P9_TA(2019)0046

Anvendelsen af chromtrioxid

Europa-Parlamentets beslutning af 24. oktober 2019 om udkast til Kommissionens gennemførelsesafgørelse om delvis godkendelse af anvendelse af chromtrioxid i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 (Cromomed S.A. m.fl.) (D063690/01 — 2019/2844(RSP))

(2021/C 202/13)

Europa-Parlamentet,

— der henviser til Kommissionens gennemførelsesafgørelse om delvis godkendelse af anvendelse af chromtrioxid i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 (Cromomed S.A. m.fl.) (D063690/01,

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (1) (»REACH-forordningen«), særligt artikel 64, stk. 8,

— der henviser til udtalelser fra Udvalget for Risikovurdering (RAC) og Udvalget for Socioøkonomisk Analyse (SEAC) under Det Europæiske Kemikalieagentur (2), jf. artikel 64, stk. 5, tredje afsnit, i REACH-forordningen,

— der henviser til artikel 11 og 13 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (3),

— der henviser til Rettens dom af 7. marts 2019 i sag T-837/16 (4),

— der henviser til forslag til beslutning fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed,

— der henviser til forretningsordenens artikel 112, stk. 2 og 3,

A. der henviser til, at chromtrioxid blev føjet til kandidatlisten over særligt problematiske stoffer i henhold til REACH-forordningen i 2010 (5) på grund af sin klassificering som kræftfremkaldende (kategori 1A) og mutagent (kategori 1B);

B. der henviser til, at chromtrioxid blev optaget i bilag XIV til REACH-forordningen i 2013 (6) på grund af denne klassificering, de store mængder, der anvendtes, det store antal steder i Unionen, hvor det anvendtes, og risikoen for en betydelig eksponering af arbejdstagere (7);

C. der henviser til, at Cromomed S.A. og fire andre selskaber (»ansøgerne«) i fællesskab har indgivet en ansøgning om tilladelse i henhold til REACH-forordningens artikel 62 til anvendelse af chromtrioxid i funktionel forkromning i en bred vifte af anvendelser, herunder almindeligt ingeniørarbejde og stålproduktion (8);

D. der henviser til, at Kommissionen i december 2016 modtog udtalelserne fra RAC og SEAC; der henviser til, at udkastet til Kommissionens gennemførelsesafgørelse først blev forelagt REACH-Udvalget i slutningen af august 2019;

E. der henviser til, at det primære formål med REACH-forordningen i lyset af dens betragtning 16, som fortolket af Den Europæiske Unions Domstol (9), er at sikre et højt niveau for beskyttelse af menneskers sundhed og miljøet;

F. der henviser til, at i henhold til artikel 55 og i lyset af betragtning 12 i REACH-forordningen er et centralt formål med godkendelsen at erstatte særligt problematiske stoffer med sikrere alternative stoffer eller teknologier;

G. der henviser til, at RAC bekræftede, at det ikke er muligt at fastsætte en DNEL-værdi (Derived No-Effect Level — »afledt nuleffektniveau«) for de kræftfremkaldende egenskaber af chromtrioxid; der henviser til, at chromtrioxid derfor er et stof uden nedre grænse, dvs. et stof, for hvilket det ikke er muligt at anslå et »sikkert eksponeringsniveau«;

H. der henviser til, at det i REACH-forordningen i tilfælde af et sådant »stof uden nedre grænse« menes, at risikoen som standard ikke kan anses for at være »tilstrækkeligt kontrolleret« i den i artikel 60, stk. 2, i nævnte forordning anvendte betydning, og at der i så fald kun kan gives tilladelse, hvis betingelserne i artikel 60, stk. 4, er opfyldt;

I. der henviser til, at der ifølge REACH-forordningens artikel 60, stk. 4, kun kan gives tilladelse, hvis ansøgeren bl.a. dokumenterer, at der for hver anvendelse, der ansøges om, ikke findes egnede alternative stoffer eller teknologier; der henviser til, at Kommissionen i henhold til artikel 60, stk. 5, i nævnte forordning ved vurderingen af, om der findes egnede alternativer, skal tage alle relevante aspekter i betragtning, herunder ansøgerens tekniske og økonomiske mulighed for at gå over til alternativer;

J. der henviser til, at analysen af de alternativer, som ansøgerne har fremlagt, er baseret på arbejde udført af konsortiet for en godkendelse af chromtrioxid (Chromium Trioxide Authorisation Consortium — CTAC) (10); der henviser til, at den usikkerhed, der er forbundet med CTAC's vurdering, var en af hovedårsagerne til, at Parlamentet gjorde indsigelse mod det tilsvarende udkast til Kommissionens gennemførelsesafgørelse (11);

K. der henviser til, at sagsøgernes analyse af alternativer bygger på den forudsætning, at et teknisk gennemførligt alternativ kun kan være et »tilsvarende« stof (12), dvs. ét enkelt stof eller én enkelt teknologi, der kan erstatte det meget problematiske stof i alle de forskellige sektorer og anvendelser, hvor stoffet anvendes (13);

L. der henviser til, at en sådan tilgang i en ansøgning om tilladelse, der dækker meget forskellige sektorer og anvendelser med meget forskellige krav til ydeevne (14), gør det »umuligt for et enkelt alternativ at opfylde samtlige krav«, hvilket SEAC udtrykkeligt har anerkendt (15);

M. der henviser til, at en sådan tilgang uberettiget diskriminerer alternativer, der findes i visse sektorer eller til visse anvendelser, og det vil uretmæssigt fritage ansøgerne fra deres forpligtelse til at bevise, at der ikke er noget alternativ for hver enkelt anvendelse, der ansøges om; der henviser til, at en sådan tilgang ikke tager hensyn til det substitutionsmål, der er fastsat i artikel 55 i REACH-forordningen, og ikke tilskynder til innovation;

N. der henviser til, at SEAC har anført, at den analyse, som ansøgerne havde fremlagt, om hvorvidt der forelå teknisk egnede alternativer, ikke var tilstrækkelig grundig og ikke havde noget tydeligt fokus (16); der henviser til, at SEAC har anført, at ansøgerne ikke på overbevisende måde havde gjort gældende, at der ikke ville være nogen alternativer for forkromningsapplikationerne, og at de desuden var klar over de eksisterende alternativer, der teknisk kunne gennemføres for nogle af de anvendelser, der blev ansøgt om (17); der henviser til, at SEAC bekræftede, at det ville have krævet flere oplysninger at nå til en konklusion om den økonomiske gennemførlighed af alternativerne (18);

O. der henviser til, at dette viser, at ansøgerne ikke har løftet bevisbyrden, hvilket er i strid med kravene i REACH-forordningen, som bekræftet af Retten (19);

P. der henviser til, at SEAC efter sine egne antagelser ikke desto mindre udtalte, at »alternativer, hvis og når de bliver teknisk gennemførlige, sandsynligvis ikke vil være økonomisk gennemførlige« (20) (vores fremhævelse); der henviser til, at det for det første ikke tilkommer SEAC at udfylde hullerne i ansøgningen med sine egne antagelser, og for det andet, at udtrykket »sandsynligvis« viser, at der stadig er usikkerhed;

Q. der henviser til, at SEAC's synspunkt, at alternativerne ikke er teknisk og økonomisk gennemførlige, ikke er i overensstemmelse med dens egne resultater og er ikke en konklusion, der kan drages i lyset af manglerne ved ansøgningen;

R. der henviser til, at Retten gjorde det klart, at »det alene er Kommissionen, der skal kontrollere, om betingelserne i [REACH-forordningens artikel 60, stk. 4,] er opfyldt« (21), at den ikke er bundet af SEAC's eller RAC's udtalelser, og at den ikke må følge deres udtalelser, hvis argumentationen deri ikke er »fuldstændig, sammenhængende og relevant« (22);

S. der henviser til, at Kommissionen ved at godkende SEAC's inkonsekvente holdning i udkastet til Kommissionens gennemførelsesafgørelse (23) ikke har opfyldt sine forpligtelser som fastsat af Retten;

T. der henviser til, at udkastet til Kommissionens gennemførelsesafgørelse i betragtning 8 udtrykkeligt henviser til, at »SEAC ikke kan udelukke eventuel usikkerhed for så vidt angår den tekniske gennemførlighed af alternativer til et begrænset antal specifikke anvendelsesmåder, som er omfattet af den beskrivelse af anvendelser, som der ansøges om«;

U. der henviser til, at Retten konstaterede, at når der til trods for den fremlæggelse af elementer, der foretages af de forskellige aktører, der medvirker i godkendelsesproceduren, er usikkerhed hvad angår betingelsen om, at der ikke findes alternativer, må det herefter konkluderes, at ansøgeren ikke har løftet bevisbyrden, og at han derfor ikke vil kunne få udstedt en godkendelse (24);

V. der henviser til, at udkastet til Kommissionens gennemførelsesafgørelse er i strid med Rettens dom i lyset af den usikkerhed, der er omhandlet i betragtning 8;

W. der henviser til, at Kommissionen forsøger at begrunde sin afgørelse ved at erklære, at betingelserne — som Kommissionen hævder begrænser omfanget af de tilladte anvendelser (25) — afhjælper manglerne ved ansøgningen hvad angår analysen af alternativer;

X. der henviser til, at vedtagelsen af betingelser er lovlig og hensigtsmæssig, når de reelt begrænser tilladelsens anvendelsesområde ved at anføre de specifikke anvendelsesformål, som Kommissionen på godkendelsestidspunktet anså for ikke at have egnede alternativer;

Y. der henviser til, at Kommissionen i denne sag imidlertid har ladet fastsættelsen af tilladelsens omfang stå åben (26), hvilket tyder på, at den ikke vedtog en endelig beslutning om, hvilke anvendelsesformål der ikke var egnede alternativer på datoen for beslutningen; der henviser til, at Kommissionen tværtimod ved at vedtage disse betingelser har delegeret sin enekompetence til ansøgerne til i hvert enkelt tilfælde at foretage den endelige vurdering og beslutning vedrørende tilladelsens omfang;

Z. der henviser til, at Retten anså en sådan tilgang for ulovlig (27);

AA. der henviser til, at Retten endvidere bemærker, at hvis de foreliggende oplysninger tyder på, at der er egnede alternativer til rådighed generelt, men det ikke er teknisk eller økonomisk gennemførligt at anvende disse alternativer, skal ansøgeren fremlægge en substitutionsplan, hvis tilladelsen skal godkendes på lovlig vis (28);

AB. der henviser til, at selv om der forelå oplysninger om alternativer inden vedtagelsen af SEAC's udtalelse (29), undersøgte ansøgerne — i henhold til SEAC's udtalelse — dem ikke yderligere, og de fremlagde heller ikke mere detaljerede planer for opfølgning af udviklingen inden for forskning og udvikling (FoU) (30);

AC. der henviser til, at Kommissionen har foreslået at give tilladelse, med den begrundelse at de alternativer, der er tilgængelige generelt, ikke er teknisk eller økonomisk gennemførlige for ansøgerne, til trods for at de hverken har fremlagt tilstrækkelige oplysninger om den økonomiske gennemførlighed, som bemærket af SEAC, eller en substitutionsplan, hvilket er i strid med REACH-forordningens artikel 62, stk. 4, litra f);

AD. der henviser til, at der ifølge REACH-forordningens artikel 60, stk. 7, kun gives tilladelse, hvis ansøgningen er indgivet i overensstemmelse med kravene i forordningens artikel 62;

AE. der henviser til, at udkastet til Kommissionens gennemførelsesafgørelse er i strid med Rettens dom og REACH-forordningens artikel 60, stk. 4 og 7;

1. anser udkastet til Kommissionens gennemførelsesafgørelse for at overskride de gennemførelsesbeføjelser, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1907/2006;

2. opfordrer Kommissionen til at trække udkastet til gennemførelsesafgørelse tilbage og forelægge et nyt udkast, der kun giver tilladelse til de specifikke anvendelser, som der ikke findes egnede alternativer til;

3. opfordrer Kommissionen til at træffe hurtige afgørelser vedrørende denne ansøgning og andre afgørelser vedrørende samme emne i fuld overensstemmelse med REACH-forordningen;

4. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen samt til medlemsstaternes regeringer og parlamenter.

(1) EUT L 396 af 30.12.2006, s. 1.

(2) Den konsoliderede udgave af 9. december 2016 af udtalelsen fra Udvalget for Risikovurdering (RAC) og udtalelsen fra Udvalget for Socioøkonomisk Analyse (SEAC) om en ansøgning om tilladelse til brug af chromtrioxid: Funktionel forkromning, ECHA/RAC/SEAC: Udtalelse AFA-O-0000006522-78-02/F. https://echa.europa.eu/documents/10162/50002b75-2f4c-5010-81de-bcc01a8174fc

(3) EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13.

(4) Rettens dom af 7. marts 2019, Sverige mod Kommissionen, T-837/16, ECLI:EU:T:2019:144.

http://curia.europa.eu/juris/document/document_print.jsf?docid=211428&text=&dir=&doclang=DA&part=1&occ=first&mode=lst&pageIndex=0&cid=1573675

(5) https://echa.europa.eu/documents/10162/6b11ec66-9d90-400a-a61a-90de9a0fd8b1

(6) Kommissionens forordning (EU) nr. 348/2013 af 17. april 2013 om ændring af bilag XIV til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH) (EUT L 108 af 18.4.2013, s. 1).

(7) https://echa.europa.eu/documents/10162/13640/3rd_a_xiv_recommendation _20dec2011_en.pdf

(8) oplysninger om ansøgningen findes på: https://echa.europa.eu/applications-for-authorisation-previous-consultations/-/substance-rev/12473/term

(9) Domstolens dom af 7. juli 2009, S.P.C.M. SA m.fl. mod Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs, sag C-558/07, ECLI:EU:C:2009:430, præmis 45.

(10) SEAC's udtalelse, s. 30.

(11) Europa-Parlamentets beslutning af 27. marts 2019 om udkast til Kommissionens gennemførelsesafgørelse om udstedelse af godkendelse til visse anvendelser af chromtrioxid i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 (Lanxess Deutschland GmbH m.fl.) (Vedtagne tekster, P8_TA(2019)0317).

(12) SEAC's udtalelse, s. 32, tabel 13.

(13) Se »Analysis of Alternatives on Functional chrome plating«, som findes på: https://echa.europa.eu/documents/10162/ece8b65e-aec0-4da8-bf68-4962158a4952 s. 13-14: »Flere alternativer testes for at erstatte chromtrioxid. Udfordringen består i at finde en erstatning, der opfylder kravene til alle forskellige produkttyper og hver enkelt applikations forskellige anvendelser, og som samtidig er teknisk og økonomisk gennemførlig. Der findes nu mange alternativer, der kan anvendes til enkelte applikationer, når nogle af kravene i forbindelse med funktionel forkromning er tilstrækkelige, men ingen af dem besidder alle de hovedegenskaber, som funktionel forkromning med en vandig opløsning af chromtrioxid gør […]«.

(14) Hver sektor (f.eks. stålindustrien og den generelle maskinindustri) har forskellige tekniske krav: Se SEAC's udtalelse, s. 34, som fremhæver de gule alternativer, for hvilke »parametrene/vurderingskriterierne opfylder visse krav for nogle, men ikke alle applikationer/sektorer«.

(15) SEAC's udtalelse, s. 36: »Ansøgerne anser nemlig kun alternativerne for at være lovende, hvis de opfylder ovennævnte industrisektorers tværsektorielle krav (selv om ansøgernes omsætning i disse sektorer er meget begrænset), hvilket gør det umuligt for ét enkelt alternativ at opfylde alle kravene« (vores fremhævelse).

(16) SEAC's udtalelse, s. 35-36: »Efter SEAC's opfattelse har sagsøgerne fremlagt en generel vurdering af den tekniske og økonomiske gennemførlighed af alternativerne for forskellige industrisektorer … uden at foretage en tilstrækkelig detaljeret analyse af substituerbarheden af chromtrioxid til den ansøgte anvendelse. …. SEAC er enig med ansøgerne i, at de alternativer, der vurderes i analysen af alternativer, mangler visse nøglefunktioner. SEAC ønsker dog at påpege, at analysen af alternativer ikke er tilstrækkelig grundig og mangler klart fokus hvad angår ansøgernes faktiske brug af chromtrioxid. Ansøgerne præsenterede nogle alternativer som lovende og hævdede, at disse alternativer p.t. undersøges af stålindustrien. Ansøgerne fremlagde imidlertid hverken yderligere undersøgelser af alternativer, der var mærket som lovende, eller FoU-planer i denne forbindelse. […] SEAC sætter i denne henseende spørgsmålstegn ved, om analysen er tilstrækkeligt fyldestgørende med tanke på denne ansøgnings anvendelsesområde« (vores fremhævelse).

(17) SEAC's udtalelse, s. 50: »[A]nsøgerne kan ikke på overbevisende måde støtte deres påstand om, at der ikke ville være nogen alternativer for forkromningsapplikationerne (i ansøgernes erhvervssektorer), eller at sådanne alternativer ville blive tilgængelige inden for den normale undersøgelsesperiode. SEAC er bekendt med alternative forkromningsteknologier, som måske allerede kunne være eller blive teknisk gennemførlige for specifikke dele, der forkromes af to af de fem ansøgere«.

(18) SEAC's udtalelse, s. 37, se navnlig konklusionen i afsnit 7.2: »Ikke desto mindre ville det have været nødvendigt at indhente flere oplysninger om, hvor mange dele, der kunne forkromes ved hjælp af et teknisk gennemførligt alternativ, for at SEAC skulle kunne nå til den konklusion, at et sådant alternativ er økonomisk gennemførligt«.

(19) Dom i sag T-837/16, præmis 79.

(20) SEAC's udtalelse, svar på spørgsmål 7.2, s. 36.

(21) Dom i sag T-837/16, præmis 64.

(22) Dom i sag T-837/16, præmis 66 og 68.

(23) Udkast til Kommissionens gennemførelsesafgørelse, punkt 8.

(24) Dom i sag T-837/16, præmis 79.

(25) Artikel 1 i udkastet til Kommissionens gennemførelsesafgørelse: »Godkendt anvendelse« omfatter »anvendelse ved funktionel forkromning, hvor en eller flere af følgende nøglefunktioner eller egenskaber er nødvendige for den påtænkte anvendelse: slidstyrke, hårdhed, lagtykkelse, korrosionsbestandighed, friktionskoefficient og indvirkning på overflademorfologi.« Den præciserer for at undgå tvivl, at »en tilladelse til anvendelse af chromtrioxid ikke gives for funktionel forkromning, når ingen af de nøglefunktioner, der er anført i første afsnit, er nødvendige«.

(26) det vil sige, at det overlades til ansøgerne at afgøre — og til de håndhævende myndigheder efter godkendelsen at vurdere — om nogen af de funktioner, der er opført på listen, er »nødvendige« for deres anvendelse;

(27) Dom i sag T-837/16, præmis 83; se præmis 97: »Den omstændighed, at det anføres, at anvendelsen af de i den foreliggende sag omhandlede blychromater er begrænset alene til de tilfælde, hvor egenskaberne for de stofkomponenter, der indeholder disse chromater, virkelig er nødvendig, svarer nemlig til at anføre, at brugeren i efterfølgende led, hver gang han identificerer et alternativ, skal afstå fra at anvende de i den foreliggende sag omhandlede blychromater. En sådan erklæring udgør imidlertid en stærk indikation af, at Kommissionen på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede afgørelse ikke selv var af den opfattelse, at undersøgelsen af betingelsen om, at der ikke findes alternativer, var afsluttet.« Se også præmis 86 og 98.

(28) Dom i sag T-837/16, præmis 76; jf. artikel 62, stk. 4, litra f), og artikel 60, stk. 4, litra c), i REACH-forordningen.

(29) SEAC's udtalelse, s. 37: »Under den offentlige høring om andre chromtrioxid-applikationer er SEAC blevet opmærksom på alternative behandlingsteknologier, der kan blive brugbare alternativer til visse specialdele«.

(30) SEAC's udtalelse, s. 37: »Selv om ansøgerne nævner, at visse alternativer er lovende og for tiden undersøges af stålindustrien, undersøger de dem ikke yderligere; de giver heller ikke mere detaljerede planer for opfølgning af FoU-udviklingen på dette område«.