ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
I henhold til denne bestemmelse tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter for en periode på fem år fra den 6. januar 2011, som automatisk forlænges for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder beføjelsen i henhold til direktivets artikel 77.

I henhold til artikel 48, stk. 5, og artikel 74 i direktiv 2010/75/EU tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter med henblik på at

Udøvelsen af beføjelsen blev anset for at være nødvendig for at supplere eller tilpasse en række bestemmelser i direktivet til eventuelle tekniske og videnskabelige fremskridt.

Kommissionen oplyser, at den endnu ikke har vedtaget relevante delegerede retsakter.

Selv om måleteknikker og standarder for kontinuerlige målinger af emissioner til luften, jf. artikel 48 i direktiv 2010/75/EU, stadig er under udvikling, er der ikke sket nogen videnskabelig eller teknisk udvikling af metoder til emissionsovervågning og vurdering af overholdelsen, jf. bilag V-VII i nævnte direktiv.

Årsagerne til den manglende udvikling er:

(I)manglende europæiske standarder (EN) for teknikker til kontinuerlig måling af emissioner af tungmetaller, dioxiner og furaner til luften (artikel 48, stk. 5) og

(II)manglende væsentlige fremskridt i revisionen af de eksisterende EN-standarder for andre forurenende stoffer, der er omfattet af direktivet (artikel 74).

Kommissionen har derfor ikke været i stand til at vedtage delegerede retsakter med henblik på at fastsætte en dato, fra hvilken de kontinuerlige målinger af de relevante emissioner skal foretages, og tilpasse de relevante dele af bilag V, VI eller VII til direktiv 2010/75/EU.

4. KONKLUSION

Kommissionen har ikke udøvet de delegerede beføjelser, den er tillagt i henhold til direktiv 2010/75/EU, i løbet af de seneste fem år.

Kommissionen opfordrer Europa-Parlamentet og Rådet til at tage denne rapport til efterretning.
Indhold

1. INDLEDNING

2. RETSGRUNDLAG

3. METODE OG OPLYSNINGER FRA MEDLEMSSTATERNE

4. OFFSHORESEKTOREN FOR OLIE OG GAS I EU

4.1 Anlæg og produktion

4.2 Offshore inspektioner, undersøgelser, håndhævelsesforanstaltninger og reguleringsramme

5. HÆNDELSESDATA OG SIKKERHEDSNIVEAU I FORBINDELSE MED OFFSHOREAKTIVITETER

6. KONKLUSIONER

1. INDLEDNING

Efter de foregående rapporter i 2016 og 2017 dækker denne rapport fra Europa-Kommissionen sikkerheden i forbindelse med offshore olie- og gasaktiviteter i Den Europæiske Union (EU) i 2018.

Retsgrundlaget for rapporten er Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/30/EU af 12. juni 2013 om sikkerheden i forbindelse med offshore olie- og gasaktiviteter og om ændring af direktiv 2004/35/EF ("offshoresikkerhedsdirektivet"). Denne lovgivning sigter mod at opnå et højt sikkerhedsniveau for offshore olie- og gasaktiviteter til fordel for arbejdstagere, miljøet, offshoreplatforme og -udstyr og økonomiske aktiviteter såsom fiskeri og turisme. Direktivets bestemmelser vil, når de gennemføres i medlemsstaterne, bidrage til at (i) forebygge større uheld, (ii) reducere antallet af hændelser og (iii) sikre en effektiv opfølgning på uheld og hændelser med henblik på at afbøde virkningen heraf.

I tråd med de foregående rapporter har denne årsrapport følgende formål: (i) at tilvejebringe data om antal anlæg i EU og deres type og (ii) at oplyse om hændelser og vurdere sikkerhedsniveauet i offshore olie- og gasaktiviteter. For hver årsrapport vil analysen af tendenser give mere og mere mening. Endvidere skal serien af årsrapporter tjene som registrering af sikkerhedsniveauet i medlemsstaternes olie- og gasaktiviteter.

Denne rapport er baseret på årsrapporter og data indberettet af medlemsstaterne i henhold til offshoresikkerhedsdirektivet. Kommissionen har modtaget data fra Bulgarien, Cypern, Danmark, Frankrig, Grækenland, Irland, Italien, Kroatien, Nederlandene, Polen, Rumænien, Spanien og Tyskland samt Det Forenede Kongerige, der stadig var en EU-medlemsstat i 2018. Størstedelen af anlæggene findes i Nordsøen og Atlanterhavet (380 anlæg), mens der er 166 anlæg i Middelhavet, 8 i Sortehavet og 2 i Østersøen.

De kompetente myndigheder i medlemsstaterne har foretaget inspektion af 318 offshoreanlæg under deres jurisdiktion i 2018. Efter en række hændelser har tre medlemsstater (Det forenede Kongerige, Danmark og Nederlandene) gennemført undersøgelser i rapporteringsperioden. Det Forenede Kongerige har gennemført 41 undersøgelser vedrørende sikkerhed og miljøhensyn og 5 undersøgelser vedrørende større uheld. Danmark har gennemført 3 undersøgelser vedrørende sikkerhed og miljøhensyn (ingen undersøgelser vedrørende større uheld), og Nederlandene 1 undersøgelse vedrørende et større uheld (ingen undersøgelser vedrørende sikkerhed og miljøhensyn).

De tal, som medlemsstaterne har indberettet, navnlig vedrørende antal og omfang af de indberettede uheld i forhold til antallet af anlæg, indikerer, at den europæiske offshoresektor havde et mærkbart lavere sikkerhedsniveau end de to foregående år, hvilket kræver opfølgning hos medlemsstaternes kompetente myndigheder.

2. RETSGRUNDLAG
1.Baggrund

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/792 om harmoniserede forbrugerprisindeks og det harmoniserede boligprisindeks blev vedtaget i maj 2016.

Ved artikel 10 i forordning (EU) 2016/792 tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter. I henhold til artikel 4, stk. 3, kan denne beføjelse anvendes til at ændre den europæiske COICOP-klassifikation i bilag I. Artikel 4, stk. 5, omhandler beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter med henblik på at ændre artikel 4, stk. 4, og i henhold til artikel 5, stk. 8, kan beføjelsen anvendes til at ændre listen over udelukkede delindeks.

I henhold til artikel 10, stk. 3, tillægges Kommissionen beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter for en periode på fem år fra den 13. juni 2016. Denne beføjelse forlænges stiltiende for perioder på fem år, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse.

Kommissionen er forpligtet til at udarbejde en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Med nærværende rapport opfyldes nævnte forpligtelse.

2.Kommissionens udøvelse af de beføjelser, den har fået tillagt ved forordning (EU) 2016/792

Kommissionen har endnu ikke udøvet den beføjelse til at vedtage delegerede retsakter, der er tillagt den ved forordning (EU) 2016/792.

Siden forordning (EU) 2016/792 trådte i kraft, har Kommissionen hverken set et behov for at opdatere artikel 4, stk. 4, artikel 5, stk. 8, eller bilag I. Det forventes dog, at det vil blive nødvendigt at opdatere bilag I inden for de næste fem år for at tage højde for ændringer af FN's COICOP. Denne opdatering vil gøre de harmoniserede forbrugerprisindekser mere relevante for de nuværende økonomiske strukturer.

3.Konklusioner

Kommissionen har endnu ikke udøvet den beføjelse til at vedtage delegerede retsakter, der er tillagt den ved forordning (EU) 2016/792.

Kommissionen mener, at den fortsat bør have disse delegerede beføjelser, da det i fremtiden kan blive nødvendigt at vedtage en delegeret retsakt for at ændre artikel 4, stk. 4, artikel 5, stk. 8, eller bilag I med henblik på at forbedre de harmoniserede forbrugerprisindeks og det harmoniserede boligprisindeks.
om udøvelse af de beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, der er tillagt Kommissionen ved forordning (EF) nr. 471/2009 om fællesskabsstatistikker over varehandelen med tredjelande

RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET

om udøvelse af de beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, der er tillagt Kommissionen ved forordning (EF) nr. 471/2009 om fællesskabsstatistikker over varehandelen med tredjelande

1.Baggrund

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1724 af 14. september 2016 ændrede Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 471/2009 af 6. maj 2009 om fællesskabsstatistikker over varehandelen med tredjelande for at afspejle den sondring mellem delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, der er indført ved Lissabontraktaten.

Kommissionen tillægges ved forordning (EF) nr. 471/2009, artikel 3, stk. 2, 3 og 4, artikel 4, stk. 5, artikel 5, stk. 2 og 4, og artikel 6, stk. 3, med senere ændringer, beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 10a, for så vidt angår:

-tilpasning af listen over toldprocedurer eller toldmæssig bestemmelse eller anvendelse,

-udpegelse af særlige varer eller varebevægelser og de forskellige eller særlige bestemmelser herom,

-undtagelse af varer eller varebevægelser fra udenrigshandelsstatistikken,

-nærmere bestemmelser om de statistiske data,

-aggregeringsniveauet for partnerlande, varer og valutaer for handelsstatistikker efter faktureringsvaluta,

-indsamling af data om særlige varer eller varebevægelser og fra økonomiske operatører, som er blevet indrømmet visse toldforenklinger, samt

-krav om begrænsede datasæt for særlige varer eller varebevægelser og for data indhentet fra økonomiske operatører, som er blevet indrømmet visse toldforenklinger.

2.Retsgrundlag

I henhold til artikel 10a, stk. 2 i forordning (EF) nr. 471/2009 gælder beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter i en periode på fem år fra den 20. oktober 2016. Beføjelsen forlænges stiltiende i perioder på fem år, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.

Kommissionen er forpligtet til at udarbejde en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Med nærværende rapport opfyldes nævnte forpligtelse.

3.Udøvelse af delegerede beføjelser i henhold til forordning (EF) nr. 471/2009

Kommissionen har endnu ikke udøvet de beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, der er tillagt den ved forordning (EF) nr. 471/2009. Dette har ikke været nødvendigt, eftersom alle de foranstaltninger, der anses for nødvendige, hidtil har været omfattet i Kommissionens forordning (EU) 2016/2119.

4.Konklusioner

Kommissionen har endnu ikke udøvet de beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, der er tillagt den ved forordning (EF) nr. 471/2009.
INDLEDNING

Der er ved direktiv 2014/68/EU fastsat krav til konstruktion, fremstilling og overensstemmelsesvurdering af trykbærende udstyr og enheder, som udsættes for et tilladt maksimaltryk PS på mere end 0,5 bar. Det fremgår af direktivets artikel 45, at Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter for at:

-lade trykbærende udstyr eller en gruppe trykbærende udstyr, der er omfattet af artikel 4, stk. 3, som er konstrueret og fremstillet i overensstemmelse med god teknisk praksis i en af medlemsstaterne, falde ind under de væsentlige sikkerhedskrav i bilag I til dette direktiv som anført i direktivets artikel 4, stk. 1,

-lade enheder eller en gruppe enheder, der er omfattet af artikel 4, stk. 3, som er konstrueret og fremstillet i overensstemmelse med god teknisk praksis i en af medlemsstaterne, falde ind under kravene i bilag I til dette direktiv som anført i direktivets artikel 4, stk. 2,

-klassificere trykbærende udstyr eller en gruppe trykbærende udstyr som en undtagelse fra bestemmelserne i direktivets bilag II i en anden kategori.

RETSGRUNDLAG

Denne rapport forelægges i medfør af artikel 46, stk. 2, i direktiv 2014/68/EU. I henhold til denne bestemmelse tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter for en periode på fem år fra den 1. juni 2015, og Kommissionen pålægges at udarbejde en rapport vedrørende delegationen af den beføjelse.

UDØVELSE AF DELEGEREDE BEFØJELSER

Siden direktiv 2014/68/EU trådte i kraft, har Kommissionen ikke gjort brug af beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter.

Begrundelsen for, at medlovgiverne har delegeret beføjelsen til Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter er dog fortsat gyldig, og Kommissionen har måske en dag behov for at gøre brug af bemyndigelsen Medlemsstaternes markedsovervågningsmyndigheder giver regelmæssigt udtryk for deres bekymringer med hensyn til sikkerheden ved visse nye varer, der bringes i omsætning. Det kan derfor være nødvendigt at omklassificere disse varer for at underlægge dem strengere krav. Kommissionen vil måske derfor gøre brug af denne beføjelse i forbindelse med sådanne varer.

KONKLUSION

Kommissionen finder, at delegationen af beføjelser til at vedtage delegerede retsakter som beskrevet i artikel 45 og 46 i direktiv 2014/68/EU bør forlænges. Det fremgår af direktivets artikel 46, stk. 2, at: "delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode".
Tilladelser efter forordning (EU) 2019/125

I artikel 11, stk. 1, og artikel 16, stk. 1, i forordning (EU) 2019/125 kræves der en tilladelse til eksport af varer, der er opført i bilag III (artikel 11, stk. 1) og bilag IV (artikel 16, stk. 1).

Bilag III indeholder en liste over visse varer, der kan anvendes til tortur eller anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf. Varerne i bilag III henhører under følgende overskrifter: varer konstrueret til at indskrænke menneskers frihed, våben og anordninger konstrueret med henblik på bekæmpelse af optøjer eller selvforsvar samt våben og udstyr til bekæmpelse af optøjer eller til selvforsvar ved spredning af kemiske midler, der forårsager lammelse eller irritation, og beslægtede stoffer.

Bilag IV indeholder en liste over kemikalier, der kan anvendes i dødssprøjter.

Medmindre den generelle EU-eksporttilladelse i bilag V anvendes til eksport af varer, der er opført i bilag IV, skal eksporttilladelsen indhentes hos de kompetente myndigheder i den berørte medlemsstat, jf. listen i bilag I til forordningen.

Eksport til bestemmelsessteder, der er opført i den generelle EU-eksporttilladelse, kan normalt finde sted, uden at der skal indhentes en individuel eller global tilladelse fra en medlemsstat. Tilgangen har hidtil været at medtage et ikke-EU-land i bilag V, hvis det pågældende land har ratificeret en relevant international aftale med en forpligtelse til at afskaffe dødsstraf for alle forbrydelser. For lande, der ikke er medlemmer af Europarådet, betyder det, at det pågældende land skal have ratificeret den anden valgfrie protokol til den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder (ICCPR) uden forbehold.

Er der imidlertid begrundet mistanke om eksportørens evne til at overholde betingelserne for tilladelsen eller eksportkontrollovgivningen, kan den kompetente myndighed forbyde eksportøren at anvende den generelle EU-eksporttilladelse.

I henhold til artikel 20, stk. 2, i forordning (EU) 2019/125 kan en eksporttilladelse, der udstedes af en medlemsstat, være en individuel tilladelse (tilladelse med henblik på eksport til en slutbruger eller modtager i et ikke-EU-land) eller en global tilladelse (tilladelse med henblik på eksport til en eller flere bestemte slutbrugere eller distributører i et eller flere bestemte ikke-EU-lande) .

Forordningens artikel 3, 4 og 5 forbyder eksport, import og transit af varer, der er opført i bilag II. De kompetente myndigheder kan indrømme en undtagelse fra forbuddet, men kun hvis det kan godtgøres, at de pågældende varer udelukkende vil blive anvendt til offentlig udstilling på et museum (enten i et ikke-EU-land eller i overensstemmelse med artikel 4 i en medlemsstat) på grund af deres historiske betydning.
1.Indledning

Denne rapport opfylder den vedtægtsmæssige forpligtelse, som Kommissionen pålægges i artikel 79, stk. 3, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union, der fastslår, at "Kommissionen fremlægger en gang om året en rapport om anvendelsen af kontraktansatte, herunder oplysninger om antallet af ansatte, stillingernes niveau og type, geografisk balance og budgetressourcer for hver ansættelsesgruppe". Rapporten indeholder oplysninger om årene 2017 og 2018 med data pr. 31. december.

Rapporten indeholder tal for 57 forskellige enheder: a) institutionerne som defineret i artikel 13 i traktaten om Den Europæiske Union, undtagen Den Europæiske Centralbank, b) organer, der sidestilles med institutionerne ved artikel 1b i personalevedtægten, og c) de organer, hvorpå personalevedtægten finder anvendelse i henhold til de EU-retsakter, hvorved de er nedsat, som defineret i artikel 1a, stk. 2, i personalevedtægten. Disse organer omfatter forvaltningsorganerne og de decentraliserede agenturer, fællesforetagender (JU) og Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi (EIT).

Oplysningerne for Kommissionen omfatter alle kontraktansatte, dvs. personale, som er finansieret via de administrative, operationelle og forskningsrelaterede budgetposter og via indtægter fra serviceniveauaftaler med andre institutioner og organer.

Kategorien kontraktansatte blev oprettet i 2004 i forbindelse med vedtægtsreformen. Siden da har de kontraktansatte ydet et nyttigt bidrag til institutionernes arbejde, idet de til lavere omkostninger har udført administrative støttefunktioner og bidraget med kvalifikationer, som institutionen ikke altid selv rådede over.

I artikel 3a og 3b i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte defineres de kontraktansattes rolle og de arbejdsopgaver, som de kan udføre.

Kontraktansatte i henhold til artikel 3a kan ansættes enten på deltid eller fuldtid i en stilling, som ikke er angivet i stillingsfortegnelsen:

·i institutionernes tjenestegrene: med henblik på udelukkende at varetage manuelle eller administrative støttefunktioner i ansættelsesgruppe I

·i EU's repræsentationskontorer og delegationer, agenturerne og andre enheder: med henblik på at udføre de arbejdsopgaver, der er nævnt i artikel 80, stk. 2, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i ansættelsesgruppe I, II, III og IV.

Dette personale har en kontrakt, der kan omdannes til en tidsubegrænset kontrakt efter en første forlængelse.
Under henvisning til:

–traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 314, sammenholdt med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 106a,

–Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18. juli 2018 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (…), særlig artikel 18 og artikel 44, stk. 1, litra a),

–Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2021, der blev vedtaget den 18. december 2020,

–forslag til ændringsbudget nr. 1/2021, der blev vedtaget den 22. januar 2021, og

–forslag til ændringsbudget nr. 2/2021, der blev vedtaget den 24. marts 2021,

forelægger Europa-Kommissionen hermed Europa-Parlamentet og Rådet forslag til ændringsbudget nr. 3 til budgettet for 2021.

ÆNDRINGER I OVERSIGTEN OVER INDTÆGTER OG UDGIFTER EFTER SEKTION

Ændringerne i den almindelige oversigt over indtægter og i sektion III kan ses på EUR-Lex ( https://eur-lex.europa.eu/budget/www/index-da.htm ).

BEGRUNDELSE

Formålet med forslag til ændringsbudget nr. 3/2021 er at opføre overskuddet fra gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2020 på budgettet for 2021. I henhold til artikel 18, stk. 3, i forordningen om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget ("finansforordningen") er opførelsen af overskuddet det eneste formål med dette forslag til ændringsbudget, som skal forelægges inden for 15 dage efter forelæggelsen af det foreløbige årsregnskab ved udgangen af marts 2021.

1.Gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2020 udviser et overskud på 1 768 617 610 EUR, som følgelig opføres som indtægt på budgettet for 2021.

(i EUR)

Oversigt over budgetresultatet for 2020 Overskydende indtægter 1 647 317 114 Overskydende udgifter 121 300 497 Overskud i alt 1 768 617 610

2.Opførelsen af overskuddet på budgettet vil betyde en tilsvarende reduktion i medlemsstaternes samlede bidrag til finansieringen af budgettet for 2021. Medlemsstaternes bidrag vil også blive påvirket af det reviderede overslag over egne indtægter, som vil foreligge efter mødet i Det Rådgivende Udvalg for Egne Indtægter senere i 2021 og vil blive medtaget i et efterfølgende forslag til ændringsbudget i overensstemmelse med finansforordningens artikel 44, stk. 1, litra b).

3.Nedenstående tabel indeholder en oversigt over resultatet af budgetgennemførelsen i 2020 (indtægter):

(i EUR)
EUROPA-KOMMISSIONEN

Bruxelles, den 23.3.2021

COM(2021) 134 final

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET EMPTY







x0009

om tilbagetrækning af































Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af en protokol om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse (COM(2020) 770 final af 30.11.2020)















Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af protokollen om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse (COM(2020) 769 final af 30.11.2020)
1.Forord

I overensstemmelse med artikel 19, stk. 4, i Rådets forordning (EU) 2018/1877 om finansforordningen for 11. Europæiske Udviklingsfond (i det følgende benævnt "finansforordningen for 11. EUF") fremlægger Kommissionen under hensyntagen til Den Europæiske Investeringsbanks ("EIB") overslag i dette dokument en redegørelse for forpligtelser, betalinger og bidrag i 2020 og for 2021 og 2022.

Dette dokument omhandler den finansielle gennemførelse af EUF'erne (8.-11.) for 2020 og overslagene for gennemførelsen for 2021 og 2022.

Parterne i Den Europæiske Udviklingsfond betaler deres bidrag til de instrumenter under 9., 10. og 11. EUF, som EIB forvalter (investeringsfaciliteten og rentegodtgørelser), direkte til EIB.

2.Indledning

Kommissionen og EIB har ajourført deres overslag over forpligtelser og betalinger for 2021 og 2022 for hvert enkelt af landene i Afrika, Caribien og Stillehavet ("ACS") og de oversøiske lande og territorier ("OLT"). Navnlig overslagene over betalingerne er blevet udarbejdet med henblik på at hjælpe parterne i Den Europæiske Udviklingsfond til så nøjagtigt som muligt at vurdere de beløb, de skal afsætte i deres nationale budgetter, og samtidig sikre, at der er tilstrækkelige finansielle ressourcer til rådighed for EUF, således at problemer med manglende likviditet kan undgås.

I henhold til artikel 19, stk. 4, i finansforordningen for 11. EUF er skønnene over forpligtelser og betalinger blevet ajourført på grundlag af de seneste overslag.

Nedenstående graf giver et generelt overblik over udviklingen i bruttoforpligtelser og -betalinger fra 1999 til 2020 og den forventede udvikling for perioden 2021-2022 (kumulerede beløb for Kommissionen og EIB).

Bruttoforpligtelser og -betalinger: udviklingen i perioden 1999-2022 (mio. EUR)

* Overslag for perioden 2021-2022.

Bemærk: Tal for gennemførelsen af de europæiske udviklingsfonde indtil 31. december 2020 (forpligtelser og betalinger) og overslag for 2021-2022.