BEGRUNDELSE

1. EU er part i Baselkonventionen af 22. marts 1989 om kontrol med grænseoverskridende overførsel af farligt affald og bortskaffelse heraf (Baselkonventionen).

2. Baselkonventionen fastlægger en kontrolprocedure, som parterne anvender ved import og eksport af farligt affald. Konventionen trådte i kraft i 1992 og tæller nu 175 parter.

3. I 1995 vedtog Baselkonventionens tredje partskonference (COP3) ved beslutning III/1 en ændring til konventionen, der forbyder eksport af farligt affald med henblik på slutdeponering og genanvendelse fra lande benævnt bilag VII-lande (Baselkonventionens parter, der er medlem af EU, OECD, Liechtenstein) til ikke-bilag VII-lande (alle andre parter i konventionen) ("Baselforbuddet").

4. EU godkendte Baselforbuddet til Baselkonventionen den 30. september 1997.

5. Bestemmelserne i Baselkonventionen og Baselforbuddet gennemføres i EU-lovgivningen ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald[1]. Ved denne forordning indføres der en ordning for overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for EU og til og fra EU, og der indføres navnlig et forbud mod eksport af farligt affald fra EU til ikke-OECD-lande.

6. Baselforbuddet er endnu ikke trådt i kraft. Hidtil har 69 parter i Baselkonventionen ratificeret forbuddet. Parterne har ikke kunnet nå til enighed om en fortolkning af Baselkonventionens artikel 17, stk. 5 (bilag I til nærværende afgørelse), som fastsætter, hvor mange ratifikationer der kræves, for at ændringer til konventionen kan træde i kraft. Der er vedvarende meningsforskelle blandt parterne om, hvor mange parter der skal ratificere ændringen, før den kan træde i kraft, og dét på trods af de enorme bestræbelser, der er gjort siden den ottende partskonference (COP8).

7. Eftersom der er gået så lang tid, siden forbuddet blev vedtaget, formulerede den indonesiske ordfører for den niende partskonference (COP9) - for at løse op for den nuværende hårdknude - en erklæring om " vejen frem for Baselforbuddet ", som parterne godkendte enstemmigt ved beslutning IX/26.

8. Med denne erklæring ønskede ordføreren at kickstarte en proces, som skal munde ud i en bekræftelse af målene for Baselforbuddet og en undersøgelse af, hvordan disse mål kan nås. Han opfordrede parterne til at bane vejen, bl.a. ved hjælp af statslige initiativer, som tager sigte på at gennemføre Baselforbuddet. Sådanne initiativer kunne bidrage til at fremme ratifikationen af Baselforbuddet og fremskynde dets ikrafttræden.

9. Som svar på denne opfordring lancerede Indonesien og Schweiz et statsligt initiativ med henblik på at udarbejde anbefalinger til den tiende partskonference (COP10) om, hvordan man kan beskytte sårbare lande, som ikke har den fornødne kapacitet til at forvalte farligt affald på en miljømæssigt forsvarlig måde, mod uønsket import af farligt affald og at sikre, at grænseoverskridende overførsel af farligt affald, særlig til udviklingslande, håndteres miljømæssigt forsvarligt som krævet i henhold til Baselkonventionen.

10. Uden at andre multilaterale miljøaftaler indskrænkes, foreslås det i det udkast til henstillinger, som Indonesien og Schweiz har udarbejdet, at betydningen af artikel 17, stk. 5, i Baselkonventionen skal fortolkes således, at der kræves accept af tre fjerdedele af parterne på tidspunktet for ændringens vedtagelse, for at en sådan ændring kan træde i kraft; det bør dog bemærkes, at fortolkningen af artikel 17, stk. 5, ikke forpligter en part til at ratificere en ændring.

I betragtning af ovenstående bør Unionen på COP10 støtte vedtagelsen af beslutningen om Baselforbuddets ikrafttrædelse, hvad angår fortolkningen af Baselkonventionens artikel 17, stk. 5, som Indonesien og Schweiz anbefaler.

2011/0180 (NLE)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne til fortolkningen af Baselkonventionens artikel 17, stk. 5, på den tiende konference for parterne (COP 10) i Baselkonventionen om kontrol med grænseoverskridende overførsel af farligt affald og bortskaffelse heraf

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1, sammenholdt med artikel 218, stk. 9,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[2] og

ud fra følgende betragtninger:

1. EU er part i Baselkonventionen om kontrol med grænseoverskridende overførsel af farligt affald og bortskaffelse heraf (Baselkonventionen) og i ændringen til konventionen, der forbyder eksport af farligt affald med henblik på slutdeponering og genanvendelse fra lande på en liste over industrilande (hovedsagelig OECD) til udviklingslande (det såkaldte "Baselforbud").

2. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald[3] gennemfører Baselkonventionens bestemmelser og Baselforbuddet i EU-lovgivningen.

3. Baselforbuddet er endnu ikke trådt i kraft, da parterne endnu ikke er nået til enighed om en fortolkning af Baselkonventionens artikel 17, stk. 5, som fastsætter, hvor mange ratifikationer der kræves, for at ændringer til konventionen kan træde i kraft.

4. Med henblik på at løse dette problem har Indonesien og Schweiz opstillet nogle henstillinger til den tiende partskonference i Baselkonventionen (COP10); uden at andre multilaterale miljøaftaler indskrænkes, foreslås det i henstillingerne, at betydningen af artikel 17, stk. 5, i Baselkonventionen fortolkes således, at der kræves accept af tre fjerdedele af parterne på tidspunktet for ændringens vedtagelse, for at en sådan ændring kan træde i kraft; det bør dog bemærkes, at fortolkningen af artikel 17, stk. 5, ikke forpligter en part til at ratificere en ændring.

5. COP10 opfordres til at vedtage beslutningen om Baselforbuddets ikrafttrædelse i betragtning af fortolkningen af Baselkonventionens artikel 17, stk. 5. En sådan beslutning vil få retsvirkning.

6. Det foreslås med henblik herpå, at de af Indonesien og Schweiz opstillede henstillinger vedrørende fortolkningen af Baselkonventionens artikel 17, stk. 5, støttes -

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Eneste artikel

Kommissionen støtter på den tiende konference for parterne (COP10) i Baselkonventionen om kontrol med grænseoverskridende overførsel af farligt affald og bortskaffelse heraf på Unionens vegne vedtagelsen af beslutningen om Baselforbuddets ikrafttrædelse, hvad angår fortolkningen af Baselkonventionens artikel 17, stk. 5, som anbefalet af Indonesien og Schweiz (bilag II til nærværende afgørelse).

Udfærdiget i

På Rådets vegne

Formand

BILAG I

Baselkonventionens artikel 17, stk. 5

"Instrumenter til ratifikation, godkendelse, formel bekræftelse eller accept af ændringer deponeres hos depositaren. Ændringer vedtaget efter denne artikels stk. 3 eller 4 træder i kraft blandt parter, der har accepteret dem på den halvfemsindstyvende dag efter depositarens modtagelse af instrumenter til ratifikation, godkendelse, formel bekræftelse eller accept fra mindst tre fjerdedele af de parter, der accepterede dem, eller mindst to tredjedele af parterne i den pågældende protokol, som accepterede dem, medmindre andet er fastsat i protokollen. Herefter træder de i kraft på den halvfemsindstyvende dag efter den dag, på hvilken den pågældende part har deponeret sit instrument til ratifikation, godkendelse, formel bekræftelse eller accept af ændringerne.

Bilag II

" CLI/2010/3/1

Indonesiens og Schweiz' statslige initiativ til at gøre Baselkonventionen mere effektiv

Forslag udarbejdet af Indonesien og Schweiz

Indledning

7. Ved beslutning IX/26 godkendte konferencen af parter i Baselkonventionen "Formandens erklæring om en mulig vej frem Baselforbuddet", anført i bilaget hertil, og opfordrede parterne til at følge den foreslåede vej i så vidt omfang som muligt.

8. Formanden sigtede i erklæringen mod at lancere et forløb, der skulle bekræfte ændringens mål og udforske midler og veje til at nå dem. Formanden opfordrede parterne til at bane vejen, bl.a. ved hjælp af statslige initiativer, som tager sigte på at nå de pågældende mål.

9. Med udgangspunkt i denne erklæring meddelte Indonesiens og Schweiz' regeringer, at de var rede til at tilrettelægge et statsligt initiativ for på en uformel og aktiv måde at drøfte de forskellige synspunkter med henblik på at sikre, at de grænseoverskridende overførsler af farligt affald, især til udviklingslande og lande med overgangsøkonomier, forvaltes miljømæssigt forsvarligt som krævet i henhold til Baselkonventionen.

Forløbet

10. Der blev afholdt tre møder med støtte fra Baselkonventionens sekretariat og konsulenter som led i det indonesisk-schweiziske statslige initiativ (det såkaldte 'CLI'). Det første fandt sted den 15.-17. juni 2009 i Bali, Indonesien, det andet den 12.-15. januar 2010 i Wildhaus, Schweiz, og det tredje den 24.-28. september 2010 i Hilterfingen, Schweiz. Resultatet af de to første møder blev forelagt på det syvende møde i OEWG den 10.-14. maj 2010 (UNEP/CHW/OEWG/7/7 og UNEP/CHW/OEWG/7/INF/8).

11. Dokumentationen og resultaterne af CLI-møderne blev meddelt parterne og andre interesseparter pr. e-mail og via Baselkonventionens websted. Alle parter og interesseparter fik mulighed for at afgive bemærkninger til de spørgsmål, der skal drøftes, og en række interesseparter, der ikke var direkte involverede i CLI, gav deres værdifulde bidrag til forløbet.

12. På det første møde blev der set på forhåndenværende statistikker om grænseoverskridende overførsler af affald og drøftet, hvorfor der foretages grænseoverskridende overførsler til lande, hvor der ikke kan sikres en miljømæssigt forsvarlig håndtering af affaldet. Det førte til udarbejdelsen af en analyse af grundene hertil.

13. På det andet møde analyserede man yderligere de mulige årsager til, at der foretages grænseoverskridende overførsel af farligt affald til lande, hvor der ikke kan sikres en miljømæssigt forsvarlig håndtering af affaldet; der blev også drøftet et dokument om virkningerne af de grænseoverskridende overførsler af farligt affald for folkesundheden og miljøet. På baggrund af disse drøftelser blev der på mødet opstillet en fortegnelse over elementer til en vej fremad.

14. På det tredje møde var hovedopgaven at udarbejde konkrete forslag til henstillinger, som partskonferencen skulle overveje. Der er i en forklarende note, som omdeles sammen med nærværende dokument, et mere uddybende papir med beskrivelse af baggrunden for henstillingerne.

Generelle betragtninger

15. Baselforbuddets ikrafttrædelse er politisk vigtig. Hindringerne for denne ikrafttrædelse og veje til at fjerne disse hindringer blev drøftet, og der blev udarbejdet et udkast til henstillinger med henblik på forelæggelse på partskonferencen. Parterne er ikke forpligtet til at ratificere forbuddet, medmindre de bliver part i konventionen, efter forbuddet er trådt i kraft.

16. Hensyntagen til data om affaldsstrømme og om sundhedsvirkninger pegede på, at overførsler mellem ikke-bilag VII-lande fortsat stiger baseret på efterspørgsel fra begge sider, og ulovlige overførsler og håndtering af farligt affald i ikke-bilag VII-lande er årsag til bekymring. Disse løses ikke ved hjælp af Baselforbuddet.

17. Derfor drejer en række af henstillingerne fra CLI-forløbet sig om måder til at behandle disse spørgsmål og forbedre standarderne for affaldsforvaltning, øge indsatsen for at bekæmpe ulovlige overførsler, hjælpe sårbare lande med at beskytte sig selv mod uønsket import og tydeliggøre visse aspekter af Baselkonventionens gennemførelse.

Foreslået tiltag

18. Partskonferencen måtte ønske at vedtage en beslutning i retning af følgende:

Partskonferencen

19. om Baselforbuddets ikrafttrædelse

anerkender, at der er sårbare parter, som ikke er i stand til at håndtere farligt og andet affald på en miljømæssigt forsvarlig måde, men som fortsat modtager sådant affald, der medfører alvorlige skader, og at dette forhold må behandles som en hastesag,

noterer sig, at ændringen til Baselkonventionen, der blev vedtaget ved beslutning III/1 af partskonferencen, er en måde at løse problemet på, men at der også findes andre forsvarlige måder, navnlig ved hjælp af en nøje anvendelse af fremgangsmåden med forudgående samtykke, udbygning af miljømæssigt forsvarlig håndtering og national lovgivning,

erindrer om partskonferencens beslutning VIII/30, der understreger, at konventionens parter har den absolutte kompetence til at enes om fortolkningen af konventionen,

fremhæver, at parterne skal nå til enighed om en fortolkning af Baselkonventionens artikel 17, stk. 5, som et vigtigt led i konventionens udvikling,

(1) påskønner initiativet og de aktiviteter, der har fundet sted for at imødekomme opfordringen fra formanden for den niende partskonference til at fremskynde ratifikationen af Baselændringen for at fremme ikrafttrædelsen heraf, og opfordrer endvidere parterne til fortsat at tage konkrete tiltag til at tilskynde og bistå parter med at ratificere ændringen, herunder:

- særforanstaltninger, såsom det nordiske tiltag, for at hjælpe parter, der har retlige og tekniske problemer med at ratificere ændringen

- regionale møder

- landespecifikke undersøgelser af følgerne af ratifikation og ikrafttrædelse

- foreslår, uden at andre multilaterale miljøaftaler indskrænkes, at betydningen af artikel 17, stk. 5, i Baselkonventionen fortolkes således, at der kræves accept af tre fjerdedele af parterne på tidspunktet for ændringens vedtagelse, for at en sådan ændring kan træde i kraft; det bør dog bemærkes, at fortolkningen af artikel 17, stk. 5, ikke forpligter en part til at ratificere en ændring."

[1] EUT L 190 af 12.7.2006, s. 1.

[2] EUT C […] af […], s. […].

[3] EUT L 190 af 12.7.2006, s. 1.