Særberetning	Har	Kommissionen 	sikret	
en	effektiv 	gennemførelse 	
af	servicedirektivet?DA	 2016	nr.	05
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET
DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tlf. +352 4398-1
Kontakt: eca.europa.eu/da/Pages/ContactForm.aspx
Websted: eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren ( http://europa.eu )
Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2016
Print ISBN 978-92-872-4191-7 ISSN 1831-0796 doi:10.2865/631146 QJ-AB-16-002-DA-C
PDF ISBN 978-92-872-4189-4 ISSN 1977-5636 doi:10.2865/547518 QJ-AB-16-002-DA-N
EPUB ISBN 978-92-872-4172-6 ISSN 1977-5636 doi:10.2865/856836 QJ-AB-16-002-DA-E
© Den Europæiske Union, 2016
Eftertryk tilladt med kildeangivelse
Har	Kommissionen 	sikret	
en	effektiv 	gennemførelse 	
af	servicedirektivet?
(artikel 287, stk. 4, andet afsnit, TEUF)SærberetningDA	 2016	nr.	05
02
 Revisionsholdet
Revisionsrettens særberetninger præsenterer resultaterne af forvaltningsrevisioner og juridisk-kritiske revisioner vedrø -
rende specifikke EU-budgetområder eller forvaltningsspørgsmål. Med henblik på at opnå maksimal effekt udvælger og 
udformer Revisionsretten sine revisionsopgaver under hensyntagen til de risici, der knytter sig til resultatopnåelse eller 
regeloverholdelse, de pågældende indtægters eller udgifters omfang, den fremtidige udvikling samt den politiske og 
offentlige interesse.
Denne forvaltningsrevision blev udført af Revisionsafdeling IV — der ledes af Milan Martin Cvikl, medlem af Revisionsret -
ten — hvis speciale er revision på områderne indtægter, forskning og interne politikker, økonomisk og finansiel styring 
samt EU-institutioner og -organer. Revisionsarbejdet blev ledet af Neven Mates, medlem af Revisionsretten, med støtte 
fra kabinetschef Georgios Karakatsanis, attaché Marko Mrkalj, ledende administrator Paul Stafford, opgaveansvarlig Wayne 
Codd og revisorerne Sandra Dreimane, Jurgen Manjé og Wolfgang Stolz.
Fra venstre til højre: J. Manjé, P . Stafford, N. Mates, W. Codd, S. Dreimane, G. Karakatsanis.

03
 Indhold
Punkt
 Glossar	og	forkortelser
I-VIII  Resumé
1-11  Indledning
6-7 Servicedirektivets 	mål
8 -11  Roller	og	ansvarsområder
12-13  Revisionens 	omfang	og	revisionsmetoden
14 -110  Bemærkninger
16-42  Inkorporeringen 	af	direktivet 	og	overvågningen 	af	gennemførelsen
16-18  Kommissionen 	støttede 	og	overvågede 	inkorporeringen 	af	direktivet
19-20  Tyve	medlemsstater	overholdt	ikke	fristen	for	inkorporering	af	direktivet
21-27  Gensidig	evaluering	var	en	nyskabende	praksis,	som	blev	forvaltet	godt	af	Kommissionen	og	senere	er 	
blevet	brugt	i andre	direktiver
28-29  Der	er	stadig	lang	vej	til	en	vellykket	gennemførelse
30-32  Der	blev	foretaget	ydelsestjek	for	at	undersøge,	hvordan	EU-lovgivningen	fungerede	i praktiske 	
forretningsscenarier
33-34  Resultaterne 	førte	til	yderligere 	lovgivningsforslag 	fra	Kommissionen
35-36  Kommissionen	kunne	have	brugt	resultaterne	bedre	til	systematisk	at	håndhæve	servicedirektivet
37-42  Der	blev	ikke	foretaget	en	økonomisk	konsekvensanalyse
43-77  Gennemførelsen
43-45  De	værktøjer	og	den	støtte,	Kommissionen	stillede	til	rådighed	i forbindelse	med	gennemførelsen	af 	
servicedirektivet,	er	ikke	blevet	anvendt	tilstrækkeligt	og	er	derfor	kun	delvis	effektive
46-52  Oprettelsen	af	kvikskrankerne	blev	forsinket,	og	deres	kvalitet	varierer	fra	medlemsstat	til	medlemsstat
53-55  Kvikskrankerne	er	svære	at	finde,	og	virksomhedernes	kendskab	til	dem	er	ringe
56-64  Det	administrative	samarbejde	om	forhold	med	relation	til	servicedirektivet	er	meget	begrænset
65-71  Forbrugerne	oplever	stadig	problemer,	når	de	vil	gøre	brug	af	det	indre	marked	for	tjenesteydelser
04 Indhold 	
72-75  Tjenesteydere	gør	sig	stadig	skyldige	i urimelig	forskelsbehandling
76-77  Løsning 	af	problemerne
78 -110  Håndhævelsen
78-79  Kommissionen	bruger	en	række	forskellige	håndhævelsesværktøjer
80-85  Solvit	bruges	sjældent	i forbindelse	med	servicedirektivet
86-93  EU	Pilot	-	et	system,	der	kan	anvendes,	før	der	indledes	traktatbrudsprocedurer,	og	som	medlemsstaterne 	
værdsætter
94-99  Kommissionen	har	næsten	ikke	gjort	brug	af	traktatbrudsprocedurer
100-101  Traktatbrudssager	tager	for	lang	tid
102-104  Individuelle	klager	vedrørende	tjenesteydelser	følges	op	regelmæssigt,	men	der	er	lange	perioder	uden 	
aktivitet 	under	traktatbrudsprocedurerne
105-107  Kun	én	sag	er	blevet	indbragt	for	EU-Domstolen
108-110  Anvendelsen	af	landespecifikke	henstillinger	har	kun	givet	beskedne	resultater
111-120  Konklusioner 	og	anbefalinger
112-114  Inkorporeringen 	af	direktivet 	og	overvågningen 	af	gennemførelsen 	
115 -118  Gennemførelsen
119 -120  Håndhævelsen
 Kommissionens 	svar
05
 Glossar	og	forkortelser
BNP : bruttonationalprodukt.
CHAP : Kommissionens klageregistreringssystem.
ECC-Net : Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre.
ENS : Det Europæiske Nationalregnskabssystem.
EU Pilot : EU Pilot er et middel til samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen om emner vedrørende 
den nationale lovgivnings overensstemmelse med EU-lovgivningen eller den korrekte anvendelse af EU’s lovgivning. 
EU Pilot bruges som et første skridt for om muligt at undgå formelle traktatbrudsprocedurer.
EU: Den Europæiske Union.
IMI: informationssystemet for det indre marked.
Kontrolaktion : EU-dækkende gennemgang af websteder inden for bestemte onlinesektorer.
NACE	rev. 2 : den statistiske nomenklatur for økonomiske aktiviteter i Det Europæiske Fællesskab.
Solvit : en alternativ mekanisme til løsning af tvister, som er etableret for at hjælpe borgere og virksomheder 
i EU, der ikke har haft mulighed for at gøre deres rettigheder på det indre marked gældende, fordi en offentlig 
myndighed i en anden medlemsstat har fejlanvendt lovgivningen om det indre marked.
TEUF : traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
06
 Resumé
I
Det indre marked for varer sikrer en velfungerende handel inden for EU, men det er almindeligt anerkendt, at det 
indre marked for tjenesteydelser ikke har opfyldt sit fulde potentiale. De tjenesteydelser, der er omfattet af ser -
vicedirektivet, tegner sig for 46 % af EU’s BNP , og direktivet har som mål at reducere de retlige og administrative 
barrierer for både leverandører og modtagere af tjenesteydelser. Medlemsstaterne skulle opfylde dette mål ved at 
inkorporere direktivet i national ret og sikre øget gennemsigtighed og forenklede procedurer, der gør det lettere 
for virksomheder og forbrugere at levere eller modtage tjenesteydelser på det indre marked.
II
Retten fokuserede under sin revision på Europa-Kommissionens indsats for at støtte medlemsstaterne og under -
søgte desuden de håndhævelsesforanstaltninger, som skal løse de problemer med hensyn til manglende overhol -
delse, der skaber begrænsninger på det indre marked for tjenesteydelser.
III
De fleste medlemsstater inkorporerede ikke direktivet i national ret inden fristen. Kommissionen overvågede imidler -
tid fremskridtene under hele processen og hjalp med gennemførelsen af direktivet under og efter inkorporeringen 
ved at arrangere gensidig evaluering og give vejledning ved de regelmæssige møder i de tematiske ekspertgrupper.
IV
De gensidige evalueringer og ydelsestjekkene i udvalgte sektorer var nyttige for medlemsstaterne, men viste også, 
at der stadig var et væsentligt antal hindringer. Kommissionen fulgte ikke tilstrækkeligt op på disse og var navnlig 
uvillig til at sætte spørgsmålstegn ved nogle medlemsstaters anvendelse af »proportionalitet« som begrundelse for 
at opretholde regelstridige krav.
V
Kommissionen har kun sikret en delvis effektiv gennemførelse af servicedirektivet. En årrække efter gennemførel -
sesfristen i 2009 findes der stadig barrierer på det indre marked for tjenesteydelser, som er omfattet af direktivet, 
fordi Kommissionen har været uvillig til at indlede retssager, dels fordi de tager lang tid at gennemføre, dels fordi 
lovgivningen ikke er stærk nok. Der er blevet brugt foranstaltninger såsom Solvit og EU Pilot til at løse problemer, 
men de har ikke givet de hurtige resultater, som både virksomhederne og tjenestemodtagerne ønsker. Forbrugerne 
har endnu ikke den adgang til det indre marked for tjenesteydelser, som direktivet skulle sikre.
VI
Ofte bruges anslåede outputgevinster til at vise effekten af at fjerne barriererne, men det vides stadig ikke, hvor 
store økonomiske fordele en fuld gennemførelse af direktivet vil kunne give. Der mangler tilstrækkeligt detaljerede 
data om de sektorer, direktivet vedrører, og det er derfor stadig ikke muligt at foretage en pålidelig kvantificering af 
dets effekt.
Resumé 07
VII
I sine anbefalinger opfordrer Retten navnlig Kommissionen til at være mere dristig i forbindelse med håndhævelsen 
af direktivet:
– ved at følge op på resultater fra undersøgelser såsom gensidige evalueringer og på ydelsestjek med henblik på 
at bekæmpe manglende overholdelse. Kommissionen bør sammen med medlemsstaterne tage fat på de økono -
misk vigtigste emner
– ved hurtigst muligt at indlede en EU Pilot-sag, når der er identificeret et problem. Oplysningerne om de proble -
mer, der løses, bør gøres tilgængelige
– ved at forkorte traktatbrudsprocedurerne så meget som muligt
– ved at indbringe vigtige spørgsmål om manglende gennemførelse og forkert anvendelse for EU-Domstolen.
VIII
Retten anbefaler endvidere:
– at Kommissionen udarbejder inkorporeringsvejledninger og udsender dem så hurtigt som muligt efter retsak -
ternes vedtagelse
– at Kommissionen bestræber sig på at sikre, at spørgsmålet om, hvilke data der er nødvendige til vurdering af 
nye retsakters effekt, behandles tidligt i lovgivningsprocessen
– at medlemsstaterne overholder chartret for kvikskranker ved f.eks. at offentliggøre oplysninger på flere sprog 
og gøre det muligt at afvikle alle de administrative procedurer, der er nødvendige med henblik på at levere 
tjenesteydelser på tværs af grænserne
– at lovgiver indfører en status quo-periode i forbindelse med meddelelser om udkast til krav og sikrer, at de 
offentliggøres på et offentligt tilgængeligt websted med henblik på bedre adgang og rettidig undersøgelse
– at Kommissionen reviderer forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde og udvider den til at omfatte 
servicedirektivets artikel 20.
08
 Indledning
01	
Servicedirektivet blev vedtaget i 2006 med det mål at reducere de retlige og 
administrative barrierer for både leverandører og modtagere af tjenesteydelser. 
Medlemsstaterne skulle opfylde dette mål ved at inkorporere direktivet i national 
ret og sikre øget gennemsigtighed og forenklede procedurer, der skulle gøre det 
lettere for virksomheder og forbrugere at levere eller anvende tjenesteydelser 
på det indre marked. De tjenesteydelser, der er omfattet af direktivet, tegner sig 
for 46 %1 af EU’s BNP . Ved udgangen af 2009 skulle direktivet være gennemført af 
samtlige EU-lande.
02	
Direktivets tilblivelseshistorie begyndte i 1997, da Kommissionen fremlagde 
handlingsplanen for det indre marked2, som opfordrede til fjernelse af de sek -
torale hindringer for markedsintegration. I senere dokumenter satte Kommissi -
onen specifikt fokus på tjenesteydelser og det forhold, at et antal barrierer på 
det indre marked for tjenesteydelser »bremser den europæiske økonomi og dens 
vækst-, konkurrenceevne- og jobskabelsespotentiale«3, og til sidst stillede den 
i 2004 forslag om et servicedirektiv (almindeligvis kaldet Bolkesteindirektivet), som 
baserede den frie udveksling af tjenesteydelser på oprindelseslandsprincippet. 
Dette ville betyde, at en tjenesteyder kun skulle overholde lovene i etablerings -
medlemsstaten, uanset hvor tjenesteydelsen blev udført. Oprindelseslandsprin -
cippet blev imidlertid opgivet på Europa-Parlamentets anmodning4. Servicedi -
rektivet5, der blev vedtaget i 2006, fastsætter i stedet, at medlemsstaterne skal 
sikre »fri adgang til at optage eller udøve servicevirksomhed på [deres] område« 
og ikke må gøre »adgangen til eller udøvelsen af servicevirksomhed på deres 
område til genstand for opfyldelse af krav, der ikke overholder [principperne om] 
ikke-forskelsbehandling […] nødvendighed [og] proportionalitet«6.
03	
En række økonomiske aktiviteter er ikke omfattet af direktivet: ikkeøkonomi -
ske tjenesteydelser af almen interesse, finansielle tjenesteydelser, elektroniske 
kommunikationstjenester, tjenesteydelser i forbindelse med vikarbureauer, 
sundhedsydelser, audiovisuelle tjenesteydelser, spil, virksomhed forbundet med 
udøvelse af offentlig myndighed, sociale tjenesteydelser, private vagttjenester, 
tjenesteydelser udført af notarer og fogeder samt skatte- og afgiftsområdet. 
Direktivet berører heller ikke medlemsstaternes lovgivning om social sikring.1 SWD(2014) 131 final af 
31. marts 2014: »Work plan for 
reporting on national reforms 
in services markets«.
2 CSE(97) 1 endelig udg. af 
4. juni 1997: Meddelelse fra 
Kommissionen til Rådet - 
Handlingsplan for det indre 
marked.
3 KOM(2002) 441 endelig af 
30. juli 2002: Rapport fra 
Kommissionen til Rådet og 
Europa-Parlamentet - Status 
over det indre marked for 
tjenester.
4 KOM(2013) 547 final af 
24. juli 2013: Forslag til 
Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv om 
betalingstjenester i det indre 
marked og om ændring af 
direktiv 2002/65/EF, 2013/36/
EU og 2009/110/EF og om 
ophævelse af direktiv 
2007/64/EF.
5 Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv 2006/123/EF af 
12. december 2006 om 
tjenesteydelser i det indre 
marked (EUT L 376 af 
27.12.2006, s. 36).
6 Servicedirektivets artikel 16, 
stk. 1. Proportionalitet: 
Kravene skal sikre opfyldelsen 
af det tilsigtede mål og må 
ikke gå ud over, hvad der er 
nødvendigt for at nå dette 
mål.
09 Indledning 	
7 Corazza Bildt-betænkningen 
om det indre marked for 
tjenesteydelser: status og 
næste skridt (2012/2144(INI) 
(http://www.europarl.europa.
eu/sides/getDoc.
do?pubRef=-//EP//
TEXT+REPORT+A7-2013-
0273+0+DOC+XML+V0//DA ).
8 Cofferati-betænkningen om 
styringen af det indre marked 
inden for det europæiske 
semester 2014 (2013/2194(INI)) 
(http://www.europarl.europa.
eu/sides/getDoc.
do?pubRef=-//EP//
TEXT+REPORT+A7-2014-
0066+0+DOC+XML+V0//DA ).
9 »Note on the Commission’s 
2014 work plan for reporting 
on national reforms in services 
markets, 5431/14, COMPET 29, 
MI 51«, EU-Rådet, Bruxelles, 
den 22. januar 2014.
10 Som beskrevet i direktivets 
artikel 14.04	
Det indre marked for varer sikrer en velfungerende handel inden for EU, men det 
er almindeligt anerkendt, at det indre marked for tjenesteydelser ikke har opfyldt 
sit fulde potentiale, og Europa-Parlamentet har understreget behovet for vækst 
i Corazza Bildt-betænkningen7 om det indre marked for tjenesteydelser og senest 
i Cofferati-betænkningen8. I betragtning af tjenesteydelsernes store betydning 
for den europæiske økonomi kan en vellykket gennemførelse af direktivet poten -
tielt få meget stor effekt.
05	
Fristen for inkorporering af direktivet i national ret var udgangen af 2009, men 
Kommissionen fastslog i en meddelelse af 22. oktober 2013, at »EU endnu ikke 
helt [har] fået fuldført det indre marked på flere vigtige områder, bl.a. inden for 
digital økonomi, energi og tjenesteydelser«. I januar 2014 fremhævede Rådet be -
hovet for koordinering mellem Kommissionen og medlemsstaterne med henblik 
på at forbedre gennemførelsen, anvendelsen og håndhævelsen af reglerne for 
det indre marked9.
Servicedirektivets 	mål
06	
Fuldt gennemført skal direktivet mindske bureaukratiet, så tjenesteydere meget 
lettere kan etablere sig både i hjemlandet og i udlandet, og lette leveringen af 
tjenesteydelser på tværs af grænserne. For at opfylde dette mål skal medlemssta -
terne oprette »kvikskranker«, der kan bistå virksomhederne ved at give udtøm -
mende oplysninger om de procedurer, de skal følge for at kunne tilbyde og levere 
tjenesteydelser, og give dem mulighed for at klare de nødvendige formaliteter online. 
Direktivet styrker også tjenestemodtagernes, navnlig forbrugernes, rettigheder 
ved at forbyde forskelsbehandling på grundlag af nationalitet eller bopælsland.
07	
De hindringer, som direktivet skal fjerne, er bl.a.10:
a) diskriminerende krav, som direkte eller indirekte er begrundet i nationali -
tet eller - for selskabers vedkommende - i det vedtægtsmæssige hjemsteds 
beliggenhed
b) forbud mod, at tjenesteyderen kan være etableret i flere medlemsstater eller 
være optaget i registre eller faglige organisationer og sammenslutninger 
i flere medlemsstater
10 Indledning 	
c) krav om, at tjenesteyderen skal have sit hovedforretningssted på tjeneste -
modtagerens område
d) krav om gensidighed med den medlemsstat, hvor tjenesteyderen allerede 
har et forretningssted
e) bestemmelser om, at tilladelser kun udstedes efter anvendelse af en test, der 
påviser et økonomisk behov eller en markedsefterspørgsel, eller en obliga -
torisk evaluering af den pågældende form for virksomheds potentielle eller 
aktuelle økonomiske virkninger eller en vurdering af dens formålstjenlighed 
i forhold til den kompetente myndigheds planlagte økonomiske mål
f) inddragelse af konkurrerende erhvervsdrivende, herunder gennem rådgiven -
de organer, i udstedelsen af tilladelser eller andre relevante afgørelser, der 
træffes af de kompetente myndigheder
g) krav om finansielle garantier, herunder forpligtelse til at tegne en forsikring 
hos en tjenesteyder eller et organ, der er etableret på tjenestemodtagerens 
område
h) forpligtelse til allerede at have været optaget i registre, der føres på med -
lemsstatens område, i en given periode eller til tidligere at have udøvet den 
pågældende virksomhed på dens område i en given periode.
Roller	og	ansvarsområder
08	
Direktivet beskriver Kommissionens og medlemsstaternes roller og ansvarsområder.
09	
Medlemsstaterne skal inkorporere direktivet i national ret, følge inkorporeringen 
op ved hjælp af gensidig evaluering (jf. punkt 21-29) og bistå virksomhederne 
ved at oprette kvikskranker. Det er første gang, medlemsstaterne retligt forplig -
tes til at oprette sådanne e-forvaltningstjenester og stille dem til rådighed for 
udenlandske brugere.
11 Indledning 	
10	
Solvit er en mekanisme til løsning af tvister, som er etableret for at hjælpe borge -
re og virksomheder i EU, der ikke har haft mulighed for at gøre deres rettigheder 
på det indre marked gældende, fordi en offentlig myndighed i en anden med -
lemsstat har fejlanvendt lovgivningen om det indre marked. Systemet er udfor -
met som et netværk af Solvitcentre i medlemsstaternes nationale forvaltninger. 
Solvit er et praktisk alternativ til formelle problemløsningsprocedurer såsom 
nationale retssager eller klager til Kommissionen.
11	
GD for det Indre Marked, Erhvervspolitik, Iværksætteri og SMV’er (tidligere GD for 
det Indre Marked og Tjenesteydelser) koordinerer Kommissionens politik for 
EU’s indre marked og forsøger at fjerne uberettigede handelshindringer, især på 
tjenesteydelsesområdet og på de finansielle markeder. Det skal overvåge den 
praktiske gennemførelse af EU-lovgivningen, bistå medlemsstaterne og indlede 
traktatbrudsprocedurer, når det er påkrævet.
12
 Revisionens 	omfang 	
og revisionsmetoden
12	
Rettens overordnede revisionsspørgsmål var, om Kommissionen havde sikret 
en effektiv gennemførelse af servicedirektivet. Dette spørgsmål blev opdelt i to 
underspørgsmål:
a) Har Kommissionen i tilstrækkelig grad overvåget og evalueret gennemførel -
sen af direktivet?
b) Har Kommissionen i tilstrækkelig grad fremmet og håndhævet gennemførel -
sen af direktivet?
13	
Revisionen omfattede samtaler og undersøgelse af sagsakter hos Kommissionen. 
Endvidere aflagde Retten undersøgelsesbesøg hos en række kompetente mini -
sterier, erhvervsorganisationer, handelskamre og forbrugerorganisationer i syv 
medlemsstater for at indsamle oplysninger om de resterende handelshindringer 
og de eksisterende mekanismers effektivitet med hensyn til at fjerne dem. Retten 
udvalgte medlemsstater, der har en omfattende grænseoverskridende handel: 
Tyskland, Det Forenede Kongerige, Østrig, Slovakiet, Frankrig, Nederlandene og 
Portugal. Desuden blev en række europæiske organisationer hørt.
13
 Bemærkninger
11 I november 2007 var alle 
sprogudgaverne offentliggjort 
på internettet, og kun den 
engelske udgave forelå 
allerede den 30. juli 2007.14	
Kommissionen forsøgte efter udløbet af fristen for inkorporering af direktivet 
i 2009 at identificere områder, hvor direktivet ikke var blevet gennemført, og 
etablerede en række mekanismer til fjernelse af de resterende barrierer. Der findes 
dog stadig barrierer, og nogle af disse er opstået på grund af vage formuleringer 
i direktivet. Kommissionen har været uvillig til at indlede traktatbrudsprocedurer, 
dels fordi retsgrundlaget ikke er solidt nok, dels fordi det tager lang tid at sikre 
overholdelse ved hjælp af sådanne retlige procedurer (flere år, selv om alle tidsfrister 
respekteres).
15	
Det er endnu ikke muligt at vurdere, i hvilket omfang direktivet har givet de for -
ventede økonomiske fordele. Kommissionen har offentliggjort overslag over de 
potentielle BNP-gevinster, som direktivet muliggør, men disse overslag er baseret 
på tilnærmede data. Før 2014 gjorde Kommissionen ikke noget systematisk for -
søg på at indsamle data om den grænseoverskridende handel med tjenesteydel -
ser, der er omfattet af direktivet. Endnu i 2015 foreligger disse data ikke, og det 
er derfor umuligt at vurdere, om gennemførelsen af direktivet har ført til vækst 
i den grænseoverskridende handel med tjenesteydelser eller til stigninger i BNP .
Inkorporeringen	af	direktivet	og	overvågningen	af 	
gennemførelsen
Kommissionen 	støttede 	og	overvågede 	inkorporeringen 	af	
direktivet
16	
Direktivet trådte i kraft den 28. december 2006, og fristen for at inkorporere det 
i national ret var den 28. december 2009. Inkorporeringen var en omstændelig 
opgave for medlemsstaterne, da den vedrørte lovgivning om et stort antal øko -
nomiske aktiviteter, og derfor var fristen tre år i stedet for de sædvanlige to år.
17	
Kommissionen offentliggjorde »Håndbog i Gennemførelsen af Tjenesteydelses -
direktivet eller »servicedirektivet««, hvis mål var at yde medlemsstaterne teknisk 
bistand ved at beskrive egnede gennemførelsesmetoder. Den forelå dog først på 
samtlige sprog næsten et år efter vedtagelsen af direktivet11. Repræsentanterne 
for de besøgte medlemsstater oplyste, at håndbogen var et nyttigt hjælpemid -
del, men de mente, at den ville have haft større effekt, hvis den havde foreligget 
kort efter direktivets ikrafttræden. Som supplement til håndbogen rådgav Kom -
missionen medlemsstaterne, når den aflagde kontrolbesøg, og når den besvare -
de deres spørgsmål.
14 Bemærkninger 	
12 COM(2012) 261 final af 
8. juni 2012: »Partnerskab for 
ny vækst i servicesektoren 
2012-2015« og den tilhørende 
dokumentation.
13 Den Tjekkiske Republik, 
Estland, Kroatien, Litauen, 
Ungarn, Malta, Nederlandene 
og Sverige.
14 Tyskland (afsluttet 26.1.2012), 
Østrig (afsluttet 26.4.2012), 
Grækenland (afsluttet 
31.5.2012).
15 Førstegenerationskvikskranker 
opfylder de begrænsede krav, 
der er fastsat i direktivet. Ifølge 
chartret for kvikskranker skal 
andengenerationskvikskranker 
ikke kun opfylde 
servicedirektivets krav, men gå 
videre med hensyn til både 
dækning og funktionalitet.18	
Gennem bilateralt arbejde og støtte til medlemsstaterne traf Kommissionen de 
nødvendige foranstaltninger til at overvåge inkorporeringen af direktivet og 
rapporterede herom til Konkurrenceevnerådet. I juni 2012 udsendte den en mere 
omfattende rapport i form af »servicepakken«12.
Tyve	medlemsstater	overholdt	ikke	fristen	for	inkorporering 	
af	direktivet
19	
Fristen for inkorporering af direktivet i national ret blev kun overholdt af otte 
medlemsstater13. Der blev sendt åbningsskrivelser til de medlemsstater, der ikke 
havde givet meddelelse om afsluttet inkorporering, med henblik på indledning 
af traktatbrudsprocedurer. Den 27. oktober 2011 blev de tre sager14, der ikke 
var blevet løst i mellemtiden, indbragt for EU-Domstolen. De blev dog løst, før 
EU-Domstolen begyndte at behandle dem. Grækenland afsluttede som den sid -
ste medlemsstat inkorporeringen af direktivet den 31. maj 2012.
20	
Kommissionen forventede, at kvikskrankerne (jf. punkt 44-55) ville spille en væ -
sentlig rolle i forbindelse med gennemførelsen af direktivet. Den lagde derfor 
stor vægt på dem i sin rapportering om medlemsstaternes gennemførelse, hvor 
den både anvendte sine egne analyser og undersøgelser foretaget af erhvervsor -
ganisationer. Da fristen udløb i 2009, havde 21 af de 27 medlemsstater oprettet 
»førstegenerationskvikskranker«15, men det var forskelligt, hvor stor en del af 
de administrative procedurer der kunne klares online og anvendes på tværs af 
grænserne.
Gensidig	evaluering	var	en	nyskabende	praksis,	som	blev 	
forvaltet	godt	af	Kommissionen	og	senere	er	blevet	brugt 	
i andre	direktiver
21	
Den gensidige evaluering, som direktivet foreskrev, indebar, at medlemsstaterne 
skulle vurdere berettigelsen af deres nationale krav til tjenesteydere og derefter 
forelægge resultaterne for andre medlemsstater. Hensigten var at sikre øget 
forståelse af årsagerne til de eksisterende krav og tilskynde medlemsstaterne til 
at sammenligne deres reguleringsmetoder, udveksle bedste praksis og fjerne de 
krav, de var enige om var uberettigede.
15 Bemærkninger 	
16 KOM(2011) 20 endelig af 
27. januar 2011 »Mod et mere 
velfungerende indre marked 
for tjenesteydelser - der 
bygger på resultaterne af den 
gensidige evalueringsproces 
i tjenesteydelsesdirektivet«, 
s. 6.
17 SEC(2011) 102 final af 
27. januar 2011 »Commission 
staff working paper on the 
process of the mutual 
evaluation of the Services 
Directive«, ledsagende 
dokument til KOM(2011) 20 
endelig, s. 10.22	
Direktivet beskrev processerne og kravene vedrørende den gensidige evaluering 
af medlemsstaternes reguleringsmæssige rammer for tjenesteydelser. Senest den 
28. december 2009 skulle medlemsstaterne forelægge Kommissionen en rapport 
med oplysninger om: i) tilladelsesordninger, ii) specifikke nationale krav, som de 
agtede at opretholde, og iii) virksomhed på flere områder. Medlemsstaterne skulle 
påvise, at de resterende tilladelsesordninger eller krav var i overensstemmelse 
med direktivets indhold, begrunde, hvorfor kravene ikke var i strid med princip -
perne om ikkeforskelsbehandling, nødvendighed og proportionalitet, og angive, 
hvilke tjenesteydere der fortsat skulle være omfattet af kravene.
23	
Kommissionen sendte forklaringerne om kravene til de andre medlemsstater og 
gav dem en frist på seks måneder til at svare. Efter at have koordineret medlems -
staternes svar forelagde Kommissionen den 28. december en rapport om den 
gensidige evaluering med forslag til yderligere initiativer i relevante tilfælde. 
Kommissionen skal følge dette op en gang om året. Det skete første gang med 
servicepakken, der blev offentliggjort i juni 2012, og siden er det blandt andet 
sket i form af en peerevaluering af krav vedrørende retlig form, aktiekapital og 
priser, en evaluering af nationale bestemmelser om adgangen til erhverv og for -
sikringer samt en række interessentworkshops.
24	
Den gensidige evaluering gav en så vellykket screening af de forskellige med -
lemsstaters lovgivning, at denne praksis senere er blevet indført på andre om -
råder, f.eks. i det reviderede direktiv om anerkendelse af erhvervsmæssige 
kvalifikationer.  
25	
Metoden til gensidig evaluering bestod af følgende trin16: individuel selvevalue -
ring i medlemsstaterne, drøftelser i klynger af fem medlemsstater og plenarmø -
der med alle medlemsstaterne. Kommissionen konstaterede, at der blev opnået 
forbedringer, f.eks. at man erstattede tværgående tilladelsesordninger med 
mindre omstændelige erklæringsordninger, og at man fjernede sektorspecifikke 
ordninger, minimumskapitalkrav, forbud mod at have mere end ét forretnings -
sted, obligatoriske priser og kvantitative og territoriale begrænsninger17.
16 Bemærkninger 	
18 J. Monteagudo, A. Rutkowski, 
D. Lorenzani: »The economic 
impact of the Services 
Directive: A first assessment 
following implementation«, 
Economic Papers  nr. 456, 
juni 2012, Europa-
Kommissionen, Bruxelles, 
2012, s. 30.26	
Der blev taget betydelige skridt i retning af at fjerne barriererne. Ifølge embeds -
mændene i de besøgte medlemsstater var den gensidige evaluering et af høj -
depunkterne i gennemførelsen af direktivet, fordi medlemsstaterne var nødt til 
at samarbejde tæt om at screene meget store mængder national og regional 
lovgivning med henblik på at vurdere dens overensstemmelse med direktivet og 
EU-Domstolens eksisterende retspraksis.
27	
De besøgte medlemsstater anerkendte, at Kommissionen på det praktiske niveau 
har gjort meget for at bidrage til gennemførelsen af direktivet ved at arrangere 
klyngedrøftelser i forbindelse med den gensidige evaluering og give vejledning 
ved de regelmæssige møder i de tematiske ekspertgrupper.
Der	er	stadig	lang	vej	til	en	vellykket	gennemførelse
28	
Rapporterne om den gensidige evaluering viste, at barriererne kun var fjernet 
delvis. I en undersøgelse af udvalgte erhvervsgrupper anslog Kommissionen, at 
af de barrierer, som direktivet skulle fjerne, var 10 % blevet fjernet helt og 60 % 
fjernet delvis, mens 30 % stadig var intakte18. Det viste, at der stadig var lang vej 
til en fuldstændig gennemførelse.
29	
I forbindelse med den gensidige evaluering samarbejdede man om at screene 
meget store mængder national og regional lovgivning, men embedsmænd i en 
række af de besøgte medlemsstater havde kritiske holdninger til evalueringens 
effektivitet på længere sigt. De mente ikke, at Kommissionen havde gjort meget 
for at fjerne de potentielt uberettigede barrierer, der blev identificeret under den 
gensidige evaluering. Desuden mente en gruppe på seks medlemsstater ikke, at 
Kommissionen i tilstrækkelig grad havde sat spørgsmålstegn ved begrundelser, 
som var baseret på »proportionalitet«. De foreslog, at der offentliggøres en spe -
cifik vejledning med eksempler på, hvad der er proportionelt, og hvad der ikke 
er. Det ville skabe en fælles forståelse af proportionalitetsspørgsmålet og give 
Kommissionen en målestok til vurdering af eksisterende og nye krav.
17 Bemærkninger 	
19 KOM(2011) 20 endelig, s. 9.
20 SWD(2012) 147 final af 
8. juni 2012: »Commission staff 
working document on the 
results of the performance 
checks of the internal market 
for services (construction, 
business services and 
tourism)«.
21 Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv 2013/55/EU af 
20. november 2013 om 
ændring af direktiv 2005/36/
EF om anerkendelse af 
erhvervsmæssige 
kvalifikationer og forordning 
(EU) nr. 1024/2012 om det 
administrative samarbejde 
ved hjælp af 
informationssystemet for det 
indre marked (»IMI-
forordningen«) (EUT L 354 af 
28.12.2013, s. 132).Der	blev	foretaget	ydelsestjek	for	at	undersøge,	hvordan 	
EU-lovgivningen 	fungerede 	i praktiske 	forretningsscenarier
30	
I 2011 og 2012 foretog Kommissionen »ydelsestjek« for at vurdere, »hvordan for -
skellige dele af EU-lovgivningen anvendes, og hvordan de fungerer i det daglige 
liv«19 for brugere af det indre marked. Det betød, at også andre EU-instrumenter 
end direktivet skulle tages i betragtning. Kommissionen bestemte sig for at fore -
tage disse tjek på grundlag af casestudier inden for udvalgte forretningssektorer 
og med fokus på udvalgte aktiviteter.
31	
Medlemsstaterne blev bedt om at oplyse, hvordan deres nationale lovgivning 
i praksis ville blive anvendt over for potentielle tjenesteydere, der ønskede at 
etablere en virksomhed eller levere grænseoverskridende tjenesteydelser på 
deres territorium.
32	
I et arbejdsdokument20 sammenfattede Kommissionen resultaterne af ydelses -
tjekkene i tre sektorer, der betragtes som vigtige for den grænseoverskridende 
handel i EU: bygge- og anlægssektoren (som udgør 6,3 % af BNP), forretningsser -
vicesektoren (11,7 %) og turistsektoren (4,4 %).
Resultaterne	førte	til	yderligere	lovgivningsforslag	fra 	
Kommissionen
33	
Tjekkene viste, at der er en meget tæt forbindelse mellem servicedirektivet og 
direktivet om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. Anerkendelse 
af en persons kvalifikationer er ofte en forudsætning for, at vedkommende får 
mulighed for at levere tjenesteydelser eller etablere en virksomhed, der opererer 
på tværs af grænserne. Resultaterne af ydelsestjekkene fik Kommissionen til at 
foreslå ændringer af direktivet om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifika -
tioner og forordningen om samarbejde via informationssystemet for det indre 
marked (IMI)21.
18 Bemærkninger 	
22 SWD(2013) 402 final af 
2. oktober 2013: »Commission 
Staff Working Document on 
the outcome of the peer 
review on legal form, 
shareholding and tariff 
requirements under the 
Services Directive«.
23 SWD(2014) 130 final af 
31. marts 2014: »Commission 
Staff Working Document - 
Access to insurance for 
services provided in another 
Member State«.34	
Ydelsestjekkene identificerede barrierer i den nationale lovgivning, der stillede 
krav om særlige aktionærstrukturer og forsikringer. Virksomheder var ofte nødt 
til at tilpasse deres retlige form eller aktionærstruktur for at kunne operere i en 
anden medlemsstat via et sekundært forretningssted, hvilket kunne indebære ekstra 
omkostninger. Forsikringsdækningen var et andet hyppigt problem. I mange 
medlemsstater anerkendes forsikringsdækningen i etableringsmedlemsstaten 
ikke af den medlemsstat, hvor virksomheden ønsker at levere tjenesteydelser, 
hvilket igen indebærer ekstra omkostninger for tjenesteyderen. Der blev offent -
liggjort arbejdsdokumenter om disse to emner i oktober 201322 og marts 201423.
Kommissionen	kunne	have	brugt	resultaterne	bedre	til 	
systematisk 	at	håndhæve 	servicedirektivet
35	
Ydelsestjekkene afslørede, at der i medlemsstaterne stadig findes betydelige 
barrierer og hindringer, hvoraf nogle er fælles for alle tre sektorer (tværgående 
barrierer), mens andre er erhvervsspecifikke.
36	
Selv om det ikke var hovedformålet med ydelsestjekkene, gentog deres konklu -
sioner konstateringerne fra den gensidige evaluering, nemlig at der stadig var 
et væsentligt antal hindringer. Kommissionen kunne have lagt disse resultater 
til grund for yderligere systematisk håndhævelse af direktivet med fokus på de 
økonomisk vigtigste emner.
Der	blev	ikke	foretaget 	en	økonomisk 	konsekvensanalyse
37	
Kommissionen foretog kun en prognostisk analyse af direktivets økonomiske for -
dele, da det blev indført, og den havde ikke tilstrækkelig detaljerede økonomiske 
data til udelukkende at undersøge de aktiviteter, som direktivet dækker.
19 Bemærkninger 	
24 J. Monteagudo, A. Rutkowski, 
D. Lorenzani: »The economic 
impact of the Services 
Directive: A first assessment 
following implementation«, 
Economic Papers  nr. 456, 
juni 2012, Europa-
Kommissionen, Bruxelles, 
2012.
25 »Services: tapping the 
potential for growth and jobs, 
Commission contribution to 
the European Council of 
20-21 March 2014«.
26 Data vedrørende NACE 
rev. 2-fordelingen på 
64 brancher 
i nationalregnskabet. I henhold 
til det nyligt færdiggjorte ENS 
2010-fremsendelsesprogram er 
det nu medlemsstaterne, der 
indsender denne fordeling. 
Jf. Europa-Parlamentets og 
Rådets forordning (EU) 
nr. 549/2013 af 21. maj 2013 om 
det europæiske national- og 
regionalregnskabssystem i Den 
Europæiske Union (EUT L 174 af 
26.6.2013, s. 1).38	
I 2012 anslog Kommissionen, at man ved bedre gennemførelse af direktivet 
kunne øge BNP med 1,6 % ud over de 0,8 %, der angiveligt allerede var opnået24. 
I undersøgelsen blev virkningerne af at fjerne barriererne forudsagt ved hjælp 
af en økonometrisk model og data indsamlet under den gensidige evaluering 
om de barrierer, der fandtes før gennemførelsesfristen i 2009, kombineret med 
økonomiske data om de berørte sektorer. Der var således ikke tale om en efterføl -
gende kvantificering af virkningerne af direktivets gennemførelse.
39	
Kommissionen var nødt til at gøre antagelser om størrelsen af de økonomiske 
sektorer, som direktivet berører, da der ikke foreligger detaljerede oversigter 
baseret på eksisterende kilder såsom nationalregnskaber eller betalingsbalancer.
40	
Så sent som i 201425 lovede Kommissionen Det Europæiske Råd, at den ville styrke 
sine overvågningsværktøjer gennem mere dybtgående kvantitativ og kvalitativ 
rapportering om sektorreformer og nationale reformer vedrørende tjenesteydel -
ser. Navnlig forpligtede den sig til for 2012, 2013 og 2014 at indsamle data om 
tjenesteydelser, hvor der skelnes mellem data med relevans for de sektorer, der er 
omfattet af direktivet, og data med relevans for de sektorer, der ikke er. Eftersom 
dataene ikke dækker perioden før gennemførelsen af direktivet, vil de ikke gøre 
det muligt at vurdere dets samlede effekt.
41	
Kommissionen forelagde i maj 2014 et dokument for Arbejdsgruppen vedrørende 
Nationalregnskaber, hvor den beskriver den økonomiske analyse af direktivet og 
behovene for data i forbindelse med varetagelsen af de fremtidige analyser, den 
har forpligtet sig til. Den fremhæver især behovet for data, hvor der skelnes mellem 
økonomiske aktiviteter, der er omfattet af direktivet, og økonomiske aktiviteter, 
der ikke er. Den bemærker, at den aktuelle datatilgængelighed i alvorlig grad be -
grænser mulighederne for dybtgående analyse og statusrapportering, og at den 
søger en løsning på problemer med data, der er forældede eller helt mangler26, 
somme tider for en periode på op til ti år.
42	
Medlemmerne af Arbejdsgruppen vedrørende Nationalregnskaber indvilligede 
i at besvare henvendelser fra Kommissionen for at forsøge at løse specifikke 
problemer i tilfælde, hvor det ville være muligt at levere data, som måske ikke er 
offentligt tilgængelige. De afgav dog ikke løfte om at levere de data, der er nød -
vendige for at sikre en korrekt evaluering af direktivet.
20 Bemærkninger 	
27 Direktivets artikel 7.Gennemførelsen
De	værktøjer	og	den	støtte,	Kommissionen	stillede	til 	
rådighed 	til	gennemførelsen 	af	servicedirektivet, 	er	ikke	
blevet	anvendt	tilstrækkeligt	og	er	derfor	kun	delvis 	
effektive
43	
Kommissionen har i direktivet eller på anden vis tilvejebragt en række værktøjer, 
informationstjenester og samarbejdsmekanismer, der skal gøre det lettere at 
gennemføre direktivet fuldt ud. Af værktøjerne i selve direktivet er der blevet lagt 
mest vægt på kvikskrankerne, men også informationssystemet for det indre mar -
ked og Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre er udviklet med det formål at 
forbedre handelen med tjenesteydelser i EU. Deres effektivitet med hensyn til at 
lette gennemførelsen af direktivet har imidlertid ikke været så stor, som det var 
hensigten.
44	
Direktivet pålægger medlemsstaterne at sikre, at kvikskrankerne giver tjeneste -
yderne mulighed for at henvende sig ét enkelt sted og elektronisk afvikle alle de 
procedurer og formaliteter, der er nødvendige for at få tilladelse fra de kompe -
tente myndigheder. De skal også give oplysninger til potentielle leverandører og 
brugere. Medlemsstaterne skal gøre deres oplysninger og bistand »tilgængelige 
på afstand og ad elektronisk vej«27 og opfordres til at offentliggøre oplysningerne 
på andre fællesskabssprog.
45	
Det har vist sig at være en krævende opgave at oprette kvikskranker, og da med -
lemsstaterne har udstrakt frihed i deres metodevalg, er kvikskrankerne oprettet 
på forskellige måder i de nationale administrative strukturer.
Oprettelsen	af	kvikskrankerne	blev	forsinket,	og	deres 	
kvalitet	varierer	fra	medlemsstat	til	medlemsstat
46	
Da fristen for inkorporering af direktivet udløb (den 28. december 2009), havde 
mange medlemsstater endnu ikke en fuldt fungerende kvikskranke. For at bistå 
medlemsstaterne nedsatte Kommissionen to ekspertgrupper ud over den gene -
relle ekspertgruppe vedrørende gennemførelsen af servicedirektivet. EUGO-eks -
pertgruppen beskæftiger sig med kvikskrankerne generelt. EUGO er det navn, 
som netværket af kvikskranker bruger til at skabe et fælles brand i hele Europa (jf. 
figur 1 ). Ekspertgruppen om e-procedurer fokuserer på mere tekniske spørgsmål 
i relation til, hvordan man kan gøre det muligt for tjenesteydere at afvikle proce -
durer og formaliteter online.
21 Bemærkninger 	
28 -  »Services Directive 
implementation survey - 
The Chambers’ perspective 
on the Points of Single 
Contact«, Eurochambres, 
Policy Survey, 7. udgave, 
januar 2011.
 -  »Are the points of Single 
Contact truly making things 
easier for European 
companies? - Services 
Directive Implementation 
Report«, BusinessEurope, 
november 2011.
 -  »The functioning and 
usability of the Points of 
Single Contact under the 
Services Directive - State of 
Play and Way Forward - 
Final Report«, Deloitte og 
tech4i2 for Europa-
Kommissionens 
Generaldirektoratet for det 
Indre Marked og 
Tjenesteydelser, 
GD MARKT/2010/22/E 
(SMART 2007/035, LOT 4), 
21.1.2012.
 -  J. Monteagudo, 
A. Rutkowski, D. Lorenzani: 
»Part 2: Assessing the 
economic impact of setting 
up Points of Single Contact: 
an approximation based on 
the Doing Business« i »The 
economic impact of the 
Services Directive: a first 
assessment following 
implementation«, Economic 
Papers  nr. 456, juni 2012.
29 KOM(2012) 261 endelig, s. 12.47	
Kvikskrankerne indgår i Kommissionens resultattavle for det indre marked og 
har været genstand for en række undersøgelser udført af Kommissionen og flere 
eksterne organisationer28. Disse analyser har vist, at ambitionsniveauet svinger 
meget fra medlemsstat til medlemsstat, og at kvikskrankernes kvalitet derfor er 
varierende. Der er svagheder med hensyn til antallet af sprog, som de administra -
tive procedurer kan afvikles på, brugervenligheden og muligheden for at bruge 
e-signaturer samt med hensyn til, i hvilket omfang kvikskrankerne faktisk funge -
rer som e-forvaltningsportaler. Det er forskelligt, hvor meget der reklameres for 
kvikskrankerne, og hvor lette de er at finde, da ikke alle kvikskranker bruger det 
EUGO-logo, som Kommissionen har lavet.
48	
For at sikre, at kvikskrankerne bedre kan imødekomme virksomhedernes behov, 
har Kommissionen som varslet i servicepakken i 201229 udarbejdet et charter for 
de elektroniske kvikskranker under servicedirektivet, så det kan fungere som 
retningslinje for de lande, der ikke kun ønsker, at deres kvikskranker skal opfylde 
lovgivningens krav, men vil gå videre. Chartret for kvikskranker skal danne grund -
lag for udviklingen af andengenerationskvikskranker. Figur 1Logo	til	identifikation	af	kvikskrankewebsteder	i hele	EU
22 Bemærkninger 	
30 »The Performance of the 
Points of Single Contact - An 
Assessment against the PSC 
Charter«, undersøgelse 
udarbejdet for Europa-
Kommissionens GD for det 
Indre Marked, Erhvervspolitik, 
Iværksætteri og SMV’er, 2015.49	
Chartret for kvikskranker giver vejledning til de medlemsstater, der har viljen 
og ambitionerne til at udvikle deres kvikskranker, og sætter dem i stand til at 
arbejde i samme retning. Chartret kan danne udgangspunkt for drøftelser om, 
hvordan det bedst kan gennemføres, og udveksling af bedste praksis.
50	
Kommissionens udarbejdelse af chartret er et positivt forsøg på at komme ud 
over det begrænsede sæt lovgivningsmæssige krav til kvikskranker for virksom -
heder og enkeltpersoner, der forventer mere.
51	
Når chartret bruges til at teste kvikskrankerne, bliver det klart for medlemssta -
terne, hvilke kriterier deres kvikskranker bliver bedømt efter. På den ene side 
betyder inkluderingen af de frivillige kriterier, at ambitiøse medlemsstater kan 
få en uafhængig vurdering af deres fremskridt. På den anden side kan mindre 
ambitiøse medlemsstater måske blive opmuntret til at udvikle deres kvikskranker 
i overensstemmelse med chartret.
52	
Det konstateres i en undersøgelse, som blev bestilt af Kommissionen og offent -
liggjort i 201530, at kvikskrankernes resultater er middelmådige og kan forbedres 
væsentligt, og der gives en detaljeret liste med specifikke anbefalinger.
Kvikskrankerne 	er	svære	at	finde,	og	virksomhedernes 	
kendskab	til	dem	er	ringe
53	
Hvis kvikskrankerne skal være med til at øge handel og levering af tjenesteydel -
ser på tværs af grænserne, skal virksomhederne have kendskab til de oplysninger 
og tjenester, som de tilbyder. Hvis der er god onlineadgang, vil virksomheder, der 
søger efter oplysninger eller støtte, blive henvist til kvikskrankerne.
23 Bemærkninger 	
31 F.eks. i SWD(2012) 148 final af 
8. juni 2012: »Commission Staff 
Working Document: Detailed 
information on the 
implementation of Directive 
2006/123/EC on services in the 
internal market«, s. 20.54	
Mange af de organisationer, Revisionsretten hørte i forbindelse med denne revision, 
oplyste imidlertid, at virksomhedernes kendskab til kvikskrankerne stadig er 
ringe. Det lød fra både medlemsstaternes myndigheder og fra erhvervsgrupper, 
at Kommissionen burde gøre mere for at fremme kvikskrankerne.
55	
Kommissionen angiver ressourcebegrænsninger som årsagen til, at dens indsats 
for at fremme kvikskrankerne er begrænset31. Kommissionen anfører, at den stør -
ste effekt kan opnås med målrettede onlinebaserede reklameaktiviteter, men at 
det også ville øge kendskabet, hvis erhvervsorganisationerne mere aktivt oplyste 
deres medlemmer om kvikskrankerne.
Det	administrative	samarbejde	om	forhold	med	relation	til 	
servicedirektivet 	er	meget	begrænset
56	
Den frie levering af tjenesteydelser på tværs af grænserne giver myndighederne 
en ekstra udfordring, når de skal foretage den nødvendige kontrol af leverandø -
rer fra andre medlemsstater. Direktivet giver mulighed for at foretage denne kon -
trol gennem administrativt samarbejde, der foregår elektronisk via IMI-systemet 
(jf. tekstboks 1 ). Samarbejdet har form af gensidig bistand, hvor én medlemsstat 
kan bede en anden om at levere oplysninger, f.eks. om tilladelser og overholdelse 
af handelsstandarder, eller foretage kontroller, inspektioner og undersøgelser.
IMI-systemet
Direktivet fastsatte, at Kommissionen skulle oprette et elektronisk system til udveksling af oplysninger om 
administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne under hensyn til eksisterende EDB-systemer. I henhold 
til Kommissionens beslutning 2009/739/EF32 skulle informationssystemet for det indre marked (IMI) bruges til 
dette formål. IMI var allerede blevet lanceret i februar 2008 for at understøtte direktiv 2005/36/EF om anerken -
delse af erhvervsmæssige kvalifikationer33. Systemet har været brugt til udveksling af oplysninger på tjeneste -
ydelsesområdet siden december 2009. Siden da er antallet af områder, som IMI bliver brugt på, steget til otte: 
erhvervsmæssige kvalifikationer, tjenesteydelser, udstationerede arbejdstagere, transport af eurokontanter på 
tværs af grænser, Solvit, patientrettigheder i forbindelse med grænseoverskridende sundhedsydelser, e-han -
del (pilotprojekt) og lokomotivførerlicenser (pilotprojekt).
32 EUT L 263 af 7.10.2009, s. 32.
33 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (EUT L 255 af 
30.9.2005, s. 22).Tekstboks 1
24 Bemærkninger 	
57	
Antallet af anmodninger med relation til servicedirektivet (jf. figur 2 ) afhænger 
bl.a. af, hvor mange tjenesteydere der opererer på tværs af grænserne, hvordan 
den relevante lovgivning i værtslandet er, om de kompetente myndigheder er 
opmærksomme på forholdet og tilsluttet IMI, og om det er nødvendigt at kontak -
te de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat. Det er derfor svært at 
fortolke antallet af anmodninger via IMI, men Kommissionen erkender, at syste -
met anvendes meget mindre i forbindelse med servicedirektivet end i forbindelse 
med direktivet om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. Kommissio -
nen har afholdt konferencer og kurser for at fremme anvendelsen af IMI i forbin -
delse med servicedirektivet. Figur 2Samlet	antal	IMI-anmodninger	i relation	til	servicedirektivet	pr.	kvartal
Kilder: http://ec.europa.eu/internal_market/scoreboard/performance_by_governance_tool/internal_market_information_system/index_en.htm  
http://ec.europa.eu/internal_market/imi-net/statistics/index_en.htm
58	
IMI bruges også som kommunikationsværktøj i direktivets advarselsordning, 
når myndigheder i andre lande skal advares mod en bestemt tjenesteyder for at 
beskytte menneskers sundhed og sikkerhed eller miljøet. Myndighederne i de 
besøgte medlemsstater anvender imidlertid sjældent advarselsordningen og me -
ner, at den pågældende funktion i IMI er overflødig. Der er i alt kun blevet sendt 
tre advarsler, og den ene var fejlagtig og blev trukket tilbage.140
120
100
80
60
40
20
0
1.kv. 2.kv. 3.kv. 4.kv. 1.kv. 2.kv. 3.kv. 4.kv. 1.kv. 2.kv. 3.kv. 4.kv. 1.kv. 2.kv. 3.kv. 4.kv. 1.kv. 2.kv. 3.kv. 4.kv. 1.kv. 2.kv.
2010 2011 2012 2013 2014 2015
25 Bemærkninger 	
34 Tal fra Kommissionen frem til 
1. juni 2015.
35 Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv 98/34/EF af 
22. juni 1998 om en 
informationsprocedure med 
hensyn til tekniske standarder 
og forskrifter (EFT L 204 af 
21.7.1998, s. 37).
36 Vedtagelsen af den nationale 
lovgivning udsættes, indtil 
status quo-perioden er 
udløbet.
37 Direktivets artikel 18: Uanset 
artikel 16 kan en medlemsstat 
over for en tjenesteyder, som 
er etableret i en anden 
medlemsstat, undtagelsesvis 
træffe foranstaltninger 
vedrørende sikkerheden 
i forbindelse med 
tjenesteydelser.59	
IMI-systemet giver mulighed for som fastsat i servicedirektivet at give medde -
lelser om nye nationale krav vedrørende levering af tjenesteydelser på tværs af 
grænserne og etableringsfrihed. I september 2013 blev der lanceret et medde -
lelsesmodul i IMI, der skulle erstatte meddelelser via e-mail. Meddelelser, der 
sendes gennem IMI, modtages af Kommissionen og de nationale IMI-koordina -
torer i medlemsstaterne, da det er hensigten, at meddelelserne skal underkastes 
peerevaluering af de andre medlemsstater.
60	
Forvaltningerne i de besøgte medlemsstater mente ikke, at meddelelsesproces -
sen er nyttig. Kritikken gjaldt bl.a. arbejdsbyrden for medlemsstaternes myndig -
heder og uklarheden i de modtagne meddelelser.
61	
Der er i alt blevet sendt 310 meddelelser34 gennem IMI, siden systemet blev taget 
i brug til dette formål. Selv om deltagerne i IMI-systemet er retligt forpligtet til 
at sende meddelelser, er der syv af de 31 tilsluttede EU- og EØF-stater, der aldrig 
har sendt nogen. For de resterende 24 stater lå antallet af meddelelser over en 
periode på 20 måneder mellem 1 og 73.
62	
Forpligtelsen til at give meddelelse om nye krav har servicedirektivet til fælles 
med direktiv 98/34/EF35, som pålægger medlemsstaterne at underrette Kommis -
sionen om deres udkast til tekniske forskrifter for produkter og for informations -
samfundets tjenester. Servicedirektivet fastsætter imidlertid ikke ligesom direk -
tiv 98/34/EF en status quo-periode36 på tre måneder før vedtagelsen af kravene, 
og det indeholder heller ikke bestemmelser om offentlig høring. Ifølge ansatte 
i Kommissionen overvejes det, om meddelelser i henhold til servicedirektivet 
skal offentliggøres på et åbent websted. Flere af de adspurgte i medlemsstaterne 
angav, at de ville hilse en lignende status quo-procedure velkommen.
63	
Anvendelsen af IMI i forbindelse med direktivet er generelt moderat til lav: Der 
forekommer både anmodninger om oplysninger og meddelelser, men sjældent 
advarsler og individuelle undtagelser37.
26 Bemærkninger 	
64	
Eftersom direktivet pålægger medlemsstaterne at give meddelelse om nye krav, er 
det logisk at bruge IMI til dette formål. Som kommunikationsplatform har IMI den 
nødvendige funktionalitet. Hvis IMI-systemet blev udvidet til at omfatte en status 
quo-periode og et offentligt tilgængeligt websted med de påtænkte krav, ville 
interesserede parter bedre kunne læse meddelelserne og undersøge de nye krav.
Forbrugerne	oplever	stadig	problemer,	når	de	vil	gøre	brug 	
af	det	indre	marked 	for	tjenesteydelser
65	
I henhold til direktivets artikel 20 skal medlemsstaterne påse, at der ikke stilles 
diskriminerende krav til tjenestemodtagere (inklusive forbrugere) begrundet 
i deres nationalitet eller opholdssted, og at deres adgang til tjenesteydelser er 
tilsvarende ubegrænset. Et typisk eksempel på sådanne begrænsninger er, når en 
multinational onlinedetailhandler ikke tillader en kunde at handle direkte på et 
bestemt websted, men automatisk omdirigerer kunden til en onlinebutik i dennes 
eget land, hvor priserne og vilkårene kan være anderledes. Andre overtrædel -
ser kan bestå i, at en erhvervsdrivende uden begrundelse nægter at levere et 
produkt til en kunde i et andet land. Direktivet tillader anvendelse af »forskellige 
adgangsbetingelser, som er direkte begrundet i objektive kriterier«.
66	
Kommissionen og medlemsstaterne har oprettet Det Europæiske Netværk af 
Forbrugercentre (ECC-Net) for at informere og bistå tjenestemodtagere, der har 
problemer med erhvervsdrivende i andre lande. Centrene i dette netværk, der 
omfatter EU-medlemsstaterne, Norge og Island, finansieres både med EU-bud -
getmidler og nationale midler. Hver medlemsstat har et center, der skal reagere 
på forbrugernes forespørgsler, rådgive om klageprocedurer og tage kontakt til 
ECC-centre i andre lande, hvis det er nødvendigt.
67	
Netværket har offentliggjort en rapport med en analyse af forbrugerklager i pe -
rioden fra januar 2010 til december 2012. I denne periode modtog netværket 
222 klager med relation til artikel 20. Revisionsretten konstaterede under besøge -
ne hos ECC-centre og andre organer i syv medlemsstater, at dette tal ikke afspej -
ler problemets fulde omfang, da forbrugerne ifølge centrene/medlemsstaterne 
er dårligt informerede om deres rettigheder, især deres rettigheder i medfør af 
direktivet. Dertil kommer, at forbrugerne - selv om de er klar over, at reglerne 
kan være overtrådt - ofte ikke finder det umagen værd at klage, enten fordi den 
pågældende tjenesteydelse har en beskeden værdi, eller fordi de har brug for en 
hurtig løsning.
27 Bemærkninger 	
38 Offentliggjort den 
7. december 2009.
39 Offentliggjort 
i september 2011.
40 Bl.a. tøj, sportsudstyr, 
husholdningsartikler, bøger, 
musik-DVD’er, video- eller 
computerspil, software, 
elektronisk udstyr og 
produkter til personlig pleje.
41 F.eks. tilfælde, hvor det var 
svært at finde tilstrækkelig 
mange onlineforhandlere, der 
ville sælge på tværs af 
grænserne, hvor varerne ikke 
blev leveret korrekt, hvor 
tilbud om gratis levering blev 
trukket tilbage, eller hvor det 
beløb, der skulle trækkes på 
kreditkortet, blev ændret med 
henvisning til momssatser, 
toldklarering og valutaforhold. 
Mange forhandlere gav ikke 
tilstrækkelige oplysninger om 
kundernes ret til at returnere 
varer.68	
Der er offentliggjort to rapporter om diskriminerende krav: »Study on business 
practices applying different conditions of access based on the nationality or the 
place of residence of service recipients«38 og »Online cross-border mystery shop -
ping - State of the e-Union«, sidstnævnte udarbejdet af Det Europæiske Netværk 
af Forbrugercentre (ECC-Net)39.
69	
Formålet med den første rapport var at fastslå, om kunder behandles forskel -
ligt på grundlag af nationalitet eller opholdssted. Undersøgelsen dækkede fire 
sektorer - biludlejning, digitale downloads, onlinesalg af elektronik og turisme. 
Det blev konkluderet, at der i disse fire sektorer var umiddelbare beviser for 
systematisk forskelsbehandling på grundlag af kundernes opholdssted, men ikke 
nationalitet. Navnlig blev der i forbindelse med onlinetjenesteydelser konstateret 
forskelsbehandling i form af automatisk, adressebaseret omdirigering eller eksi -
stensen af parallelle, landebaserede websteder.
70	
Det fremgik af undersøgelsen, at der kan være retlige og forskriftsmæssige såvel 
som forretningsmæssige årsager til sådanne forskelle. Som eksempler på retlige og 
forskriftsmæssige årsager til forskelsbehandling kan nævnes finansielle omkost -
ninger, overholdelsesomkostninger og lovgivningsforskelle mellem medlemssta -
terne, mens forretningsmæssige årsager kan være transport- og leveringsomkost -
ninger, markedsføringsomkostninger og selskabsstrukturer, herunder franchising.
71	
Formålet med den anden rapport var at identificere hindringer for onlinehandel 
på tværs af grænserne. Med hjælp fra 17 EU-medlemmer af ECC-Net blev der 
foretaget 305 onlinekøb i ti relevante produktkategorier40. Samlet set rappor -
terede ECC-centrene, at der i 173 af de 305 tilfælde (56 %) var problemer41 med 
hensyn til kontraktvilkår og kunderettigheder, hvilket viser, at forbrugerne stadig 
møder hindringer i forbindelse med modtagelse af tjenesteydelser på tværs af 
grænserne.
28 Bemærkninger 	
Tjenesteydere	gør	sig	stadig	skyldige	i urimelig 	
forskelsbehandling
72	
Direktivets artikel 20, stk. 2, fastsætter, at en eventuel forskelsbehandling skal 
være »direkte begrundet i objektive kriterier«, men betragtning 95 åbner et 
smuthul ved at omtale »objektive faktorer, der kan variere fra land til land, såsom 
de faktiske meromkostninger, der påløber på grund af afstanden, tjenesteydel -
sens tekniske karakteristika, forskellige markedsvilkår, såsom sæsonbestemt 
større eller mindre efterspørgsel, forskellige ferieperioder i medlemsstaterne, 
forskellige konkurrenters prissætning eller yderligere risici, der er forbundet med 
regler, som afviger fra etableringsmedlemsstatens«.
73	
Dette har ført til ubegrundet forskelsbehandling som illustreret i eksemplerne 
i tekstboks 2 .
Forskelsbehandling 	af	forbrugere
Da en bulgarsk forbruger bestilte en pakkerejse hos en forlystelsespark i Frankrig online, angav hun ved en 
fejl Det Forenede Kongerige som bopælsland. Hun opdagede hurtigt fejlen og angav i stedet Bulgarien. For -
brugeren så nu, at der var en prisforskel på næsten 40 %, og at hun skulle betale 500 euro mere end britiske 
kunder.
En tysk forbruger opdagede under en ferie på et østrigsk skisportssted, at prisen på liftbilletter var meget 
højere for turister end for personer bosiddende i Østrig.
Kilde: »Enhanced Consumer Protection - the Services Directive 2006/123/EC. Analysis of Article 20.2 and Article 21 related consumer com -
plaints reported to ECC-Net between 2010 and 2012«, s. 20-21.Tekstboks 2
74	
Rapporten fra ECC-Net giver en række tilsvarende eksempler på forskelsbehand -
ling, der oftere er baseret på bopæl end på nationalitet, og ofte praktiseres indi -
rekte på grundlag af, i hvilket land det anvendte kreditkort er udstedt, eller hvor 
tjenesteydelsen leveres.
29 Bemærkninger 	
42 SWD(2012) 146 final af 
8. juni 2012: »Commission Staff 
Working Document - With 
a view to establishing 
guidance on the application of 
Article 20(2) of Directive 
2006/123/EC on services in the 
internal market (‘the Services 
Directive’)«.
43 »(External) evaluation of the 
Consumer Protection 
Cooperation Regulation - Final 
Report submitted by the 
Consumer Policy Evaluation 
Consortium (CPEC)«, 
17. december 2012.75	
Artikel 20, stk. 2, har også vist sig at skabe bekymring og usikkerhed hos virksom -
heder, der ikke forstår, hvilke krav der kan blive stillet til dem, når de på afstand 
sælger til kunder i andre lande. Ifølge repræsentanter for detailhandelen i med -
lemsstaterne har den hidtidige vejledning42 ikke givet forsikringer om eller sikker -
hed for, hvornår virksomhederne er forpligtet til at levere på tværs af grænserne.
Løsning 	af	problemerne
76	
Kommissionen har valgt en tematisk metode til at løse de væsentligste typer af 
problemer med relation til tjenesteydere. Den lader netværket for forbrugerbe -
skyttelsessamarbejde udføre kontrolaktioner for at sikre en EU-dækkende gen -
nemgang af websteder inden for bestemte onlinesektorer. Samtidig foretages 
der koordineret kontrol for at identificere overtrædelser af forbrugerlovgivningen 
og derefter håndhæve den. Efter sådanne undersøgelser bør de relevante natio -
nale myndigheder sørge for passende håndhævelse ved at kontakte virksom -
hederne om de formodede uregelmæssigheder og anmode dem om at træffe 
korrigerende foranstaltninger eller forberede sig på retssager. Der er udført kon -
trolaktioner på følgende områder: flyselskaber, mobiltelefonindhold, elektronik, 
online billetsalg, forbrugerkredit, digitalt indhold og online rejsebestilling.
77	
En ekstern evaluering43 foretaget i 2012 konkluderede, at der blev opnået gode 
håndhævelsesresultater i alle sektorerne, men at kontrolaktionernes effekt kunne 
øges med mere omtale og med opfølgningsaktioner til at sikre fortsat overhol -
delse. Desværre er direktivets krav ikke specifikt integreret i disse undersøgelser, 
hvilket ifølge Kommissionen skyldes, at lovgivningen om forbrugerbeskyttelses -
samarbejde blev vedtaget, før direktivet trådte i kraft. Den eksterne evaluering 
anbefalede en udvidelse af kontrolaktionerne, men ikke en inkludering af direkti -
vets bestemmelser, selv om evaluatorerne anerkendte, at direktivet sikrer tjene -
stemodtagere visse rettigheder - f.eks. retten til ikkeforskelsbehandling og retten 
til oplysninger - og fastsætter krav vedrørende erhvervsansvarsforsikring og 
kommerciel kommunikation, samt at kriterierne for relevans og ensartethed på 
tværs af grænserne er væsentlige i denne sammenhæng. Evaluatorerne anførte, 
at servicedirektivet for det første har mere fokus på medlemsstaternes forplig -
telser end på de individuelle tjenesteyderes aktiviteter og for det andet dækker 
aspekter vedrørende handel mellem virksomheder (fordi udtrykket »tjeneste -
modtagere« ikke er begrænset til forbrugere), som ikke er forenelige med det 
fokus på forbrugere, der er fastsat i målene for forbrugerbeskyttelsessamarbejde. 
Dette synspunkt modsiges af dokumentationen i rapporten fra ECC-Net, som 
lægger vægt på, at manglende overholdelse af direktivet har stor indvirkning på 
forbrugerne.
30 Bemærkninger 	
44 Kommissionens henstilling af 
7. december 2001 om 
principper for anvendelsen af 
»Solvit«- 
problemløsningsnettet for det 
indre marked (EFT L 331 af 
15.12.2001), s. 79.
45 Kommissionens henstilling af 
17. september 2013 om 
principperne for Solvit, 
Bruxelles (C(2013) 5869 final).
46 Kommissionens henstilling om 
principperne for Solvit 
(17. september 2013), s. 2.
47 http://ec.europa.eu/solvit/
index_en.htm .Håndhævelsen
Kommissionen 	bruger	en	række	forskellige 	
håndhævelsesværktøjer
78	
Både retligt og økonomisk er det vigtigt, at direktivet bliver overholdt. Når 
EU-rettighederne ikke bliver respekteret, har både tjenesteydere og tjeneste -
modtagere behov for hurtige og effektive løsninger.
79	
Kommissionen kan indlede en traktatbrudsprocedure mod en medlemsstat, der 
ikke opfylder et traktatkrav. Kommissionen har også etableret en generel me -
kanisme, den kan anvende, før den indleder traktatbrudsprocedurer, EU Pilot, 
og en alternativ konfliktløsningsmekanisme, Solvit, som specifikt er beregnet til 
spørgsmål vedrørende det indre marked. Desuden kan Kommissionen behandle 
overordnede spørgsmål på politisk plan ved at fremsætte landespecifikke henstil -
linger under det europæiske semester.
Solvit	bruges	sjældent 	i forbindelse 	med	servicedirektivet
80	
Solvit er en gratis tjeneste, som hovedsagelig anvendes online mellem medlems -
staterne og stilles til rådighed af de nationale forvaltninger. Den blev etableret 
i 200144 og opdateret i 201345. Solvit tilbyder løsninger i en række praktiske situati -
oner, f.eks. vedrørende: anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer, visum- 
og opholdsrettigheder, handel og tjenesteydelser (for virksomheder), køretøjer 
og kørekort, familieydelser, pensionsrettigheder, arbejde i udlandet, arbejdsløs -
hedsunderstøttelse, sygesikring, adgang til uddannelse, grænseoverskridende 
kapitalbevægelser eller betalinger og momsrefusioner. I 2013 udsendte Kommis -
sionen en brochure med eksempler på Solvitcentrenes praktiske løsninger på 
individuelle problemer.
81	
Normalt løses de fleste sager i løbet af gennemsnitligt ni uger46 (målet er ti 
uger47). Systemet har typisk modtaget ca. 1 400 sager om året, men antallet steg 
til 2 368 i 2014.
31 Bemærkninger 	
48 Nordic Innovation Report: 
»Delivering a stronger Single 
Market«, juni 2012, s. 50.
49 Samme.
50 Dr. M. Kaeding, F. Voskamp: 
»Better Implementation of EU 
Legislation is not just 
a question of taking Member 
States to Court«, 
arbejdsdokument (2011/w/01 
EIPA), s. 10.82	
Solvit spiller imidlertid kun en lille rolle i forbindelse med servicedirektivet. I 2014 
vedrørte kun 17 af de 2 368 sager dette direktiv (6 sager i 2013 og 16 i både 2012 og 
2011).
83	
Solvit har begrænset personalemæssig og teknisk kapacitet til at håndtere kom -
plekse erhvervssager48. I store lande som Tyskland, Frankrig og Det Forenede Kon -
gerige er Solvitcentrene underbemandede49, og der er ikke tilstrækkelig mange 
ansatte med juridiske kvalifikationer50. Kommissionen afholder dog regelmæssi -
ge kurser om juridiske spørgsmål for Solvitcentrenes ansatte.Solvitløsninger
Solvit	hjælper	turister	til	at	leje	tyske	lystbåde	i Italien
En tysk virksomhed lejede fire lystbåde under tysk flag ud til turister i Italien. Virksomhedens ejer fik en bøde 
for ikke at have registreret sine lystbåde hos de lokale havnemyndigheder i overensstemmelse med de sene -
ste italienske regler. Efter gentagne gange at have forsøgt at få dem registreret fik virksomhedsejeren at vide, 
at registrering kun var mulig, hvis virksomheden var etableret i Italien. Solvit gik ind og gjorde det klart, at denne 
betingelse ikke var i overensstemmelse med EU-lovgivningen, og at myndighederne skulle acceptere registre -
ringen hos det tyske handelskammer. Alle fire lystbåde blev registreret, og udlejningstilladelsen blev udstedt.
Løst på ni uger.
Solvit	sikrer	raftingvirksomheder 	retfærdig 	behandling 	i Slovenien
Raftingvirksomheder fra Ungarn og Slovakiet klagede over, at en billigere helårsadgang til en bestemt flod 
i Slovenien var forbeholdt slovenske virksomheder. Udenlandske virksomheder skulle ikke blot betale mere, 
men havde også den daglige ulejlighed at skulle købe billetter. Takket være Solvit blev de diskriminerende 
regler ændret, og udenlandske virksomheder kan nu drive deres virksomhed på de slovenske floder på samme 
vilkår som lokale virksomheder. Fordi reglerne skulle ændres, tog det længere end normalt for Solvit at finde 
en løsning.
Løst på ti måneder.
Kilde: Europa-Kommissionen: »Solvit - Succeshistorier«, 2013.Tekstboks 3
32 Bemærkninger 	
51 Den Tjekkiske Republik, 
Danmark, Tyskland, Irland, 
Spanien, Italien, Litauen, 
Ungarn, Nederlandene, Østrig, 
Portugal, Slovenien, Finland, 
Sverige og Det Forenede 
Kongerige.84	
De fleste af Solvits sager anmeldes af privatpersoner. Kun ca. 20 sager er blevet 
anmeldt af virksomheder, da de generelt har andre muligheder for at løse pro -
blemer i forbindelse med deres aktiviteter i udlandet. En undersøgelse foretaget 
af Kommissionen i 2011 viste, at virksomheder foretrækker at henvende sig til 
formelle instanser for at finde løsninger.
85	
Solvits løsninger er ikke lovgivningsmæssige løsninger, og da oplysningerne om 
sagerne og løsningerne ikke er offentligt tilgængelige, hjælper de ikke andre 
parter, der kunne være interesserede. Dertil kommer, at der kan gives forskellige 
løsninger på identiske problemer, f.eks. af forskellige medlemsstater og regionale 
myndigheder.
EU Pilot -	et	system,	der	kan	anvendes,	før	der	indledes 	
traktatbrudsprocedurer,	og	som	medlemsstaterne 	
værdsætter
86	
EU Pilot er en mekanisme til fortrolig udveksling af oplysninger mellem Kommissio -
nen og medlemsstaterne. Den blev etableret af Kommissionen i 2008 med delta -
gelse af 15 frivillige medlemsstater51, og i juli 2013 omfattede den alle 28 med -
lemsstater. EU Pilot bruges til forsøg på at afklare eller løse problemer for om 
muligt at undgå formelle traktatbrudsprocedurer i medfør af artikel 258 TEUF.
87	
Kommissionen indledte i alt 1 502 EU Pilot-sager i 2013 og 1 208 sager i 2014. 
I begyndelsen af 2015 havde der været 84 sager om servicedirektivet.
Det	tager	i gennemsnit	lidt	over	16 måneder	at	løse	en	EU Pilot-sag	
om	servicedirektivet
88	
Kommissionen sender de individuelle sager til de berørte medlemsstater via 
EU Pilot-applikationen. Medlemsstaternes myndigheder har en frist på ti uger til 
at svare og foreslå en løsning.
33 Bemærkninger 	
52 http://ec.europa.eu/
internal_market/scoreboard/
performance_by_
governance_tool/eu_pilot/
index_
en.htm #maincontentSec
53 SEK(2011) 1629/2 af 
21. december 2011: »Den 
anden evalueringsrapport om 
EU Pilot«.89	
Kommissionen offentliggør medlemsstaternes gennemsnitlige svartid for samtlige 
EU Pilot-skrivelser og sammenholder den med fristen på 70 dage. På resultattav -
len for det indre marked (7/14)52 er de fleste lande »grønne«, fordi de overholder 
fristen. Den Tjekkiske Republik, Irland, Spanien, Italien, Letland, Polen, Portugal, 
Rumænien, Sverige og Det Forenede Kongerige er »gule«, dvs. tæt på at over -
holde fristen (med en gennemsnitlig svartid på 71 til 77 dage). Frankrigs gen -
nemsnitlige svartid er derimod 93 dage. Det angives ikke i resultattavlen, hvor 
lang tid Kommissionen har brugt, men ifølge den anden evalueringsrapport om 
EU Pilot53 - hvor Kommissionen også giver sig selv en frist på 70 dage til at vurde -
re svarene og fastlægge en opfølgning - har den i gennemsnit brugt 102 dage.
90	
De fleste EU Pilot-sager om servicedirektivet krævede adskillige udvekslinger af 
korrespondance, hvilket forlængede processen. Sagerne om direktivet har en 
gennemsnitlig varighed på 16,6 måneder.
I	nogle	sager	har	Kommissionen	ventet	for	længe	med	at	træffe	
foranstaltninger
91	
Retten undersøgte seks EU Pilot-sager om servicedirektivet. Processen varede 
mellem fem og otte måneder i de sager i stikprøven, der blev løst ved hjælp af 
EU Pilot. De mere komplekse sager, der senere førte til traktatbrudsprocedurer, 
varede derimod mellem ni og 30 måneder.
92	
Medlemsstaterne indsendte deres svar rettidigt. I  tekstboks 4  gives der dog 
eksempler på forsinkelser i EU Pilot-proceduren.
Eksempler	på	forsinkelser	i EU Pilot-proceduren
I forbindelse med ét land gik der efter konstateringen af et problem 16 måneder, før Kommissionen sendte en 
administrative skrivelse til medlemsstaten, og yderligere seks måneder, før den indledte en EU Pilot-sag.
I forbindelse med en anden medlemsstat gik der næsten 20 måneder, fra Kommissionen modtog en klage, til 
den indledte en EU Pilot-sag.
En EU Pilot-sag, der blev indledt i 2012, er endnu ikke afsluttet, fordi det stadig ikke er blevet kontrolleret, om 
de indførte lovgivningsmæssige ændringer er gennemført korrekt.Tekstboks 4
34 Bemærkninger 	
54 Alle klager om alle emner - 
også de klager, der fører til 
EU Pilot-sager og/eller 
traktatbrudsprocedurer - 
registreres i CHAP (systemet til 
registrering af klager og 
forespørgsler). CHAP 
indeholder markører for 
klager vedrørende TEUF’s 
artikel 56 (retten til fri 
udveksling af tjenesteydelser) 
og 49 (etableringsfriheden).93	
Oplysninger om EU Pilot-sager offentliggøres hverken, mens de er aktive, eller 
efter at de er afsluttet. Det betyder, at selv om sådanne procedurer løser proble -
mer i bestemte lande, kommer de ikke andre interesserede parter til gode, og de 
bidrager heller ikke til at etablere en EU-retspraksis på dette område.
Kommissionen	har	næsten	ikke	gjort	brug	af 	
traktatbrudsprocedurer
94	
Hvis Kommissionen efter den indledende korrespondance i EU Pilot mener, at 
EU-reglerne anvendes forkert, kan den indlede en traktatbrudsprocedure mod 
den pågældende medlemsstat. Kommissionen har beføjelser til at forsøge at 
bringe overtrædelsen til ophør, om nødvendigt ved at indbringe sagen for Den 
Europæiske Unions Domstol. Dette kan Kommissionen gøre enten på grundlag af 
en klage, den har modtaget54, eller på eget initiativ.
95	
Sagen kan løses, hvis medlemsstaten forelægger tilstrækkelige yderligere 
oplysninger til at overbevise Kommissionen om, at der faktisk ikke er tale om 
en overtrædelse, eller hvis den accepterer Kommissionens holdning og bringer 
overtrædelsen til ophør.
96	
Kommissionen gav varsel om sin »nultolerancepolitik« som del af servicepakken 
i 2012. Den valgte dog kun at lade »nultolerancen« gælde et begrænset antal krav 
(jf. tekstboks 5 ).
35 Bemærkninger 	
97	
Denne politik gælder kun direktivets mest restriktive krav. Den gælder ikke andre 
konstaterede hindringer og barrierer, hvor medlemsstaternes begrundelse på ba -
sis af proportionalitet bør vurderes og eventuelt anfægtes. Efter Kommissionens 
mening kan den ikke udtale sig om disse specifikke sager, da de kun kan afgøres 
af EU-Domstolen. Kommissionen er imidlertid modvillig mod at indbringe sager, 
når den ikke er helt sikker på, at dommen vil bekræfte, at EU-lovgivningen er 
overtrådt.
98	
I forbindelse med nogle sager har Kommissionen på ekspertgruppemøder givet 
vejledning om nye krav på grundlag af IMI-meddelelser om lovgivningsmæssige 
foranstaltninger. »Nultolerancepolitikken« anvendes imidlertid ikke over for det, 
Kommissionen betragter som uberettigede krav indført af medlemsstaterne.»Nultolerance« 	over	for	manglende 	overholdelse
Kommissionen har valgt kun at håndhæve sin »nultolerancepolitik« over for manglende overholdelse vedrø -
rende følgende krav i servicedirektivet:
I direktivets artikel 14 forbydes en række diskriminerende og særligt tyngende krav.
Direktivet indfører specifikke forpligtelser for at forenkle tilladelsesprocedurerne:
1) stiltiende tilladelse, dvs. at tavshed fra myndighedens side indebærer tilladelse, er foreskrevet i artikel 13, 
stk. 4, og
2) landsdækkende gyldighed af tilladelser er fastsat i artikel 10, stk. 4.
Artikel 24 i direktivet forbyder generelle forbud vedrørende lovregulerede erhvervs kommercielle kommunikation.
Etableringskrav gør det umuligt at udbyde grænseoverskridende tjenesteydelser. Krav om etablering er blandt 
de mest restriktive, som behandles i tjenesteydelsesdirektivets artikel 16, stk. 2 (bestemmelsen om fri udveks -
ling af tjenesteydelser), og medlemsstaterne må ikke pålægge tjenesteydere et sådant.
Kilde:  COM(2012) 261 final: »Partnerskab for ny vækst i servicesektoren 2012-2015«, s. 4.Tekstboks 5
36 Bemærkninger 	
55 Pr. 1. april 2015.99	
Der har kun været ni traktatbrudssager om manglende overensstemmelse mellem 
den nationale lovgivning og direktivet siden dets indførelse. Dette antal er lavt 
i betragtning af, hvor mange problemer der er blevet rapporteret i de gensidige 
evalueringer, ydelsestjekkene og gennemførelsesrapporten (servicepakken), og 
det er ikke i tråd med Kommissionens varslede »nultolerancepolitik«.
Traktatbrudssager	tager	for	lang	tid
100	
Ifølge data fra Kommissionen havde de 18 sager vedrørende direktivet, der versere -
de den 1. oktober 2014, i gennemsnit varet 19,6 måneder. Det mål på 18 måneder, 
som Kommissionen har fastsat for løsning af sådanne overtrædelser, var således 
allerede overskredet. Ved udgangen af 2015 - ca. 15 måneder senere - verserede 
elleve af disse sager stadig. Kommissionen indsamler og offentliggør ikke syste -
matisk oplysninger om varigheden af afsluttede traktatbrudsprocedurer vedrø -
rende servicedirektivet.
101	
Ud over de 20 sager om for sen inkorporering (jf. punkt 19) og de ni sager om 
manglende overensstemmelse (jf. punkt 99) har der været 55 sager55 om forkert 
anvendelse eller inkorporering af servicedirektivet og 20 lignende overtrædelser 
vedrørende TEUF’s artikel 49 (etableringsfriheden) og artikel 56 (retten til fri ud -
veksling af tjenesteydelser). Det er sager, hvor direktivet er korrekt inkorporeret 
i den nationale lovgivning, men lovgivningens bestemmelser er blevet inkorpore -
ret eller anvendt forkert.
Individuelle 	klager	vedrørende 	tjenesteydelser 	følges	op	
regelmæssigt,	men	der	er	lange	perioder	uden	aktivitet 	
under	traktatbrudsprocedurerne
102	
Retten undersøgte ti traktatbrudssager, som enten vedrørte barrierer, der blev 
fremhævet under besøgene hos Kommissionen og medlemsstaterne, eller som 
det tog særlig lang tid at gennemføre.
37 Bemærkninger 	
56 Artikel 14, 15 og 16.
57 Sag C-179/14, Kommissionen 
mod Ungarn, 2012/4083.103	
Sagerne i Kommissionens klageregistreringssystem (CHAP) blev fulgt op regel -
mæssigt. Klagerne vedrørende servicedirektivet blev overført til GD for det Indre 
Marked og Tjenesteydelser, som enten udarbejdede et svar eller indledte en 
EU Pilot-sag for at starte en traktatbrudsprocedure. I alle sagerne var der adskil -
lige udvekslinger af korrespondance mellem Kommissionen og de pågældende 
medlemsstater. Når først traktatbrudsprocedurerne var begyndt, opstod der 
imidlertid lange forsinkelser, og der var både perioder uden aktivitet i de indivi -
duelle sager og forsinkelser i medlemsstaternes svar. I én sag var der f.eks. ingen 
aktivitet mellem februar 2012 og marts 2014, og i en anden var der ingen korre -
spondance fra Kommissionen mellem november 2012 og maj 2015. Derimod blev 
der efterfølgende truffet en hurtig afgørelse.
104	
Selv om de varede længere end forventet og planlagt, førte alle de afsluttede 
traktatbrudssager til, at de pågældende medlemsstater ændrede deres lovgiv -
ning og dermed afhjalp de konstaterede problemer. Det kan konkluderes, at når 
der indledes traktatbrudsprocedurer, fører de til lovgivningsmæssige ændringer 
i medlemsstaterne. Det sker imidlertid stadig ekstremt sjældent. Endvidere skal 
det bemærkes, at Kommissionen giver meddelelse, når den indleder en traktat -
brudsprocedure, men ikke fremlægger detaljeret dokumentation, når sagen af -
sluttes, hvilket reducerer gennemsigtigheden og betyder, at sagen ikke bidrager 
til udviklingen af en fælles retspraksis.
Kun	én	sag	er	blevet	indbragt	for	EU-Domstolen
105	
Når Kommissionen indbringer en medlemsstat for EU-Domstolen, skal den be -
vise, at EU-lovgivningen er overtrådt. Hvis det fremlagte bevis ikke er tilstræk -
kelig klart, kan Domstolen træffe en afgørelse, der går Kommissionen imod, 
ved at erklære sagen for uantagelig eller ubegrundet. Kommissionen har kun 
indbragt én traktatbrudssag vedrørende servicedirektivet56 for EU-Domstolen57 
(jf. tekstboks 6 ).
38 Bemærkninger 	
106	
Gennemgange af håndhævelsesværktøjer og anbefalinger vedrørende fremti -
dige foranstaltninger kan findes i en række rapporter fra Kommissionen, Euro -
pa-Parlamentet og andre organer - navnlig i servicepakken (juni 2012). Retten 
konstaterede, at der i de besøgte medlemsstater var konsensus om, at alle tilfælde 
af manglende overholdelse bør behandles grundigt, og at der bør anvendes 
traktatbrudsprocedurer.
107	
Kommissionen har ikke udarbejdet en systematisk strategi med henblik på at 
styrke det indre marked for tjenesteydelser, herunder navnlig de områder, der er 
omfattet af servicedirektivet. De nuværende håndhævelsesaktiviteter har ikke al -
tid fokus på de økonomisk vigtigste erhverv, og udvælgelsen af erhverv foretages 
ikke altid ved hjælp af en risikobaseret metode.Traktatbrudssag	indbragt	for	EU-Domstolen
Kommissionen har besluttet at indbringe Ungarn for Den Europæiske Unions Domstol for at anfægte landets 
lovgivning om udstedelse af madkuponer og kuponer til ferie- og fritidsaktiviteter. Kommissionen mener, at 
kravene i den ungarske lovgivning, der trådte i kraft den 1. januar 2012, er i strid med de grundlæggende prin -
cipper for etableringsfriheden og retten til fri udveksling af tjenesteydelser, som er fastsat i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde (artikel 49 og 56 TEUF), og med servicedirektivet (Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked).
I 2011 ændrede Ungarn lovgivningen om udstedelse af kuponer til (kold og varm) mad og fritidsaktiviteter, som 
arbejdsgivere giver deres ansatte, og som betragtes som naturalydelser og dermed er omfattet af de mest gun -
stige skatte- og socialsikringsregler. Lovgivningen trådte i kraft den 1. januar 2012 uden en særlig overgangs -
periode eller -ordning. Tidligere var der ingen konkrete betingelser vedrørende arbejdsgiveres udstedelse af 
madkuponer til deres ansatte eller om sådanne madkuponers form.
Den nye lovgivning har givet et offentligt organ monopol på at udstede de kuponer til kold mad (papirkuponer 
eller elektroniske kuponer) og papirkuponer til varm mad, som arbejdsgivere giver deres ansatte. Endvidere 
fastlægger lovgivningen meget strenge regler for udstedelsen af kuponer til varm mad og fritidsaktiviteter, der 
betragtes som naturalydelser og ikke længere må udstedes i elektronisk format.
Denne nye lovgivning medfører, at operatører, der har været til stede på markedet for kuponer til varm og kold 
mad i mange år, nu er udelukket fra markedet for kuponer, der betragtes som naturalydelser.
Eftersom Ungarn ikke har bragt sin lovgivning i overensstemmelse med den begrundede udtalelse, der blev 
sendt i november 2012, besluttede Kommissionen at indbringe sagen for EU-Domstolen. I oktober 2015 verse -
rede sagen stadig.Tekstboks 6
39 Bemærkninger 	
58 http://ec.europa.eu/
europe2020/pdf/csr2014/
overview_
recommendations_2014_by_
member_state_en.pdf .
59 F.eks. med hensyn til 
lovregulerede erhverv, navnlig 
apoteker og optikere, fremme 
af konkurrencen inden for 
tjenesteydelser, reduktion af 
detailsektorens administrative 
byrder med indførelsen af 
loven »Loi relative à l’artisanat, 
au commerce et aux très 
petites entreprises« (ACTPE), 
hvis formål er at forenkle 
proceduren for etablering af 
detailsalgssteder, og udkastet 
til en lov om økonomiske 
aktiviteter, der giver flere 
beføjelser til 
konkurrencemyndigheden.Anvendelsen 	af	landespecifikke 	henstillinger 	har	kun	givet	
beskedne	resultater
108	
Kommissionens forsøg på at påvirke medlemsstaterne omfatter foruden traktat -
brudsprocedurer også indførelsen af henstillinger med relation til servicedirekti -
vet i de landespecifikke henstillinger, der afgives under det europæiske semester. 
Disse henstillinger godkendes af Rådet. Efter Kommissionens mening har lande -
specifikke henstillinger større politisk effekt end traktatbrudsprocedurer, fordi de 
godkendes og vedtages af medlemsstaternes regeringer.
109	
I juni 2014 blev forhold vedrørende konkurrence i servicesektoren nævnt i 14 lan -
despecifikke henstillinger58. F.eks. henstillede Kommissionen til den franske rege -
ring, at den skulle »[fjerne] uberettigede restriktioner for adgang til og udøvelse 
af lovregulerede erhverv og mindske adgangsomkostningerne samt fremme 
konkurrencen inden for tjenesteydelser«. I 2015 blev det konstateret, at der var 
gjort en del fremskridt på dette område59. For nogle lande gælder det imidlertid, 
at der ikke er gjort fremskridt, at fremskridtene er begrænsede, eller at der ikke er 
blevet reageret på henstillingen (jf. tekstboks 7 ).
110	
Selv om landespecifikke henstillinger efter Kommissionens mening har større 
politisk effekt end traktatbrudsprocedurer, er det ikke alle medlemsstater, der 
reagerer hensigtsmæssigt på henstillingerne. Der er intet bevis for, at landespeci -
fikke henstillinger fjerner barrierer mere effektivt end traktatbrudsprocedurer.
40 Bemærkninger 	
2015-opfølgning	af	landespecifikke	henstillinger	fra 2014:	beskedne	eller	slet	
ingen	fremskridt
Det blev anført som henstilling 5 til Ungarn, at landet skulle »[skabe] mere stabile lovrammer og fremme mar -
kedskonkurrence, bl.a. ved at fjerne barriererne i servicesektoren«.
I 2015 blev det imidlertid konstateret, at Ungarn kun har gjort beskedne fremskridt med hensyn til henstilling 5 
og Rådets henstilling som helhed. Faktisk er der ikke gjort fremskridt med hensyn til at skabe mere stabile 
lovrammer og fremme markedskonkurrence, navnlig i servicesektoren.
Det blev anført som henstilling 4 til Østrig, at landet skulle »[fjerne] de mange barrierer for tjenesteudbydere, her -
under krav til retlig form og ejerforhold, og med henblik på oprettelse af tværfaglige servicevirksomheder«.
I rapporteringsperioden har Østrig ikke gjort reformfremskridt vedrørende bl.a. krav til retlig form og ejerfor -
hold og tværfaglige servicevirksomheder. Der er stadig ikke foretaget en bred gennemgang af de eksisteren -
de krav.
Det blev anført som henstilling 6 til Spanien, at landet skulle »[vedtage] en ambitiøs reform for de liberale er -
hverv og sammenslutninger for liberale erhverv senest ved udgangen af 2014, en reform, der definerer, hvilke 
erhverv der kræver registrering i en faglig organisation, definerer gennemsigtigheden og ansvarligheden for 
faglige organisationer og åbner op for aktiviteter, der uretmæssigt er forbeholdt bestemte faggrupper, og 
sikrer markedets enhed i forbindelse med adgangen til og udøvelsen af liberale erhverv i Spanien. Yderligere 
reducere tid, omkostninger og antallet af procedurer i forbindelse med etablering af virksomheder. Adresse -
re uberettigede restriktioner i forbindelse med etablering af store detailforretninger, navnlig ved revision af 
eksisterende regionale planlægningsbestemmelser«.
Der er ikke gjort fremskridt med vedtagelsen af reformen af liberale erhverv og sammenslutninger for liberale 
erhverv.
Der er sket en del fremskridt med hensyn til yderligere at reducere tid, omkostninger og antallet af procedurer 
i forbindelse med etablering af virksomheder.Tekstboks 7
41
 Konklusioner 	
og anbefalinger
111	
Kommissionen har pligt til at koordinere politikken for EU’s indre marked og 
forsøge at fjerne uberettigede handelshindringer på tjenesteydelsesområdet. 
En årrække efter fristen for gennemførelser af servicedirektivet findes der stadig 
barrierer på det indre marked for tjenesteydelser, som er omfattet af direktivet. 
Kommissionen har etableret mekanismer til identificering af barrierer, oprettet 
støttestrukturer for at hjælpe medlemsstaterne med at reducere barriererne og 
indført alternative konfliktløsningsforanstaltninger. Kommissionen har imidlertid 
været uvillig til at indlede retssager, dels fordi de tager lang tid at gennemføre, 
dels fordi den ikke har tiltro til, at lovgivningen er stærk nok. Samlet set har Kom -
missionen kun sikret en delvis effektiv gennemførelse af servicedirektivet.
Inkorporeringen	af	direktivet	og	overvågningen	af 	
gennemførelsen
112	
De fleste medlemsstater inkorporerede ikke direktivet i national ret inden fristen. 
Kommissionen overvågede medlemsstaternes fremskridt og rapporterede herom 
til Konkurrenceevnerådet. Medlemsstaterne anerkender, at Kommissionen på 
det praktiske niveau har gjort meget for at hjælpe dem med gennemførelsen af 
direktivet under og efter inkorporeringen ved at arrangere gruppedrøftelser i for -
bindelse med den gensidige evaluering og give vejledning ved de regelmæssige 
møder i de tematiske ekspertgrupper. Kommissionens vejledning om inkorpo -
rering blev givet i gennemførelseshåndbogen, der blev anset for nyttig, men 
som ikke var udkommet ved begyndelsen af den treårige inkorporeringsperiode, 
hvilket forsinkede den fulde inkorporering (jf. punkt 16-20).
Anbefaling 1
Kommissionen bør udarbejde inkorporeringsvejledninger og udsende dem så 
hurtigt som muligt efter retsakternes vedtagelse.
113	
Den gensidige evaluering og de efterfølgende ydelsestjek viste, at der stadig 
var et væsentligt antal hindringer. Medlemsstaterne mener, at Kommissionen 
kunne have gjort mere for at fjerne de potentielt uberettigede barrierer, der blev 
identificeret under den gensidige evaluering. Endvidere satte Kommissionen ikke 
i tilstrækkelig grad spørgsmålstegn ved nogle medlemsstaters begrundelse på 
basis af proportionalitet. Kommissionen lagde ikke resultaterne til grund for en 
systematisk håndhævelse af direktivet ved at fokusere på de økonomisk vigtigste 
emner (jf. punkt 21-36).
42 Konklusioner 	og anbefalinger 	
Anbefaling 2
Resultater fra undersøgelser såsom gensidige evalueringer og ydelsestjek bør 
følges op med henblik på at løse problemer med manglende overholdelse. Kom -
missionen bør sammen med medlemsstaterne behandle de økonomisk vigtigste 
emner.
114	
Ofte bruges anslåede outputgevinster til at vise effekten af at fjerne barriererne 
på det indre marked, men det vides ikke, hvor store økonomiske fordele en fuld 
gennemførelse af direktivet vil kunne give. Der mangler tilstrækkeligt detaljere -
de data om de sektorer, direktivet vedrører, og det er derfor stadig ikke muligt 
at foretage en pålidelig kvantificering af dets effekt. Kommissionen har først for 
nylig bedt medlemsstaterne om de nødvendige detaljerede oversigter baseret på 
nationalregnskaberne (jf. punkt 37-42).
Anbefaling 3
Kommissionen bør bestræbe sig på at sikre, at spørgsmålet om, hvilke data 
der er nødvendige til vurdering af nye retsakters effekt, behandles tidligt 
i lovgivningsprocessen.
Gennemførelsen
115	
Direktivet lægger stor vægt på kvikskrankerne. Oprettelsen af kvikskrankerne blev 
imidlertid forsinket, og deres kvalitet varierer meget fra land til land, da nogle 
medlemsstater ikke har ambitioner om at gøre kvikskrankerne mere lydhøre over 
for virksomhedernes behov. Kommissionen har udarbejdet et charter, der opfor -
drer medlemsstaterne til at gøre en stor indsats med dette for øje, men det har 
endnu ikke givet tilfredsstillende resultater (jf. punkt 46-52).
116	
Virksomhedernes kendskab til kvikskrankerne er ikke stort, og det er ikke alle 
kvikskranker, der er synlige nok (jf. punkt 53-55).
Anbefaling 4
Medlemsstaterne bør overholde chartret for kvikskranker ved f.eks. at offentlig -
gøre oplysninger på flere sprog og gøre det muligt at afvikle alle de administra -
tive procedurer, der er nødvendige med henblik på at levere tjenesteydelser på 
tværs af grænserne.
43 Konklusioner 	og anbefalinger 	
117	
Der kan med fordel anvendes administrativt samarbejde via IMI i forbindelse med 
servicedirektivet, men denne mulighed bruges meget mindre end i forbindelse 
med f.eks. direktivet om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. IMI er 
også et nyttigt kommunikationsværktøj, når det gælder de obligatoriske med -
delelser, men det anvendes ikke i tilstrækkeligt omfang, fordi medlemsstaterne 
er utilfredse med Kommissionens behandling af de indsendte meddelelser og 
uforståeligheden i meddelelserne fra andre medlemsstater (jf. punkt 56-64).
Anbefaling 5
Lovgiver bør indføre en status quo-periode i forbindelse med meddelelser om 
udkast til krav og sikre, at de offentliggøres på et offentligt tilgængeligt websted 
med henblik på bedre adgang og rettidig undersøgelse.
118	
Det kan dokumenteres, at mange forbrugere stadig oplever problemer, når de 
vil gøre brug af det indre marked for tjenesteydelser, selv om de ikke indgiver 
formelle klager. Kommissionen kunne imidlertid stille forslag om at udvide an -
vendelsesområdet for forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde til at 
omfatte servicedirektivets artikel 20 (jf. punkt 65-77).
Anbefaling 6
Kommissionen bør ændre bilaget til forordningen om forbrugerbeskyttelsessam -
arbejde, så det omfatter servicedirektivets artikel 20.
Håndhævelsen
119	
EU Pilot er et nyttigt værktøj til samarbejde mellem medlemsstaterne og Kom -
missionen, men det tager ofte for lang tid at indlede sager, og oplysningerne om 
deres løsning bliver ikke gjort offentligt tilgængelige. Det betyder, at selv om 
EU Pilot løser problemer i et konkret tilfælde, kommer dette ikke andre interesse -
rede parter til gode, og det bidrager heller ikke til at etablere en EU-retspraksis 
på dette område (jf. punkt 86-93).
44 Konklusioner 	og anbefalinger 	
Anbefaling 7
Kommissionen bør ikke tøve med at indlede en EU Pilot-sag, når der er identifice -
ret et problem. Oplysningerne om de problemer, der løses ved hjælp af EU Pilot, 
bør gøres tilgængelige (om fornødent anonymt), så de kan bidrage til at udbrede 
bedste praksis.
120	
Trods »nultolerancepolitikken« har der kun været ni traktatbrudssager om mang -
lende overensstemmelse mellem den nationale lovgivning og direktivet. Det har 
taget for lang tid at finde en afgørelse i disse sager (i gennemsnit to år), og der er 
reelt kun anlagt én traktatbrudssag vedrørende servicedirektivet ved EU-Dom -
stolen. Kommissionen har ikke udarbejdet en systematisk strategi med henblik på 
at styrke det indre marked for tjenesteydelser, herunder navnlig de områder, der 
er omfattet af servicedirektivet. I de nuværende håndhævelsesaktiviteter bruges 
der ikke altid en risikobaseret metode til at sætte fokus på de økonomisk vigtigste 
erhverv (jf. punkt 94-107).
Anbefaling 8
Kommissionen bør forkorte traktatbrudsprocedurerne så meget som muligt. Den 
bør anvende en tilgang til indledning af traktatbrudsprocedurer, der bygger på 
de relevante risici og forholdenes økonomiske omfang. Og eftersom Kommissionen 
selv mener, at vigtige gennemførelsesspørgsmål kun kan afgøres af EU-Domstolen, 
bør den indbringe sådanne spørgsmål, når det er nødvendigt.
Vedtaget af Afdeling IV, der ledes af Milan Martin Cvikl, medlem af 
Revisionsretten, i Luxembourg på mødet den 3. februar 2016.
 På Revisionsrettens vegne
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 Formand

45 Kommissionens 		
svar
Resumé
IV
Kommissionen fastsatte sine prioriteter i meddelelsen om gennemførelse af servicedirektivet fra 20121. Kommissionen 
forklarer i sin meddelelse, at den fokuserer på håndhævelse, men at det ikke er dens eneste indsatsområde. Kom -
missionen har også identificeret prioriterede sektorer og fastsat foranstaltninger for de kommende år, herunder en 
handlingsplan for detailsektoren, reform af direktivet om erhvervsmæssige kvalifikationer og en peerevaluering 
vedrørende retlig form og besiddelse af et selskabs kapital. Dette sæt foranstaltninger blev hilst velkommen af Det 
Europæiske Råd i dets konklusioner af 23. oktober 2013. Som understreget af Det Europæiske Råd spiller medlems -
staterne en central rolle i forbindelse med gennemførelsen af servicedirektivet.
Kommissionen indledte flere traktatbrudssager i første halvår 2015, når det var nødvendigt at vurdere proportiona -
liteten af en national foranstaltning. F.eks. indledte Kommissionen otte traktatbrudssager vedrørende retlig form og 
besiddelse af et selskabs kapital eller priser (krav, der stilles som betingelse i artikel 15 i servicedirektivet). Der blev 
også indledt en række sager på grundlag af kvantitative eller territoriale begrænsninger (artikel 15 i servicedirektivet) 
og på grundlag af artikel 20, stk. 2 (forbud mod diskriminerende betingelser for adgangen til tjenesteydelser). Der 
blev indledt ti EU Pilot-sager i andet halvår 2015 om manglende overholdelse af artikel 8 i servicedirektivet vedrø -
rende kvikskranker, der igen krævede en proportionalitetsvurdering.
V
Kommissionen gennemfører retssager, når det er nødvendigt. Kommissionen har identificeret prioriterede sektorer 
og truffet foranstaltninger inden for disse.
En del af direktivet bygger på en proportionalitetsvurdering, der skal foretages af medlemsstaterne i hvert enkelt 
tilfælde, og som Kommissionen skal tage hensyn til (f.eks. artikel 15 og artikel 39, der kræver, at medlemsstaterne 
skal evaluere visse krav). Foranstaltningerne træffes derfor ikke på grundlag af, hvor stor tiltro Kommissionen har, 
men på basis af retsgrundlaget. Retssagernes længde har aldrig afholdt Kommissionen fra at indlede traktatbruds -
sager. Med hensyn til de ubetingede forpligtelser, der er indeholdt i direktivet, har Kommissionen handlet hurtigt 
med et meget ensartet antal undersøgelser på eget initiativ. Af de i gennemsnit 80 EU Pilot-sager pr. år indleder 
Kommissionen mere end 30 på eget initiativ.
1 http://ec.europa.eu/growth/single-market/services/services-directive/implementation/evaluation/index_en.htm
Kommissionens 	svar	 46
VI
Med hensyn til den økonomiske virkning af servicedirektivet var undersøgelsen i 2012 ( http://ec.europa.eu/eco -
nomy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf ) baseret på en vurdering af barriererne 
i servicesektorerne på to tidspunkter, nemlig inden direktivets indførelse og efter dets indførelse (slutningen af 
2011). Kommissionen har også foretaget en opdatering af denne undersøgelse for at tage hensyn til de nationale 
reformer, der blev gennemført mellem 2012 og 2014 (se: http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/13327/attach -
ments/1/translations/en/renditions/native ). Endvidere er der for nylig blevet foretaget mere detaljerede vurderinger 
af de resterende barrierer og det økonomiske potentiale ved at fjerne dem i servicesektorerne og detailsektoren, 
der er prioriterede sektorer. Disse vurderinger blev offentliggjort i det arbejdsdokument, der ledsagede strategien for 
det indre marked (se afsnit 2.3 og 2.4: http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/13405/attachments/1/
translations/en/renditions/native ).
VII	Første	led
Kommissionen indledte mere end 30 sager (nultolerancesager) som følge af den gensidige evaluering i 2013. Den 
indledte 15 EU Pilot-sager som følge af en peerevaluering vedrørende retlig form, besiddelse af et selskabs kapital 
og priser i 2014. Ud af disse 15 sager blev der i fem sager sendt en åbningsskrivelse til de pågældende medlemssta -
ter, hvilket i alt giver ca. 80 EU Pilot-sager pr. år. Dette er et af de højeste antal sager, som Kommissionen har indledt 
vedrørende en enkelt afledt retsakt. Det repræsenterer en stor indsats fra medlemsstaternes og Kommissionens 
side, eftersom det krævede 1 584 nationale retsakter at gennemføre det, det højeste antal gennemførelsesforan -
staltninger, som en enkelt afledt EU-retsakt nogen sinde har krævet.
VII	Andet	led
EU Pilot er et system, hvorigennem Kommissionen og medlemsstaterne på et tidligt stadium drøfter mulige over -
trædelser af EU-retten. Disse drøftelser er underlagt fortrolighedskrav. Kommissionen offentliggør ikke, om der 
verserer/verserede en EU Pilot-sag om en bestemt sagsgenstand mod en bestemt medlemsstat. Kommissionen 
udveksler i særlige fora god praksis med medlemsstaterne om anvendelsen af EU-retten, herunder om, hvordan EU 
Pilot fungerer. Kommissionen offentliggør aggregerede oplysninger om EU Pilot i den årlige beretning om tilsyn 
med anvendelsen af EU-retten (COM(2015) 329). Hvis Kommissionen skulle offentliggøre specifikke oplysninger 
om en EU Pilot-sag, ville den skulle overholde de fortrolighedsforpligtelser, den har over for medlemsstaterne, 
som skulle overvejes i hvert enkelt tilfælde. Kommissionens praksis med at behandle verserende EU Pilot-undersø -
gelser fortroligt er allerede blevet stadfæstet af Den Europæiske Unions Domstol (Petrie-dommen (sag T-191/99), 
Spirlea-dommen (sag T-306/12), ClientEarth mod Kommissionen, sag T-424/14 og T-425/14). Disse domme blev 
afsagt i forbindelse med tredjeparters begæringer om aktindsigt. I lyset af ovenstående finder Kommissionen, at 
dens nuværende formidlingspolitik udgør en passende balance mellem behovet for at fremme bedste praksis med 
hensyn til anvendelse af EU-retten og respekten for fortroligheden over for medlemsstaterne. Kommissionen er fast 
besluttet på at formidle aggregerede oplysninger om EU Pilot.
VII	Tredje	led
Efter Kommissionens opfattelse er formålet med traktatbrudsproceduren at bringe en overtrædelse af EU-retten til 
ophør og sikre overholdelse snarest muligt. Den er fast besluttet på i videst muligt omfang at begrænse den tid, der 
er nødvendig for at nå dette mål. Den mest effektive måde at nå dette mål på hænger dog ikke altid sammen med, 
hvor hurtigt en traktatbrudsprocedure kan gennemføres, da det kan føre til utilsigtede resultater, hvis man nogle 
gange indleder en traktatbrudsprocedure uden at tage hensyn til afledte situationer.
Kommissionens 	svar	 47
VII	Fjerde	led
Den omstændighed, at sager ikke er blevet indbragt for EU-Domstolen, betyder ikke nødvendigvis, at Kommissio -
nen ikke aktivt har forfulgt overtrædelser, men at der er opnået overholdelse, inden sagen blev indbragt. Formålet 
med traktatbrudsproceduren er at sikre overholdelse snarest muligt. I den forbindelse er EU Pilot-værktøjet et effek -
tivt instrument til at løse problemer, inden der indledes en formel traktatbrudsprocedure, og sagen i sidste ende 
om nødvendigt indbringes for EU-Domstolen. Efter indførelsen af EU Pilot er antallet af traktatbrudsprocedurer og 
dermed sagsanlæg ved EU-Domstolen generelt faldet drastisk. Som anført i svaret gælder dette for traktatbruds -
proceduren generelt.
VIII	Første	led
Kommissionen bistår medlemsstaterne med gennemførelsen af EU-retten ved hjælp af en lang række overholdel -
sesfremmende værktøjer (gennemførelsesplaner for større lovgivningsinitiativer, netværk og møder i samt retnings -
linjer for ekspertudvalg). Pakken om bedre lovgivning, der blev vedtaget i maj 2015, bekræftede Kommissionens 
støtte til medlemsstaterne i deres gennemførelsesbestræbelser (pakken om bedre lovgivning, s. 33-35). I den hense -
ende ledsages alle forslag til større direktiver af gennemførelsesplaner, der beskriver problemerne med gennemfø -
relsen og de relevante støtteforanstaltninger, som Kommissionen skal træffe.
»Håndbog i gennemførelsen af tjenesteydelsesdirektivet eller »servicedirektivet«« forelå syv måneder efter vedta -
gelsen af servicedirektivet og 29 måneder inden gennemførelsesfristen. Der fandt en omfattende høring og omfat -
tende drøftelser sted med medlemsstaterne inden offentliggørelsen af håndbogen, og medlemsstaterne havde 
derfor et godt forhåndskendskab til indholdet. Det ville have været et større problem at offentliggøre håndbogen 
uden en grundig høring, end hvis dens offentliggørelse blev forsinket.
VIII	Andet	led
I overensstemmelse med dagsordenen for bedre lovgivning er Kommissionen i gang med at styrke sin tilgang til 
vurderinger af virkninger og evalueringer med henblik på at forbedre evidensgrundlaget for alle lovgivningsforslag, 
uden at det foregriber de politiske beslutninger. Kommissionen åbnede sin beslutningsproces for yderligere offent -
lig indsigt og input gennem en webportal, hvor initiativer og nye offentlige høringer kan følges, når Kommissionen 
evaluerer eksisterende politikker eller vurderer eventuelle nye forslag.
VIII	Fjerde	led
I strategien for det indre marked for varer og tjenesteydelser, der blev offentliggjort af Kommissionen den 28. okto -
ber 2015, blev der bebudet flere foranstaltninger til forbedring af gennemførelsen af servicedirektivet, herunder en reform 
af meddelelsesproceduren. Kommissionen overvejer flere lovgivningsmæssige muligheder, herunder elementer 
såsom en status quo-periode, der skal give de interesserede parter adgang til meddelelser for at skabe bedre gen -
nemsigtighed. Strategien for det indre marked påpeger, at offentliggørelse af oplysninger på et offentligt tilgænge -
ligt websted endnu ikke er en realitet. Der er planlagt et forslag herom i 2016.
VIII	Femte	led
I strategien for det indre marked bebudes der en sådan revision af forbrugerbeskyttelseslovgivningen, men også af 
lovgivning, der sikrer en mere specifik ramme ud over artikel 20 i servicedirektivet.
Kommissionens 	svar	 48
Indledning
11
Kommissionen bemærker, at GD for det Indre Marked, Erhvervspolitik, Iværksætteri og SMV’er blev dannet ved at 
sammenlægge det tidligere GD for det Indre Marked og Tjenesteydelser og det tidligere GD for Erhvervspolitik.
Bemærkninger
14
Kommissionen identificerede områder, hvor direktivet endnu ikke var blevet gennemført, og traf passende for -
anstaltninger, f.eks. i relation til nultolerancepolitikken og sager vedrørende retlig form, besiddelse af et selskabs 
kapital og priser. Medlemsstaterne har ansvaret for at identificere restriktioner og barrierer på deres område.
Kommissionen har fundet det nyttigt systematisk at anvende EU Pilot som en effektiv måde til at undgå langvarige 
retlige procedurer og sikre medlemsstaternes hurtige overholdelse.
En række vigtige bestemmelser i direktivet kræver, at medlemsstaterne foretager en proportionalitetsvurdering 
i hvert enkelt tilfælde, og Kommissionen skal tage dette element i betragtning og være påpasselig med ikke at gå 
ud over servicedirektivets anvendelsesområde.
15
Med hensyn til den økonomiske virkning af servicedirektivet var undersøgelsen i 2012 ( http://ec.europa.eu/eco -
nomy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf ) baseret på en vurdering af barriererne 
i servicesektorerne på to tidspunkter, nemlig inden direktivets indførelse og efter dets indførelse (slutningen af 
2011).
Kommissionen har foretaget en opdatering af sin undersøgelse for at tage hensyn til de nationale reformer, der 
blev gennemført mellem 2012 og 2014 (se: http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/13327/attachments/1/
translations/en/renditions/native ). Endvidere blev der for nylig også foretaget mere detaljerede vurderinger af de 
resterende barrierer og det økonomiske potentiale ved at fjerne dem i servicesektorerne og detailsektoren, der er 
prioriterede sektorer. Disse vurderinger blev offentliggjort i det arbejdsdokument, der ledsagede strategien for det 
indre marked (se afsnit 2.3 og 2.4: http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/13405/attachments/1/translations/en/
renditions/native ).
17
»Håndbog i gennemførelsen af tjenesteydelsesdirektivet eller »servicedirektivet«« forelå syv måneder efter vedta -
gelsen af servicedirektivet og 29 måneder inden gennemførelsesfristen. Der fandt en omfattende høring og omfat -
tende drøftelser sted med medlemsstaterne inden offentliggørelsen af håndbogen, og medlemsstaterne havde 
derfor et godt forhåndskendskab til indholdet. Det ville have været et større problem at offentliggøre håndbogen 
uden en grundig høring, end hvis dens offentliggørelse blev forsinket.
Kommissionens 	svar	 49
28
Det er Kommissionens opfattelse, at der bør gøres mere for at forbedre den ambitiøse gennemførelse af service -
direktivet. I 2015 foretog Kommissionens tjenestegrene en opfølgning af vurderingen fra 2012 og gennemgik de 
fremskridt, der er gjort i perioden 2012-2014. Ved opfølgningen blev det konstateret, at de foranstaltninger, der er 
gennemført i denne periode, kun bidrog med 0,1 % af EU’s BNP (ud af mulige 1,8 % af BNP som identificeret i forbin -
delse med 2012-undersøgelsen).
Kommissionen mener, at der bør gennemføres supplerende foranstaltninger for yderligere at mindske begrænsnin -
gerne vedrørende retlig form, som det klart fremgår af de landespecifikke anbefalinger inden for rammerne af det 
europæiske semester, og gennem Kommissionens seneste tiltag, der er rettet mod sådanne begrænsninger i flere 
medlemsstater.
29
Kommissionen fastsatte sine prioriteter i meddelelsen om gennemførelse af servicedirektivet fra 20122. Kommissionen 
forklarer i sin meddelelse, at den fokuserer på håndhævelse, men at det ikke er dens eneste indsatsområde. Kom -
missionen har også identificeret prioriterede sektorer og fastsat foranstaltninger for de kommende år, herunder en 
handlingsplan for detailsektoren, reform af direktivet om erhvervsmæssige kvalifikationer og en peerevaluering 
vedrørende retlig form og besiddelse af et selskabs kapital. Dette sæt foranstaltninger blev hilst velkommen af Det 
Europæiske Råd i dets konklusioner af 23. oktober 2013. Som understreget af Det Europæiske Råd spiller medlems -
staterne en central rolle i forbindelse med gennemførelsen af servicedirektivet.
I sommeren 2012 kontaktede Kommissionen medlemsstaterne for at forhøre sig om, hvordan de agtede at fjerne 
indlysende overtrædelser (nultolerancesager).
36
Ydelsestjekkene havde ikke til formål at identificere barrierer, der er uforenelige med servicedirektivet. Som følge 
af ydelsestjekkene blev direktivet om erhvervsmæssige kvalifikationer ændret i 2013 (se det oprindelige forslag 
KOM(2011) 883 endelig, punkt 4.11, og Kommissionens meddelelse fra 2011 (KOM(2011) 20 endelig, punkt 4.2.), og 
der er ved at blive opnået enighed om det ændrede direktiv om pakkerejser i 2015 (se Kommissionens oprindelige 
forslag COM(2013) 512, punkt 1.4, i forslaget).
37
I 2012 blev der offentliggjort en detaljeret vurdering af de reformer, som medlemsstaterne har gennemført fra ind -
førelsen af servicedirektivet og indtil udgangen af 2011, og deres potentielle økonomiske konsekvenser.
Undersøgelsen  (http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf ) 
omfatter en detaljeret redegørelse for de økonomiske data, der er blevet anvendt til at udføre vurderingen, samt 
deres kilder (se s. 19-20 og 67-68). Nogle af dataene kan mangle eller være utilgængelige for en eller flere medlems -
stater. Dette er imidlertid et meget almindeligt problem for enhver type økonomisk undersøgelse eller økonome -
trisk analyse.
38
Se Kommissionens svar på punkt 15.
2 http://ec.europa.eu/growth/single-market/services/services-directive/implementation/evaluation/index_en.htm
Kommissionens 	svar	 50
39
Se også Kommissionens svar på punkt 37 og 38.
40
Se Kommissionens svar på punkt 37-39.
Fælles	svar	på	punkt	41	og	42
Kommissionen har lanceret et initiativ for at forsøge at opnå en mere fuldstændig og rettidig indgivelse af de national -
regnskabsdata, der offentliggøres af Eurostat. Der er dog adskillige andre typer statistiske data om servicesektorer 
(herunder f.eks. Eurostats statistik over erhvervsstrukturer), der muliggør en dybdegående analyse af markederne 
for tjenesteydelser.
43
Med hensyn til informationstjenester eller samarbejdsmekanismer indeholdt servicedirektivet kun bestemmelser 
om kvikskranker. Med hensyn til anvendelsen af informationssystemet for det indre marked (IMI) er mere end 6 000 
kompetente myndigheder inden for tjenesteydelsesområdet registreret i systemet. Antallet af informationsudveks -
linger mellem myndighederne er stadig forholdsvis lille, fordi medlemsstaterne undervurderer systemets mulig -
heder (og på grund af manglende bevidsthed om de retlige forpligtelser som følge af servicedirektivet, navnlig på 
lokalt plan).
Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre er ikke blevet oprettet med henblik på servicedirektivet. Det tager sig 
af en lang række aktiviteter. En af dets vigtigste opgaver er at fremme forbrugerrettigheder på tværs af grænserne. 
I det omfang deres ressourcer tillader det, deltager de europæiske forbrugercentre også i fremme af forbrugerret -
tigheder i henhold til servicedirektivet.
46
Det er medlemsstaternes ansvar at oprette kvikskranker og sikre, at de fungerer efter hensigten. Kommissionen har 
ydet støtte gennem hele processen. Dette er sket gennem to ekspertgrupper, nemlig
– EUGO – denne udgjorde en platform for udveksling af bedste praksis og tilrettelæggelse af benchmarking for 
at give medlemsstaterne feedback om deres resultater og nødvendige forbedringer (afvikles hvert år gennem 
benchmarkingundersøgelser eller brugertest)
– ekspertgruppen om e-procedurer – denne blev oprettet for at drøfte spørgsmål i tilknytning til elektroni -
ske procedurers interoperabilitet og specifikke værktøjer, som Kommissionen stiller til rådighed for at lette 
overholdelsen af de forpligtelser, der følger af artikel 8 i servicedirektivet. Denne tekniske undergruppe ek -
sisterer ikke længere. Spørgsmål vedrørende e-procedurer tages nu op gennem forordning (EU) nr. 910/2014 
om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre marked 
(eIDAS-forordningen).
47
Resultattavlen for det indre marked giver mulighed for at rapportere om kvikskrankernes resultater på årlig basis. 
Dette er sket på grundlag af de eksterne undersøgelser, som Retten har nævnt, men også på grundlag af den 
brugertest, som Kommissionen har gennemført i samarbejde med medlemsstaterne. Brugertestene blev udført 
sammen med medlemsstaterne i 2011, 2013 og 2015. I 2013 inddrog Kommissionen også virksomheder i testene 
(gennem Enterprise Europe Network, Eurochambers og Business Europe). Testene blev ikke videreført i 2015, da virk -
somhedstestene blev udført af en ekstern kontrahent som led i undersøgelsen.
Kommissionens 	svar	 51
51
Kommissionen vil fortsat støtte medlemsstaterne ved at rådgive dem og udstede anbefalinger på grundlag af bed -
ste praksis.
52
Som følge af den nylige undersøgelse af kvikskrankerne har Kommissionen besluttet at indlede ti EU Pilot-undersø -
gelser i ti medlemsstater. Undersøgelserne er nu i gang (december 2015).
54
EUGO-netværket er blevet oprettet for at koordinere myndighedernes foranstaltninger vedrørende kvikskranker, 
hvilket bidrager til at øge bevidstheden blandt erhvervsdrivende og virksomheder om, hvor de kan få detaljerede 
oplysninger om, hvordan man driver virksomhed i udlandet, og hvordan man opfylder de administrative formalite -
ter for etablering af en virksomhed eller grænseoverskridende levering af tjenesteydelser.
55
Kommissionen har arbejdet på at øge adgangen til kvikskranker, f.eks. gennem bedre oplysning på webstedet »Dit 
Europa – Erhvervslivet«. Den har inden for rammerne af Cosme-programmet foreslået at finansiere kvikskrankernes 
grænseoverskridende bevidstgørelsesprojekter, navnlig med fokus på onlineaktiviteter.
60
Klarheden og kvaliteten af meddelelser, der sendes via IMI, og navnlig af den proportionalitetsvurdering af natio -
nale bestemmelser, der kræves ifølge servicedirektivet, afhænger af den underrettende medlemsstat. For at lette 
vurderingen af meddelelserne stiller Kommissionen en oversættelse til engelsk til rådighed for alle medlemsstater 
og gør denne tilgængelig i IMI.
Det bør bemærkes, at eftersom servicedirektivet ikke indeholder nogen forpligtelse til at give meddelelse om udkast 
til foranstaltninger, er de meddelte foranstaltninger i de fleste tilfælde allerede vedtaget. I den forbindelse er det 
eneste effektive værktøj, som Kommissionen har til at tackle disse foranstaltninger, en traktatbrudsprocedure, mens 
en indgriben fra Kommissionens side ville være mere effektiv på udkaststadiet. Kommissionen har inden for ram -
merne af strategien for det indre marked bebudet lovgivningsmæssig indgriben for at tackle disse spørgsmål.
61
Kommissionen er klar over, at der er flere krav, som medlemsstaterne skulle have givet meddelelse om, men som 
de ikke har gjort - i modsætning til det system, der er oprettet i henhold til gennemsigtighedsdirektivet (tidligere 
98/34/EF, nu 2015/1535/EU), suppleret af EU-Domstolens retspraksis (sag C-194/94, CIA Security ), hvor de nationale 
foranstaltninger finder anvendelse i mangel af en meddelelse. Sanktioner af denne art findes ikke i servicedirekti -
vet. Kommissionen overvejer inden for rammerne af sit lovgivningsarbejde under strategien for det indre marked 
at indføre en bestemmelse om, at manglende meddelelse gør kravet ugyldigt, hvilket burde tilskynde medlemssta -
terne til at give meddelelse.
Kommissionens 	svar	 52
62
Selv om servicedirektivet og gennemsigtighedsdirektivet begge indeholder en forpligtelse til at meddele nye krav, 
indeholder servicedirektivet ingen forpligtelse til at give meddelelse om udkast til foranstaltninger og omfatter ingen 
status quo-periode, hvilket i alvorlig grad begrænser Kommissionens mulighed for at gribe ind. Tallene viser, at stør -
stedelen af de meddelte foranstaltninger allerede er blevet vedtaget af medlemsstaterne. Endvidere er meddelelser 
i henhold til servicedirektivet ikke gennemsigtige for de interesserede parter og erhvervslivet i bred forstand, og de har 
derfor ikke mulighed for at reagere på udkastet til foranstaltning. For at forbedre meddelelsesproceduren for tjeneste -
ydelser overvejer Kommissionen flere lovgivningsmæssige muligheder, herunder elementer som en status quo-peri -
ode, der skal give de interesserede parter adgang til meddelelser for at skabe bedre gennemsigtighed. Tilvejebringelse 
af oplysninger på et offentligt tilgængeligt websted kan betragtes som et redskab til at opnå denne gennemsigtighed.
66
Visse europæiske forbrugercentre omfatter et kontaktpunkt vedrørende servicedirektivet, men disse kontaktpunk -
ters aktiviteter er adskilt fra de europæiske forbrugercentres aktiviteter, der er strukturer, som er medfinansieret af 
Europa-Kommissionen og medlemsstaterne med henblik på at bistå forbrugerne i spørgsmål om grænseoverskri -
dende køb.
67
Der er blevet offentliggjort brochurer på EU-plan for at sikre, at forbrugerne bliver bedre informeret, ikke mindst 
»Buying services everywhere in the EU« (Køb af tjenesteydelser overalt i EU)3, der giver klare oplysninger til forbru -
gerne om deres rettigheder. Den største bevidstgørelsesindsats må dog gøres på nationalt plan for at tage hensyn 
til borgernes specifikke kommunikationsbehov i de forskellige medlemsstater.
De 222 klager over artikel 20, som de europæiske forbrugercentre har rapporteret om, udgør kun en del af alle 
klager fra forbrugere, da ikke alle disse klager indbringes for de europæiske forbrugercentre, men kan indgives til 
nationale myndigheder, forbrugerorganisationer eller Kommissionen (der er f.eks. blevet indgivet ca. 1 000 klager til 
Dit Europa – Vink & Råd, Direkte).
75
Kommissionens vejledning fra 2012 har ikke været effektiv med hensyn til at skabe retlig sikkerhed for de erhvervs -
drivende og forbrugerne og præcisere bestemmelserne i artikel 20, stk. 2. Der er derfor behov for en yderligere 
indsats for at gennemføre disse principper og opstille konkrete regler, der forbyder forskelsbehandling på grund 
af markedsdeltagernes nationalitet eller opholdssted. I strategien for det indre marked bebudede Kommissionen, 
at den ville træffe lovgivningsmæssige foranstaltninger for at bekæmpe ubegrundet forskelsbehandling af forbru -
gere på grund af opholdssted eller nationalitet for så vidt angår adgang, priser eller andre salgsbetingelser. Dette 
omfatter identifikation af og forbud mod bestemte former for opholdsstedsbaseret forskelsbehandling, der ikke er 
begrundet i objektive og verificerbare faktorer.
76
Der gennemføres kontrolaktioner i henhold til artikel 9 i forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde (forord -
ning (EF) nr. 2006/2004), der indeholder et bilag med en fortegnelse over de pågældende materielle bestemmelser. 
Servicedirektivet er for øjeblikket ikke omfattet af dette bilag, og derfor kan der ikke gennemføres kontrolaktioner 
for at efterprøve, om virksomhederne overholder de forbrugerrelevante bestemmelser i dette direktiv (dvs. artikel 20). 
I forbindelse med strategien for det indre marked er målet at føje artikel 20 til bilaget til forordningen om forbru -
gerbeskyttelsessamarbejde. Dette ville betyde, at strategien ville blive underlagt alle forordningens bestemmelser, 
altså ikke kun bestemmelserne om kontrolaktioner (artikel 9), men også generelle bestemmelser såsom anmodnin -
ger om gensidig bistand (artikel 6, 7 og 8).
3 http://bookshop.europa.eu/en/buying-services-everywhere-in-the-eu-pbKM0414646/?CatalogCategoryID=X0gKABstUGQAAAEjwZAY4e5L
Kommissionens 	svar	 53
77
I den eksterne evaluering blev det faktisk anbefalet, at kontrolaktionerne blev udvidet, da de er effektive værk -
tøjer. Dette tages i betragtning ved revisionen af forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde, da en af de 
foranstaltninger, der vil blive foreslået, er at øge effektiviteten af koordinerede aktioner (jf. artikel 9 i forordningen) 
såsom kontrolaktioner. Ved den eksterne evaluering blev der foretaget en klar sondring mellem den nuværende 
ramme for forbrugerbeskyttelsessamarbejdet og det, der skal gøres for at styrke dens egentlige samarbejdsmeka -
nismer og omfanget af bilaget. Da der for øjeblikket ikke er medtaget nogen af servicedirektivets bestemmelser 
i bilaget til forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde, er der ingen specifik anbefaling om kontrolaktioner 
i forbindelse med servicedirektivet.
Med hensyn til bilagets omfang anbefales det ikke i den eksterne evaluering, at hele servicedirektivet tages i betragt -
ning af de grunde, som Retten har anført og overtaget fra den eksterne evalueringsrapport. Ved forberedelsen af 
revisionen af forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde blev der dog taget hensyn til vurderingen af den 
eksterne evaluering med hensyn til direktivets betydelige grænseoverskridende dimension, og Kommissionen har 
til hensigt at foreslå, at kun artikel 20 bliver medtaget (som der er redegjort for i Kommissionens svar på punkt 76).
82
Gennemførelsesproblemer i forbindelse med servicedirektivet er meget ofte strukturelle problemer, der er knyttet 
til forordningen, og ikke til administrative forseelser. Når dette er sagt, skal Solvit ifølge strategien for det indre mar -
ked styrkes, så det kan håndtere mere strukturelle problemer og problemer, der ikke nødvendigvis har en grænse -
overskridende dimension.
83
Kommissionen bistår og støtter Solvits funktion ved:
a) at afholde regelmæssige kurser og netværksarrangementer i samarbejde med nationale Solvitcentre
b) at udarbejde og ajourføre Solvits sagsbehandlingsmanual i samarbejde med de nationale Solvitcentre
c) at yde bistand med sagsbehandlingen efter anmodning fra Solvitcentrene. I komplekse sager kan dette indebære 
uformel juridisk rådgivning
d) at forvalte og vedligeholde Solvitdatabasen og en offentlig grænseflade og stille særlig uddannelse og materiale 
til rådighed for at gøre det lettere for Solvitcentrene at benytte den
e) at overvåge Solvitcentrenes kvalitet og resultater og de sager, de behandler
f) at sikre god koordination mellem klagebehandlingen og Solvit
g) på anmodning at underrette Solvitcentrene om Kommissionens opfølgning af uløste sager, når der er indgivet en 
klage til Kommissionen.
89
EU Pilot er primært et værktøj, der skal sikre, at medlemsstaterne overholder reglerne, hvorved man undgår indled -
ning af en traktatbrudsprocedure. Dette kræver en grundig analyse og løbende dialog.
Kommissionens 	svar	 54
90
16,6 måneder er den tid, der går fra registreringen af den første klage. Derfor er varigheden af en sag i EU Pilot 
i gennemsnit 11 måneder.
Tekstboks 4 –	Eksempler	på	forsinkelser	i EU Pilot-proceduren
Kommissionen indledte en EU Pilot-sag i november 2012 og sendte en åbningsskrivelse (det første skridt i traktat -
brudsproceduren) i oktober 2013. Derfor varede EU Pilot-fasen kun 11 måneder.
Den tredje sag blev indledt i marts 2012 og blev afsluttet i maj 2013 med henblik på viderebehandling inden for 
rammerne af traktatbrudsproceduren. Kommissionens anmodning om yderligere oplysninger i februar 2013 er 
grunden til den mindre forsinkelse i afslutningen af EU Pilot-sagen.
93
EU Pilot er et system, hvorigennem Kommissionen og medlemsstaterne på et tidligt stadium drøfter mulige over -
trædelser af EU-retten. EU Pilot er en uformel, men struktureret dialogfase mellem Kommissionen og den berørte 
medlemsstat, der har til formål hurtigt at finde løsninger og undgå anvendelse af formelle traktatbrudsprocedurer. 
Hvis denne bilaterale dialog fører til et tilfredsstillende resultat, vil EU Pilot-sagen blive afsluttet. Hvis der derimod er 
blevet konstateret en mulig overtrædelse af EU-retten, men der ikke er fundet en løsning på dette tidlige stadie, kan 
Kommissionen indlede en traktatbrudsprocedure (ved at sende medlemsstaten en åbningsskrivelse). Denne dialog 
er underlagt fortrolighedskrav. Kommissionen offentliggør ikke, om der verserer/verserede en EU Pilot-sag om en 
bestemt sagsgenstand mod en bestemt medlemsstat. Kommissionen udveksler i særlige fora god praksis med med -
lemsstaterne om anvendelsen af EU-retten, herunder om, hvordan EU Pilot fungerer. Kommissionen offentliggør 
oplysninger om traktatbrudssager, dvs. når Kommissionen har indledt en formel sag om overtrædelse af EU-retten 
ved at sende en åbningsskrivelse. Når der er blevet indledt en traktatbrudsprocedure og sendt en åbningsskrivelse, 
offentliggør Kommissionen titlen og nummeret på sagen ( http://ec.europa.eu/atwork/applying-eu-law/infringe -
ments-proceedings/infringement_decisions/?lang_code=da ). Det samme gælder for stadiet for afgivelse af en 
begrundet udtalelse, hvor der også vil blive offentliggjort en kort pressemeddelelse. På det tidspunkt, hvor sagen 
indbringes for EU-Domstolen, offentliggør Kommissionen en mere detaljeret pressemeddelelse. Kommissionen 
offentliggør aggregerede oplysninger om EU Pilot i den årlige beretning om tilsyn med anvendelsen af EU-retten 
(COM(2015) 329). Hvis Kommissionen skulle offentliggøre konkrete oplysninger om en EU Pilot-sag, ville det være 
i strid med de fortrolighedskrav, den skal overholde over for medlemsstaterne i forbindelse med indsatsen for at 
undgå en traktatbrudssag (hvilket kunne undergrave de nationale myndigheders tillid til disse og andre sager). 
Kommissionens praksis med at behandle verserende EU Pilot-undersøgelser fortroligt er blevet stadfæstet af 
EU-Domstolen (Petrie-dommen (sag T-191/99), Spirlea-dommen (sag T-306/12), ClientEarth mod Kommissionen, sag 
T-424/14 og T-425/14).
I lyset af ovenstående finder Kommissionen, at dens nuværende formidlingspolitik udgør en passende balance 
mellem behovet for at fremme bedste praksis med hensyn til anvendelse af EU-retten og Kommissionens fortrolige 
forbindelser med medlemsstaterne. Kommissionen er fast besluttet på at overveje, hvordan man bedst formidler 
aggregerede oplysninger om EU Pilot.
Kommissionens 	svar	 55
97
Kommissionen indledte flere traktatbrudssager i første halvår 2015 i tilfælde, hvor det var nødvendigt at vurdere 
proportionaliteten af en national foranstaltning. F.eks. indledte Kommissionen otte traktatbrudssager vedrørende 
retlig form og besiddelse af et selskabs kapital eller priser (krav, der stilles som betingelse i artikel 15 i servicedi -
rektivet). Der blev også indledt en række sager på grundlag af kvantitative eller territoriale begrænsninger (artikel 
15 i servicedirektivet) og på grundlag af artikel 20, stk. 2 (forbud mod diskriminerende betingelser for adgangen til 
tjenesteydelser). Der blev indledt ti EU Pilot-sager i andet halvår 2015 om manglende overholdelse af artikel 8 i ser -
vicedirektivet vedrørende kvikskranker, der igen krævede en proportionalitetsvurdering. Når Kommissionen ind -
bringer en medlemsstat for EU-Domstolen, skal Kommissionen tilvejebringe det nødvendige bevis for overtrædelse 
af EU-retten og for, at den gav medlemsstaten mulighed for at fremlægge sine argumenter, inden der anlægges en 
retssag. Hvis Kommissionen ikke tilvejebringer et sådant bevis, har EU-Domstolen ret til at træffe en afgørelse, der 
går Kommissionen imod, ved at erklære sagen for uantagelig eller ubegrundet.
98
Nultolerancepolitikken blev udformet umiddelbart efter den gensidige evaluering som en politik til håndtering af 
ubetingede forpligtelser, dvs. forpligtelser, der ikke afhang af en proportionalitetsanalyse. I begyndelsen af gen -
nemførelsen af servicedirektivet blev disse krav anset for at være en prioritet for Kommissionen. Som det fremgår 
af Kommissionens svar på punkt 97, har Kommissionen dog efterfølgende indledt traktatbrudssager på grund af 
uberettigede krav.
99
Kommissionen har indledt langt flere sager end ni om den nationale lovgivnings manglende overensstemmelse og 
har indledt ni traktatbrudssager på grundlag af nultolerancepolitikken. Dette betyder, at der for en række foranstalt -
ninger, der er indeholdt i servicedirektivet, og som Kommissionen kan identificere som ubetingede forpligtelser, 
ikke skal indledes traktatbrudssager mod medlemsstaterne for den nationale lovgivnings manglende overensstem -
melse. Kravet om »nultolerance« er derfor opfyldt, når der ikke verserer traktatbrudssager mod medlemsstaterne. 
Selv om der er blevet indledt ni traktatbrudssager, iværksatte Kommissionen ca. 40 undersøgelser. De ni traktat -
brudssager kan derfor betragtes som et godt resultat, eftersom de øvrige er blevet løst på de tidligere stadier af 
undersøgelsen. Det må tages i betragtning, at Kommissionen baserede nultolerancesagerne på den rapport om 
nationale hindringer, der danner grundlag for gennemførelsespakken fra 2012. Efter gennemgangen af denne rap -
port identificerede Kommissionen de ubetingede forpligtelser, som medlemsstaterne ikke opfyldte. De verserende 
40 undersøgelser er resultatet heraf.
100
Kommissionen bekræfter, at målet for varigheden af en traktatbrudssag var 18 måneder, og at den gennemsnitlige 
varighed af sager om servicedirektivet var 19,6 måneder. Af disse sager er nogle politisk meget følsomme. Varighe -
den af sager om servicedirektivet er kortere end den gennemsnitlige varighed af sager om andre direktiver vedrø -
rende det indre marked.
101
Som der er redegjort for i Kommissionens svar på punkt 99, er de såkaldte sager »om manglende overensstem -
melse« nultolerancesager, som Kommissionen har indledt på eget initiativ.
Kommissionens 	svar	 56
104
Varigheden af traktatbrudssager i forbindelse med servicedirektivet ligger under gennemsnittet. Endvidere er 
Kommissionen af den opfattelse, at lovgivningsmæssige ændringer i medlemsstaterne ikke kun er konsekvenserne 
af indledningen af traktatbrudsprocedurer: Siden indførelsen af EU Pilot er mange sager blevet løst inden indled -
ningen af traktatbrudsprocedurer. EU Pilots succes forklarer det mere begrænsede antal traktatbrudsprocedurer 
og efterfølgende sagsanlæg ved EU-Domstolen. Med hensyn til den tilgængelige dokumentation gøres afgørelser 
truffet af Kommissionen i traktatbrudssager tilgængelige for offentligheden på Kommissionens websted. Endvidere 
omfatter Kommissionens årsberetning om tilsyn med anvendelsen af EU-retten en fuldstændig oversigt over de 
traktatbrudsprocedurer, som Kommissionen har behandlet i det foregående år. Som anerkendt af EU-Domstolen bør 
den gensidige tillid, der hersker mellem Kommissionen og den pågældende medlemsstat, opretholdes, mens disse 
procedurer verserer. Denne politik forfølges også i forbindelse med begæringer om aktindsigt (se artikel 4, stk. 2, 
i forordning (EF) nr. 1049/2001 om aktindsigt i dokumenter). Så snart undersøgelsen er afsluttet, og i det omfang 
den ikke er knyttet til andre igangværende undersøgelser, baserer Kommissionen sig dog i overensstemmelse med 
denne retspraksis ikke længere på en sådan generel formodning og gennemgår hver enkelt begæring med henblik 
på at give den videst mulige aktindsigt i dokumenter i medfør af forordning (EF) nr. 1049/2001.
Tekstboks 6 –	Traktatbrudssag	indbragt	for	EU-Domstolen
Som anført i årsberetningen om tilsyn med anvendelsen af EU-retten (2014)4 har det samlede fald i antallet af trak -
tatbrudsprocedurer forbindelse med den betydelige stigning i antallet af præjudicielle afgørelser efter artikel 267 
i TEUF, der har fundet sted siden 2010. Domstolen har behandlet spørgsmål om, hvorvidt nationale bestemmelser 
er i overensstemmelse med de EU-retlige regler i ca. halvdelen af de domme, den har afsagt efter artikel 267 i TEUF 
siden 2010, og den fastslog, at der var tale om manglende overensstemmelse i adskillige tilfælde. Selv om præju -
dicielle afgørelser adskiller sig fra domme i traktatbrudssager, giver disse afgørelser Kommissionen en yderligere 
mulighed for på en mere systematisk måde at sikre sig, at der rådes bod på krænkelser af EU-retten, som skyldes 
national lovgivning eller anvendelsen heraf.
Generaladvokaten afgav sin udtalelse i september 2015.
107
Håndhævelsesstrategien på det område, der er omfattet af servicedirektivet, bygger på forskellige instrumenter, 
nemlig traktatbrudsprocedurer, virksomhedernes samfundsansvar (VSA) og dialog med medlemsstaterne. Kom -
missionens indsats skal tage alle de forskellige instrumenter i betragtning. Siden 2007 har Kommissionen opstillet 
prioriteter herfor gennem håndhævelsesforanstaltninger, og den har fastsat sine egne prioriteter i meddelelsen fra 
2012. Disse prioriteter er blevet fulgt, naturligvis under hensyntagen til Kommissionens forpligtelse som traktatens 
vogter. Der vil blive videreudviklet en mere grundig prioritetsbaseret politik under strategien for det indre marked.
108
VSA inden for rammerne af semesterprocessen vedrører spørgsmål og problemer, der er blevet analyseret og drøf -
tet mellem medlemsstaterne og Kommissionen samt i Rådet. Der er således et stærkere politisk ejerskab. Traktat -
brudsprocedurer kan også have politiske konsekvenser.
110
Se Kommissionens svar på punkt 108.
4 COM(2015) 329 final.
Kommissionens 	svar	 57
Konklusioner 	og	anbefalinger
111
Kommissionen gennemfører retssager, når det er nødvendigt. Kommissionen har identificeret sine prioriterede 
områder og handlet i overensstemmelse med disse.
En stor del af direktivet bygger på en proportionalitetsvurdering, der skal foretages af medlemsstaterne i hvert 
enkelt tilfælde, og Kommissionen skal tage hensyn hertil (f.eks. artikel 15 og artikel 39, der kræver, at medlemssta -
terne skal evaluere visse krav). Foranstaltningerne træffes derfor ikke på grundlag af, hvor stor tiltro Kommissionen 
har, men på basis af retsgrundlaget. Retssagernes længde har aldrig afholdt Kommissionen fra at indlede traktat -
brudssager. Med hensyn til de ubetingede forpligtelser, der er indeholdt i direktivet, har Kommissionen handlet 
hurtigt med et meget ensartet antal undersøgelser på eget initiativ. Af de i gennemsnit 80 EU Pilot-sager pr. år 
indleder Kommissionen mere end 30 på eget initiativ.
112
»Håndbog i gennemførelsen af tjenesteydelsesdirektivet eller »servicedirektivet«« forelå syv måneder efter vedta -
gelsen af servicedirektivet og 29 måneder inden gennemførelsesfristen. Der fandt en omfattende høring og omfat -
tende drøftelser sted med medlemsstaterne inden offentliggørelsen af håndbogen, og medlemsstaterne havde 
derfor et godt forhåndskendskab til indholdet. Det ville have været et større problem at offentliggøre håndbogen 
uden en grundig høring, end hvis dens offentliggørelse blev forsinket.
Anbefaling 1
Kommissionen accepterer anbefalingen. Pakken om bedre lovgivning, der blevet vedtaget den 19. maj 2015, fast -
sætter en generel ramme for forenkling og effektivisering af EU-retten. Kommissionen bistår medlemsstaterne med 
gennemførelsen af EU-retten ved hjælp af en lang række overholdelsesfremmende værktøjer (gennemførelsespla -
ner for større lovgivningsinitiativer, netværk og møder i samt retningslinjer for ekspertudvalg). Kommissionen er af 
den opfattelse, at udarbejdelsen af vejledninger ikke bør gribe ind i den politiske proces, der munder ud i en aftale 
mellem Europa-Parlamentet og Rådet om ny lovgivning.
113
Kommissionen fastsatte sine prioriteter i meddelelsen om gennemførelse af servicedirektivet fra 20125. Kommissionen 
forklarer i sin meddelelse, at den fokuserer på håndhævelse, men at det ikke er dens eneste indsatsområde. Kom -
missionen har også identificeret prioriterede sektorer og fastsat foranstaltninger for de kommende år, herunder en 
handlingsplan for detailsektoren, reform af direktivet om erhvervsmæssige kvalifikationer og en peerevaluering 
vedrørende retlig form og besiddelse af et selskabs kapital. Dette sæt foranstaltninger blev hilst velkommen af Det 
Europæiske Råd i dets konklusioner af 23. oktober 2013. Som understreget af Det Europæiske Råd spiller medlems -
staterne også en central rolle i forbindelse med gennemførelsen af servicedirektivet.
Ydelsestjekkene havde ikke til formål at identificere barrierer, der er uforenelige med servicedirektivet. De havde 
i stedet til formål at identificere mulige uoverensstemmelser mellem forskellige EU-retsakter. Som følge af ydelses -
tjekkene blev direktivet om erhvervsmæssige kvalifikationer ændret i 2013 (se det oprindelige forslag KOM(2011) 883 
endelig, punkt 4.11, og Kommissionens meddelelse fra 2011 (KOM(2011) 20 endelig, punkt 4.2.), og der er ved at blive 
opnået enighed om det ændrede direktiv om pakkerejser i 2015 (se Kommissionens oprindelige forslag COM(2013) 512, 
punkt 1.4, i forslaget).
5 http://ec.europa.eu/growth/single-market/services/services-directive/implementation/evaluation/index_en.htm
Kommissionens 	svar	 58
Anbefaling 2
Kommissionen accepterer anbefalingen. Kommissionen har fastlagt sine prioriteter i meddelelsen fra 2012 og fulgt 
op på den. Den opfordrede i sin meddelelse fra juni 2012 medlemsstaterne til at indføre mere ambitiøse nationale 
reformer på serviceområdet. Den støttede denne opfordring ved at udstede landespecifikke anbefalinger i forbin -
delse med det europæiske semester.
114
Undersøgelsen fra 2012 ( http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf ) 
var baseret på en vurdering af barriererne i servicesektorerne på to tidspunkter, nemlig inden direktivets indførelse 
og efter dets indførelse (slutningen af 2011). De beregnede virkninger var derfor ikke baseret på teoretiske forud -
gående overslag, men på faktiske nationale reformer, der var blevet gennemført. Den beregnede elasticitet med 
henblik på at anslå den økonomiske virkning af at fjerne barrierer var baseret på sammenligninger mellem landene 
af de økonomiske data, der forelå på det pågældende tidspunkt. Dette betyder dog ikke, at denne elasticitet er 
upræcis eller upålidelig.
Kommissionen har foretaget en opdatering af sin undersøgelse for at tage hensyn til de nationale reformer, der 
blev gennemført mellem 2012 og 2014 (se: http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/13327/attachments/1/
translations/en/renditions/native ). Endvidere blev der for nylig også foretaget mere detaljerede vurderinger af de 
resterende barrierer og det økonomiske potentiale ved at fjerne dem i servicesektorerne og detailsektoren, der er 
prioriterede sektorer. Disse vurderinger blev offentliggjort i det arbejdsdokument, der ledsagede strategien for det 
indre marked (se afsnit 2.3 og 2.4: http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/13405/attachments/1/translations/en/
renditions/native ).
Anbefaling 3
Kommissionen accepterer anbefalingen. Den 19. maj 2015 vedtog den pakken om bedre lovgivning for at sikre 
effektiviteten af sine foranstaltninger. Pakken om bedre lovgivning indeholdt også retningslinjer for, hvordan der 
skal udføres konsekvensanalyser, med henblik på at undersøge de potentielle økonomiske, sociale og miljømæssige 
konsekvenser af de foreslåede muligheder for foranstaltninger. Kommissionen følger disse retningslinjer.
115
Kommissionen vil fortsat støtte medlemsstaterne ved at rådgive dem og udstede anbefalinger på grundlag af bed -
ste praksis.
116
Kommissionen har arbejdet på at øge adgangen til kvikskrankerne, f.eks. i samarbejde med »Dit Europa – Erhvervs -
livet«. Den har inden for rammerne af Cosme-programmet foreslået at finansiere kvikskrankernes grænseoverskri -
dende bevidstgørelsesprojekter, navnlig med fokus på onlineaktiviteter.
Anbefaling 4
Kommissionen accepterer anbefalingen. Selv om anbefalingen er rettet til medlemsstaterne, vil Kommissionen fort -
sat støtte dem ved at rådgive dem og udstede anbefalinger på grundlag af bedste praksis.
Kommissionens 	svar	 59
117
Klarheden og kvaliteten af meddelelser, der sendes via IMI, og navnlig af den proportionalitetsvurdering af natio -
nale bestemmelser, der kræves ifølge servicedirektivet, afhænger af den underrettende medlemsstat. For at lette 
vurderingen af meddelelserne stiller Kommissionen en oversættelse til engelsk til rådighed for alle medlemsstater 
og gør denne tilgængelig i IMI.
Kommissionens tjenestegrene vurderer alle meddelelser fra medlemsstaterne i IMI. Når vurderingen af nationale 
krav rejser spørgsmål om foreneligheden med servicedirektivet, sender Kommissionens tjenestegrene bemærknin -
ger til de relevante medlemsstater via IMI.
Det bør bemærkes, at eftersom servicedirektivet ikke indeholder nogen forpligtelse til at give meddelelse om udkast 
til foranstaltninger, er de meddelte foranstaltninger i de fleste tilfælde allerede vedtaget. I den forbindelse er det 
eneste effektive værktøj, som Kommissionen har til at tackle disse foranstaltninger, en traktatbrudsprocedure, mens 
en indgriben fra Kommissionens side ville være mere effektiv på udkaststadiet.
Anbefaling 5
Kommissionen accepterer anbefalingen.
118
For øjeblikket råder Kommissionen ikke over midler til at gøre bedre brug af forordningen om forbrugerbeskyttelsessam -
arbejde. Forordningen skal ændres formelt, således at den kan anvendes til at styrke artikel 20 i servicedirektivet.
Anbefaling 6
Kommissionen accepterer anbefalingen.
119
EU Pilot er et system, hvorigennem Kommissionen og medlemsstaterne drøfter mulige overtrædelser af EU-retten 
i form af ukorrekt gennemførelse eller dårlig anvendelse af gældende EU-ret. En EU Pilot-sag vil blive afsluttet, hvis 
drøftelserne med medlemsstaten fører til et tilfredsstillende resultat eller kunne give anledning til en traktatbrudspro -
cedure (ved fremsendelse af en åbningsskrivelse til medlemsstaten), såfremt Kommissionen konkluderer, at med -
lemsstaten har overtrådt EU-retten. EU Pilot er ikke et værktøj, der omfatter retsmidler til brug i enkeltsager, men 
tager generelle problemer med anvendelsen af EU-retten op.
Kommissionens 	svar	 60
Anbefaling 7
Kommissionen accepterer den første del af anbefalingen. Kommissionen er fast besluttet på så vidt muligt at begrænse 
den tid, der er nødvendig for at undersøge påståede overtrædelser af EU-retten inden for EU Pilot. Med hensyn til 
den anden del af anbefalingen offentliggør Kommissionen ikke, om der verserer en EU Pilot-sag om en bestemt 
sagsgenstand mod en bestemt medlemsstat. Kommissionen udveksler i særlige fora god praksis med medlemssta -
terne om anvendelsen af EU-retten, herunder om, hvordan EU Pilot fungerer. Kommissionen offentliggør aggrege -
rede oplysninger om EU Pilot i den årlige beretning om tilsyn med anvendelsen af EU-retten (COM(2015) 329). Hvis 
Kommissionen skulle offentliggøre konkrete oplysninger om en EU Pilot-sag, ville det være i strid med de fortrolig -
hedskrav, den skal overholde over for medlemsstaterne i forbindelse med indsatsen for at undgå en traktatbrudssag 
(hvilket kunne undergrave de nationale myndigheders tillid til disse og andre sager). Kommissionens praksis med at 
behandle verserende EU Pilot-undersøgelser fortroligt er blevet stadfæstet af EU-Domstolen (Petrie-dommen (sag T-191/99), 
Spirlea-dommen (sag T-306/12), ClientEarth mod Kommissionen, sag T-424/14 og T-425/14). Disse domme blev afsagt i for -
bindelse med begæringer om aktindsigt i dokumenter.
I lyset af ovenstående finder Kommissionen, at dens nuværende formidlingspolitik udgør en passende balance 
mellem behovet for at fremme bedste praksis med hensyn til anvendelse af EU-retten og Kommissionens fortrolige 
forbindelser med medlemsstaterne. Kommissionen er fast besluttet på at overveje, hvordan man bedst formidler 
aggregerede oplysninger om EU Pilot.
120
Håndhævelsesstrategien på det område, der er omfattet af servicedirektivet, bygger på forskellige instrumenter, 
nemlig traktatbrudsprocedurer, VSA og dialog med medlemsstaterne. Kommissionens indsats skal tage alle de for -
skellige instrumenter i betragtning. Siden 2007 har Kommissionen opstillet prioriteter herfor gennem håndhævel -
sesforanstaltninger, og den har fastsat sine egne prioriteter i meddelelsen fra 2012. Disse prioriteter er blevet fulgt, 
naturligvis under hensyntagen til Kommissionens forpligtelse som traktatens vogter.
Anbefaling 8
Kommissionen accepterer anbefalingen. Efter Kommissionens opfattelse er formålet med traktatbrudsproceduren 
at bringe en overtrædelse af EU-retten til ophør og sikre overholdelse snarest muligt, og den er fast besluttet på så 
vidt muligt at begrænse den tid, der er nødvendig for at nå dette mål. Den mest effektive måde at nå dette mål på 
hænger dog ikke altid sammen med, hvor hurtigt en traktatbrudsprocedure kan gennemføres, da det kan føre til 
utilsigtede resultater, hvis man indleder en traktatbrudsprocedure uden at tage hensyn til afledte situationer.
Siden indførelsen af EU Pilot er antallet af traktatbrudsprocedurer og dermed sagsanlæg ved EU-Domstolen faldet 
drastisk som følge af, at der ofte findes løsninger inden for rammerne af EU Pilot. Det primære mål med Kommissio -
nens politik er at overbevise medlemsstaterne om at gribe ind ved problemer med overholdelse.
SÅDAN FÅR MAN FAT I PUBLIKATIONER FRA EU
Gratis publikationer:
  et eksemplar:  
via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)
  flere eksemplarer eller plakater/kort:  
hos Den Europæiske Unions repræsentationer (http://ec.europa.eu/represent_da.htm)  
hos delegationerne i ikke-EU-lande (http://eeas.europa.eu/delegations/index_da.htm)  
ved at kontakte Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_da.htm)  
eller ringe på 00 800 6 7 8 9 10 11 (frikaldsnummer fra overalt i EU) (*).
(*)  Oplysningerne er gratis ligesom de fleste opkald (nogle operatører, telefonbokse eller hoteller kan dog kræve  
penge for opkaldet).
Betalingspublikationer:
 via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Det er almindeligt anerkendt, at det indre marked for 
tjenesteydelser ikke har opfyldt sit fulde potentiale med 
hensyn til at fremme handel inden for EU. Servicedirektivet 
har som mål at reducere de retlige og administrative 
barrierer for leverandører og modtagere af tjenesteydelser, 
men en årrække efter gennemførelsesfristen i 2009 findes 
der stadig uberettigede barrierer. Revisionen viste, at 
Kommissionen har identificeret problemer 
i medlemsstaterne, men at den ikke i tilstrækkelig grad har 
anfægtet bestemte typer hindringer, og at de trufne 
foranstaltninger ikke har givet resultater hurtigt nok. Både 
tjenesteydere og forbrugere er frustrerede over stadig ikke 
at have den adgang til det indre marked, som direktivet 
skulle sikre.
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET