[OMVII SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93) 687 endelig udg. 
Bruxelle«, cten 26. j„miar m<| 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 
OM GARANTIER OPFØRT I DET ALMINDELIGE BUDGET 
PR. 30. JUNI 1993 
•••*i-';-'y»K(Fiwi 
BERETNING OM GARANTIER OPFØRT I DET ALMINDELIGE BUDGET 
PR. 30. JUNI 1993 
Denne beretning gør rede for garantier, der er opført i det almindelige 
budget pr. 30. Juni 1993. 
Med beretningen lever Kommissionen op ti I den erklæring, som den afgav i 
forbindelse med vedtagelsen af tillægs- og ændringsbudget nr. 1/91, og 
hvori den forpligtede sig til to gange om året at aflægge beretning for 
budgetmyndigheden om de garantier, der er opført på budgettet, og de 
t iIknyttede risici. 
Kommissionen har allerede afgivet fire beretninger til budgetmyndigheden. 
Beretningen falder i tre dele: 
1. En beskrivelse af de transaktioner, der er opført i budgettet, og af de 
ændringer, der er sket med hensyn til garantier siden den foregående 
beretning. 
2. En oversigt pr. 30. Juni 1993 over de risici, der påhviler budgettet i 
de kommende år, og de tilfælde, hvor garantier er kommet til 
udbetaling. 
3. En vurdering pr. 30. juni 1993 af den økonomiske og finansielle 
situation i de tredjelande, som de største transaktioner vedrører. 
DEL 1: TRANSAKTIONER. SOM ALLEREDE ER OPFØRT PA BUDGETTET 
Pr. 30. Juni 1993 havde budgetmyndigheden givet tilladelse til, at der i 
budgettet for 1993 oprettes 21 p.m.-poster, herunder 6 nye poster 
vedrørende lånoptagelse/långivning til fordel for Bulgarien, Rumænien, 
Letland, Estland og Litauen, og vedrørende EIB's långivning i tredjelande. 
Posterne kan opdeles i tre kategorier, nemlig lånoptagelse/långivning inden 
for Fællesskabet, lånoptagelse/långivning uden for Fællesskabet og 
garantier, som ydes finansielle institutioner. 
I. OPTAGELSE AF LAN MED HENBLIK PA GENUDLAN INDEN FOR FÆLLESSKABET 
A. FÆLLESSKABETS OPTAGELSE AF LAN MED HENBLIK PA BETAL INGSBALANÇEST0TIE 
Fællesskabet har beføjelse til at optage lån på kapitalmarkederne eller 
i penge- og finansieringsinstitutter med det formål at stille beløbene 
til rådighed for medlemsstater, som har forbigående problemer med 
beta Iingsbalancen 
Det samlede udestående for de lån, der således kan ydes 
medlemsstaterne, er begrænset til 14 mia. ECU. 
Den 30. Juni 1993 omfattede långivningstransaktionerne to lån til 
Grækenland, som blev besluttet henholdsvis den 9. december 1985 og den 
4. marts 1991, og et lån til Italien besluttet den 18. Januar 1993. 
I forbindelse med de lån, der er ydet Grækenland, var der den 30. Juni 
1993 et udestående på 1 200 mio. ECU og for lånet til Italien et 
udestående på 1 979 mio. ECU (Jf. tabel 1). 
B EURATOM-LÅNOPTAGELSE 
Kommissionen fik i 1977 bemyndigelse ti I at optage lån med henblik på 
at bidrage til finansieringen af atomkraftværker. 
Lånene er beregnet på el-producenter og ledsages af de sædvanlige 
bankgarantier. Lånemodtagerne er ofte statsejede virksomheder eller 
virksomheder, der råder over en statsgaranti. 
Det højst tilladte lånoptagelsesbeløb er fastsat til 4 mia. ECU, hvoraf 
500 mio. ECU blev godkendt ved vedtagelse af en afgørelse i 1977, 
500 mio. ECU i 1980, 1 mia. ECU i 1982, 1 mia. ECU i 1985 og 1 mia. ECU 
i 1990. Lånoptagelsen androg ca. 2 900 mio. ECU pr. 30. Juni 1993. 
Udeståendet på lånoptagelser androg pr. 30. Juni 1993 1 144 mio. ECU. 
Kommissionen foreslog den 9. december 1992, at det restbeløb, der ikke 
er udlånt ti I medlemsstaterne, anvendes til finansiering af 
effektivitetsforbedringer og øget sikkerhed i atomkraftanlæg i de 
central- og østeuropæiske lande og i SNG. 
Ca. 1 100 mio. ECU kan således anvendes til dette formål. 
C. LÅNOPTAGELSE BEREGNET TIL INVESTERINGSSTØTTE I FÆLLESSKABET 
Kommissionen har i medfør af Rådets afgørelse af 16. oktober 1978 fået 
bemyndigelse til at optage lån til fremme af investeringerne i 
Fællesskabet (det nye fællesskabsinstrument). 
Det højst tilladte lånoptagelsssbeløb er i afgørelsen af 16. oktober 
1978 fastsat til 1 mia. ECU, men siden er det blevet hævet med 
1 mia. ved afgørelse af 15. marts 1982. Loftet er derefter blevet hævet 
med yderligere 3 mia. ved afgørelse af 19. april 1983 og med 750 mio. 
ved afgørelse af 9. marts 1987. 
Provenuet af disse lån genudlånes af EIB, der i denne sammenhæng 
optræder på EF's vegne, til finansiering af investeringsprojekter, der 
bidrager til øget konvergens og integration, og som er i 
overensstemmelse med Fællesskabets prioriterede mål inden for energi-
og industrisektorerne samt på infrastrukturområdet, idet der bl.a. 
lægges vægt på projekternes regionale betydning og på nødvendigheden af 
at bekæmpe arbejdsløsheden. I medfør af en afgørelse af 26. april 1982 
er også støtte til små og mellemstore virksomheder blevet et 
pr ior i teret mål. 
Desuden har Fællesskabet i medfør af en afgørelse af 20. Januar 1981 
fået bemyndigelse til at optage lån med det formål at yde en 
ekstraordinær genopbygningsstøtte på 1 mia. ECU ti I de områder i 
Italien, der blev ødelagt af Jordskælvet i november 1980. Den 
14. december 1981 blev der truffet en lignende afgørelse om et 
støttebeløb på 80 mio. ECU til fordel for de områder i Grækenland, der 
blev ødelagt af Jordskælvene i februar og marts 1981. 
Det højst tilladte lånoptagelsesbeløb er således på 6 830 mio. ECU. 
Udeståendet for lånoptagelsen pr. 30. Juni 1993 var 2 813 mio. ECU, 
hvilket er et fald med 15,4% siden 31. december 1992. 
Risikoen er fordelt på et stort antal låntagere i Den Europæiske 
Investeringsbank. Desuden er størstedelen af lånene global lån, der er 
ydet af EIB til penge- og finansieringsinstitutter, der er ansvarlige 
for tilbagebetalingen af midlerne. 
EIB giver årligt Kommissionen en liste over de debitorer, der ifølge 
Bankens oplysninger risikerer ikke at kunne overholde deres 
betalingsforpligtelser i de kommende år. Denne liste har hidtil været 
tom. 
II. OPTAGELSE AF LAN MED HENBLIK PA GENUDLAN TIL TREDJELANDE 
FÆLLESSKABETS LANOPTAGELSESPROGRAM MED HENBLIK PA YDELSE AF 
MELLEMFRISTET FINANSIEL STØTTE TIL UNGARN (Ungarn I) 
Fællesskabet bevilger Ungarn et mellemfristet lån med en hovedstol på 
maksimalt 870 mio. ECU og en løbetid på højst fem år. Lånet er beregnet 
til at lette omstillingen af den ungarske økonomi, så landet bliver i 
stand ti I at udnytte alle de fordele, der er forbundet med 
markedsøkonomi. Lånet stilles til rådighed for Ungarn i trancher. 
Den første tranche på 350 mio. ECU blev udbetalt den 20. april 1990. 
Anden tranche på 260 mio. ECU blev udbetalt den 14. februar 1991. Den 
tredje tranche på maksimalt 260 mio. ECU skulle have været udbetalt i 
løbet af 1992. Efter alt at dømme vil den sandsynligvis ikke komme til 
udbetaling, eftersom Ungarns betalingsbalance er bedre end forventet. 
De udbetalte trancher skal tilbagebetales på én gang 5 år efter 
udbetalingen, og renterne, som beregnes efter en variabel sats, skal 
betales hvert halve år. 
B. YDERLIGERE MELLEMFRISTET FINANSIEL STØTTE TIL UNGARN (Ungarn II) 
Eftersom opløsningen af Comecon (Rådet for Gensidig Økonomisk Bistand) 
og Golfkrisen risikerer at bringe de første opmuntrende resultater af 
de iværksatte reformer i fare, er det blevet besluttet gennem 
lånoptagelse at yde et yderligere lån på 180 mio. ECU som led i 24-
Iandegruppens samlede støtteprogram på ca. 360 mio. ECU. 
Den første tranche på 100 mio. ECU blev udbetalt den 14. august 1991. 
Den skal tilbagebetales på én gang 7 år efter udbetalingen, og 
renterne, som beregnes efter en variabel sats, skal betales hvert halve 
år. Udbetalingen af anden tranche på 80 mio. ECU skete den 15. Januar 
1993. Den skal være tilbagebetalt i Januar 1997, og renterne, der 
beregnes til fast sats, skal betales årligt. 
C. LAN OPTAGET AF FÆLLESSKABET MED HENBLIK PA YDELSE AF MELLEMFRISTET 
FINANSIEL STØTTE TIL DEN TJEKKISKE OG SLOVAKISKE FØDERATIVE REPUBLIK 
I forbindelse med en samlet støtte på ca. 750 mio. ECU fra 
24-1 andegruppen er Kommissionen på Fællesskabets vegne blevet 
bemyndiget ti I at optage et lån i to trancher på 375 mio. ECU med en 
længste løbetid på syv år. Provenuet af dette lån blev på samme vilkår 
genudlånt til Den Tjekkiske og Slovakiske Føderative Republik. 
Den første tranche på 185 mio. ECU blev udbetalt den 14. august 1991. 
Den skal tilbagebetales på én gang 7 år efter udbetalingen, og 
renterne, som beregnes efter en variabel sats, skal betales hvert halve 
år. 
Anden tranche på 190 mio. ECU blev udbetalt den 2. marts 1992. Den skal 
tilbagebetales på én gang 6 år senere. 
Landets deling i en Tjekkisk Republik og en Slovakisk Republik den 
1. Januar 1993 medførte, at Kommissionen foreslog en fordeling af lånet 
på de to republikker. 
Ifølge denne fordeling tilfalder to tredjedele, dvs. 250 mio. ECU, Den 
Tjekkiske Republik og en tredjedel, dvs. 125 mio. ECU, Den Slovakiske 
Republik. 
D. LAN OPTAGET AF FÆLLESSKABET MED HENBLIK PA YDELSE AF MELLEMFRISTET 
FINANSIEL STØTTE TIL BULGARI EN 
I forbindelse med en samlet støtte på 580 mio. ECU fra 24-1 andegruppen 
er Kommissionen på Fællesskabets vegne blevet bemyndiget ti I at optage 
et lån i to trancher på 290 mio. ECU med en længste løbetid på syv år. 
Provenuet af dette lån genudlånes på de samme vilkår til Bulgarien. 
Den første tranche på 150 mio. ECU blev udbetalt til Bulgarien den 
14. august 1991. Den skal tilbagebetales på én gang 7 år efter 
udbetalingen, og renterne, som beregnes efter en variabel sats, skal 
betales hvert kvartal. 
Anden tranche på 140 mio. ECU blev udbetalt den 2. marts 1992. Den skal 
tilbagebetales på én gang fem år senere, og renterne til variabel sats 
skal betales kvartalsvis. 
E. LAN OPTAGET AF FÆLLESSKABET MED HENBLIK PA YDELSE AF YDERLIGERE 
MELLEMFRISTET FINANSIEL STØTTE TIL BULGARIEN 
Kommissionen er som led i en ny støtte fra 24-1 andegruppen på 
220 mio. ECU på Fællesskabets vegne blevet bemyndiget til at optage 
lån i to trancher på 110 mio. ECU med en længste løbetid på syv år. 
Provenuet af dette lån skal genudlånes til Bulgarien. 
Første tranche skal udbetales i løbet af andet halvår af 1993 og anden 
tranche i begyndelsen af 1994. 
F. LAN OPTAGET AF FÆLLESSKABET MED HENBLIK PA YDELSEAFMELLEMFRISTET 
FINANSIEL STØTTE TIL ISRAEL 
Med henblik på at yde finansiel støtte til Israel og befolkningerne i 
de besatte områder har Kommissionen fået bemyndigelse ti I på 
Fællesskabets vegne at optage et lån på 160 mio. ECU i én tranche med 
en længste løbetid på 7 år. Provenuet skal på samme vilkår genudlånes 
til Israel, der desuden modtager en rentegodtgørelse på 27,5 mio. ECU, 
der konteres over EF's budget. 
Transaktionen fandt sted den 2. marts 1992. Lånet skal være 
fuldstændigt tilbagebetalt den 15. december 1997. 
G. LAN OPTAGET AF FÆLLESSKABET MED HENBLIK PA YDELSE AF MELLEMFRISTET 
FINANSIEL STØTTE TIL RUMÆNIEN 
Som led i en samlet støtte på ca. 750 mio. ECU fra 24-1 andegruppen har 
Kommissionen på Fællesskabets vegne fået bemyndigelse til i to trancher 
at optage et lån på 375 mio. ECU med en længste løbetid på syv år. 
Provenuet skal på samme vilkår genudlånes til Rumænien. 
Første tranche på 190 mio. ECU med en løbetid på syv år blev udbetalt 
den 22. Januar 1992. Den skal tilbagebetales på én gang den 1. februar 
1999, og renterne til variabel sats skål betales halvårligt. 
Anden tranche på 185 mio. ECU og med en længste løbetid på seks år blev 
udbetalt i april 1992. Den skal tilbagebetales på én gang den 18. marts 
1998, og renterne til variabel sats skal betales halvårligt. 
H. LÅN OPTAGET AF FÆLLESSKABET MED HENBLIK PA YDELSE AF YDERLIGERE 
FINANSIEL STØTTE TIL RUMÆNIEN 
Som led i en ny støtte fra 24-1 andegruppen på 160 mio. ECU har 
Kommissionen på Fællesskabets vegne fået bemyndigelse ti I at optage et 
lån på 80 mio. ECU med en længste løbetid på syv år. Provenuet skal på 
samme vilkår genudlånes til Rumænien. 
Som følge af lånets størrelse skal det udbetales på én gang den 
26. februar 1993. Det skal tilbagebetales på én gang den 26. februar 
2000, og renterne skal betales halvårligt. 
I. LAN OPTAGET AF FÆLLESSKABET MED HENBLIK PA YDELSE AF MELLEMFRJSTgT 
FINANSIEL STØTTE TIL ALGERIET 
Kommissionen er på Fællesskabets vegne blevet bemyndiget til at optage 
lån på 400 mio. ECU i to trancher på henholdsvis 250 og 150 mio. ECU 
med en længste løbetid på syv år. Provenuet af dette lån skal på sammme 
vilkår genudlånes til Algeriet. 
Første tranche blev udbetalt den 23. december 1991 ved hjælp af en 
midlertidig bankkredit, der blev tilbagebetalt med nettobeløbet for 
lånet, der blev optaget den 14. Januar 1992 med en løbetid på seks år. 
Lånet skal betales tilbage på én gang den 15. december 1997, og 
renterne betales årligt den 15. december. 
Anden tranche er endnu ikke udbetalt. 
J. LAN OPTAGET AF FÆLLESSKABET MED HENBLIK PA YDELSE AF MELLEMFRISTET 
FINANSIEL STØTTE TIL SOVJETUNIONEN OG/ELLER DENS REPUBLIKKER 
Kommissionen har foreslået, at der bevilges et mellemfristet lån på 
højst 1 250 mio. ECU til Sovjetunionen og/eller dens republikker til 
finansieringen af import af landbrugsprodukter, levnedsmidler og 
lægemidler med oprindelse i EF og Østeuropa. 
Efter at Parlamentet havde afgivet en positiv udtalelse, traf Rådet 
afgørelse den 16. december 1991. En budgetpost til garanti blev 
oprettet i budgettet for 1992, der blev vedtaget i december 1991. 
Lånets løbetid er højst 3 år, og det skal fordeles på de forskellige 
republikker i det tidligere Sovjetunionen. 
Følgende låneaftaler blev underskrevet i 1992: 
den 10. juli 1992 med Armenien (38 mio. ECU), Kirgistan 
(32 mio. ECU), Turkmenistan (45 mio. ECU) og Moldavien 
(27 mio. ECU); 
den 13. Juli 1992 med Ukraine (130 mio. ECU); 
den 24. Juli 1992 med Hviderusland (102 mio. ECU), Tadsjikistan 
(55 mio. ECU) og Georgien (70 mio. ECU); 
den 9. september 1992 med Rusland (150 mio. ECU); 
den 9. december 1992 med Rusland (349 mio. ECU); 
den 15. december 1992 med Kasakhstan (25 mio. ECU). 
De beløb, der er bevilget visse republikker, er siden blevet revideret, 
og tillægskontrakter blev underskrevet den 5. maj 1993 for følgende 
lande: 
Armenien (forhøjelse fra 38 til 58 mio. ECU) 
Georgien (forhøjelse fra 70 til 80 mio. ECU). 
Disse forhøjelser dækkes ved anvendelse af 30 mio. ECU, der oprindeligt 
var bestemt til Kasakhstan, der imidlertid har tilkendegivet, at 
25 mio. ECU er tilstrækkeligt, og at det derfor ikke udnytter de 
pågældende 30 mio. ECU. 
Udeståendet pr. 30 juni 1993 androg 616 mio. ECU. 
Hidtil er der kun underskrevet kontrakter svarende till 023 mio. ECU, 
idet Usbekistan (129 mio. ECU) og Azerbaïdjan (68 mio. ECU) ikke 
opfylder et af kriterierne for at kunne modtage denne form for lån, 
nemlig i fællesskab med de øvrige republikker og solidarisk med dem at 
have accepteret det tidligere Sovjetunionens gældsætning. 
Forfaldsplanen for tilbagebetalingerne af hovedstolen og renterne i 
forbindelse med denne transaktion varierer alt efter beløbene og efter, 
hvilke republikker der er tale om: 
Armenien (38 mio. ECU), Belarus, Georgien, Kirgistan, Moldavien, 
Tadjikistan, Turkmenistan, Ukraine og Rusland (150 mio. ECU): 
renter den 20. april og 20. oktober, 
hovedstol den 20. august 1995 undtagen for Belarus, Ukraine og 
Rusland: den 20. august 1994 og 1995; 
Armenien (20 mio. ECU), Kasakhstan, Rusland (349 mio. ECU): 
renter den 15. Januar og 15. Juli, 
hovedstol den 15. januar 1996, undtagen for Rusland: den 
15. Januar 1995 og 1996. 
K. LAN OPTAGET AF FÆLLESSKABET MED HENBLIK PA YDELSE AF MELLEMFRJSIET 
FINANSIEL STØTTE TIL ESTLAND. LETLAND OG LITAUEN 
Som led i et samlet støtteprogram fra 24-1 andegruppen til de pågældende 
tre lando på 440 mio. ECU har Kommissionen på Fællesskabets vegne fået 
bemyndigelse ti I at optage et lån på 220 mio. ECU med en længste 
løbetid på syv år. Provenuet skal genudlånes på samme vilkår i to 
trancher ti I de tre lande med følgende fordeling: 
40 mio. ECU til Estland, 
80 mio. ECU til Letland, 
100 mio. ECU til Litauen. 
De første lånetrancher til Estland (20 mio. ECU) og Litauen 
(40 mio. ECU) blev udbetalt den 31. marts 1993. 
Lånene skal tilbagebetales på én gang den 31. marts 2000, og 
10 
renterne skal betales halvårligt den 31. marts og 30. september hvert 
år. 
III. GARANTIER, SOM FÆLLESSKABET HAR YDET TREDJELANDE 
A. LAN. DER ER YDET AF DEN EUROPÆI SKE INVESTERINGSBANK TIL LANDE I 
MIDDELHAVSOMRÅDET. OG SOM ER GARANTERET OVER DET ALMINDELIGE BUDGET 
I overensstemmelse med Rådets afgørelse af 8. marts 1977 yder 
Fællesskabet garanti for de lån, der bevilges af Den Europæiske 
Investeringsbank i forlængelse af Fællesskabets finansielle 
forpligtelser over for landene i Middelhavsområdet. 
På grundlag af denne afgørelse blev der den 30. oktober 1978 
(Bruxelles) og den 10. november 1978 (Luxembourg) underskrevet en 
kautionskontrakt mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den 
Europæiske Investeringsbank, ifølge hvilken der ydes en samlet garanti 
svarende til 75% af de kreditter, der åbnes i forbindelse med 
lånetransaktioner i følgende lande: Portugal (finansprotokol, støtte 
forud for tiltrædelsen), Grækenland, Spanien (finansielt samarbejde), 
Malta, Tunesien, Algeriet, Marokko, Tyrkiet, Cypern, Ægypten, Jordan, 
Syrien, Israel, Jugoslavien og Libanon. 
Herudover ydes der undtagelsesvis en garanti på 100% for kreditterne i 
forbindelse med nødhjælpen til Portugal i henhold til bestemmelserne i 
Rådets afgørelse af 7. oktober 1975. 
For hver ny finansprotokol udarbejdes ét dokument om forlængelse af 
kaut ionskontrakten. 
Den 30. Juni 1993 var den tilladte lånesum på i alt 7 517 mio. ECU, 
heraf 1 500 mio. ECU til Spanien, Grækenland og Portugal og 
6 017 mio. ECU til landene i Middelhavsområdet. Udeståendet 
pr. 30. Juni 1993 androg 2 161 mio. ECU, under hensyn til grænsen på 
75% af kreditterne. Heraf faldt 629 mio. ECU på Spanien, Grækenland og 
Portugal og 1 532 mio. ECU på de øvrige Middelhavslande. 
Siden undertegnelsen af fjerdeprotokollerne gælder følgende fordeling 
(kun tredjelande tages i betragtning): 
11 
Alger iet 
Cypern 
Egypten 
Israel 
Jordan 
Libanon 
Malta 
Marokko 
Syr ien 
Tunesien 
Tyrk iet 
Jugoslavien1) Tidligere 
protokol ler 
360 
92 
492 
133 
118 
177 
55 
297 
208 
250 
90 
760 
3 032 Fjerdeprotokol ler 
Godkendelser 
280 
310 
82 
80 
45 
220 
168 
1 185 I alt 
640 
92 
802 
215 
198 
222 
55 
517 
208 
418 
90 
760 
4 217 
Anden protokol med Jugoslavien blev opsagt den 25. november 1991, 
men som led i de positive foranstaltninger, der blev vedtaget til 
fordel for Bosnien-Herzegovina, Makedonien, Slovenien og Kroatien, 
opfordredes EIB til i de pågældende republikker at fortsætte 
udbetalingerne til projekter, der omfattedes af kontrakter 
underskrevet før den 8. november 1991 (290 mio. var endnu ikke 
udbetalt), for så vidt situationen tillod det. Banken genoptog 
derfor den 31. december 1992 udbetalingerne til Slovenien og 
Kroat ien. 
Desuden kan der ligeledes ydes lån fra EIB uden for protokollerne i 
henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1763/92 af 29. juni 1992 om 
finansielt samarbejde af interesse for alle tredjelande i 
M i ddeIhavsområdet. 
I forbindelse med denne transaktion er det største beløb, der kan 
udlånes af EIB, 1 800 mio. ECU. 
Pr. 30. Juni 1993 var der åbnet kreditter for 297 mio. ECU, men 
endnu ikke foretaget nogen udbetalinger. 
Lånene har som regel en gennemsnitlig løbetid på 15 år og er 
afdragsfri i en 3-4-års periode. 
1) Anden protokol vedrørende Jugoslavien blev opsagt, da der endnu 
manglede at blive bevilget 100 mio. ECU. 
12 
B. LAN YDET AF DEN EUROPÆISKE INVESTERINGSBANK TIL TREDJELANDE I 
CENTRAL- OG ØSTEUROPA 
På foranledning af en anmodning, som Rådet fremsatte den 9. oktober 
1989, vedtog Den Europæiske Investeringsbanks Styrelsesråd den 
29. november 1989 at tillade, at Banken af sine egne midler yder en 
række lån til finansiering af investeringsprojekter i Ungarn og i 
Polen til et samlet beløb på maksimalt 1 mia. ECU. Disse lån ydes 
til finansiering af investeringsprojekter, som opfylder de 
kriterier, der normalt lægges til grund ved Bankens udlån af egne 
midler. Kautionskontrakten blev undertegnet den 24. april 1990 i 
Bruxelles og den 14. maj 1990 i Luxembourg. 
Den 14. maj 1991 vedtog budgetmyndigheden at udvide denne garanti 
ti! at omfatte de maksimumsbeløb på i alt 700 mio. ECU, der ydes 
til Tjekkoslovakiet, Bulgarien og Rumænien. 
Tilføjelsen til kautionskontrakten blev undertegnet den 31. Juli 
1991. 
Kommissionen forelagde den 23. oktober 1992 et forslag til 
afgørelse for Rådet om udvideise af Fællesskabets garanti i 
tilfælde af tab på de lån, som EIB har ydet Estland, Letland og 
Litauen. 
Denne garanti blev godkendt af budgetmyndigheden. 
Det samlede loft for de lån, som EIB ønskes at yde disse lande, 
blev fastsat til 200 mio. ECU for en tre-års periode. 
Kommissionen forelagde ligeledes den 18. december 1992 forslag til 
udvidelse af denne garanti i tilfælde af tab på lån fra EIB til 
Albanien. 
Det samlede Soft for de lån, som EIB kan yde dette land, blev 
fastsat ti I 50 mio. ECU for en tre-års periode. 
Lånene er generelt langfristede, dvs. gennemsnitligt 15 år med 
3-4 års afdragsfrihed på hovedstolen. 
Den 30. Juni 1993 åbnedes der kreditter for 1 090 mio. ECU ti I de 
pågældende seks østlande, men hidtil er kun 178,8 mio. ECU blevet 
udbetalt. 
Kommissionen forelagde den 17. maj 1993 forslag til Rådets 
afgørelse om forlængelse af EF's garanti for lån, som EIB yder til 
de central- og østeuropæiske lande, med en tre-års periode. Der 
indføres dog et samlet loft på 3 mia. ECU, der også omfatter de 
baltiske stater og Albanien. 
13 
C. LAN YDET AF DEN EUROPÆISKE INVESTERINGSBANK TIL ANDRE TREDJELANDE 
På ECOFIN Rådet den 19. maj 1992 blev de retningslinjer vedtaget, som 
Kommissionen havde foreslået for udvidelsen af EIB's virksomhed til 
også at omfatte lande uden for Fællesskabet, og Banken opfordredes til 
at yde lån i overensstemmelse med sine vedtægter og sædvanlige 
kriterier til projekter af gensidig interesse i de lande, med hvilke 
Fællesskabet har indgået samarbejdsaftaler. 
Der blev fastsat et samlet loft på 250 mio. ECU om året for en tre-års 
periode. Loftet skal revideres ved denne periodes udløb. 
Lånene garanteres over EF's budget. Kommissionen forelagde et forslag 
til afgørelse herom den 3. Juni 1992, som Rådet formelt vedtog den 
15 februar 1993. 
Budgetmyndigheden har opført en post til dette formål i 1993-budgettet. 
D. KREDITGARANTI YDET AF FÆLLESSKABET TIL SIKRING AF EKSPORTEN AF 
LANDBRUGS- OG FØDEVAREPRODUKTER FRA FÆLLESSKABET TIL DET TIDLIGERE 
SOVJETUNIONEN 
Fællesskabet har besluttet at stille garanti for en kredit, som af et 
bankkonsortium er blevet ydet det tidligere Sovjetunionen til 
finansiering af import af landbrugs- og fødevareprodukter med 
oprindelse i Fællesskabet og en række central- og østeuropæiske lande. 
Fællesskabets garanti dækker op ti I 500 mio. ECU og 98% af eventuelle 
kapital- og rentetab (henholdsvis ca. 408 mio. ECU og ca. 92 mio. ECU). 
Da kreditten ikke er blevet udnyttet fuldstændigt og fristen for 
udnyttelsen ikke er blevet forlænget, repræsenterer garantien kun 
375 mio. ECU for kapitaitab og 52 mio. ECU for rentetab. 
Fællesskabet forventes at modtage en kommission for denne garanti på 
0,67% af garantibeløbet. Halvdelen af denne kommission blev udbetalt 
den 26. december 1991 i overensstemmelse med kontrakten. Saldoen, hvori 
der tages hensyn til ovennævnte nedsættelse af EF-garantien, udbetales 
den 28. januar 1993. 
Den 26. november 1991 blev bestemmelserne for långivning og vilkårene 
for midlernes anvendelse fastsat ved en brevveksling mellem 
Kommissionen og de sovjetiske myndigheder. Samme dag blev der 
undertegnet en kautionskontrakt mellem Fællesskabet og bankerne. 
14 
Efter Sovjetunionens opløsning blev det besluttet, at midlerne skal 
anvendes af Republikken Rusland. 
Lånet vil få en løbetid på tre et halvt år fra underskrivelsesdatoen. 
Renterne forfalder til betaling hvert halve år, og lånebeløbet skal 
betales tilbage ad tre gange, henholdsvis tyve, enogtredive og 
toogfyrre måneder efter datoen for aftalens underskrivelse. 
Den første forfaldsdag for hovedstolen var den 26. Juli 1993. 
Den første forfaldsdag for renter var den 9. september 1992. De blev 
betalt den 26. september 1992. 
Anden forfaldsdag for renter var den 9. marts 1993. De blev betalt den 
2. april 1993 sammen med morarenterne for overskridelsen af 
betalingsfristen i september. 
15 
DEL 2: OVERSIGT OVER RISICI 
Vurderingen af risiciene for fællesskabsbudgettet kan foretages på to 
måder : 
den ene måde, som ofte anvendes af bankerne, består i på en given dato 
at opgøre den samlede udestående kapital for de pågældende 
transakt ioner 
den anden måde, som er mere egnet i budgetsammenhæng, består i at 
vurdere den højst tænkelige udbetalingsrisiko for Fællesskabet i et 
givet regnskabsår. 
I sidstnævnte tilfælde kan vurderingen ligeledes foretages på to måder, 
nem I i g ved 
udelukkende at angive, hvilke transaktioner der er udbetalt 
pr. 30. Juni 1993. Heraf ses minimumsrisikoen for Fællesskabet, hvis 
der ikke er tale om forskudsvise tilbagebetalinger 
på grundlag af prognoser at vurdere, hvilken virkning de transaktioner, 
som Kommissionen har fremsat forslag om, vil have for de kommende 
budgetter. Heraf fremgår maksimumsrisikoen for Fællesskabet, forudsat 
at alle Kommissionens forslag bliver vedtaget. 
Det er klart, at den sidstnævnte fremgangsmåde forudsætter, at der 
opstilles en række hypoteser vedrørende udbetal ingsdatoerne, 
tiIbagebetalingsviIkår, rentesatser og valutakurser, hvilket der redegøres 
for i detaljer i bilaget. Fremgangsmåden gør det dog muligt at anslå, 
hvorledes de risici, der er forbundet med de nuværende forslag, vil udvikle 
sig. 
Resultaterne fremgår af tabellen i bilaget, hvori der skelnes me I I 
risiciene for lande uden for og inden for Fællesskabet. em 
Det skal desuden bemærkes, at de samlede tal, der er anført, dækker over 
risici af forskellig art, herunder lån ydet til et enkelt land, f.eks. i 
forbindelse med finansielle støttetransaktioner, og lån til projekter, der 
garanteres af låntagerne, f.eks. i forbindelse med det nye 
fællesskabsinstrument (NIC) og EIB-transaktioner. 
I den følgende analyse skelnes der mellem den samlede risiko, risikoen for 
så vidt angår medlemsstaterne og risikoen i forbindelse med tredjelande. 
I. DEN SAMLEDE RISIKO 
A. UDESTÅENDET PR. 30. JUNI 1993 (tabel 1) 
Den samlede risiko androg 12 834 mio. ECU pr. 30 Juni 1993, hvilket er 
en stigning på 14,4% i forhold til 31. december 1992. 
16 
B- DEN MAKSIMALE ÅRLIGE RISIKO FOR FÆLLESSKABSBUDGETTET - UDBETALINGER 
1 FORBINDELSE MED TRANSAKTIONER PR. 30- JUNI 1993 (tabel 2) 
Den samlede risiko andrager 3 270 mio. ECU i 1993 og vil falde 
kraftigt i 1994, nemlig til 2 412 mio. ECU, for derefter at stige 
til 2 832 mio. ECU i 1996 og senere igen falde, men med en 
efterfølgende stigning til 2 038 mio. ECU i år 2000. 
C. DEN ÅRLIGE MAKSIMALE TEORETISKE RISIKO FOR FÆLLESSKABSBUDGETTET 
(tabel 3) 
Denne risiko andrager 3 394 mio. ECU i 1993, men vil falde til 
2 990 mio. ECU i 1994 for at stige Jævnt til 4 333 mio. ECU i 1997, 
falde til 4 103 mio. ECU i 1998 og derefter stige til 
5 488 mio. ECU i 1999 og tir 7 154 mio. ECU i år 2000. 
II. RISIKOEN I FORBINDELSE MED MEDLEMSSTATERNE 
A. UDESTÅENDE PR. 30. JUNI 1993 (tabel 1) 
Kapitaludeståendet i forbindelse med transaktioner vedrørende 
medlemsstaterne androg pr. 30. Juni 1993 7 764 mio. ECU, hvilket er 
en stigning på 10,7% i forhold til 31. december 1992. 
Denne stigning skyldes væsentligst transaktioner i Italien ti I et 
beløb på 1 979 mio. ECU. 
Udeståendet i forbindelse med de øvrige transaktioner er faldet, og 
her bemærkes især, at en del af første lån til Grækenland er blevet 
t iIbagebetalt. 
B. DEN MAKSIMALE ÅRLIGE RISIKO FOR FÆLLESSKABSBUDGETTET - UDBETAL INGER 
I FORBINDELSE MED TRANSAKTIONER PR. 30. JUNI 1993 (tabel 2) 
Der er tale om et beløb på 2 744 mio. ECU for 1993. Heraf er 
569 mio. ECU allerede blevet tilbagebetalt af Grækenland i første 
halvår af 1993 ligesom som 541 mio. ECU af NlC-lånet. 
Risikoen falder derefter indtil 1996, hvor den andrager 
1 974 mio. ECU, hvorefter den på ny falder ti I et meget lavt niveau 
i 1999 (228 mio. ECU). Derefter stiger den i år 2000 til 
1 688 mio. ECU, på grund af at en del af lånet til Italien 
forfalder (1 575 mio. ECU - hovedstol og renter). 
17 
-IGE MAKSIMALE TEORETISKE RISIKO FOR FÆLLESSKABSBUDGETTET 
ingen er den samme som anført tidligere indtil 1996, hvor 
.Koen andrager 2 694 mio. ECU. Derefter følger et fald på årligt 
500 mio. ECU i 1997 og 1998 og en stigning til 3 547 mio. ECU i 
1999, inden risikoen når op på 4 749 mio. ECU i år 2000. Det er 
især Italien (3 975 mio. ECU) og i mindre omfang Grækenland 
(660 mio. ECU), der tegner sig for denne risiko. 
III. RISICI I FORBINDELSE MED TREDJELANDE 
A. UDESTÅENDE PR. 30. JUNI 1993 (tabel 1) 
Kapitaludeståendet pr. 30. juni i993 androg 5 070 mio. ECU, hvilket 
er en stigning på 20,5% i forhold til 31. december 1992. 
Risikoen fordeler sig med 60% til landene i Central- og Østeuropa 
og 40% til landene i Middelhavsområdet. 
Pr. 31. december 1992 tegnede de central- og østeuropæiske lande 
sig for 55% og Middelhavslandene for 45%. 
B. DEN MAKSIMALE ÅRLIGE RISIKO FOR FÆLLESSKABSBUDGETTET - UDBETAL INGER 
I FORBINDELSE MED TRANSAKTIONER PR. 30. JUNI 1993 (tabel 2) 
Risikoen androg 526 mio. ECU i 1993 og stiger til 1 433 mio. ECU i 
1995, især på grund af at følgende tilbagebetalinger er forfaldne 
ti I betaling: 
350 mio. ECU fra Ungarn 
393 mio. ECU fra republikkerne i det tidligere Sovjetunionen. 
Derefter konstateres der et fald i 1996, der efterfølges af en ny 
stigning til 1 245 mio. ECU i 1997, fordi følgende beløb forfalder 
t i I beta Iing: 
80 mio. ECU fra Ungarn 
190 mio. ECU fra de tjekkiske og slovakiske republikker 
140 mio. ECU fra Bulgarien 
250 mio. ECU fra Algeriet 
160 mio. ECU fra Israel. 
Risikoen i 1998 ligger lavere, men fortsat højt (954 mio. ECU), 
hvorefter den igen falder til under 500 mio. ECU i 1999 og år 2000. 
18 
C. DEN ÅRLIGE MAKSIMALE TEORETISKE RISIKO FOR FÆLLESSKABSBUDGETTET 
(t9beI 3) 
Risikoen vil andrage 2 366 mio. ECU i 1995, hvoraf republikkerne i 
det tidligere Sovjetunionen tegner sig for 929 mio. ECU som 
kap i ta 11 i I bagebeta I i nger. 
Efter et fald til 1 488 mio. ECU i 1996 øges risikoen på ny til 
2 135 mio. ECU i 1997 og 2 454 mio. ECU i 1998. Efter et fald til 
1 941 mio. ECU i 1999 stiger den igen til 2 405 mio. ECU i 2000. 
IV. GARANT I INTERVENTIONER 
I første halvår af 1993 måtte budgetgarantien igen effektueres i 
forbindelse med EIB-lån til republikkerne i det tidligere Jugoslavien 
(Bosnien-Herzegovina, Makedonien og Serbien) ti I et beløb på 
ca. 6,7 mio. ECU. Udbetalingen over budgettet fandt sted den 19. maj 
1993. 
Den 30. Juni androg de fordringer, som Fællesskabet har betalt, og som 
endnu ikke er tilbagebetalt af de debitorer, der ikke kunne betale, 
15,2 mio. ECU, for så vidt angår republikkerne i det tidligere 
Jugoslavien. 
Kommissionen har desuden foretaget udbetalinger over sine likvide 
midler i overensstemmelse med artikel 12 i Rådets forordning 
nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, 
Euratom vedrørende ordningen for Fællesskabets egne indtægter. 
Der er i den forbindelse tale om rentebetalinger: 
for Rusland den 9. marts 1993 for lån ydet af et bankkonsortium og 
garanteret af Fællesskabet 
for 9 republikker i det tidligere Sovjetunionen den 20. april 1993 
i forbindelse med lånoptagelses-/långivningstransaktioner på 
1 250 mio. ECU bevilget de pågældende republikker. 
De forskellige forfaldne beløb er senere med forsinkelse blevet betalt 
af de pågældende debitorer. 
19 
DEL 3: VURDERING AF MULIGE RISICI 
De tal, der er anført i de foregående afsnit, angiver størrelsen af 
risiciene for det almindelige budget. 
Imidlertid bør disse oplysninger sammenholdes med risicienes beskaffenhed, 
som er afhængig af transaktionernes art og låntagernes situation. 
TRANSAKTIONERNES ART 
De risici, der er angivet i det ovenstående talmateriale, dækker over 
forskellige interventioner, som man kan opdele i to kategorier, nemlig 
transaktioner med henholdsvis makro- og m i kro-økonom i sk sigte. 
A• TRANSAKTIONER MED MAKRO-ØKONOMISK SIGTE 
Det drejer sig først og fremmest om betal ingsbalance lån til 
medlemsstater, hvortil der normalt er knyttet nogle præcise 
Økonomiske og forpligteIsesmæssige betingelser. 
Finansielle støttetransaktioner tilhører den samme form for 
interventioner, men vedrører tredjelande. 
Endelig hører under denne kategori den lånegaranti på 500 mio. ECU 
og de lån på 1 250 mio. ECU, der skal finansiere importen af 
landbrugsprodukter og fødevarer til det tidligere Sovjetunionen, 
idet risikoen i forbindelse med disse to transaktioner i vidt 
omfang afhænger af landets makro-økonomiske og politiske udvikling 
B. TRANSAKTIONER MED MIKRO-ØKONOMI SK SIGTE 
Der er tale om lån til finansiering af bestemte projekter, som 
normalt skal tilbagebetales over en lang periode ved hjælp af de 
forventede overskud af projekterne. Lånene tildeles som regel 
statslige virksomheder eller penge- og finansieringsinstitutter, og 
de er foruden af fællesskabsgarantien dækket af de sædvanlige 
bankgarant ier. 
Der er tale om Euratom- og NlC-lån, der ydes i medlemsstaterne, 
samt om Euratom- og EIB-lån, der bevilges låntagere uden for 
Fællesskabet (Middelhavsområdet og Central- og Østeuropa). 
II. DEN ØKONOMISKE OG FINANSIELLE SITUATION I DE TREDJELANDE, DER ER MALET 
FOR TRANSAKTIONER MED MAKRO-ØKONOMISK SIGTE 
20 
Alle de lande, som modtager støtte i forbindelse med transaktioner med 
makro-økonomisk sigte, har gennemført stabiliserings- og 
reformprogrammer. Den Økonomiske og finansielle situation i disse lande 
er i høj grad afhængig af fremskridtene i de vidtrækkende 
strukturreformer, som støtten bliver anvendt til. 
I dette afsnit gives der også oplysninger om en række central- og 
østeuropæiske lande, som ikke modtager denne form for støtte, nemlig de 
nye stater i det tidligere Jugoslavien og Sovjetunionen. 
UNGARN 
Ungarsk økonomi har haft en alvorlig nedgangsperiode i de sidste 
tre år. Efter et fald i BNP i faste priser på 5% i 1992 er der 
forventninger om et yderligere fald på mellem 0% og 3% i år. Priserne 
steg med 10,8% i de første fem måneder af 1993, hvilket svarer til det 
årlige mål på 20-22%, kun lidt under sidste års 23%. Ledigheden 
stabiliserede sig på 677 000 (13% af arbejdsstyrken) ved udgangen af 
maj 1993 efter at være faldet i tre på hinanden følgende måneder. 
Som resultat af privatiseringen forventer regeringen indtægter på 
105 mia. HUF (ca. 3,3% af BNP) I 1993. I 1992 udvalgtes de 
virksomheder, der skulle forblive statsejede og der indledtes en 
screening af de virksomheder, man ønskede privatiseret. Således er 
16 virksomheder blevet udvalgt til privatisering på kort sigt. 
Der er en reform af finansieringssektoren undervejs. Der gennemførtes i 
1992 foranstaltninger til afskrivning af bankernes uerholdelige 
fordringer, og yderligere skridt forventes i 1993. Det er nødvendigt at 
yde økonomisk støtte til landbruget, der har lidt under manglende 
organisering og tilbagegang. 
Regeringen har til hensigt at videreføre reformerne af de offentlige 
finanser ved at øge skatteprovenuet og kontrollere udgifterne, især til 
social tryghed. I Juli 1993 godkendte parlamentet et tillægsbudget, der 
bringer underskuddet i år op på 213,3 mia. HUF, svarende til 6,8% af 
BNP. Regeringen planlægger som led i et treårsprogram for konsolidering 
af underskuddet og i overensstemmelse med sine seneste forpligtelser 
over for IMF at nedbringe underskuddet i 1994 til ca. 5,5% af BNP. 
I 1992 viste de løbende poster igen en (moderat) forbedring, idet 
overskuddet steg fra 267 mio. $ til 325 mio. $. Denne samlede 
forbedring i 1992 skjuler imidlertid, at der i anden halvdel af året 
har været en væsentlig og hurtig forværring af de løbende poster, som 
fortsatte i første halvdel af 1993. Denne forværring af situationen på 
de løbende poster i Ungarn siden sidste sommer skyldes både et stærkt 
fald i eksporten og en stigning i importen. Situationen på 
handelsbalancen ser dog utvivlsomt værre ud, end den reelt er, på grund 
af en række særlige faktorer af midlertidig art (den seneste tørkes 
negative virkning på landbrugseksporten, importørers og eksportørers 
adfærd i forventning 
21 
om en hurtigere nedskrivning af forlnten osv.). Der er imidlertid tale 
om to grundlæggende problemer: For det første er efterspørgslen hos 
Ungarns største handelspartnere (iser Tyskland, Østrig og Italien) 
faldet betydeligt, mens den indenlandske efterspørgsel begyndte at 
stige en smule i midten af 1992. For det andet er Ungarns 
internationale konkurrenceevne svækket alvorligt siden 1990, hvilket 
skyldes den voldsomme stigning i for intens faktiske kurs. 
På denne baggrund forventes der en væsentlig forværring af de løbende 
poster i år og næste år, som kan føre til underskud på ca. 0,9 mia. $ 
og 1,7 mia. $ i henholdsvis 1993 og 1994. Ungarn kan imidlertid 
finansiere disse underskud uden vanskeligheder, medmindre frygten for 
en for hurtig nedskrivning af forlnten og politisk usikkerhed forud for 
parlamentsvalget i 1994 fører til en voldsom kortfristet kapitalflugt, 
i øjeblikket forventes nettotilvæksten af udenlandske direkte 
investeringer i Ungarn fortsat at være høj i de næste to år (mellem 
1 mia. $ og 1,4 mia. $ om året), og landet råder over en ganske 
komfortabel beholdning af fremmed valuta (ca. 5 mia. $ i marts 1993). 
Ungarn har ligeledes med de 2 mia. $, der rejstes ved udstedelsen af 
internationale guldrandede obligationer i første halvdel af 1993, 
bekræftet sin privilegerede adgang til de internationale 
kapitalmarkeder, i den forbindelse har både Moody's og Standard og 
Poor's fastholdt deres rating af Ungarns langfristede obligationer i 
fremmedvaluta på henholdvis Ba1 og BB+. Endelig har Ungarn i princippet 
indgået en aftale med IMF om en atten måneders stand by-kredit. Det 
første træk herpå forventes i efteråret. 
Landets udenlandske gældsætning i brut total i konvertible valutaer 
androg 21,4 mia. $ ved udgangen af 1992 (65% af BNP), hvilket er et 
fald fra 22,3 mia. $ ved udgangen af 1991. Imidlertid skete der i 1992 
en vis forværring af gældens struktur, der ellers var forbedret 
betydeligt i de seneste år, idet andelen af kortfristede lån steg fra 
9,6 til 10,7%. Den samlede gæidsbetjening steg til 4,4 mia. $ i 1992, 
en stigning fra 4 mia. $ i 1991, men ændrede sig kun lidt som procent 
af eksporten af varer og ydelser (ca. 34%). Afdragene på gældens 
hovedstol (2,8 mia. $ i 1992) forventes at falde til ca. 2,2 mia. $ i 
1993 og i 1994, men vil stige stærkt til 3 mia. $ og 3,5 mia. $ I 
henholdsvis 1995 og 1996. På baggrund af den nuværende forværring af de 
løbende poster kan dette betyde et pres på Ungarns betalingsbalance i 
de kommende år. 
B. DEN TJEKKISKE OG DEN SLOVAKISKE REPUBLIK 
BNP i faste priser faldt igen i den tidligere Tjekkiske og Slovakiske 
Føderale Republik med ca. 7% i 1992 efter at være faldet med 15% året 
før. Imidlertid blev produktionsnedgangen delvis standset i løbet af 
året, og ved udgangen af 1992 begyndte nogle sektorer at vise tegn på 
fremgang. Republikkens myndigheder førte fortsat en stram penge- og 
finanspolitik, og inflationen, der var steget med 58,7% i 1991, efter 
22 
at priserne var blevet liberaliseret, faldt til 12% i 1992. Indførelsen 
af moms i Januar 1993 medførte imidlertid, at den årlige inflation i de 
nye uafhængige republikker igen steg til over 20%. 
Opsplitningen i to republikker har hidtil haft en ret ugunstig 
økonomisk virkning for dem begge, men især for Slovakiet, der har tabt 
store skatteindtægter fra Den Tjekkiske Republik og nu skal til at 
finansiere et stort handelsunderskud over for denne. Landene blev enige 
om at oprette en told- og pengeunion efter opløsningen af Den Tjekkiske 
og Slovakiske Republik. Men usikkerheden omkring følgerne af, at 
forbundsstaten opløstes, og spekulation omkring pengeunionens fremtid 
(der blev set som en overgangsordning) førte til stærk kapitalflugt, 
store tab af valutareserver i begge republikker og efterfølgende 
sammenbrud af pengeunionen kun en måned efter oprettelsen. Selv om 
toldunionen fortsat gælder, og begge republikker har tiltrådt en 
clearing-ordning, er samhandelen mellem de to republikker faldet 
stærkt, siden de har fået hver deres valuta. Oprindeligt forsøgte 
Slovakiet at holde sin valuta på samme værdi som den tjekkiske krone, 
men måtte til slut gå ind på anbefalingerne fra IMF, og Slovakiet 
devaluerede sin valuta med 10% i forhold til den tjekkiske krone sidste 
jul i . 
Den økonomiske situation og de økonomiske udsigter er helt forskellige 
for Tjekkiet og Slovakiet. Mens Tjekkiets BNP i faste priser forventes 
at stige med 0,3% i 1993, ventes Slovakiets produktion at falde i år 
med yderligere 3-6%. Arbejdsløsheden er ligeledes langt større i 
Slovakiet (12% af arbejdsstyrken) end i Den Tjekkiske Republik (under 
3%), og Slovakiets industristruktur er svagere svarende til, at dets 
andel af forsvarsindustrien og sværindustrien er større, hvilket skal 
ses på baggrund af, at Comecon-markedernes sammenbrud. Yderligere har 
priserne, efter den bratte prisstigning i Januar efter Indførelsen af 
moms, ligget ret stabilt i Den Tjekkiske Republik, og der forventes dér 
ved udgangen af 1993 på årsbasis en stigning på ca. 16% (9-10% ekskl. 
moms), mens den seneste devaluering af den slovakiske krone kan øge 
inflationen dér til 25-30% ved årets udgang. 
Skønt opløsningen af Den Tjekkiske og Slovakiske Føderale Republik 
siden sidste sommer har haft tendens til at dominere den politiske 
debat og har afledt noget af opmærksomheden fra strukturreformerne, har 
der dog stadig været fremgang på nogle områder. Således afsluttedes 
tilbudsrunden for første bølge af storstilede privatiseringer ved 
udstedelse af folkeaktier omfattende 1 500 virksomheder i december 
1992, og Den Tjekkiske Republik har allerede bebudet planer for en 
anden bølge af omfattende privatiseringer på grundlag af folkeaktier. 
Den forventes at begynde i anden halvdel af 1993 og skulle omfatte 
yderligere over 2 000 virksomheder. I mellemtiden planlægger Den 
Slovakiske Republik at privatisere ca. 500 virksomheder under en anden 
bølge, men den slovakiske regering har til hensigt i stedet for metoden 
med udstedelse af folkeaktier at anvende mere traditionelle 
privatiseringsmetoder, f.eks. direkte salg til udenlandske investorer, 
"management bug-outs" og licitationer. Andre nye bemærkelsesværdige 
strukturreformer er den nye og ret stramme tjekkiske konkurslov, der 
blev indført sidste april, åbningen sidste Juni af en fondsbørs i Prag 
og de omfattende skattereformer, som begge republikker indførte i 
Januar 1993. 
23 
Føderationens handelsbalance i konvertibel valuta blev betydeligt 
forværret i 1992 med et underskud, der steg fra 0,4 mia. $ til 
1,6 mia. $. Hele forringelsen skete i anden halvdel af året og især i 
årets sidste måneder, fordi forbrugerne købte stort ind af importvarer 
forud for moms indførelsen, og virksomhederne fremskyndede deres 
betalinger af importen på grund af frygt for en devaluering eller 
restriktioner på valutaens konvertibilitet efter forbundsstatens 
opdeling. Derfor var en del af forringelsen af handelsbalancen en følge 
af midlertidige faktorer, men skyldtes også den fornyede stigning i den 
indenlandske efterspørgsel, efterhånden som Økonomien langsomt og 
ujævnt begyndte at bevæge sig ud af recessionen. Nettoindtægterne over 
de usynlige poster øgedes imidlertid, hvorved nedgangen i varehandelen 
i vidt omfang udlignedes, hvilket medførte, at forbundsstatens overskud 
i konvertibel valuta kun faldt beskedent (fra 0,4 mia. $ til 
0,2 mia. $). Yderligere steg nettotilgangen af udenlandske direkte 
investeringer voldsomt (fra 0,6 mia. $ i 1991 til 1,1 mia. $), trods et 
meget svagt fjerde kvartal på grund af usikkerheden omkring den 
kommende deling af landet. 
Udsigterne for betalingsbalancen i 1993 og 1994 er meget forskellige 
for Den Tjekkiske og Den Slovakiske Republik. I Den Tjekkiske Republik 
vil handelsoverskuddet sandsynligvis ændres ti I et voksende underskud, 
efterhånden som den indenlandske efterspørgsel øges, og Slovakiet 
forsøger at begrænse sit bilaterale handelsunderskud. Dog forventes Den 
Tjekkiske Republik ikke at få problemer i de næste to år med at 
finansiere det løbende underskud. Forringelsen af de løbende poster vil 
ske på baggrund af en meget bekvem udgangsposition og forventes ikke at 
blive dramatisk, fordi Den Tjekkiske Republik fortsat har fordel af den 
konkurrencedygtige reelle valutakurs. Yderligere forventes Den 
Tjekkiske Republik, der i de sidste to år har modtaget ca. 90% af de 
udenlandske direkte investeringer, der er strømmet til den tidligere 
føderation, fortsat i de kommende år at tiltrække sig netto mellem 
0,8 mia. $ og 1 mia. $ om året af disse investeringer. Endelig har Den 
Tjekkiske Republik allerede genopbygget en stor del af de reserver af 
fremmed valuta, der gik tabt i månederne forud for sammenbruddet af 
møntunionen med Slovakiet. Den underskrev i marts sidste år en tolv 
måneders stand by-kredit med IMF på 250 mio. $ og har god adgang ti I de 
internationale kapitalmarkeder. Den tjekkiske regering har således 
arvet (og styrket) forbundsregeringens solide ry for sund og ortodoks 
makro-økonomisk politik, og på markederne opfattes landet som stærkt 
engageret i markedsorienterede reformer. Dette afspejles i forbedringen 
af Moody's rating af landets investeringsegnethed (fra den Ba1, der 
tidligere tildeltes forbundsstaten, til Aa3). 
Betalingsbalancesituationen og udsigterne i Slovakiet er vanskeligere. 
Landet har mistet de store finansielle overførsler fra Tjekkiet, der 
mere end finansierede handelsunderskuddet over for Den Tjekkiske 
Republik i 1992. Betalingsbalancens løbende poster vil formentlig 
forbedres i år og næste år på grund af den fortsatte recession, der får 
importen ti I at falde, og på grund af de forventede virkninger af den 
seneste devaluering af den slovakiske krone samt den ekstra afgift på 
import af forbrugsvarer, der blev indført for kort tid siden. Men 
Slovakiets situation med hensyn til reserverne af fremmed valuta er 
sårbar, og der er stadig risiko for betalingsbalancevanskeligheder som 
24 
følge af kapitalflugt, selv efter devalueringen på 10% af den 
slovakiske krone. Yderligere kan de slovakiske myndigheder i modsætning 
til Den Tjekkiske Republik ikke længere drage fordel af det 
internationale ry, som forbundsregeringen havde opbygget i de seneste 
tre år. Derfor er landets rating og adgang til internationale 
kapitalmarkeder ikke så let som for Den Tjekkiske Republik (Moody's har 
endnu ikke evalueret Slovakiet som uafhængigt land, men når det sker, 
vil vurderingen formentlig ligge under Bal-vurderingen for 
forbundsstaten). 
Devalueringen og lånet på 90 mio. $, der i princippet blev indgået 
aftale om sidst i juni med IMF under den nyoprettede "Systemic 
Transformation Facility", forventes at bidrage til at lette 
betalingsbalancesituationen og bidrage ti I at genskabe tillid til den 
slovakiske økonomi. Især devalueringen vil muliggøre en begrænsning af 
handelsunderskuddet over for Den Tjekkiske Republik, uden at landet 
behøver fuldstændigt at sætte sin lid til importbegrænsninger. Men hvis 
den slovakiske regering vil undgå, at der igen opstår pres på 
betalingsbalancen, må den føre en hensigtsmæssig makro-Økonomisk 
stabiliseringspolitik (især en restriktiv finanspolitik) og fremskynde 
strukturreformerne. 
Den tidligere Tjekkiske og Slovakiske Republik havde en beskeden 
udlandsgæld, der i konvertibel valuta kun androg 9,4 mia. $ i 1991 og 
faldt yderligere til 9,2 mia. $ (eller 26% af BNP) ved udgangen af 
1992. Med det forhold på 2:1, som de tjekkiske og slovakiske 
myndigheder aftalte at opdele hovedparten af Den Tjekkiske og 
Slovakiske Republiks gældsætning på, androg Den Tjekkiske Republiks 
gæld i konvertibel valuta 6,2 mia. $ ved begyndelsen af 1993 (24% af 
det tjekkiske BNP) og Den Slovakiske Republiks 3,1 mia. $ (30% af 
Slovakiets BNP). Den samlede gældsbetJening (renter og 
tilbagebetalinger) i forbundsstaten androg sidste år 1,9 mia. $ (12,2% 
af eksporten af varer og ydelser). Fordeles den samlede gældsbetJening 
mellem de to nydannede republikker efter forholdet 2:1, fører dette til 
en samlet gældsbetjening i Den Tjekkiske Republik på 1,3 mia. $ og i 
Slovakiet på 0,7 mia. $ eller henholdsvis 11,6% og 12,6% af den 
anslåede værdi af deres respektive eksport af varer og ydelser. 
Tilbagebetalingerne på hovedstolen af den tidligere forbundsstats 
samlede forpligtelser over for udlandet forventes gradvis at stige fra 
1992 (1,3 mia. $) til 1994 (1,5 mia. $), igen at stige ret stejlt i 
1995 (til 1,2 mia. $) og så falde endnu stejlere i 1996 (til 
1,2 mia. $) og 1997 (til 870 mia. $). Den stærke forøgelse af 
gældsafviklingen i 1995 vil ikke skabe særlige problemer for Den 
Tjekkiske Republik, men vil øge presset på Slovakiets skrøbelige 
betalingsbalance. 
C BULGARI EN 
Bulgariens økonomiske resultater har været dårligere end de fleste 
andre landes i området. I 1991 faldt BNP i faste priser med 17%, 
reallønnen faldt med ca. halvdelen, og inflationen var på næsten 300%. 
Faldet fortsatte i 1992, idet BNP faldt yderligere med næsten 8% i 
faste priser. Industriproduktionen faldt med ca. 20% i 1991, og der er 
kun sporadiske tegn på fornyet fremgang. Inflationen er fortsat høj på 
4-6% om måneden (80% for hele 1992), og ledigheden omfatter over 15% af 
arbejdsstyrken, Krisen er blevet betydeligt forværret af en række 
eksterne faktorer. Her skal f.eks. nævnes gældskrisen (Bulgarien har 
været afskåret fra udenlandsk låntagning siden 1990, da det ensidigt 
meddelte, at det ville hold© op med at betale renter og afdrag), det 
tidligere Sovjetunionens sammenbrud (Bulgarien var mere end noget andet 
land afhængigt af Sovjetunionen), store uerholdelige fordringer i 
Libyen og Irak, og senest handelsblokaden mod Serbien, som var et af 
Bulgariens vigtigste eksportmarkeder. 
De økonomiske reformer har hidtil hovedsagelig bestået i 
Iiberaliserings- og stabi! iseringsforanstaltninger. Bl.a. har den 
forsigtige makro-økonomiske politik og den tidlige indførelse af en 
konvertibel valuta medført, at størstedelen af de hjemlige priser kunne 
tilpasse sig markedsniveauet uden at udløse inflation. Strukturreformen 
er man derimod ikke kommet så langt med, hvilket delvis skyldes, at man 
i 1991 og 1992 ikke kunne opnå den tilstrækkelige politiske enighed 
herom. Der er imidlertid gjort store lovgivningsmæssige fremskridt med 
privatisering og de andre strukturforanstaltninger, f.eks. er der 
opnået gode resulater med privatisering i mindre målestok og 
tilbagelevering af nationaliseret ejendom. På den anden side er 
privatiseringen af de store virksomheder betydeligt forsinket. 
Udviklingen på mellemlang sigt vil i høj grad afhænge af, i hvilket 
omfang lovgivningen gennemføres. Fornyet vækst må nødvendigvis baseres 
på eksport, for der er ikke plads til hverken valutariske eller 
skattemæssige stimuli. Dette kræver, at gældskrisen løses, og at 
eksportmarkederne - navnlig i Europa - er tilstrækkeligt åbne. 
Efter at den politiske krise var løst, genoptog Bulgarien sine 
forbindelser med IMF, idet der blev aftalt en stand by-ordning med 
Fonden, der udløb i april 1993. Regeringen forhandler i øjeblikket om 
et nyt program, hvori en ny stand by-ordning skal indgå. 
Forbedringen af landets eksterne finansielle situation fortsatte i 
1992. Handelsbalancen viste et mindre overskud på grund af en større 
vækst i eksporten end i importen (importen er beskeden især på grund af 
manglende ekstern finansiering). De internationale reserver andrager 
næsten 1 mia. $ eller tre måneders import (de var over 1,1 mia. $ ved 
udgangen af oktober 1992). De er imidlertid fortsat svage på baggrund 
af de forventede behov, der vil opstå i forbindelse med afviklingen af 
Bulgariens handelsgæld. Forhandlingerne med forretningsbankerne herom 
har gjort visse fremskridt for nylig, og der er grund ti I at tro, at 
man ved udgangen af 1993 kan nå frem til en lempelig 
gældsnedsætteisesaftale (i november 1992 nåede de to parter til enighed 
om hovedprincipperne i en fremtidig pakke med henblik på nedsættelse af 
gælden og gældsbetjeningen). I december 1992 opnåede Bulgarien en 
yderligere gældsnedsættelse fra sine offentlige kreditorer. Med den nyo 
Paris Klub-aftale blev der fastlagt en ny forfaldsplan for betjeningen 
af gælden, opgjort pr. april 1993, samt for restancerne siden udløbet 
af den konsolideringsperiode, der omfattedes af den foregående aftale 
(indgået i april 1991). Så snart en ny stand by-aftale er indgået med 
IMF, skal 6er indledes drøftelser med de offentlige kreditorer med 
henblik på at nå frem ti I en yderligere aftale om gæIdsomlægning. Den 
samlede udlandsgæld anslås til 12 mia. $ (ca. 126% af BNP og 280% af 
eksporten), inkl. ca. 9,3 mia. $ til kommercielle kreditorer. 
Ca. halvdelen af denne gaHd udgøres af 
26 
restancer på kortfristede indlån og af vekselgæld. Gælden har været i 
stigning i 1992, og Bulgarien øger stadig sine restancer 
(rentebetalingerne, der blev genoptaget i september 1992 - men 
midlertidigt suspenderet i Juni i år - har kun andraget 20% af de 
løbende forfaldne renter). GældsbetJen ingen anslås til ca. 50% af 
eksportindtjeningen i konvertibel valuta og ti I 150%, hvis restancerne 
på gældens hovedstol og renterne tages i betragtning. Prisen for 
bulgarske gældsbeviser har svinget med ca. 20% på det sekundære marked. 
D. RUMÆNIEN 
Rumænien har siden 1991 haft et omfattende program i gang med henblik 
på at omstrukturere økonomien og rette de værste økonomiske skævheder 
op. Trods fremskridtene i begyndelsen med hensyn til liberaliseringen 
af økonomien er den forventede stabilisering ikke indtrådt. 
Produktionen gik væsentligt tilbage, nemlig med 13% og 15% i 
henholdsvis 1991 og 1992. Inflationen er fortsat høj (ca. 200% om 
året), og reserverne af fremmed valuta var tømt ved udgangen af 1992. 
De rumænske myndigheder har bestræbt sig på at fastholde en forsigtig 
fi nans- og pengepolitik i det meste af perioden og fik gennemført 
løntilbageholdenhed. Gennemførelsen af reformprogrammet 
(prisliberalisering, omstrukturering af virksomheder og 
valutakurspolitik) var imidlertid ikke effektiv, hvorfor 
begrænsningerne i penge- og finanspolitikken ikke førte til den 
forventede nedsættelse af inflationen og stabilisering af valutakursen. 
Trods et dramatisk fald i statens indtægter og ti I at begynde med en 
stigning i de løbende overførsler (som følge af prisliberaliseringen) 
begrænsedes budgetunderskuddet (snævert defineret) dog til 2% af BNP i 
1991 delvis som følge af, at investeringerne blev nedbragt. I 1992 steg 
budgetunderskuddet til 5% af BNP som følge af stigende tilskud til 
forbrugerne. Budgetunderskuddet viser imidlertid Ikke den sande 
finansielle stilling, fordi udgifterne uden for budgettet stadig er 
betyde Iige. 
Der er mangel på udenlandsk valuta, og myndighedernes valutapolitiske 
indgreb har været indbyrdes modstridende. I princippet har valutakursen 
været bestemt af markedskræfterne siden juni 1992. Myndighederne har 
imidlertid forsøgt på at bremse devaluer ingsprocessen ved trinvise 
Justeringer i håb om at begrænse inflationen. Valutakursen har således 
været sat på et uholdbart niveau for at imødegå inflationen i lange 
perioder. Resultaterne heraf har været, at der er opstået et parallelt 
valutamarked med en voldsom underkurs, at importen er blevet 
rationeret, og, efter at kravet til eksportørerne om, at de skulle 
deponere fremmed valuta i centralbanken i Juni 1992, at der er blevet 
opbygget beholdninger af fremmed valuta hos eksportørerne, hvorimod de 
officielle reserver er blevet tømt. Denne politik har Ikke bremset 
inflationen, men har ført til spekulation mod leuen. Således forblev 
leuens værdi fastholdt i forhold til dollaren på et stadig mere 
overvurderet niveau, nemlig 430 leu pr. dollar, i de første tre måneder 
af 1992. Siden har myndighederne ladet kursen falde, og I midten af 
Juni 1993 var forholdet 694 leu for 1 dollar. 
27 
Et af formålene med valutakurspolitikken var at begrænse importen ved 
rationering uden at hindre eksporten (provenuet herfra kunne holdes i 
udenlandsk valuta). Imidlertid førte den offentlige sektors store 
import af korn (alvorlig tørke i Rumænien i 1992) og energiprodukter i 
slutningen af 1992 til, at underskuddet på de løbende poster betydeligt 
forværredes i 1992 med ca. 8,5% af BNP (5% i 1991). En betydelig 
kapitaltilførsel som udtryk for, at midlerne fra bistanden fra udlandet 
blev anvendt, mere end kompenserede underskuddet på de løbende poster. 
Mens forretningsbankernes valutabeholdninger således væsentligt 
forbedredes, var statens reserver af fremmed valuta tømt ved udgangen 
af 1992. Udlandsgælden steg betydeligt fra 4% af BNP ved udgangen af 
1991 til over 13% ved udgangen af 1992. GældsbetJeningssatsen holdt sig 
imidlertid under 10% af eksporten af varer og ydelser. 
De rumænske myndigheder har fastlagt en strategi for reformer med 
henblik på hurtig overgang til markedsøkonomi. Hertil udarbejdede og 
gennemførte regeringen en lovgivning og et institutionelt netværk, 
således at den private ejendomsret og beslutningstagning kunne indtage 
en central rolle. Reformprogrammet har medført betydelige fremskridt. 
De fleste forbrugerpriser er blevet liberaliseret. Kvantitative 
restriktioner på importen er blevet fjernet, og afgifterne til 
beskyttelse af de indenlandske erhverv er blevet nedsat til lave 
niveauer. Lønningerne er givet fri, og der er indført kollektive 
forhandlinger. Restriktionerne for finanssektoren er blevet afskaffet. 
Borgerne har nu fået lov til at etablere virksomheder, at konkurrere 
frit på markedet og erhverve, eje og sælge ejendom. Endelig er 
regeringen begyndt at overføre statsejendom til befolkningen. 
Reformerne har ikke alle været en succes. Valutakurssystemet har ikke 
fungeret som forventet. Prisliberaliseringen er ikke blevet ført til 
ende, idet der stadig for nogle varer i engrosleddet finder 
administrativ prisfastsættelse sted. Omstruktureringen af 
virksomhederne har ikke været så hurtig som håbet, og reger ingen har 
ikke kunnet pålægge virksomhederne en stram finansiel disciplin. 
Den seneste stand by-ordning med IMF udløb i marts 1993. De rumænske 
myndigheder forhandler i øjeblikket om et nyt program, der skal 
understøttes af en ny ordning. 
DE BALTISKE STATER 
De Baltiske Staters økonomier var stærkt integrerede i det sovjetiske 
Økonomiske system, som de blev uafhængige af i august 1991. Alle tre 
lande har haft en lang periode med nedgang i den økonomiske aktivitet, 
fordi handelen med de tidligere sovjetrepublikker, især Rusland, er 
gået tilbage. Situationen var værst i 1992, da bytteforholdet 
fuldstændigt ændredes som følge af, at Rusland begyndte at anvende 
verdensmarkedspriser for eksporten. Det ser nu ud, som om det stærke 
fald i produktionen er blevet standset. 
28 
Est land 
I første halvdel af 1993 synes produktionen at have stabiliseret sig 
efter et fald på 27% i 1992 og 11,8% i 1991. Arbejdsløsheden er 
stigende. I maj 1993 androg den registrerede ledighed 21 733 personer 
(ca. 3,2% af arbejdsstyrken), hvilket er ca. det dobbelte af antallet 
ved sidste års udgang. Den skjulte arbejdsløshed anses dog for langt 
højere. Budgettet for 1992 viste et overskud på 1,3% af BNP i 1992. 
Overskuddet nåede endog 5% i første kvartal af 1993 som følge af et 
fald i skatterestancerne og fortsat tilbageholdenhed fra 
statsvirksomhedernes side med at foretage afskedigelser. Inflationen 
faldt betydeligt ved udgangen af sidste år og fortsatte med at falde i 
juli. I de seneste to måneder har den månedlige stigning i 
forbrugerprisindekset ligget stabilt på 2-3%. 
Prisliberaliseringen er i stort omfang tilendebragt, og etableringen af 
en rationel prisstruktur er blevet hjulpet af, at Estland har indført 
sin egen konvertible valuta, kronen. Privatiseringen har hidtil kun 
omfattet mindre virksomheder, og over 40% er solgt til private ejere 
ved udgangen af 1992. Regeringen har i 1993 gjort fremskridt i retning 
af at fremskynde privatiseringsprocessen. Som reaktion på 
likviditetskrisen i banksystemet i slutningen af 1992 besluttede de 
estiske myndigheder at afvikle en større bank og rekapitalisere og 
sammenslutte to andre. Rekapital iser ingen skete ved hjælp af en 
obligationsudstedelse og begrænset støtte fra centralbankens reserver. 
Siden er en yderligere bank blevet afviklet. 
Forhandlinger om salg af 25 ud af 38 store virksomheder, der blev 
udbudt i international licitation sidste år, er ved at være 
tilendebragt og tilbud på yderligere 52 store virksomheder indhentedes 
i sommeren 1993. Reger ingen forbereder ligeledes en lovgivning til 
oprettelse af et holdingselskab, der samler ejendomsretten og salget af 
statsvirksomheder under ét enkelt organ. Det forventes, at 
tiIbageførselsprocessen vil blive fremskyndet, nu da regeringen har 
godkendt den endelige frist for indsendelse af krav til den 1. april 
1993. 
I 1992 forværredes situationen væsentligt på Estlands løbende poster, 
der i de tidligere år havde udvist et betydeligt overskud, fordi 
Rusland begyndte med at opkræve verdensmarkedspriser for sin eksport 
til Estland ved begyndelsen af året. imidlertid udviste de løbende 
poster i modstrid med tidligere vurderinger alligevel et lille 
overskud, idet eksporten og ydelsesbalancen oversteg forventningerne, 
og importen lå under det forventede niveau. Der skete derfor en uventet 
høj opbygning af internationale reserver. Handelsbalancen udviste et 
lille underskud i 1992, der synes at øges i 1993. Mens samhandelen med 
landene i det tidligere Sovjetunionen forblev på et lavt niveau, øgedes 
den hurtigt med Vesten, og den udgør nu 70% af den samlede handel. 
I september 1992 godkendte IMF et stand by-lån med en løbetid på 1 år 
på ca. 39 mio. $ for perioden fra 1. juli 1992 til 30. Juni 1993 som en 
støtte til den estiske regerings reform- og stabiliseringsprogram. 
29 
Estland fik første tranche (ca. 11 mio. $) i september 1992 og anden 
tranche i Januar, men besluttede ikke at modtage tredje og fjerde 
tranche på grund af valutareservernes uventede gode stilling. IMF 
forventer, at alle resterende trancher Ønskes senest i september. Ved 
udgangen af marts 1993 androg Estlands udlandsgæld 47 mio. $ (ca.4,5% 
af BNP). 
Let land 
Som følge af en væsentlig forringelse af bytteforholdet og det 
traditionelle handelsmønsters almindelige sammenbrud faldt BNP i faste 
priser med ca. 30% i 1992 efter en 8% nedgang i 1991. I maj 1993 androg 
arbejdsløsheden 5,2% af arbejdsstyrken, mere end det dobbelte af 1992. 
Desuden er den skjulte arbejdsløshed udbredt, og regeringen forventer, 
at arbejdsløsheden vil stige ti i 12% ved udgangen af 1993. 1992-
budgettet viste et underskud på ca. 1,4% af BNP, hvilket skyldes 
vanskeligheder i virksomhederne og store skatterestancer. Budgettet for 
1993 forventes at være i balance for de løbende udgifter, men 
indtægterne har hidtil ligget under forventningerne i år, hvilket har 
medført, at regeringen søger at opnå yderligere lån fra centralbanken. 
Inflationen er faldet væsentligt siden pengereformen i Juli 1992. For 
første gang, siden prisliberaliseringen indledtes, faldt 
detailprisindekset i maj. 
Man er kommet et godt stykke videre med at liberalisere priserne i 
Letland. Kun få varer er fortsat underkastet kontrol. Privatiseringen 
har hidtil hovedsagelig kun omfattet landbrugskooperati ver, 
småforretninger og servicevirksomheder. Ved udgangen af 1992 var 
ca. 60% af de pr i vatiserbare virksomheder i denne gruppe privatiseret 
enten ved salg eller forpagtning. For større virksomheder blev 433 
projekter til privatisering (ud af i alt 844 pr i vatiserbare 
virksomheder) forelagt af fagministerierne i slutningen af december 
1992, og disse projekter vurderes nu. Regeringen er i øjeblikket ved at 
indføre en ordning med folkeaktier, som parlamentet godkendte i 
november. Ved en lov, der blev vedtaget i august 1993, Identificeredes 
25 store virksomheder, der er egnede til tidlig privatisering. 
Letlands situation, for så vidt angår betalingsbalancens løbende 
poster, forværredes betydeligt i 1992 på grund af den store forringelse 
af bytteforholdet, der ramte økonomien i begyndelsen af det år, da 
Rusland begyndte at kræve verdensmarkedspriser for sin eksport til 
Letland. Underskuddet på handelsbalancen, der fuldt ud skyldtes 
samhandelen med det tidligere Sovjetunionen, blev dog mere end opvejet 
af overskuddet på ydelsesbalancen, hvilket medførte et overskud på de 
løbende poster og førte ti I en stigning på 52 mio. $ i Letlands 
bruttoreserver. De udenlandske investeringer blev imidlertid øget 
væsentligt i første halvdel af 1993, og den økonomiske aktivitet er ved 
at stabilisere sig. Dette synes nu at have ført ti I et underskud på de 
løbende poster. Letlands offentlige gæld til udlandet androg 58 mio. $ 
(ca. 5% af BNP) pr. 31. december 1992 og er sandsynligvis steget 
væsentligt i første halvdel af 1993. Letland har aldrig anerkendt den 
1,14% andel af det tidligere Sovjetunionens gæld, som det fik 
tilskrevet under forhandlingerne herom. Der føres derfor stadig 
forhandlinger med Rusland om dette spørgsmål. 
30 
Litauen 
BNP i faste priser faldt med ca. 35% i 1992 efter en nedgang på ca. 13% 
i 1991. Den registrerede arbejdsløshed er blevet mere end fordoblet 
siden udgangen af 1992 og androg 29 000 personer i maj 1993 (ca. 1,5%). 
I modsætning ti I de andre baltiske stater forblev inflationen høj et 
stykke ind i 1993, men synes endelig nu at falde (månedlige 
inflationstakter på 25% I april, 13% i maj og 6% i Juni), som 
kontrollen med penge- og valutapolitikken strammes. Budgettet udviste 
overskud (2% af BNP) i 1992, og der forventes kun et lille underskud i 
1993. 
Man er kommet et godt stykke videre med at liberalisere priserne, og 
alle varer og tjenesteydelser, undtagen energi til husholdningerne og 
monopo! produkter, handles nu frit. Privatiseringen er skredet 
forholdsvis hurtigt frem i Litauen. Borgerne har fået tildelt 
værdikuponer, der kan bruges sammen med kontanter som betaling for køb 
herunder af fast ejendom, mindre firmaer og store virksomheder. 
Regeringen nærer frygt for, at privatiseringen er foregået uden 
tilstrækkelig tanke for omstrukturering, hvilket kan have hindret 
rationalisering og tilpasning af arbejdsstyrken. Den har derfor taget 
sit privatiseringsprogram op ti I fornyet overvejelse. Det samme gælder 
landbrugsreformen. Privatiseringen af de store kollektiver har ført til 
oprettelsen af produktionsenheder, der synes for små ti I at være 
effekt i ve. 
I 1992 forværredes situationen på Litauens løbende poster betydeligt. 
Negative faktorer var den alvorlige tørke og den voldsomme forværring 
af bytteforholdet, der skyldtes, at Rusland i efteråret 1992 begyndte 
at tage verdensmarkedspriser for sin eksport til Litauen. I foråret som 
helhed udviste de løbende poster, ligesom handelsbalancen, dog 
overskud. Litauens bruttoreserver øgedes med 75 mio. $ i 1992 ekskl. 
tilbageførslerne af guld fra Bank of England, Frankrig og Schweiz (på 
ca. 63 mio. $). Ved udgangen af 1992 repræsenterede Litauens gæld til 
udlandet ca. 8% af BNP, men den vil sandsynligvis nu øges, efterhånden 
som bistanden fra EØF og 24-1 andegruppen strømmer ind. Under 
forhandlingerne om det tidligere Sovjetunionens gæld blev Litauen 
tilskrevet 1,41% af den samlede gæld (ca. 1 mia. $), men landet har 
ikke anerkendt gælden. Der forhandles stadig om dette spørgsmål med 
Rusland. 
F. ALGER I ET 
Algeriets udlandsgæld andrager 25 mia. $ og har et stærkt kortfristet 
præg. På grund af en belastende gældsbetJening til udlandet svarende 
til 70% af eksportindtægterne skærpede myndighederne i september 1992 
restriktionerne for importen og omvekslingen af valuta, ligesom der 
blev indført en række spareforanstaltninger. Disse har medført 
tilbagegang i produktionen og stigende arbejdsløshed. BNP i faste 
priser steg med ca. 3% i 1992, men forventes at falde i 1993. De 
sociale spændinger er lettet efter indgåelsen af en "pact" mellem 
regeringen og fagforeningerne. Herefter skal der indføres lønstop til 
gengæld for Jobsikkerhed og begrænsninger for prisstigninger. 
31 
Prisliberaliseringen og den fortsatte devaluering af dinaren førte til 
en stigning af inflationen i 1991 og først i 1992. I anden halvdel af 
1992 standsede regeringen den gradvise devaluering af dinarens 
nominelle værdi, hvilket på baggrund af en fortsat høj inflation (over 
30% i 1992) førte ti I en realopskrivning af kursen (22% i 1992) og til, 
at Algeriet mistede yderligere konkurrencedygtighed. Da regeringens 
indtægter er afhængige af afgifterne fra olieeksporten og derfor er 
steget stærkt, har dinarens opskrivning i faste priser haft en negativ 
indflydelse på skatteindtægterne. Den negative realrente har øget 
efterspørgslen efter kredit, særlig fra offentlige virksomheder med 
adgang til penge- og kreditinstitutter. 
Siden 1992 er hovedårsagen til inflationen det voksende 
budgetunderskud. Budgettet som helhed forværredes fra et overskud på 
4,3% af BNP i 1991 ti I et underskud på 1% i 1992, der forventes 
yderligere at stige til næsten 10% af BNP i første halvdel af 1993. 
Algeriet forsøger på at indgå bilaterale finansieringsaftaler for at 
imødekomme det voksende behov for udenlandsk finansiering. Disse 
bestræbelser kan imidlertid kompliceres af problemerne først i 1992 i 
forbindelse med stand by-ordningen med IMF. Forhandlingerne om et nyt 
program er endnu Ikke kommet Ind i deres afsluttende fase, fordi den ny 
regerings økonomiske politik udelukker en yderligere reaI devaluering af 
dinaren, anbefaler streng kontrol med importen og tildelingen af 
fremmed valuta og lægger op til en opbremsning af de økonomiske 
reformer og liberaliseringsprocessen generelt. 
G. ISRAEL 
Israels makro-økonomiske situation forbedredes fortsat i 1992. Landet 
oplevede sit tredje år med stærk vækst og med et BNP i faste priser, 
der steg med 6,4% (5,8% i 1991). Væksten skyldtes, at 
industriproduktionen steg med 8,5%, og at turismen var i stærk fremgang 
(+39%), hvilket er udtryk for genvunden tillid efter Golfkrigen. 
Skøn beskæftigelsen fortsat voksede, medførte den regelmæssige bølge af 
immigranter en stigning i arbejdsløsheden, der har været i stigning i 
seks år i træk og nu andrager 11% af arbejdsstyrken. En ændring af 
sociallovgivningen, hvorefter immigranter kan modtage indkomststøtte 
efter at have opholdt sig i landet i tolv måneder (i stedet for 
fireogtyve måneder) medførte, at antallet af modtagere steg med 158%. 
I 1992 faldt forbrugerprisinflationen for første gang siden 1969 og 
andrager nu 9,8%, hvilket er et fald fra det maksimum på 50%, som 1990 
tegnede sig for, og 18% i 1991. Som følge heraf kunne centralbanken 
slække på sin pengepolitik, og renten faldt fra 28% ved udgangen af 
1991 til 19% ved udgangen af 1992. Statens budgetunderskud androg 6,2% 
i 1992 og forventes at falde til 5,7% i 1993. 
Rentens faldende tendens standsedes midlertidigt i Januar 1993 på grund 
af stor efterspørgsel efter fremmed valuta grundet forventninger om en 
32 
yderligere devaluering af shekel. I 1992 devalueredes sheklen med 
ca. 10% over for en kurv sammensat af de vigtigste handelspartneres 
valutaer. I 1993 forventes en yderligere nominel devaluering på 9,5%. 
Overskuddet på de løbende poster i 1989 på 1,2 mia. $ ændrede sig til 
et underskud i 1992 på ca. 1,5 mia. $. Dette skyldtes hovedsagelig en 
betydelig forringelse af handelsbalancen med hurtigt stigende import og 
utilstrækkelig eksportvækst. Handelsbalanceunderskuddet steg fra 
4,7 mia. $ i 1991 til over 5 mia. $ i 1992. Mod udgangen af 1992 
skiftede væksten fra bygge- og anlægssektoren, der er 
hjemmemarkedsorienteret (som følge af de nye immigranters behov for 
boliger), over til den eksportorienterede produktionssektor. Dette 
forventes at forbedre handelsbalancen i 1993. 
For at finansiere de investeringer, der er nødvendige for at absorbere 
den seneste immigrâtionsbølge, fik Israel i april 1992 tildelt en 
ekstraordinær kompensatorisk finansieringsfaciI itet på 250 mio. $. USA 
bevilgede en lånegaranti på 10 mia. $, hvorved de begrænsninger, der 
ville blive følgen af mangelen på fremmed valuta, blev afværget, og der 
åbnedes for yderligere udenlandsk låntagning til finansiering af 
investeringer og af det samlede underskud over for udlandet. Behovet 
for låntagning i udlandet viser med al tydelighed problemerne i 
forbindelse med en økonomi, der er utilstrækkeligt eksportorienteret. 
Bruttogælden til udlandet androg 3,8 mia. $ (61% af BNP) ved udgangen 
af 1991. GældsbetJeningen repræsenterede 27% af eksporten, et fald fra 
80% i 1985. Dette er et forholdsvis sundt grundlag for optagelsen af 
yderligere udenlandske lån til finansiering af investeringer. 
H. DET TIDLIGERE SOVJETUNIONEN 
Den økonomiske krise i det tidligere Sovjetunionen er blevet yderligere 
akut i 1992 og først i 1993. Den centrale planlægning er brudt sammen i 
de fleste af de nye uafhængige stater, og handelen mellem dem er faldet 
med ca. 20-30%. I den største del af området er pengeforholdene 
kaotiske, kreditpolitikken tilfældig, og det finansielle system 
fungerer dårligt nok. Budgetterne er ude af kontrol, især på grund af 
problemer med skatteopkrævningen. Eksporten til indtjening af hård 
valuta, er gået stærkt tilbage, hvilket har ført ti I en krise i 
betalingerne til udlandet. Som et resultat deraf er produktionen 
hastigt faldende (BNP i faste priser menes at være faldet med ca. 20% i 
1992), og inflationen er meget høj. Omstruktureringen inden for 
industrien og omstillingen af arbejdskraften er endnu ikke rigtigt 
kommet i gang, og arbejdsløsheden er stadig lav. 
I mange republikker er der indledt vidtrækkende økonomiske reformer, 
men fremskridtene er ujævne. Ved begyndelsen af 1992 viste Rusland 
vejen ved at indlede et modigt, men alligevel utilstrækkeligt 
omfattende reformprogram. Fra foråret begyndte reformtakten at falde, 
som den øgede hjemlige opposition øgedes, især fra parlamentet og den 
magtfulde sektor af statsvirksomheder. Som følge heraf slog den makro­
økonomiske stabilisering fejl, og inflationen forblev på et meget højt 
niveau. Reformerne af lovgivningen og institutionerne samt 
strukturreformerne er kun skredet langsomt frem skønt privatiseringen 
33 
kan opvise visse fremskridt. I Ukraine bestemmes den økonomiske politik 
hovedsagelig af nationalistiske kræfter, der ønsker at hævde 
uafhængigheden af Moskva, og som har forsømt at indføre det retslige og 
institutionelle netværk, der er nødvendigt i en markedsøkonomi. Ønsket 
om at indføre en særskilt ukrainsk valuta og den tilbageholdende 
holdning over for SNG skal også ses i denne sammenhæng. Den regering, 
der kom til magten i oktober, synes at have et stærkere reformpolitisk 
program, men den økonomiske politik har været lammet af skarpe 
politiske delinger i reformperioden. Adskillige andre republikker har 
taget betydelige skridt mod overgangen til markedsøkonomi. Kirgistan er 
sandsynligvis nået længst, idet det for nylig har indgået en stand by-
ordning med IMF. Kasakhstan, Belarus og Moldavia er tæt på at indgå en 
overgangsordning med Fonden under den nyoprettede Systemic 
Transformation Facility (Rusland har allerede tiltrådt en sådan 
ordning). I de andre stater har reformti I tagene imidlertid været færre, 
og både borgerkrig og etniske konflikter ødelægger økonomien mere end 
omst i I Iingsforsøgene. 
Den finansielle situation over for udlandet er yderst svag. Dette 
gælder især på kort sigt, fordi de nye stater, der har efterfulgt 
Sovjetunionen, på længere sigt udviser ret forskellige 
udviklingsprofi 1er. Nogle har et betydeligt potentiel for indtjening af 
hård valuta og en stor industrikapacitet, mens andre ligger tæt på at 
være udviklingslande og derfor vil være stærkt afhængige af bistand 
udefra. 
SNG's finansielle situation over for udlandet er i vidt omfang bestemt 
af udviklingen i Sovjetunionen i de sene 80'ere, og afgørende er nu 
spørgsmålene i forbindelse med afviklingen af gældssætningsproblemet. 
Siden 1990 har det tidligere Sovjetunionen kun kunnet betjene sin 
udenlandske gæld til sine hovedsagelig private kreditorer ved at skære 
ned på importen og sælge ud af sine guldreserver og beholdninger af 
hård valuta. Det gjorde også stærkt brug af offentlige og offenllgt 
garanterede kreditter stillet til rådighed af de største Industrilande. 
Imidlertid blev Vneshekonombank nødt til reelt at afbryde sine 
betalinger ved udgangen af 1991 på grund af voksende vanskeligheder med 
at skaffe sig hård valuta, og fordi långivningen fra vestlige 
forretningsbanker ophørte. Fra december 1991 til Januar 1992 indgik 
myndighederne i de nye stater aftaler med Sovjetunionens offentlige og 
private kreditorer om udsættelse med tilbagebetaling af hovedstolen af 
mellem- og langfristede kreditter indgået før 1991. Aftalerne var 
baseret på, at de enkelte stater accepterede princippet om "fælles 
ansvar" for gældsbetjeningen. 
Trods udsættelserne lettede det tidligere Sovjetunionens 
likviditetskrise ikke i 1992. Yderligere viste det sig, at 
retsgrundlaget for gældsbetJeningen på grundlag af det fælles ansvar 
for gælden ikke fungerede (Rusland var den eneste stat, der reelt 
betalte), og der blev akkumuleret betydelige restancer (ca. 12 mia. $, 
inkl. over 4 mia. $ som renterestancer) for ikke-henstandsomfattet 
gæld. Som et resultat heraf nåede udeståendet på gæld ved udgangen af 
1992 78 mia. $ (ca. 194% af Ruslands eksport i 1992), en stigning fra 
34 
67 mia. $ året før. På grund af denne udvikling var der en voksende 
erkendelse af, at der måtte findes en mere langfristet løsning på 
gældsbetJeningsproblernet. Efter lange forhandlinger enedes Paris-
Klubben af offentlige kreditorer tidligt i april 1993 om en omfattende 
gældsomlægningspakke, både for hovedstol og renter. Pakken havde 
gyldighed for alle lån til det tidligere Sovjetunionen indtil dets 
sammenbrud ved udgangen af 1991. 
I den pakke, der forhandledes med Sovjetunionen, der nu af kreditorerne 
betragtes som Sovjetunionens eneste arvtager, tages der hensyn til alle 
udenlandske fordringer. I måneder har Rusland ført forhandlinger om at 
overtage det tidligere Sovjetunionens samlede udlandsgæld til gengæld 
for alle dets aktiver via den såkaldte zero-option-ordning. Ukraine har 
som den næststørste tidligere sovjetrepublik endnu ikke tiltrådt denne 
løsning, men det har ikke forhindret kreditorerne i at aftale en 
omfattende gæIdsomlægning med Rusland. Paris-Klub-aftalen og de 
lignende aftaler, der forventes indgået med de andre af det tidligere 
Sovjetunionens offentlige og private kreditorer (forhandlinger med 
London-Klubben er i gang), forventes at føre til en generel lempelse af 
gældsbetJeningen i 1993 på ca. 30 mia. $ (inkl. refinansieringen af 
restancer) og dermed reducere Ruslands gældsbetjening til under 
3,5 mia. $ eller til netop 9% af Ruslands forventede eksport i 1993 (en 
nedsættelse fra ca. 81% i forhold til forfaldsplanen). Ikke desto 
mindre er udsigterne for Ruslands situation over for udlandet i 1993 
stadig uvis, og der kræves en stram indenlandsk makro-økonomisk politik 
for at begrænse den store kapitalflugt og muliggøre den beskedne 
importstigning, der er nødvendig for at bremse produktionsnedgangen. 
I. DET TIDLIGERE JUGOSLAVIEN 
Alle delrepublikkerne i det tidligere Jugoslavien står over for ens 
problemer, nemlig overgangen til markedsøkonomi og internationale 
konkurrenceforhold. Krigen og boycotten af de bilaterale forbindelser 
har sammen med Comecon's sammenbrud medført, at produktionen er gået 
tilbage, beskæftigelsen faldet og inflationen steget. Forværringen af 
handelsbalancen og betalingsbalancens løbende poster skyldes et stærkt 
fald i importen som følge af nedgangen i den indenlandske 
beskæftigelse. Yderligere gør den udbredte brug af D-mark i disse 
infI ationshærgede økonomier og ydelsen af humanitær bistand i stort 
omfang (for Kroatien og Bosnien) det særlig vanskeligt at fortolke 
udviklingen på betalingsbalancen. 
Delrepublikkerne forhandler i øjeblikket om en deling af de interne og 
eksterne aktiver og passiver under fredskonferencen i Geneve. Disse 
forhandlinger kørte imidlertid gradvis fast i begyndelsen af 1993 på 
grund af den forværrede politiske og militære situation. 
Jugoslaviens gæld til udlandet på 16 mia. $ er allerede for en stor 
dels vedkommende blevet fordelt mellem delrepublikkerne, bortset fra en 
føderal gældsandel hovedsagelig til forretningsbankerne på 3,1 mia. $, 
som garanteredes af Jugoslaviens nationalbank. (Gælden til 
35 
forretningsbankerne andrager 4,7 mia. $, til internationale 
organisationer 3,2 mia. $ og udenlandske stater 5,5 mia. $). 
Jugoslaviens gæld blev i 1988 omlagt af London- og Paris-Klubberne. 
Aftalerne omfattede en afdragsfri periode i henholdsvis 1993 og 1994. 
Indtil marts 1992 blev renter og afdrag på hele gælden betalt af 
Jugoslaviens national bank og af Slovenien for sin del i 
overensstemmelse meet de pågældende aftaler. Siden har kun Slovenien 
betalt renter og afdrag på sin gæld, og aftalerne må genforhandles med 
hver enkelt republik. 
Jugoslavien (Serbien oa Montenegro^ 
Økonomien og pengesystempt i Jugoslavien er praktisk taget brudt sammen 
på grund af borgerkrigens og sanktionernes katastrofale virkninger. BNP 
i faste priser anslås at være faldet med 20% i 1992 og med 35% siden 
1989. Centralbanken finansierer næsten hele forbundsstatens budget ved 
pengeudstede ise og har som følge deraf mistet kontrollen med 
pengeforsyningen. Inflationen nåede i 1992 20 000%. 
I 1992 androg Jugoslaviens eksport næsten 2,5 mia. $ (-46% i forhold 
til 1991), mens importen tegnede sig for 3,9 mia. $ (-33% i forhold til 
1991). Den største del af denne handel fandt imidlertid sted før juli 
1992, da de fleste Sande begyndte at anvende sanktioner. I første 
kvartal af 1993 androg importen 386 mio. $ og eksporten 249 mio. $. 
Dinarens værdi er svundet ind fra 130 dinarer for 1 $ i maj 1992 til 
580 000 dinarer for 1 $ et år senere. Kun en fjerdedel af 
arbejdsstyrken er fuldtidsbeskæftiget. 
Den nye republiks saml ød© udlandsgæld er 5,5 mia. $ plus dens andel af 
den forbundsstatens gæld. I Juni 1992 standsede nationalbanken 
gældsbetJeningen til forretningsbankerne. Den fortsatte dog med 
indbetalingerne til \UF. 
Slovenien 
Slovenien var Jugoslaviens rigeste og mest industrialiserede republik. 
Produktionen faldt med 6,5% i 1992 (9,3% i 1991) mest som følge af det 
store fald i industriproduktionen (-13%). Imidlertid forventes 
produktionen at stabilisere sig i 1993. Detailpriserne steg i 1992 med 
200% i forhold til 1991, men den årlige stigningstakt er nu faldet til 
47% i de første fem måneder af 19S3. Arbejdsløsheden var på 14% af 
arbejdsstyrken i april 1993 (13% i oktober 1993). 
Siden uafhængigheden har Slovenien gennemført drastiske økonomiske 
reformer. Priser og handel med fremmed valuta er blevet liberaliseret, 
kontrollen med banksektoren afskaffet og skatter og afgifter 
fuldstændigt omlagt. Finanspolitikken medførte et mindre overskud i 
både 1991 og 1992. Efter en lang debat i parlamentet blev der i 
november 1992 vedtaget en pr i vat iser ingslov. 
36 
Slovenien har indført sin egen valuta og fastholdt en stram penge- og 
finanspolitik. Reserverne af udenlandsk valuta er mere end tredoblet 
siden 1992 og androg 1,2 mia. $ i maj 1993. Landet har ligeledes i 
stort omfang kompenseret for de negative virkninger af tabet af det 
interne Jugoslaviske marked og har med held omlagt sin handel med 
udlandet. I 1992 var der et beskedent handelsoverskud (0,1 mia. $) og 
et overskud på de løbende poster på 0,9 mia. $. 
Sloveniens del af Jugoslaviens gæld til udlandet er på 1,7 mia. $, 
ekskl. landets del af forbundsstatens gæld. Republikken har fortsat sin 
gældsbetJening uden afbrydelse indtil maj 1992. I Juni nægtede 
Slovenien at foretage betalinger til banker, så længe de blev betragtet 
som betalinger fra Jugoslavien som helhed og ikke udtrykkeligt blev 
anerkendte som betalinger fra Slovenien på sin egen del af gælden. I 
november 1992 afklarede Slovenien sin situation. Bankerne er nu begyndt 
at forhandle med Slovenien om betjeningen af denne republiks del af 
forbundsstatens gæld med udgangspunkt i, at en del af den jugoslaviske 
kvote i IMF tildeles Slovenien. 
Kroat ien 
Borgerkrigen har haft en negativ indvirkning på Kroatiens økonomiske 
aktiviteter. En tredjedel af Kroatiens territorium er besat, og landet 
er oversvømmet med kroatiske og bosniske flygtninge. Turistindustrien 
ligger stille. BNP i faste priser faldt med 25% i 1992 efter et fald på 
23,4% i 1991. Dette skyldes hovedsagelig nedgangen i 
industriproduktionen og turismen. Detailpriserne steg med 665% i 1992 i 
forhold til 1991. I den seneste tid har inflationen haft stigende 
tendens (1 400% i de første fire måneder af 1993). Arbejdsløsheden 
nåede 18% i apr i I 1993. 
De økonomiske reformer var kun lige indledt, da borgerkrigen brød ud. 
Privatiseringsloven, der blev vedtaget i maj 1991, har været bredt 
kritiseret som utilstrækkelig, og der er et stort behov for at rette op 
på landets ineffektive skatte- og afgiftssystem. 
Kroatien havde i 1992 et handelsunderskud på 0,3 mia. $ (0,5 mia. i 
1991), men et overskud på de løbende poster på 329 mio. $ (i forhold 
ti I et underskud på 590 mio. $ i 1991). Reserverne af fremmed valuta i 
centralbanken androg kun 340 mio. $ ved udgangen af maj 1992 (I forhold 
til 170 mio. $ ved udgangen af december 1992). 
Udlandsgælden ansættes til 2,7 mia. $ plus Kroatiens del af 
forbundsstatens gæld på 3,1 mia. $. I maj ophørte Kroatien med at 
betale renter og afdrag på sin del af gælden med henvisning til, at 
Serbien havde købt en del af gældsbeviserne på det sekundære marked. 
Kroatien forsøger nu at overbevise forretningsbankerne om, at de bør 
danne et nyt konsortium med henblik på genforhandling og omlægning af 
landets gældsætning og renterestancer. 
Den samlede gæld, der tilskrives den tidligere Jugoslaviske republik 
Makedonien, ansættes til ca. 1 mia. $ og Bosnien-Herzegovinas til 
2 mia. $. 
37 
KAPITALUDESTÂENDER FOR UDBETALTE GARANTIER 
Transakt ioner 
MEDLEMSSTATER 
A. Betalingsbalance 
1. Grækenland i 
2. Grækenland I I 
3. I talien 
B. Øvrige 
4. Euratom 
5. NIC og NIC TT 
6. EIB Middelhavsområdet 
Spanien, Grækenland, 
PortugaI 
MEDLEMSSTATERNE I ALT 
TREDJELANDE 
A. Finansiel støtte 
1. Ungarn 
2. Tjekkoslovakiet 
3. Bulgarien 
4. Rumænien 
5. Algeriet 
6. Israel 
7. Bait iske stater 
8. Tidl. Sovjetunionen 
B. Øvrige 
9. EIB, Middelhavsområdet 
10. EIB, central- og 
Østeuropæiske lande 
11. Garant i, SNG Godkendte 
maks imums-
beløb 
ALT TREDJELANDE 
TILSAMMEN 14 000 
4 000 
6 830 
1 500 
26 330 
1 050 
375 
400 
455 
400 
160 
220 
1 250 
6 017 
1 700 
500 
12 527 Kapital-
udeståender 
pr. 31.12.92 
38 857 721 
1 000 
1 338 
3 305 
645 Kapital-
udeståender 
pr. 30.6.93I 
7 009 
710 
375 
290 
375 
250 
160 
93 
1 444 
147 
363 
4 207 
11 216 200 
1 000 
1 979 
1 144 
2 813 
629 
7 764 
790 
375 
290 
455 
250 
160 
60 
616 
1 532 
179 
363 
5 070 
12 834 
TABEL 2 
MAKSIMUMSRISICI FOR FÆLLESSKABETS BUDGET PA ÅRSBASIS 
(Belafb I mio. ECU anslået på grundlag af udbetalte Ian pr. 30. juni 1993) 
MEDLEMSSTATER 
KAP 1 TAL 
A. Betalingsbalance 
1. Grækenland 
2. Italien 
B. Strukturion 
3. Euratom 
4. NIC og NIC TT 
5. EIB/Mld. gl. protokoller 
Spanien, Gråsken land, 
Portugal 
Subtotal kapital 
RENTER 
A. Betalingsbalance 
1. Grækenland 
2. Italien 
B. Strukturion 
3. Euratom 
4. NIC og NIC TT 
5. EIB/Mld. gl. protokoller 
Spanien, Grækenland. 
Portugal 
Subtotol renter 
MEDLEMSSTATER 1 ALT 
TREDJELANDE 
KAP 1 TAL 
A. Finansiel støtte 
6. Ungarn 
7. Tjekkoslovakiet 
8. Bu 1 gar i en 
9. Runaanlen 
10. Algeriet 
11. Israel 
12. Tidl. Sovjetunionen 
13. Baltisk« stater 
B. Garantier 
14. EIB.Middelhavsområdet 
15. EIB,cent. og jeteur.lande 
16. Stc/tte til Rusland 500 
Subtotal kapital 
RENTER 
A. Finansiel stc/tte 
6. Ungarn 
7. Tjekkoslovakiet 
8. Bul gar len 
9. Rumænien 
10. Algeriet 
11. Israel 
12. Tidl. Sovjetunionen 
13. Baltisk« stater 
B. Garantier 
13. EIB/Mlddelhovsomrodet 
14. EIB/Cent. og jeteur.lande 
14. St/tte til Rusland 500 
Subtotal renter 
1 ALT TREDJELANDE 
TILSAMMEN 
(heraf Østeuropa) 
(heraf andr« tredjelande) 1993 
569 
358 
1 177 
54 
2 158 
147 
112 
296 
31 
586 
2 744 
56 
103 
159 
81 
38 
29 
42 
25 
16 
30 
3 
61 
8 
34 
367 
526 
3 270 
368 
158 1994 
200 
101 
657 
90 
1 048 
110 
136 
80 
186 
50 
562 
1 610 
91 
127 
2 
133 
353 
81 
38 
29 
46 
25 
16 
57 
6 
112 
15 
24 
449 
802 
2 412 
521 
281 1995 
46 
484 
63 
613 
95 
136 
72 
131 
42 
476 
1 089 
350 
393 
134 
11 
133 
1 020 
81 
38 
29 
46 
25 
16 
46 
6 
102 
14 
9 
412 
1 433 
2 522 
1 156 
277 1996 
500 
900 
192 
321 
77 
1 990 
99 
136 
68 
91 
34 
424 
1 974 
260 
133 
131 
18 
942 
44 
38 
29 
46 
29 
16 
7 
6 
92 
13 
316 
897 
2 832 
994 
264 1997 
989 
928 
76 
1 189 
46 
96 
95 
64 
27 
288 
1 477 
80 
190 
140 
250 
160 
133 
20 
974 
18 
38 
29 
46 
25 
16 
6 
62 
12 
272 
1 245 
2 723 
579 
666 1998 
500 
91 
92 
58 
741 
46 
96 
10 
16 
21 
189 
929 
100 
185 
150 
185 
136 
21 
776 
10 
19 
15 
46 
6 
72 
10 
178 
954 
1 884 
747 
207 1999 
16 
39 
51 
106 
96 
3 
8 
15 
122 
228 
190 
130 
19 
339 
27 
6 
62 
9 
104 
443 
671 
251 
192 2000 
1 479 
12 
39 
45 
1 575 
96 
1 
5 
11 
113 
1 688 
80 
60 
119 
17 
276 
8 
6 
52 
7 
74 
390 
2 038 
179 
171 1 ALT 
1 769 
1 979 
1 361 
3 337 
534 
8 980 
539 
792 
401 
797 
231 
2 760 
11 740 
790 
375 
290 
455 
250 
160 
616 
60 
966 
108 
369 
4 439 
315 
209 
160 
307 
125 
80 
140 
45 
635 
89 
67 
2 171 
6 610 
18 351 
4 395 
2 216 
- 39 -
TABEL 3 
TEORETISKE MAKSIMUMSRISICI FOR FÆLLESSKABETS BUDGET PA ÅRSBASIS 
(Beløb I mio. ECU anslået på grundlag af Ian. som «r udbetalt, vedtaget og forestå et af Kommissionen) 
MEDLEMSSTATER 
KAP 1 TAL 
A. Betalingsbalance 
1. Gråsken land 
2. Italien 
B. Strukturion 
3. Euratom og NIC 
4. EIB/Spanien. Craekenland, 
Portugal 
Subtotal kapital 
RENTER 
A. Betalingsbalance 
1. Gråsken lond 
2. Italien 
B. Strukturion 
3. Euratom og NIC 
4. EIB/Spanien, Gråsken land, 
Portugal 
Subtotal renter 
MEDLEMSSTATER 1 ALT 
TREDJELANDE 
KAP 1 TAL 
A. Finansiel støtte 
5. Ungarn 
6. Tjekkoslovakiet 
7. Bulgarien 
8. Rumænien 
9. Israel 
10. Algeriet 
11. Tidl. USSR 
12. Baltiske Stater 
13. Euratom, central— og 
Østeuropæiske lande 
B. Garant 1er 
14. EIB/Middelhavsområdet 
15. EIB/central- og 
østeuropæiske lande 
16. EIB/Andre tredjelande 
17. Støtte til Rusland, 
garant 1 500 mio. 
Subtotal kapital 
RENTER 
A. Finansiel støtte 
5. Ungarn 
6. Tjekkoslovakiet 
7. Bulgarien 
8. Runagn i en 
9. Israel 
10. Algeriet 
11. Tidl. USSR 
12. Baltiske Stater 
13. Euratom, central — og 
Østeuropæiske lande 
B. Garant 1er 
14. EIB/Middelhavsområdet 
15. EIB/central- og 
Østeuropæiske lande 
16. EIB/andre tredjelande 
17. Støtte til Rusland, 
garont1 500 mio. 
Subtotal renter 
TREDJELANDE 1 ALT 
TILSAMMEN 
(heraf Østeuropa) 
(heraf andre tredjelande) 1993 
569 
1 535 
54 
2 158 
147 
408 
31 
586 
2 744 
56 
103 
159 
81 
38 
35 
42 
16 
32 
30 
11 
153 
19 
34 
491 
650 
3 394 
393 
257 1994 
200 
758 
90 
1 049 
170 
366 
267 
50 
823 
1 871 
146 
127 
2 
133 
408 
107 
38 
40 
46 
16 
40 
125 
22 
15 
190 
46 
1 
24 
710 
1 118 
2 990 
744 
374 1995 
530 
83 
613 
215 
536 
203 
42 
996 
1 609 
350 
929 
134 
11 
133 
1 557 
107 
38 
40 
46 
16 
40 
110 
22 
35 
245 
97 
4 
9 
809 
2 366 
3 975 
1 927 
439 1996 
500 
900 
473 
77 
1 990 
215 
736 
199 
34 
1 144 
2 694 
260 
179 
167 
40 
642 
70 
38 
40 
46 
16 
40 
9 
22 
99 
324 
174 
12 
846 
1 488 
4 182 
929 
959 1997 
1 113 
76 
1 189 
166 
696 
120 
27 
1 009 
2 198 
80 
190 
140 
160 
250 
225 
85 
3 
1 133 
44 
38 
40 
46 
16 
40 
22 
75 
392 
261 
28 
1 002 
2 135 
4 333 
1 021 
1 114 1998 
900 
183 
98 
741 
166 
696 
26 
21 
909 
1 649 
360 
189 
190 
189 
10 
309 
151 
10 
1 356 
36 
19 
26 
46 
15 
22 
95 
447 
345 
47 
1 098 
2 454 
4 103 
1 630 
824 1999 
600 
2 000 
55 
51 
2 706 
120 
696 
10 
19 
841 
3 947 
190 
23 
369 
229 
23 
830 
11 
27 
19 
22 
109 
469 
397 
61 
1 111 
1 941 
5 488 
1 004 
937 2000 
600 
3 479 
92 
49 
4 176 
60 
496 
6 
11 
973 
4 749 
99 
80 
190 
220 
37 
423 
300 
40 
1 309 
11 
8 
19 
22 
107 
459 
412 
66 
1 100 
2 405 
7 154 
1 252 
1 193 I ALT 
2 969 
9 979 
4 699 
934 
14 181 
1 299 
4 192 
1 199 
231 
6 881 
21 063 
1 050 
375 
345 
455 
160 
400 
1 250 
220 
70 
1 806 
814 
76 
369 
7 390 
445 
209 
243 
307 
80 
237 
274 
165 
491 
2 679 
1 751 
219 
67 
7 167 
14 557 
35 620 
8 900-
5 657 
40 
FORKLARENDE BEMÆRKNINGER 
Formålet med disse tabeller er at give en skematisk oversigt over de beløb, 
der hvert år skal tilbagebetales i form af afdrag på kapital og renter i 
forbindelse med de lånoptagelser og långivninger, der indebærer en risiko 
for Fællesskabets budget. De angivne beløb er udtryk for den maksimale 
risiko, som disse transaktioner udgør for Fællesskabet. De må ikke tages 
som udtryk for, at budgettet rent faktisk vil blive belastet med disse 
beløb, og med hensyn til tabel 3 er det ikke givet, at alle beløbene vil 
blive udbetalt. Der er ikke taget højde for for sent indbetalte renter 
eller eventuelle ekstraudgifter som f.eks. advokathjælp. 
TRANSAKTIONERNES ART OG DE NÆRMERE BESTEMMELSER FOR GARANTIENS 
UDBETALING OVER BUDGETTET 
A. De Dagældende transaktioners art 
De udbetalingsris ici, der hviler på Fællesskabets budget, skyldes 
følgende typer transaktioner: 
- lånoptagelse/långivning 
- garantier ydet tredjepart. 
I det første tilfælde optager Fællesskabet lån på kapitalmarkedet 
for at genudlåne provenuet heraf på de samme rente- og 
løbetidsbetingelser til medlemsstaterne (betalingsbalancestøtte), 
tredjelande (mellemfristet finansiel støtte) og enkeltvirksomheder 
(NIC og Euratom). 
Tilbagebetalingen af lånet skal dække Fællesskabets afdrag på de 
lån, som det har optaget. I tilfælde af, at lånemodtageren ikke 
opfylder sine forpligtelser, skal Kommissionen tilbagebetale lånet 
på den fastsatte dato ved hjælp af sine budgetmidler. 
I de tilfælde, hvor der er ydet garanti, optræder Fællesskabet som 
garant for de lån, der er bevilget af et finansieringsinstitut (EIB 
eller en forretningsbank i det tidligere Sovjetunionens tilfælde). 
Hvis banken konstaterer, at modtageren af et garanteret lån ikke 
betaler på det fastsatte tidspunkt, anmodes Fællesskabet om at 
betale de beløb, som debitor ikke er i stand til at udrede. 
B. TMvelebr ingeise af midlerne 
De nødvendige midler kan tilvejebringes ved genanvendelse af de 
beløb, som er blevet betalt tilbage, eller ved overførsel. 
41 
Genanvendelse af beløb, der er tilbagebetalt af debitorer, gør det 
muligt at foretage udbetaling inden for en kort frist. Det kræves 
selvfølgelig, at der er midler at genanvende. 
I tilfælde af, at der ikke er tilstrækkelige midler at genanvende, 
eller at fristen ikke er tilstrækkelig lang til, at en overførsel 
kan foretages, kan der midlertidigt trækkes på de likvide midler. 
Dette træk vil senere blive reguleret ved en overførsel og/eller et 
ændringsbudget alt efter tilfældet. 
II. BEREGN INGSHYPOTESER 
Visse beløb er udtryk for skøn, som er beregnet efter nedenstående 
fremgangsmåde. 
Generelt er kurserne ved lån i andre valutaer end i ECU de pr. 30. Juni 
1993 gældende. Det skal dog bemærkes, at lånoptagelses-/lang ivnings-
transaktionerne ikke omfatter kursrisiko for Fællesskabet. Medmindre 
andet er angivet, anslås den gennemsnitlige rentesats til 10%. Satsen 
er sandsynligvis lidt for høj for EIB-lån i forbindelse med 
protokollerne, idet der til disse lån ofte gives rentetilskud. 
A. Medlemsstater 
1. Grækenland I : Der er tale om endelige tal både for 
tilbagebetalingerne på hovedstolen og for renterne til fast sats. 
2. Grækenland I I : Der blev i alt bevilget 2,2 mia. ECU, hvoraf en 
første tranche på 1 mia. ECU er blevet udbetalt. Den skal 
tilbagebetales med halvdelen i 1996 og halvdelen i 1998. Anden og 
tredje tranche på hver 600 mio. ECU udbetales kun, hvis Grækenland 
formelt anmoder derom og hvis Rådet tilslutter sig konklusionerne, 
der skal være positive, af Kommissionens undersøgelse af de 
resultater, der er opnået i forbindelse med gennemførelsen af 
regeringens økonomiske program. Med henblik på nærværende 
regnskabsår antages det imidlertid, at anden tranche udbetales i 
1993 og tredje tranche i 1994 og at begges løbetid bliver på seks 
år. Dette skal dog til sin tid nærmere kontrolleres. 
3. I talien: En første tranche på 2 mia. af et samlet beløb på 8 mia. 
ECU blev udbetalt i første halvår af 1993. Den skal tilbagebetales 
med 500 mio. i 1996 og med et beløb svarende til 2 900 mio. DM i år 
2000. Anden tranche på 2 mia. ECU forventedes udbetalt - hvad den 
faktisk blev - i andet halvår af 1993 med tilbagebetaling i 1999. 
Med hensyn til tredje og fjerde tranche på hver 2 mia. ECU 
præciseres det i Rådets afgørelse om ydelse af lånet til Italien, 
at de kan udbetales henholdsvis før den 1. februar 1994 og den 1. 
februar 1995, dog kun såfremt en undersøgelse, der skal foretages 
af Kommissionen, viser, at de nødvendige foranstaltninger for at nå 
de årlige fastsatte budgetmål faktisk er blevet gennemført og 
Kommissionens positive konklusion herom godkendes af Rådet. Der er 
ikke for nærværende regnskabsår taget hensyn til usikkerheden i 
forbindelse med disse procedurer, idet det med henblik herpå blev 
antaget, at tredje og fjerde tranche skulle udbetales henhyoldsvis 
i 1994 med tilbagebetaling i år 2000 og i 1995 med tilbagebetaling 
i 2001. 
42 
4- EIB, gamle middeIhavsprotokol1er : Spanien. Grækenland og 
Portugal : Der er tale om garantier ydet af Fællesskabet for EIB's 
transaktioner i de nævnte lande før deres tiltrædelse. Beløbene er 
nu definitive, idet samtlige godkendte lån er udbetalt. 
B. Tredjelande 
a. Finansiel støtte 
1- Ungarn l: De første to trancher er definitive. Tredje tranche 
forventes udbetalt i 1993. Løbetid: 5 år. 
2. Ungarn I I : 180 mio. ECU er godkendt og udbetalt. 
3. Tjekkoslovakiet : 375 mio. ECU er godkendt. Længste løbetid: 7 år 
(bullet). To trancher, hvoraf den første er på 185 mio. ECU, den 
anden på 190 mio. ECU. Løbetid: 6 år. 
4. Bu I gar ien: 290 mio. ECU er godkendt. Længste løbetid: 7 år 
(bullet). To trancher, hvoraf den første er på 150 mio. ECU med en 
løbetid på 7 år, den anden på 140 mio. ECU med en løbetid på 5 år. 
For den nye transaktion på 110 mio. ECU er længste løbetid 7 år. 
Den skal udbetales i to trancher, hvoraf den første i 1993 og den 
anden i 1994. Begges løbetid er 7 år. 
5. Rumænien: Anslået beløb: 375 mio. ECU med en længste løbetid på 
7 år (bullet). To trancher, hvoraf den første på 190 mio. ECU med 
en løbetid på 7 år blev udbetalt i 1992. Anden tranche med en 
løbetid på 6 år blev ligeledes udbetalt i 1992. 
Den nye transaktion på 80 mio. ECU med en længste løbetid på 7 år 
blev udbetalt i 1993. 
6. Baltiske lande: Lån på 220 mio. ECU, der forventes udbetalt i to 
trancher i løbet af 1993. Lånet skal betales tilbage på én gang 
7 år senere. 
7. Alger iet: Godkendt beløb på 400 mio. ECU i to trancher på 
henholdsvis 250 og 150 mio. ECU. Første tranche med en løbetid på 
6 år blev udbetalt i december 1991. Anden tranche med en løbetid på 
7 år forventes udbetalt i 1993. 
8. Israel : Et lån på 160 mio. ECU er blevet udbetalt. Det skal 
tilbagebetales i 1997. 
43 
b. Garantier 
1 • EIB 
Tal oplyst af EIB vedrørende udbetalte lån pr. 30. Juni 1993. 
For endnu ikke udbetalte lån har vi opstillet følgende beregning på 
grundlag af lånenes undertegnelse. 
År 1993 1994 1995 1996 I ALT 
Middelhavsområdet 800 850 850 900 3 400 
Central- og østeurop. landet 800 765 965 1 270 3 800 
Andre tredjelande 50 150 250 250 700 
På disse lån og på de lån, der undertegnedes ved udgangen af Juni 
1993, og som endnu ikke er udbetalt (1 043 mio. ECU for landene i 
Middelhavsområdet og 566 mio. ECU for landene i Central- og 
Østeuropa), er den forventede gennemsnitlige udbetaling 10% af 
lånene i selve underskri velsesåret og 30% i hvert af de tre 
følgende år. For de nye transaktioner med henblik på fornyelsen på 
3 000 mio. ECU for en treårs periode af EIB-lånene ti I de central-
og østeuropæiske lande er de forventede underskri ve Isestidspunkter 
anført i Kommissionens finansieringsoversigt. 
Den gennemsnitlige løbetid for lånene anslås til 15 år med en 
afdragsfri periode på 3 år. 
2. Fødevarehjælp t i I det t i dI i gere Sovjetunionen 
a- Garant i 
Garanti for et banklån på 500 mio. ECU. Risikoen dækkes 
fuldstændigt over budgettet. Løbetid: 3 1/2 år. Tre afdrag med 
11 måneders mellemrum fra og med den 20. måned. 
b. Lånoptagelse/Iångivning 
Transaktionen omfatter 1 250 mio. ECU med en længste løbetid på 
3 år. 
Lånet fordeles mellem de forskellige republikker i det 
tidligere Sovjetunionen. For lån til engangsbeløb på under 
100 mio. ECU foretages tilbagebetalingen på én gang 3 år efter 
stiftelsen. For engangslån på beløb over 100 mio. ECU foretages 
tilbagebetalingen ad to gange henholdsvis 2 og 3 år efter 
st i fte Isen. 
Alt efter kontrakttypen er der to stiftelsestidspunkter: den 
20. august og 15. januar. 
(2) Herunder fornyelse fra 1993. 
44 
3. EURATOM-1 an (centra I- og Østeuropæiske lande) 
1 124 mio. ECU forventes udbetalt med 300 mio. ECU i 1993, 
224 mio. ECU i 1994 og 200 mio. ECU i hvert af de følgende tre år 
Lånenes forventede løbetid er 20 år med 5 års afdragsfrihed. 
45 
BILAG 
DEFINITIONER AF DE ANVENDTE BELØBSBETEGNELSER 
Højst ti I I a d t e lånebeløb (t abe I 1 ) 
Det højst tilladte lånebeløb er lig med summen af de tilladte maksi­
mumsbeløb (lofter) for de godkendte transaktioner eller det samlede 
beløb for de transaktioner, som Kommissionen har fremsat forslag om, 
men som Rådet endnu ikke har godkendt. 
For at kunne vurdere, hvor stor en risiko dette beløb eventuelt udgør 
for budgettet, må man også tage højde for renterne, som forhøjer belø­
bet, samt følgende tre elementer, der formindsker beløbet: 
garantien til EIB dækker kun op ti I 75% af lånene til landene i 
M i ddeIhavsområdet, 
allerede tilbagebetalte lån (undtagen i forbindelse med 
betal ingsbalance lån) i de tilfælde, hvor der er tale om lofter for 
godkendte lån og ikke om tilladte mellemværender, 
tilladelserne udnyttes ikke nødvendigvis fuldt ud. 
Tilladelserne fordeler sig som følger: 
Medlemsstater 
Betal ingsbalance lån 14 000^1^ 
Det nye fællesskabsinstrument (NIC) 6 830 
Euratom 4 000<2) 
EIB, Spanien, Grækenland, Portugal 1 500 
Medlemsstater i alt 26 330 
Tredjelande 
Ungarn I 870 
Ungarn I I 180 
Den Tjekkiske og Slovakiske 
Føderative Republik 375 
Bulgarien I 290 
Bulgar ien II 110 
Rumænien I 375 
Rumæn ien I I 80 
Israel 160 
Algeriet 400 
Tidligere Sovjetunionen I 408 
(1) Tilladelse til mellemværende: Når dette tal er nået, kan man yde 
lån inden for grænserne af tilbagebetalingerne i forbindelse med 
tidligere transaktioner. 
(2) Heraf 1 124 mio. ECU, der kan ydes til østlandene og SNG. 
46 
Tidligere Sovjetunionen 
Balt iske Stater 
EIB, gamle protokoller 
EIB, Østeuropa I 
EIB, Østeuropa I I 
EIB, bait iske stater 
EIB, Albanien 
EIB, nye protokoller 
EIB, horisontalt 
finansielt samarbejde 
Andre tredjelande I I 1 250 
220 
3 032 
1 700 
2 750 
200 
50 
1 185 
1 800 
750 
I alt tredjelande 16 185 
T i Isammen 42 515 
B. Udestående beløb på lånopt age I se/Iång i vning (tabel 1) 
Det udestående beløb er lig med den andel af det udbetalte beløb, der 
på en given dato mangler at blive tilbagebetalt. 
I forhold til ovenstående omfatter det udestående beløb ikke lån, der 
endnu ikke er udbetalt, og heller ikke den del, der er betalt tilbage 
af de udbetalte lån. Man kan altså sige, at det udestående beløb 
angiver de "aktuelle" lån på et givet tidspunkt. 
Maksimumrisici på årsbasi s 
Disse risici udregnes som skøn over størrelsen af de forfaldne renter 
og afdrag for hvert regnskabsår. 
Beløbet beregnes enten 
udelukkende på grundlag af de udbetalte lån (tabel 2); i så fald 
svarer det beløb, der eventuelt skal tilbagebetales, til det 
udestående beløb, eller 
på grundlag af både udbetalte lån, godkendte, men endnu ikke 
udbetalte lån, og lån, der er foreslået af Kommissionen, men som 
endnu ikke er godkendt (tabel 3). I så fald svarer det beløb, der 
eventuelt skal tilbagebetales, til det tilladte maksimumbeløb plus 
de af Kommissionen foreslåede, men endnu ikke godkendte lån, samt 
saldoen af de beløb, der er afsat til beta I ingsbalance lån (det er 
dog mindre sandsynligt end i forbindelse med andre former for 
bistand, at betal ingsbalance lån kommer til udbetaling). 
-Hf-
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 687 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 01 
Katalognummer : CB-CO-93-752-DA-C 
ISBN 92-77-63156-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg