-. \ t 
ft» f * & 
#^: 
'¥*> f. . KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 20.05.1998 
KOM(1998) 294 endelig udg. 
"" V1' 
V'-*.' . 
"i'Ti Kommissionen Meddelelse til Rådet, 
Europa-Parlamentet, det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, Regionsudvalget 
og 
Kandidatlandene I Central - og Østeuropa 
om 
^aB','-' 
as* 
«AÏ 
tø-ri* Tiltrædelsesstrategier pa Mijøomradet: 
Udvidelsen Kandidatlandene I Central- og Østeuropa - en 
Udfordring 

INDHOLDSFORTEGNELSE: 
INDLEDNING : MILJØTILNÆRMELSESPROCESSEN 
1. Udfordringerne: 
1.1 Udfordringen på lovgivningsområdet 2 
1.2 Udfordringen på det institutionelle område 3 
1.3 Udfordringen på sektorspecifikke områder 3 
1.4 Udfordringen på det finansielle område 5 
2. Prioriteringer: 
2.1 Indledning 
2.2 Prioritering af miljøregelværket 6 
2.3 Fuldstændig opfyldelse i forbindelse med nye investeringer 
2.4 Prioriterede opgaver ud over tilnærmelsen af lovgivningen 
- Nuklear sikkerhed 10 
3 Fællesskabsbistand: 
3.1. Tilvejebringelse af finansielle midler til støtte for strategien 
3.2. Råd og vej ledning i forbindelse med milj øtilpasningen 
3.3 Samordning af Fællesskabets og medlemsstaternes bistand med 
tilnærmelsen 
3.4. Støtte til gennemførelse og håndhævelse 
Konklusioner 15 
Bilag 
Bilag 1 Overslag over omkostningerne ved opfyldelse af EU's miljølovgivning 
Bilag 2 Planlægning og overvågning af omsætningen og gennemførelsen af EU's 
miljølovgivning 
-2 
INDLEDNING 
Med den kommende udvidelse af Unionen vil miljødimensionen indebære større 
udfordringer end ved nogen tidligere tiltrædelse. 
Dette skyldes både omfanget af fortidens miljøskader og den store forskel mellem 
miljøbeskyttelsesniveauet i Central- og Østeuropa og situationen i EU. På den anden 
side besidder kandidatlandene også udstrakte områder med urørt natur, som vil yde et 
stort bidrag til den biologiske diversitet i hele Europa. 
At bevare disse fordele og samtidig udvikle og forvalte en økonomisk og 
miljømæssigt bæredygtig ramme vil være den store udfordring i de kommende år. 
Hjørnestenen i en sådan ramme er EU's miljøregelværk. Men som det erkendes i 
Kommissionens Dagsorden 2000, vil fuldstændig overholdelse af miljøregelværket 
sandsynligvis kun på længere sigt være mulig for ansøgerlandene i Central- og 
Østeuropa taget under ét. 
På denne baggrund foreslås det i Dagsorden 2000, at der udarbejdes en særlig strategi 
for overtagelse og gennemførelse af miljøregelværket, kombineret med en udbygget 
strategi for før-tiltrædelsesbistand fra Fællesskabet, hvor en af prioriteterne er 
investeringer med henblik på overtagelse af miljøregelværket: 
Der udarbejdes i samarbejde med EU realistiske, langfristede strategier for det 
enkelte lands gradvise tilpasning, som man påbegynder gennemførelsen af i alle 
ansøgerlandene, inden tiltrædelsen, især med hensyn til at løse problemerne med 
vand- og luftforurening. Disse strategier skal udpege prioriterede nøgleområder og 
mål, som skal nås inden tiltrædelsen, samt tidsplaner for yderligere fuld opfyldelse. 
De deraf følgende forpligtelser indarbejdes i tiltrædelsestraktaterne. Alle nye 
investeringer skal være i overensstemmelse med EU's regelværk 
Der skal mobiliseres omfattende inden- og udenlandske finansielle ressourcer, især 
fra den private sektor, for at styrke disse strategier. EU vil kun kunne yde det delvist 
bidrag hertil. 1 
Denne særlige strategi for miljøtilpasning kræver særlige foranstaltninger og 
overvejelser, både i kandidatlandene og i Fællesskabet. Hensigten med nærværende 
meddelelse er, i lyset af angivelserne i Dagsorden 2000, at gennemgå nogle af de 
praktiske overvejelser, som kandidatlandene efter Kommissionens mening bør gøre 
sig, når dr udarbejder deres nationale strategier for fuldstændig opfyldelse af 
miljøregelværket. Denne gennemgang har på ingen måde indflydelse på tildelingen af 
de fremtidige før-tiltrædelsesfaciliteter. 
Meddelelsen er en del Unionens styrkede før-tiltrædelsesstrategi. Den tilsigter at 
supplere tiltrædelses-partnerskaberne og at hjælpe kandidatlandene med at forfine 
deres nationale programmer for overtagelse af regelværket. Den præjudicerer i ingen 
Se KOM(97)2000 bind 1, s. 56 
035dknew.doc page 1 
henseende tiltrædelsesforhandlingerne eller omfanget og udstrækningen af 
overgangsordninger, som disse forhandlinger eventuelt måtte resultere i. 
Meddelelsen sætter fokus på spørgsmål, der berører de 10 kandidatlande i Central- og 
Østeuropa. Cypern er også stillet overfor opgaven med at foretage en tilnærmelse på 
miljøområdet, men er ikke stillet overfor de samme udfordringer. Kommissionen vil 
på et senere tidspunkt fremlægge en særskilt dokument om de særlige forhold for 
Cypern. 
1. UDFORDNINGERNE 
Dette kapitel giver et overblik over, udfordringerne i forbindelse med opfyldelsen af 
miljøkravene, herunder de retlige og institutionelle aspekter. 
1.1. Udfordringen på lovgivningsområdet 
Alle kandidatlandene har indledt processen med at omsætte EU's miljølovgivning i 
deres nationale lovgivning. Der mangler imidlertid en strategisk tilgang til denne 
proces. Hidtil har kun nogle få lande foretaget en omfattende analyse af forskellene 
mellem deres nuværende lovgivning og den tilsvarende EU-lovgivning. En sådan 
analyse er en nødvendig støtte for opgaven med prioritere og opstille realistiske 
tidsplaner for omsætningsprocessen. 
Mangel på juridisk ekspertise, navnlig med hensyn til EU's miljølovgivning, og 
sprogbarriererne stadig et problem i alle kandidatlandene, skønt i varierende grad. 
1.2. Udfordringen på det institutionelle område 
Kommissionens udtalelser påpeger, at der i alle de 10 ansøgerlande er behov for 
udbygning af de administrative strukturer, der behøves til miljøforvaltning. Denne 
generelle svaghed varierer fra land til land og yderligere undersøgelser er påkrævede 
for kunne bestemme problemernes nøjagtige omfang og for at kunne finde løsninger 
herpå. 
En af miljøministeriernes vigtigste opgaver er at udarbejde den nødvendige 
lovgivning og træffe foranstaltninger til, at den gennemføres, hvilket i mange tilfælde 
vil kræve betydelige investeringer og nye eller reorganiserede institutioner eller begge 
dele. Tilpasning på miljøområdet skal betragtes som en opgave for hele ministeriet. I 
mange lande er der stadig en manglende forståelse af udfordringens omfang og af 
spørgsmålet om ansvaret for samordning af tilnærmelsesprocessen. 
Nogle af de spørgsmål, som i EU henhører under miljøpolitikken, forvaltes imidlertid 
af andre ministerier, f.eks. kemikalier, genetisk modificerede organismer, 
strålingsbeskyttelse og drikkevand. Dette kræver særlig opmærksomhed, da 
manglende eller mangelfuld samordning mellem de forskellige ministerier kunne 
blive en alvorlig hindring i tilnærmelsesprocessen. 
-2-
Gennemførelse og håndhævelse af miljølovgivningen uddelegeres ofte til regionale 
eller lokale myndigheder eller andre organer, der står for overvågning, udstedelse af 
tilladelser og tilsyn. I mange tilfælde vil disse organer blive stærkt berørt af den nye 
lovgivning: de vil fa yderligere forpligtelser, som kræver mere effektiv forvaltning og 
videreuddannelse af personalet. Man må være særlig opmærksom på behovet for 
udvikling af regionale og lokale miljøadministrationer i alle kandidatlandene. 
1.3. Udfordringen på sektorspecifikke områder 
Luft. De fleste af landene vil have meget vanskeligt ved at opfylde EU's krav til 
luftkvaliteten. Dette skyldes navnlig problemer med emissioner fra stationære kilder, 
som f.eks. kraftværker og lokale fjernvarmeanlæg. Som et af de første skridt skal 
landene udpege zoner og byområder, hvor emissionsgrænserne overskrides. Nogle 
lande har udviklet handlingsplaner for disse zoner. Andre lande har indtil videre kun 
gjort små fremskridt med at skabe de nødvendige faciliteter og institutioner, der kan 
sikre, at de grundlæggende krav i luftkvalitetslovgivningen, såsom overvågning og 
dataindsamling, opfyldes. 
De fleste lande har endnu ikke udarbejdet gennemførelsesplaner for opfyldelse af 
normerne for luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg og planer om 
nedlukning af anlæg, som ikke opfylder kravene. Flere af landene har finansielle 
problemer med at tilpasse deres raffinaderier efter de nuværende og kommende 
brændstofkvalitetsnormer i EU. 
Affald. På dette område er der fortsat store mangler i alle ansøgerlandene. I nogle af 
landene blev der dog i 1997 taget væsentlige skridt til at opstille strategier og 
tilnærme lovgivningen. 
Direktiverne om forbrænding og håndtering af husholdningsaffald og farligt affald vil 
udgøre de største udfordringer. Nogle af ansøgerlandene er i færd med at udvikle 
investeringsprogrammer for affaldssektoren, men mange forbrændingsanlæg skal 
ombygges og moderniseres for at opfylde EU-kravene. 
Vand. Større investeringsprogrammer til forbedring af drikkevandskvaliteten og 
spildevandsbehandling er planlagt eller allerede på vej i de fleste af landene. 
Med hensyn til grænseoverskridende vandforurening vil en særlig vanskelig opgave 
bestå i at indføre og gennemføre princippet om integreret forvaltning af 
afstrømningsområder i de stater, der gennemløbes af internationale floder, som f.eks. 
Donau og Oder. 
Hvad angår omsætning og gennemførelse af nitrat-direktivet, synes ingen af landene 
at have gjort store fremskridt. Med den nuværende nedgang i landbrugsproduktionen 
og den deraf følgende nedgang i anvendelsen af gødningsstoffer, betragter 
kandidatlandene dette som mindre presserende. Efterhånden som økonomien 
forbedres, er det imidlertid vigtigt at opstille de fornødne forvaltningsstrukturer for at 
begrænse nitratforureningen fra diffuse kilder. 
-3 
Begrænsning af industriforurening og risikostyring. Omsætning og 
gennemførelse af Seveso-direktivet bør tillægges stor vægt, da dette i høj grad vil 
mindske risikoen for større uheld fra industrianlæg i hele regionen. Der er stadig 
langt igen, før kandidatlandene kan opfylde miljøreglerne på dette område. 
De fleste af kandidatlandene har særlige industrielle "problemområder" som følge af 
en stor koncentration af stærkt forurenende virksomheder og energifremstilling. 
Mange industrianlæg i disse områder er nu ved at blive omstruktureret til moderne og 
levedygtige anlæg, men nogle af dem, navnlig kraftværkerne, vil sandsynligvis fortsat 
forblive i drift i flere år, med forureningsniveauer, der overstiger EU-normerne. 
Anvendelsen af olieskifer og brunkul i nogle få af landene er fortsat et stort problem. 
Kandidatlandene bør anspores til at gennemføre direktivet om integreret forebyggelse 
og bekæmpelse af forurening, som opstiller de nye rammer for integreret håndtering af 
industriforurening. 
Nuklear sikkerhed og strålingsbeskyttelse. I alle landene er der for nylig vedtaget 
en grundlæggende lov om nuklear sikkerhed og strålingsbeskyttelse. Denne 
rammelov skal suppleres med yderligere love til sikring af fuldstændig opfyldelse af 
EU-kravene. Det er vigtigt at understrege, at størstedelen af denne lovgivning er 
nødvendig, også selv om der ikke er nogen kernekraftsektor. 
Opbygning af institutioner skal betragtes som en prioriteret opgave. Myndighederne 
for nuklear sikkerhed skal opfylde en stor efterspørgsel efter specialiseret teknisk 
bistand, med knappe finansielle og personalemæssige ressourcer. Der bør gives 
yderligere støtte til uafhængige kontrolmyndigheder. 
1.4. Udfordringen på det finansielle område 
Foreløbige regionale overslag viser, at de samlede investeringsomkostninger ved 
opfyldelse af miljøkravene sandsynligvis blive omkring 100-120 mia. ECU for alle 
10 kandidatlande tilsammen (se bilag 1). Størsteparten af investeringsbehovet vil 
formodentlig hidrøre fra infrastrukturanlæg til begrænsning af luftforurening, til vand-
og spildevandsforvaltning og til affaldshåndtering. Herudover vil der blive behov for 
betydelige ressurcer til at opbygge og udbygge miljøforvaltnings-systemerne til 
sikring af effektiv gennemførelse, overvågning og håndhævelse. Omfanget af disse 
behov er dog vanskeligere at vurdere. Der foreligger imidlertid endnu ikke detaljerede 
og pålidelige oplysninger om de finansielle følger af de enkelte direktiver for de 
forskellige associerede lande. Som et første skridt hen imod udarbejdelse af 
finansieringsstrategier er nogle lande imidlertid begyndt at beregne omkostningerne 
ved gennemførelsen af de forskellige direktiver. Udarbejdelsen af sådanne 
omkostningsberegninger burde straks gives førsteprioritet i alle kandidatlandene. 
2. PRIORITERINGER 
2.1. Indledning 
I Dagsorden 2000 foreslås det, at kandidatlandene, i samarbejde med EU, inden 
tiltrædelsen udarbejder - og påbegynder gennemførelsen af - realistiske nationale 
langsigtede strategier til gradvis og effektiv tilpasning til miljøregelværket, især med 
hensyn til løsning afvand- og luftforureningsproblemerne. Disse langsigtede nationale 
strategier bør omfatte 
• prioriterede nøgleområder 
• mål, der skal være opfyldt på tiltrædelsesdatoen 
• tidsplaner for yderlige fuld opfyldelse af kravene 
De deraf følgende forpligtelser vil blive indarbejdet i tiltrædelsestraktaterne. 
Herudover foreslår Dagsorden 2000, at 
• Alle nye investeringer skal være i overensstemmelse med EU's regelværk 
Kandidatlandene er, som led i tiltrædelsespartnerskaberne, allerede i færd med at 
udarbejde nationale programmer for overtagelse af regelværket. Disse nationale 
programmer vil løbende udvikle sig. 
I denne samenhæng behandler dette kapitel spørgsmålet om opstilling af prioriteter for 
gennemførelsen af regelværket, som kan bidrage til videreudviklingen af de nationale 
programmer i kandidatlandene, inden for den ovennævnte ramme, der er fastlagt i 
Dagorden 2000. I bilag 2 behandles nogle praktiske spørgsmål i forbindelse med 
udarbejdelsen af disse programmer. 
2.2 Prioritering af miljøregelværket. 
Det er nødvendigt at overveje og afstemme en række forskellige prioriteter inden for 
rammerne af den overordnede tilpasningsproces. 
Opfyldelse af regelværket er en ufravigelig betingelse for medlemsskab af EU, men 
ikke noget mål i sig selv. De vigtigste miljøproblemer og -prioriteter i de enkelte 
kandidatlande bør behandles i denne proces. Tilpasningen til EU-lovgivningen vil 
give mål og retning for de nationale indsatser. Endelig må de økonomiske 
konsekvens*1" undersøges nøje - både som hæmmende faktorer og som potentielle 
incitamenter til vækst og konkurrencedygtighed. 
Det første sæt af prioriterede opgaver, der skal overvejes, vedrører de enkelte landes 
særlige miljøproblemer og -prioriteter: 
Miljøprioriteterne kan ikke bestemmes ud fra abstrakt analyse af regelværket, men 
må fastlægges på grundlag af en detaljeret vurdering af miljøsituationen i hvert enkelt 
land. På grundlag af den analyse, der blev gennemført med henblik på forberedelsen 
-5 
af udtalelserne i Dagsorden 2000, har Kommissionen i tiltrædelsespartnerskaberne 
givet en foreløbig angivelse af sådanne miljømæssigt prioriterede områder for hvert 
enkelt land. 
Den generelle vægt, der lægges på "problemerne med vand- og luftforurening" i 
Dagsorden 2000 betyder ikke, at disse dele af regelværket i sig selv er vigtigere end 
andre dele, men hviler på den erkendelse, at alle kandidatlandene har store problemer 
på disse vigtige områder. Som nævnt i kapitel 1, er også affaldshåndtering et 
nøgleområde, hvor alle kandidatlandene skal gøre en betydelig indsats for at nå op på 
de nuværende EU-normer. 
Selv om det er muligt at indkredse visse fælles problemer og prioriteter, må den 
miljømæssige prioritering inden for regelværket være landespecifik under 
hensyntagen til de enkelte landes særlige miljøbehov og -problemer. Det forventes, at 
de nationale programmer for overtagelse af regelværket vil indeholde sådanne mere 
detaljerede landespecifikke prioriteter 
Det andet sæt af prioriteter vedrører de lovgivningsmæssige og administrative 
"huller" som ansøgerlandene skal udfylde for at bringe sig i overensstemmelse med 
regelværket. 
Opstillingen af sådanne lovgivningsmæssige og administrative prioriteter må hvile på 
en detaljeret sammenligning mellem landenes nuværende miljølovgivning og EU's 
miljølovgivning, artikel for artikel, med henblik på at indkredse manglerne. Men en 
sådan analyse af den formelle lovgivningsmæssige overensstemmelse er ikke 
tilstrækkelig. Den skal ledsages af en vurdering af de administrative og institutionelle 
behov, der skal opfyldes, for at sikre en effektiv gennemførelse, overvågning og 
kontrol af de lovgivningen. 
Den analytiske undersøgelse ("screening") af regelværket, som blev iværksat i marts 
1998, vil bistå kandidatlandene med at indkredse manglerne i deres lovgivning. 
To kommissionsdokumenter indeholder yderligere retningslinjer på dette område: 
Kommissionens arbejdsdokument fra 1997 om retningslinjer for tilnærmelsen til EU's 
miljølovgivning2 indeholder en detaljeret gennemgang af størstedelen af EU's 
miljølovgivning. Heri indkredses de vigtigste emner, og hvilke skridt myndighederne 
i kandidatlandene bør tage for at bringe den nationale miljølovgivning og 
administrative praksis på linje med EU's miljøregelværk. 
Retningslinjerne opdeler miljøregelværket i forskellige lovgivningssektorer 
vedrørende det samme miljøspørgsmål, men tager ikke direkte sigte på at påpege de 
love i regelværket, som af systematiske, lovgivningsmæssige eller administrative 
grunde bør tilnærmes først. 
2 SEK(97)1608 
For miljølovgivning, som har direkte indvirkning på det indre markeds funktion (dvs. 
produktrelateret miljølovgivning), er der imidlertid foretaget eri sådan opdeling i fase 
1 og fase 2-lovgivning i Kommissionens hvidbog fra 1995 om Forberedelsen af de 
associerede Central- og Østeuropæiske landes integration i Unionens indre marked.3 
Hvidbogen behandler stort set halvdelen af det samlede miljøregelværk. Prioriteringen 
(dvs. opdeling af lovgivningen i fase 1 og fase 2) i hvidbogen er fortsat gældende for 
denne del af regelværket. 
De kriterier der blev brugt i hvidbogen til indkredsning af fase 1-lovgivning, kan - i let 
tillempet form - også anvendes til udvælgelse af prioriteret4 lovgivning vedrørende 
den anden halvdel af miljøregelværket, som ikke blev behandlet i hvidbogen. Disse 
kriterier for udvælgelse af prioriterede foranstaltninger er5: 
• 
• foranstaltninger, der tager sigte på at opstille en samlet ramme for mere detaljeret 
lovgivning 
foranstaltninger, der vedrører grundlæggende principper, eller som regulerer de 
grundlæggende procedurer for den pågældende sektor 
foranstaltninger som på en eller anden måde er en forudsætning for effektiv 
miljøbeskyttelse6 i den pågældende sektor. 
På grundlag af disse kriterier kan man udpege to typer grundlæggende 
miljølovgivning som systematiske, administrative prioriteter: 
• grundlæggende procedurer for miljøadministration, der har til formål at sikre 
rationel vurdering af miljøkonsekvenserne af forskellige typer private og offentlige 
projekter, åbenhed omkring og adgang til miljøoplysninger for offentligheden og 
procedurer for rapportering om lovenes gennemførelse; 
• rammelovgivningen på miljøområdet om beskyttelse af vandmiljøet, beskyttelse af 
luftkvaliteten, affaldshåndtering, naturbeskyttelse, bekæmpelse af 
industriforurening, risikovurdering af kemikalier og beskyttelse mod større 
industriuheld. 
Et tredje sæt af prioriteter vedrører de økonomiske konsekvenser af de 
foranstaltninger, der skal gennemføres. 
Miljøregelværket indeholder en relativ lille gruppe af love, som skiller sig ud fra 
resten, fordi gennemførelsen heraf indebærer meget store investeringer. 
3 KOM(95) 163 
4 Hvidbogen sigter ikke på at angive prioriteter i henseende til den relative "vigtighed' eller "betydning" af de 
forskellige dele af lovgivningen, men "udpeger nøglelovgivning indenfor hver sektor og anbefaler en rækkefølge 
for gennemførelsen af tilnærmelsen" med henblik på at lette opgaven med tilnærmelsen i kandidatlandene. 
5 Se KOM(95) 163 endelig udg./2, p. 3. 
6 I hvidbogen hedder det "for det indre markeds effektive funktion i den pågældende sektor". 
Disse love vedrører infrastrukturanlæg på følgende områder: 
• Drikkevandsforsyning og spildevandsbehandling 
• Store fyringsanlæg 
• Affaldshåndtering 
Til gennemførelsen af disse love kræves der typisk omfattende fysiske investeringer 
til forbedring af infrastrukturanlæg, som det af både tekniske og økonomiske grunde 
vil tage lang tid at gennemføre. Det skal bemærkes, at der ved vedtagelsen af disse 
love blev givet betydelige frister for fuldstændig opfyldelse af kravene i de nuværende 
medlemsstater. Da gennemførelsen af disse love imidlertid vil medføre meget 
betydelige forbedringer af miljøet og folkesundheden, og da der kræves lang tid til 
fuldstændig teknisk gennemførelse heraf, er det meget vigtigt at få etableret de 
lovgivningsmæssige rammer og at påbegynde gennemførelsen så hurtigt som muligt. 
Integration: Miljømæssige og generelle økonomiske og konkurrencemæssige 
forbedringer kan kun nås samtidig, hvis miljøhensynene integreres fuldt ud i andre 
sektorpolitikker og investeringsbeslutninger. Kandidatlande, hvis økonomi stadig 
befinder sig i en overgangsfase, kan kombinere miljøforbedringer med økonomisk 
konkurrenceevne, under forberedelsen til at komme ind på EU's indre marked. Dette 
kræver, at der allerede nu tages større hensyn til miljøet i den sektorspecifikke politik. 
Integrering af miljøhensynene kan i praksis realiseres ved at indføre omfattende 
miljøvurderingsprocedurer, ved at efterleve forsigtighedsprincippet og forureneren 
betaler-princippet og ved at lade alle relevante investerings- og politikrelevante 
beslutninger hvile på grundige videnskabelige vurderinger. For at sikre de billigste 
løsninger og en generel forbedring af tilnærmelsesprocessen i både økonomisk og 
miljømæssig henseende, bør kandidatlandene nøje overveje, hvordan 
miljøprioriteringerne og -målsætningerne kan integreres i andre offentlige politikker 
og programmer. 
Ved udviklingen af de nationale programmer for overtagelse af regelværket bør 
kandidatlandene derfor overveje følgende: 
• Hvordan programmer til fremme af energieffektivitet, renere teknologi, 
affaldsminimering og -genanvendelse, jernbanetransport og offentlig transport osv. 
kan integreres i den økonomiske og sektorspecifikke politik. 
• Hvordan industri- og landbrugsproduktionen kan gøres mere bæredygtig under 
hensyntagen til det pågældende lands miljøforhold og ressourcemæssige 
begrænsninger. 
Hvordan man kan fastholde de miljømæssige forbedringer, som fulgte af den 
økonomiske nedgang under de første overgangsår, samtidig med at økonomien 
forbedres. 
-8-
En fremadskuende tilgang til den udfordring, som opfyldelsen EU-kravene udgør, kan 
give fordele, som går langt ud over opfyldelsen af lovkravene på et enkelt område af 
EU's politik. Den vil medføre en meget betydelig forbedring i sundheds- og 
miljøbeskyttelsen i kandidatlandene selv, men også i EU som følge af forureningens 
grænseoverskridende natur. Hvis processen forvaltes klogt lige fra starten, vil den 
også fremme industriens og landbrugets konkurrenceevne og den økonomiske vækst i 
kandidatlandene. 
2.3. Fuldstændig opfyldelse i forbindelse med nye investeringer 
Når det i Dagsorden 2000 hedder, "at alle nye investeringer bør være i 
overensstemmelse med EU's regelværk", understreger det klart betydningen af, at 
miljøhensyn lige fra starten integreres i den økonomiske udvikling i både den private 
og den offentlige sektor. 
Det koster i almindelighed mindre at indføre forureningsbegrænsende foranstaltninger 
som en integrerende del af en ny anlægsinvestering end bagefter at ombygge allerede 
bestående anlæg. Dette gælder også i tilfælde, hvor bestående anlæg udbygges eller 
gennemmoderniseres. Også i disse tilfælde bør de relevante miljøkrav derfor opfyldes 
fuldt ud. Denne tilgang fremmer indførelsen af billige og effektive 
produktionsteknologier. Den vil skabe konkurrencedygtige virksomheder, fremme 
joint-ventures og stimulere markedet for miljøteknologi, hvilket vil have positive 
beskæftigelsesvirkninger både i EU og i kandidatlandene. At dette krav også giver 
god mening fra et økonomisk synspunkt, kan uddrages af det faktum, at finansfolk og 
seriøse industriinvestorer i regionen allerede tager hensyn til EU-tiltrædelsesprocessen 
og de hertil knyttede betingelser. 
Kandidatlandene vil være bedst tjent med selv at anvende dette princip i forbindelse 
med indenlandske investeringer allerede i perioden før tiltrædelse. Fællesskabsstøtte 
vil blive gjort betinget af, at dette krav opfyldes. De internationale 
finansieringsinstitutter bør opfordres til at anvende tilsvarende betingelser opfyldt. 
Som fastsat i Dagsorden 2000, vil kravet vil blive indarbejdet i tiltrædelsestraktaterne 
for perioden efter tiltrædelsen. 
2.4. Prioriterede opgaver ud over tilnærmelsen af lovgivningen - Nuklear 
sikkerhed 
Den nukleare sikkerhed i ansøgerlandene er et vigtigt politisk spørgsmål i 
udvidelsesprocessen, som går langt videre end selve miljøtilnærmelsesprocessen. 
Kommissionens overordnede strategi går ikke blot ud på at mindske den risiko, der nu 
er forbundet med den civile anvendelse af kernekraft i disse lande, men også at bringe 
den generelle sikkerhed ved elfremstilling såvel som affaldshåndteringen op på 
samme niveau som i EU. Hertil kræves der både tekniske forbedringer og 
institutionelle rammer. 
I landene med kernekraft behøves der bl.a. en kompetent og uafhængig national 
tilsynsmyndighed, som udsteder tilladelser til og overvåger driften af anlæggene og 
sørger for, at nuklear sikkerhed prioriteres tilstrækkelig højt. I Agenda 2000 foreslås 
det, at det måske vil være muligt at øge den nuværende EU-finansiering efter år 2000. 
Fremtiden for kernekraftsektoren i kandidatlandene skal ses på baggrund af nationale 
energistrategier, som omfatter alternative og supplerende forsyningskilder, og som 
skaber tilstrækkelige indtægter til dækning af nedlukning og fremtidige investeringer i 
sikkerhedsnormer, foranstaltninger til at øge energieffektiviteten og til modernisering 
af varmekraftværker, som ikke opfylder EU's miljønormer. De tilsagn, som 
Bulgarien (1993) og Litauen (1994), i overensstemmelse med aftalen med EBRD om 
bidrag til nuklear sikkerhed, har afgivet om at nedlukke risikobetonede anlæg, skal 
opfyldes. Skønt det ikke har indgået et sådant internationalt tilsagn, står Slovakiet 
overfor en tilsvarende udfordring med hensyn til lukningen af to reaktorer. 
3. FÆLLESSKABSBISTAND 
Kandidatlandene må selv tilvejebringe de nødvendige midler til en målrettet og 
omkostningseffektiv gennemførelse af EU's miljøregler, men EU's bistand kan 
fungere som katalysator ved at fremskynde foranstaltningerne. I disse aktiviteter vil 
både EU som helhed og medlemsstaterne med deres bilaterale programmer have en 
vigtig rolle at spille. 
Kommissionen har indtil nu gradvis øget sine bestræbelser på at bistå og vejlede 
kandidatlandene i deres miljøtilpasningsproces, navnlig gennem PHARE-
programmerne og de tværfaglige underudvalg inden for rammerne af Europa­
aftalerne. 
Ud over disse bestræbelser vil Kommissionen i de kommende år også fokusere på 
følgende aktiviteter: 
• Tilvejebringelse af yderligere finansielle midler som led i den strukturelle før-
tiltrædelsesbistand til miljøforbedringer som led i tiltrædelsesprocessen som helhed 
• Øget støtte til den miljøretlige tilnærmelse, herunder samordning af EU's og 
medlemsstaternes bistand 
Fremme opbygningen af institutionelle rammer til styrkelse af gennemførelse og 
håndhævelse af lovgivningen 
Deltagelse af de kandidatlande, der måtte ønske det, i Fællesskabets finansielle 
instrument for miljøet (LIFE). 
• Deltagelse af kandidatlandene i Det Europæiske Miljøagentur. 
• Støtte fra FTU-rammeprogrammet til forskningsprojekter, pilot- og 
demonstrationsprojekter og ledsageforanstaltninger. 
3.1. Tilvejebringelse af finansielle midler til støtte for strategien 
Der behøves meget betydelige midler til fuldstændig opfyldelse af EU-regelværket, og 
de vil være velanbragte - både fra en miljømæssig og en økonomisk synsvinkel. • 
• 
-10 
Gennemførelsen af EU's miljøregelværk vil føre til moderniserede, effektive og 
konkurrencedygtige virksomheder med sunde og sikre produkter og til 
omkostningseffektive og miljømæssigt bæredygtige infrastrukturer (vand-, affalds- og 
energitjenester). Behovet for teknologisk modernisering og omstrukturering af 
industrien og landbruget i kandidatlandene er ikke blot en følge af 
tiltrædelseskriterierne, men skyldes også et mere grundlæggende behov for at sikre 
økonomisk vækst og generel velfærd ved at tilpasse landenes økonomier til at klare 
vilkårene på et frit marked. De miljørelaterede investeringer, der kræves til opfyldelse 
af EU-normerne, er derfor i meget stor udstrækning investeringer, som disse lande 
under alle omstændigheder ville have fundet det nødvendigt at foretage, uafhængigt af 
udvidelsesprocessen. De økonomiske problemer som følge af 
miljøtilnærmelsesprocessen som sådan skyldes derfor hovedsagelig tidspunktet herfor. 
På trods af de klare økonomiske fordele ved disse investeringer, vil den relativt 
hurtige gennemførelse, der kræves for at sikre tiltrædelse inden for en rimelig 
tidshorisont, give anledning til problemer som følge af knapheden på finansielle og 
andre ressourcer i kandidatlandene. 
De fleste af kandidatlandene gør allerede en stor indsats for at skaffe flere ressourcer 
til miljøforbedringer. I gennemsnit er indsatsen i de seneste år steget med over 30%. 
For tiden er udgiftsniveauet i kandidatlandene gennemsnitligt på samme niveau som i 
EU eller højere, målt i procent af BNP. 
Forslagene i Dagsorden 2000 omfatter en række finansieringsinstrumenter, der skal 
bistå kandidatlandene med at skaffe yderligere ressourcer til miljøforbedringer. 
Nuværende ressurser 
I 1998 og 1999 vil PHARE-programmet fortsat være EU's vigtigste 
finansieringsinstrument til bistand for før-tiltrædelsesstrategien. Med hensyn til 
bistand på miljøområdet, nuklear sikkerhed og civilbeskyttelse skal følgende faktorer 
tages i betragtning: 
• Tiltrædelsespartnerskaberne - rammen for prioritering af fællesskabsbistanden, 
herunder bistand fra PHARE - såvel som kandidatlandenes nationale programmer 
for overtagelse af regelværket skal følges nøje og overvåges regelmæssigt. 
• De infrastrukturinvesteringer, der kræves for at kunne gennemføre 
miljøregelværket, er enorme og er et af de vigtigste områder for PHARE-
programmets før-tiltrædelsesstøtte til store infrastrukturer og andre projekter. 
Denne prioritering vil indgå i al fremtidig planlægning af PHARE. Den nye 
investere gsfacilitet for store infrasturkturer (LSIF), hvor nationale ressourcer og 
PHARE-ressourcer kombineres med midler fra internationale 
finansieringsinstitutter, vil blive udviklet til et vigtigt redskab til finansiering af 
investeringer, der giver miljømæssige fordele på grænseoverskridende, nationalt og 
globalt plan, samt til finansiering af transportinfrastrukturinvesteringer. LSIF er 
som sådan en forløber for det nyligt foreslåede strukturpolitiske instrument til før-
tiltrædelsesbistand (I SPA). 
11 
• De miljørelaterede multi-stats-PHARE-programmer bør bidrage til at bistå 
landene med at udvikle og gennemføre deres miljøtilnærmelsesstrategier og 
arbejdsprogrammer, med sigte på at fremme harmoniserede foranstaltninger og 
strategier på linje med EU-politikken og fælles omkostningseffektive 
bistandsprogrammer. Det kan også blive nødvendigt at finansiere regionale 
samarbejdsprojekter, f.eks. for at opstille mål for landenes gennemførelse af de 
vigtige rammedirektiver om vand og luft og for opfyldelse af deres internationale 
miljøforpligtelser i tilknytning til EU's miljølovgivning (klimaændring, forsuring 
osv.). 
Fremtiden 
Den 18. marts 1998 vedtog Kommissionen to forordningsforslag om nye før­
tiltrædelsesinstrumenter, nemlig det strukturpolitiske før-tiltrædelsesinstrument 
(ISPA)7 og før-tiltrædelsesforanstaltninger inden for landbrug og udvikling af 
landdistrikter8. EU's før-tiltrædelsesbistand til miljøet vil derfor vokse betydeligt efter 
år 2000. Ved videreudviklingen af EU's finansieringsinstrumenter for tiden før og 
efter tiltrædelsen bør følgende muligheder undersøges nærmere: 
• Bæredygtig tilpasning af landbruget og fremme af bæredygtig transport- og 
energipolitik vil kræve særlig opmærksomhed i kandidatlandene. På 
transportområdet indebærer dette, at der udvikles miljøbæredygtige 
transportmetoder og transporttjenester, f.eks. banetransport, transport ad 
vandvejen, offentlig transport og integrering af transportformer (intermodalitet). 
Kommissionen har allerede igangsat et projekt inden for rammerne af PHARE's 
multi-stats transportprogram. Formålet er at udvikle en sammenhængende strategi 
i kandidatlandene, som kan afbøde virkningerne af transportrelaterede 
miljøproblemer gennem regionalt samarbejde. 
• I sit forslag om det nye ISPA-instrument foreslog Kommissionen miljø og 
transport som støtteberettigede områder. En passende afvejning må foretages 
mellem disse to områder. Der bør sikres en bæredygtig og omkostningseffektiv 
bistand, hvorigennem der kan skaffes midler fra nationale kilder og andre 
internationale kilder til finansiering af enkeltprojekter. 
• Af de foreslåede fællesskabsinitiativer bør samordning og synergi mellem 
INTERREG og PHARE som led i grænseoverskridende samarbejde fremmes for 
at løse grænseoverskridende regionalproblemer. 
Med disse begrænsede ressourcer vil EU forsøge at skabe den størst mulige 
multiplikatoreffekt for hver enkelt støtteforanstaltning. EU's støtte vil fungere som en 
katalysator og virke som en løftestang kombineret med lånefinansiering fra 
internationale finansieringsinstitutter og nationale finansieringskilder. Erfaringerne 
fra projekter, der er finansieret af internationale finansieringsinstitutter, viser, at der 
kan opnås løftestangseffekter, der er 2-4 gange større end EU's investeringsstøtte. For 
at øge denne multiplikatoreffekt og undgå ad hoc-subsidiering af investeringer bør der 
7KOM(1998)138 
8KOM(1998)153 
12 
udarbejdes en omfattende finansiel strategi og retningslinjer for anvendelsen af 
Fællesskabets finansieringsinstrumenter inden for rammerne af 
tiltrædelsespartnerskaberne og de nationa|e programmer for overtagelse af 
regelværket. 
3.2. Råd og bistand i forbindelse med miljøtilpasningen 
I Agenda 2000 foreslås det, at der skal lægges større vægt på bistand til tilnærmelse af 
lovgivningen: "Efterhånden som ansøgerlandene uigenkaldeligt begynder at overtage 
EU's regelværk, vil det blive nødvendig at øge EU's bistand til tilpasning af 
lovgivningen." Kommissionen vil udbygge de nuværende aktiviteter med særlig vægt 
på bl.a.: tilnærmelse af lovgivningen; udvikling af miljørelaterede programmer til 
forberedelse af tiltrædelsen; skabelse af harmoniserede mekanismer for overvågning 
og rapportering; programmer til styrkelse af de udøvende organer; teknisk bistand til 
forberedelse af investeringsprogrammer og disses gennemførelse; regionale 
miljøsamarbejdsprogrammer. 
Det foreslås i Agenda 2000 at TAIEX vil udvide sin bistand med omsætning af love 
til at dække hele regelværket vedrørende miljø, nuklear sikkerhed og civilbeskyttelse. 
Den form for miljørelateret tiltrædelsesvejledning, som nu ydes gennem DISAE-
faciliteten (Development of Implementation Strategies for Approximation in 
Environment) bør derfor videreføres inden for rammerne af TAIEX. Herudover vil der 
være adgang til investeringsteknisk bistand til projektudarbejdelse gennem PHARE-
programmets LSI-facilitet. Foranstaltninger til miljøbistand og opbygning af 
institutioner vil blive styrket gennem de nationale programmer under PHARE, når 
. disse vedrører gennemførelsen af nationale tiltrædelsesprioriter. Inden de nye før­
tiltrædelsesinstrumenter træder i kraft, vil der også være adgang til teknisk bistand 
gennem PHARE-programmet til forberedelse af administrative og finansielle organer, 
som f.eks. de nationale miljøbeskyttelsesfonde. I disse forberedelser vil der også indgå 
bistand til korrekt anvendelse af VVM-direktivet. 
Kandidatlandenes deltagelse i LIFE-programmet er allerede begyndt, for de lande der 
ønsker det, og vil fortsætte. Nationale bidrag kan suppleres af PHARE-midlerne. 
Denne støtte kan bruges til at fremme indførelsen af EU's miljøpolitik i 
ansøgerlandene. 
Kommissionen agter også at bistå myndighederne i de associerede lande ved at give 
dem yderligere retningslinjer for, hvordan de nationale tilnærmelsesprogrammer og 
-strategier kan udvikles og gennemføres i praksis. 
3.3. Samordning af Fællesskabets og medlemsstaternes bistand til 
ansøgerlandenes tilnærmelsesproces 
EU-landene har omfattende bilaterale bistandsprogrammer til støtte for 
ansøgerlandenes tilnærmelse på miljøområdet. Disse programmer og EU's 
programmer søges samordnet for at styrke tilnærmelsesbistanden. Der har siden 1996 
været uformel udveksling af oplysninger om og samordning mellem Kommissionens 
-13-
programmer og de bilaterale programmer, hvilket giver et godt indblik i situationen. 
Disse uformelle kontakter vil fortsætte, så mangler kan udbedres og der kan skabes 
endnu større synergi. 
3.4. Støtte til gennemførelse og håndhævelse 
Under hensyn til vigtigheden af at sikre en korrekt gennemførelse af 
miljølovgivningen og i lyset af Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-
Parlamentet om "Gennemførelse af Fællesskabets miljølovgivning'9 er det indlysende 
at implementering et afgørende punkt på udvidelsesdagsordnen, da al lovgivning ville 
være nytteløs, hvis den ikke anvendes og håndhæves effektivt. 
EU's uformelle netværk for gennemførelse og håndhævelse af miljølovgivningen, 
IMPEL, blev oprettet i 1992 med det formål at skabe den nødvendige drivkraft i EU 
til en mere effektiv gennemførelse af miljølovgivningen. Kommissionen har 
påbegyndt oprettelsen af et tilsvarende netværk for kandidatlandene. Det vil blive 
knyttet tæt til IMPEL og bygge på de allerede indvundne erfaringer til at behandle 
spørgsmål i forbindelse med gennemførelsen og håndhævelsen af Fællesskabets 
miljølovgivning. 
Derudover vil kandidatlandene blive integreret i Det Europæiske Miljøagenturs 
arbejde, med særlig fokus på de europæiske miljøtilstandsrapporter og 
gennemførelsen af EU's miljølovgivning. 
EU's programmer for forskning, teknologisk udvikling og demonstration spiller en 
stadig større rolle for inddragelsen af deltagere fra de central- og østeuropæiske lande. 
Samarbejdsnetværker for forsknings- og udviklingsaktiviteter med partnere i 
kandidatlandene vil lette og fremskynde grænseoverskridende og tværfagligt 
miljøsamarbejde. Herudover vil de miljøaktiviteter, der er planlagt i 
forskningsprogrammet om informationssamfundet (det femte rammeprogram), 
fremme samarbejdet mellem de nationale og lokale myndigheder, forskningsinstitutter 
og industrien i EU og i de Central- og Østeuropæiske lande. 
Da de lokale myndigheder efterhånden påtager sig et voksende ansvar for 
gennemførelsen af EU's miljølovgivning, vil Kommissionen bistå byerne i 
kandidatlandene med at deltage i den europæiske kampagne for bæredygtige byer. I 
kraft af dette netværk vil byerne have bedre mulighed for at udvikle integrerede og 
omkostningseffektive planer for gennemførelse af den ny lovgivning. 
9 KOM(96)500 endel. 
14-
KONKLUSIONER 
• På trods af de bestræbelser hen imod tilnærmelse på miljøområdet, der er gjort i 
alle kandidatlandene, kræves der fortsat en betydelig indsats, før miljøkravene kan 
honoreres fuldt ud. 
• Disse yderligere indsatser er af juridisk, administrativ og finansiel art og kræver 
betydelige menneskelige ressourcer. 
• En af de største udfordringer i tiltrædelsesprocessen vil være at tilvejebringe 
tilstrækkelige ressourcer til miljøinvesteringerne, men det er også vigtigt at 
udbygge et bredt spektrum af miljøinstitutioner - fra regionale og lokale 
miljøinspektorater til net af ikke-statslige organisationer. 
• Det er yderst vigtigt, at tilnærmelsesprocessen forvaltes effektivt og med en klar 
prioritering, navnlig i betragtning af de begrænsede ressourcer. Hertil behøves 
omhyggelig strategisk planlægning og omkostningseffektive programmer. 
• Der er både miljømæssige og økonomiske grunde til, at EU's miljøkrav bør 
opfyldes. Opfyldelse af EU's regelværk vil resultere i en moderne og mere effektiv 
industri og energiproduktion og bedre og mere omkostningseffektive 
tjenesteinfrastrukturer til miljøbeskyttelse i byerne. På trods af de klare 
økonomiske fordele ved disse investeringer, vanskeliggøres en hurtig 
gennemførelse imidlertid af knapheden på finansielle og andre ressourcer. 
• Både i ansøgerlandenes og Fællesskabets finansieringspolitik og politik på andre 
områder bør der lægges tilstrækkelig stor vægt på forebyggende foranstaltninger, 
dvs. at hensyn til miljø og bæredygtig udvikling skal integreres i sektorpolitikken, 
som f.eks. transport, energi og landbrug. Tilnærmelsen på miljøområdet må ikke 
betragtes som et anliggende, der udelukkende vedrører w/7/øministerierne i 
ansøgerlandene. 
EU's finansielle bistand vil kun dække en mindre del af behovet, men udnyttes den 
klogt, kan den have en katalytisk virkning for tilvejebringelse af andre midler. For at 
øge denne multiplikatoreffekt og undgå ad hoc-subsidiering af investeringer bør der 
udarbejdes en omfattende finansiel strategi og retningslinjer for anvendelsen af 
Fællesskabets finansieringsinstrumenter inden for rammerne af 
tiltrædelsespartnerskaberne og de nationale programmer for overtagelse af 
regelværket 
Da de finansielle ressourcer vil være begrænsede, er det vigtigt, at den eksterne 
bistand koncentreres, samordnes og målrettes, så den kan give størst muligt 
udbytte. Kommissionen vil derfor udbygge dialogen og samarbejdet med 
medlemsstaternes og de internationale finansieringsinstitutter, så bistand og andre 
miljørelaterede aktiviteter i udvidelsesprocessen kan samordnes og effektiviseres. 
De vejledende principper for samarbejde og samordning med de internationale 
15 
finansieringsinstitutioner er nedfældet i den fælles hensigtserklæring mellem 
Kommissionen, Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling og 
Verdensbanken. 
Kommissionen vil også øge sin indsats for at give kandidatlandene information, 
vejledning og teknisk bistand på retlige og administrative områder, der har 
betydning for opfyldelsen af EU's miljølovgivning. Heri indgår støtte til netværker 
i ansøgerlandene, som f.eks. nettet af inspektorater og lokalregeringer og 
ansøgerlandenes gradvise inddragelse i LIFE-programmet og i Det Europæiske 
Miljøagenturs aktiviteter. 
Videnskabelig forskning, der gennemføres som led i fælles projekter/samordnede 
aktioner, er et vigtigt mål og en kilde til viden og fremme af bæredygtig 
forvaltning af naturressourcerne. 
Udvidelsesprocessen er både en udfordring og en mulighed for miljøet, ikke blot i 
ansøgerlandene, men også i Europa som helhed. Der er behov for en 
sammenhængende strategi og synergi mellem udvidelsesprocessen og det bredere 
regionale miljøsamarbejde i Europa og de globale miljøspørgsmål. 
At opfylde EU's miljøkrav er ikke endemålet, hverken for ansøgerlandene eller for 
EU. Fuldstændig integrering af miljøkravene og kravene om bæredygtig 
udvikling i politikken på alle andre vigtige områder er fortsat en stor udfordring 
for hele EU. Udvidelsesprocessen bør anskues i dette bredere perspektiv og bør 
forvaltes på en sådan måde, at vi nærmer os en virkelig bæredygtig udvikling. 
16 
BILAG 1 
OVERSLAG OVER OMKOSTNINGERNE VED OPFYLDELSE AF EU's 
MILJØLOVGIVNING 
Som led i forberedelsen af Agenda 2000-forslaget foretog Kommissionen en 
gennemgang af 15 forskellige undersøgelser vedrørende omkostningerne ved 
tilpasningen til EU's miljølovgivning i de 10 associerede lande i Central- og 
Østeuropa. De vigtigste referencedokumenter med hensyn til metode og faktuel 
information var OECD-rapporter om udgifter til forureningsbekæmpelse og -kontrol i 
OECD-landene, Verdensbankens programmer i området og landespecifikke 
omkostningsoverslag udført af kandidatlandene selv. 
Kommissionen anmodede EDC-Consultants fra Irland om at foretage en kritisk 
analyse af disse undersøgelser, at sammenligne resultaterne med tilsvarende 
undersøgelser foretaget for samhørighedslandene og tage hensyn til de praktiske 
erfaringer fra den tyske genforeningsproces. Resultaterne af denne vurdering er 
gengivet i rapporten "Compliance costing for approximation of EU environmental 
legislation in the CEEC", May 1997, EDC Consultants. 
Resultaterne af dette arbejde kan kort gengives som følger: 
• De samlede investeringsudgifter ved overholdelse af miljøregelværket ventes at 
blive på 120 mia. ECU for alle de ti associerede lande i Central- og Østeuropa. 
De største investeringer kan ventes inden for bekæmpelse af luftforurening, 
forvaltning afvandmiljø og spildevand samt håndtering og afskaffelse af byaffald 
og farligt affald. 
• Disse omkostninger og virkningerne heraf vil afhænge af tidspunktet for 
investeringerne og valget af (omkostningseffektive) foranstaltninger. 
Mere detaljerede lande- og sektorspecifikke oplysninger kan findes i ovennævnte 
rapport. 
For at fremme yderligere realistiske og sammenhængende omkostningsberegninger i 
regionen aiholdt OECD i april 1997 et seminar for kandidatlandene om 
metodologiske overvejelser. I marts 1998 drøftede miljøøkonomer . fra 
medlemsstaterne metoder til beregning af omkostningerne ved tilpasning til 
miljølovgivningen. Der er gennem PHARE-programmet arrangeret yderligere 
vejledning og rådgivning til ansøgerlandene om omkostningsberegning. Nylige 
landespecifikke oplysninger bekræfter, at størrelsesordenen af de første overslag er 
korrekt. 
A-\ 
BILAG 2 
PLANLÆGNING OG OVERVÅGNING AF OMSÆTNINGEN OG GENNEMFØRELSEN AF 
EU'S MILJØLOVGIVNING 
I dette bilag gennemgås de vigtigste skridt, der skal følges for et af nøgleelementerne 
i denne strategi, nemlig de nationale programmer for overtagelse af miljøregelværket. 
Opstillingen af sådanne detaljerede nationale programmer vil danne grundlag både for 
forvaltningen af før-tiltrædelsesprocessen inden for rammerne af 
tiltrædelsespartnerskaberne og for yderligere fuldstændig overholdelse efter 
tiltrædelsen. 
Kravene i miljøregelværket 
Udgangspunktet for et tilnærmelsesprogram vil bestå i at identificere de 
grundlæggende krav i regelværket. Kommissionen har for nylig offentliggjort 
retningslinjer for tilnærmelse til EU's miljølovgivning (SEK(97)1608), som vil 
foreligge på alle kandidatlandes sprog, og som landene kan anvende til at indkredse 
vigtige spørgsmål og foranstaltninger i forbindelse med omsætning og gennemførelse 
af miljølovgivningen. 
Analyse af 'huller' i lovgivningen 
Når de grundlæggende krav er fastlagt, vil det næste skridt bestå i en omfattende 
analyse af 'huller' i lovgivningen, så det kan fastslås, hvor den nuværende nationale 
lovgivning skal ændres eller udbygges for at være i overensstemmelse med EU's 
miljølovgivning. Dette skal gøres grundigt, direktiv for direktiv og artikel for artikel, 
så hele lovgivningen dækkes. Et praktisk værktøj til denne analyse er 
"parallelopstillinger". 
Kortlægning af behovet for institutionelle rammer 
Direktiverne forpligter ofte medlemsstaterne til at skabe en given administrativ 
infrastruktur. I de direktiver, der kræver udstedelse af tilladelser, notifikationer, 
tilsyn, overvågning, registrering, oplysning af offentligheden og rapportering til 
Europa-Kommissionen, hedder det klart, at det er de nationale myndigheder, der skal 
opfylde disse krav. 
Det er helt op til de nuværende og fremtidige medlemsstater at udpege de ansvarlige 
organer og fordele kompetencen mellem nationale, regionale og lokale myndigheder. 
Dette kræver ikke nødvendigvis en fuldstændig omlægning af de nuværende 
administrative rammer i kandidatlandene. Hvor det er muligt, bør de allerede 
bestående strukturer og erfaringer anvendes. Der er imidlertid i de fleste af 
kandidatlandene områder, som ikke er reguleret, og hvor det vil være nødvendigt at 
oprette nye myndigheder. Eksempler herpå er genetisk modificerede organismer og 
uheld med kemikalier, som er omfattet af Seveso-direktivet. Ofte kan 
miljølovgivningen kun gennemføres af stærke regionale og lokale 
/?f 
håndhævelsesorganer. Da mange af ansøgerlandene endnu ikke har kunnet oprette 
sådanne organer, kan der ventes at blive behov for en særlig indsats på dette område. 
Lovgivningsprogrammer for overtagelse af hele miljøregelværket 
Analysen af 'huller' i lovgivningen, tydeliggjort ved hjælp af "parallelopstillinger", og 
vurderingen af behovene på det administrative område udgør grundlaget for ændring 
eller udarbejdelse af den nødvendige lovgivning. Det er tilrådeligt at opstille et 
egentligt lovgivningsprogram med nøjagtige tidsplaner for de forskellige stadier af 
lovgivningsprocessen. Der bør tilstræbes åbenhed og deltagelse fra offentligheden i 
forbindelse med høringsprocedurerne. 
Styrkelse af den administrative infrastruktur 
Med styrkelse af de administrative infrastrukturer forstås fordeling af 
kompetenceområder og tildeling af ansvar. Herudover vil det være nødvendigt at give 
administrationen - som defineret i lovgivningen - de praktiske midler i hænde til at 
opfylde forpligtelserne, bl.a. tekniske infrastrukturer og tilstrækkelige menneskelige 
ressourcer med passende erhvervsbaggrund. Der vil sandsynligvis være behov for 
omfattende uddannelsesprogrammer for at sikre en effektiv miljøforvaltning. 
Ud over de nationale opgaver for forvaltningen bør landene være klar over, at de efter 
tiltrædelsen forventes at deltage i en lang række formelle og uformelle arbejdsgrupper 
under Rådet og Kommissionen. Dette er en stor byrde, navnlig for små lande. En 
gennemgang af miljølovgivningen med tanke på oprettelse af formelle forskrifts- eller 
rådgivningsudvalg vil give en foreløbig idé om, hvor mange mennesker der vil blive 
tale om. 
For at bistå med styrkelsen af kandidatlandenes administrative strukturer på 
miljøområdet søger Kommissionen at fremme oprettelse af institutioner i vigtige 
sektorer gennem samarbejde mellem administrationerne i kandidatlandene og de 
tilsvarende administrationer i de nuværende medlemsstater. Miljøet er udpeget som en 
nøgleprioritet i tiltrædelsespartnerskaberne og vil få særlig vægt i denne 
sammenhæng. 
Langvarige udstationeringer af embedsmænd fra medlemsstaterne, der skal deltage i 
gennemførelsen og håndhævelsen af regelværket, vil udgøre rygraden i disse 
samarbejdsprojekter, som også kan omfatte andre foranstaltninger, der kræves til 
opnåelse af bestemte mål. 
Gennemførelsesprogrammer 
Den grundlæggende del af de nationale programmer for overtagelse af regelværket 
udgøres af gennemførelsesprogrammer med en analyse af de forskellige miljø­
sektorer, prioriteringer, årlige omkostninger ved gennemførelsen af de forskellige 
sektorrelaterede dele af programmerne, finansieringsstrategier og realistiske tidsplaner 
med angivelse af måldatoer for opfyldelsen. 
"7 
Der bør endvidere indføres en ordning med løbende overvågning af gennemførelsen af 
programmet og årlig rapportering om fremskridtene. Gennemførelsesprogrammerne 
vil normalt bestå af en fase for strategisk planlægning og en fase for projektudvikling 
og gennemførelse. 
Et første skridt i de direktivspecifikke gennemførelsesprogrammer vil bestå i at 
definere, hvad hvert enkelt direktiv dækker, som f.eks. antallet af anlæg, der er 
omfattet af direktivet om store fyringsanlæg, eller hvilke områder der vil kunne blive 
omfattet af obligatorisk overvågning som fastsat i rammedirektivet om luftkvalitet. 
Disse foreløbige vurderinger bør ledsages af omtrentlige omkostningsoverslag. 
Disse oplysninger vil danne grundlag for yderligere strategisk planlægning af 
foranstaltninger til fuldstændig overholdelse af EU-normerne. De strategiske 
gennemførelsesplaner skal være tilstrækkelig detaljerede og specifikke til, at de kan 
anvendes som grundlag for målrettet beslutningstagning. Den strategiske overordnede 
planlægning vil danne grundlag for de individuelle gennemførelsesbeslutninger, hvor 
arbejdet flyttes fra nationalt plan til regionalt og lokalt plan og til den private sektor. 
Det vil være op til disse udøvende organer at træffe de konkrete 
gennemførelsesbeslutninger. Den nationale regering vil imidlertid fortsat være 
ansvarlig for, at gennemførelsen finder sted efter de fastsatte tidsplaner, og vil bruge 
passende midler hertil, såsom effektiv håndhævelse af lovgivningen. 
Samordning og overvågning 
Alle de aktiviteter, der er planlagt for før-tiltrædelsesperioden, skal overvåges og 
gennemgås regelmæssigt. Det er vigtigt at udvikle en omfattende 
overvågningsmekanisme, da antallet af involverede parter kan ventes at vokse under 
tilnærmelsesprocessen. 
Det vil derfor være nyttigt at oprette mere formelle og fastere strukturerede systemer, 
navnlig til kommunikation og rapportering. 
lo 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 294 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 14 11 01 
Katalognummer : CB-CO-98-353-DA-C 
ISBN 92-78-36836-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg