig pression over for tjenestemaend, manipulation af offentlige udbudsprocedurer), der boer undersoeges af strafferetlige myndigheder;

10. finder det uforstaaeligt og rystende, at nogle af de kontorer for faglig bistand, der er involveret i MED-sagen, eller deres ejere direkte eller indirekte har faaet tildelt nye kontrakter med Kommissionen, ogsaa efter at sagen er blevet kendt;

11. konstaterer, at den fremgangsmaade, Kommissionen har valgt, goer det umuligt hurtigt at foretage effektive forbedringer i forbindelse med bedrageribekaempelsen, og at Kommissionen paa den maade ikke kun skader sin egen, men alle EU-institutioners trovaerdighed

Manglende konsekvens og forsvarlig oekonomisk forvaltning i forbindelse med de eksterne politikker12. konstaterer, at de alvorlige ledelsesfejl og uregelmaessigheder, der er blevet opdaget fra regnskabsaaret 1996 og fremefter, ikke blot har foert til alvorlige oekonomiske tab, men ogsaa i hoej grad har skadet Den Europaeiske Unions anseelse og trovaerdighed;

13. konstaterer, at Kommissionen trods enkelte fremskridt alt i alt stadig ikke er i stand til at omsaette Faellesskabets eksterne politikker effektivt, saaledes som det fremgaar af den nylige beretning fra Revisionsretten om forvaltningen af programmerne for nuklear sikkerhed inden for rammerne af Phare og Tacis;

14. minder om, at det allerede i sin beslutning af 10. april 1997 om decharge for 1995 ((EFT C 132 af 28.04.1997, s. 140.)) kraevede, at Kommissionen skulle traeffe aktive foranstaltninger til at afhjaelpe de graverende problemer i forbindelse med gennemfoerelsen af programmerne for nuklear sikkerhed i Central- og OEsteuropa; konstaterer, at Kommissionen ikke har efterkommet kravet om straks at nedsaette en task force;

Manglende effektive foranstaltninger til forbedring af den administrative og budgetmaessige forvaltning15. konstaterer, at Kommissionen endnu ikke paa tilfredsstillende vis og i fuldt omfang har imoedekommet Parlamentets anmodning om, at den skulle udarbejde en ny personalepolitik, navnlig ved at forelaegge budgetmyndigheden realistiske beregninger af sine behov og tage forvaltningen af de menneskelige ressourcer op til fornyet overvejelse i lyset af de politiske prioriteringer og navnlig af udvidelsen og de krav med hensyn til dekoncentration, som denne vil indebaere; minder om, at Parlamentet allerede i forbindelse med sin beslutning af 5. april 1995 om retningslinjerne for 1996-budgettet ((EFT C 109 af 01.05.1995, s. 46.)) anmodede om regelmaessige screening-rapporter;

16. konstaterer, at de manglende foranstaltninger har betydet, at der fortsat har vaeret mulighed for uhindret at misbruge procedurerne i forbindelse med ansaettelse af tjenestemaend, hvorfor Kommissionen er ude af stand til at sikre, at alle ansoegere behandles ens under ansaettelsesprocedurerne; konstaterer endvidere, at dette problem synes at vaere faelles for alle institutioner;

17. konstaterer ogsaa, at de seneste sager paa hoejt plan i forbindelse med ansaettelse af personale, hvor nogle af Kommissionens medlemmer er involveret, i hoej grad skader Kommissionens trovaerdighed;

18. minder om, at uddelegeringen af offentlige forvaltningsbefoejelser til tredjemand ifoelge Revisionsretten har antaget et farligt og forkasteligt omfang og medfoerer adskillige uregelmaessigheder, isaer sammenblanding af interesser, og gaar ud over Kommissionens kontrol med udgifternes formelle rigtighed og effektivitet;

19. mener, at der paa baggrund af disse bemaerkninger kan drages foelgende konklusioner, der udspringer af den hovedtanke, at mangler ved forvaltningens tilrettelaeggelse noedvendigvis har foert til skaevheder i gennemfoerelsespolitikken (f.eks. »mini-budgetter«)

Parlamentets adgang til information20. mener, at retten til oplysninger, der, hvad angaar decharge, er tilkendt Parlamentet i traktatens artikel 206, stk. 2, maa indebaere, at Kommissionen er forpligtet til at forelaegge Parlamentet alle de dokumenter, som Parlamentet maatte anse for noedvendige for at varetage sine opgaver;

21. mener, at Kommissionen har taget et skridt tilbage sammenlignet med tidligere praksis ved at naegte at stille visse basisdokumenter til raadighed for Parlamentet; beklager staerkt fremsendelsen af en rapport om ECHO, der var censureret i en grad, der gjorde den ulaeselig, hvilket var en handling, der efter manges mening var udtryk for foragt for Parlamentet;

22. konstaterer, at det stadig ikke er i stand til at kontrollere det reelle omfang af uregelmaessigheder omkring ECHO eller at vurdere, hvem der har ansvaret eller hvilke foranstaltninger der er blevet truffet for at forbedre forvaltningen, fordi Kommissionen fortsat naegter at fremsende visse dokumenter;

23. konstaterer, at Kommissionen ikke har underrettet Det Midlertidige Undersoegelsesudvalg om Ordningen for Faellesskabsforsendelser om det virkelige omfang af problemer i forbindelse med indfoerelsen af et datamatiseret system for ordningen med faellesskabsforsendelser, og at dette derfor er blevet forledt til at udarbejde en forkert analyse af aarsagerne til den forsinkede indfoerelse af systemet;

Kommissionsmedlemmers personlige ansvar24. mener, at eksemplerne fra dechargeproceduren har vist, at der er grund til bekymring for, at der forekommer uregelmaessigheder, uden at de enkelte medlemmer af Kommissionen foeler sig foranlediget til personligt at paatage sig ansvaret for dem;

Svagheder ved Kommissionens struktur

25. mener, at dechargeproceduren i mange tilfaelde har afsloeret manglende fleksibilitet i personaleforvaltningen, som har foert til uacceptabelt misbrug; mener, at det haster med en indsats til modernisering af strukturerne som led i forberedelsen til den Kommission, der tiltraeder den 1. januar 2000;