<ti * KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 30.10.1995 
KOM(95) 515 endelig udg. 
95/0142 (CNS) 
Ændret forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om Fællesskabets finansielle deltagelse i bestemte udgifter, som medlemsstaterne 
afholder til ivaoksættelse af kontrolordningen for den fælles fiskeripolitik 
(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens 
artikel 189 A, stk. 2) 

BEGRUNDELSE 
I juni 1995 sendte Kommissionen Rådet et forslag til Rådets beslutning om Fællesskabets 
finansielle deltagelse i bestemte udgifter, som medlemsstaterne afholder til iværksættelse 
af kontrolordningen for den fælles fiskeripolitik1. 
Europa-Parlamentet vedtog den 13. oktober 1995 en beslutning, hvori man afgav positiv 
udtalelse om dette forslag, men samtidig fremsatte 11 ændringsforslag. 
Med henblik på at forbedre effektiviteten af Fællesskabets finansielle deltagelse accepterer 
Kommissionen i dette forslag at indarbejde et antal ændringsforslag i sit oprindelige 
forslag. Der er tale om ændringsforslag med følgende indhold: 
programmeringen af kontrollen skal bygge på risikoanalyse (ændringsforslag 3); 
Fællesskabet skal deltage på et betydeligt niveau (ændringsforslag 4); 
medlemsstaterne sender Kommissionen en bekræftelse på deres finansielle 
forpligtelse, når de indgiver en støtteansøgning (ændringsforslag 8); 
Kommissionen fastsætter en frist for de undersøgelser, der skal foretages af 
medlemsstaterne, hvis den skønner, at midlerne ikke anvendes til de fastsatte mål 
(ændringsforslag 11). 
Disse ændringsforslag klargør det oprindelige forslag. 
Derimod kan Kommission ikke gå ind for de øvrige ændringsforslag, fordi der er fare for, 
at de fra et formelt synspunkt virker hindrende for forslagets indhold. 
En vedtagelse fra Rådets side af Parlamentets ændringsforslag vil være et tegn på, at de 
politiske instanser er enige om, at det er nødvendigt, at Fællesskabet yder et finansielt 
bidrag til iværksættelsen af kontrolordningen for den fælles fiskeripolitik. 
KOM(95) 243 endelig udg. 
IT 
ÆNDRET FORSLAG TIL RÅDETS AFGØRELSE 
om Fællesskabets finansielle deltagelse i bestemte udgifter, som medlemsstaterne 
afholder til iværksættelse af kontrolordningen for den fælles fiskeripolitik 
I forslaget foretages følgende ændringer: 
Betragtning 4a (ny) 
kontrolprogrammet skal være baseret på en risikoanalyse i de områder, hvor sandsynligheden for 
svig eller ulovlig aktivitet er størst; 
5, betragtning 
for at sikre den overvågning af samtlige fangster og landinger, som er nødvendig af hensyn til 
en reel gennemførelse af den fælles fiskeripolitik, må medlemsstaterne føre kontrol med alle 
farvande, og de aktiviteter, der udføres af fartøjer fra Fællesskabet og fra tredjelande; derfor må 
Fællesskabet i væsentligt omfang være med til at dække bestemte kontroludgifter, som 
medlemsstaterne afholder; 
Artikel S, stk» \ 
De medlemsstater, der ønsker et finansielt bidrag fra Fællesskabet til dækning af udgifter 
som nævnt i artikel 2, forelægger første gang inden den 15. november 1995 og dernæst 
inden den 31. maj hvert år Kommissionen en støtteansøgning for det følgende år med de 
oplysninger, der er nævnt i punkt 1, 2 og 3 i bilaget. For at tage hensyn til den stramme 
budgetsituation i medlemsstaterne bør der hvert år og senest den 30. september til 
Kommissionen fremsendes et korrigerende bilag til den oprindelige anmodning 
indeholdende en oversigt over de finansielle forpligtelser, . 
> 
Artikel 10r 3. afsnit 
Skønner Kommissionen, at midlerne ikke anvendes til de fastsatte formål og ifølge betingelserne 
i denne beslutning, underretter den den berørte medlemsstat herom. Denne iværksætter en 
undersøgelse, som repræsentanter fra Kommissionen skal deltage i. når som helst dette er muligt. 
Inden for den af Kommissionen fastsatte tidsfrist underretter medlemsstaten Kommissionen om 
undersøgelsens udvikling og resultater og forelægger den hurtigst muligt en genpart af den 
rapport, som er udarbejdet i forbindelse med undersøgelsen, og den meddeler de vigtigste forhold, 
som er lagt til grund for rapportens udarbejdelse. 
% 
FinirosieringsQvercigt 
Budgetkonto B2-901: Finansielle bidrag til kontrol og overvågning 
1. TORANSTALTNINGENS BEIEGNELSE 
Finansielle bidrag til kontrol og overvågning. 
2. BUDGETPOST 
B2-901 
3. RETSGRUNDLAG 
Traktatens artikel 43. Rådets beslutning 89/63 l/EØF. 
4. BESKRIVELSE AF FMANSTALENINGEN 
4.1. Foranstaltningens generelle mål 
Lige siden indførelsen af den fælles fiskeripolitik har man overvejet finansiel solidaritet 
som et middel til at tilskynde medlemsstaterne til en øget kontrolindsats. Efter en første 
fase blev støtten ydet på grundlag af en beslutning (89/631), der gælder for perioden fra 
1991 til 1995 og omfatter et oprindeligt beløb på 22 mio. ECU pr. år, og som giver 
Kommissionen mulighed for at yde et bidrag på højst 50% til de af medlemsstaterne 
afholdte udgifter til udstyr. Rådet har forpligtet sig til senest den 30.6.1995 at træffe 
beslutning om den fremtidige ordning på grundlag af en rapport fra Kommissionen. I 
mellemtiden har Rådet truffet andre beslutninger, som har betydning for denne sag. 
I forbindelse med vedtagelsen af den nye kontrolforordning udtalte Rådet, at den 
nuværende kontrolordning i dens vedtagne udformning omfatter nye anvendelses­
områder, og kræver gennemførelse af supplerende foranstaltninger, som der er ikke er 
fastsat bestemmelser om i den tidligere beslutning (89/63 l/EØF)1. Det vil derfor være 
nødvendigt at udvide de områder, inden for hvilke der kan ydes finansielle bidrag til 
medlemsstaternes udgifter. 
EFT nr. L 364 af 14.12.1989, s. 64. 
- 1 -
Støtten til investeringsudgifter bør fortsat være et hovedområde for den finansielle 
bistand. Anskaffelsen af tungt materiel er særlig vanskelig at finansielle over de 
nationale budgetter. I øvrigt har omfanget af de investeringer, der er gjort i perioden 
1989-1995, ikke kunnet dække behovene, hvilket fremgår af de af medlemsstaterne 
opstillede overslag for perioden 1996-2000. Levetiden for sådant materiel rækker 
lige fra flere årtier (søfartøjer) til nogle enkelte år (bilpark og edb-udstyr samt 
teknisk kontroludstyr), medens levetiden for luftfartøjer til kontrol ligger midt 
imellem. Det udstyr, der har en kort levetid, bør fornys inden for de kommende fem 
år. Selv for søfartøjernes vedkommende vil der være behov for yderligere materiel 
samt for udskiftning og istandsættelse. For investeringernes vedkommende bør der 
desuden lægges større vægt på de moderne teknologier. Investeringsudgifterne skal 
ikke blot dække anskaffelse af materiel, men også andre former for udgifter som 
f.eks. programmel. 
De hurtige fremskridt kan også medføre iværksættelse af integrerede projekter, hvor 
de løbende udgifter overstiger investeringsomkostningerne, som det f.eks. er tilfældet 
for satellitpilotprojekterne. Oprettelsen af edb-net henhører under sådanne 
integrerede projekter. Den aftale, som Rådet i december 1994 indgik om kontrol 
med fiskeriet vest for længdegraden 4°W, kræver således en meget hurtig 
iværksættelse og lægger i sig selv beslag på betydelige finansielle midler. 
Endelig bør problemerne vedrørende uddannelse fremhæves. Der bør kunnes ydes 
støtte til medlemsstaternes initiativer på dette område. Der bør også ydes en 
prioriteret støtte til udvekslinger mellem medlemsstaterne indbyrdes eller mellem 
medlemsstaterne og Kommissionens tjenestegrene, såvel hvad angår den egentlige 
uddannelse af kontrolpersonale, som senere udstationering og udvekslinger afkortere 
varighed. 
4.2. Foranstaltningens varighed og nærmere bestemmelser om dens forlængelse. 
Foranstaltningen indgår som led i en foranstaltning, der er fastsat for perioden 1996-
2000. Inden udgangen af denne periode skal der træffes beslutning om, hvad der derefter 
skal ske. 
5. KI^SIFIKATIONAFUDQOFTERIrø^ 
5.1. Ikke-obligatoriske udgifter 
5.2. Opdelte bevillinger 
5.3. Ingen indtægter 
-2 
6. UDGIFTERNES / INDTÆGTERNES ART 
Tilskud til samfinansiering med andre offentlige ogfeller private tilskudsydere 
Støtte i form af tilskud til afholdte udgifter. Mulighed for udbetaling af forskud. 
7. FINANSIELLE VIRKNINGER 
7.1. Beregningsmetode for omkostningerne ved foranstaltningen 
Tilskuddene til investeringsudgifterne vedrører bl.a anskaffelse eller modernisering af: 
fartøjer, luftfartøjer og køretøjer til anvendelse ved overvågning og inspektion af 
fiskeriaktiviteter, 
systemer til sporing og registrering af fiskeriaktiviteter (herunder udstyr, der er 
installeret om bort på fiskerfartøjer), 
systemer til registrering, forvaltning og fremsendelse af kontroloplysninger, herunder 
edb-udstyr og programmel. 
Tilskuddet er normalt begrænset til 35% mod 50% under den tidligere beslutning. 
Tilskud til udgifter, der tager sigte på at opnå en mere effektiv anvendelse af den fælles 
fiskeripolitik i forbindelse med særlige foranstaltninger og projekter, hvis varighed ikke 
overstiger 2 år, er begrænset til 50%. 
Det samme gælder for udgifter i forbindelse med uddannelse af nationale tjenestemænd, 
der beskæftiger sig med kontrol, bl.a i en anden medlemsstat end den, de er ansat ved. 
Kommissionen kan dog vedtage højere satser, bl.a med henblik på: 
at muliggøre gennemførelsen af en aktion, der samordnes mellem medlemsstaterne 
og Kommissionen, og som vil kunne afhjælpe kontrolvanskeligheder på et område 
af fællesskabsinteresse, 
at muliggøre forsøg med og anvendelse af nye teknologier til forbedring af 
kontrollen med fiskeriaktiviteterne og den dertil knyttede virksomhed, 
at åbne mulighed for at yde Irland en supplerende EF-støtte til forbedring af 
kontrollen, som ikke nødvendigvis er begrænset til investeringsudgifterne. 
-3 
7.2. Omkostningens fordeling på foranstaltningens elementer 
Forpligtelsesbevillinger i mio. ECU 
(1996-priser) 
Elementer Samlet budget for de 5 år 
1. Investeringsgoder 140 
2. Driftsomkostninger (Irland) 10 
3. Informationsnet 50 
4. Uddannelse og udveksling 5 
I ALT 205 
Der kan ikke på forhånd foretages en mere præcis fordeling af udgifterne, da 
beslutningen om indgivelse af ansøgninger træffes af medlemsstaterne. Det vil dog være 
ønskeligt at prioritere dels de nye teknologier og dels materiel til kontrol på havet for de 
medlemsstater, der stadig er dårligt udrustede. 
7.3. Løbende udgifter til undersøgelser, ekspertmøder osv. der er omfattet af del B 
Som følge af denne budgetposts karakter kan der ikke medtages løbende udgifter af 
denne art. 
7.4. Følgende forfaldsplan udfyldes for de flerårige foranstaltninger med overslag over 
finansieringsbehovet (jf. den retsakt, der ligger til grund for foranstaltningerne). 
anvendelsesperiode: 1996-2000 
FB/BB i mio. ECU 
(1996-priser) 
FB 
BB Vejledende tids 
1996 
30 
10 1997 
45 
40 1998 
45 
40 1999 
45 
40 plan 
2000 
40 
40 2001 
35 I ALT 
205 
205 
-4 
8. FORHOLDSREGLER MOD SVIG (OG FORVENTEDE RESULTATER HERAF) 
I forbindelse med foranstaltningen skal Kommissionen hvert år træffe en afgørelse om 
Fællesskabets bidrag til de af medlemsstaterne afholdte udgifter. Der foretages først en 
forudgående vurdering af de af medlemsstaterne indgivne forslag. På grundlag af de indgivne 
dokumenter tager Kommissionen stilling til, om ansøgningerne er tilskudsberettigede. Efter 
drøftelser mellem de involverede tjenestegrene afholdes der hvert år et møde i 
Forvaltningskomiteen for Fiskeri og Akvakultur om de godkendte forslag. Derefter træffer 
Kommissionen afgørelse om, om de er tilskudsberettigede, og om størrelsen af Fællesskabets 
bidrag. 
Betalingen af dette EF-tilskud foretages efter forelægelse af behørigt kvitterede fakturaer for 
de tilskudsberettigede udgifter, der faktisk er aflioldt, og forelæggelse af et behørigt udfyldt 
spørgeskema vedrørende offentlige udbud. 
For at den støtte, der ydes over Fællesskabets budget, kan blive anvendt på den bedste måde, 
skal medlemsstaterne desuden dels stå inde for effektiviteten af de kontrol- og 
sanktionsordninger, som de anvender, dels sikre en fuldstændig gennemsigtighed. 
Betydningen af de besøg, som de af Kommissionen bemyndigede tjenestemænd aflægger i 
medlemsstaterne, bør understreges. De giver mulighed for at kontrollere udstyrets 
overensstemmelse med de administrative dokumenter, som medlemsstaternes myndigheder 
ifølge forskrifterne fremsender til Kommissionen, samt den faktiske anvendelse af alle de af 
Fællesskabet medfinansierede kontrolmidler. I hele den af foranstaltningen omfattede periode 
aflægger den anvisningsberettigede sammen med finanskontrollen besøg i de medlemsstater, 
der modtager støtte. 
Ovenstående fremgangsmåde giver Kommissionen mulighed for at evaluere den faktiske 
anvendelse af beslutningen, som er en opfølgning af beslutning 89/63 l/EØF. 
9. OPLYSNINGER CM æST/EFFECIWENESS 
De udgifter, der anvendes til kontrol med fiskeriet, bør ses i forhold til fiskebestandenes værdi, 
og de skader, der forårsages ved manglende anmeldelse (skønsmæssigt 10% af den landede 
værdi) og en dårlig forvaltning (der skønnes at resultere i et mistet potentielt årligt afkast på 
3 000 mio. ECU). 
9.1. Specifikke og kvantificerbare mål, målgruppe 
Specifikke mål: tilknytning til det generelle mål 
At give kontroltjenesterne effektivt og moderne udstyr. 
At oprette ordninger og edb-net, som er nødvendige for udveksling af 
kontroloplysninger. 
At fremme uddannelsen af kontrolpersonalet. 
-5-
Målgruppe: der sondres eventuelt efter målsætninger; angiv de endelige modtagere 
af EF-finansieringen og de benyttede formidlere. 
Den direkte målgruppe er de nationale myndigheder, der varetager kontrollen med 
fiskeriet. Men en effektiv kontrol af fiskeriet vil være til fordel for alle de 
økonomiske beslutningstagere, der er involveret i fiskeriet og den dertil knyttede 
virksomhed, og som ofte er hjemmehørende i regioner, hvor mulighederne for andre 
økonomiske aktiviteter er begrænsede. Desuden har foranstaltningen ikke blot 
betydning for fiskeriet som erhvervssektor. De økologiske virkninger af et dårligt 
kontrolleret fiskeri berører hele Unionen, og det samme gælder de negative 
diplomatiske følger, som en påvisning af mangler ved kontrollen med fiskeriet i 
internationale farvande eller i tredjelandes farvande kan have. 
9.2. Begrundelse for foranstaltningen 
Behovet for EF-støtte 
En afhjælpning af manglerne ved kontrollen med fiskeriet kræver en politisk, 
lovgivningsmæssig og finansiel indsats fra Kommissionens side. Ingen af disse tre 
elementer må mangle. De er under alle omstændigheder knyttet til hinanden. På det 
lovgivningsmæssige plan er der opnået visse fremskridt, hovedsagelig på 
Kommissionens initiativ. De politiske beslutninger i forbindelse hermed har 
finansielle følger, som Kommissionen ikke kan unddrage sig. 
Kontrollen med fiskeriet er i det væsentlige et EF-problem, eftersom der findes en 
fælles fiskeripolitik, og desuden som følge af fiskevandringerne, der gør fiskerierne 
i de forskellige medlemsstater indbyrdes afliængige. Cost-benefit-analyserne af 
kontrollen kan ikke begrænses til det nationale plan. En økonomisk solidaritet inden 
for Fællesskabet er derfor nødvendig, og den budgetpost, der åbner mulighed for 
tilskud til de af medlemsstaterne afholdte udgifter, er udtryk herfor og midlet til at 
opnå en sådan solidaritet. Forhøjelsen af denne budgetpost er desuden et resultat af 
allerede trufne beslutninger. 
Valg af støtteform 
* fordele i forhold til andre mulige foranstaltninger (komparative fordele) 
* beskrivelse af eventuelle lignende foranstaltninger på ÉF-plan eller nationalt 
plan 
De budgetmidler, der er nødvendige for iværksættelsen af en effektiv kontrol, er 
beskedne i forhold til den økonomiske betydning, som fiskeriet har, og i 
sammenligning med de tab, der opstår som følge af svig og desuden ved det spild, 
som den nuværende fælles fiskeripolitiks manglende effektivitet medfører. Ete er 
desuden beskedne i forhold til de udgifter, som andre lande afholder hertil. 
For så vidt angår kontroludgifterne, bør den del, der afholdes over EF-budgettet, 
fortsat være beskeden i forhold til den, der bæres af medlemsstaterne, men EF-delen 
er afgørende for, at der opnås fremskridt. Forpligtelserne som følge af de 
beslutninger, der siden 1991 er truffet, navnlig af Rådet, er allerede blevet omtalt. 
Støtten til de af medlemsstaterne afholdte udgifter er i den forbindelse et afgørende 
element. 
Kommissionens nuværende finansielle støtte svarer til 2,7% af de EF-midler, der i 
1995 anvendes inden for fiskerisektoren, og til mindre end 10% af medlemsstaternes 
samlede udgifter til kontrol. Medlemsstaternes samlede udgifter andrager nemlig ca. 
230 mio. ECU om året. Heraf vedrører 54 mio. ECU investeringer, og den 
resterende del løbende omkostninger. Disse udgifter kan også sammenlignes med 
kontroludgifterne i visse tredjelande. De årlige kontroludgifter anslås for Norges 
vedkommende til 500 mio. NKR (60 mio. ECU) og for Canadas vedkommende til 
85 mio. canadiske dollars (58 mio. ECU). I USA andrager den del af 1995-
budgettet, som for kystvagtens vedkommende er afsat til fiskeripolitiet, 500 mio. 
US$ (= 390 mio. ECU). Når der tages hensyn til alle disse kriterier, er Fællesskabets 
budget for fiskerikontrol således moderat. 
Vigtigste usikkerhedsmomenter, som vil kunne få indflydelse på de konkrete 
resultater af foranstaltningen 
Den første risiko består i medlemsstaternes eventuelle vanskeligheder med at opfylde 
deres forpligtelser til medfinansiering og til at træffe andre foranstaltninger 
(tilrettelæggelse, personale, sanktioner...). 
For at udstyr, hvortil der ydes tilskud, kan blive anvendt på en hensigtsmæssig 
måde, er det desuden en betingelse, at det indgår i en passende struktur. Budgetterne 
for drift, personale, administration og sanktioner henhører uden undtagelse under 
medlemsstaterne. Hvis disse ikke vedtager de nødvendige bestemmelser, vil 
Fællesskabets støtte ikke føre til de ønskede mål. Nationale tjenester, der er 
veludstyrede med materiel, vil i så fald stadig ikke være tilstrækkeligt effektive. 
9.3. Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
Evaluering af omkostningerne 
Det største problem i så henseende er, at de tjenester, der deltager i kontrollen med 
fiskeriaktiviteterne, ofte har flere forskellige opgaver. Omkostningerne skal derfor 
fordeles. Et godt eksempel er interventionerne til søs. Når de involverer fartøjer fra de 
væbnede styrker, kan togtet, selv om hovedformålet er fiskerikontrol, også tage sigte på 
andre forhold (søassistance, ordensmagtens tilstedeværelse). 
-7 
Uanset sådanne vanskeligheder, er de udgifter, der er nødvendige for en effektiv kontrol, 
af en sådan størrelse, at der bør træffes regnskabsmæssige foranstaltninger der muliggør 
en kvantificering af udgifterne. 
Vurdering af effektiviteten 
De første mulige indikatorer er omfanget af de anvendte midler: antallet af 
kontrolfartøjernes havdage eller flyvetiden for fly og helikoptere, de kontrollerede 
områder, antallet af inspektioner på havet og på land. Disse tal er aktivitetsindikatorer, 
men intet udtryk for effektiviteten. Ikke desto mindre bør de dog indgå i en oversigt over 
udviklingen i kontrollen med den fælles fiskeripolitik. 
Det andet analyseniveau er antallet af afslørede overtrædelser og de sanktioner, som disse 
har ført til. Sådanne oplysninger er, når de sammenholdes med de ovenfor beskrevne 
aktivitetsindikatorer, af afgørende betydning for en vurdering af kontrollens og 
sanktionernes effektivitet. De er ikke tilstrækkelige til, at der kan foretages en 
fuldstændig analyse. Den tilsyneladende overtrædelsesprocent fremkommer ved en 
kombination af kontrollens effektivitet og den faktiske overtrædelsesprocent. 
Hvad angår politikken for bevarelse af ressourcerne bør den faktiske effektivitet i 
kontrollen med den fælles fiskeripolitik i sidste ende tage sigte på de to grundlæggende 
interesser, nemlig dels en begrænsning af udnyttelsesraten og dels en beskyttelse af de 
mindste fisk (yngel). For hver bestand bør man således sammenholde de faktiske og de 
tilladte fangster og fastslå størrelsen af fangsterne af undermålsfisk. Denne opgave er 
paradoksal nok teknisk enklere end påvisningen af inviduelle overtrædelser på et holdbart 
retsgrundlag. For en fartøjsgruppes vedkommende kan der opstilles procedurer for 
stikprøver til anslåelse af de faktiske fangster. Hvis der blot følges en konsekvent 
statistisk fremgangsmåde, vil det være muligt at anslå troværdigheden af disse skøn og 
om nødvendigt at justere dem ud fra stikprøvernes omfang. Det vil ofte være 
vanskeligere at indsamle juridisk holdbare beviser for en formodet overtrædelse. Dels 
bevirker de store antals betydning for statistik, at det er lettere at opstille skøn for 
samlede mængder, og dels vanskeliggøres påvisningen af individuelle overtrædelser af, 
at den, der rejser anklagen, også har bevisbyrden. Den ovenfor beskrevne dobbelthed er 
afgørende for alle overvejelser vedrørende kontrollens effektivitet. Den viser for det 
første, at det er mindre vanskeligt, end man ofte tror, at måle de samlede faktiske 
overtrædelser. Videnskabsmænd har ofte gjort dette ved at sammenholde officielle 
statistikker med skøn, der er opstillet i forbindelse med forskningsaktiviteter. Visse 
officielle oplysningers manglendepålidelighed har gjort det nødvendigt for 
forskningsinstitutterne at anvende en betydeligdel af deres begrænsede midler på opgaver, 
der ikke er videnskabelige. Men i kontrolmæssig henseende medfører muligheden for en 
kvantificering af omfanget af svig ikke blot, at man straks råder over visse syntetiske 
effektivitetsindikatorer, men også at kontrolpersonalet kan målrette sin indsats mod de 
vigtigste problemer. Det bliver således muligt at rationalisere tilrettelæggelsen af 
inspektioner, således at de midler, der anvendes, såvel til forebyggelse og afskækkelse 
som til indsamling af de for sanktioner nødvendige beviser, koncentreres om de alvorlige 
problemer. En sådan rationalisering vil ikke blot medføre en direkte forbedring af 
kontrollens effektivitet, men den vil også i høj grad øge kontrollens troværdighed hos 
erhvervets udøvere, som ofte er velunderrettede om de væsentlige og genkommende 
former for svig. 
På det praktiske plan vil det være ønskeligt, at hver medlemsstat internt er i stand til ved 
stikprøver at fastslå visse fangsters faktiske størrelse. GD XIV bør tage hensyn til de 
evalueringer, der er foretaget af internationale videnskabelige organer. 
(Oplysninger til internt brug) 
9.4. Budgetsammenhæng 
Indgår foranstaltningen i generaldirektoratets finansielle planlægning for de 
pågældende år? 
Foranstaltningen indgår som led i rådsbeslutning, der dækker perioden 1996-2000. 
Hvilken generel målsætning i generaldirektoratets finansielle planlægning henhører 
den foreslåede foranstaltning under? 
Kontrolproblemet er generelt for hele den fælles fiskeripolitik. 
10. UDGfflFTERmADMINKm^^ 
Denne del af finansieringsoversigten fremsendes til GD XIX og GD IX Sidstnævnte 
videresender den til GD XIX med en udtalelse. 
10.1. Indebærer foranstaltningen en forøgelse af Kommissionens personale? I bekræftende fald 
med hvor mange ansatte? 
En forøgelse er nødvendig for at intensivere kontrollen med svig og foranstaltningerne 
vedrørende overvågning og evaluering. Den anslås til 0,5 A og 1 B. 
-9 
10.2. Hvor store drifts- og personaleudgifter medfører foranstaltningen? Gør rede for 
beregningsmetoden. 
Udgifter til tjenesterejser: 15 000 ECU 
Personale: - 75% af tiden for en A-tjenestemand 
150% af tiden for en B-tjenestemand 
150% af tiden for en C-tjenestemand 
oversættelse (korrespondance, foreslåede programmer, 
Kommissionens beslutning) 
På mellemlang sigt, efter overgangsfasen, vil der ikke længere være behov for de 
supplerende midler. 
10-
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 515 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer : CB-CO-95-549-DA-C 
ISBN 92-77-94888-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer >~Å'/\ 
L-2985 Luxembourg