MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TREDJE RAPPORT OM GENNEMFØRELSEN I MEDLEMSSTATERNE AF DIREKTIV 92/3/EURATOM AF 3. FEBRUAR 1992 OM OVERVÅGNING AF OG KONTROL MED OVERFØRSEL AF RADIOAKTIVT AFFALD MELLEM MEDLEMSSTATERNE SAMT IND I OG UD AF FÆLLESSKABET (1996-1998)

INDHOLD

INDLEDNING OG RESUMÉ

Del A - Oplysninger om gennemførelsen af direktiv 92/3/Euratom (artikel 18, stk. 1)

1. Direktivets formelle gennemførelse

2. Erklæringer fra medlemsstaterne

2.1. De kompetente myndigheder

2.2. Accept af den automatiske godkendelsesprocedure

3. Oplysninger om overførsler af radioaktivt affald

4. Oplysninger om væsentlige betingelser, der stilles af medlemsstaterne

5. Oplysninger om vigtige eksempler på afvisning af godkendelse/samtykke

6. Problemer i forbindelse med anvendelse af det standarddokument, der er indført ved Kommissionens beslutning 93/552/Euratom

Del B - Oplysninger om situationen med hensyn til overførsler inden for de enkelte medlemsstaters område (artikel 18, stk. 2 i direktiv 92/3/Euratom)

INDLEDNING OG RESUMÉ

Med Rådets direktiv 92/3/Euratom af 3. februar 1992 [1] om overvågning af og kontrol med overførsel af radioaktivt affald mellem medlemsstaterne samt ind i og ud af Fællesskabet indførtes en ordning for administrativ overvågning af og kontrol med sådanne overførsler, som skal supplere direktivets krav om de grundlæggende sikkerhedsnormer for beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod farer, der er forbundet med ioniserende stråling [2].

[1] EFT L 35 af 12.2.1992.

[2] Rådets direktiv 96/29/Euratom, der erstatter Rådets direktiv 80/836/Euratom (EFT L 246 af 17.9.1980), som ændret ved 84/467/Euratom (EFT L 265 af 5.10.1984).

I henhold til direktivets artikel 18 skal medlemsstaterne sende rapporter til Kommissionen om direktivets gennemførelse og supplere disse rapporter med oplysninger om situationen med hensyn til overførsler inden for de respektive nationale områder. På grundlag af disse rapporter fra medlemsstaterne skal Kommissionen udarbejde en sammenfattende rapport til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg.

Dette er Kommissionens tredje rapport i medfør af direktivets artikel 18. Den er udarbejdet på grundlag af bidrag fra medlemsstaterne og i samråd med det rådgivende udvalg, som er nedsat i medfør af direktivets artikel 19. Rapporten dækker perioden 1996-1998. Det første to rapporter blev udarbejdet mellem 1995 og 1998 [3].

[3] KOM(95) 192 endelig udg. og KOM(1998) 778 endelig udg.

Kommissionen har gennemgået den generelle situation i EU med hensyn til håndtering af radioaktivt affald og transport af radioaktive materialer i følgende meddelelser:

- meddelelse og fjerde rapport fra Kommissionen om den nuværende situation og udsigterne for forvaltningen af radioaktivt affald i Det Europæiske Fællesskab [4]

[4] KOM(98) 799 endelig udg.

- meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om sikker transport af radioaktivt affald i Fællesskabet [5].

[5] KOM(98) 155 endelig udg.

***********

De oplysninger, Kommissionen har modtaget fra medlemsstaterne, viser følgende:

- Direktivet anvendes i alle medlemsstaterne

- Antallet af grænseoverskridende overførsler af radioaktivt affald er relativt lille. I det tidsrum, denne rapport dækker, har medlemsstaterne indberettet 63 godkendelser; nogle godkendelser er givet for flere overførsler, der skal finde sted inden for et tidsrum, som kan overskride det tidsrum, denne rapport dækker. På samme måde blev der i perioden for nærværende rapport foretaget overførsler, som var blevet godkendt i den foregående periode.

- Direktivet i tilfredsstillende grad sikrer, at grænseoverskridende overførsler af radioaktivt affald kun finder sted med forudgående meddelelse om samtykke fra de kompetente myndigheder i samtlige de involverede medlemsstater.

- De vanskeligheder, som Kommissionen forudså i sin første rapport om direktivets anvendelse, med hensyn til generelle nationale forbud mod import af radioaktivt affald fra medlemsstater og årsagerne til afvisning af individuelle overførsler er begyndt at vise sig. Dette spørgsmål skal undersøges nærmere.

- Direktivets artikel 14 fremhæver, at en medlemsstat, hvortil der eksporteres nukleart brændstof til oparbejdning, har ret til at returnere affald, der opstår som følge af denne oparbejdning, til oprindelseslandet. En medlemsstat påpeger imidlertid, at der er vaskeligheder med at udøve denne ret.

- Medlemsstaterne er stødt på visse praktiske problemer; de blev i de fleste tilfælde løst på saglig vis af de kompetente myndigheder, som efterhånden har skaffet sig erfaring med anvendelse af direktivet. Det rådgivende udvalg, som blev nedsat ved direktivets artikel 19, foreslog imidlertid, at mulighederne for at gennemføre en delvis revision af det ved Kommissionens beslutning af 1993 indførte standardledsagedokumentet overvejes [6].

[6] Kommissionens beslutning af 1. oktober 1993 om det i Rådets direktiv 92/3/Euratom omhandlede standardledsagedokument til overvågning af og kontrol med overførsel af radioaktivt affald (EFT L 268 af 29.10.1993, s. 83).

- Konsekvenserne af ikrafttrædelsen af den fælles konvention fra 1997 om sikker håndtering af brugt brændsel og sikker håndtering af radioaktivt affald skal undersøges nærmere.

******

Hvad angår overførsler inden for de enkelte medlemsstaters område noterer Kommissionen sig, at de gældende nationale bestemmelser - herunder navnlig de bestemmelser, der gennemfører direktivet om de grundlæggende normer for beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, der er forbundet med ioniserende stråling [7] - sikrer, at de nationale kompetente myndigheder kan overvåge overførslerne af radioaktivt affald på deres område.

[7] Rådets direktiv 96/29/Euratom, der erstatter Rådets direktiv 80/836/Euratom (EFT L 246 af 17.9.1980), ændret ved 84/467/Euratom (EFT L 265 af 5.10.1984).

*****

Endelig er der ikke i den periode, rapporten omfatter, blevet indberettet uheld, der har ført til bestråling af befolkningen af et i strålingsbeskyttelsessammenhæng betydende omfang. Der er heller ikke blevet rapporteret om udslip af radioaktive stoffer i miljøet i forbindelse med nationale eller grænseoverskridende overførsler af radioaktivt affald.

Del A - Oplysninger om gennemførelsen af direktiv 92/3/Euratom (artikel 18, stk. 1)

1. Direktivets formelle gennemførelse

I henhold til direktivets artikel 21 skal medlemsstaterne sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet inden den 1. januar 1994. De nationale bestemmelser, der gennemfører direktivet, gennemgås i dette afsnit.

Belgien

Gennemført ved Arrêté Royal (kongelig anordning) af 2. oktober 1997 om ændring af kongelig anordning af 28. februar 1963 om generelle bestemmelser om beskyttelse af befolkningen og arbejdstagerne mod farerne ved ioniserende stråling og om delvis gennemførelse af loven af 15. april 1994 om beskyttelse af befolkningen og miljøet mod farerne ved ioniserende stråling og om den føderale styrelse for nuklear kontrol, offentliggjort i Moniteur Belge af 23. oktober 1997.

Danmark

Gennemført ved Sundhedsstyrelsens bekendtgørelse nr. 969 af 13. December 1993 om international overførsel af radioaktivt affald.

Tyskland

Gennemført ved "Atomrechtliche Abfallverbringungsverordnung" (forordning om overførsel af radioaktivt affald) af 27. juli 1998, offentliggjort i BGB1 I af 31. juli 1998 og sat i kraft den 1. august 1998.

Grækenland

Gennemført ved præsidentanordning nr. 22 (græsk statstidende nr. 20/A/26.02.1997) om overvågning af og kontrol med overførsel af radioaktivt affald mellem Grækenland og de andre medlemsstater samt til og fra Fællesskabet.

Spanien

Gennemført den 27. november 1994 ved Real Decreto (kongelig anordning) 2088/1994 af 20. oktober, offentliggjort i den spanske lovtidende af 26. november 1994.

Frankrig

Gennemført den 1. december 1994 ved dekret 94-853 af 22. september 1994 og ved anordning af samme dato (offentliggjort i fransk statstidende af 2. Oktober 1994).

Irland

Gennemført den 15. september 1994 ved Det Europæiske Fællesskabs forordninger fra 1994 (overvågning af og kontrol med overførsel af radioaktivt affald) (bekendtgørelse nr. 276 fra 1994).

Italien

Gennemført ved lovgivningsdekret nr. 230 af 17. marts 1995, offentliggjort i den italienske statstidende nr. 136 af 13. juni 1995.

Luxembourg

Gennemført den 16. april 1994 ved forordning om grænseoverskridende overførsel af radioaktivt affald, offentliggjort i statstidende A nr. 31 af 25. April 1994.

Nederlandene

Gennemført ved beslutning om import, eksport og transit af radioaktivt affald af 17. november 1993, offentliggjort i lovtidende nr. 226 af 12. december 1993.

Østrig

Direktivet er gennemført ved en forordning om overførsel af radioaktivt affald, offentliggjort i den østrigske lovtidende nr. 44/1997.

Portugal

Gennemført ved lovdekret nr. 138/96 af 14. august 1996, offentliggjort i den portugisiske statstidende nr. 188/96 af 14. august 1996.

Finland

Direktivet er gennemført ved:

(1) lov om stråling nr. 592/91 af 27.3.91, ændret ved lov nr. 1102/92 af 27.11.92 og ved lov nr. 1334/94 af 22.12.94

(2) dekret om stråling nr. 1512/91 af 20.12.91, ændret ved dekret nr. 1598/94 af 31.12.94

(3) lov om kerneenergi nr. 990/87 af 11.12.87, ændret ved lov nr. 1420/94 af 29.11.94

(4) dekret om kerneenergi nr. 161/88 af 12.2.88, ændret ved dekret nr. 278/93 af 26.3.93 og ved dekret nr. 473/96 af 20.6.1996.

Sverige

Direktivet er gennemført ved:

(1) ændringer til loven om strålingsbeskyttelse (1988:220) 20a og 24, som trådte i kraft den 1. juli 1995

(2) ændring til loven om nukleare aktiviteter (1984:3) ( 5a, stk. 2), som trådte i kraft den 1. juli 1995

(3) ændringer til loven om strategiske produkter (1991: 34 4), som trådte i kraft den 1. juli 1995

(4) Statens strålingsbeskyttelsesinstituts forskrifter (SSI FS 1995:4) om kontrol med import og eksport af radioaktivt affald, som trådte i kraft den 17. januar 1996.

Det Forenede Kongerige

Direktivet er gennemført ved bekendtgørelse 1993 nr. 3031 om grænseoverskridende overførsel af radioaktivt affald, offentliggjort den 2. december 1993.

2. Erklæringer fra medlemsstaterne

I henhold til direktivets artikel 17 skal medlemsstaterne sende Kommissionen:

- navn og adresse på de kompetente myndigheder, der har beføjelse til at gennemføre direktivets bestemmelser

- eventuel meddelelse om at de ikke accepterer den automatiske godkendelsesprocedure, der er omhandlet i direktivets artikel 6, stk. 4 (stiltiende samtykke).

2.1. De kompetente myndigheder

Belgien

(FR) Ministère des Affaires Sociales, de la Santé publique et de l'Environnement Service de la Protection contre les Radiations Ionisantes Rue Ravenstein 36 1000 Bruxelles

(NL) Ministerie van Sociale Zaken, Volksgezondheid en Leefmilieu Dienst voor Bescherming tegen Ioniserende Stralingen (DBIS) Ravensteinstraat 36 1000 Brussel Tlf.: (+32-2) 289 21 11 eller 289 21 81 Fax: (+32-2) 289 21 12 eller 289 21 82

Danmark

Statens Institut for Strålehygiejne Knapholm 7 2730 Herlev Tlf.: (+45) 44 54 34 54 Fax: (+45) 44 54 34 50 E-mail: sis@sis.dk

Tyskland

Bundesausfuhramt (BAFA) Referat 313 Frankfurterstrasse 29-35 65760 Eschborn Tlf.: (+49) 6196 908398 / 908564 Fax: (+49) 6196 908888

Grækenland

Greek Atomic Energy Commission Aghia Paraskevi 153 10 Athen Tlf.: (+30-1) 650 67 71 Fax: (+30-1) 650 67 48

Spanien

Dirección General de la Energía Paseo de la Castellana, 160 28046 Madrid Tlf.: (+34-91) 349 45 51 Fax: (+34-91) 457 80 66

Frankrig

Ministère de l'économie, des finances et de l'industrie Direction générale de l'énergie et des matières premières Service des affaires nucléaires 101, rue de Grenelle 75353 Paris Cedex 07 Tlf.: (+33-1) 43 19 33 06 Fax: (+33-1) 43 19 25 00

Irland

Radiological Protection Institute of Ireland (RPII) 3 Clonskeagh Square - Clonskeagh Road Dublin 14 Tlf.: (+353-1) 269 77 66 Fax: (+353-1) 269 97 37 E-mail: rpii@rpii.ie

Italien

(a) Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato Direzione Generale Energia e Risorse Minerarie Divisione XIII Via Molise, 2 00187 Roma

(b) Præfekten, borgmesteren eller andre lokale myndigheder, der er ansvarlige på dette område

(c) ANPA (Agenzia Nazionale per la Protezione dell'Ambiente) Via Vitaliano Brancati, 48 00144 Roma Tlf.: (+39-06) 50 07 1 Fax: (+39-06) 50 07 2941

Luxembourg

Ministère de la Santé Direction de la Santé Division de la Radioprotection Villa Louvigny Allée Marconi L - 2120 Luxembourg Tlf.: (+352) 478 56 70 - 72/ 77, 78 Fax: (+352) 45 75 21 Telex: 69553 RADPR Lu

Nederlandene

Ministerie van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer Directoraat-Generaal Milieubeheer Directie Stoffen, Veiligheid, Straling / IPC 655 Afdeling Externe Veiligheid Rijnstraat 8, postbus 30945 NL-2500 GX Den Haag Tlf.: (+31 70) 339 49 65 Fax: (+31 70) 339 12 97

Østrig

I henhold til anvarsdelingen, som er fastlagt ved østrigsk lov om strålingsbeskyttelse, offentliggjort i den østrigske lovtidende (BGBI) nr. 227/1969, er de respektive ansvarsområder og de relevante kompetente myndigheder som følger:

- medicin: Bundeskanzleramt Sektion VI. I medfør af subsidiaritetsbestemmelsen er dette ministerium også ansvarligt for alle spørgsmål, som ikke udtrykkeligt henhører under andre ministerier

- handel og industri, minedrift: Bundesministerium für Wirtschaftliche Angelegenheiten

- forskning og transport: Bundesministerium für Wissenschaft und Verkehr

- uddannelsessystemet: Bundesministerium für Unterricht und kulturelle Angelegenheiten

- afprøvning af militærudstyr: Bundesministerium für Landesverteidigung.

Herudover er der også indført en vertikal fordeling af ansvaret, hvor en del af ansvaret for håndhævelse af loven om strålingsbeskyttelse, ved uddelegering af forbundsmyndigheden, er overdraget relevante administrative instanser på distriktsplan (distriktsmyndigheder eller byråd i byer med særskilt status) og provinsregeringernes overhoveder. De enkelte myndigheders ansvarsområder er fastsat i strålingsbeskyttelseslovens afsnit 41.

Kontaktpunktet for ansøgninger om overførsler til Østrig, som enten behandler ansøgningerne selv eller videresender dem direkte til den kompetente myndighed er:

Bundeskanzleramt Sektion VI Radetzkystraße 2 A-1031 Wien Tlf.: (+43 1) 711 72 lokal 4127 Fax: (+43 1) 718 65 95

Portugal

I henhold til lovdekret nr. 138/96, offentliggjort i portugisisk statstidende den 14. august 1996, som gennemfører direktiv 92/3/EURATOM i Portugal, er den kompetente myndighed:

Instituto Tecnológico e Nuclear E.N. 10, Apart. 21 P - 2686-953 Sacavem Tlf.: (+351) 1 955 21 00 Fax: (+351 1) 994 19 95

Finland

Säteilyturvakestus (STUK) (Styrelsen for stråling og nuklear sikkerhed) P.O. Box 14 FIN - 00881 - Helsinki Tlf.: (+358 9) 759881 Fax: (+358 9) 75988500 Telex: 122691 STUK FI

Sverige

Statens Strålskyddsinstitut (SSI) er den kompetente myndighed for transport af radioaktivt affald, bortset fra højaktivt nukleart affald fra oparbejdning og nukleare materialer, som ikke længere påtænkes anvendt.

Statens Strålskyddsinstitut SE-17116 Stockholm Tlf.: (+46 8) 729 7100 Fax: (+46 8) 729 7108

Statens Kärnkraftinspektion (SKI) er den kompetente myndighed for transport af højaktivt affald fra oparbejdning og nukleare materialer, som ikke længere påtænkes anvendt.

Statens Kärnkraftinspektion SE-10658 Stockholm Tlf.: (+46 8) 698 8400 Fax: (+46 8) 661 9086

Det Forenede Kongerige

For England og Wales: The Environment Agency Rio House Aztec West Almondsbury Bristol UK-BS 32 4UD Tlf.: (+44) 1454 624 098 Fax: (+44) 1454 624 319

For Skotland: The Scottish Environment Protection Agency Erskim Court The Castle Business Park Stirling UK-FK9 4TR Tlf.: (+44) 1786 45 77 00 Fax: (+44) 1786 44 80 40

For Nordirland: Chief Radiochemical Inspector The Industrial Pollution and Radiochemical Inspectorate Calvert House Department of the Environment for Northern Ireland Environment and Heritage Service Calvert House 23 Castle Place Belfast Det Forenede Kongerige UK-BT1 1 FY Tlf.: (+44) 1232 25 47 33 Fax: (+44) 1232 25 47 00

2.2. Accept af den automatiske godkendelsesprocedure

Belgien, Danmark, Grækenland, Frankrig, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Østrig, Portugal, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige har meddelt Kommissionen, at de ikke accepterer den automatiske procedure.

Tyskland, Spanien og Irland har meddelt, at de accepterer denne procedure. Spanien skal imidlertid ophæve de i direktivets artikel 6 fastsatte tidsfrister, hvis det spanske generaldirektorat for energi skal indhente en rapport fra en eller flere andre instanser, før det kan træffe sin afgørelse; i så fald skal Europa-Kommissionen og ansøgeren underrettes om denne forlængelse af tidsfristerne.

3. Oplysninger om overførsler af radioaktivt affald

Følgende oplysninger dækker perioden 1996-1998.

Der er meddelt godkendelser af overførsler af radioaktivt affald af Belgien (9 godkendelser), Danmark (1 godkendelse) Tyskland (23 godkendelser, hvoraf 19 er udnyttet), Frankrig (12 godkendelser), Østrig (1 godkendelse), Portugal (1 godkendelse), Sverige (19 godkendelser), Det Forenede Kongerige (1 godkendelse). Nogle godkendelser er givet for flere overførsler, der skal finde sted inden for et tidsrum, som kan overskride den periode, denne rapport dækker. Oplysningerne om overførslerne er anført i tabel 1.

På samme måde blev der perioden for nærværende rapport foretaget overførsler, som var blevet godkendt i den foregående periode. Oplysningerne om overførslerne er anført i tabel 2.

I visse tilfælde har de græske myndigheder anvendt standardledsagedokumentet ved returnering af lukkede strålekilder til kontrol hos leverandørerne.

4. Oplysninger om væsentlige betingelser, der stilles af medlemsstaterne

Belgien kræver, at alle, der er involveret i en overførsel af radioaktivt affald, opfylder de belgiske bestemmelser om besiddelse, transport, import og transit af radioaktive stoffer.

I det franske dekret, der gennemfører direktivet, hedder det, at overholdelse af selve dekretet ikke berører andre relevante franske bestemmelser, navnlig vedrørende beskyttelse og kontrol af nukleare materialer, transport af farligt gods og strålingsbeskyttelse.

Det svenske strålingsbeskyttelsesinstitut har fastsat vægtgrænser for transporter af brændbart radioaktivt affald til Sverige i samråd med de pågældende anlæg, så kapaciteten på Sveriges forbrændingsanlæg ikke overskrides. Som et yderligere krav skal emballeringen overholde de betingelser, som er fastsat i forbrændingsanlæggets godkendelse af transporten. Efter behandlingen skal asken og ikke-brændbart affald returneres til oprindelseslandet i løbet af to år.

5. Oplysninger om vigtige eksempler på afvisning af godkendelse/samtykke

De franske myndigheder påpeger, at der var problemer med at returnere forglasset radioaktivt affald, der stammer fra oparbejdning af bestrålet radioaktivt brændstof, til oprindelsesmedlemsstaten. Efter samråd med den destinationsmedlemsstat, som affaldet skal returneres til, udsteder de franske myndigheder godkendelse af affaldstransporter med en total aktivitet, der er betydeligt lavere end den, operatøren har ønsket. I andre tilfælde sker det, at allerede godkendte transporter ikke kan gennemføres. Sådanne problemer er ikke direkte forbundet med den i direktivet fastlagte procedure, men de franske myndigheder insisterer på, at de udgør en overtrædelse af de rettigheder, medlemsstaterne sikres i henhold til direktivets artikel 14.

Irland påpeger, at UK - med henvisning til landets almindelige regler - nægtede at udstede godkendelse til en transport af radioaktivt affald i form af Bactec-flakoner indeholdende kulstof-14 fra et hospital i Irland, med henvisning til landets almindelige regler.

6. Problemer i forbindelse med anvendelse af det standarddokument, der er indført ved Kommissionens beslutning 93/552/Euratom [8]

[8] Kommissionens beslutning af 1. oktober 1993 om det i Rådets direktiv 92/3/Euratom omhandlede standardledsagedokument til overvågning af og kontrol med overførsel af radioaktivt affald (EFT L 268 af 29.10.1993 s. 83).

Tyskland anfører tre problemer:

- lange svartider fra medlemsstaterne

- usikkerhed som følge af manglende besvarelse fra de medlemsstater, som ikke har accepteret den automatiske procedure

- divergerende fortolkninger af definitionen på affald for så vidt angår kontaminerede reststoffer, der skal genanvendes.

Frankrig angiver, at kommunikation via standardledsagedokumentet generelt forbedres, efterhånden som brugerne bliver mere erfarne. I nogle tilfælde blev kommunikationen lettet gennem anvendelse af elektronisk post parallelt med den formelle administrative procedure.

Sverige angiver, at der først og fremmest har været problemer i forbindelse med fortolkningen af, hvad "radioaktivt affald" dækker. En særlig kilde til vanskeligheder er udtrykket "som ikke påtænkes anvendt". Hvad angår metaller til nedsmeltning, er det ikke altid muligt - før smeltning, prøveudtagning af det smeltede materiale og måling - at afgøre, om noget af materialet kan genanvendes. Sverige betragter normalt denne type materialer som affald. Hvis det smeltede produkt viser sig at indeholde tilstrækkeligt lavaktive koncentrationer, kan de svenske myndigheder afgøre, at materialet ikke skal klassificeres som radioaktivt affald, og dermed godkende dets genanvendelse. Denne procedure har ført til problemer med anvendelsen af direktiv 92/3, da andre lande fortolker dette udtryk anderledes.

Sverige føler også, at der er brug for instrukser i, hvordan aktivitetskoncentrationen skal beregnes. Hvilken grad af homogenitet skal der kræves- Gælder grænseværdien for en del af en forsendelse eller hele forsendelsen- Hvordan bør aktivitetskoncentrationen bestemmes i tilfælde af overfladekontamineret materiale, når nogle dele ofte er langt mere kontaminerede end andre-

Vejledningen i direktivet og i standardledsagedokumentet for overførsel af de forskellige dele af standardledsagedokumentet mellem de involverede parter er i visse tilfælde uklar, og formuleringen indeholder modsigelser.

Det Forenede Kongerige påpeger mangelen på bestemmelser om, hvilket sprog der skal anvendes. Efter at transporten er blevet gennemført, er der konstateret forsinkelser vedrørende modtagelse af kopier af afsnit 4 og 5 i standardledsagedokumentet

Finland påpeger, at standardledsagedokumentet er for kompliceret.

TABEL 1: Oplysninger om overførsler af radioaktivt affald omfattet af direktiv 92/3/Euratom, som er godkendt i perioden 1996-1998

>TABELPOSITION>

TABEL 2: Overførsler godkendt i perioden 1994-1995, som ikke var gennemført ved udgangen af 1995

>TABELPOSITION>

Del B - Oplysninger om situationen med hensyn til overførsler inden for de enkelte medlemsstaters område (artikel 18, stk. 2 i direktiv 92/3/Euratom)

indledning

I henhold til direktivets artikel 18, stk. 2, skal medlemsstaterne supplere deres rapporter om gennemførelsen af direktivet med oplysninger om situationen med hensyn til overførsler inden for deres respektive områder. Nedenstående oplysninger er fremsendt af medlemsstaterne med henblik på udarbejdelsen af nærværende rapport, der dækker tidsrummet 1996-1998.

I den periode, rapporten omfatter, er der ikke indtruffet uheld med overførsler af radioaktivt affald, som har ført til bestråling af befolkningen af et i strålingsbeskyttelsessammenhæng betydende omfang. Der er heller ikke sket betydende udslip af radioaktive stoffer i miljøet.

Belgien

* Myndigheder, der godkender interne overførsler

Dienst voor Bescherming tegen Ioniserende Stralingen (DBIS) van het Ministerie van Sociale Zaken, Volksgezondheid en Leefmilieu/Service de Protection contre les rayonnements ionisants du Ministère des Affaires Sociales, de la Santé Publique et de l'Environnement (Afdeling for beskyttelse mod ioniserende stråling under ministeriet for sociale anliggender, sundhed og miljø) udsteder godkendelser til transport. Disse godkendelser udstedes direkte til transportøren.

Organisme National des Déchets Radioactifs et des matières Fissiles/Nationale Instelling voor het Beheer van Radioactief Afval en Splijtstoffen ONDRAF/NIRAS (Det nationale agentur for radioaktivt affald og berigede fissile materialer) er ansvarlig for håndtering af radioaktivt affald i Belgien. Agenturet giver transportøren i opdrag at udføre overførslerne. Sådanne overførsler finder kun sted med udtrykkelig godkendelse fra agenturet.

* Belgiske love og bestemmelser om interne overførsler

Overførsler er reguleret ved kongeligt dekret af 30. marts 1981 om oprettelse og drift af det nationale agentur for radioaktivt affald og berigede fissile materialer, ændret ved kongeligt dekret af 16. oktober 1991.

* Organisationer, der udfører overførslerne

I henhold til det ovennævnte kongelige dekret er agenturet ansvarligt for at organisere transport af radioaktivt affald fra de enkelte producenters anlægsområder. I dekretet hedder det, at denne opgave kan udføres direkte eller af kontrahenter. I perioden 1996-1998 blev transport af radioaktivt affald overdraget til TRANSNUBEL OG TRANSRAD.

* Anvendte transportformer

Alle transporter er gennemført ad vej, de fleste med anvendelse af 20 fods ISO-beholdere og 40 fods ISO-beholdere sammen med passende kolli som f.eks. type A og type B.

Særlige containere (TNB 167, TNB 178) blev anvendt til affald med høj dosishastighed.

* Arten af affald, der er transporteret internt

Ikke-konditioneret affald

- Fast og flydende lav-, mellem- og højaktivt radioaktivt affald (alfa, beta, gamma)

- Affald fra demontering

- Ubrugte strålekilder

Konditioneret affald

- Affald fra konditionering af det ovennævnte ikke-konditionerede affald; affald konditioneret i kernekraftværkerne i Doel og Tihange. Konditioneret affald er indstøbt i bitumen eller beton.

* Oplysninger om interne overførsler

I 1996 udførtes 316 overførsler, omfattende i alt 1450 m³ affald med en samlet aktivitet på 20,2 PBq.

I 1997 udførtes 274 overførsler, omfattende i alt 1350 m³ affald med en samlet aktivitet på 0,91 PBq.

I 1998 udførtes 282 overførsler, omfattende i alt 1220 m³ affald med en samlet aktivitet på 0,58 PBq.

Danmark

* Generelle oplysninger

Det er kun affald fra medicinsk/industriel og forskningsrelateret anvendelse af radionukleider, som medfører transport af radioaktivt affald i Danmark. Det eneste sted i Danmark, hvor radioaktivt affald kan deponeres, er på Risøs laboratorium, hvor en ordning med midlertidig deponering af lavaktivt og mellemaktivt affald har fungeret siden slutningen af 1950'erne. Denne ordning vil blive bevaret, indtil der træffes beslutning om slutdeponering af radioaktivt affald i Danmark. Alt affald, som ikke kan deponeres eller sættes til henfald dér, hvor det er produceret, skal således overføres til deponering i Risø. (Kun ved lukkede strålekilder har indehaveren også mulighed for at returnere disse til producenten).

I henhold til de danske bestemmelser skal affaldsproducenten ikke indberette sådanne overførsler af affald. Risø skal opbevare registreringer af alle de modtagne affaldsoverførsler, men myndighederne skal kun have meddelelse om de årlige mængder. I forholdet til producenterne behandles disse operationer ligesom andre procedurer, der omfatter radionukleider, hvilket i denne sammenhæng betyder, at enhver, der har tilladelse til at leje, anvende, oplagre eller transportere radioaktive stoffer, er ansvarlig for forsvarlig behandling og bortskaffelse af alle former for radioaktivt affald, der hidrører fra de godkendte aktiviteter.

* Oplysninger om interne overførsler

Nedenstående tabel sammenfatter oplysninger om affald, som er afleveret til Risø i årene 1996, 1997 og 1998.

>TABELPOSITION>

Tyskland

* Generelle oplysninger

På nuværende tidspunkt hidrører radioaktivt affald fra:

- drift og nedlukning af kernekraftanlæg og kernetekniske anlæg i tilknytning til brændselskredsløbet

- atomforskningscentre

- anvendelse af radioaktive isotoper i industrien og inden for forskning (universiteter) og medicin.

Radioaktivt affald fra driften af atomkraftværker og fra anlæg i tilknytning til brændsels-kredsløbet indsamles, forbehandles og konditioneres hovedsagelig på stedet. For forskningscentrenes vedkommende behandles og oplagres radioaktivt affald på stedet.

* Myndigheder, der godkender interne overførsler

I overensstemmelse med de nationale juridiske bestemmelser er Eisenbahn-Bundesamt/EBA den kompetente myndighed vedrørende jernbanetransport af affald, mens godkendelse til vejtransport af radioaktivt affald sorterer under delstatsmyndighederne. Godkendelse til transport af radioaktivt affald, der indholder nukleare materialer f.eks. brugt brændstof, forestås af Bundesamt für Strahlenschutz (BfS).

* Nationale love og bestemmelser om interne overførsler

Transport af radioaktivt affald skal opfylde både transportbestemmelserne og de lovbestemmelser, der gælder på det nukleare område. Disse omfatter "Gesetz über die Beförderung gefärhlicher Güter" (lov om transport af farligt gods), Atomgesetz - AtG (lov om nukleare aktiviteter) og de heraf afledte bestemmelser, såsom Gefahrgutverordnung Strasse - GGVS (bekendtgørelse om transport af farligt gods ad vej) og Gefahrgutverordnung Eisenbahn - GGVE (bekendtgørelse om transport af farligt gods med jernbane), Strahlenschutzverordnung - StrlSchV (bekendtgørelse om strålingsbeskyttelse) osv.

* Organisationer, der udfører overførslerne

Transport af radioaktivt affald fra atomkraftværker og brændselskredsløbsanlæg varetages udelukkende af Deutsche Bahn AG. Transporten sker hovedsagelig med jernbane, og transport ad vej finder kun sted, hvis anlæggene ikke har nogen jernbaneforbindelse. Overførsler ad vej varetages af forskellige transportfirmaer.

* Anvendte transportformer

Overførslerne foregår hovedsagelig som jernbanetransport og til dels som vejtransport.

* De vigtigste bortskaffelses- og deponeringsanlæg

Endlager für radioaktive Abfälle Morsleben-ERAM (deponeringsanlægget i Morsleben) blev anvendt til deponering af kortlivet og mellemaktivt radioaktivt affald med koncentrationer af alfa-emittere på op til 0,4 GBq/m³. Placeringen af radioaktivt affald blev i september 1998 stoppet af domstolene. I perioden fra 1971 til 1998 blev der placeret 36 753 m³ radioaktivt affald og 6617 brugte, lukkede strålekilder. Den årlige mængde radioaktivt affald, der blev overført til Morsleben deponeringscenter, udgjorde 5 471 m³ i 1996, 6 081 m³ i 1997 og 5 077 m³ i 1998.

Der findes centrale midlertidige oplagringsanlæg i Gorleben, Ahaus, Lubmin og Mitterteich. Decentrale midlertidige oplagringsanlæg drives hos de fleste affaldsproducenter. Indsamlingsdepoter, der drives på de føderale myndigheders vegne, kan anvendes til radioaktivt affald fra industrien, universiteter og medicin, dvs. mindre affaldsproducenter.

* Arten af det overførte affald

Det radioaktive affald, der blev overført internt, var hovedsagelig fast eller solidificeret lav- eller mellemaktivt affald.

Det transporterede affalds egenskaber afhænger af oprindelse, affaldstype, forbehandling og konditionering. Af typiske former for affald kan nævnes immobiliseret væske og/eller koncentrater, kontaminerede og/eller aktiverede materialer, restprodukter fra forbrænding, tørret slam, harpikser osv.

Oplysninger om interne overførsler

I periode 1996-1998 blev følgende affald af lav- eller middelaktivt radioaktivt affald transporteret til deponering i Morsleben:

>TABELPOSITION>

Spanien

* Generelle oplysninger.

Brugt brændsel fra kernekraftværker deponeres midlertidigt i kraftværkernes egne kølebassiner og skal derfor ikke transporteres, med undtagelse af Vandellós I, hvorfra brugt brændsel sendes til oparbejdning i Frankrig, og der er derfor ikke tale om affald i direktivets forstand. Den sidste overførsel fandt sted i slutningen af 1994.

For mellem- og lavaktivt affald har det spanske agentur for radioaktivt affald "Empresa Nacional de Residuos Radioactivos S.A." (ENRESA) indgået kontrakter med producenterne på de nukleare anlæg og andre anlæg, hvor der anvendes radioaktive stoffer. Producenterne skal opfylde visse godkendelseskriterier for affald, som ENRESA har opstillet, og som er godkendt af regeringen. Det er ENRESA selv, der kontrollerer, om kriterierne er opfyldt.

* Myndighed, der godkender interne overførsler

Interne overførsler af radioaktivt affald i Spanien godkendes af Dirección General de la Energía (generaldirektoratet for energi) under det spanske industri- og energiministerium.

* Nationale love og bestemmelser om interne overførsler

Følgende bestemmelser gælder for interne overførsler:

- Bekendtgørelse 25/1964 om kernekraft

- Kongeligt dekret 1749/1984 om flytransport

- Kongeligt dekret 879/1989 om jernbanetransport

- Kongeligt dekret 2088/1994 til omsætning af Rådets direktiv 92/3/Euratom

- Kongeligt dekret 2115/1998 vejtransport

- Kongeligt dekret 2225/1998 om ændring af kongeligt dekret 879/1989.

* Organisationer, der udfører overførslerne

Overførsel af radioaktivt affald i Spanien varetages af ENRESA - det spanske agentur for radioaktivt affald - som enten selv udfører transporten eller anvender en specialiseret underentreprenør.

* Anvendte transportformer

I Spanien transporteres radioaktivt affald ad vej. De spanske myndigheder modtager hver måned en plan over overførsler, som skal foretages, inklusive datoer, egenskaber, oprindelse og affaldets volumen. Der er desuden pligt til at indberette enhver uregelmæssighed under transporten.

* De vigtigste bortskaffelses- og deponeringsanlæg

Det vigtigste bortskaffelsesanlæg i Spanien er El Cabril-anlægget, et type L/ILW nær-overflade bortskaffelsesanlæg, som har været i drift siden 1992.

* Arten af det overførte affald

Det affald, der transporteres til El Cabril, er lav- og mellemaktivt affald. Det overholder de kriterier, som ENRESA har fastsat, og som de spanske myndigheder har godkendt. ENRESA har indgået kontrakt med affaldsproducenterne, herunder såvel radioaktive anlæg (små producenter) som nukleare anlæg. I slutningen af 1998 havde 500 radioaktive anlæg i hele Spanien kontrakt med ENRESA om bortskaffelse af deres affald. Affaldet fra de nukleare anlæg stammede fra 9 kernereaktorer i drift, 1 under nedlukning, 1 brændselsproduktionsanlæg og 1 forskningscenter.

Affaldsoverførslerne fra de radioaktive anlæg til El Cabrili-anlægget er fast affald, flydende affald, organisk affald og brugte, lukkede strålekilder. For de nukleare anlægs vedkommende drejer det sig om solidificeret affald og kompakteret affald.

* Oplysninger om interne overførsler

I 1996 var det samlede antal affaldsoverførsler fra nukleare anlæg 264 med en samlet volumen på 1 966 m³ og en aktivitet på 19 400 GBq. I 1997 var der i alt 265 overførsler, omfattende i alt 1 939 m³ med en samlet aktivitet på 28 200 GBq. I 1998 var der i alt 238 overførsler, omfattende i alt 1955 m³ med en samlet aktivitet på 21 900 GBq.

I 1996 var det samlede antal interne affaldsoverførsler fra radioaktive anlæg 50 med en samlet volumen på 137 m³ og en aktivitet på 50 900 GBq. I 1997 var der i alt 60 overførsler, omfattende i alt 153 m³ med en samlet aktivitet på 565 000 GBq. I 1998 var der i alt 47 overførsler, omfattende i alt 129 m³ med en samlet aktivitet på 246 000 GBq. Den øgede aktivitet i denne periode sammenlignet med de to foregående år skyldes overførsler af Co 60 og Cs 137 lukkede strålekilder.

Frankrig

* Generelle oplysninger.

Ansvaret for overførsel af radioaktivt affald ligger enten hos affaldsproducenterne eller hos Agence Nationale pour la Gestion des Déchets Radioactifs (det franske agentur for håndtering af radioaktivt affald) ANDRA, som bl.a. har til opgave at drive deponeringsanlæg over jorden (Aube deponeringsanlægget).

Der findes to producentkategorier:

- Store producenter (dvs. de virksomheder, der deltager i de forskellige trin i det nukleare brændselskredsløb f.eks. EDF, COGEMA, CEA). Hvert år overføres fra 30 000 til 40 000 kolli med et samlet omfang på 13 000 til 21 000 m³. Affaldet transporteres enten ad vej eller med jernbane

- Små producenter (hospitaler, forskningscentre), hvoraf der findes ca. 800. Den årlige affaldsvolumen udgør ca. 300m³, hvilket svarer til ca. 1 000 kolli.

Lav- og mellemaktivt affald, som overføres til deponeringsanlæg, består af teknologisk affald (handsker, plast, metaldele osv.) eller procesaffald (ionbytterharpiks, filtre osv.). Det anbringes i metaltromler, i cementstøbte beholdere eller containere eller i metalcontainere. Kolliene gøres klar af producenterne i overensstemmelse med specifikationer, der skal udarbejdes af ANDRA. Den franske sikkerhedsmyndighed (industriministeriets direktorat for nukleare anlæg) har kendskab til disse specifikationer, som udarbejdes under hensyntagen til sikkerhedsbestemmelserne for deponering og anlægsdrift.

For at sikre, at kolliene opfylder specifikationerne, gennemfører ANDRA kontrol under fremstillingen og meget indgående prøvning (destruktiv eller ikke-destruktiv) efter levering i deponeringsanlæggene.

Alle transportører af affald skal hvert år godkendes af ANDRA. Godkendelsen vedrører både de ansatte og transportkøretøjerne. Herudover udfører ANDRA regelmæssigt stikprøvekontrol for at fastslå, om transportørerne handler i overensstemmelse med alle de relevante bestemmelser.

Siden 1994 har Aube deponeringsanlægget været det eneste deponeringsanlæg, der er i drift.

* Oplysninger om interne overførsler

De interne overførsler i Frankrig fra 1996-1998 er anført i nedenstående tabel:

>TABELPOSITION>

Grækenland

Grækenland har ingen bortskaffelsesanlæg til radioaktivt affald. Der blev ikke gennemført indre overførsler i den periode, der er omfattet af denne rapport.

Irland

* Myndigheder, der godkender interne overførsler

Godkendelse af overførsler af radioaktivt affald inden for Irlands grænser udstedes af Radiological Protection Institute of Ireland (RPII).

* Nationale love og bestemmelser om interne overførsler

Alle overførsler af radioaktive stoffer i Irland reguleres ved Radiological Protection Act, 1991, (General Control of Radioactive Substances, Nuclear Devices and Irradiating Apparatus) Order, 1993 (Statutory Instrument No. 151 fra 1993).

* Organisationer, der har ansvaret for at udføre overførslerne

I henhold til den irske lovgivning skal der indhentes godkendelse hos RPII for aktiviteter, der omfatter transport af radioaktive stoffer. Indehavere af tilladelser er ansvarlige for varetagelse af overførsler af det radioaktive affald, de evt. producerer.

* Anvendte transportformer

Forsendelser af radioaktivt affald i Irland foregår udelukkende som vejtransport.

* De vigtigste bortskaffelses- eller deponeringsanlæg

Den bortskaffelse, som hertil bemyndigede personer foretog i perioden 1996-1998, vedrørte stoffer, hvis aktivitet var lavere end det i Statutory Instrument nr. 151 fra 1993 angivne undtagelsesniveau for radionukleider. Deponeringsanlæggene i Irland tilhører indehaverne af det radioaktive affald. Irland har for tiden ikke noget nationalt depot for radioaktivt affald.

* Arten af det overførte affald

Det radioaktive affald, der overføres i Irland, er lavaktivt vandigt og fast affald indeholdende iod-125. Det faste affald består af laboratorie-engangsartikler som f.eks. plastikbeholdere og handsker.

* Oplysninger om interne overførsler

- Det samlede antal interne overførsler af radioaktivt affald i 3-årsperioden 1996-1998 beløb sig til 15 (fem hvert år)

- Den samlede volumen af de 15 overførsler udgjorde omtrent 5 m3

- De 15 overførslers samlede aktivitet var under 1 GBq.

Italien

* Myndigheder, der godkender interne overførsler

Overførsler af radioaktivt affald inden for Italiens grænser godkendes enten af Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato, Direzione Generale Energia e Risorse Minerarie (ministeriet for industri, handel og håndværk, generaldirektorat for energi og mineralske ressourcer) eller af de lokale myndigheder, afhængigt af affaldets art.

* Nationale love og bestemmelser om interne overførsler

Overførsler reguleres ved lovdekret af 17. marts 1995 nr. 230 og af teknisk vejledning nr. 26 udstedt af det italienske miljøagentur (ANPA).

* Organisationer, der udfører overførslerne

Overførslerne udføres af de organisationer, der står for driften af de deponeringsanlæg, der er beliggende i Italien, og af transportører, der er autoriseret til at foretage transport af radioaktive stoffer.

* Arten af det affald, der er overført, og oplysninger om interne overførsler

Overførsler i Italien omfatter hovedsagelig tre typer affald:

- lavaktivt affald fra det nukleare brændselskredsløb (cementindstøbt aske). I den periode, der er omfattet af denne rapport, modtog Italien 4 overførsler af denne type affald, som var godkendt af belgiske, tyske og østrigske myndigheder

- ubrugte, lukkede kobolt-60 og cæsium-137-kilder

- lavaktivt affald fra medicinsk brug, industrielle aktiviteter og forskning.

* Oplysninger om interne overførsler

Kobolt-60, cæsium-137 og andre ubrugte strålekilder

- 1996: der var 1 overførsel af hospitalsudstyr med en Cs-137 strålekilde med en aktivitet på 35 900GBq

- 1997: der var 3 overførsler af industri- og hospitalsudstyr med Co-60- og Ra-Be-strålekilder med en samlet aktivitet på 17 450 GBq

- 1998: der blev ikke fortaget interne overførsler af ubrugte strålekilder.

Lavaktivt affald fra medicinsk brug, industrielle aktiviteter og forskning

- 1996: samlet volumen = 670m³ med en samlet aktivitet på 3 390 GBq

- 1997: samlet volumen = 620 m³ med en samlet aktivitet på 5 020 GBq

- 1998: samlet volumen = 580 m³ med en samlet aktivitet på 3 485 GBq.

* De vigtigste bortskaffelses- og deponeringsanlæg

Affaldet er i de fleste tilfælde blevet overført til et lille antal indsamlingscentre, der drives af virksomheder som f.eks. Nucleco (Rom), Protex (Forli), Cemerad (Taranto) og Campoverde (Milano).

* Anvendte transportformer

Transporten finder normalt sted med jernbane for affald fra brændselskredsløbet og ad vej for andet affald.

Luxembourg

Luxembourg har ingen anlæg til behandling, konditionering eller slutdeponering af radioaktivt affald. Derfor blev der ikke gennemført indre overførsler i den periode, der er omfattet af denne rapport.

Nederlandene

* Myndigheder, der godkender interne overførsler

Interne overførsler godkendes af Ministerie van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer (bolig-, planlægnings- og miljøministeriet).

* Nationale love og bestemmelser om interne overførsler

Overførsler reguleres ved Kernenergie-wet; Besluit vervoer splijtstoffen, ertsen en radioactieve stoffen Stb. 1969, 405 (lov om kernekraft; dekret om transport af fissile materialer, malme og radioaktive stoffer); dekret af 31. august 1987 om udpegning af COVRA som indsamlingsinstans (Staatscourant 176).

* Organisation, der er ansvarlig for udførelse af overførsler

Centrale Organisatie voor Radioactief Afval (den centrale instans for radioaktivt affald) COVRA er ansvarlig for transport af radioaktivt affald.

* Anvendte transportformer

Overførsler finder sted ad vej.

* De vigtigste bortskaffelses- og deponeringsanlæg

De vigtigste bortskaffelses- og deponeringsanlæg er: Spanjeweg 1 (Dock 8601), Industrieterein Vlissingen-Oost .

* Arten af det overførte affald

Affald, der transporteres inden for Nederlandenes grænser, er generelt ukonditioneret affald fra laboratorier og hospitaler og konditioneret affald fra nukleare anlæg.

* Oplysninger om interne overførsler

Oplysningerne om interne overførsler i Nederlandene er sammenfattet i denne tabel:

>TABELPOSITION>

Østrig

* Nationale love og bestemmelser vedrørende interne overførsler - vigtigste bortskaffelses- eller deponeringsanlæg

Forvaltning og bortskaffelse af radioaktivt affald i Østrig reguleres på grundlag af del III, femte afsnit, stk. 89-92, i Strahlenschutzverordnung (dekret om radioaktiv beskyttelse), BGBR. Nr. 47/1972. I overensstemmelse med dekret udstedt af det tidligere ministerium for sundhed og miljøbeskyttelse den 16.4.1982 transporteres radioaktivt affald til forskningscentret i Seibersdorf (ÖFZS) til oplagring og konditionering, medmindre affaldet kan kategoriseres som ikke-aktivt eller kan elimineres ved vandudledning.

* Oplysninger om interne overførsler

I perioden 1996-1998 blev følgende lav- eller mellemaktivt affald transporteret til forskningscentret i Seibersdorf:

>TABELPOSITION>

Over halvdelen af affaldet stammede fra medicinske aktiviteter. Resten stammede fra industrivirksomheder, forskning, Det Internationale Atomenergiagenturs laboratorier og fra Seibersdorf-centret.

Portugal

* Myndigheder, der godkender interne overførsler

De kompetente myndigheder, som godkender interne overførsler af radioaktivt affald, er sundhedsministeriets generaldirektoratet for sundhed og - for så vidt angår brugte, lukkede strålekilder - videnskabs- og teknologiministeriets institut for kernekraft og teknologi.

* Nationale love og bestemmelser om interne overførsler

Overvågning og kontrol udføres i henhold til lovdekret nr. 348/89 af 12. oktober 1989 om de grundlæggende beskyttelsesforanstaltninger i forbindelse med aktiviteter, der indebærer strålingsrisiko, herunder transport af alle radioaktive materialer, og lov nr. 9/90 af 19. april 1990, som er den portugisiske lov til gennemførelse af direktiv 80/836/Euratom.

* Organisationer, der udfører overførslerne

Alle overførsler er udført af departementet for strålingsbeskyttelse og sikkerhed (DPRSN) under institut for kernekraft og teknologi, bortset fra brugte, lukkede strålekilder, som, efter godkendelse, er blevet transporteret af brugerne selv.

* Anvendte transportformer

Alle overførsler er sket ad vej.

* De vigtigste bortskaffelses- og deponeringsanlæg

Affald, som ikke har kunnet bortskaffes, forbrændes eller sættes til henfald, der hvor det opstod, er blevet transporteret til DPRSN, hvor der siden 1960'erne har været et anlæg for midlertidig deponering af radioaktivt affald. Ved lukkede strålekilder har indehaveren mulighed for at returnere disse til producenten. Denne ordning vil blive bevaret, indtil der træffes beslutning om slutdeponering af radioaktivt affald.

* Arten af det overførte affald

I Portugal sker overførsler af radioaktivt affald kun i forbindelse med anvendelsen af radioisotoper i industrien og inden for medicin og forskning.

* Oplysninger om interne overførsler

Fra 1996-1997:

(a) 140 interne overførsler

(b) 12 m³ som konditioneret affald

(c) 1400 GBq.

1998:

(a) I 60 interne overførsler

(b) 5 m³ som konditioneret affald

(c) 20 GBq.

Finland

* Myndigheder, der godkender interne overførsler

Styrelsen for stråling og nuklear sikkerhed (STUK)

* Nationale love og bestemmelser om interne overførsler

Lov og dekret om stråling, lov og dekret om kerneenergi

Lov om transport af farligt gods

* Organisation, der er ansvarlig for at varetage overførsler

Styrelsen for stråling og nuklear sikkerhed (STUK)

* Anvendte transportformer

Transport finder sted ad vej.

* De vigtigste bortskaffelses- og deponeringsanlæg

Olkiluoto-deponeringsstedet.

Alle stoffer fra det "gamle" affaldsdeponeringssted i Helsinki blev flyttet til deponeringsstedet Olkiluoto i 1997.

* Arten af det overførte affald

Lukkede strålekilder, som er fjernet fra udstyr, gammelt industri- eller medicinsk radioaktivt affald (herunder tritium, radium osv.).

* Oplysninger om interne overførsler

Der var 2 overførsler af affald i 1997. Der var ingen overførsler af radioaktivt affald i 1996 og 1998.

Affaldets volumen udgjorde ca. 35 m3 inklusive emballage.

Det overførte affald havde en aktivitet på ca. 32 000GBq.

Sverige

* Myndigheder, der godkender interne overførsler

Det svenske strålingsbeskyttelsesinstitut (SSI) godkender overførsler af radioaktivt affald, som ikke består af højaktivt affald fra oparbejdning eller fissile materialer.

Det svenske kernekraftinspektorat (SKI) godkender overførsler af radioaktivt affald, der består af højaktivt affald fra oparbejdning eller fissile materialer.

* Nationale love og bestemmelser om interne overførsler

Den svenske lov om strålingsbeskyttelse. Den svenske lov om nukleare aktiviteter.

* Organisationer, der har ansvaret for at udføre overførslerne

Generelt er det afsenderen af affaldet, der er ansvarlig for overførslen. De fleste interne overførsler af affald i Sverige foregår mellem kernekraftværker og SFR i Forsmark (bortskaffelsesanlæg for lav- og mellemaktivt affald), Studsvik AB (behandlingsanlæg) og CLAB i Oskarshamn (midlertidigt deponeringsanlæg for brugt nukleart brændsel og visse former for mellemaktivt og højaktivt affald). Alle disse findes langs den svenske kyst. Svensk Kärnbränslehantering AB (SKB), et selskab, der ejes i fællesskab af de svenske kernekraftforetagender, er ansvarlig for transportoperationerne. Ved de fleste forsendelser anvendes et særligt transportsystem bestående af specielt fremstillede beholdere, køretøjer og et specialbygget skib (M/S Sigyn).

* Anvendte transportformer

Konditioneret affald fra Ringhals-anlægget, Barsebäck-anlægget, Oskarshamn-anlægget og Studsvik-anlægget sendes med skib (M/S Sigyn) til SFR ved Forsmark. Tilsvarende overførsler fra Forsmark-anlægget foregår ad vej til SFR.

Kernekomponenter med høj specifik aktivitet sendes med særligt skib fra kernekraftværkerne til anlægget for midlertidig deponering i Oskarshamn (CLAB).

Store komponenter med lav specifik aktivitet fra kernekraftværker sendes til smelteanlægget i Studsvik, enten med særligt skib (M/S Sigyn) eller ad vej.

Brændbart affald fra kernekraftværker og andre afsendere f.eks. hospitaler og universiteter transporteres ad vej til Studsvik AB behandlingsanlæg.

Desuden sendes bestrålet nukleart brændsel med særligt skib (M/S Sigyn) fra kernekraftværkerne til anlægget for midlertidig deponering i Oskarshamn (CLAB). Disse overførsler indgår ikke i denne rapport.

* De vigtigste bortskaffelses- og deponeringsanlæg

De vigtigste steder til deponering af radioaktivt affald i Sverige er CLAB-anlægget i Oskarshamn (anlæg for midlertidig deponering af brugt nukleart brændsel og visse former for mellemaktivt og højaktivt affald) og SFR i Forsmark (bortskaffelsesanlæg for konditioneret lavaktivt og mellemaktivt affald fra kernekraftværker, medicinske aktiviteter og forskning.) Lavaktivt affald deponeres på Studsvik AB i forbindelse med behandling.

* Arten af det overførte affald

Størstedelen af det affald, der transporteres inden for landets grænser, er konditioneret radioaktivt affald fra kernekraftværker, som overføres til slutdeponering.

Herudover overføres brændbare materialer (beskyttelsesbeklædning og -fodtøj, handsker, klude osv.) til forbrænding og udstyr og skrotmetal med induceret aktivitet eller kontaminering til dekontaminering og/eller smeltning.

Radioaktivt affald fra medicinske, forsknings- og tekniske aktiviteter består hovedsagelig af brugte strålekilder og brændbart affald.

* Oplysninger om interne overførsler

De interne overførsler til SFR-anlægget fra 1996-1998 er anført i nedenstående tabel:

>TABELPOSITION>

Det Forenede Kongerige

* Myndigheder, der godkender interne overførsler

I UK har følgende myndigheder beføjelse til at godkende interne overførsler af radioaktivt affald:

Environment Agency for overførsler i England og Wales

Scottish Environment Protection Agency for overførsler i Skotland samt

Chief Radiochemical Inspector, the Industrial Pollution and Radiochemical Inspectorate, Environment and Heritage Service i Nordirland.

I den periode, der omfattes af nærværende rapport, var de kompetente myndigheder Her Majesty's Inspetorate of Pollution for England og Wales, Her Majesty's Industrial Pollution Inspectorate for Skotland og Alkali and Radiochemical Inspectorate of the Department of the Environment for Nordirland.

* Nationale love og bestemmelser om interne overførsler

Deponering og bortskaffelse af radioaktivt affald i UK reguleres ved loven om radioaktive stoffer (RSA 93). I henhold til RSA 93 behandles overførsel af radioaktivt affald fra et hvilket som helst anlæg (kerneindustri eller andet) som "bortskaffelse" fra det pågældende anlæg. En godkendelse hertil kan være begrænset til en given bortskaffelse eller omfatte en række bortskaffelser inden for et nærmere fastsat tidsrum.

I bestemmelser om dispensationer (afledt ret) er det fastsat, at bestemmelserne i RSA 93 om tilladelse til bortskaffelse af radioaktivt affald ikke gælder for visse kategorier af radioaktivt affald med meget lav aktivitet. Dette er tilfældet, når det pågældende radioaktive affald (a) er en fast, men ikke lukket kilde, som er uopløselig i vand, og hvis aktivitet ikke overstiger 0,4 Bqg-1, når det er blevet til affald; (b) et organisk flydende stof, der kun er aktivt på grund af kulstof-14 eller tritium (eller begge), og hvis aktivitet ikke overstiger 4 Bqml-1, når det er blevet til affald; eller (c) er en gas, der indeholder en eller flere radionukleider, hvoraf ingen har en halveringstid på mere end 100 sekunder. Herudover er visse andre former for affald, i medfør af bestemmelser om dispensation, undtaget fra kravet om godkendelse i henhold til RSA 93.

* Organisationer, der har ansvaret for at udføre overførslerne

I England er det ikke en enkelt instans, der er ansvarlig for overførsel af affald. Ansvaret for transport af affaldet ligger hos affaldsproducenten, som til dette formål kan indgå kontrakt med passende transportører.

Transport af radioaktivt affald i UK skal være i overensstemmelse med de relevante nationale bestemmelser og kodekser for transport af radioaktive materialer. Det er departementet for miljø, transport og regioner (i Nordirland "Inspectorate of the Environment and Heritage service"), der skal sikre, at disse krav opfyldes.

* Anvendte transportformer

Interne overførsler af radioaktivt affald inden for UK's grænser finder sted ad vej eller med jernbane.

* De vigtigste bortskaffelses- og deponeringsanlæg

Det vigtigste bortskaffelsesanlæg i UK til lavaktivt affald drives af British Nuclear Fuels (BNFL) i Drigg i Cumbria.

Mellemaktivt affald deponeres sædvanligvis dér, hvor det er opstået, eller i et centralt deponeringsanlæg, der drives af United Kingdom Atomic Energy Authority (UKAEA) i Harwell, Oxfordshire. En del mellemaktivt affald fra skotske anlæg er blevet overført til deponering på Sellafield-anlægget.

Herudover driver Safeguard International i Harwell et affaldsemballeringsanlæg. Denne virksomhed emballerer radioaktivt affald fra en række producenter og sender enten disse kolli til anlægget i Drigg eller til UKAEA-anlægget.

I Nordirland sendes lavaktivt affald hovedsageligt til lokale affaldspladser til deponering under særlige forholdsregler. Der er visse overførsler af meget-lavaktivt affald til affaldspladser i England, Wales og Skotland. De kompetente myndigheder har imidlertid ikke udarbejdet data om disse overførslers antal og volumen.

* Arten af det overførte affald

Størstedelen af det radioaktive affald, der forsendes internt i UK, består af lavaktivt affald fra kerneindustrien. Der transporteres mindre mængder af lavaktivt og meget-lavaktivt affald fra hospitaler, universiteter, ikke-nuklear industri og forskningsanlæg. Affaldet er heterogent og omfatter kontamineret beskyttelsesbeklædning, byggeaffald, klinisk affald, forbrændingsaske osv.

* Oplysninger om interne overførsler

Oplysninger om interne overførsler i UK fra 1996-1998 er anført i nedenstående tabel:

Tabel - Overførsler inden for UK fra 1996-1998

England og Wales (overførsler af lavaktivt affald til Drigg)

>TABELPOSITION>

Skotland (overførsler af lavaktivt affald til Drigg)

>TABELPOSITION>

Skotland (overførsler af mellemaktivt affald til Sellafield)

>TABELPOSITION>

For Nordirland:

>TABELPOSITION>