Regionsudvalgets udtalelse om »De lokale og regionale myndigheders rolle i samarbejdet mellem uddannelsesinstitutioner og erhvervslivet« (97/C 116/14)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til sin beslutning af 18. september 1996 om i henhold til artikel 198 C, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab at afgive udtalelse om »De lokale og regionale myndigheders rolle i samarbejdet mellem uddannelsesinstitutioner og erhvervslivet« og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 6 »Uddannelse og Undervisning«,

under henvisning til Underudvalg 6's forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 346/96 rev. 2), som blev vedtaget den 6. december 1996 med Helene Lund som ordfører,

under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om hvidbogen om almen uddannelse og erhvervsuddannelse: »Undervise og lære - på vej mod det kognitive samfund« (CdR 115/96) (),

og ud fra følgende betragtninger:

Hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse (KOM(93) 700 endelig udg.) understregede behovet for at støtte foranstaltninger til tilpasning af de almene uddannelsessystemer og erhvervsuddannelsessystemerne, så der tages hensyn til markedet og lokale forhold. Dette kunne navnlig ske ved at fremme virksomheders inddragelse i uddannelsessystemerne og ved at tilskynde dem til at integrere videreuddannelse i deres strategiske planlægning;

I Kommissionens hvidbog om almen uddannelse og erhvervsuddannelse (KOM(95) 590) fremhæves »tættere forbindelse mellem skole og virksomhed« som en af de generelle målsætninger for EU's initiativer, som skal supplere og understøtte nationale aktioner;

På sit møde den 6. maj understregede Rådet, at denne målsætning i betragtning af beskæftigelsesproblemerne, navnlig ungdomsarbejdsløsheden i medlemsstaterne, indgår som et centralt element i uddannelses- og socialpolitikkerne;

I sin meddelelse om »En indsats for beskæftigelsen i Europa - En tillidspagt« (CSE(96) 1 endelig udg.) anbefalede Kommissionens formand som de to vigtigste aktioner til integrering af unge, at der oprettes samarbejde mellem skoler og virksomheder og indføres lærlingeordninger. Samtidig anerkendte han, at lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer, som mobiliserer lokale aktører, er et af de mest lovende midler til bekæmpelse af arbejdsløshed -

på den 16. plenarforsamling den 15.-16. januar 1997 (mødet den 16. januar) vedtaget følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. I hvidbogen om almen uddannelse og erhvervsuddannelse fremhæver Kommissionen »tættere forbindelse mellem skole og virksomhed« som et af de generelle mål for EU's uddannelsesforanstaltninger, der skal støtte og supplere medlemsstaternes indsats.

1.2. I sin udtalelse herom fremhævede Regionsudvalget, at der ikke kun bør oprettes samarbejde mellem skoler, men mellem alle uddannelsesinstitutioner og virksomheder, og at de lokale og regionale myndigheder spiller en central rolle i udviklingen af et sådant samarbejde med henblik på at fremme lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer.

1.3. Formålet med denne udtalelse er at behandle ovenstående spørgsmål mere tilbundsgående. Udtalelsen vil komme ind på, hvorfor der må etableres samarbejde mellem uddannelsesinstitutioner og virksomheder, og hvorfor de lokale og regionale myndigheder spiller en vigtig rolle i etableringen og udviklingen af lokale og regionale net og partnerskaber mellem disse to sektorer. På grundlag af denne analyse vil udtalelsen understrege behovet for at støtte udviklingen af sådanne net overalt i EU og give eksempler på god praksis på området.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Behovet for samarbejde mellem uddannelsesinstitutioner og erhvervsliv

2.1.1. Udviklingen af uddannelsessystemernes strukturer og værdier er meget ofte foregået helt isoleret fra erhvervsmiljøet og helt uden hensyntagen til det lokale eller regionale arbejdsmarkeds krav og behov, selv om vækst-, konkurrence- og beskæftigelsesmuligheder på et givet område i stigende grad er afhængig af den nuværende og fremtidige arbejdsstyrkes færdigheder og kunnen. Eksempler på, at virksomhedskulturer og -værdier er begyndt at trænge ind i uddannelsesinstitutionernes organisation og ledelse, lover dog godt for fremtiden. Her er tale om vigtige vækstpunkter, som vi kan lære af.

2.1.2. Det fremgår af hvidbogen om uddannelse og erhvervsuddannelse, at der er for megen stivhed og for mange skillevægge inden for de almene uddannelsesinstitutioner og erhvervsuddannelsesinstitutioner til, at de kan uddanne og »danne« borgere eller lønmodtagere til permanent beskæftigelse, og at tilpasningen og forbedringen af uddannelsesstrukturerne må styrkes inden for rammerne af partnerskaber: »Ingen institution - og i særdeleshed ikke skole eller virksomhed - skal alene kunne udvikle de kompetencer, der er nødvendige for at opnå beskæftigelse.« Også i Kommissionens tillidspagt om beskæftigelse og i Det Europæiske Råds konklusioner fra Firenze understreges behovet for en grundig tilpasning af uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne i EU.

2.1.3. Dette er navnlig relevant i lyset af informationssamfundets hastige forandringer, som øger behovet for en livslang uddannelse, som er tilgængelig for alle uden forskelsbehandling, uanset hvor man bor og hvilke sociale forhold man lever under, hvilket Regionsudvalget har understreget i sine tidligere udtalelser.

2.1.4. Behovet for en højtkvalificeret arbejdsstyrke bliver endvidere mere og mere udtalt efterhånden som virksomhederne udsættes for global konkurrence.

2.1.5. På trods af høj arbejdsløshed er der mangel på kompetent arbejdskraft i visse sektorer og industrier. I tillidspagten om beskæftigelse fremhævede Kommissionen, at uddannelse er en nøgle til beskæftigelse, og at den manglende overensstemmelse mellem efterspørgslen efter og udbuddet af kvalifikationer kan løses gennem bedre opfyldelse af arbejdsmarkedets krav, navnlig ved at udvikle et samarbejde mellem skoler og virksomheder.

2.1.6. Denne udtalelse har til formål at yde et praktisk bidrag til den i tillidspagten rejste debat om uddannelsens beskæftigelsesfremmende rolle og om andre beslægtede spørgsmål såsom fremme af den lokale mobilitet via lokale beskæftigelsesinitiativer og fremme af partnerskaber via regionale pagter. Udtalelsen sigter således mod at styrke det tilsagn, som Regionsudvalget gav i sin resolution vedrørende de regionale pagter, om at fremsætte konkrete forslag om og eksempler på beskæftigelsesfremmende foranstaltninger.

2.1.7. Ved at placere uddannelsen i en arbejdsmæssig kontekst vil man imidlertid ikke kun forbedre en persons beskæftigelsesmuligheder, men også fremme hans personlige og sociale udvikling og kommunikationsfærdigheder og derved hans evne til at deltage i samfundslivet. Ministerrådet understregede i sine bemærkninger til hvidbogens målsætning om »tættere forbindelse mellem skole og virksomhed«, at dette ikke opnås ved mekanisk at tilpasse uddannelsesforløbene udelukkende til arbejdslivets krav, men snarere ved at det enkelte individ sættes i stand til at tilpasse sig forandringsprocesserne.

2.1.8. Regionsudvalget anerkender derfor vigtigheden af at styrke samarbejdet og dialogen mellem uddannelsessektoren og erhvervslivet. Det erkender, at de to verdener ikke længere kan adskilles, og at der ikke længere er noget skarpt skel mellem uddannelse og arbejde.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Fordelene for erhvervslivet

3.1.1. Samarbejde med uddannelsessektoren kan forbedre virksomhedernes produktivitet, konkurrenceevne og ydeevne ved at gøre det muligt:

- at skræddersy uddannelserne, så de imødekommer de lokale og regionale virksomheders behov, blandt andet ved at forbedre de tekniske kvalifikationer og udbuddet af erhvervsrelevante fag;

- at tilpasse uddannelserne til nye krav inden for industrien og til nye arbejdssystemer og nye former for organisering af arbejdet, navnlig inden for de nye teknologier;

- for virksomheder, under de ansattes medvirken, at udarbejde og planlægge uddannelsesprogrammer på en mere effektiv måde;

- at forbedre den grundlæggende uddannelse af fremtidige arbejdstagere, navnlig gennem lærlingeordninger;

- at forbedre og videreføre virksomhedernes interne »skræddersyede« skoling og omskoling, hvilket sætter de ansatte i stand til at tilpasse sig nye krav. Dette vil virke motivations- og innovationsfremmende og derved fremme kvaliteten af produktet eller serviceydelsen;

- at fremme iværksætterkurser;

- at støtte fastsættelsen af kvalitetsnormer for virksomhedernes interne uddannelser;

- at støtte uddannelse i virksomhedsledelse, navnlig for SMV og især inden for ny teknologi, og at fremme gensidige studie- og praktikophold mellem uddannelsesinstitutioner og virksomheder. I sin udtalelse om det tredje flerårige program for SMV () understregede Regionsudvalget, at disse områder er af væsentlig betydning for forbedringen af konkurrenceevnen;

- at give virksomheder knowhow og forskningsmuligheder. Her er uddannelsesinstitutionernes rolle som indlæringscentre for hele lokalsamfundet vigtig. Endvidere kan spredningen af de videregående uddannelsesinstitutioners forskningsresultater være til særlig nytte for kommuner, amter og regioner;

- at uddannelsessektoren og erhvervslivet kan udveksle ideer, hvilket skaber en følelse af socialt ansvar og hjælper erhvervslivet til at opfylde mere vidtgående samfundsmæssige mål og få blik for den virkelige verden og dens behov.

Regionsudvalget understreger, at alle arbejdstagere må inddrages i udviklingen af disse aktionsområder, hvis der skal opnås optimale resultater.

3.2. Fordelene for uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne

3.2.1. I lyset af de hastige teknologiske forandringer er det nødvendigt at uddannelserne forbedres, hvad angår kvalitet, innovation og tilpasningsevne. Dette kan opnås gennem samarbejde mellem uddannelsesinstitutionerne og erhvervslivet. Herved kunne:

- virksomhederne inddrages i fastlæggelsen og certificeringen af læseplaner, og man kunne fremme ligeværdigheden mellem erhvervsfaglige og akademiske uddannelser;

- den gensidige faglige anerkendelse udvikles ved hjælp af et meritoverførselssystem for »værdienheder« (ECTS - European Transfer Credit System), og et lignende anerkendelsessystem gøres gældende for erhvervelse af færdigheder og faglig kunnen uden for det formelle system;

- der udvikles en fælles strategi for forudsigelse af færdigheds- og kvalifikationskrav, hvilket ville forbedre erhvervsvejledningen og forståelsen af de reelle beskæftigelsesmuligheder;

- der udvikles nye discipliner og nye kvalifikationskrav, navnlig inden for nye beskæftigelsesområder med vækstpotentiale: miljø, bioteknologi, informationsteknologi og lokale beskæftigelsesinitiativer (turisme, kultur, genoplivning af offentlige områder i byer og lokale serviceydelser etc.);

- der udvikles kvalifikationer, som er tilpasset nye behov på arbejdsmarkedet, navnlig ved at fremme teknologiske og multidisciplinære færdigheder og kvalifikationer, som kan overføres til andre områder, idet uddannelsessystemerne ofte er for specialiserede;

- der skabes nye muligheder ved at lærere tilbydes fleksible efter- og videreuddannelsesordninger, som er tilpasset arbejdsmarkedets nye krav;

- praktikantordninger, der kan give lærere indblik i erhvervs- og forretningslivet, stimuleres;

- der oprettes lærlingeordninger - også af kortere varighed - som giver praktisk erfaring, og som forbedrer de unges beskæftigelsesmuligheder. Kommissionen betragter dette som en af de mest effektive former for samarbejde mellem de to sektorer, og det bør fremmes på alle niveauer, herunder også de videregående uddannelser. I sin udtalelse om hvidbogen understregede Regionsudvalget, at sådanne ordninger bør betragtes som en integrerende del af eller et supplement til uddannelsessystemet og bør prioritere udviklingen af færdigheder, som kan overføres til andre områder. Det er vigtigt at opretholde en høj uddannelsesmæssig standard, så ordningerne ikke misbruges som kilde til billig arbejdskraft;

- der udvikles fælles forsknings- og udviklingsprojekter i samarbejde med erhvervslivet og virksomhedernes udstyr og materiale udnyttes med henblik på at støtte dyre uddannelsesprojekter;

- man sponsorerer uddannelsesinstitutionernes aktiviteter og arrangementer.

3.3. Partnerskaber mellem lokale og regionale myndigheder og uddannelsessektoren

3.3.1. Inden for uddannelsesområdet har lokale og regionale myndigheder i mange EU-lande direkte ansvar og kompetence. De lokale og regionale myndigheder har ansvaret for at sikre moderne uddannelses- og indlæringssystemer, som tager hensyn til den kulturelle mangfoldighed i lokalsamfundene, og som er tilpassede bestemte befolkningsgruppers særlige behov. For bestemte grupper kan det være nødvendigt at tilbyde alternative uddannelsesformer og andre undervisningsmål, end det traditionelle system kan tilbyde.

3.3.2. Som understreget i Regionsudvalgets udtalelse om det europæiske år for livslang uddannelse () udfylder de lokale og regionale myndigheder også en vigtig funktion ved at støtte fritidsundervisningen, som omfatter alle aldersgrupper og alle niveauer i alle mulige sektorer. I mange medlemsstater er dette er navnlig vigtigt med henblik på at lette kvinders indslusning og genindslusning på arbejdsmarkedet.

3.3.3. I Danmark har man for eksempel såkaldte åbne uddannelser og voksenuddannelser, der gør det muligt for folk, der er i arbejde at videreuddanne sig uden at forlade arbejdsmarkedet. Voksne med en kortvarig uddannelse kan således deltage i enten almen eller erhvervsrelateret undervisning i arbejdstiden eller i korte kurser på deltid, om aftenen, i weekenden eller som fjernundervisning uden for arbejdstiden.

3.3.4. Ud over at tilbyde almen uddannelse og erhvervsuddannelse kan de lokale og regionale myndigheder fungere som vigtige offentlige arbejdsgivere og har herigennem direkte indflydelse på både udbud og efterspørgsel på området. Som arbejdsgivere kan de i mange tilfælde også direkte medvirke til f.eks. at sikre, at livslang uddannelse ikke kun er et begreb, men også bliver en realitet ved at udvikle og praktisere begreber som »den bærende organisation« og »det udviklende arbejde«. Herudover kan de understøtte processen med at gå fra »tidsbegrænset undervisning« til »konstant at lære« ved at give de ansatte muligheder og tid.

3.3.5. I nogle medlemsstater har de lokale og regionale myndigheder tillige ansvaret for at opretholde og forbedre uddannelsernes kvalitet gennem kontrol og evaluering. Denne del af samarbejdet fører til en model for overholdelse normer, som kan fungere som et effektivt redskab for ændringer, udvikling og forbedringer. Gennem dette redskab kan skole og erhvervsliv bringes tættere på hinanden.

3.3.6. I nogle medlemsstater viser de lokale og regionale myndigheder, at de gør en indsats for at udvide uddannelsesmulighederne til at omfatte alle samfundsgrupper, herunder navnlig sårbare og udsatte grupper. Partnerskaber mellem virksomheder og uddannelsesinstitutioner spiller en vigtig rolle i sådanne initiativer. Vedkommende og kreative uddannelsesformer skaber en »ny chance« for personer, som er blevet fremmedgjort over for de formelle uddannelsessystemer.

3.4. Partnerskaber mellem lokale og regionale myndigheder og erhvervslivet

3.4.1. I mange medlemslande har lokale og regionale myndigheder afgørende betydning for de omgivelser og betingelser, som erhvervslivet skal arbejde under. De har en vigtig funktion, som går ud på at støtte den lokale økonomiske og industrielle udvikling ved at sikre et gunstigt økonomisk og socialt miljø, som kan tiltrække og fremme etableringen og udviklingen af virksomheder. Herudover har de lokale og regionale myndigheder direkte indflydelse på erhvervsvilkårene via deres beføjelser inden for områder som lokale skatter og afgifter, infrastruktur, fysisk planlægning, miljøpolitik, transportforhold og kultur.

3.4.2. Forholdet mellem lokale og regionale myndigheder og erhvervslivet er i rivende udvikling. Der er sket et klart skifte: Tidligere fungerede de lokale og regionale myndigheder som »myndighed«, dvs. de styrede og regulerede, mens de i dag også er serviceleverandører og samarbejdspartnere. Dialog, partnerskab og koordinering mellem offentlige myndigheder og virksomheder er tidens løsen. De lokale og regionale myndigheders arbejde med børne- og ældrepleje samt social- og kulturpolitik skaber samtidig en social og kulturel ramme for virksomhederne og deres arbejdskraft, som ikke må undervurderes.

3.4.3. Lokale og regionale myndigheder i mange medlemslande bidrager i stigende grad til at styrke udviklingen af små og mellemstore virksomheder (SMV), der, som fremhævet i tillidspagten om beskæftigelse, er den sektor, der skaber flest jobmuligheder. Via udviklingsselskaber, rådgivningsselskaber, iværksætterhuse, erhvervscentre og lignende institutioner forsøger lokale og regionale myndigheder at lette arbejdet for SMV og øge deres vækstpotentiale.

3.4.4. Endvidere bidrager de lokale og regionale myndigheder til netværk og samarbejde mellem virksomheder ved at fremme fælles deltagelse i messer, fælles erhvervsservice, smidiggørelse af administrative forpligtelser samt opbygning af databaser over f.eks. underleverandører. De giver også råd og vejledning vedrørende eksportmuligheder, finansieringsproblemer, EU-spørgsmål, netværkssamarbejde og udarbejdelse af tilbud.

3.5. De lokale og regionale myndigheders koordinerende rolle

3.5.1. Idet de lokale og regionale myndigheder således er centrale aktører inden for både uddannelses- og erhvervspolitikken, kan de bidrage til at udjævne kløften mellem uddannelsesinstitutionerne og erhvervslivet. I kraft af deres strategisk vigtige position kan de skabe øget samarbejde og dialog på det lokale plan mellem de relevante parter i uddannelsessektoren og erhvervslivet. De kan inddrage disse parter i bestræbelserne på at tilpasse uddannelserne til de krav, der stilles af det lokale og regionale arbejdsmarked og af den økonomiske udvikling, og derved skabe muligheder for vækst og beskæftigelse i området eller regionen.

3.5.2. De lokale og regionale myndigheder kan også sikre, at samarbejdet mellem de to sektorer gavner lokalområdet og regionen som helhed. Dette kan opnås ved at bruge den almene uddannelse og erhvervsuddannelsen som et middel til bekæmpelse af udstødelse og til fremme af uddannelsesmuligheder for vanskeligt stillede grupper (arbejdsløse, kvinder, indvandrere og etniske mindretal) og som en slags genfrembringelsesmekanisme ved at fremme overførsel af teknologi og kvalifikationer til problemområder såsom landdistrikter og indre bydele.

3.5.3. Hertil kommer, at de lokale og regionale myndigheder i kraft af deres placering vil kunne bidrage til oprettelsen af reelle partnerskaber mellem ligestillede, som er baseret på fælles målsætninger til gavn for begge sektorer. Uden en passende ramme, som fastsætter mål og gennemførelsesmetoder, er det ikke sikkert, at partnerskaber vil føre til positive resultater. De lokale og regionale myndigheder kan spille en nøglerolle i udviklingen og fastlæggelsen af overordnede strategier for partnerskaber, som vil føre til resultater, der ikke kun gavner de berørte partnere, men hele lokalsamfundet.

3.5.4. I hvidbogen om almen uddannelse og erhvervsuddannelse understreger Kommissionen, at samarbejdet mellem uddannelsesinstitutionerne og virksomhederne skal sikre, at virksomhederne accepteres som fuldt berettigede partnere i uddannelsesprocessen. Kommissionen gør opmærksom på, at virksomhederne ikke længere kun kan betragtes som aftagere af uddannede personer eller som leverandører af et supplement til uddannelsen, men at de er vigtige producenter af færdigheder og ny viden. Endvidere understregede Regionsudvalget i sin udtalelse om hvidbogen, at virksomheder må påtage sig et større ansvar for skoling og omskoling, og at de må gives mulighed herfor.

3.5.5. Der må udvikles samfinansieringsordninger i uddannelsesprogrammerne, og virksomheder må tilskyndes til at investere i uddannelser, da de fleste virksomheder betragter sådanne investeringer som en ren omkostning. Partnerskaber, som kan bidrage til at samle ressourcerne og derved undgå overlapninger, kan åbne op for nye muligheder, navnlig for SMV. Det bør også være muligt for virksomheder med meget få beskæftigede at deltage i sådanne partnerskaber. I Sverige har lokale og regionale myndigheder, uddannelsesinstitutioner og virksomheder i et netværkssamarbejde oprettet et videnscenter, som gør erhvervsuddannelsen billigere for de involverede parter, end den ellers ville have været, eftersom de her er fælles om de grundlæggende fysiske og personalemæssige ressourcer.

3.5.6. Lokale og regionale myndigheder kan endvidere oprette og udvikle netværk, som fremmer interaktiv kommunikation mellem de to sektorer via informationsteknologi, ikke blot med henblik på at udbrede god praksis, men også for at stille et værktøj til rådighed for fjernundervisning.

3.5.7. Det er ofte meget vanskeligt at få etableret det nødvendige samarbejde mellem de to sektorer, fordi de eksisterende ordninger og strukturer er utilstrækkelige. Lokale og regionale myndigheder kan bidrage til at udvikle netværk med henblik på at etablere samarbejde på dette område.

3.5.8. Samarbejdet, dialogen og koordineringen kan dog også ske direkte i formelle eller uformelle netværk og råd. Der findes mange eksempler på netværk og råd, hvor repræsentanter for de offentlige myndigheder, uddannelsessektoren, erhvervslivet, interesseorganisationer og de enkelte institutioner og organisationer mødes og forsøger at koordinere deres initiativer. Uddannelsesråd, erhvervsråd og beskæftigelsesudvalg er blot enkelte eksempler på sådanne formelle netværk.

3.5.9. I mange regioner har man »uddannelsesråd«, hvor repræsentanter fra de lokale og regionale myndigheder, uddannelsessektoren og erhvervslivet diskuterer og formulerer behov, krav og ønsker til uddannelsestilbud. I Danmark har dette arbejde eksempelvis resulteret i, at man i nogle regioner har oprettet »egnstypiske uddannelser«. Specielle landbrugs-, transport-, eksport- og teknologiuddannelser er således oprettet på foranledning af lokal og regional dialog og samarbejde.

3.5.10. Derudover har man i Danmark gode erfaringer med at arrangere gensidige studie- og praktikophold mellem uddannelsesinstitutioner og virksomheder. F.eks. kommer de studerende i praktik i virksomheder, og ledere og arbejdere fra erhvervslivet kommer til institutioner og underviser om virksomheders dagligdag.

3.5.11. Visse uddannelsesinstitutioner i Finland tilbyder virksomhedshjælp, hvor de studerende som en del af uddannelsen arbejder projektvis med bestillingsopgaver fra erhvervslivet. I de handelsrelaterede uddannelser kan der typisk være tale om rundspørger, virksomhedsplanlægning, finansieringsberegninger, udarbejdelse af virksomhedsbrochurer og udformning af blanketter.

3.5.12. I Sverige har de lokale, regionale og statslige uddannelsesmyndigheder en fælles interesse i at skabe gode rammer for samarbejde med universiteter, erhvervsliv og industri. Lokale og regionale centre for samarbejde, såsom regionale udviklingscentre, centre for teknisk udvikling osv., som forvaltes af de lokale og regionale myndigheder, er nu ved at opstå rundt om i Sverige. Det er hensigten, at disse centre skal fremme samarbejde mellem de to sektorer og rette uddannelserne ind efter markedets behov.

3.5.13. I Storbritannien har man gennem udvikling af præmieringsordninger inden for erhvervsrelaterede fagområder formået at give partnerskaber mellem erhvervslivet og uddannelsessektoren en stærkere profil. Skoler og virksomheder opfordres til at gå ind i udvikling af undervisningsmateriale, der fokuserer på virksomhedsidéer og dertil knyttede spørgsmål. De valgte projektidéer gennemføres i et nært samarbejde med repræsentanter fra erhvervslivet, der giver »professionel rådgivning« i klasseværelset og stiller deres ekspertise og færdigheder til rådighed.

3.5.14. Udvikling af vejledningsaktiviteter mellem virksomheder og uddannelsessektoren er en særlig effektiv partnerskabsmodel, som med succes har været anvendt i Storbritannien. Princippet er, at erhvervsfolk tager studerende »under vingen«. Målet er at skabe ambitioner og styrke selvtilliden hos de studerende ved hjælp af positive rollemodeller.

3.5.15. Et tilsvarende konkret eksempel på, hvordan de to sektorer kan bringes sammen, ses i de såkaldte forskerparker. Her går lokale, regionale myndigheder, erhvervslivet og uddannelsessektoren sammen om at opbygge faciliteter til forskning for og af virksomheder og placerer rent fysisk disse faciliteter i tilknytning til uddannelsesinstitutioner, således at der kan sikres en synergieffekt mellem de to institutionstyper.

3.5.16. I disse år skabes der samtidig mange andre nye former for samspil mellem lokale og regionale myndigheder og virksomheder. I et tæt samspil med erhvervslivet formulerer mange lokale og regionale myndigheder en erhvervspolitik, f.eks. i form af strategier for små og mellemstore virksomheders udvikling, iværksætterfremme, styrket videns- og kompetenceopbygning, offentligt-privat samarbejde og turismefremme.

4. Konklusion

4.1. Regionsudvalget glæder sig over de muligheder, som LEONARDO-programmet giver for at udvikle den erhvervsmæssige uddannelse på såvel skoler/uddannelsesinstitutioner som i erhvervslivet, for at fremme lokale og regionale netværk med henblik på at samle alle centrale aktører inden for uddannelsesområdet på det lokale og regionale plan og for at fremme overførslen af færdigheder og teknologi via samarbejde mellem universiteter og virksomheder. Regionsudvalget noterer sig det tidligere COMETT-programs resultater på dette område. Det glæder sig også over de muligheder, der er for at fremme lokale og regionale netværk mellem de to sektorer inden for rammerne af strukturfondene, navnlig strukturfondenes artikel 10 (RECITE, ECOS/OUVERTURE), fællesskabsinitiativerne INTERREG, ADAPT og SMV samt beskæftigelsesinitiativet. Endelig glæder Regionsudvalget sig over mulighederne for at støtte samarbejdet mellem skoler og virksomheder via lokale netværk inden for rammerne af COMENIUS (navnlig aktion 1) og SOCRATES-programmets supplerende foranstaltninger. Disse forskellige fællesskabsinstrumenter og -programmer vil blive behandlet mere indgående i forbindelse med de seminarer om »lokale og regionale samarbejdsnet mellem uddannelsesinstitutioner og virksomheder«, som Regionsudvalget i samarbejde med Kommissionen vil tilrettelægge i 1997.

4.2. Regionsudvalget konstaterer ligeledes med tilfredshed, at fremme af lokale og regionale partnerskaber står højt på EU's politiske dagsorden, hvilket navnlig fremgår af Kommissionens tillidspagt om beskæftigelsen og ikke mindst af de regionale og lokale beskæftigelsespagter, som Regionsudvalget vil gå helhjertet ind i. Regionsudvalget glæder sig endvidere over den aktuelle debat om opfølgningen af hvidbogen om almen uddannelse og erhvervsuddannelse. I denne debat har man navnlig anerkendt værdien af lokale og regionale netværk inden for dette område. Regionsudvalget noterer sig ligeledes med tilfredshed, at man på mødet den 21. november 1996 i Rådet (uddannelse) understregede vigtigheden af at styrke egnsudviklingen via uddannelse, for at få lokalsamfundene til at skabe optimale udviklingsmuligheder og styrke det lokale kultur- og samfundsliv.

4.3. Regionsudvalget glæder sig både over mulighederne for finansiel støtte til fremme af lokale og regionale partnerskaber/netværk og over de politiske tilsagn om at støtte et sådant samarbejde, men konstaterer samtidig, at samarbejdet mellem de to sektorer må intensiveres, og at mange uddannelsesinstitutioner og virksomheder i praksis forbliver isoleret i deres arbejde.

4.4. Regionsudvalget understreger derfor behovet for mobilisering og effektiv koordinering af samtlige relevante fællesskabsprogrammer og -instrumenter inden for området med henblik på at udvikle et målrettet initiativ til fremme af lokale og regionale netværk i EU. Herved kan der skabes samarbejde mellem uddannelsesinstitutioner og virksomheder, som koordineres af lokale og regionale myndigheder. Endvidere bør der gives støtte til udbredelse af god praksis vedrørende udvikling af sådanne partnerskaber overalt i EU.

4.5. Forankret i tæt kontakt til regionens politiske, økonomiske og sociale netværk kan lokale og regionale myndigheder samtidig bringe de to verdener sammen i formelle og uformelle forsamlinger og skabe den dialog og det samarbejde, der kan sikre en sammenhængende uddannelses- og beskæftigelsespolitik til gavn for regionen, erhvervslivet og den enkelte borger.

Bruxelles, den 16. januar 1997.

Pasqual MARAGALL i MIRA

Formand for Regionsudvalget

() EFT nr. C 182 af 24. 6. 1996, s. 15.

() EFT nr. C 34 af 3. 2. 1997, s. 34.

() EFT nr. C 210 af 14. 8. 1995, s. 74.