DA    DA DA 
 
DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 5.9.2008 
SEK(2008) 2390  
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
Ledsagedokument til 
  
Forslag til 
 
RÅDETS AFGØRELSE 
 
om Det Europæiske Fællesskabs undertegnels e af konventionen om værnetingsaftaler 
 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
  
{KOM(2008) 538 endelig} 
{SEK(2008) 2389} 
 
DA 2   DA 1. P ROCEDURE OG HØRING AF BERØRTE PARTER  
Konsekvensanalysen er udarbejdet på grundlag  af en undersøgelse, "Study to Inform an 
Impact Assessment on the Ratification of  the Hague Convention on Choice-of-Court 
Agreements by the European Community", som en ekstern kontrahent1 har foretaget for 
Kommissionen med bidrag fra de n tværtjenstlige styringsgruppe, som Generaldirektoratet for 
Retfærdighed, Frihed og Sikkerhed har nedsat. Repræsentanter for Den Juridiske Tjeneste, 
Generalsekretariatet, GD EN TR, GD MARKT, GD SANCO og GD INFSO har deltaget i 
arbejdet i den tværtjenstlige styringsgruppe. Konsekvensanalysen er blevet gennemgået af udvalget for konsekvensanalyse (Impact Assessme nt Board). De foreslåede forbedringer er 
blevet optaget i en revi deret udgave af rapporten. 
Konsekvensanalysen er baseret på ovennævnte undersøgelse, en gennemgang af den relevante 
litteratur, en analyse af svarene på Kommissi onens høringsdokument fra 2004 til forberedelse 
af den afsluttende runde i Haag-forhandlinge rne, en gennemgang af resultaterne af 
undersøgelser foretaget af The Inte rnational Chamber of Commerce (ICC)
2 og The American 
Bar Association (ABA)3 samt en analyse af handel sstatistikker (fra Eurostat). 
2. P ROBLEMSTILLING  
Anliggender vedrørende international domstol skompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse 
af retsafgørelser på det civi l- og handelsretlige område er  i Det Europæiske Fællesskab 
reguleret ved Rådets forordning (EF) nr . 44/2001 af 22. december 2000 om retternes 
kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdels e af retsafgørelser på det civil- og 
handelsretlige område ("Bruxelles I-forordningen")4. 
Det følger af EF-Dom stolens retspraksis5, at anliggender vedr ørende international 
domstolskompetence og anerkendelse og fuldbyrde lse af retsafgørelser,  for så vidt angår 
tredjelande, henhører under Fællesskabets eksterne enek ompetence. Medlemsstaterne kan 
således ikke længere, hverken in dividuelt eller kollektivt, indgå  internationale forpligtelser, 
for så vidt angår tredjelande, når der er ta le om forhold, som henhører under Fællesskabets 
eksterne enekompetence. 
Indgåelsen af konventionen om værnetingsaftaler på Haager konferencen om International 
Privatret i 2005 åbnede mulighed for at skabe et verdensomspændende re tligt alternativ til 
løsning af tvister mellem virksomheder i tilfælde, hvor parterne har indgået en 
værnetingsaftale. 
                                                 
1 GHK Consulting Ltd, Birmingham; undersøgelsen kan findes på adressen: 
http://ec.europa.eu/dgs/justice_home/evaluation/dg_coordination_evaluation_annexe_en.htm  
2 ICC-undersøgelse vedrørende virksomheders praksis i spørgsmål vedrørende værneting (2003) 
http://www.iccwbo.org/law/jurisdiction/  
3 Undersøgelse foretaget af ABA's sektion fo r international ret (ABA's arbejdsgruppe for 
Haagerkonventionen om værnetingsaftaler) i oktober/november 2003. 
4 EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1. 
5 Domstolens dom af 31. marts 1971, sag 22/70, Kommissionen mod Rådet – Den europæiske aftale om 
vejtransport, Domstolens udtalelse 1/03 af 7. februar 2006 om Fællesskabets kompetence til at indgå 
den nye Lugano-konvention om retternes kompeten ce og om anerkendelse og fuldbyrdelse af 
retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område. 
 
DA 3   DA Inden for Fællesskabet findes der et forudsigelig t system af regler om domstolskompetence på 
grundlag af parternes valg (v ærnetingsaftaler) og om anerkende lse og fuldbyrdelse af de 
resulterende retsafgørelser. Uden for EU ophør er denne forudsigelighed imidlertid for EU-
virksomhedernes vedkommende som følge af det begrænsede antal multilaterale eller bilaterale traktater med tredjelande og mange len på et verdensomspændende system af 
gældende regler. 
Denne mangel på retssikkerhed kan virke som en "handelshindring". En  undersøgelse har vist, 
at den globale handel hæmmes af virksomhedernes usikkerhed med hensyn til, hvilke nationale domstole der eventuelt skal behandle en sag vedrørende en omstridt kontrakt. 41 % 
af de af undersøgelsen omfattede virksomheder  oplyste, at der på et eller andet tidspunkt i 
virksomheden var truffet en væsentlig forretningsmæssig beslutning som følge af usikkerheden med hensyn til, hvilken domstol der skulle behandle eventuelle tvister, eller hvilken lovgivning der ville finde anvendelse på en kontrakt. Det fo rekom mere hyppigt i 
store virksomheder (47 %) end i mindre virksomheder (26 %). 
Samtidig bør alle Fællesskabets handlinger i for hold til tredjelande tage sigte på at beskytte 
værdier, der skabes inden for Fælle sskabet, og som er så vigtige,  at de også må beskyttes uden 
for EU. 
2.1. De enkelte problemer 
Der kan konstateres fire hovedprobl emer på dette politikområde: 
Problem 1
 
Omkostningerne som følge af, at de erhvervsdrivende i EU ikke har retlig sikkerhed for, 
• at deres værnetingsaftaler om en domstol uden for EU respekteres i EU, og 
• at deres værnetingsaftaler om en domstol i EU respekteres i tredjelande. 
Problem 2  
Omkostningerne som følge af, at det ikke fo r de erhvervsdrivende er tilstrækkeligt 
forudsigeligt, 
• om en retsafgørelse truffe t af den valgte domstol uden for EU kan anerkendes og 
fuldbyrdes i EU, og 
• om en retsafgørelse truffet af den valgte domstol i EU kan anerkendes og fuldbyrdes uden 
for EU. 
Problem 3  
De omkostninger og ulemper, som en svagere EU-part har i tilfælde af en utilstrækkelig 
beskyttelse som følge en værneti ngsaftale om en domstol uden for EU (f.eks. kan valget af en 
udenlandsk domstol medføre bortfald af den bes kyttelse, den svagere part har i henhold til 
EU-retten).  
Problem 4  
Utilstrækkelig beskyttelse af retsforhold, der er særligt beskyttede i EU gennem regler om 
enekompetence, også i en større eller global sammenhæng (f.eks. vedr ørende fast ejendom, 
intellektuelle ejendomsrettigheder osv.). 
2.2. Problemernes omfang 
Det er vanskeligt at anslå problemernes omfang, da der ikke findes rele vante statistikker, og 
de foreliggende empiriske data er begrænsede . Men de ved høringerne modtagne oplysninger 
 
DA 4   DA viser, at den retlige usikkerhed, der he rsker i forbindelse med anerkendelsen af 
værnetingsaftaler og fuldbyrdelsen af retsafgør elser, indirekte kan have indflydelse på 
forretningsmæssige beslutninger. 
Med hensyn til problem 1 har to foreligge nde undersøgelser vist, at et stort antal 
virksomheder (ca. 40 %) på et eller andet tidspunkt har truffet en væsentlig forretningsmæssig beslutning som følge af usikkerheden med hens yn til, hvilken domstol der skulle behandle 
eventuelle tvister, eller hv ilken lovgivning der ville finde  anvendelse på en kontrakt. 
Med hensyn til problem 2 anslås  det, at ca. 40 % af virksomh ederne har vanskeligheder, der 
til tider er uovervindelige, i forbindelse med anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser. 
Forekomsten af problem 3 og 4 blev ikke bekræfte t af høringsresultaterne, hvilket dog ikke er 
ensbetydende med, at disse problemer ikke findes. 
3. M
ÅL 
3.1. Overordnet målsætning 
Den overordnede målsætning er at bekæmpe pot entielle "handelshindri nger" ved at mindske 
den retlige usikkerhed, dvs. at fremme intern ational handel (uden for EU) og internationale 
investeringer ved at mindske den retlige us ikkerhed i forbindelse med handelskontrakter. 
3.2. Specifikke mål 
Den overordnede målsætning afspe jler sig i fire specifikke må l, som hver for sig er nært 
knyttet til de underliggende problemer, der er be skrevet under punkt 2. Disse specifikke mål 
er grundlaget for de vigtigste kriterier for vurde ringen af de enkelte politiske al ternativer. 
(1) Forøgelse af EU-erhvervsdrivendes retssikker hed med hensyn til, at deres valg af den 
domstol, der skal behandle internationale handelstvister, vil blive respekteret. 
(2) Forøgelse af forudsigeligheden med hensyn til, hvilken domstol der skal behandle 
internationale handelstvister, hvori EU-erhvervsdrivende er involveret. 
(3) Beskyttelse af EU-erhvervsdrivendes retti gheder gennem fastlæggels e af værnetinget, 
hvor de er den svagere part. 
(4) Fremme af de rettigheder,  EU-erhvervsdrivende har i henhold til EU-lovgivningen, i 
forbindelse med internationale handels tvister, hvori EU-erhvervsdrivende er 
involveret, og som behandles af domstole uden for EU. 
Den logiske baggrund for valget af de specifikke politiske mål er følgende: 
Det specifikke mål 1 . Det vil være fordelagtigt, hvis parter , der indgår en væ rnetingsaftale i 
forbindelse med en international kontrakt, kan være sikre på, at en sådan aftale vil blive 
respekteret af den valgte domstol og af en  anden domstol end den valgte, hvis en sag 
anlægges ved denne. 
Det specifikke mål 2 . Det vil være fordelagtigt, hvis parter , der indgår en væ rnetingsaftale i 
forbindelse med en international kontrakt, kan væ re sikre på, at den retsafgørelse, der træffes 
af den valgte domstol, vil blive respekteret (kan anerkendes og fuldbyrdes) i begge parters 
lande og/eller i det land, hvor der søges fuldbyrdelse. 
Det specifikke mål 3 . Det vil være fordelagtigt for Fællesskabet, hvis de løsninger, der 
vedtages, beskytter rettighederne for svager e EU-parter, der indgå r værnetingsaftaler. 
Opnåelsen af dette mål vil både beskytte den svagere part og samtidig sikre konkurrence ved 
at øge de mindre virksomheders tillid til indgåelsen af internationale kontrakter. 
 
DA 5   DA Det specifikke mål 4 . Det vil være fordelagtigt, hvis domstole uden for EU beskytter 
rettigheder i lighed med dem, der gælder inde n for EU. Sådanne virk ninger kunne opstå ved 
en "nedslidningsproces", hvor "kendskab føre r til efterligning", når der ved domstole i 
tredjelande behandles sager me d deltagelse af EU-erhvervsdri vende, og de argumenter, der 
fremsættes på disse vegne, finder vej til tr edjelandenes lovgivning og praksis. Det kunne 
potentielt føre til en større  sandsynlighed for, at EU-v irksomheder ønsker at indgå 
internationale aftaler, og dermed  muligvis føre til øget handel. 
4. P OLITISKE ALTERNATIVER  
Politisk alternativ Beskrivelse af det politiske alternativ 
Alternativer med opretho ldelse af status quo: 
Politisk 
alternativ 1 "Passiv" status quo Fællesskabet  indgår ikke konventionen, og der 
tages ingen nye initiativer med henblik på at nå de 
politiske mål. 
Politisk alternativ 2 "Aktiv" status quo Fællesskabet indgår ikke konventionen, men 
Fællesskabet forhandler med udvalgte tredjelande bilaterale aftaler med henblik på at nå de politiske 
mål. 
Ikke-lovgivningsmæssi ge alternativer: 
Politisk 
alternativ 3 Tilvejebringelse af 
"offentlig forsikring" Støtte til tilvejebringels e af og omkostninger ved 
en forsikringsordning, der dækker de ekstraomkostninger ve d tvister (såsom 
ekstraomkostninger ved retssager i tredjelande og finansielle tab for EU-erhvervsdrivende som følge af retsafgørelser, der unde rgraver de rettigheder, 
EU-erhvervsdrivende ville have, hvis deres virksomhed fandt sted i EU), som skyldes uklarheden med hensyn til værneting. 
Politisk alternativ 4 Orientering af 
virksomhederne om de aktuelle risici, som uklarheden med hensyn til værneting kan indebære. Støtte til omkostningerne ved at stille oplysninger 
til rådighed for EU-erhvervsdrivende om de risici, som den aktuelle usikkerhed med hensyn til værneting kan indebære, hvis de ønsker at handle med tredjelande, samt om de praktiske muligheder, de har for at mindske disse risici. 
Lovgivningsmæssige alternativer6 
                                                 
6 Konventionen åbner mulighed for erklæringer om begrænsning af domstolskompetencen (artikel 19), 
erklæringer om begrænsning med hensyn til anerkendelse  og fuldbyrdelse (artikel 20), erklæringer om 
specifikke områder (artikel 21) og gensidige erklæringer om ikke-eksklusive værnetingsaftaler 
 
DA 6   DA Politisk alternativ Beskrivelse af det politiske alternativ 
Politisk 
alternativ 5 Fællesskabets indgåelse 
af konventionen uden afgivelse af erklæringer i medfør af dens artikel 21. Konventionen indgås af Fællesskabet uden 
udelukkelse af yderligere områder fra dens anvendelsesområde ved en erklæring i medfør af artikel 21. 
Politisk alternativ 6a Indgåelse af 
konventionen med en erklæring om udelukkelse af ophavsret og hertil tilknyttede rettigheder i medfør af artikel 21. Konventionen indgås af Fællesskabet, som i 
medfør af dens artikel 21 afgiver en erklæring om udelukkelse af ophavsret og hertil knyttede rettigheder fra konventione ns anvendelsesområde. 
Politisk 
alternativ 6b Fællesskabets indgåelse 
af konventionen med 
afgivelse af en 
erklæring om udelukkelse af forsikringsaftaler i medfør af konventionens artikel 21. Konventionen indgås af Fællesskabet, som i 
medfør af dens artikel 21 afgiver en erklæring om 
udelukkelse af forsikringsaftaler fra konventionens 
anvendelsesområde. 
Politisk alternativ 7 Kombination af de 
politiske alternativer 6a og 6b. Konventionen indgås af Fællesskabet, som i 
medfør af dens artikel 21 afgiver en erklæring om udelukkelse af ophavsret og hertil knyttede rettigheder og af forsikringsaftaler fra konventionens anvendelsesområde. 
4.1. Sammenligning af de forskellige alternativer 
Vurderingskriterier
È Politiske 
alternativer Æ 1. 
"Passiv" 
status 
quo 2. 
"Aktiv" 
status 
quo 3. 
Tilvejebringelse 
af "offentlig 
forsikring" 4. 
Oplysning 
og bevidst-
gørelse 5. 
Indgåelse uden 
udelukkelser 6a. 
Indgåelse med 
udelukkelse af 
ophavsret 6b. 
Indgåelse med 
udelukkelse af 
forsikring 7. 
6a +6b 
Forøgelse af EU-erhvervsdrivendes 
retssikkerhed med hensyn 
til, at deres valg af den domstol, der skal behandle 0 √ 0 0 √√√ √√
√ √√√ √√ 
                                                                                                                                                         
(artikel 22). Da der under forhandlingerne forud for vedtagelsen af konventionen ikke kunne opnås 
støtte til tanken om, at de i artikel 19 og 20 omhandl ede erklæringer skulle afgives af Fællesskabet, og 
da der fra en række medlemsstater var modstand mod at lade ikke-eksklusive værnetingsaftaler være 
omfattet, er der ikke ved de i konsekvensanalysen omhandlede politiske alternativer taget hensyn til 
muligheden for at afgive erklæringer i medfør af artikel 19, 20 og 22. 
 
DA 7   DA internationale 
handelstvister, vil blive 
respekteret. 
Forøgelse af forudsigeligheden med 
hensyn til, hvilken domstol 
der skal behandle internationale 
handelstvister, hvori EU-
erhvervsdrivende er involveret. 0 √ 0 0 √√√ √√
√ √√√ √√ 
Beskyttelse af EU-
erhvervsdrivendes 
rettigheder gennem fastlæggelse af værnetinget, 
hvor de er den svagere part. 0 √ √ √ √√ √√
√ √√√ √√√ 
Fremme af de rettigheder, 
EU-erhvervsdrivende har i henhold til EU-
lovgivningen, i forbindelse 
med internationale handelstvister, hvori EU-
erhvervsdrivende er 
involveret, og som 
behandles af domstole uden 
for EU. 0 √ 0 0 √√ √
√ √√ √ 
Økonomiske og sociale 
fordele. 0 √√ √√ √√ √√ √√√ √√√ √√√ 
Økonomiske og sociale 
omkostninger. 0 0 Potentielle 
konkurrence-
virkninger 0 Er i strid med 
Fællesskabets 
politikker Er i strid med 
Fællesskabets 
politikker Er i strid med 
Fællesskabets 
politikker 0 
Gennemførelses-
omkostninger. 0 Meget 
lave Høje Lave - 
middel Meget lave Meget lave Meget lave  Meget 
lave 
Er i strid med Fællesskabets 
politikker. Nej Nej Nej Nej Potentielt Potentielt Potentielt 0 
Det foretrukne alternativ. Nej Nej Nej Nej Nej Nej  Nej  Ja 
4.2. Det foretrukne alternativ 
På baggrund af vurderingen i tabel 4.1 er det fore trukne alternativ det po litiske alternativ 7, 
som består i, at Fællesskab et indgår konventionen og i me dfør af artikel 21 afgiver 
erklæringer vedrørende ophavsret og hert il knyttede rettigheder og vedrørende 
forsikringsaftaler. Selv om de politiske alternativer 5, 6a og 6b opnår lidt bedre generelle 
resultater med hensyn til opnåelsen af de polit iske mål (med undtagelse af det politiske mål 
om at sikre EU-erhvervsdrivendes rettigheder), sk aber de alle potentielle uoverensstemmelser 
med Fællesskabets politikker. De t politiske alternativ 7 skab er ikke sådanne konflikter og 
foretrækkes derfor. Dette alternativ forventes også at ville skabe større økonomiske og sociale 
fordele. 
4.3. Potentiel art og omfang af virkni ngerne af det foret rukne alternativ 
Den generelle målsætning med det foretrukne alte rnativ er at mindske den retlige usikkerhed 
for EU-erhvervsdrivende. Da indgåelsen af konve ntionen vil gøre dette, må det forventes, at 
 
DA 8   DA dette stimulerer den internationale handel og derm ed bidrager til en nedbringelse af priserne 
på varer og tjenesteydelser i EU.  
Den retlige usikkerhed er kun en af flere faktor er, der hæmmer den internationale handel. Det 
foretrukne alternativ vil mindske  den retlige usikkerhed, men v il ikke eliminere den. Navnlig 
vil det foretrukne alternativ øge sandsynligheden  for, at værnetingsaf taler og retsafgørelser 
truffet af den valgte ret vil blive anerkendt og fuldbyrdet. 
4.4. Omkostningerne ved det foretrukne alternativ 
Det foretrukne alternativ v il kun indebære små gennemførel sesomkostninger i forbindelse 
med udarbejdelsen af retsakterne vedrørende  Fællesskabets undertegnelse og indgåelse af 
konventionen. Da konventionen imidlertid k un vil skabe fordele for EU, hvis EU's 
handelspartnere også ratificerer den, vil der være behov for en vis administrativ og 
diplomatisk indsats med henblik på at tilskynde po tentielle kontraherende parter hertil og til at 
forhandle med dem herom.  
Yderligere omkostninger vil opstå i forbin delse med overvågningen af konventionens 
gennemførelse (hvordan den fungerer), ef ter at Fællesskabet har indgået den. 
Det foretrukne alternativ indebærer ingen tv ang eller administrative omkostninger for EU-
virksomheder, der handler intern ationalt. Virksomhed erne vil fortsat fri t kunne bestemme, om 
de ønsker at indgå værnetings aftaler i deres kontrakter, elle r om de ønsker at benytte 
alternative tvistbilæggelsesordninger. 
4.5. EU-merværdi 
Det foretrukne alternativ vil skabe en betydeli g EU-merværdi. For det første vil der gælde et 
og samme sæt regler for EU-erhvervsdrivende i de  enkelte medlemsstater, og de "lige vilkår" i 
EU, der blev indført ved Bruxe lles I-forordningen, vil sålede s blive udstrakt til også at 
omfatte konventionens kontraherende stater. For det andet kunne en række bilaterale aftaler 
med afvigende undtagelser vise sig at virke mod hensigten i bestræbelserne på at mindske den 
retlige usikkerhed, da EU's st ørre handelspartnere må formodes at ønske, at handelen med 
deres varer og tjenesteydelser i EU og med andr e handelspartnere skal  være undergivet de 
samme regler, hvad værnetingsaftaler angår. 
Omkostningerne ved at indgå konventionen er meget lave, hvorimod de potentielle 
økonomiske fordele er store. Der er kun nogl e få potentielle ulemper ved at indgå 
konventionen. Det er eksempelvis forpligtelsen ifølge konventionen til i EU at respektere 
"kontroversielle" retsafgørelser tr uffet af en domstol i et tred jeland. Der er imidlertid altid 
mulighed for at nægte anerkendelse af såda nne retsafgørelser under henvisning til "ordre 
public"-bestemmelsen (konventionens artikel 9, litra e)), og det må også anta ges, at antallet af 
sådanne retsafgørelser gradvist v il aftage som følge af en gensid ig tilpasning af retspraksis. 
5. O VERVÅGNING OG EVALUERING  
Det er sædvanlig praksis ved Haagerkonferencen  om International Pr ivatret, under hvis 
auspicier konventionen er blevet  udarbejdet, at der arrangeres regelmæssige møder i særlige 
kommissioner, hvor den praktisk e anvendelse af konventionerne ev alueres med henblik på at 
overvåge og vurdere, om de  fungerer efter hensigten. 
Ud over denne institutionaliser ede overvågning bør Fællesska bet som kontraherende part 
udvikle sine egne overvågnings - og evalueringsmekanismer. 
 
DA 9   DA Der findes ingen relevante dire kte anvendelige oplysningskilder , som åbner mulighed for en 
nøjagtig vurdering af omfanget og arten af de be stående problemer og dermed for i fremtiden 
at overvåge, i hvilket omfang problemerne er blevet mindsket. 
Under disse omstændigheder vil den bedste  fremgangsmåde være at anvende samme 
procedure som den, der anvendes for andre lovg ivningsforanstaltninger på området, dvs. med 
regelmæssige mellemrum (f.eks. hvert fjerde  år) at kontrollere, hvordan konventionen 
fungerer, bl.a. ved at lade en ekstern kontrahent foretage en undersøgelse.