(7) For at bevare de miljømæssige fordele af emissionsreduktioner i EU , medens foranstaltninger i andre lande ikke giver tilsvarende incitamenter for industrien til at nedbringe emissionerne, bør der fortsat ske gratis tildelinger til anlæg i sektorer og delsektorer, der er udsat for en reel risiko for carbon leakage . Erfaringerne fra anvendelsen af EU ETS bekræfter, at sektorer og delsektorer er udsat for en risiko for carbon leakage i forskellig grad, og at tildeling af gratis kvoter har forhindret carbon leakage. Nogle sektorer og delsektorer må anses for at have en stor risiko for carbon leakage, hvorimod andre er i stand til at videregive en betydelig del af omkostningerne til kvoter til dækning af deres emissioner i produktpriserne uden at miste markedsandele, og kun skal oppebære den resterende del af omkostningerne, således at de har en lille risiko for carbon leakage. Kommissionen bør fastlægge og differentiere de relevante sektorer på grundlag af deres handels- og emissionsintensitet med sigte på en bedre identifikation af sektorer, hvor der er en reel risiko for carbon leakage. Ved overskridelse af en tærskel, som er fastsat på dette grundlag, og som fastlægges under hensyntagen til de respektive sektorers og delsektorers mulighed for at videregive omkostninger i produktpriserne, bør en sektor eller delsektor anses for at være udsat for en risiko for carbon leakage. Andre sektorer bør anses for at have en lille eller ingen risiko for carbon leakage. At tage hensyn til mulighederne for sektorer og delsektorer uden for elproduktion til at videregive omkostninger i produktpriserne burde også mindske ekstraordinære gevinster.

(7) For at bevare de miljømæssige fordele af emissionsreduktioner i Unionen , medens foranstaltninger i andre lande ikke giver tilsvarende incitamenter for industrien til at nedbringe emissionerne, bør der fortsat midlertidigt ske gratistildelinger til anlæg i sektorer og delsektorer, der er udsat for en reel risiko for kulstoflækage . Erfaringerne fra anvendelsen af EU ETS bekræfter, at sektorer og delsektorer er udsat for en risiko for kulstoflækage i forskellig grad, og at tildeling af gratiskvoter har forhindret kulstoflækage. Nogle sektorer og delsektorer må anses for at have en stor risiko for kulstoflækage, hvorimod andre er i stand til at videregive en betydelig del af omkostningerne til kvoter til dækning af deres emissioner i produktpriserne uden at miste markedsandele, og kun skal oppebære den resterende del af omkostningerne, således at de har en lille risiko for kulstoflækage. Kommissionen bør fastlægge og differentiere de relevante sektorer på grundlag af deres handels- og emissionsintensitet med sigte på en bedre identifikation af sektorer, hvor der er en reel risiko for kulstoflækage. Ved overskridelse af en tærskel, som er fastsat på dette grundlag, og som fastlægges under hensyntagen til de respektive sektorers og delsektorers mulighed for at videregive omkostninger i produktpriserne, bør en sektor eller delsektor anses for at være udsat for en risiko for kulstoflækage. Andre sektorer bør anses for at have en lille eller ingen risiko for kulstoflækage. At tage hensyn til mulighederne for sektorer og delsektorer uden for elproduktion til at videregive omkostninger i produktpriserne burde også mindske ekstraordinære gevinster. Risikoen for kulstoflækage i sektorer og delsektorer, for hvilke gratistildelingen beregnes på grundlag af benchmarkværdier for aromater, hydrogen og syntesegas, bør også vurderes ud fra den betragtning, at disse produkter produceres både på kemiske anlæg og raffinaderier.