15.3.  75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 62/9 
man dog  ikke  over  tilstrækkeligt  detaljerede  oplysninger  om virkningerne  af den  planlagte 
omfattende  indsats  på kerneenergiområdet«. 
Som forholdene  er i øjeblikket  og i betragtning  af de store  risici,  som  udnyttelse  af kerne-
energien  medfører  for befolkningen  (og kommende  generationer),  bør der først  og fremmest 
findes  passende  løsninger  på sikkerheds-  og miljøproblemerne.  Derfor  er forskningsindsats  på 
disse  områder  af allerstørste  betydning. 
Resultat  af afstemningen 
Stemmer  for: 35, stemmer  imod:  47, undlod  at stemme:  7. 
Udtalelse  om Fællesskabets  politik  i Middelhavsområdet 
Udvalgets  udtalelse  har ingen  tekst  som  grundlag. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin 126.  plenarforsamling  den 19. december  1974  på forslag  fra 
sit præsidium  at afgive  en udtalelse  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 127.  plenarforsamling  holdt  i Bruxelles 
den 29. og 30. januar  1975  sin udtalelse  om den  nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  20, stk. 4, i Udvalgets  for-
retningsorden, 
under  henvisning  til den  beslutning,  der efter  forslag 
fra præsidiet  blev  truffet  på plenarforsamlingen  den 
19. december  1974  om at udarbejde  en udtalelse  om 
»Fællesskabets  politik  i Middelhavsområdet«, 
under  henvisning  til Udvalgets  studie  over  landbrugs-
aspekterne  i Fællesskabets  politik  i Middelhavsom-
rådet, 
under  henvisning  til udtalelse  af 14. januar  1975  fra 
Afdelingen  for forbindelser  udadtil, 
under  henvisning  til den  beretning,  som  ordføreren, 
fr. Baduel  Glorioso,  har afgivet, ud fra følgende  betragtninger: 
Der har siden  1961  eksisteret  tosidéde  aftaler  mellem 
EØF  og landene  i Middelhavsområdet, 
Europa-Parlamentet  har ført  forhandlinger  og fremsat 
forslag, 
Kommissionen  fremlagde  i 1972  forslag  om en samlet 
EØF-politik  i Middelhavsområdet, 
der foreligger  beslutninger  fra  Topmødet  i Paris  i 
1972  og fra Rådet  for De europæiske  Fællesskaber, 
som bekræfter  nødvendigheden  af en sådan  politik, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  127.  ple-
narforsamling  den 29. og 30. januar  1975  (mødet  den 
30. januar),  og Kommissionen  har  sendt  Rådet  meddelelse,  dateret 
23. januar  1974,  vedrørende  Fællesskabets  forbindel-
ser med  de energiproducerende  lande, 
Nr. C 62/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 3.75 
de begivenheder,  der  har  fundet  sted  i de seneste 
måneder,  foranlediger  Fællesskabet  til at få en 
selvstændig  middelhavspolitik,  så det undgås,  at med-
lemsstaterne  fører  en usammenhængende  politik  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
énstemmigt,  idet  én undlod  at stemme, 
1. Fællesskabets  politik  i Middelhavsområdet  har 
hidtil  været  karakteriseret  ved,  at man  i tilfældig 
orden  har indgået  tosidede  aftaler  med  særdeles  veks-
lende  form  og indhold. 
2. Udvalget  glæder  sig over,  at Fællesskabet  er ble-
vet klar  over,  at det  med  hensyn  til de omfattede 
områder  er nødvendigt  med  en mere  aktiv,  mere  vel-
ordnet  og mere  gennemført  holdning,  når det gælder 
dets forbindelser  med  landene  i Middelhavsområdet. 
3. Udvalget  godkender  navnlig  Fællesskabets 
ønske  om,  at de tosidede  aftaler,  der er indgået  eller 
skal indgås  med  landene  i Middelhavsområdet  — i 
princippet  samtlige  lande  ved  Middelhavet,  der  øn-
sker at opnå  særlige  forbindelser  med  Fællesskabet 
— finder  sted  inden  for rammerne  af en helhedsløs-
ning.  En sådan  løsning  skal  ikke  forstås  som  en sam-
let forhandling,  men  som  en referenceramme  for tosi-
dede  aftaler;  den  bør  tilsigte,  at der  oprettes  san}-
arbejdsforbindelser  mellem  ligestillede  partnere  under 
hensyntagen  til de pågældende  parters  ønsker,  inte-
resser  og behov  samt  til den  form  for økonomisk  ud-
vikling  og dennes  stade  i de to pågældende  områder. 
4. Udvalget  ønsker,  at fællesskabsinstitutionerne 
skal betragte  Portugal  som  et land,  der falder  ind un-
der helhedsløsningens  anvendelsesområde. 
5. Det  er nødvendigt  at føre  en mere  systematisk 
og sammenhængende  middelhavspolitik  end  det hidtil 
har været  tilfældet  — ikke  blot  på grund  af den  sta-
dig større  betydning,  den  indbyrdes  økonomiske 
afhængighed,  den store  samhandel  og Middelhavslan-
denes  nære  beliggenhed  har,  men  også  på grund  af 
historiske,  geografiske,  kulturelle  og menneskelige 
forhold. 
6. Foruden  de fælles  træk  er der mellem  landene  i 
Middelhavsområdet  betydelige  indbyrdes  forskelle. 
Derfor  må Fællesskabet,  inden  for  rammerne  af en 
helhedsløsning  for  de enkelte  områder  eller  i hvert 
enkelt  tilfælde  fastsætte  tosidede  ordninger,  som 
tager  hensyn  til de pågældende  landes  ønsker,  deres 
særlige  behov  og deres  udviklingstrin,  samt  til de for-
mer for  forbindelser,  de kan  tænkes  at ville  indgå 
med Fællesskabet. 7. Med  henblik  på denne  løsning  og under  hensyn-
tagen  til de forskelligartede  forhold  i de lande,  der 
omfattes  af Fællesskabets  middelhavspolitik,  henviser 
Udvalget  bl.a.  til meddelelse  fra  Kommissionen  til 
Rådet  om udviklingsbistand  (skitsering  af fremtidige 
aktioner  fra Fællesskabets  side);  den  finder,  at Fælles-
skabets  middelhavspolitik  bør  være  selektiv,  og at 
man bør  foretage  en sondring  mellem  landene  i Mid-
delhavsområdet: 
— Udviklingslande  med  middelstor  indkomst,  hvis 
økonomi  er afhængig  af eksport  af basisprodukter 
(Marokko,  Syrien,  Tunesien  og Jordan), 
— udviklingslande  under  industrialisering  med  mid-
delstor  indkomst  (Ægypten  og Algeriet), 
— udviklingslande  under  industrialisering  med  høj 
indkomst  (Libanon), 
— lande,  der teoretisk  kan  tænkes  at blive  medlem-
mer af Fællesskabet,  såfremt  de opfylder  de betin-
gelser,  der  er fastsat  i Rom-traktaten  (Græken-
land,  Tyrkiet,  Spanien  og Portugal), 
— lande,  der  navnlig  på grund  af deres  udviklings-
stade  eller  politiske  forhold  frembyder  særlige 
forhold  (Jugoslavien,  Israel,  Malta  og Cypern), 
— lande  i Middelhavsområdet,  der ikke  for øjeblik-
ket ønsker  at indgå  særlige  forbindelser  med 
Fællesskabet  (Albanien  og Libyen). 
8. For  at man  kan  nå til et egentligt  samarbejde, 
må middelhavspolitikken  fastlægges  og gennemføres 
under  hensyntagen  til den  nødvendige  sammenhæng 
mellem  denne  politik  og Fællesskabets  interne  politik 
på forskellige  områder  samt  mellem  de forskellige 
udadtil. 
9. Middelhavspolitikken  kan  især  ikke  adskilles  fra 
Fællesskabets  forpligtelser  over  for andre  dele  af ver-
den, dvs.  i første  række  den  politik,  der føres  over  for 
landene  i Afrika,  Karaibien  og Stillehavet,  og som 
middelhavspolitikken  er en del  af.  Endvidere  bør 
middelhavspolitikken  ikke  gribe  ind  i EØF's  politik 
over for de arabiske  lande. 
10. Visse  af Middelhavslandenes  produkter  kon-
kurrerer  direkte  med  Fællesskabets,  og det vil derfor 
være  hensigtsmæssigt  at have  opmærksomheden  hen-
ledt på de eventuelle  virkninger,  aftalerne  kan  få på 
Fællesskabets  økonomi  og beskæftigelse. 
11. Udvalget  finder,  at der  på landbrugsområdet 
kunne  ses en modsigelse  mellem  grundprincipperne  i 
15. 3. 75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 62/11 
den fælles  landbrugspolitik  og oprettelsen  af frihan-
delsområder,  som  er hovedelementet  i den  han-
delsmæssige  side  af Fællesskabets  politik  i Middel-
havsområdet,  for så vidt  som  disse  frihandelsområder 
også  omfatter  landbrugsvarer. 
Udvalget  finder  derfor,  at man  i de aftaler,  som  vil 
blive  indgået  i henhold  til helhedsløsningen,  bør 
overholde  følgende  principper  på landbrugsområdet: 
— De aftaler,  der  skal  indgås,  bør  omfatte  en 
væsentlig  del af samhandelen  med  landbrugspro-
dukter,  og ved  stillingtagen  til anmodninger  fra 
Fællesskabets  partnere  bør  fællesskabsproducen-
ternes  interesser,  de fælles  markedsordninger  og 
fællesskabspræferencen  respekteres, 
— der  bør  om  nødvendigt  iværksættes  effektive 
mekanismer  med  henblik  på beskyttelse  mod 
markedsomvæltninger, 
— ligevægten  i samhandelen  mellem  Fællesskabet  og 
de andre  Middelhavslande  bør opretholdes,  . 
— periodisk  gennemgang  af situationen  og gradvis 
gennemførelse  af de foranstaltninger,  der træffes, 
— der  bør  vedtages  foranstaltninger,  hvorigennem 
man kan  opveje  de ulemper,  der  som  følge  af 
aftalernes  anvendelse  måtte  opstå  for visse  egne 
eller visse  produktionssektorer. 
12. I  denne  forbindelse  mener  Udvalget  — og det 
gælder  middelhavspolitikken  såvel  som  politikken  på 
andre  områder  — at den rimelige  fordeling  af fordele 
og ulemper,  som  kan  blive  en følge  af middelhavspo-
litikken,  ikke  alene  vedrører  medlemsstaterne,  men 
også  de forskellige  faglige  grupper  og økonomiske 
sektorer  i Fællesskabet.  Under  alle  omstændigheder 
bør de ulemper,  der skyldes  nævnte  aftaler,  ikke  blot 
ramme  de direkte  involverede  grupper,  men  må for-
deles  på Fællesskabets  samlede  befolkning. 
13. Med  hensyn  til indholdet  af de samarbejdsafta-
ler, der skal  indgås  mellem  Fællesskabet  og dets  for-
handlingsparter  i Middelhavsområdet,  er Udvalget  af 
den opfattelse,  at disse  ikke  blot  bør omfatte  fri vare-
bevægelse,  men  ligeledes  fri kapitalbevægelse,  teknisk 
og finansiel  hjælp,  teknologi,  beskæftigelse  og miljø-
beskyttelse. 
\ 
14. På  baggrund  af oliens  og råstoffernes  betyd-
ning for  Fællesskabets  energiforsyning  og for  den 
økonomiske  og sociale  udvikling  i de olieproduce-
rende  lande  i Middelhavsområdet,  bør  Fællesskabets 
politik  over  for  disse  lande  ligeledes  omfatte  et 
samarbejde  inden  for disse  sektorer. 15. I  forbindelse  med  målsætninger  og midler  i det 
økonomiske  samarbejde,  der  skal  indgås  mellem 
Fællesskabet  og dets  forhandlingspartnere  i Middel-
havsområdet,  har  Udvalget  navnlig  drøftet  følgende 
spørgsmål: 
15.1.  Industrielt  og teknologisk  samarbejde.  Dette 
bør, navnlig  gennem  en overvejelse  af lang-  og mel-
lemfristede  udviklingsplaner  for  de  pågældende 
lande,  skabe  mulighed  for en harmonisk  og afvejet 
udvikling  inden  for de to områder.  Et sådant  samar-
bejde  bør  ikke  udelukke,  at der fastlægges  nye,  vel-
ordnede  og fremskridtsvenlige  retningslinjer  for visse 
af Fællesskabets  økonomiske  aktiviteter.  Ifølge 
Udvalgets  opfattelse  ville  det  imidlertid  være  hen-
sigtsmæssigt  at finde  ordentlige  svar  på de økono-
miske  og sociale  problemer,  der uvægerligt  vil opstå 
som følge  af sådanne  nye retningslinjer. 
15.2.  Finansielt  samarbejde.  En  helhedsløsning  i 
Middelhavsområdet  ville  være  uden  virkning,  hvis 
man ikke  overvejede  at oprette  et passende  finansielt 
organ,  hvor  alle  deltagerlandenes  midler  kan  samles, 
og som  kunne  have  til formål  at finansiere  omfat-
tende,  også  integrerede,  udviklingsprogrammer  mel-
lem EØF  og landene  ved  Middelhavet  samt  forsøgs-
eksperimenter  og forskningsprogrammer. 
15.3.  Udvikling  af samhandelen.  Under  overhol-
delse  af GATT-reglerne  i videst  muligt  omfang  bør 
denne  udvikling  ikke  blot  fremmes  gennem  foran-
staltninger  på told-  og kvotaområdet,  men  tillige  gen-
nem tilskyndelse  til kommercielt  samarbejde,  hvis 
formål  skal  være  at fremme  distribution  og afsætning 
af de berørte  produkter. 
15.4.  Samarbejde  med  henblik  på bedre  leve-  og 
arbejdsvilkår  for  arbejdskraften  i Fællesskabets  Mid-
delhavsegne.  Blandt  de emner,  der først  og fremmest 
bør tages  op, har  Udvalget  peget  på beskæftigelses-
sikkerhed,  modtagelse  i værtslandet,  boligforhold, 
sociale  ydelser,  kulturelle  forhold  og undervisning. 
15.5.  Samarbejde  med  henblik  på  beskyttelse  af 
Middelhavets  ressourcer. 
16. Udvalget  har i den foreliggende  studie  især  lagt 
vægt  på  middelhavspolitikkens  økonomiske  og 
sociale  aspecter.  Det  ønsker  dog  at minde  om,  at de 
største  problemer  i dette  område  for øjeblikket  er af 
politisk  og militær  art. Hvis  ikke  der snarest  finder  en 
fredelig  og rimelig  løsning  på disse  problemer,  bliver 
Fællesskabets  middelhavspolitik  særdeles  usikker. 
Nr. C 62/12 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 3. 75 
17. Det  er endvidere  Udvalgets  opfattelse,  at en 
heldig  middelhavspolitik  fra Fællesskabets  side  meget 
nøje  afhænger  af den  måde,  hvorpå  man  anskuer  den 
rolle,  man  bør  indtage  på verdensplan,  og af de vir-
kemidler,  man  vil have  til rådighed  hertil.  Endvidere 
er og vil Fællesskabets  handleevne,  når  det  gælder 
forbindelserne  udadtil  mere  end  nogen  sinde  tidligere, nøje  bero  på de fremskridt,  der sker  med  hensyn  til 
økonomisk  og valutarisk  integration. 
Bruxelles,  den  30. januar  1975. 
Henri  CANONGE 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
BILAG 
til Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  i løbet  af diskussionen: 
Efter  punkt  4 tilføjes  følgende 
»Afdelingen  ønsker  dernæst,  at Fællesskabet  indleder  forhandlinger  med  denne  europæiske 
stat, som  kan  tænkes  at blive  medlem  af Fællesskabet;  man  ønsker,  at det nye  forhold  til 
nævnte  land  skal  fremme  den  demokratiske  udvikling  og det økonomiske  og sociale  frem-
skridt,  som  har fundet  sted  efter  det fascistiske  styres  fald,  samt  at dette  nye  forhold  skal 
betyde  slutningen  på landets  isolation  i forhold  til resten  af Vest-Europa. 
Man  bør  ligeledes  imødekomme  Grækenlands  ønske  om gradvis  og hurtig  tilnærmelse  til 
Fællesskabet,  da også  Grækenland  er et europæiske  land,  som  dels  kan  tænkes  at blive 
medlem  af Fællesskabet,  og som  dels  måtte  se sin associeringsaftale  med  sidstnævpte  suspen-
deret  i diktaturperioden«. 
Grundene  til at afskære  de to lande  fra en tilnærmelse  til EF er ikke  længere  til stede  efter  de 
fascistiske  regimers  fald. 
Resultatet  af afstemingen 
18 stemmer  for,  40 stemmer  imod,  18 undlod  at stemme. 
Udtalelse  om Udviklingslandene  inden  for rammerne  af GATT-forhandlingerne 
Udvalgets  udtalelse  har ingen  tekst  som  grundlag. 
Udvalget  besluttede  på sin 110.  plenarforsamling  den  28. og 29. marts  1973  på forslag 
fra sit præsidium  at afgive  en udtalelse  om det nævnte  emne. Begrundelse 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG