Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om overgangsbestemmelser vedrørende støtte ydet via Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) i 2021 og om ændring af forordning (EU) nr. 228/2013, (EU) nr. 229/2013 og (EU) nr. 1308/2013 for så vidt angår midler og deres fordeling i 2021 og om ændring af forordning (EU) nr. 1305/2013, (EU) nr. 1306/2013 og (EU) nr. 1307/2013 for så vidt angår midler og deres anvendelse i 2021

(COM(2019) 581 — 2019/0254 (COD))

(2020/C 232/04)

Ordfører uden studiegruppe: Arnold PUECH D'ALISSAC

Anmodning om udtalelse Rådet, 22.11.2019 Europa-Parlamentet, 25.11.2019 Retsgrundlag Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde Kompetence Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø Vedtaget i sektionen 6.3.2020 Vedtaget på plenarforsamlingen 7.5.2020 Plenarforsamling 551 — Teleplenarforsamling Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 254/0/7

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. EØSU roser Kommissionen for dens forslag om et overgangsår for den fælles landbrugspolitik (første og anden søjle) i 2021, for et år uden den direkte støtte under den første søjle ville have givet underskud hos alle landbrugere, og et år uden støtten under den anden søjle ville have forhalet forpligtelserne med hensyn til ambitiøse miljø- og klimamål og udskudt investeringerne i modernisering.

1.2. I henhold til Kommissionens forslag skal den overgangsperiode, der starter 1. januar 2021, vare et år. EØSU anbefaler kraftigt, at der indføres en fleksibilitetsmekanisme med henblik på en forlængelse af denne periode med yderligere et år, som skal iværksættes automatisk, medmindre der opnås enighed om at vedtage EU's fremtidige langsigtede budget (FFR) og den fælles landbrugspolitik inden den 30. oktober 2020.

1.3. Udvalget glæder sig over, at betingelserne for at modtage støtte i 2020 og 2021 opretholdes, eftersom landbrugerne i EU allerede overholder krydsoverensstemmelsesreglerne og forgrønnelseskravene.

1.4. EØSU advarer om risikoen ved at sætte fristen for indberetning af ændringer til den 1. august 2020, da det kan gå hen og blive næsten umuligt at træffe de nødvendige beslutninger på nationalt plan rettidigt, hvis man alt for sent når til enighed om en aftale om den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021-2027.

1.5. Kommissionens beslutning om at regulere betalingsrettighederne, både med hensyn til deres antal og værdi, er fremadskuende.

1.6. Medlemsstaterne er selv ansvarlige for at sikre konvergens i betalingsrettighederne, hvilket er i overensstemmelse med nærhedsprincippet.

1.7. Muligheden for at forlænge programmerne for udvikling af landdistrikterne med et år skal ledsages af muligheden for at anvende alle de midler fra den anden søjle, som ikke er blevet anvendt i perioden 2014-2020, efter 2020.

1.7.1. Udvalget understreger især det presserende behov for en hurtig anvendelse af midler fra den anden søjle for at sikre, at der kommer gang i den økonomiske aktivitet efter krisen som følge af covid-19. Dette vil bl.a. omfatte støtte til unge landbrugeres etablering, korte forsyningskæder, som har været meget efterspurgte under krisen, kollektive produktions- og markedsføringstiltag samt agroturisme. Der skal i den forbindelse lægges særlig vægt på regioner i den yderste periferi, ø- og bjergområder og isolerede regioner, som i høj grad er afhængige af turisme.

1.8. EØSU glæder sig over, at de flerårige foranstaltninger under den anden søjle (foranstaltninger vedrørende økologisk landbrug samt miljø- og klimavenligt landbrug) forlænges med et år, men anmoder om, at forpligtelsesperioden bliver forlænget til fem år ligesom i perioden 2014-2020. Forslaget om at begrænse den til tre år ville uden tvivl give anledning til administrativt tovtrækkeri og på ingen måde give miljømæssige resultater.

2. Baggrund

2.1. Budgetprogrammeringen for den nuværende fælles landbrugspolitik løber frem til den 31. december 2020. Selv om forordningerne om den nuværende fælles landbrugspolitik ikke formelt er tidsbegrænsede, bevirker manglen på relevante budgetbevillinger, at de bliver ubrugelige. Desuden forhandles der stadig om lovforslagene vedrørende den fælles landbrugspolitik for den kommende programmeringsperiode (2021-2027), og de vil sandsynligvis ikke blive vedtaget tidsnok til at iværksætte den nye fælles landbrugspolitik fra og med den 1. januar 2021. Gennemførelsen af de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik, der er ved at blive udarbejdet i de enkelte medlemsstater, vil således blive indledt tidligst den 1. januar 2022. Det er derfor nødvendigt med en overgangsforordning for 2021.

2.2. I henhold til Kommissionens forslag skal den overgangsperiode, der starter 1. januar 2021, vare et år. EØSU anbefaler kraftigt, at der indføres en fleksibilitetsmekanisme med henblik på en forlængelse af denne periode med yderligere et år, som skal iværksættes automatisk, medmindre der opnås enighed om at vedtage EU's fremtidige langsigtede budget (FFR) og den fælles landbrugspolitik inden den 30. oktober 2020.

2.3. Kommissionen er i øjeblikket ved at udarbejde en sådan tekst, der dog ikke omfatter følgende punkter: — beslutningen om betalingsrettighedernes konvergens i 2020, som efter planen træder i kraft den 1. januar 2020 — ændringerne i det særlige program for bestemte regioner som følge af disses afsides beliggenhed og ø-karakter (POSEI), der træder i kraft den 1. januar 2021.

2.4. Forordningen indebærer en forlængelse og en mindre ændring af de aktuelle forordninger, navnlig med henblik på at fastsætte budgetbevillingerne til de forlængede foranstaltninger. Hermed ændres følgende forordninger: — (EU) nr. 1303/2013 (1): fælles bestemmelser for EU-fondene (artikel 1, 2 og 3) — (EU) nr. 1305/2013 (2): støtte til udvikling af landdistrikterne (ELFUL) (artikel 6 og 8) — (EU) nr. 1306/2013 (3): finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik (artikel 6, 7 og 9) — (EU) nr. 1307/2013 (4): fastsættelse af regler for direkte betalinger (EGFL) (artikel 10) — (EU) nr. 1308/2013 (5): fælles markedsordninger (artikel 6, 7 og 11) — (EU) nr. 228/2013 (6) (og (EU) nr. 229/2013 (7)): særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i Unionens fjernområder (POSEI) (og særlige foranstaltninger på landbrugsområdet til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav) (artikel 12 og 13).

2.5. Det planlagte budget for 2021 vil være i tråd med det budget, der vil blive fastlagt i forslaget til den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021-2027, som endnu ikke er blevet godkendt i Rådet og derfor ikke har været til afstemning i Europa-Parlamentet (der er ikke mulighed for at foretage ændringer). Kommissionens forslag er som følger: — Budgetterne for EGFL (39,884 mia. EUR) og ELFUL (12,258 mia. EUR) i 2021: de skal være i overensstemmelse med forordningerne om den fremtidige fælles landbrugspolitik og FFR — Alle gældende regler og krav i 2021: støtten til landbrugerne vil fortsætte i yderligere et år på grundlag af de betingelser og krav, som gælder for perioden 2014-2020 — Overførsel af midler: medlemsstaterne kan fortsat overføre midler mellem EGFL og ELFUL efter 2020 med et loft på 15 % for alle tilfælde — Tildeling af betalingsrettigheder og deres værdi: der vil være mulighed for at rette op på fejl, som medlemsstaterne begår i forbindelse med tildelingen af betalingsrettigheder, både med hensyn til antallet og værdien af betalingsrettighederne — Konvergens i betalingsrettighedernes værdi: medlemsstaterne kan fortsætte konvergensprocessen i forbindelse med betalingsrettighederne efter 2019: 2020 og/eller 2021 — Krisereserven: denne opretholdes i overgangsperioden med et årligt beløb svarende til de beløb, der er programmeret for perioden 2014-2020, dvs. 400 mio. EUR (i 2011-priser) — Gennemførelse af ELFUL: programmerne for udvikling af landdistrikterne kan undtagelsesvis forlænges med et år — De flerårige foranstaltninger under den anden søjle (foranstaltninger vedrørende økologisk landbrug samt miljø- og klimavenligt landbrug): det vil være muligt at forlænge de flerårige foranstaltninger for programmeringsperioden 2014-2020 med et år. For nye forpligtelser skal medlemsstaterne foreslå en kortere løbetid (højst tre år) — Fælles markedsordninger og POSEI: støttebeløbene justeres med henblik på at overholde det samlede beløb til EGFL, der fastsættes for den kommende FFR.

3. Meddelelser

3.1. Senest ti dage efter overgangsforordningens ikrafttræden: — Eventuel ansøgning om forlængelse af landdistriktsudviklingsprogrammerne frem til den 31. december 2021. — Opgørelse over de regionale programmer, der skal forlænges. — Den tilsvarende budgetbevilling i forbindelse med den årlige fordeling for 2021 (og dermed den del af budgettet for 2021, der ikke vil blive overført til perioden 2022-2027). — Forudsat at medlemsstaterne kan påvise, at de risikerer at mangle midler og ikke vil være i stand til at indgå nye retslige forpligtelser i henhold til forordningen om gennemførelse af ELFUL for perioden 2014-2020.

3.2. Senest en måned efter overgangsforordningens ikrafttræden: — Eventuel fortsættelse i 2020 af den interne konvergensprocedure i forbindelse med betalingsrettighedernes værdi i retning af en gennemsnitsværdi.

3.3. Senest den 1. august 2020: — Eventuel nedsættelse af de direkte betalinger, som overstiger 150 000 EUR om året, for kalenderåret 2021 og det anslåede resultat af nedsættelsen for 2021 — Beslutning om en eventuel overførsel af midler og i givet fald den overførte procentdel (op til 15 %) fra EGFL i 2021, der skal tjene som supplerende finansiering til ELFUL for 2022 — Beslutning om eventuel overførsel af midler og i givet fald den overførte procentdel (op til 15 %) fra ELFUL i 2022, der skal tjene som supplerende finansiering til EGFL for 2021 — For 2021: eventuel bevilling af omfordelingsstøtte. — For 2021: procentdelen af loftet for EGFL i 2021 til følgende støtteformer: — omfordelingsbetaling — betaling til unge landbrugere (lovbestemt maksimumbeløb: 2 %) — frivillig koblet støtte (lovbestemt maksimumbeløb: 15 %) — betaling til områder med naturbetingede begrænsninger inden for rammerne af den første søjle — det bemærkes, at loftet for grundbetalingsordningen beregnes ved at fratrække lofterne for de øvrige støtteformer (som for perioden 2015-2020) fra det årlige loft for EGFL. — Eventuel anvendelse af grundbetalingsordningen på regionalt plan i 2021 (regionerne defineres i henhold til objektive og ikkediskriminerende kriterier som f.eks. deres agronomiske og socioøkonomiske karakteristika samt deres regionale landbrugspotentiale eller deres institutionelle og administrative struktur). — Eventuel fortsættelse i 2020 af den interne konvergensprocedure i forbindelse med grundbetalingsrettighedernes værdi i retning af en gennemsnitsværdi.

3.4. Senest den 31. december 2020: — Ændring af arbejdsprogrammerne for sektoren for olivenolie og spiseoliven.

3.5. Fordeling af loftet for EGFL mellem de forskellige støtteformer under den første søjle:

Medlemsstaterne skal for 2021 indberette budgetbevillingen for hver enkel støttetype under den første søjle med undtagelse af forgrønnelsesstøtten, der fortsat er fastsat til 30 % under den første søjle. Medlemsstaterne har navnlig mulighed for hvert år at revidere den andel af EGFL, der er afsat til omfordelingsbetaling og til den frivillige koblede støtte.

3.6. Nedsættelse af de direkte betalinger: — Baggrund: ifølge artikel 11 i den nuværende forordning (EU) nr. 1307/2013 er medlemsstaterne for perioden 2015-2020 kun forpligtet til at indberette beslutninger om at nedsætte beløbet for de direkte betalinger, der bevilges landbrugere for et givet kalenderår, og som overstiger 150 000 EUR. — Forslag i overgangsforordningen: For at sikre kontinuiteten i det nuværende system bør medlemsstaterne ligeledes indberette deres beslutninger om at nedsætte de direkte betalinger, der overstiger 150 000 EUR, og det anslåede resultat af nedsættelsen for kalenderåret 2021. Forordningen giver medlemsstaterne større fleksibilitet, idet den giver dem mulighed for at tilpasse værdien af betalingsrettighederne eller af reserven, eventuelt med forskellige tilpasningssatser. I det foreliggende tilfælde betyder det, at medlemsstaterne — såfremt deres meddelelser vedrørende de lofter under EGFL, der er fastsat for de forskellige støtteformer under første søjle, berører loftet for grundbetalingsordningen og afhængigt af ændringen af loftet for grundbetalingsordningen — skal: — nedsætte eller øge værdien af alle betalingsrettighederne lineært og/eller — nedsætte eller øge den nationale eller regionale reserve.

3.7. Betalingsrettighedernes antal og værdi: — Baggrund: nogle medlemsstater kan have begået fejl i forbindelse med fastsættelsen af betalingsrettighedernes antal og værdi under deres bevilling i 2015. Mange af disse fejl har, selv når de er begået for en enkelt landbruger, indvirkning på betalingsrettighedernes værdi for alle landbrugere og for alle år. Nogle medlemsstater har også begået fejl efter 2015 ved tildelingen af betalingsrettigheder fra reserven (f.eks. ved beregningen af gennemsnitsværdien). Disse tilfælde af manglende overholdelse er normalt genstand for en finansiel korrektion, indtil den pågældende medlemsstat har truffet korrigerende foranstaltninger. — Forslag i overgangsforordningen: I betragtning af den tid, der er gået siden den første tildeling af betalingsrettigheder i 2015, og medlemsstaternes bestræbelser på at fastsætte korrekte rettigheder, hvor det er relevant, og af hensyn til retssikkerheden, bør antallet og værdien af betalingsrettighederne anses for at være lovlige og korrekte med virkning fra den 1. januar 2021. Denne regel finder ikke anvendelse på betalingsrettigheder, som landbrugerne har fået tildelt på grundlag af faktuelt unøjagtige ansøgninger, medmindre fejlen ikke med rimelighed kunne have været opdaget af landbrugeren.

3.8. Betalingsrettighedernes konvergens:

For at fortsætte konvergensprocessen i henhold til den såkaldte »tunnelmodel« hen imod en mere ligelig fordeling af de direkte betalinger kan medlemsstaterne fortsætte med at konvergere betalingsrettighedernes værdi i retning af et nationalt eller regionalt gennemsnit efter 2019 i stedet for at gå over til en ensartet sats eller opretholde betalingsrettighedernes værdi på niveauet for 2019. Overgangsforordningen forpligter medlemsstaterne til hvert år at meddele deres konvergensbeslutning for det efterfølgende år. Det vil være tilfældet for 2020 og 2021. Såfremt den interne konvergens fortsættes i 2020, vil de betalingsrettigheder, som landbrugerne var i besiddelse af pr. 31. december 2019, og som har en værdi, der ligger under det nationale eller regionale gennemsnit, få forhøjet deres værdi i 2020. Denne forhøjelse finansieres ved, at de betalingsrettigheder, som landbrugerne var i besiddelse af pr. 31. december 2019, og som har en værdi, der ligger over det nationale eller regionale gennemsnit, nedsættes. En tilsvarende mekanisme vil også kunne anvendes for 2021.

3.9. Den generelle arealbetalingsordning (SAPS): — Baggrund: Nogle medlemsstater foretager grundbetalinger uden for tildelingen af betalingsrettigheder og altså uden historiske referencer via SAPS. Denne ordning kunne kun anvendes frem til den 31. december 2020. Forordningen om den kommende fælles landbrugspolitik giver imidlertid også medlemsstaterne mulighed for at foretage grundbetalinger på grundlag af areal og ikke på grundlag af historiske referencer. — Forslag i overgangsforordningen: Forordningen tillader en forlængelse af SAPS efter den 31. december 2020 efter de nugældende retningslinjer.

3.10. Partnerskabsaftale: Medlemsstaternes partnerskabsaftale, der fastsætter det fælles interventionsgrundlag for de fire europæiske fonde, herunder ELFUL for perioden 1. januar 2014 til 31. december 2020, skal fortsat være det strategiske rammedokument for 2021.

3.11. Forlængelse af de regionale landdistriktsudviklingsprogrammer 2014-2020 for 2021: — Medlemsstaterne kan beslutte at forlænge et eller flere af de regionale landdistriktsudviklingsprogrammer, hvilket skal meddeles til Kommissionen senest ti dage efter overgangsforordningens ikrafttræden, herunder det dertil knyttede budget inden for rammerne af den årlige fordeling for 2021. — Denne meddelelse er uden betydning for den gældende procedure for revision af landdistriktsudviklingsprogrammerne. — I denne meddelelse skal medlemsstaterne påvise, at de risikerer at mangle midler og ikke vil være i stand til at indgå nye retslige forpligtelser i henhold til forordningen om gennemførelse af ELFUL for perioden 2014-2020. — Forlængelsen finansieres gennem budgettet for ELFUL for 2021. — De forlængede landdistriktsudviklingsprogrammer skal opretholde mindst det samme ambitionsniveau for miljø- og klimaindsatsen. — Medlemsstaterne kan også undlade at forlænge de regionale landdistriktsudviklingsprogrammer, hvis der er midler tilbage fra de foregående år. I så fald har de mulighed for at overføre midler afsat til ELFUL i 2021 til de planlagte finansielle bevillinger for 2022-2025.

3.12. Konsekvenser af en forlængelse af programmerne for udvikling af landdistrikterne: Denne forlængelse medfører en udskydelse af alle fristerne (gennemførelsesrapporter og årlige statusmøder indtil 2024, efterfølgende evalueringsrapporter, der skal færdiggøres inden den 31. december 2025) og af perioden for udgifternes støtteberettigelse (forpligtes og betales frem til den 31. december 2024) med et år.

3.13. Betingelser for forlængelse og indgåelse af flerårige forpligtelser: — Tilfælde 1: miljø- og klimavenlige landbrugsforanstaltninger, økologisk landbrug — omstilling og opretholdelse — dyrevelfærd. For nye forpligtelser, der indgås fra og med 2021, skal medlemsstaterne fastsætte en forpligtelsesperiode på mellem et og tre år i deres landdistriktsudviklingsprogrammer. — Tilfælde 2: miljø- og klimavenlige landbrugsforanstaltninger, opretholdelse. Hvis medlemsstaten fastsætter en årlig forlængelse af forpligtelserne efter den oprindelige periodes udløb, må denne forlængelse ikke være længere end et år fra 2021 (det skal her bemærkes, at der i forbindelse med støtte til økologisk landbrug kun er mulighed for forlængelse for opretholdelse og ikke omstilling). — Tilfælde 3: miljø- og klimavenlige landbrugsforanstaltninger, opretholdelse og dyrevelfærd. For nye forpligtelser, der ligger i direkte forlængelse af en forpligtelse, der blev indgået i løbet af den oprindelige periode, og som udløber i 2021, kan de nye forpligtelser kun indgås for en periode på et år.

3.14. Støtteberettigelsen af udgifter for den nationale strategiplan og overgangen mellem programmeringsperioder: med henblik på at lette omstillingen mellem de foregående og kommende programmeringsperioder bør følgende udgifter være støtteberettigede under ELFUL i perioden 2022-2027, og de skal fremgå af de nationale strategiplaner (beløb og bidragssats fra ELFUL). — Udgifter vedrørende de forpligtelser, der er indgået i tidligere programmeringsperioder (under Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (8) eller forordning (EU) nr. 1305/2013), og som strækker sig efter den 1. januar 2024 eller den 1. januar 2025 (f.eks. de femårige forpligtelser, der blev indgået i 2019 eller 2020).

3.15. Støtteordning til frugt- og grøntsagssektoren: Producentorganisationer med et operationelt program, som strækker sig efter den 31. december 2021, skal inden den 15. september 2021 indgive en ansøgning til den medlemsstat, hvori de er beliggende, således at deres operationelle program kan blive ændret og dermed overholde den fremtidige forordnings krav til strategiplanerne eller blive erstattet af et nyt operationelt program, som godkendes på grundlag af denne forordning. Hvis producentorganisationen ikke fremlægger et ændret eller nyt operationelt program, udløber programmet den 31. december 2021. Arbejdsprogrammerne for perioden 1. april 2018 til 31. marts 2021 skal forlænges frem til den 31. december 2021. Producentorganisationerne, sammenslutningerne af producentorganisationer og brancheorganisationerne skal ændre deres arbejdsprogrammer i overensstemmelse hermed og meddele dem til Kommissionen senest den 31. december 2020.

3.16. Programmer til støtte for sektoren for olivenolie og spiseoliven: Arbejdsprogrammerne for perioden 1. april 2018 til 31. marts 2021 skal forlænges frem til den 31. december 2021. Producentorganisationerne, sammenslutningerne af producentorganisationer og brancheorganisationerne skal ændre deres arbejdsprogrammer i overensstemmelse hermed og meddele dem til Kommissionen senest den 31. december 2020.

3.17. Nationale biavlsprogrammer: De nationale programmer udløber den 31. juli 2022. Artiklerne i forordning (EU) nr. 1308/2013 om biavlsprogrammer finder fortsat anvendelse efter den 31. december 2021, for så vidt angår udgifter og betalinger i tilknytning til transaktioner, der gennemføres inden den 1. august 2022.

3.18. Støtteprogrammer for vinsektoren: — Baggrund: Der tildeles EU-midler til medlemsstaterne inden for rammerne af femårige nationale støtteprogrammer til finansiering af specifikke foranstaltninger til støtte for vinsektoren. — Forslag i overgangsforordningen: De nationale støtteprogrammer udløber den 15. oktober 2023. Artiklerne i forordning (EU) nr. 1308/2013 vedrørende støtteforanstaltninger i de nationale støtteprogrammer finder fortsat anvendelse efter den 31. december 2021, for så vidt angår de udgifter og betalinger i tilknytning til transaktioner, der gennemføres inden den 16. oktober 2023.

Bruxelles, den 7. maj 2020. Luca JAHIER Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320.

(2) EUT L 347 af 20.12.2013, s. 487.

(3) EUT L 347 af 20.12.2013, s. 549.

(4) EUT L 347 af 20.12.2013, s. 608.

(5) EUT L 347 af 20.12.2013, s. 671.

(6) EUT L 78 af 20.3.2013, s. 23.

(7) EUT L 78 af 20.3.2013, s. 41.

(8) Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 277 af 21.10.2005, s. 1).