EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 15.11.2022 COM(2022) 643 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET Fremskridt med hensyn til konkurrenceevnen for rene energiteknologier

















Indholdsfortegnelse 1. Indledning 2. Samlet konkurrenceevne for EU's rene energisektor 2.1 Baggrund: den seneste udvikling 2.1.1 Energipriser og -omkostninger: nyere udviklingstendenser 2.1.1 Globale ressource- og materialeforsyningskæder: sårbarheder og forstyrrelser 2.1.2 Konsekvenserne af covid-19 og genopretningen 2.1.3 Menneskelig kapital og menneskelige færdigheder 2.2 Forsknings- og innovationstendenser 2.3 Det globale konkurrenceprægede miljø for ren energi 2.4 Finansieringslandskabet for innovation i EU 2.5 Virkninger af systemiske ændringer 3. Fokus på vigtige teknologier og løsninger for ren energi 3.1. Solceller 3.2. Hav- og landvindenergi 3.3. Varmepumper til bygninger 3.4. Batterier 3.5. Produktion af vedvarende brint ved hjælp af vandelektrolyse

3.6. Vedvarende brændstoffer 3.7. Intelligente teknologier til energiforvaltning 3.8. Vigtigste resultater vedrørende andre rene energiteknologier 4. Konklusion BILAG I: Metodologisk ramme for vurdering af EU's konkurrenceevne



1.Indledning Ruslands uprovokerede og uberettigede militære aggression mod Ukraine har i høj grad forstyrret verdens energisystem. Den har vist, at EU er alt for afhængig af russiske fossile brændstoffer, og understreget behovet for at øge modstandsdygtigheden i EU's energisystem, som allerede var blevet udfordret af covid-19-krisen. De rekordhøje energipriser og risikoen for forsyningsknaphed i hele EU har gjort det endnu mere presserende at fremskynde den dobbelte grønne og digitale omstilling under den europæiske grønne pagt og sørge for et mere sikkert, økonomisk overkommeligt, modstandsdygtigt og uafhængigt energisystem. 2022 har været præget af REPowerEU-planen, som er et afgørende element i EU's politiske reaktion på denne hidtil usete krise. Planen er en køreplan for udfasning af EU's afhængighed af import af russisk energi så hurtigt som muligt gennem foranstaltninger vedrørende energibesparelser, diversificering af energiforsyningen og fremskyndet udrulning af vedvarende energi. Desuden har Kommissionen med meddelelsen "Spar på gassen til en sikker vinter" fremlagt en plan om at reducere gasforbruget i EU med 15 % indtil næste forår. Rådet har vedtaget to forordninger om henholdsvis oplagring og koordinerede foranstaltninger til reduktion af efterspørgslen efter gas. I september 2022 nåede Rådet til enighed om Kommissionens forslag til en "forordning om et nødindgreb for at imødegå høje energipriser" for at afbøde energiprisernes indvirkning på EU's forbrugere og samtidig imødegå den hidtil usete volatilitet og usikkerhed på EU's og de globale energimarkeder. Denne intervention omfatter navnlig en reduktion af elforbruget, et indtægtsloft for inframarginal elproduktion og et midlertidigt, obligatorisk solidaritetsbidrag fra virksomheder, der anvender fossile brændstoffer. Opfyldelse af REPowerEU-målene vil kræve yderligere kumulative investeringer på 210 mia. EUR frem til 2027 ud over de investeringer, der allerede er nødvendige for at opnå klimaneutralitet senest i 2050 . Denne investering vil støtte en massiv opskalering og fremskyndelse af udbredelsen af rene energiteknologier (f.eks. solceller, vind, varmepumper, energibesparende teknologier, biomethan og vedvarende brint), hvilket er af afgørende betydning for at imødegå både energi- og klimakrisen. Hvis de dermed forbundne teknologiske og ikke-teknologiske udfordringer skal overvindes, vil det også kræve en stærk og konkurrencedygtig sektor for ren energi i EU. REPowerEU-planen bekræftede tilsagnet om at nå den europæiske grønne pagts langsigtede mål om at gøre EU klimaneutralt senest i 2050 og fuldt ud gennemføre Fit for 55-pakken, der blev fremlagt i juli 2021. Opfyldelse af målene i den europæiske grønne pagt vil kræve, at EU udvikler, gennemfører og opskalerer innovative løsninger inden for energieffektivitet og vedvarende energi. Halvdelen af de reduktioner af drivhusgasemissionerne, der forventes i 2050, vil kræve teknologier, der endnu ikke er klar til markedet, så forsknings- og innovationsaktiviteter er et afgørende element for at øge EU's teknologiske suverænitet og globale konkurrenceevne. Inden for disse rammer og i overensstemmelse med tidligere udgaver fremlægger denne tredje årlige statusrapport om konkurrenceevnen den nuværende og forventede status for forskellige rene og kulstoffattige energiteknologier og -løsninger. Den kortlægger også forsknings-, innovations- og konkurrenceaspekterne af EU's rene energisystem som helhed. 2021-udgaven var vigtig for vurderingen af den økonomiske genopretning efter covid-19, fordi den fremhævede, hvordan forbedringer af konkurrenceevnen kan afbøde pandemiens økonomiske og sociale konsekvenser på kort og mellemlang sigt. Dette års rapport skal tage hensyn til EU's opfordring til større udbredelse af rene energiteknologier og energikrisens indvirkning på sektoren. På denne baggrund bygger rapporten på tilgængelige data for at give indsigt i, hvordan EU's konkurrenceevne kan styrkes i strategiske energiværdikæder, samtidig med at udbredelsen af EU's rene energiteknologier øges. Samtidig betyder den aktuelle og hastigt skiftende geopolitiske udvikling, energi- og klimaudviklingen, at de seneste kvantitative data ikke altid er i stand til at afspejle den hidtil usete situation på passende vis. Denne rapport fokuserer derfor på de fremskridt, der er gjort frem til udgangen af 2021, på grundlag af de konsoliderede data, der var tilgængelige indtil da. Nyere data er blevet angivet, når de foreligger og er pålidelige. Disse er imidlertid knappe og kan derfor endnu ikke fuldt ud afspejle den nuværende energikrises indvirkning på konkurrenceevnen for rene energiteknologier. Hvor det er muligt, og for at tage hensyn til de seneste udfordringer, som sektoren for ren energi står over for, og deres indvirkning på sektoren, bygger analysen på de allerede synlige konsekvenser og kvalitative vurderinger for 2022. Den fulde virkning kan dog først vurderes i næste års statusrapport. Konkurrenceevne er et komplekst og mangesidet begreb, som ikke kan defineres ved hjælp af en enkelt indikator. I denne rapport vurderes derfor konkurrenceevnen i EU's system for ren energi som helhed (afsnit 2) og i specifikke teknologier og løsninger inden for ren energi (afsnit 3) ved at analysere et defineret sæt indikatorer (bilag I). Fra og med i år vil Kommissionens Observatorium for Ren Energiteknologi (CETO) udføre den dybtgående evidensbaserede analyse, der ligger til grund for denne rapport. Denne rapport offentliggøres i overensstemmelse med artikel 35, stk. 1, litra m), i forordningen om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen og ledsager rapporten om status over energiunionen. 2.Samlet konkurrenceevne for EU's rene energisektor 2.1Baggrund: den seneste udvikling

2.1.1Energipriser og -omkostninger: nyere udviklingstendenser Som anført i tidligere statusrapporter om konkurrenceevnen har priserne på elektricitet og gas i industrien været højere i EU end i de fleste G20-lande uden for EU i det seneste årti. Den uberettigede og uprovokerede russiske invasion af Ukraine har øget de allerede rekordhøje priser, der blev set i 2021 i EU og mange andre regioner i verden. Engrospriserne på gas i Europa var fem gange højere i første kvartal af 2022 end året før og nåede i august 2022 et historisk højt niveau, før de faldt til et lavere niveau. Da gaskraftværker ofte er prissættende på de europæiske markeder, har dette resulteret i en lignende tendens for engrospriserne på elektricitet. De har også påvirket produktionsomkostningerne for nogle sektorer, navnlig energiintensive industrier. Råvarepriserne har også været stigende. Den femte rapport om energipriser og energiomkostninger, som forventes vedtaget ved udgangen af 2022, vil indeholde ajourførte kvantitative data og analyser. EU og medlemsstaterne har allerede truffet en række foranstaltninger siden 2021 for at bidrage til at afbøde virkningerne af de høje energipriser. Kommissionens forslag til en forordning om en nødintervention til håndtering af høje energipriser, som Rådet nåede til enighed om i september 2022, omfatter værktøjer til at reducere brugen af gas til elproduktion med ca. 4 % i løbet af vinteren, hvorved presset på priserne mindskes, og et forslag om at rejse mere end 140 mia. EUR til medlemsstaterne for at bidrage til at afbøde virkningerne af de høje energipriser for forbrugerne. Selv om virkningen af denne tendens på værdikæden for rene energiteknologier fortsat er blandet, kan den tyde på en forbedring af deres konkurrenceevne, navnlig sammenlignet med ikke-vedvarende alternativer. F.eks. er solcelleelproduktion allerede den billigste produktionskilde i et stigende antal lande. Ved produktion af vedvarende brint ved hjælp af vandelektrolyse er omkostningerne ved elektricitet imidlertid en af de vigtigste faktorer, der påvirker elektrolysatorers økonomiske levedygtighed. Figure 1 giver mere indsigt i omkostningerne ved rene energiteknologier. Der gives et øjebliksbillede af de normaliserede elomkostninger (LCOE) for 2021 for en række repræsentative forhold i hele EU. Resultaterne viser, at teknologiflåder med lave variable omkostninger (herunder variable driftsomkostninger og brændstofomkostninger) har været meget konkurrencedygtige i 2021. Denne konstatering er mest robust for sol- og vinddrevet produktion med LCOE i intervallet 40-60 EUR/MWh. Desuden synes flåden af kombinerede gas- og dampturbiner (CCGT) i gennemsnit at have været mere konkurrencedygtig i 2021 end kulfyret produktion. CCGT nød godt af den foretrukne lastfordeling i de første tre kvartaler af 2021, mens brændstofskiftet først blev vigtigt i fjerde kvartal af 2021. Dette gav mulighed for betydeligt højere kapacitetsfaktorer for CCGT i 2021 . Stigningen i gaspriserne understøttede fortsat omstillingen fra gas til kul i første kvartal af 2022 på trods af stigningen i kulstofpriserne. De høje kulpriser i begyndelsen af andet kvartal af 2022 begyndte imidlertid mindske kløften, og nogle medlemsstaters nylige meddelelser om midlertidigt at øge anvendelsen af kulfyrede anlæg har ført til forventninger om, at kulpriserne vil stige yderligere i de kommende måneder. De meget høje energipriser har skabt store økonomiske gevinster for elproducenter med lavere marginalomkostninger (f.eks. dem, der opererer i vind- og solenergisektoren). Kommissionen foreslog derfor en forordning om et nødindgreb for at imødegå de høje energipriser, som der blev opnået politisk enighed om på det ekstraordinære møde i Rådet (energi) den 30. september. Denne forordning omfatter et midlertidigt loft for og omfordeling af indtægterne fra inframarginale teknologier for at lette vanskelighederne for energiforbrugerne og samfundet generelt. Den omfatter også et obligatorisk midlertidigt solidaritetsbidrag, der finder anvendelse på overskuddet i virksomheder, der er aktive inden for råolie-, naturgas-, kul- og raffinaderisektoren, og som er steget betydeligt i forhold til tidligere år. Den nuværende krise på energiområdet/fossile brændstoffer er den seneste påmindelse om behovet for en ændring af paradigmet for at sikre fremtidig stabilitet. REPowerEU-planen opfordrer til en massiv opskalering og fremskyndelse af vedvarende energi inden for elproduktion, industri, bygninger og transport — ikke blot for at fremskynde EU's energiuafhængighed og sætte skub i den grønne omstilling, men også for at sænke elpriserne og reducere importen af fossile brændstoffer over tid. Foranstaltningerne vil omfatte fremme af vedvarende energi, hvilket vil kræve en elinfrastruktur, der er egnet til formålet. For at opfylde REPowerEU-målene skal udbredelsen af vedvarende energi kombineres med energibesparelses- og energieffektivitetsforanstaltninger. 2.1.1Globale ressource- og materialeforsyningskæder: sårbarheder og forstyrrelser Sammen med bekymring over pålideligheden af de eksisterende forsyningskæder, navnlig naturgasforsyningen, har både covid-19-pandemien og den nuværende geopolitiske kontekst ført til forstyrrelser i visse globale forsyningskæder for materialer og ressourcer og har derfor påvirket sektoren for ren energi. EU er stærkt afhængig af forsyninger fra tredjelande, og den dobbelte grønne og digitale omstilling vil blive drevet af adgang til råstoffer. De seneste tendenser i de globale forsyningskæder for materialer og ressourcer har understreget, at det haster med at styrke EU's modstandsdygtighed og energiforsyningssikkerhed gennem uafhængighed af materialer og ressourcer og teknologisk suverænitet. Tilgængeligheden af materialer og forsyningskædernes modstandsdygtighed er en forudsætning for at opfylde REPowerEU, fordi den øgede efterspørgsel efter rene teknologier går hånd i hånd med en større efterspørgsel efter ressourcer såsom metaller og mineraler. Teknologier, der er stærkt afhængige af importerede råmaterialer, eller komponenter, der indeholder disse materialer, omfatter vind (permanente magneter, sjældne jordarter), solcelleenergi (sølv, germanium, gallium, indium, cadmium, siliciummetal) og batterier (kobolt, litium, grafit, mangan, nikkel). Det Internationale Energiagentur (IEA) forudser, at den samlede globale efterspørgsel efter mineraler som følge af den bebudede udrulning af vedvarende energi vil blive fordoblet eller endda firedoblet inden 2040. Stigende råvarepriser påvirker omkostningerne ved rene energiteknologier. Priserne på de råvarer, der er nødvendige for disse teknologier, såsom litium og kobolt, blev mere end fordoblet i 2021, mens priserne på kobber og aluminium steg med ca. 25 % til 40 %. Samme år blev den årelange tendens til omkostningsreduktioner for vindmøller og solcellemoduler vendt: Sammenlignet med 2020 steg deres priser med henholdsvis 9 % og 16 %. Batteripakker vil være mindst 15 % dyrere i 2022 end i 2021. En ny udfordring er at undgå at erstatte afhængigheden af fossile brændstoffer med afhængighed af importerede råstoffer og den teknologiske ekspertise til forarbejdning og fremstilling af komponenter. Kina har f.eks. næsten monopol på minedrift og forarbejdning af de sjældne jordarter, der er afgørende for rene energiteknologier, kombineret med en stærk markedsposition i deres produktionskæde. Udfordringen med ressourceafhængighed består af tre dele. For det første står EU over for øget konkurrence om adgang til kritiske råstoffer, da andre lande øger deres egen indsats for at opbygge deres kapacitet og potentielt begrænser deres eksport. Halvdelen af de 30 råstoffer af kritisk betydning, som EU har opført , importeres i en mængde på over 80 %, hvilket især er bekymrende, når udbuddet er koncentreret i meget få lande. For det andet vil sekundære råstoffer på trods af de betydelige fremskridt, der er gjort med hensyn til cirkulær økonomi og genanvendelsesprocenter (mere end 50 % af visse metaller genanvendes, hvilket dækker mere end 25 % af forbruget af disse), ikke i sig selv være tilstrækkelige til at imødekomme den høje — og stadig stigende — efterspørgsel. Sekundære råmaterialer indebærer også yderligere udfordringer (f.eks. højere genanvendelsesomkostninger for visse materialer, teknisk gennemførlighed og utilstrækkelig tilgængelighed af udtjente komponentgrupper). Genvindingsøkonomien vil dog blive bedre, efterhånden som omkostningerne til primære materialer og mængden af tilgængelige udtjente komponentgrupper stiger. Sekundære råstoffer vil derfor være en vigtig forsyningskilde efter 2030 — forudsat at de nødvendige investeringer påbegyndes nu. Innovativt genanvendeligt design er også meget vigtigt. For det tredje er der et teoretisk potentiale til at dække mellem 5 og 55 % af Europas behov i 2030 ved at udvinde råstoffer fra europæisk jord. Fremme af indenlandsk minedriftskapacitet står imidlertid over for hindringer på grund af lange godkendelsesprocedurer og miljøproblemer, utilstrækkelig raffineringskapacitet og mangel på kvalificeret arbejdskraft og ekspertise. Det nye forslag til en batteriforordning er et eksempel på et flagskibsinitiativ, der skal hjælpe Europa med at blive førende inden for den cirkulære økonomi for batterier — fra bæredygtig minedrift til genanvendelse. Knaphed på ressourcer såsom jord og vand — hvad enten det er til placering af sol-, vind- eller bioenergi eller til vandelektrolyse med henblik på produktion af vedvarende brint — kan begrænse den videre udbredelse af rene energiteknologier på det ønskede niveau i EU. Fremme af flere forskellige anvendelser af arealer såsom agrosolcelleanlæg (kombination af landbrug og solcelleproduktion) og udpegning af steder i maritim fysisk planlægning til samtidige aktiviteter såsom fiskeri og vedvarende offshoreenergi kan bidrage til at overvinde disse begrænsninger. Samtidig er det yderst vigtigt, at medlemsstaterne tager hensyn til tilgængeligheden af vand, når de udformer energimikset. En effektiv tilgang til EU's afhængighed af import af de råstoffer, der er nødvendige for fremstillingen af rene energiteknologier, vil være afgørende for at sikre sektorens fremtidige konkurrenceevne (med hensyn til omkostninger, teknologisk suverænitet og modstandsdygtighed) og for at gennemføre både den grønne og den digitale omstilling. Kommissionen offentliggjorde i 2020 en handlingsplan for at mindske forsyningsrisikoen. Dette omfattede foranstaltninger til diversificering af indkøb uden for EU (f.eks. gennem strategiske råvarepartnerskaber), fremme af den cirkulære økonomi (f.eks. gennem miljøvenligt design, FoU eller kortlægning af tilgængeligheden af kritiske råstoffer i byminen eller affaldsprodukter) og muliggørelse af indenlandsk potentiale (f.eks. ved hjælp af jordobservationsteknologi). Ud over at sikre forsyningen kan EU også blive nødt til at opbygge strategiske reserver, hvor forsyningen er truet. Formanden for Europa-Kommissionen bebudede derfor en europæisk lov om råstoffer af kritisk betydning i sin tale om Unionens tilstand den 14. september 2022.

2.1.2Konsekvenserne af covid-19 og genopretningen Covid-19's forskelligartede økonomiske konsekvenser var en stor trussel mod EU's sektor for ren energi i 2020-2021. På den ene side steg EU's industri for vedvarende energi med en omsætning på 163 mia. EUR i 2020 og en bruttoværditilvækst på 70 mia. EUR svarende til henholdsvis 9 % og 8 % sammenlignet med 2019. Samlet set genererede den ca. fire gange større værditilvækst pr. euro af omsætningen end industrien for fossile brændstoffer og næsten 70 % mere end EU's samlede fremstillingssektor . Denne andel forværredes imidlertid en smule i 2020, hvilket tyder på øget lækage (f.eks. i form af import). I 2021 steg EU's produktion af de fleste rene energiteknologier og -løsninger i vid udstrækning, hvilket vendte den tendens, der blev set i 2020. EU's produktion af batterier havde et rekordår med en firedobling af produktionsværdien i forhold til 2020-værdierne, idet mere kapacitet blev flyttet online. Varmepumpe-, vind- og solcelleproduktionen steg med 30 % i 2021 (varmepumper havde et rekordår, vindenergi steg tilbage til niveauet før pandemien, og den faldende tendens, der har været konstateret inden for solenergi siden 2011, vendte). Produktionen af biobrændstoffer, hovedsagelig biodiesel, steg med 40 % og steg kraftigt i medlemsstaterne, mens produktionen af bioenergi (f.eks. piller, stivelsesrester og træflis) steg med 5 %. Brintproduktionen steg med næsten 50 %, da Nederlandene mere end fordoblede sin produktion i 2021. Den samtidige stigning i priserne, der begyndte i 2021, kan dog give et alt for positivt billede af produktionsvæksten. Desuden var der ved nogle teknologier en stigning i importen for at imødekomme den stigende efterspørgsel i EU. F.eks. var 2021 året med den største relative stigning i EU's handelsunderskud for varmepumper (390 mio. EUR i 2021 sammenlignet med 40 mio. EUR i 2020, hvor 2020 var det første år, hvor EU's handelsoverskud udviklede sig til et underskud) efterfulgt af biobrændstoffer (2,3 mia. EUR i 2021, 1,4 mia. EUR i 2020) og solceller (9,2 mia. EUR i 2021, 6,1 mia. EUR i 2020). Ikke desto mindre opretholdt EU en positiv handelsbalance inden for vindenergiteknologi (2,6 mia. EUR i 2021, 2 mia. EUR i 2020) og vandkraftteknologi på trods af en faldende tendens siden 2015 (211 mio. EUR i 2021, 232 mio. EUR i 2020). EU's økonomiske genopretningspolitikker, såsom genopretnings- og resiliensfaciliteten inden for rammerne af NextGenerationEU, er en vigtig drivkraft for at omlægge og øge investeringerne i sektoren for ren energi. I oktober 2022 nåede Rådet til enighed om Europa-Kommissionens forslag om at tilføje et særligt REPowerEU-kapitel i medlemsstaternes genopretnings- og resiliensplaner med henblik på at finansiere vigtige investeringer og reformer, der vil bidrage til at nå REPowerEU-målene. De reformer og investeringer, som medlemsstaterne har foreslået i deres genopretnings- og resiliensplaner, har hidtil oversteget både klimamålene og målene for digitale udgifter (henholdsvis mindst 37 % og 20 % af udgifterne i genopretnings- og resiliensplanerne). I de 26 genopretnings- og resiliensplaner, som Kommissionen godkendte pr. 8. september 2022, er der afsat foranstaltninger til en værdi af ca. 200 mia. EUR til klimaomstillingen og 128 mia. EUR til digital omstilling, hvilket svarer til henholdsvis 40 % og 26 % af disse medlemsstaters samlede tildeling (tilskud og lån). De 25 genopretnings- og resiliensplaner, som Rådet godkendte den 8. september 2022, omfatter foranstaltninger vedrørende FoI med et samlet budget på 47 mia. EUR (herunder både tematiske og horisontale investeringer). Inden for dette beløb er der afsat 14,9 mia. EUR til investeringer i forskning, udvikling og innovation (FUI) i grønne aktiviteter ( Figure 2 ). 2.1.3Menneskelig kapital og menneskelige færdigheder De seneste data om menneskelig kapital på verdensplan viser, at selv om sektoren for ren energi har været modstandsdygtig under covid-19-pandemien, steg manglen på færdigheder i 2021 og forventes at fortsætte i 2022. Beskæftigelsen i EU's bredere sektor for ren energi nåede op på 1,8 mio. i 2019 med en gennemsnitlig årlig vækst på 3 % siden 2015 og svarende til 1 % af den samlede beskæftigelse i EU. Til sammenligning steg beskæftigelsen i den samlede økonomi med 1 % om året i gennemsnit , mens beskæftigelsen i den fossile energiindustri faldt med 2 % i gennemsnit i det seneste årti . Kina indtog førstepladsen i verden i 2020 (39 %) efterfulgt af EU (11 %) inden for global beskæftigelse i sektoren for vedvarende energi, som i alt tegnede sig for 12 mio. job . Jobsammensætningen i EU's sektor for ren energi i bredere forstand har ændret sig på flere måder . Varmepumpeindustrien er ved at overhale sektoren for fast biobrændsel og vindenergi som den største arbejdsgiver. Dette skyldes hovedsagelig den øgede installation af varmepumper. Denne tendens vil sandsynligvis fortsætte med REPowerEU-planen og nye produkttilbud, der er tilgængelige for renoveringssektoren . Desuden er sektoren for ren energi 20 % mere produktiv end den samlede økonomi i gennemsnit. Siden 2015 er arbejdsproduktiviteten steget hurtigere i sektoren for ren energi (2,5 % om året) end i den samlede økonomi (1,8 % om året). Denne stigning skyldes sektoren for e-mobilitet (5 % årligt) og vedvarende energi (4 % om året), og der er observeret forskellige tendenser afhængigt af teknologierne. Imidlertid har næsten 30 % af de virksomheder i EU, der fremstiller elektrisk udstyr , oplevet mangel på arbejdskraft i 2022, hvilket er endnu højere end i 2018. Dette skyldes hovedsagelig den overordnede økonomiske genopretning efter pandemien kombineret med den langsomme udvikling i sektoren for ren energi med hensyn til at opbygge de færdigheder, der kræves i forbindelse med den grønne og den digitale omstilling. Eftersom over 70 % af de virksomheder i EU, der fremstiller elektrisk udstyr, stod over for materialemangel i 2022, viser disse tendenser den stigende risiko for forstyrrelser i forsyningskæden for ren energi ( Figure 3 ).

Kønsskævhederne i energisektoren og i den energirelaterede forskning og innovation fortsætter, selv om der i vid udstrækning mangler konsekvente og kontinuerlige kønsopdelte data. Underrepræsentationen af kvinder i beslutningstagningen i energiselskaber og i de videregående uddannelser inden for naturvidenskab, teknologi, ingeniørvirksomhed og matematik (STEM) afspejles i en lavere andel af patentansøgninger med kvindelige opfindere (kun 20 % i alle patentklasser i 2021 og lidt over 15 % til teknologier til modvirkning af klimaændringer ), en lavere andel af nystartede virksomheder, der er grundlagt eller medgrundlagt af kvinder (mindre end 15 % i EU i 2021 ), og lavere kapitalinvesteringer i virksomheder ledet af kvinder (kun 2 % i nystartede virksomheder, der udelukkende består af kvinder, og 9 % i blandede teams i EU i 2021 ). EU øger sine bestræbelser på at sikre et afbalanceret og lige økosystem. Initiativerne omfatter strategien for ligestilling mellem kønnene 2020-2025 , Women TechEU-initiativet, der blev lanceret i 2022 , det nye støtteberettigelseskriterium under Horisont Europa og de konkrete målrettede foranstaltninger i den nye innovationsdagsorden fra 2022. Udligning af den kønsbestemte kløft vil ikke kun bidrage til at tackle EU's udfordringer med hensyn til job og færdigheder med henblik på at opnå den dobbelte grønne og digitale omstilling, men vil også støtte inddragelsen af kvinder på disse arbejdsområder og dermed tackle samfundsmæssige udfordringer. 2.2Forsknings- og innovationstendenser Den stigende miljømæssige, geopolitiske, økonomiske og sociale ustabilitet i verden kræver en smidig EU-politik for FoI, som effektivt kan reagere på en krisesituation og samtidig sikre gennemførelsen af den europæiske grønne pagt. EU's politik for FoI er retningsgivende for innovation og porteføljen af rene energiteknologier. Verdens største FoI-program, Horisont Europa (med et budget på 95,5 mia. EUR afsat til FoI i 2021-2027) og andre EU-finansieringsprogrammer (f.eks. Innovationsfonden og finansieringen af samhørighedspolitikken) har til formål at styrke EU's FoI-økosystem og bidrage til at nå EU's politiske mål. Sammen med en fælles og koordineret indsats på tværs af medlemsstaterne (navnlig gennem den strategiske energiteknologiplan (SET-planen)) øger FoI-aktiviteterne modstandsdygtigheden i EU's sektor for ren energi. De fleste EU-medlemsstater øgede deres offentlige FoI-investeringer i EU's prioriteter for energiunionen i 2020 , , og der er hidtil rapporteret om mere end 4 mia. EUR. De endelige samlede tal for 2020 forventes at være sammenlignelige med værdierne før finanskrisen i absolutte tal. Ikke desto mindre ligger investeringerne i den offentlige FoI på nationalt plan og EU-plan, målt som en andel af bruttonationalproduktet (BNP), fortsat under 2014-niveauet ( Figure 4 ). I 2020 tilføjede Horisont 2020-midlerne til støtte for energiunionens FoI-prioriteter 2 mia. EUR til medlemsstaternes bidrag fra de nationale programmer. Mens de nationale bidrag alene fortsat er lave blandt de store økonomier, lå EU med inddragelse af Horisont 2020-midlerne på andenpladsen blandt de store økonomier med hensyn til offentlige FoI-investeringer i ren energi i 2020 ( Figure 5 ), både i absolutte udgifter (6,6 mia. EUR, hvor USA fører med 8 mia. EUR) og som andel af BNP (0,046 %, hvor Japan fører med 0,058 %, men kun en smule foran USA og Sydkorea). Ifølge globale vurderinger investerer erhvervssektoren i gennemsnit mindst tre gange så meget i FoI inden for ren energi som den offentlige sektor. Investeringer fra EU's erhvervsliv tegner sig for 80 % af FoI-udgifterne inden for energiunionens FoI-prioriteter. I 2019 beløb de anslåede private investeringer i FoI i EU sig til 0,17 % af BNP ( Figure 5 ) og 11 % af erhvervs- og virksomhedssektorens samlede FoI-udgifter. Skøn for EU viser, at investeringerne i absolutte tal (18-22 mia. EUR om året) har været sammenlignelige med USA og Japan siden 2014. Målt i procent af BNP ligger EU imidlertid stadig lavere end andre store konkurrerende økonomier (Japan, Sydkorea og Kina), selv om EU's investeringer ligger over USA. Siden 2014 har halvdelen af EU's medlemsstater øget deres patenteringsaktivitet i overensstemmelse med energiunionens FoI-prioriteter, med førende lande inden for grøn innovation som Tyskland og Danmark, der klarer sig stærkt både i absolutte tal og i andelen af grønne patenter i deres samlede innovationsportefølje. EU var fortsat verdens førende patentansøger inden for klima og miljø (23 %), energi (22 %) og transport (28 %). På verdensplan var der lidt færre videnskabelige publikationer om lavemissionsenergiteknologier i 2020 end i 2016-2019. I EU steg dette tal mere moderat i 2016-2019 (sammenlignet med det globale gennemsnit) og faldt kraftigere i 2020. EU bidrog med lidt over 16 % af de videnskabelige artikler på verdensplan, men fortsatte med at producere mere end det dobbelte af det globale gennemsnitlige antal publikationer pr. indbygger . Denne tendens skyldes hovedsagelig det stigende antal videnskabelige publikationer på andre områder og det forhold, at højindkomstøkonomier ikke længere synes at dominere inden for emner vedrørende ren energi og innovation. EU var førende inden for energiforskning for ti år siden, men den massive forbedring af kvantiteten og kvaliteten af den kinesiske produktion inden for energiforskning har skubbet EU ned på andenpladsen. Kinesiske forskere er førende med hensyn til de mest citerede publikationer vedrørende energi (med en andel på 39 %). Ikke desto mindre samarbejder og offentliggør EU-forskere internationalt om emner vedrørende ren energi i en grad, der ligger et godt stykke over det globale gennemsnit, og der er et højere niveau af samarbejde mellem den offentlige og den private sektor i EU. Horisont 2020's FoI-rammeprogram, Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og det syvende rammeprogram for FoI blev rangeret blandt de 20 mest anerkendte globale finansieringsordninger til støtte for forskning i ren energi i perioden 2016-2020. Behovet for at forbedre overvågningen af offentlige og private FoI-aktiviteter inden for ren energi og den kvantitative vurdering af konkurrenceevnen blev fremhævet i den sidste udgave af rapporten og er siden blevet endnu mere afgørende. Revisionen af SET-planen og den planlagte ajourføring af de nationale energi- og klimaplaner, der skal finde sted i juni 2024, skaber sammen momentum for at styrke dialogen om ren energi, FoI, og konkurrenceevnen mellem EU og dets medlemsstater. 2.3Det globale konkurrenceprægede miljø for ren energi

På verdensplan har det presserende tilsagn om at fremskynde energiomstillingen ført til udvikling af mange rene energiløsninger, lige fra nicheteknologier til global industri og internationale værdikæder. Det anslås, at de globale markeder vil have en værdi af 24 billioner EUR for vedvarende energi og 33 billioner EUR for energieffektivitet i 2050. EU's førende position inden for videnskab, dets stærke industrigrundlag og de ambitiøse rammebetingelser for ren energi udgør et godt teknologisk grundlag for den forventede markedsudvikling af flere rene energiteknologier. EU har fastholdt sin gode position inden for internationalt beskyttede patenter siden 2014 og bekræfter dermed den tendens, der blev fremhævet i sidste års rapport. EU er fortsat nummer to kun overgået af Japan, når det gælder opfindelser af høj værdi, og er førende inden for vedvarende energi og deler førerpositionen med Japan inden for energieffektivitet, hovedsagelig takket være EU's specialisering inden for materialer og teknologier til bygninger. EU's patentdata viser også sin førerposition inden for vedvarende brændstoffer, batterier og elektromobilitet samt teknologier til opsamling, lagring og anvendelse af CO2. Inden for disse rammer vil internationalt samarbejde inden for FoI ikke blot fremskynde overgangen til ren energi yderligere, men også modvirke forstyrrelser på det globale energimarked. EU-programmer og -politikker såsom Horisont Europa og Erasmus+ har konsekvent støttet FoI-samarbejdet med betroede globale partnere. Kommissionens meddelelse om den globale tilgang til forskning og innovation skaber bedre rammer for udviklingen af det internationale samarbejde. Kommissionens meddelelse om EU's eksterne energiengagement i en verden i forandring lægger op til en intensivering af dette samarbejde og udvikling af partnerskaber til støtte for den grønne omstilling inden for vigtige emner såsom vedvarende og kulstoffattig brint samt adgang til råstoffer og innovation. I Kommissionens meddelelse "Et nyt EFR for forskning og innovation" opfordres der desuden til, at de vejledende principper for videnudnyttelse ajourføres og udvikles. Der forventes en adfærdskodeks for intelligent brug af intellektuel ejendom inden udgangen af 2022. Kommissionen bidrager til at fremme det internationale samarbejde om energiinnovation og -teknologi ved fortsat at engagere sig i Mission Innovation og Clean Energy Ministerial. Desuden understreger EU's nye globale konnektivitetsstrategi, Global Gateway, Kommissionens meddelelse "Gennemgang af handelspolitikken" og det internationale partnerskab med Sydafrika om retfærdig energiomstilling betydningen af at styrke det internationale samarbejde og handelsforbindelserne for at udnytte rene energiteknologiers konkurrenceevne i synergi med EU's indre markeds åbenhed og tiltrækningskraft. Internationalt forskningssamarbejde, teknologioverførsel, handelspolitik og energidiplomati skal samarbejde om at sikre lige konkurrence med hensyn til handel og investeringer i de teknologier, tjenesteydelser og råstoffer, der er nødvendige for omstillingen både i og uden for EU. EU vil også skulle udnytte sit potentiale til at opskalere innovationen yderligere for at undgå at øge sin afhængighed af andre store økonomier for importerede teknologier, der er nødvendige i energiomstillingen og i den nye arkitektur for energisystemet. 2.4Finansieringslandskabet for innovation i EU Klimateknologiske løsninger fremmer EU's konkurrenceevne og teknologiske suverænitet. Sammen med indførelsen af mere modne generationsteknologier vil de spille en afgørende rolle med hensyn til at opnå kulstofneutralitet senest i 2050. EU's klimateknologiområde har i løbet af de seneste seks år tiltrukket en stigende mængde venturekapitalinvesteringer, som er førende inden for innovation. Klimateknologi kan være lang tid undervejs, før den er moden, så der er et afgørende behov for en betydelig mængde kapital i hele finansieringscyklussen for opstartsvirksomheder, investeringer i FoI, en statslig indsats for at mindske risikoen ved udvikling af klimateknologiske løsninger og yderligere fremme af den private sektors deltagelse. På verdensplan har venturekapitalinvesteringer på klimaområdet udvist imponerende modstandsdygtighed over for pandemien med allerede højere investeringsniveauer i 2020 (20,2 mia. EUR) og nye rekordhøje niveauer i 2021 (40,5 mia. EUR, en stigning på 100 % i forhold til 2020 ). Heraf tiltrak EU-baserede nystartede og opskalerede klimateknologiske virksomheder 6,2 mia. EUR i venturekapitalinvesteringer i 2021, hvilket er mere end dobbelt så meget som i 2020. Dette tegner sig for 15,4 % af de globale investeringer i klimateknologi. 2021 var også det første år, hvor investeringer i senere faser i EU-baseret klimateknologi var højere end i Kina. Investeringerne i den tidlige fase nåede imidlertid nye højder i USA og Kina i 2021, men toppede i EU ( Figure 6 ). Energiområdet tegnede sig for 22 % af de globale investeringer i klimateknologi i 2021 (produktion af ren energi og netteknologier tegnede sig for henholdsvis 13,2 % og 8,7 %). Med niveauer, der er næsten fire gange højere (x 3,8) end i 2020, ligger energiområdet stadig efter området Mobilitet og transport (46 %), men har for første gang overhalet området Fødevarer og arealanvendelse (19,6 %). I EU bekræftede venturekapitalinvesteringerne i energiselskaber den vedvarende vækst i de seneste fire år (en stigning på 60 % i forhold til 2020). På trods af disse gode resultater blev den relative andel af EU's venturekapitalinvesteringer i energi halveret i 2021. Med 10 % af venturekapitalinvesteringerne i energiselskaber ligger EU på tredjepladsen, langt efter USA (62 %) og Kina (13,3 %), som begge viste fremragende investeringsniveauer i 2021 som følge af megahandler inden for produktion af ren energi. På trods af den positive dynamik i finansieringen af venturekapitalfonde i EU og tiltrækningen af EU-baseret klimateknologi for venturekapitalinvestorer bremser strukturelle hindringer og samfundsmæssige udfordringer stadig EU-baserede opskaleringer af klimateknologi sammenlignet med andre større økonomier. EU-klassificeringssystemet for bæredygtige aktiviteter udgør ikke desto mindre en ramme for fremme af varige investeringer og definerer miljømæssigt bæredygtige økonomiske aktiviteter. Desuden er EU's innovationspolitik blevet udvidet i årenes løb, og det institutionelle landskab har ændret sig i takt hermed. Horisont Europas søjle III om "Et innovativt Europa" har tilvejebragt værktøjer til at støtte nystartede virksomheder, vækstvirksomheder og små og mellemstore virksomheder (SMV'er). I den forbindelse er Det Europæiske Innovationsråd (EIC) med sit budget på 10,1 mia. EUR mellem 2021 og 2027 EU's flagskibsprogram for innovation med henblik på at identificere, udvikle og opskalere banebrydende teknologier og innovationer. Horisont Europa støtter også initiativet om europæiske innovationsøkosystemer og Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi (EIT). EIT InnoEnergy har opbygget det største økosystem for bæredygtig energiinnovation i verden og står også i spidsen for overgangen til et dekarboniseret EU inden 2050 ved at lede tre industrielle værdikæder (den europæiske batterialliance, det europæiske center for fremme af grøn brint og det europæiske solenergiinitiativ). Med hensyn til EU's finansieringsprogrammer er Innovationsfonden en af de største i verden med hensyn til at demonstrere rene innovative teknologier og anvende dem i industriel målestok. InvestEU-programmet er et vigtigt element i EU's genopretningsplan og støtter adgangen til og tilgængeligheden af finansiering for SMV'er, midcapselskaber og andre virksomheder. Samhørighedspolitikken tilvejebringer omfattende og langsigtede investeringer, navnlig for SMV'er, i innovation og industrielle værdikæder med henblik på at fremme udviklingen af vedvarende og kulstoffattige teknologier og forretningsmodeller. Desuden støtter Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og Den Europæiske Investeringsfond (EIF) effektivt den Deep Tech-udvikling, som EU har brug for at nå sine bæredygtighedsmål. Andre finansieringsprogrammer såsom moderniseringsfonden og den foreslåede sociale klimafond har til formål at bidrage til at kanalisere indtægter fra klimarelaterede politikker til støtte for energiomstillingen. Disse programmer og andre EU-initiativer, såsom kapitalmarkedsunionen, har til formål yderligere at mobilisere private investorer i finansieringen af klimateknologi og nystartede virksomheder inden for avanceret klimateknologi. F.eks. er det banebrydende partnerskab mellem Europa-Kommissionen og Breakthrough Energy Catalyst et andet eksempel på, hvordan man kan fremme investeringer i kritiske klimateknologier, der samler den offentlige og den private sektor.

Skabelse af synergier mellem EU-programmer og -instrumenter og øget samhørighed mellem EU's lokale innovationsøkosystemer kan hjælpe EU med at blive førende på verdensplan inden for klimateknologi og dermed lukke kløften mellem EU og andre større økonomier ved at udnytte EU's forskellige talenter, intellektuelle aktiver og industrielle kapaciteter. Den europæiske resultattavle for innovation 2022 fremhæver betydningen af at etablere et paneuropæisk innovationsøkosystem, og Kommissionens meddelelse fra 2022 "Den nye europæiske innovationsdagsorden" er allerede et skridt fremad, fordi den har til formål at udnytte styrkerne i EU's innovationsøkosystem. 2.5Virkninger af systemiske ændringer For at opnå den dobbelte grønne og digitale omstilling og opfylde den europæiske grønne pagt og Fit for 55-målene er EU's sektor for ren energi nødt til at fremskynde et paradigmeskift, der allerede er i gang: behovet for at nedbryde skellene mellem sektorer og styrke samarbejdet på horisontale områder (f.eks. råstoffers kritiske rolle, digitaliseringen af energisystemet og samspillet mellem forskellige teknologier i industrielle processer, individuelle bygninger og byer). Eksempler på denne systemiske omstilling omfatter: bygningsrelaterede rene energiteknologier, digitalisering af energisystemet samt energifællesskaber og subnationalt samarbejde. Bygningsrelaterede rene energiteknologier: Obligatoriske solcelleanlæg på tage og en fordobling af den nuværende udbredelse af individuelle varmepumper vil bidrage til at nå klima- og energimålene. Opfyldelsen af disse mål vil også kræve, at byggesektoren integrerer en bred vifte af supplerende løsninger for nye bygninger, såsom effektive isoleringsmetoder og kontrolsystemer, men også ressourceeffektive foranstaltninger. Dette bør gå hånd i hånd med en forøgelse af renoveringsprocenten og fremme af gennemgribende renovering. Energilagring på stedet (batterier) er et andet vigtigt element for at muliggøre større andele af varmepumper og undgå ekstreme spidsbelastninger inden for elproduktion og -transmission/distribution. Ud over produkttilgængelighed er installationsfærdigheder og operationelle tjenester for de forskellige teknologier afgørende for EU's sektorer for ren energi og dets konkurrenceevne. Digitalisering af energisystemet: Digitaliseringen vokser eksponentielt: Alene i de sidste fem år er internettrafikken blevet tredoblet, og omkring 90 % af dataene i verden i dag er blevet skabt i løbet af de sidste to år. Decentralisering af energi — både på produktionsniveau og gennem millioner af forbundne intelligente apparater, varmepumper og elbiler — forandrer det lokale energisystem. En vurdering for Hamburg viste, at der var et betydeligt potentiale for omkostningsbesparelser: Ved at investere 2 mio. EUR i intelligent opladning for at mindske spidsbelastningsefterspørgslen kan man undgå at skulle investere 20 mio. EUR i den nødvendige netforstærkning for at imødekomme en andel af elbiler i byen på 9 %. Uden intelligent styring af lokale energibehov kan kapacitetsbegrænsninger i distributionsnettene bremse omstillingen til ren energi. Nogle digitale løsninger kan imidlertid øge energiforbruget og drivhusgasemissionerne uden passende effektivitetsforanstaltninger, f.eks. genvinding af spildvarme fra datacentre. Energifællesskaber og subnationalt samarbejde: Mindst to millioner europæiske borgere har deltaget i mere end 8 400 energifællesskaber og gennemført over 13 000 projekter siden 2000 . Energifællesskaber udgør et vigtigt test- og anvendelsesområde for rene energiteknologier og -løsninger. Den samlede vedvarende kapacitet, der installeres af energifællesskaber i Europa, anslås i øjeblikket til mindst 6,3 GW (dvs. ca. 1-2 % af den installerede kapacitet på nationalt plan). Solcelleenergi udgør størstedelen af den installerede kapacitet. Vindenergi på land kommer derefter. Udvikling af deltagelsesbaserede modeller for renere energiteknologier, navnlig rettet mod lavindkomsthusholdninger, kan sætte gang i udviklingen af flere energifællesskaber i hele EU og samtidig bidrage til at bekæmpe energifattigdom. Øget interaktion på tværs af horisontale områder, samtidig med at der tages hensyn til den indbyrdes afhængighed mellem forskellige sektorer både på medlemsstats- og EU-plan, er afgørende for at fremskynde udbredelsen og opskaleringen af rene energiteknologier og for at styrke EU's konkurrenceevne på det globale marked for ren energi . 3.Fokus på vigtige teknologier og løsninger for ren energi I dette afsnit præsenteres vurderingen af konkurrenceevnen for en række rene energiteknologier og -løsninger, der er afgørende for energiproduktion, -lagring og -systemintegration. Det giver også indsigt i, hvordan teknologien og markedet udvikler sig med henblik på at opfylde målene i den europæiske grønne pagt og REPowerEU. Dette afsnit omfatter en analyse af solceller, vind, varmepumper til bygninger, batterier, brintproduktion ved hjælp af elektrolyse, vedvarende brændstoffer og digital infrastruktur. Det giver også et overblik over andre vigtige teknologier. Denne evidensbaserede analyse — baseret på indikatorerne i bilag I — blev udført inden for rammerne af Kommissionens interne Observatorium for Ren Energiteknologi (CETO), som udføres af Det Fælles Forskningscenter. De detaljerede teknologispecifikke rapporter findes på CETO's websted . 3.1. Solceller Solceller har været den hurtigst voksende elproduktionsteknologi i verden i løbet af det seneste årti. Alle scenarier hen imod et klimaneutralt energisystem tildeler solcelleenergi en central rolle. I den nylige meddelelse om den europæiske solenergistrategi opfordres der til ca. 450 GWac ny solcelleanlægskapacitet mellem 2021 og 2030. I betragtning af den nuværende tendens til at installere en jævnstrømskapacitet på 1,25-1,3 gange vekselstrømskapaciteten for at optimere anvendelsen af nettilslutningen vil dette bringe den samlede nominelle solcellekapacitet i EU op på ca. 720 GWp. EU's solenergistrategi tager fat på de vigtigste flaskehalse og hindringer for investeringer med henblik på at fremskynde udbredelsen, sikre forsyningssikkerheden og maksimere de socioøkonomiske fordele ved solcelleenergi i hele værdikæden. European Solar PV Industry Alliance, som er et af de konkrete initiativer i EU's solenergistrategi, blev formelt godkendt af Kommissionen i oktober 2022, og den har til formål at opskalere fremstillingsteknologier for innovative solcelleprodukter og -komponenter. Teknologivurdering: Den gennemsnitlige effektivitet af siliciumcellebaserede moduler er steget fra 15,1 % i 2011 til 20,9 % i 2021. Dette skyldes anvendelsen af større skårne wafere og mere effektive solceller, herunder konstruktioner med multiforgrenede celler. Europa har en bemærkelsesværdig ekspertise og en førerposition inden for den lovende perovskitteknologi, hvor flere EU-virksomheder såsom Evolar (Sverige), Saule Technologies (Polen) og Solaronix (Frankrig) er i færd med at etablere produktionslinjer. EU's solenergistrategi har til formål at vende den faldende tendens i den offentlige og private finansiering i solcelleindustrien. EU er ikke desto mindre fortsat en stærk innovator på området med et betydeligt antal publikationer og patentansøgninger registreret i 2017-2019. Tyskland alene ligger på femtepladsen i verden med hensyn til patentering af opfindelser af høj værdi i solceller. Værdikædeanalyse: Både produktionsdata og nye investeringsprojekter bekræfter Asiens, og navnlig Kinas, dominans i produktionslandskabet for solcelleanlæg. Hele den yderligere produktionskapacitet på 80 000 ton polysilicium, der blev annonceret i begyndelsen af 2021 (som skal føjes til en samlet kapacitet på ~650 000 ton i 2020), samt de 118 000 ton, der allerede er under opførelse, bliver bygget i Kina. Solceller af silicium, som hovedsagelig produceres i Kina, tegner sig for over 95 % af den globale produktion. EU har dog stadig en betydelig andel i segmenterne for fremstilling af produktionsudstyr (50 %) og invertere (15 %) i solcelleværdikæden. Global markedsanalyse: De globale investeringer i ny solenergiproduktion steg med 19 % i 2021 og nåede op på 205 mia. USD (242,5 mia. EUR). I 2021 skete der imidlertid en yderligere forværring af EU's handelsbalance, fordi importen steg, mens eksporten forblev stabil og udgjorde 13 % af den globale eksport. Højere materialeomkostninger i mange industrisektorer i 2021 og 2022 førte til en ekstraordinær og hidtil uset stigning i produktionsomkostningerne for celler og moduler, hvilket vendte en årtier lang tendens til nedbringelse af omkostningerne. Ikke desto mindre blev solcellers konkurrenceevne yderligere forbedret i forhold til ikke-vedvarende energikilder. Antallet af lande, hvor produktion af solcelleenergi er den billigste kilde, er derfor stigende. Stigninger i priserne på fossile brændstoffer som følge af naturkatastrofer, ulykker eller internationale konflikter kan kun forstærke denne tendens. Det kan konkluderes, at de seneste tilgængelige data for 2021 og 2022 bekræfter den tidligere observerede tendens. EU har bekræftet sin position som et af de største markeder for solcelleenergi og som en stærk innovator, navnlig inden for fremspirende solcelleteknologier og -applikationer (såsom agrosolcelleanlæg, bygningsintegreret solcelleenergi og flydende solcelleanlæg). EU er imidlertid stærkt afhængig af import fra Asien for flere afgørende komponenter (wafere, ingots, celler og moduler) og har kun en betydelig tilstedeværelse i segmenterne for fremstilling af produktionsudstyr og invertere (som i øjeblikket oplever en flaskehals på grund af mangel på chips ). Yderligere flaskehalse som følge af begrænsninger i prisoverkommeligheden (navnlig for lavindkomsthusstande og SMV'er), alt for lange ventetider (f.eks. i forbindelse med utilstrækkeligt kvalificerede solcelleinstallatører) påvirker allerede en større udbredelse af solcelleanlæg. De foranstaltninger og flagskibsinitiativer, der er bebudet i EU's solenergistrategi, giver de vigtigste muligheder for at investere i solcelleaktiver og udvikle solcelleproduktionskapaciteten i EU samt diversificere importen. Sideløbende hermed har fortsatte teknologiske fremskridt hen imod mere effektive og bæredygtige celledesign og -fremstillingsprocesser gjort det muligt at forbedre solcelleteknologiernes konkurrenceevne yderligere i forhold til ikke-vedvarende energikilder — selv om råvareomkostningerne er steget. Disse elementer styrker forretningsgrundlaget for at fremme både produktion og udbredelse i EU, herunder innovative applikationer. 3.2.Hav- og landvindenergi Vindenergi spiller en central rolle i EU's klima- og energipolitik, da fremskyndelsen af udbredelsen af vindenergi er afgørende for at opfylde den europæiske grønne pagt, Fit for 55- og REPowerEU-målene. REPowerEU opfordrer til hurtigere installation af vindenergikapacitet med en vindkraft på 510 GW senest i 2030, hvilket forventes at svare til en andel på 31 % af EU's installerede elproduktionskapacitet. EU har været førende på verdensplan i FoI inden for vindenergi siden 2014, hvor de offentlige udgifter tegnede sig for 883 mio. EUR i perioden 2014-2021, og EU huser i øjeblikket 38 % af alle innovative virksomheder og den største pulje af nystartede virksomheder og innovative virksomheder. I 2021 blev der imidlertid kun installeret 11 GW vindenergi (10 GW onshorevindkraft, 1 GW offshorevindkraft) i EU, og udsigterne for 2022 ligger stadig under det tempo, der er nødvendigt for at nå REPowerEU-målene. Kina er i øjeblikket førende med hensyn til kumulative vindenergianlæg med en kapacitet på 338 GW, hovedsagelig på grund af en øget udbredelse i 2021. Samme år nåede EU op på ca. 190 GW samlet installeret kapacitet.

For at opfylde REPowerEU-målene vil det være afgørende at fremskynde udbredelsen af vindenergi, og det vil kræve klare investeringskanaler og omsætning af politiske mål til konkrete gennemførelsesforanstaltninger, herunder vedtagelse af forpligtelser til at lette udstedelsen af tilladelser til vindmølleparker. Teknologivurdering: Den samlede installerede globale vindkapacitet på land var 769 GW i 2021, hvilket er næsten tre gange højere end ti år tidligere, og der blev installeret en kapacitet på 72 GW alene i 2021. 2021 var også et rekordår for offshorevindkraft med 21 GW ny kapacitet installeret globalt, hvilket er mere end en tredobling i forhold til den tidligere rekord i 2020. Den samlede installerede kapacitet udgjorde 55 GW i 2021. Kina stod i spidsen for stigningen i den globale installerede kapacitet med 30,6 GW onshorevindkraft og 16,9 GW offshorevindkraft installeret i 2021. EU havde en samlet onshorevindkapacitet på 173 GW og en samlet offshorevindkapacitet på ca. 16 GW ved udgangen af 2021. Den samlede vindkapacitet svarede til ca. 14 % af EU's samlede elforbrug. I 2021 var der også det næsthøjeste årlige bidrag fra onshorevindkapaciteten i EU siden 2010 (10 GW om året). Der blev imidlertid kun opstillet 1 GW offshorevindenergi i EU i 2021. Industriens aktører fremhæver udstedelsen af tilladelser som en af de største flaskehalse for den fortsatte og massive udbredelse af vindenergi, fordi den forårsager forsinkelser og færre afsluttede projekter. Dette lægger så igen pres på forsyningskædens rentabilitet. Kommissionen har fremsat lovgivningsforslag og retningslinjer for at fremskynde udstedelsen af tilladelser som led i REPowerEU-pakken. Værdikædeanalyse: Vindenergisektoren har udviklet sig til en global industri med ca. 800 produktionsanlæg. De fleste af disse findes i Kina (45 %) og Europa (31 %). EU har fastholdt sin førerposition med hensyn til patenter af høj værdi inden for vindenergiteknologier: EU's andel af opfindelser af høj værdi var 59 % i 2017-2019. EU's vindmølleproducenter er fortsat førende, når det gælder kvalitet, teknologisk udvikling og investering i forskning og innovation. EU's vindindustri har også stor produktionskapacitet inden for komponenter med stor merværdi (tårne, gearkasser og vinger) samt for komponenter, der også kan anvendes af andre industrisektorer (f.eks. generatorer, energiomformere og styresystemer). EU's værdikæde for produktion af offshorevindkraft får hovedsagelig sine komponenter fra EU-producenter. Hvad angår onshorevindkraft køber EU's originaludstyrsfabrikanter derimod deres komponenter fra mange forskellige udenlandske leverandører. Mange af råmaterialerne til generatorer importeres hovedsagelig fra Kina. Potentielle vanskeligheder med at øge produktionen af råstoffer med henblik på at nå 2030-målene kan udgøre en udfordring for EU's vindindustri. Stigningen i ressourcepriserne i 2021 og usikkerheden på udbudssiden udgør også en hindring. Industrien har også givet udtryk for miljømæssige betænkeligheder med hensyn til genanvendelse af kompositvinger. Både nationale og europæiske forskningsprogrammer inden for vindenergi fokuserer derfor i stigende grad på cirkularitet. Global markedsanalyse: EU har i løbet af det seneste årti opretholdt en positiv handelsbalance med resten af verden på mellem 1,8 mia. EUR og 2,8 mia. EUR. EU har imidlertid haft negative handelsbalancer med Kina og Indien siden 2018. Kinesiske OEM'er overhalede for første gang deres modparter i EU målt i globale markedsandele i 2020. EU's førende markeder har ikke desto mindre et betydeligt antal indenlandske producenter. Det kan konkluderes, at EU's vindsektor fortsat er førende i verden med hensyn til FoI og patenter af høj værdi. Dette skyldes den produktionskapacitet, arbejdsstyrke og de færdigheder, den har til rådighed. Industrien skal dog mere end fordoble den nuværende årlige kapacitetsinstallation i EU for at nå målene for 2030. Gennemførelsen af direktivet om vedvarende energi, det nylige forslag til ændring heraf samt Kommissionens respektive henstilling og vejledning fra 2022 forventes at fjerne de vigtigste tilladelsesrelaterede hindringer for udbredelse. En klar forudgående angivelse af medlemsstaternes planer for vindenergianlæg vil også gøre det muligt at forberede den fremtidige kapacitet rettidigt. Sideløbende hermed vil FoI om cirkularitet fremme industrien ved at tage fat på miljøproblemer og forsyningsafbrydelser og dermed forbedre konkurrenceevnen i EU's vindenergisektor. 3.3.Varmepumper til bygninger På EU-plan støttes brugen af varmepumper i stigende grad inden for rammerne af den europæiske grønne pagt, Fit for 55-pakken og REPowerEU-planen . REPowerEU-planen opfordrer til en fordobling af den nuværende udnyttelsesgrad for individuelle varmepumper, hvilket vil resultere i en samlet udrulning af 10 mio. varmepumper i løbet af de næste fem år og 30 mio. i 2030, hvilket vil blive modsvaret af en opskalering af EU's produktionskapacitet. Planen opfordrer også til hurtigere udbredelse af store varmepumper i fjernvarme- og fjernkølingsnet. En fælles udbredelse af både tagmonterede solcelleanlæg (og solvarme) og varmepumper med intelligent styring, der reagerer på netbelastning og prissignaler, vil bidrage til at øge dekarboniseringen og mindske udfordringerne i forbindelse med integration i elnettet. Teknologivurdering: Varmepumper til bygninger er kommercielt tilgængelige produkter. De kan klassificeres efter den kilde, hvorfra de udvinder termisk energi (luft, vand eller jord), det medium, hvortil de overfører varmen (luft eller vand), deres formål (rumopvarmning eller -køling, opvarmning af brugsvand) og markedssegmenter (erhvervs- eller beboelsesejendomme og net). Hvad angår varmepumper, der hovedsagelig anvendes til rum- og brugsvandopvarmning, nåede den installerede mængde i denne sektor op på næsten 17 mio. enheder i Europa ved udgangen af 2021, mens salget nåede op på 2,18 mio. enheder i 2021, hvilket svarer til en samlet årlig vækstrate på 17 % i de seneste fem år og 20 % i de seneste tre år. RoI-aktiviteter for individuelle varmepumper drives af efterspørgslen efter mere effektive, kompakte og støjsvage enheder, bredere driftsområder for omgivelsestemperatur, digitalisering med henblik på optimal integration med energinet og lokal energiproduktion og -lagring. De er også drevet af nye EU-forordninger med henblik på større energieffektivitet og lavere miljøpåvirkning i hele livscyklussen, herunder materialecirkularitet og kølemidler med lavt globalt opvarmningspotentiale (GWP). I forbindelse med kommercielle varmepumper er der f.eks. tale om integration af samtidig varme- og kuldeforsyning med varmelagring. EU's position inden for FoI er stærk og i fremgang. EU er førende inden for patenter på "varmepumper, der primært bruges til opvarmning" til anvendelse i bygninger. I 2017-2019 blev 48 % af patenterne for "opfindelser af høj værdi" indgivet i EU, efterfulgt af Japan (12 %), USA (8 %), Korea (7 %) og Kina (5 %). I 2014-2022 ydede Horisont 2020 i alt 277 mio. EUR i støtte til projekter vedrørende varmepumper til bygninger. Værdikædeanalyse: Omsætningen inden for fremstilling, installation og vedligeholdelse af varmepumper i EU beløb sig til 41 mia. EUR i 2020 og er steget med en gennemsnitlig årlig vækstrate på 21 % i løbet af de seneste tre år. Direkte og indirekte arbejdspladser udgjorde 318 800 i 2020, en gennemsnitlig årlig vækst på 18 % i løbet af de seneste tre år. Disse data omfatter alle typer varmepumper, herunder luft-til-luft-varmepumper, der anvendes til køling og/eller opvarmning. Produktionen af varmepumper kræver ikke kritiske råstoffer, men påvirkes af den nuværende mangel på halvledere på verdensplan. Global markedsanalyse: I EU består værdikæden for "varmepumper, der primært bruges til opvarmning" af mange SMV'er og nogle få store aktører. Andelen af varmepumper, der importeres, er stigende, og handelsunderskuddet nåede op på 390 mio. EUR i 2021 i modsætning til det overskud på 202 mio. EUR, der blev registreret fem år tidligere. Importen fra Kina blev fordoblet i 2021 til 530 mio. EUR. Det kan konkluderes, at udbredelsen af varmepumper allerede skrider hurtigt frem, men at den skal fremskyndes yderligere for at opfylde REPowerEU-målene. EU-baserede leverandører er nødt til at øge produktionen for at imødekomme EU's stigende efterspørgsel efter varmepumper. Nogle industrisammenslutninger hævder, at en hurtigere udfasning af kølemidler med højt GWP vil forsinke en forøgelse af produktionen for specifikke anvendelser, men forbudsdatoerne i forslaget til ændring af forordningen om F-gasser har til formål at give industrien tilstrækkelig tid til at tilpasse sig. Manglen på uddannede installatører og høje indledende omkostninger kan forsinke udbredelsen i EU. Industrien opfordrer til en "varmepumpeaccelerator"-platform, som skal samle Kommissionen, medlemsstaterne og sektoren selv. Platformen vil blive understøttet af klare og vedvarende politiske signaler, der vil skabe tillid til langsigtet planlægning, sikre gunstige lovgivningsmæssige rammer, nedbringe omkostningerne ved hjælp af mere samarbejde og FoI og udvikle en pagt om færdigheder med fokus på varmepumper. Som led i REPowerEU-planen vil Kommissionen støtte medlemsstaternes bestræbelser på at samle deres offentlige ressourcer via potentielle vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse med fokus på banebrydende teknologier og innovation i værdikæden for varmepumper og på at etablere et storstilet færdighedspartnerskab inden for rammerne af pagten om færdigheder. 3.4.Batterier

Batterier vil spille en afgørende rolle med hensyn til at nå målene i den europæiske grønne pagt og gennemføre REPowerEU-planen , fordi de kan mindske afhængigheden af brændstofimport i transportsektoren og sikre maksimal udnyttelse af vedvarende elektricitet og reducere afbrydelser. Der forventes over 50 millioner elektriske køretøjer (EV'er) på EU's veje i 2030 (med mindst 1,5 TWh batterier) og over 80 GW/160 GWh stationære batterier. EU bevæger sig gradvist i retning af nye nulemissionsbiler inden 2035 i overensstemmelse med målet om en samlet bilpark i EU på 270 mio. køretøjer, der bør være nulemissionskøretøjer (hovedsagelig elektriske) senest i 2050. E-mobilitet er den vigtigste drivkraft for efterspørgslen efter batterier. Lithium-ion-batterier forventes at dominere markedet langt ud over 2030, men der udvikles sideløbende andre teknologier. Teknologivurdering: På trods af afbrydelser af chip- og magnesiumforsyningen har udbredelsen af batteriteknologi i EU nået et historisk højdepunkt: Der blev solgt 1,7 millioner nye elektriske køretøjer i 2021, hvilket svarer til 18 % af markedet (sammenlignet med 3 % i 2019 og 10,5 % i 2020 ) og overstiger Kina (16 %). Det nationale salg af elektriske køretøjer varierede fra 1,3 % i Cypern til 45 % i Sverige. EU's marked for stationære batterier vokser også hurtigt og forventes at nå op på 8 GW/13,7 GWh inden udgangen af 2022. Der er imidlertid behov for en yderligere fremskyndelse for at mindske afhængigheden af gasdrevne spidsbelastningsanlæg i overensstemmelse med REPowerEU-målene. I 2021 faldt den gennemsnitlige batteripris med 6 % til omkring 116 EUR/kWh på det globale marked og til ca. 150 EUR/kWh på EU-markedet. Dette fortsætter en langsigtet tendens. Men med stigende priser i 2022 som følge af chok på udbudssiden er tendensen nu ved at vende (f.eks. var prisen på lithiumcarbonat i foråret 2022 steget med 974 % i forhold til 2021). Batteripakker vil være mindst 15 % dyrere i 2022 end i 2021. Systemomkostningerne ved Li-ion-applikationer i netskala lå i 2021 på ca. 350 EUR/kWh og for lagersystemer i hjemmet næsten det dobbelte. Værdikædeanalyse: Næsten hele EU's masseproduktion af lithium-ion-batterier i 2021 blev stadig udført af asiatiske producenter, der er etableret i EU (Ungarn og Polen). Opførelsen af nye gigafabrikker betyder, at EU (især Tyskland og Sverige) gradvist vil få større betydning på markedet. Svenske Northvolt fremstillede sin første battericelle fremstillet af 100 % genanvendt nikkel, mangan og kobolt i slutningen af 2021 og begyndte de kommercielle leverancer i 2022. Virksomheden hævder, at den har en meget effektiv genanvendelsesproces med genvinding af op til 95 % af batterimetallerne. EU forventes at nå op på over 75 GWh installeret produktionskapacitet ved udgangen af 2022 (sammenlignet med 44 GWh i midten af 2021). De igangværende projekter viser, at EU er godt på vej til at opfylde 69 % af efterspørgslen efter batterier i 2025 og 89 % i 2030 . Dette skyldes i vid udstrækning den europæiske batterialliances initiativer. Opstrømsråvaresegmentet er fortsat det mindst modstandsdygtige i batteriværdikæden. På trods af flere EU-initiativer steg forsyningsmanglen for batteriråstoffer i 2021. Brugte batterier sendes stadig for det meste til Asien med henblik på genanvendelse . EU gør hurtige fremskridt inden for Li-ion-teknologi (især den mest effektive NMC-streng ), men det går for langsomt med stationære batteriteknologier baseret på rigelige råmaterialer (f.eks. flowbatterier og natrium-ion-batterier — sidstnævnte har også et godt potentiale til elektriske køretøjer, bl.a. på grund af udviklingen i Kina). EU er også langsommere til at indføre billigere litium(ion)jernfosfat-teknologi (LFP), som i stigende grad anvendes i Asien og er mindre afhængig af kritiske råmaterialer. Global markedsanalyse: Kina kontrollerer 80 % af verdens kapacitet til raffinering af batteriråvarer, 77 % af celleproduktionskapaciteten og 60 % af produktionskapaciteten for batterikomponenter . EU's handelsunderskud for Li-ion-batterier fortsatte med at vokse i 2021 og nåede op på 5,3 mia. EUR (en stigning på 25 % i forhold til 2020). EU står for ca. 19 % af den globale produktion af elektriske køretøjer, men har kun en meget lille del af opstrømsleverandørkæden (med undtagelse af koboltforarbejdning). Produktionen og ibrugtagningen af elbusser i EU (7 356 elbusser var i brug ved udgangen af 2021) er ubetydelig sammenlignet med Kina, som tegner sig for over 90 % af den globale beholdning på 670 000 elbusser. Det kan konkluderes, at EU i stigende grad er ved at opbygge den stærkt nødvendige teknologiske kapacitet inden for billigere lagring/længerevarende lagring (f.eks. teknologier til natrium-ion- og zinkbaserede batterier samt flowbatterier) og indtager en stærk position inden for slutprodukter (især produktion og udbredelse af elektriske køretøjer, med undtagelse af segmentet for elektriske busser). EU er også hurtigt ved at indhente sit efterslæb inden for cellefremstilling, når det gælder Li-ion-teknologi, og er på vej til at blive næsten selvforsynende inden for batteriproduktion inden 2030. Manglen på indenlandsk produktion af råstoffer og avancerede materialer er et vedvarende problem på trods af igangværende initiativer. EU sigter mod at øge sin indsats for at tackle disse udfordringer fra udvinding til raffinering og fra forarbejdning til genanvendelse, f.eks. med den bebudede europæiske lov om råstoffer af kritisk betydning. 3.5. Produktion af vedvarende brint ved hjælp af vandelektrolyse Vedvarende brint har et stort potentiale til at bidrage til EU's klima- og energimål. Det kan anvendes som brændstof i sektorer, der er vanskelige at elektrificere (f.eks. langdistancetransport og tung transport), som kemisk råvare (f.eks. gødningsstoffer og andre kemikalier), og i industrielle processer (f.eks. stål- eller cementproduktion). Brint og derivater heraf forventes at udgøre 12 % af det globale energimiks i 2050, men vedvarende brint, der anvender vandelektrolyse, udgør i øjeblikket kun 0,1 % af EU's samlede produktion. REPowerEU har yderligere styrket de politiske mål i brintstrategien for 2020 ved at fastsætte 2030-målene for vedvarende og kulstoffattig brint til 10 mio. ton indenlandsk produktion og 10 mio. ton import (delvist i form af ammoniak). Oprettelsen af en europæisk brintbank vil fremskynde produktionen og anvendelsen af vedvarende brint og bidrage til at udvikle de nødvendige infrastrukturer på en koordineret måde. Kommissionen og EU's førende elektrolyseproducenter forpligtede sig til at tidoble produktionskapaciteten til 17,5 GW for brintproduktion senest i 2025. Desuden afsætter medlemsstaternes genopretnings- og resiliensplaner ca. 10,6 mia. EUR til brintteknologier, og der blev godkendt to vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse af Kommissionen i 2022 (juli og september) til investeringer på 5,4 og 5,2 mia. EUR, der involverer henholdsvis 15 og 13 medlemsstater. Teknologivurdering: Ud af en global kapacitet på 300 MW i 2020 tegnede Europa (herunder Det Forenede Kongerige og EFTA-landene) sig for 135 MW installeret kapacitet i 2021. Protonbyttemembran- (PEM) og alkaliske elektrolysatorer udgør henholdsvis 55 % og 44 % af den installerede kapacitet på det europæiske område (inklusive EFTA og Det Forenede Kongerige) . De normaliserede elomkostninger er den vigtigste faktor, der påvirker den økonomiske levedygtighed af investeringerne i elektrolysatorerne, og stigende elpriser er fortsat en af de største udfordringer for den økonomiske levedygtighed af en konkurrencedygtig produktion af elektrolysefremstillet brint. Omkostningerne ved europæisk brintproduktion ved hjælp af vedvarende energikilder varierer fra en (2020) median på 6,8 EUR/kgH2 (produktion baseret på solenergi) til en median på 5,5 EUR/kgH2 (produktion baseret på vindenergi). Omkostningerne til elektrolysatorer forventes at falde som følge af elektrolyse ved høj temperatur: fra 2130 EUR/kW i 2020 til 520 EUR/kW i 2030. Omkostningsmålene for 2030 for PEM-elektrolysatorer og alkaliske elektrolysatorer er på henholdsvis 500 EUR/kW og 300 EUR/kW . Værdikædeanalyse: Produktionskapaciteten for vandelektrolysatorer i 2021 er anslået til 2,5 GW/år i Europa. Den globale produktionskapacitet blev anslået til ca. 6-7 GW/år (ca. to tredjedele alkalisk og en tredjedel PEM for både europæiske og globale markeder). Produktionsmængden i Europa er lavere end i Kina og USA. Det anslås, at kinesiske virksomheder har halvdelen af verdens produktionskapacitet inden for alkalisk elektrolyse, og at amerikanske virksomheder har størstedelen af verdens produktionskapacitet inden for PEM-elektrolyse. Europa er førende med hensyn til antallet af fremstillingsvirksomheder og inden for fastoxidelektrolyse, men er afhængig af lande som Kina, Rusland og Sydafrika med hensyn til levering af de nødvendige kritiske råmaterialer, og Europa kan kun skaffe 1-3 % af dem på hjemmemarkedet. Vandforbrug (i øjeblikket ca. 17 l/kgH2) i forbindelse med udrulningen af mere vedvarende brintproduktion vil øge presset på ferskvandsressourcerne, så nye elektrolyseplaceringer bør overholde vandrammedirektivet for også at beskytte mod vandrelaterede produktionsflaskehalse.

Global markedsanalyse: Kun 0,2 % af den samlede årlige efterspørgsel efter brint (ikkevedvarende) i Europa på 8,4 mio. ton leveres via international handel. Selv om international handel med brint stadig ikke er en realitet, er der betydelige handelsmuligheder i den fremtidige forsyning af vedvarende brint til EU som identificeret i REPowerEU-planen. Det kan konkluderes, at uden større samlesystemer, mere automatisering og stordriftsfordele kan EU ikke konkurrere med Kina inden for alkalisk teknologi. De nuværende høje elpriser og afhængigheden af import af kritiske råstoffer, der er koncentreret hos nogle få leverandører, er grundlæggende svagheder i EU's elektrolysatorværdikæder. Der er behov for langsigtede samarbejdsaftaler. Der er også behov for målrettet forskning i alternativer til sjældne metaller og andre kritiske råstoffer, som i øjeblikket er nødvendige til vandelektrolyse. Desuden afhænger succes på lang sigt af en bæredygtig vandforsyning og tilstrækkelig genanvendelseskapacitet i EU samt en samlet tilgang til at tiltrække efterspørgsel og udbud. Støtte fra EU's regulerings- og finansieringsrammer samt store investeringer gennem genopretningsfinansiering, vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse, samhørighedspolitikken, Horisont Europa, Fællesforetagendet for ren brint og Innovationsfonden er afgørende for konkurrenceevnen i EU's industri for vedvarende brint. 3.6.Vedvarende brændstoffer Vedvarende brændstofteknologier kan på kort sigt bidrage væsentligt til dekarboniseringen af transportsektoren og sikre energiforsyningssikkerheden og energidiversificeringen. REPowerEU-planen udpeger navnlig biomethan som afgørende for at diversificere EU's gasforsyninger ved at øge produktionen til det dobbelte af EU's 2030-mål og dermed prioritere biometan højest inden for vedvarende energi. Fit for 55-lovforslagene vil skabe en betydelig efterspørgsel efter vedvarende energi i transportsektoren i 2030, som er betydeligt højere end de mål for andelen af avancerede biobrændstoffer og vedvarende brændstoffer, der ikke er af biologisk oprindelse, som er fastsat i det reviderede RED II-forslag . Dette skyldes målet om drivhusgasbesparelser på 13 % inden for transport (som sandsynligvis ikke vil blive opfyldt ved elektrificering alene) og de højere mål for drivhusgasbesparelser på 40 % og 61 % i de reviderede forslag til henholdsvis forordningen om indsatsfordeling og direktivet om emissionshandelssystemet (hvis disse skal opfyldes med tilsvarende bidrag fra transportsektoren). I REPowerEU-planen foreslås det at øge de nødvendige mængder vedvarende brændstoffer yderligere. I modsætning til vejtransport, hvis dekarbonisering for en stor dels vedkommende forventes at ske ved hjælp af elektricitet og brint, indebærer forslagene fra RefuelEU Aviation og FuelEU Maritime, at vedvarende brændstoffer vil levere 5 % og 6,5 % af EU's samlede forbrug af jet- og skibsbrændstof i luftfarts- og søfartssektoren, . Teknologivurdering: Der findes kommercielle muligheder (f.eks. anaerob nedbrydning til biomethan, hydrogeneret vegetabilsk olie og produktion af ethanol af lignocelluloseholdige stoffer), men den installerede kapacitet er lille (0,43 mio. ton/år), og den planlagte produktion er begrænset (1,85 mio. ton/år). En række innovative teknologier (f.eks. forgasning af biomasse til Fischer-Tropsch-syntetiske brændstoffer, brændstoffer fremstillet ved pyrolyse og produktion af biomethanol) er blevet demonstreret i industrielle miljøer og er klar til at blive taget i brug. Der gøres mærkbare fremskridt med flere næstegenerationsteknologier. EU fokuserer sine foranstaltninger på avancerede biobrændstoffer, hovedsagelig baseret på ikkegenanvendeligt affald og restprodukter, og begrænser sin støtte til biobrændstoffer baseret på fødevarer og råprodukter. Teknologier til andre vedvarende syntetiske brændstoffer (solenergibaserede brændstoffer, anden generation af mikrobielle brændstoffer og mikroalgebrændstoffer) er for hovedpartens vedkommende stadig på laboratoriestadiet. Selv for e-brændstoffer er de mest avancerede teknologier endnu ikke kommercielle på grund af de stadig eksisterende teknologiske udfordringer, de nuværende høje elektrolyseomkostninger, høje konverteringstab (50 %) og høje transport- og distributionsomkostninger. Værdikædeanalyse: Den største udfordring for markedsudbredelsen af avancerede biobrændstoffer er deres konkurrenceevne i forhold til eksisterende konventionelle biobrændstoffer baseret på fødevareafgrøder. Omkostningerne ved avancerede biobrændstoffer anslås til 1,5-3 gange markedsprisen på traditionelle biobrændstoffer såsom biodiesel og bioethanol (fastsat til 50-100 EUR/MWh). Avancerede biobrændstoffer har også høje kapitaludgifter (op til 500 mio. EUR til et enkelt anlæg) og er afhængige af tilgængeligheden af bæredygtige biomasseråmaterialer. Der er et betydeligt potentiale for at reducere kapitalomkostningerne med 25-50 % og råstofomkostningerne med 10-20 %, nærmere bestemt gennem FoI, udbredelse i stor skala og samforarbejdning i eksisterende anlæg. Den private venturekapital til finansiering af FoI i biobrændstoffer udgjorde i gennemsnit 250 mio. EUR om året i 2010-2021. USA og Canada dominerede (om end med forskellige definitioner af biobrændstoffer), mens EU's andel kun har været 6 % i de sidste fem år. EU ligger imidlertid i spidsen med dobbelt så mange patenter af høj værdi som USA. Kina har de fleste patenter af lav innovationsværdi, og EU's patentansøgninger er stigende i USA og Kina. Global markedsanalyse: EU har ca. 7 % af værdien af det globale marked for biobrændstoffer (dvs. ca. 105 mia. EUR i 2020), som hovedsagelig stammer fra første generation af biodiesel. Omsætningen toppede med 14,4 milliarder EUR i 2018, hvoraf størstedelen blev genereret i Frankrig, Tyskland og Spanien. Der blev skabt 250 000 direkte og indirekte job i hele værdikæden i EU. EU er også hjemsted for 29 % af verdens innovationsvirksomheder, mens USA og Japan har flest. Sektoren for avancerede biobrændstoffer er kun lige ved at komme i gang. Antallet af kommercielle anlæg er stadig ret lavt, og den internationale handel er meget begrænset. EU er førende i verden med 19 af de 24 kommercielle anlæg til fremstilling af avancerede biobrændstoffer, der er i drift. Sverige og Finland har flest (12 tilsammen). Alle biobrændstoffer kan handles internationalt. Den internationale handel er lavere end for de fossile brændstoffer og eksisterer knap nok for avancerede biobrændstoffer. EU's import af biobrændstoffer har været konstant stigende siden 2014. EU havde et handelsunderskud på over 2 mia. EUR for biobrændstoffer i 2021, hvor importen hovedsagelig kom fra Argentina, Kina og Malaysia. Nederlandene og Tyskland er de største EU-producenter og globale eksportører af biobrændstoffer. Det kan konkluderes, at selv om den installerede og planlagte produktionskapacitet for vedvarende brændstoffer for 2030 er minimal, og potentialet i avancerede biobrændstoffer fra bæredygtige råmaterialer i EU er begrænset, kan denne sektor ikke desto mindre bidrage til Fit for 55-besparelsesmålene for drivhusgasemissioner og i tilstrækkelig grad dække en eventuel forsinkelse i elektrificeringen af transportsektoren. Visse tekniske og økonomiske risici skal stadig overvindes for fuldt ud at udnytte potentialet i vedvarende brændstoffer inden for transportsektoren. Omkostningerne ved alle vedvarende brændstoffer og navnlig syntetiske brændstoffer er stadig høje, fordi de er afhængige af priserne på vedvarende energi og brint. Ikke desto mindre er avancerede biobrændstoffer afhængige af lokale bæredygtige biomasseressourcer og korte forsyningskæder, der skaber et stort antal kvalificerede job, mindsker energifattigdom og fremmer industriens konkurrenceevne. EU er klart førende på markedet inden for operationelle kommercielle anlæg til avancerede biobrændstoffer og innovationer af høj værdi. EU's virksomheder er i øjeblikket blandt verdens ti største, men de risikerer at miste deres teknologiske førerposition på grund af manglende privat finansiering. Ud over den energi, der produceres på hjemmemarkedet, bør eksportpotentialet i de underliggende europæiske teknologier derfor også tages i betragtning. 3.7.Intelligente teknologier til energiforvaltning EU's og medlemsstaternes politiske beslutningstagning har klart anerkendt betydningen af intelligente elnet i de seneste år. EU-strategien for integration af energisystemet fra 2020 anerkendte betydningen af intelligente net for at nå EU's energi- og klimapolitiske mål. I den reviderede forordning om den transeuropæiske energiinfrastruktur fra 2022 henvises der til udbredelsen af intelligent elektricitet som et prioriteret tematisk område. I deres genopretnings- og resiliensplaner anerkendte medlemsstaterne digitale løsningers potentiale til at opgradere elnettenes intelligens. Elektrificeringen og anvendelsen af intelligens i nettet skrider frem, men der er behov for mere for at styrke elinfrastrukturen med henblik på at gennemføre REPowerEU-planen. Udfordringerne omfatter reduktion, datadeling mellem forskellige aktører, fleksibilitet, interoperabilitet og teknologisk parathed. EU's handlingsplan for digitalisering af energisystemet indeholder en række foranstaltninger til at overvinde disse hindringer. I betragtning af det store antal og den brede vifte af intelligente energiteknologier fokuserer dette afsnit på at fremlægge en vurdering af den relevante teknologiske og markedsmæssige udvikling for blot tre centrale teknologier: i) avanceret målerinfrastruktur, ii) energistyringssystemer i hjemmet og iii) intelligent opladning af elektriske køretøjer. I)Avanceret målerinfrastruktur (AMI) AMI-systemer giver mange fordele for både energitjenesteleverandører og forbrugere, herunder reducerede elregninger grundet bedre forbrugsstyring, bedre overvågning af nettet og dermed bedre styring af afbrydelser, lavere omkostninger til netopdateringer som følge af bedre styring af spidsbelastningsperioder og bedre kundekontrol gennem brug af avanceret kundeinfrastruktur (dvs. intelligente applikationer og webportaler). Udrulningen af intelligente målersystemer skrider frem i EU, selv om den skal fremskyndes yderligere. I 2020 var kun 43 % af forbrugerne udstyret med en intelligent elmåler (svarende til ca. 123 mio. enheder i EU og Det Forenede Kongerige). De funktioner, som AMI tilbyder, varierer: I de fleste lande giver de via en målergrænseflade detaljerede oplysninger om forbrugsdata (f.eks. forbrugsniveau/dato/tidspunkt) og/eller oplysninger om kumulative forbrugsdata.

Udnyttelse af det fulde potentiale ved AMI vil kræve yderligere integration med energistyringssystemer i hjemmet og intelligente apparater (herunder intelligent opladning af elektriske køretøjer) samt med nye energitjenester. II)System til styring af energi i hjemmet (HEMS) Den stigende udbredelse af intelligente apparater viser, at HEMS bør blive knudepunkt for dataaggregering, -optimering og -eksternalisering til tredjeparter (f.eks. energiformidlere og tjenesteudbydere). Kommissionen er i færd med at udarbejde en adfærdskodeks for producenter af energiintelligente apparater, som vil definere interoperabilitetskrav og principperne for datadeling mellem apparater, automatiseringssystemer til boliger og bygninger, opladere til elektriske køretøjer, aggregatorer og distributionssystemoperatører. De nuværende energistyringsløsninger til hjemmet spænder fra applikationer til direkte energiovervågning for kunderne til white-label-softwareplatforme til forsyningsselskabernes kunder, som senere kan udrulles til slutbrugerne. Ud over "traditionelle" virksomheder med erfaring inden for energi og/eller elektronik distribuerer store softwarevirksomheder som Google, Apple og Cisco nu også HEMS-produkter. Denne tendens understreger den stigende rolle, som softwareudvikling spiller for tingenes internet (IoT). Efterspørgslen efter HEMS forventes at stige betydeligt i de kommende år. F.eks. forventes det tyske marked, som er det største nationale HEMS-marked i EU, at vokse til næsten 460 mio. USD (544 mio. EUR) i 2027, og det franske HEMS-marked kan opleve en samlet årlig vækstrate (CAGR) på 20,3 % mellem 2021 og 2027. Dette afspejler de globale tendenser. Det globale HEMS-marked blev anslået til 2.1 mia. USD i 2021 (2,5 mia. EUR) og kan vokse til 6 mia. USD (7 mia. EUR) i 2027 (med en samlet årlig vækstrate på 16,5 % i perioden 2022-2027). På nuværende tidspunkt er det imidlertid uklart, om HEMS kun vil hjælpe forbrugerne med at optimere deres forbrug og komfort, eller om de også vil muliggøre efterspørgselsrespons og fleksibilitet i stor skala. III)Intelligent opladning af elektriske køretøjer Intelligent opladning af elektriske køretøjer vil være afgørende for at maksimere synergierne mellem elektriske køretøjer, produktion af vedvarende energi og nettjenester. Tempoet i udrulningen af elektriske køretøjer betyder, at elektriske køretøjer ikke forventes at skabe en elefterspørgselskrise på kort til mellemlang sigt, men de kan ændre belastningskurven. Virkningerne af intelligent opladning af elektriske køretøjer kan være større i regioner og lokalområder, hvor en høj koncentration af elektriske køretøjer møder en mindre robust netinfrastruktur. Intelligente opladningsteknikker for elektriske køretøjer kan potentielt levere balanceringstjenester til nettet og reducere begrænsningen af vedvarende energi og dermed mindske behovet for netopgraderinger. Intelligent opladning omfatter en række prismæssige og tekniske opladningsmuligheder og findes i tre former: ensrettet køretøj-til-net (V1G), dobbeltrettet køretøj-til-net (V2G) og køretøj-til-hjem eller bygning (V2H-B). De vigtigste aktører på markedet for intelligent opladning af elektriske køretøjer omfatter ABB (Sverige/Schweiz), Bosch Automotive Service Solutions Inc. (Tyskland), Schneider Electric (Frankrig), GreenFlux og Alfen N.V. (Nederlandene), Virta (Finland), Driivz og Tesla (USA). Det globale marked for intelligent opladning af elektriske køretøjer er tydeligvis ved at tage fart med en anslået værdi på 1,52 mia. USD (1,77 mia. EUR) i 2020 og en samlet årlig vækstrate (CAGR) på 32,42 % mellem 2021 og 2031. I modsætning til mere modne V1G-løsninger er V2G og V2H-B imidlertid endnu ikke nået til den brede markedsudrulningsfase, selv om antallet af pilotprojekter og demonstrationer er stigende. Indførelsen af intelligent opladningsinfrastruktur i stor skala vil medføre to udfordringer: For det første vil det være nødvendigt at konsolidere standardiseringen af kommunikationsgrænseflader mellem ladestandere, elektriske køretøjer og distributionsnet, og for det andet vil det være nødvendigt at dække en stigende efterspørgsel efter råstoffer. AMI-systemer, HEMS og intelligent opladning af elektriske køretøjer forventes at gøre yderligere fremskridt. Indførelsen af AMI-systemer har været langsommere end oprindeligt planlagt. Der er behov for yderligere integration med HEMS og intelligente apparater for fuldt ud at udnytte AMI-systemernes muligheder. Den stigende tilstedeværelse af intelligente apparater bør føre til en betydelig stigning i efterspørgslen efter HEMS. Det globale marked for intelligent opladning af elektriske køretøjer bør også begynde, men udfordringerne skal overvindes. 3.8. Vigtigste resultater vedrørende andre rene energiteknologier Ovenstående afsnit fokuserer på de rene energiteknologier og -løsninger, der blev analyseret i 2021. De andre vigtige rene energiløsninger, der præsenteres i dette afsnit, er behandlet i de ledsagende CETO-rapporter. Disse teknologier befinder sig på forskellige udviklingsstadier og udvikler sig i forskellige sammenhænge. Det betyder, at de hver især har deres egne konkurrencemæssige udfordringer og muligheder. Vandkraft er f.eks. blevet udbredt betydeligt i hele EU. Den installerede kapacitet var på 151 GW i 2021, en stigning på +6 GW i forhold til 2011, hvilket svarer til ca. 12 % af EU's nettoelproduktion. EU's 44 GW pumpet vandkraft repræsenterer næsten hele EU's ellagringskapacitet og sikrer fleksibilitet i elnettet og vandlagringskapaciteten. Med en aldrende flåde får bæredygtig renovering af den eksisterende vandkraftkapacitet stadig større betydning, og det giver mulighed for at gøre vandkraftflåden mere modstandsdygtig over for klimaændringer og markedsændringer. EU er førende inden for FoI og har 33 % af alle opfindelser af høj værdi på verdensplan (2017-2019) og huser 28 % af alle innovative virksomheder. På et globalt ekspanderende marked tegnede EU sig også for 50 % af den samlede globale eksport af vandkraft til en værdi af 1 mia. EUR i 2019-2021. En fuld udnyttelse af vandkraftens potentiale vil imidlertid kræve, at EU overvinder udfordringerne i forbindelse med social accept og miljøvirkninger fra nye anlæg og reservoirer. Virkningerne af klimaændringerne påvirker også vandkraften i Europa på forskellige måder, og vandkraftreservoirer kan spille en rolle med hensyn til at afbøde nogle af disse virkninger. Det er vigtigt at anerkende de yderligere fordele (ud over energiproduktion) ved multifunktionelle vandkraftreservoirer og tilskynde til mere bæredygtige (dvs. mindre belastende) vandkraftteknologier og -foranstaltninger. Et stigende antal anvendelser af havenergi finder sted. På lang sigt kan havenergi i betragtning af ressourcepotentialet bidrage med op til 10 % af EU's energibehov. I EU's strategi for vedvarende offshoreenergifra 2020 blev der foreslået specifikke kapacitetsmål for havenergi med et langsigtet mål på mindst 40 GW senest i 2050. EU-virksomheder er førende inden for havenergisektoren, og de fleste virksomheder har hjemsted i EU-landene. Anvendelsen i og uden for EU er stigende med hensyn til installeret kapacitet. Individuelle enheder bidrager allerede til nettet i længere perioder. Der er imidlertid behov for fortsatte omkostningsreduktioner og sikring af bæredygtighed, hvis bølge- og tidevandsenergiteknologier skal etableres på elmarkedet og være konkurrencedygtige i forhold til andre vedvarende energikilder. Der er også behov for yderligere finansiering til afprøvning og markedsudbredelse for at de kan udbredes i stor skala. Geotermisk energi har oplevet vækst både for kraftværker og for fjernvarme og fjernkøling, om end i et langsomt tempo sammenlignet med andre rene energiteknologier. I 2021 blev yderligere to geotermiske kraftværker sat i drift i Tyskland med en kapacitet på 1 MWe og 5 MWe — hvilket bragte EU's samlede kapacitet op på 0,877 GWe — mens den samlede installerede kapacitet på verdensplan var på ca. 14,4 GWe. I 2021 nåede den samlede installerede geotermiske fjernvarme- og fjernkølingskapacitet op på 2,2 GWth i EU med over 262 systemer. Den største vækst finder sted i Frankrig, Nederlandene og Polen. Forbedrede geotermiske systemer står stadig over for en række innovationsudfordringer, som vil kræve yderligere FoI. Det er afgørende at mindske risikoen ved at investere i geotermiske energiprojekter for at udnytte det enorme potentiale i geotermisk energi. I EU vedrører de største udfordringer omkostningseffektivitet og miljøpræstationer. Koncentreret solenergi og varme (CSP) kan bidrage væsentligt til elproduktion på steder med høj direkte solindstråling, men kun en brøkdel af potentialet er hidtil blevet udnyttet. I 2021 var den installerede kapacitet på verdensplan ca. 6,5 GW, med 2,4 GW installeret i EU. Der er også et stort EU-marked for industriel procesvarme, som delvist kan udnyttes af koncentrerede solvarmesystemer. En undersøgelse af dette potentiale for el- og procesvarme med finansielle og andre støtteforanstaltninger vil gøre det nemmere for EU at klare den internationale konkurrence. Dette er særlig vigtigt, da kinesiske organisationer er ved at blive internationale udviklere af CSP-projekter, som er et område, hvor EU-virksomheder traditionelt har været førende. CSP har vist betydelige fremskridt med hensyn til omkostningsreduktion og med hensyn til at etablere sig som en pålidelig løsning. Europæiske organisationer spiller en ledende rolle inden for forskning og teknologisk udvikling.‏ EU's forskere er de førende udgivere af videnskabelige artikler og ophavsmænd til patenter af høj værdi, der øger effektiviteten og reducerer omkostningerne, som fastsat i gennemførelsesplanen for CSP i den strategiske energiteknologiplan (SET-planen). I den forbindelse vil FoI spille en central rolle, og der vil fortsat blive ydet konkret støtte på EU-plan som bebudet i EU's nye strategi for solenergi.