MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET OG DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG

Det årlige EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering

(EØS-relevant tekst)

1. Indledning

Europas mål er at skabe vækst og beskæftigelse på en intelligent, bæredygtig og inklusiv måde via Europa 2020-strategien[1] og dens flagskibsinitiativer. Standardise­ringens betydning for beskæftigelse, vækst og økonomisk genopretning blev senest nævnt i Kommissionens ajourføring af meddelelsen om industripolitikken "En stærkere europæisk industripolitik for vækst og økonomisk genopretning", der blev vedtaget i oktober 2012[2].

Fra forskning til produktion, fra producent til forbruger, fra Europa til resten af verden – de europæiske standarder nedbryder barrierer, beskytter brugerne, værner om miljøet, sikrer interoperabiliteten, mindsker omkostningerne og fremmer konkurrencen. Undersøgelser viser, at standardisering øger BNP med mellem 0,3 % og 1 %[3] og dermed hjælper industrien med at nå målet om, at den skal bidrage med 20 % af EU's BNP inden 2020[4].

For at sikre, at Europas standardiseringssystem kan klare nutidens udfordringer med hurtig innovation, bæredygtighed, teknologikonvergens og hård global konkurrence, stillede Kommissionen i 2011[5] forslag om en reformpakke med en ny forordning, som trådte i kraft den 1. januar 2013[6]. Denne reform havde til formål at gøre systemet mere inklusivt, responsivt, gennemsigtigt og fleksibelt samt at udvide dets anvendelsesområde.

En af reformens nyskabelser er Kommissionens pligt til at vedtage et årligt EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering. Dette arbejdsprogram opstiller de strategiske prioriteter for europæisk standardisering under hensyntagen til Unionens langsigtede strategier for vækst og indeholder målsætninger for europæisk standardiserings internationale dimension til støtte for EU-lovgivning og -politikker.

Arbejdsprogrammet angiver de europæiske standarder og standardiseringspublikationer, som Kommissionen har til hensigt at anmode de europæiske standardiseringsorganisationer (CEN, CENELEC og ETSI) om i de kommende år, og de specifikke mål og politikker, de støtter. Dette vedrører primært standarder, der giver en formodning om overensstemmelse med kravene i EU-harmoniseringslovgivningen.

Kommissionen støtter endvidere europæiske standardiseringsaktiviteter, som hjælper med at nå andre EU-politiske mål, og dette arbejdsprogram opfordrer de europæiske standardiseringsorganisationer til at indlede aktiviteter inden for alle prioriterede områder, også dem, der ikke er omfattet af de retlige rammer, der er nødvendige for at understøtte en formel standardiseringsanmodning fra Kommissionens side (mandat).

De europæiske standarder, der udvikles af de europæiske standardiseringsorganisationer på foranledning af virksomheder, nationale standardiseringsorganer og andre interessenter, som ikke er knyttet til EU-politikkerne, er ikke omfattet af dette arbejdsprogram.

Dette årlige arbejdsprogram foregriber fremtidige retningslinjer og tiltag så nøjagtigt som muligt. Retningslinjerne har ikke nogen budgetmæssig virkning ud over det allerede fastsatte, og støtten til arbejdsprogrammets punkter afhænger af, hvorvidt der er midler til rådighed, hvorvidt der indsendes forslag af høj kvalitet, og hvorvidt der opnås enighed med de relevante europæiske standardiseringsorganisationer, nationale standardiseringsorganer og andre organer som fastsat i forordningen. I hastende tilfælde, f.eks. efter formelle indsigelser mod harmoniserede standarder, kan Kommissionen udstede mandater, der ikke er omfattet af dette arbejdsprogram.

Den gennemsigtighed, som offentliggørelsen af dette EU-arbejdsprogram giver, forventes at øge effektiviteten og forbedre forhåndsplanlægningen af arbejdet.

Samtidig vil Kommissionen:

– forsøge at forbedre de rammeaftaler om partnerskab med de europæiske standardiseringsorganisationer, som udløber i år, med henblik på at opretholde den højest mulige kvalitet og samtidig yderligere reducere den tid, der i gennemsnit bruges til at udarbejde standardiseringspublikationer.

– tilrettelægge indkaldelser af forslag vedrørende SMV'ernes, forbrugernes og de miljømæssige og sociale interessentorganisationers europæiske repræsentation i standardiseringsarbejdet. Dette vil lette SMV'ernes deltagelse, idet der stilles midler til rådighed, men Kommissionen vil samtidig blive ved med at støtte specifikke projekter, som letter SMV'ernes adgang til og deltagelse i standardiseringsarbejdet.

– fortsætte sit arbejde med ikt-standardisering via multiinteressentplatformen[7], endnu en nyskabelse fra 2011-standardiseringspakken. Den permanente dialog mellem de offentlige myndigheder, interessenterne og de organisationer, der udarbejder standarderne, herunder globale fora og konsortier, har i den korte tid, der er gået, siden den blev indledt, vist sig at være i stand til at håndtere den hastige udvikling på dette område. Der er blevet udarbejdet en detaljeret køreplan for ikt-standardisering, hvis ajourføring giver Unionen mulighed for at reagere på den digitale verdens hastige forandring.

Kommissionen vil inden udgangen af 2013 iværksætte en uafhængig undersøgelse af standardiseringssystemets forvaltning for at vurdere, hvorvidt reformens strategiske målsætninger er blevet nået. Den vil vurdere, om det europæiske standardiseringssystem på længere sigt kan tilpasse sig den hurtige udvikling og bidrage til Europas strategiske interne og eksterne målsætninger, navnlig inden for industripolitik, innovation og teknologisk udvikling. Den vil endvidere undersøge, om det europæiske standardiseringssystem er tilstrækkeligt inklusivt og repræsentativt og opfylder markedsbehovene.

Kommissionen vil evaluere resultaterne af den uafhængige undersøgelse for at identificere muligheder, der yderligere kan forbedre det europæiske standardiseringssystem og dets evne til at støtte Europas strategiske politiske mål.

2. Strategiske prioriteter for europæisk standardisering

2.1. En stærkere europæisk industripolitik for vækst og økonomisk genopretning

I sin seneste ajourføring af meddelelsen om industripolitikken bemærkede Kommissionen behovet for at udarbejde standarder for nye teknologier, inden de sendes på markedet. Den identificerede seks hastigt voksende prioriterede aktionslinjer: avancerede fremstillingsteknologier, centrale støtteteknologier, biobaserede produkter, bæredygtig industri- og byggepolitik og bæredygtige råstoffer, rene køretøjer og intelligente net.

2.1.1. Avancerede fremstillingsteknologier

Taskforcen for avancerede fremstillingsteknologier til ren produktion, som ledes af Kommissionen, vil identificere de områder, hvor yderligere standardisering kan bidrage til øget anvendelse på markedet af disse teknologier. Kommissionen regner efterfølgende med at iværksætte en feasibility-undersøgelse for europæiske og internationale standardiseringsaktiviteter inden for disse områder.

2.1.2. Centrale støtteteknologier

Kommissionen vil i det kommende år undersøge, inden for hvilke områder yderligere standardisering vedrørende centrale støtteteknologier kan være med til at sikre rettidig udvikling af det indre marked for produkter baseret på centrale støtteteknologier – et af de aspekter, der er omfattet af Kommissionens initiativ med hensyn til at revidere lovgivningen om det indre marked for industriprodukter[8].

Kommissionen vil gennem sine forskningsfaciliteter og finansieringsprogrammer støtte udviklingen af europæiske standarder for metoder til karakterisering af nanomaterialer i forarbejdet form, som er nødvendige for toksicitets- og økotoksicitetskontrol, metoder til prøveudtagning og eksponeringsmåling samt metoder til simulering af eksponering for nanomaterialer. Der er brug for en tilgang, som er forenelig med aktiviteterne i OECD, og de europæiske standardiseringsorganisationer bør arbejde tæt sammen med de internationale standardiseringsorganer.

2.1.3. Biobaserede produkter

Oprettelsen af et indre marked for biobaserede produkter kræver udarbejdelse af standarder og ajourføring af en række bestemmelser. Kommissionen forventer, at de europæiske standardiseringsorganisationer fortsætter med at arbejde på mandater for biobrændsel og biobaserede produkter i almindelighed, herunder biobrændstoffer, samt på specifikke mandater for biopolymerer, biosmøremidler, bioopløsningsmidler og biobaserede overfladeaktive stoffer. Standardforberedende forskning til udvikling af testmetoder til måling af biobaseret indhold, innovative biobaserede produkters funktioner og bæredygtighedskriterier, f.eks. biopolymerer, biosmøremidler, bioopløsningsmidler og biobaserede overfladeaktive stoffer, bør ligeledes overvejes. Pyrolyseolier og alger er ligeledes potentielle standardiseringsområder i forbindelse med biobrændselsprodukter.

2.1.4. Bæredygtig industripolitik, bæredygtigt byggeri og bæredygtige råstoffer

2.1.4.1. Byggevarer

De europæiske standarder bør tilpasses nye krav, der tager hensyn til bæredygtighedsaspekterne i forbindelse med byggevarer, -processer og -arbejder samt innovative produkter, med henblik på at styrke det indre marked.

Kommissionen har ydet teknisk ekspertbistand til udarbejdelsen af udkastet til horisontal standard for bestemmelse af emissioner af regulerede farlige stoffer fra byggevarer.

For at forbedre de europæiske byggevirksomheders konkurrenceevne vil Kommissionen fremme den internationale anvendelse af eurokodeksstandarder for strukturelt design under strategien for bæredygtig konkurrenceevne i byggesektoren[9].

I forbindelse med Kommissionens Top 10-høring[10] sidst i 2012 svarede nogle respondenter, at opnåelsen af de fulde fordele ved den forenkling, der blev indført med den seneste revision af forordningen om byggevarer, er afhængig af, at den europæiske standard om udførelse af stål- og aluminiumkonstruktioner ajourføres. Kommissionen vil høre interessenterne og i påkommende tilfælde anmode om, at standarden ajourføres hurtigt.

2.1.4.2. Stål

Europæiske standarder forventes at ville fremme bæredygtig produktion af byggevarer i stål. Stålindustrien er allerede i færd med at udvikle et mærke for byggevarer i stål – SustSteel. Kommissionen vil undersøge SustSteels potentiale med hensyn til at øge markedsandelen for europæiske bæredygtige byggevarer i stål og vil i påkommende tilfælde anmode om specifikke standardiseringsaktiviteter.

2.1.4.3. Miljøvenligt design/energirelaterede produkter

Forskellige produkter er omfattet af direktivet om miljøvenligt design[11], herunder motorer, pumper, ventilatorer, belysningsprodukter og husholdningsapparater. Hidtil har der været fokus på energiforbruget, men direktivet vedrører samtlige miljømæssige aspekter, herunder materiale- og ressourceeffektivitet. I denne forbindelse vil der blive udarbejdet standarder vedrørende ressourceeffektivitet, såsom genanvendelighedsindekser, komponentlevetid og andre miljømæssige parametre (f.eks. emissioner af forurenende stoffer til luften), med henblik på at lette identifikationen af potentielle krav til miljøvenligt design inden for nye områder.

Kommissionen vil udarbejde tekniske ændringer til det eksisterende mandat vedrørende harmoniserede standarder inden for området miljøvenligt design[12] til støtte for nedenstående forordninger om produkter, som er omfattet af direktivet om miljøvenligt design:

· små, mellemstore og store krafttransformere

· professionelle opbevaringsskabe, sandblæsningskabiner, proceskølere, kondenseringsaggregater og walk in-kølerum

· ventilationssystemer

· belysningsprodukter

· rum- og vandvarmere.

Alt efter om der udarbejdes yderligere gennemførelsesforanstaltninger, vil der i påkommende tilfælde blive udarbejdet supplerende tekniske ajourføringer for produkter, der er omfattet af det eksisterende mandat.

I henhold til arbejdsplanen for miljøvenligt design 2012-2014[13] vil der blive over­vejet eventuelle krav vedrørende miljøvenligt design og/eller energimærkning for nye produktgrupper. Prioriteringslisten omfatter vinduesprodukter, intelligente apparater/målere, apparater til opbevaring af vin, dampkedler, virksomhedsservere, strømkabler og vandrelaterede produkter. Kommissionen vil ajourføre mandatet for miljøvenligt design, så der kan udstedes tekniske ændringer for specifikke produkter efter behov.

2.1.4.4. Genanvendelse af affald

Nye europæiske standarder for kvalitetssortering af genanvendte materialer (f.eks. metaller, træ og tekstiler) vil fremme markedsudviklingen. Kommissionen forventer, at nyt standardiseringsarbejde vil udvikle og validere (sammenligning af laboratorieresultater) metoder til:

· affaldskarakterisering for farlig egenskab H 12 – frigørelse af en akut giftig luftart kategori 1, 2 eller 3

· bestemmelse af elementer og stoffer i affald, som indebærer sundheds- og miljørisici (farlige egenskaber H 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14)

· bæredygtigheds- og toksicitetsstandarder for genanvendt bioaffald eller landbrugsbiprodukter (ud over gødning).

2.1.4.5. Råstoffer uden for energi- og landbrugsområdet

Det europæiske innovationspartnerskab om råstoffer[14] er samlingspunkt for interes­senter med henblik på at fremskynde markedets anvendelse af teknologiske og andre løsninger. Kommissionen er i færd med at udarbejde en strategisk gennemførelsesplan med input fra interessenter, hvilket kan udmønte sig i standardiseringsarbejde.

2.1.5. Rene køretøjer og fartøjer

Meddelelsen CARS 2020[15] fastsætter koordinerede politiske aktioner til støtte for indførelsen af rene køretøjer på markedet, herunder udbredelse af plug-in-elbiler og hybride plug-in-køretøjer, som kræver rettidige standarder eller krav vedrørende genopladningsinfrastruktur. I "Clean Power for Transport"-pakken[16] kræves det, at Kommissionen anmoder om udvikling af nye europæiske standarder.

Internationale aftaler om fælles standarder og forskrifter, navnlig inden for rammerne af FN/ECE, vil sænke omkostningerne og sætte fart i markedsvæksten. Kommissionen har endvidere lanceret et fælles initiativ sammen med USA, Kina og Japan om at udnytte yderligere fælles forskriftsmæssige tilgange til elektriske køretøjer med hensyn til sikkerheds- og miljøspørgsmål.

Kommissionen vil indlede standardforberedende forskning i batterisikkerhed og oplagring af brint til anvendelse i biler. Dette vil give et videnskabeligt og teknologisk udgangspunkt for sikkerhedsrelaterede spørgsmål i forbindelse med elektriske komponenter i genopladelige energioplagringssystemer.

Den vil endvidere – inden for rammerne af det internationale samarbejde, navnlig med USA – indlede standardforberedende forskning i måle- og kontrolmetoder til karakterisering af brint- og brændselscelleteknologiernes ydeevne. Derudover vil den bidrage med tekniske input til udarbejdelsen af standardiserede/harmoniserede kontrolcyklusser og -procedurer på verdensplan for alle lette køretøjer og elektriske køretøjer.

2.1.6. Intelligente net

Passende infrastruktur (herunder løsningsmodeller for lagring og balancering af kapacitet) er nødvendig for at integrere vedvarende energi i elsystemet, bidrage til energieffektivitet og tilpasse sig ny efterspørgsel. Der er behov for standarder, som sikrer interoperabiliteten mellem intelligente net på tværs af grænserne, samt fælles minimumsstandarder.

I december 2012 godkendte styringsudvalget i den taskforce for intelligente net, som Kommissionen nedsatte i 2009[17], en fornyelse af mandatet[18] til støtte for udbredelsen af europæiske intelligente net for 2013-14 med henblik på at behandle to centrale emner:

· Metoder til kontrol af systemernes interoperabilitet og et kort til overensstemmelseskontrol

· Gennemførelse af de udviklede metoder og et andet sæt standarder.

Kommissionen vil bidrage til dette arbejde inden for rammerne af de europæiske politikker og Det Transatlantiske Økonomiske Råds arbejdsprogram om interoperabiliteten mellem intelligente net og elektriske køretøjer.

2.2. Styrkelse af det indre marked for varer og tjenesteydelser

Det indre marked er en vital drivkraft for vækst og beskæftigelse. Europæiske standarder forbedrer konkurrenceevnen, idet de sænker produktionsomkostningerne, garanterer kvalitet og ydeevne og sikrer, at innovative teknologier kan komme ind på markedet. Harmoniserede standarder går endnu længere, idet overholdelse af disse desuden er en garanti for, at produkterne lever op til de stillede sikkerhedskrav.

2.2.1. Børns sikkerhed

Kommissionen vil kræve, at der udarbejdes europæiske standarder for babyslynger, bæreseler og bærestole, skråstole, hoppegynger og tilsvarende artikler til støtte for direktivet om produktsikkerhed i almindelighed (DPSA)[19]. Der kan ligeledes stilles krav om standarder for legepladser og legepladsudstyr.

2.2.2. Sikkerheden af andre forbrugsgoder

Mens systemet for hurtig udveksling af oplysninger om farer i forbindelse med anvendelse af forbrugsgoder – RAPEX – sikrer, at farlige produkter nu hurtigere identificeres og fjernes fra det europæiske marked, er sikkerheden ved kilden fortsat en nøglefaktor. Kommissionen forventer inden for rammerne af DPSA at udstede anmodninger om europæiske standarder, som omfatter ethanolpejse uden aftræk, stearinlys, griller og udendørs møbler. Vigtigheden af disse emner blev endnu en gang understreget i Kommissionens produktsikkerheds- og markedsovervågningspakke fra februar 2013[20], som indeholder et forslag til en ny forordning om forbrugerproduktsikkerhed.

2.2.3. Foder-/fødevarekvalitet og -sikkerhed

Der er behov for nye eller forbedrede globalt accepterede fødevaresikkerheds- og fødevarekvalitetsstandarder for at imødegå globaliseringens indvirkning på handelen med samt produktionen og forbruget af fødevarer, herunder økologiske fødevarer, som spiller en stadig større rolle i den internationale handel. Dette kræver forskning på højt plan inden for området fødevaresikkerhedsstandarder og nye metoder og/eller nyt referencemateriale, som skal valideres og certificeres for at kunne anvendes til offentlig kontrol af foder og fødevarer.

Forbedringen af eksisterende metoder, udviklingen af yderligere standardiserede analysemetoder og valideringen af eksisterende standarder efter nye fødevarematricer er nødvendig for at sikre en ensartet og effektiv håndhævelse af EU-lovgivningen[21] i samtlige medlemsstater og for at sikre et højt sikkerhedsniveau.

Kommissionen vil være med til at yde teknisk ekspertbistand og indsende i fællesskab validerede metoder til påvisning og bestemmelse af uønskede stoffer i foder og fødevarer.

2.2.4. Kosmetik

Kommissionen overvejer inden for rammerne af forordningen om kosmetiske produkter[22] at anmode om standardiseringsaktiviteter vedrørende god fremstillings­praksis samt prøveudtagning og analyse af kosmetiske produkter.

2.2.5. Tekstilprodukters fibersammensætning

I henhold til forordningen om tekstiler[23] regner Kommissionen med at udstede et standardiseringsmandat for kvantitativ analyse af tekstilfiberblandinger, da de aktuelle metoder til kvantitativ analyse i EN ISO-standarderne er forskellige fra dem, der er beskrevet i forordningen.

2.2.6. Gødning

Det primære formål med det kommende forslag til revision af forordningen om gødninger[24] er at udvide forordningens anvendelsesområde fra uorganisk gødning til andre produktkategorier, der for øjeblikket er omfattet af nationale bestemmelser. Kommissionen vil sandsynligvis anmode om nye standarder, som omfatter terminologi, en liste over typer pr. specifik produktkategori, yderligere klarlæggelse af mærkningskrav, krav til kemisk sammensætning og landbrugsmæssig effektivitet samt kontrolmetoder.

De europæiske standardiseringsorganisationer vil blive anmodet om at kontrollere, at de horisontale analysestandarder for slam, bionedbrydeligt affald og jord også finder anvendelse på organisk gødning og organiske jordforbedringsmidler. Der skal udarbejdes og valideres specifikke metoder for biostimulanser til planter og bestemte gødningsadditiver.

2.2.7. Sikkerheden af offshore-maskiner

Der er behov for standardisering for at forbedre sikkerheden af udstyr til olie- og gasindustrien offshore. I forlængelse af de europæiske standardiseringsorganisationers afvisning af mandatet[25] inden for udstyr, der anvendes i olie- og gasindustrien offshore, vil Kommissionen anmode om standardisering for visse specifikke former for sikkerhedskritisk udstyr.

2.2.8. Lufttransport

Interoperabilitetsforordningen[26] vedrører moderniseringen af det europæiske luft­trafikstyringsnet. I marts 2013 blev der udstedt et mandat[27], i hvilket de europæiske standardiseringsorganisationer blev anmodet om i samarbejde med European Organisation for Civil Aviation Equipment (EUROCAE) og i tæt samråd med Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) at udarbejde en liste over europæiske standarder, der identificeres i køreplanen i den europæiske ATM-masterplan, og som allerede er under udarbejdelse hos EUROCAE. Den detaljerede liste over standarder er vedlagt mandatet som bilag, men den vil blive ændret i takt med den regelmæssige ajourføring af ATM-masterplanen.

GNSS-standarderne (Egnos- og Galileo-relaterede) for luftfart i ATM-masterplanen trin 2 og 3 "Væsentlige operationelle ændringer" er omfattet af punkt 2.2.13.2, og enkelte specifikke sikkerhedsstandarder for luftfart er omfattet af punkt 2.2.14 i dette arbejdsprogram.

Disse europæiske standarder bør ligeledes promoveres på verdensplan, primært gennem Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), for at sikre den globale interoperabilitet.

Der er et globalt marked for ubemandede luftsystemer på vej med et omfattende vækst- og beskæftigelsespotentiale. For at udnytte dette potentiale er der brug for standarder for gradvis integration af ubemandede luftsystemer i det europæiske lufttrafikstyringssystem. Dette vil der blive taget højde for i ATM-masterplanens reviderede standardiseringskøreplan.

2.2.9. Jernbanetransport

For at udnytte oprettelsen af et område uden indre grænser fuldt ud skal de nationale jernbanenets sammenkobling og interoperabilitet samt adgangen hertil forbedres. Der er behov for nye europæiske standarder til støtte for følgende:

· Foranstaltninger til forebyggelse af brandudbredelse

· Europæisk billetfri og "billet ved afgang"-jernbanetransport.

Kommissionen vil stille forslag om revision af den tekniske specifikation for interoperabilitet for bevægelseshæmmede for at forenkle dens indhold og gøre den lettere at anvende.

Derudover arbejder Kommissionen for øjeblikket på et initiativ med henblik på at fremskynde de innovative løsningers indtrængen på markedet for at opnå et fuldt integreret og interoperabelt europæisk jernbanesystem. I forbindelse med initiativet vil det blive undersøgt, hvordan europæiske forsknings- og innovationsaktiviteter, som dækker hele innovationscyklussen, kan koordineres og fokuseres, så de støtter både det fælles europæiske jernbaneområde og den europæiske jernbaneindustris konkurrenceevne bedre.

2.2.10. Alternative brændstoffer

Der er behov for standardisering for at gennemføre "Clean Power for Transport"-pakken, herunder den europæiske strategi for alternative brændstoffer og forslaget til direktiv om etablering af infrastruktur for alternative brændstoffer[28].

Der bør fastlægges tekniske specifikationer for interoperabiliteten af standere og stationer til genopladning med elektricitet og påfyldning af brint, LNG og CNG, som nærmere beskrevet i direktivforslaget, i europæiske standarder, som er fuldt ud forenelige med relevante internationale standarder.

Mens de europæiske standardiseringsorganisationer allerede arbejder på et mandat for indsprøjtning af biometan i naturgasnettet og højere FAME-blandinger i dieselolie til tunge køretøjer, bør der også for biobrændstoffer udarbejdes standarder for højere ethanolblandinger i benzin.

Kommissionen vil støtte standardiseringsarbejde, som vedrører indsprøjtning af biometan i naturgasrørledninger, anvendelse af biometan som brændstof til køretøjer og metoder til måling af biometanindholdet i naturgasnettet. Den vil endvidere støtte hurtigere markedsindføring af avancerede koncepter ved at harmonisere og udarbejde standarder for solcelleteknologi.

2.2.11. Sikker infrastruktur[29]

Kommissionen vil lede et netværk af interessenter fra området beskyttelse af kritisk infrastruktur inden for ni tematiske områder (luftfartssikkerhed, sprængstoffer, strukturernes modstandsdygtighed, kemiske stoffer, biologiske trusler i vand, radiologiske og nukleare trusler, jordskælv, videoovervågning og biometriske værktøjer). Arbejdet med retningslinjer for afprøvning, fælles prøvningsprotokoller, standarder for afprøvning og anbefalinger vedrørende certificering og politiske krav vil endvidere understøtte eksisterende og fremtidige mandater.

Kommissionen kan endvidere høre interessenterne om direktivet om forvaltning af vejinfrastrukturens sikkerhed[30], og dette kan udmønte sig i et mandat for et fælles certificeringssystem for vejes sikkerhedsniveau. I anden omgang kan der opstilles krav med henblik på at sikre et minimumsniveau for sikkerheden i hele det transeuropæiske vejnet, uden at dette dog berører kravene i forordningen om byggevarer[31].

2.2.12. Trådløs kommunikation

Det er afgørende, at der udarbejdes og ajourføres harmoniserede standarder under de eksisterende mandater. Kommissionen overvejer at udarbejde nye mandater for:

(1) udarbejdelse og vedligeholdelse af standarder for mobilkommunikation (UMTS, LTE, LTE Advanced osv.) inden for rammerne af partnerskabsprojektet vedrørende tredjegenerationssystemer (3GPP)

(2) effektiv anvendelse af radiospektret for sameksistens mellem mobilkommunikationstjenester og driften af radioudstyr og radiomodtagere i tilstødende frekvensbånd.

2.2.13. Rummet i borgernes tjeneste[32]

2.2.13.1. Standarder for rumindustri i foregående og efterfølgende led

Rumstandardiseringen tager fat på de prioriteter, der opstilles i EU's rumstrategi og i den europæiske rumindustripolitik. Behovene fastlægges i et mandat for udvikling af standardiseringen inden for rumindustrien[33], som dækker perioden 2011-2013, men Kommissionen kan efter behov forlænge denne periode til 2014-15.

Under dette mandat skal de europæiske standardiseringsorganisationer se på en række emner, herunder navigations- og positionsbestemmelsesmodtagere, integration af navigation og positionsbestemmelse i telekommunikation, udveksling af oplysninger, dataformater, integration af mobile, faste og globale satellitnavigationssystemer, planetbeskyttelse, overvågning af kendskabet til situationen i rummet, dual use-jordsegmentgrænseflader og nyttelastgrænseflader.

2.2.13.2. Standarder for europæiske GNSS-programmer

Der er behov for standardisering for at støtte udbredelsen og gennemførelsen af de europæiske satellitnavigationssystemer (Egnos og Galileo). Selv om deres nøjagtige modenhed i et givet år er vanskelig at forudsige, skal standardiseringen gennemføres og omfatte modtagere til massemarkedet for jordbaserede anvendelser, næste generations satellitbaserede forstærkningssystemer, udstyr til brugere af civil luftfart med EUROCAE, Galileo-signaler og -tjenester inden for rammerne af ICAO, indførelse af Galileo til positionsbestemmelse af mobilt udstyr og en køreplan for "Egnos Enabled"-mærket.

2.2.14. Sikkerhed

Der er iværksat standardiseringsaktiviteter som fastsat i "En politik for sikkerhedsindustrien – Handlingsplan for en innovativ og konkurrencedygtig sikkerhedsindustri"[34]. På baggrund af resultatet af det løbende mandat planlægger Kommissionen følgende:

· Minimumssporingsstandarder og minimumsstandarder for prøveudtagning af kemiske, biologiske, radioaktive og nukleare stoffer og sprængstoffer (CBRNE), herunder inden for området luftfartssikkerhed

· Fælles tekniske standarder og interoperabilitetsstandarder for automatiske grænsekontrolsystemer og biometriske identifikatorer

· Standarder for kommunikation, styring og kontrol samt organisatorisk interoperabilitet inden for området krisestyring/civilbeskyttelse, herunder masseinformation af befolkningen.

Derudover forventes andre tiltag at resultere i yderligere standardisering vedrørende:

· "Hybride" standarder, der finder anvendelse på både civil sikkerhed og forsvarsteknologier, f.eks. vedrørende CBRNE og "sense and avoid"-teknologier

· Standarder for "indbygget databeskyttelse"/"privatlivsbeskyttelse som standard" til anvendelse på forvaltningen af privatlivets fred under udvikling og fremstilling af sikkerhedsteknologier og -produkter.

2.2.15. Nuklear sikkerhed og sikring

EU ønsker at sikre, at den fredelige anvendelse af nuklear energi sker under overholdelse af de højeste standarder for nuklear sikkerhed, sikring og ikke-spredning. Det internationale initiativ vedrørende et holistisk koncept for sikkerhed, sikring og beskyttelse inden for nuklear energi blev lanceret i samarbejde med "Nuclear Safety and Security Group" (NSSG) på G8-topmødet i 2008, og det går i retning af internationalt bindende sikkerheds- og sikringsstandarder.

Kommissionen bidrager til de omfattende standardiseringsaktiviteter vedrørende nuklear sikkerhed og sikring, som omfatter:

· Interoperabilitet mellem data om ingeniørmaterialer (ELSSI-EMD)

· Program til vurdering af ulovlig handel og stråling med henblik på vurdering og sammenligning af resultaterne af udstyr til sporing af stråling

· Standardisering af dataformater, referencemateriale for nukleare beskyttelsesforanstaltninger, kriminalteknik

· Udveksling af radiologiske/nukleare oplysninger i Europa

· Instrumenterings- og kontrolsystemer på atomkraftværker, som har betydning for sikkerheden og sikringen.

Kommissionen vil endvidere bidrage til udviklingen af standardformater for data om ingeniørmaterialer og anvende disse dataformater til effektiv opbevaring og overførsel af oplysninger om nukleare materialer.

2.2.16. Kemikalier

Standarder bidrager til en harmoniseret tilgang til håndhævelse af forordningen om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH)[35] i medlemsstaterne. For øjeblikket skal de europæiske standardiserings­organisationer arbejde med udviklingen af (yderligere) analysemetoder:

· som har til formål at bestemme tilstedeværelsen/koncentrationen af bly (udtrykt som metal) i forbrugsvarer i forskellige matricer

· for migrering af blyforbindelser fra forbrugsvarer ud fra forskellige matricer

· for bestemmelse af tilstedeværelsen/koncentrationen af otte polycykliske aromatiske carbonhydrider (BaP, BeP, BaA, CHR, BbFA, BjFA, BkFA, DBAhA) i forbrugsvarer

· for bestemmelse af koncentrationen af chrom(VI)-forbindelser i lædervarer

· for ovenstående stoffers migrering fra forbrugsvarer (otte polycykliske aromatiske carbonhydrider og chrom(VI)-forbindelser) under rimeligt forud­sigelige anvendelsesbetingelser.

Genereringen af standarddata om kemikalier vil endvidere betyde, at de bedre vil kunne accepteres af samtlige interessenter, og vil mindske omkostningerne ved vurdering af kemikalier til industrien.

2.2.17. Standarder for horisontale tjenesteydelser[36]

For at lette færdiggørelsen af det indre marked for tjenesteydelser har Kommissionen udstedt et mandat[37] for programmering og udvikling af standarder for horisontale tjenesteydelser i 2013.

2.2.18. Sikkerheden af specifikke tjenesteydelser

Dette punkt afhænger af resultatet af en omfattende høring af interessenter, der foreløbig er planlagt i anden halvdel af 2013. Hvis interessenternes input gør det muligt at konkludere, at standardisering af tjenesteydelsernes sikkerhed, f.eks. brandsikring af hoteller, vil nyde bred støtte, bør denne mulighed holdes åben.

2.2.19. Sundhedsydelser[38]

Standarder for tjenesteydelser har den vigtige funktion at skabe et fælles udgangspunkt for væsentlige ydelser. Dette gælder den voksende sundhedssektor, navnlig for kroniske, ikke-overførbare sygdomme. Med hensyn til standardisering kan der fastsættes specifikke områder for mandater fra de europæiske standardiseringsorganisationer for horisontale aspekter som f.eks. patientsikkerhed og -registrering, for sygdomsspecifikke akkrediteringsordninger som f.eks. plejeydelser for brystkræftpatienter samt for fasespecifikke ydelser som f.eks. revalideringsydelser.

Kommissionen vil indlede en feasibility-undersøgelse med henblik på at identificere eksisterende internationale og nationale standarder og kontrollere, i hvilket omfang disse anvendes og opfylder sundhedssystemets behov. Den vil endvidere fastsætte betingelser, under hvilke der kan udarbejdes standarder for sundhedsydelser, herunder med hensyn til kliniske standarder og de relevante interessenters deltagelse i standardudarbejdelsen.

2.2.20. Tilgængelighed

Kommissionen er i færd med at udarbejde en europæisk akt om tilgængelighed og overvejer at anmode om standardiseringsarbejde med henblik på at dække visse varer og tjenesteydelser, hvor der ikke findes nogen standarder for tilgængelighed på EU-plan. Kommissionen vil endvidere overveje behovet for supplerende arbejde inden for relevante områder, som er omfattet af FN's konvention om rettigheder for personer med handicap.

Derudover har Kommissionen for nylig vedtaget et forslag til direktiv om tilgængeligheden af offentlige organers websteder. Kommissionen overvejer, hvorvidt der er behov for yderligere standardisering til støtte for såvel retsakter i lyset af det igangværende arbejde under mandaterne til støtte for europæiske krav om tilgængelighed i forbindelse med offentlige kontrakter inden for ikt-sektoren[39] og inden for bebyggede omgivelser[40], som det mandat, der vedrører indlemmelsen af "design for alle" i forbindelse med relevante standardiseringsaktiviteter[41].

Derudover overvejes det i forlængelse af Kommissionens meddelelse "Europa – verdens førende rejsemål"[42] at anvende standardiseringspublikationer til at fastlægge fælles godkendte specifikationer for universel udformning af turistydelser og til at tage fat på uddannelseskrav for at sikre, at turistydelserne bliver mere tilgængelige.

2.3. Innovation

Ved at kodificere oplysninger om en bestemt teknologis udviklingsgrad giver standarderne mulighed for overførsel af viden og interoperabilitet mellem nye produkter, tjenesteydelser og nyt digitalt indhold, og de udgør en innovationsplatform.

Inden for de højteknologiske områder bidrager standarder til vækst i kraft af internationalt anerkendt terminologi og internationalt anerkendte måle- og karakteriseringsmetoder. Også protokoller for sundheds- og sikkerhedsvurdering kan fjerne hindringer for innovation inden for områder såsom nanoteknologi, og disse vil muligvis blive omfattet af fremtidige mandater.

Videnskabelige aktiviteter leverer et vigtigt bidrag til standardiseringsprocessen. De metoder, processer og materialer, som udmunder i standarder, defineres helt eller delvist af den tilgængelige videnskabelige viden. Kommissionen kan f.eks. hjælpe med at identificere fremtidig teknologisk udvikling, hvor tidlig standardisering kan hjælpe den europæiske industri.

For så vidt angår miljøvenlig innovation, overvejer Kommissionen endvidere at tilgodese et system, hvor den fremtidige reference for ressourceeffektivitet er kendt på forhånd, hvilket giver markedsførende virksomheder mulighed for at forbedre deres globale konkurrenceevne.

2.3.1. Innovationspartnerskaber

De europæiske innovationspartnerskaber tackler hele forsknings- og innovationskæden og fører alle relevante aktører på europæisk, nationalt og regionalt plan sammen med det formål at foregribe og fremskynde al nødvendig regulering og nødvendige standarder.

Det europæiske innovationspartnerskab inden for aktiv og sund aldring[43] har til formål at sikre interoperabilitet og tackle eventuelle hindringer for markedsadgang med standarder og referencespecifikationer for nyt udstyr og nye tjenester vedrørende integreret pleje og en uafhængig tilværelse. Standarderne bør endvidere spille en vigtig rolle inden for andre europæiske innovationspartnerskaber, f.eks. partnerskabet om landbrugets produktivitet og bæredygtighed[44], om intelligente byer og samfund[45] samt vedrørende vand[46].

2.3.2. Videnskab i standarder

CEN/CENELEC-arbejdsgruppen for standardisering, innovation og forskning (STAIR) er et eksempel på, hvordan de europæiske standardiseringsorganisationer er i regelmæssig dialog med det videnskabelige samfund, men disse forbindelser skal styrkes. Kommissionen vil derfor oprette et forum med det formål at forbedre kommunikationen mellem videnskab og standarder, som den europæiske sammenslutning af forsknings- og teknologiorganisationer (EARTO), de europæiske standardiseringsorganisationer og Kommissionen sammen er værter for.

2.3.3. Systemernes system

Når man kigger fremad, bør den tiltagende teknologiske integration, der er nødvendig for at tage de samfundsmæssige udfordringer op, afspejles i en systemtilgang til visse standardiseringsaktiviteter. De europæiske standardiseringsorganisationer har for de sager, der henvises til andetsteds i denne meddelelse (intelligente byer, intelligente net, elektriske køretøjer osv.), nedsat dedikerede koordinationsgrupper, der samler og styrer aktiviteterne i de involverede tekniske organer.

Der forventes nedsat flere af disse grupper i de kommende år, navnlig med henblik på at støtte horisontale mandater. De kan f.eks. planlægge oprettelse af specifikke systemgrupper, herunder evalueringsgrupper for opstilling af grænser, grupper, som arbejder på systemplan, eller ressourcegrupper, som leverer specialiserede værktøjer og software.

2.4. Digital dagsorden for Europa[47]

Standarder er uundværlige for interoperabiliteten mellem ikt-produkter, -tjenester og -applikationer samt digitalt indhold, som er afgørende for opbygningen af et effektivt digitalt samfund. Da ikt-markedet er et globalt marked, skal de europæiske standardiseringsorganisationer og de relevante fora og konsortier arbejde sammen for at klare den konstant stigende efterspørgsel efter standarder til støtte for interoperabiliteten inden for dette område, som er i hastig udvikling.

Køreplanen for ikt-standardisering[48] fastlægger mere detaljeret de områder, inden for hvilke standarder kan hjælpe med at nå de ikt-relaterede politikmål, bl.a. gennem supplerende interoperabilitetskontrol og oplysningsaktiviteter til sikring af, at standarderne anvendes effektivt.

2.4.1. E-sundhed

Interoperabilitet, især den grænseoverskridende interoperabilitet, er afgørende for den udbredte anvendelse af ikt i sundhedssektoren, som nævnt i direktivet om patientrettigheder i forbindelse med grænseoverskridende sundhedsydelser[49]. Sam­tidig skal der ses på spørgsmål omkring databeskyttelse, hvis de nye produkter og tjenesteydelser skal udnyttes fuldt ud. Formålet er at gøre større brug af tilgængelige standarder og om nødvendigt udarbejde nye.

Undersøgelser viser, at europæiske og internationale standarder ofte ikke er specifikke nok til at sikre interoperabiliteten mellem ikt-løsninger inden for e-sundhed[50]. Med rådgivning fra e-sundhedsnetværket vil der blive udarbejdet mere detaljerede specifikationer, f.eks. om offentlige indkøb, med henblik på at bidrage til interoperabilitetsrammen for e-sundhed. Kommissionen foreslår at fremme interoperabiliteten gennem yderligere udvikling og validering af specifikationer og komponenter samt om nødvendigt med standardiseringsmandater.

2.4.2. Radiofrekvensbaseret identifikation (RFID)

Aspekter som databeskyttelse, privatlivets fred og informationssikkerhed behandles i forlængelse af mandatet inden for området ikt anvendt til RFID[51]. Formålet med den første fase var at udarbejde en komplet ramme for udviklingen af fremtidige RFID-standarder, og arbejdet i den igangværende anden fase vil udmønte sig i et sæt europæiske standarder, tekniske specifikationer og rapporter i starten af 2014.

2.4.3. E-færdigheder og e-læring

Som nævnt i Kommissionens meddelelse om e-færdigheder i det 21. århundrede[52] fremmer paneuropæiske kompetencerammer, redskaber og effektive og interoperable e-læringsløsninger udviklingen af ikt-relaterede færdigheder og livslang læring. Der er planlagt nye standardiseringsaktiviteter inden for følgende områder:

· E-kompetencerammer for ikt-brugere, ikt-aktører og e-ledere

· Anbefalinger og retningslinjer vedrørende udarbejdelsen af nye læseplaner for ikt-aktører og e-ledere

· Europæiske kvalitetsstandarder for e-læring til sikring af harmonisering, brug og gennemførelse

· E-læringskurser, indholdslagre og mekanismer for udveksling af oplysninger

· Interoperabilitetsstandarder for interaktive e-bøger og andet digitalt uddannelsesmateriale.

2.4.4. E-indkøb/e-kataloger

Kommissionen sigter mod at forenkle e-indkøb ved at lette opstillingen af en interoperabel europæisk ramme, der i videst muligt omfang bygger på europæiske standarder. Det igangværende standardiseringsarbejde skal i påkommende tilfælde styrkes eller suppleres. Standarderne skal være med til at gøre e-indkøb mere effektive, idet der tages højde for resultaterne af EU-projekter såsom PEPPOL-projektet (Pan-European Public Procurement Online) og det i CEN udførte arbejde.

Den manglende fælles definition af e-kataloger på europæisk plan og de mange forskellige klassificeringsordninger for produkter og tjenesteydelser er nogle af de hindringer, som virksomhederne – især SMV'erne – står over for, når de forsøger at foretage transaktioner vedrørende e-indkøb. For at sikre sammenhængende og holistiske løsninger bør CEN igen se på elementer af faserne såvel forud for tildelingen som efter tildelingen, herunder deres grænseflader til e-fakturering og betalingsløsninger.

2.4.5. Elektronisk fakturering (e-fakturering)

Kommissionen sigter mod at forenkle onlinetransaktioner ved at sikre færdiggørelsen af det fælles eurobetalingsområde (SEPA) og ved at lette opstillingen af en interoperabel europæisk ramme for e-fakturering. Det europæiske multiinteressentforum om e-fakturering rådgiver om specifikke standardiseringsbehov.

Kommissionen og CEN vil vurdere inputtene for at sikre, at der forefindes hensigtsmæssige europæiske standarder. Standarder inden for området e-fakturering skal sikre sammenkoblingen med relevante standarder for e-indkøb og SEPA. Derudover bør de europæiske og internationale standardiseringsorganer fortsætte den hurtige udvikling af supplerende e-businessmeddelelser for at forbedre muligheden for effektiv udveksling af varer og tjenesteydelser.

Kommissionen overvejer at udstede et mandat, som vedrører definitionen af en model for semantisk interoperabilitet og en europæisk datamodel for e-fakturering.

2.4.6. Online tvistbilæggelse (OTB) i forbindelse med e-handel

Forordningen om OTB for forbrugere[53] opstiller en europæisk platform for online tvistbilæggelse. Det skal undersøges og fastslås, hvilken rolle international og europæisk standardisering spiller for interoperabiliteten mellem OTB-platformen og de OTB-ordninger, der findes på nationalt plan. Kommissionen sigter især mod at fremme udviklingen af en interoperabel OTB-ramme for dataudveksling, som bygger på internationale standarder og fremgangsmåder fra FN's "Centre for Trade Facilitation and Electronic Business" (UN/CEFACT).

2.4.7. Tingenes internet (IoT)

IoT henviser til den usynlige sammenkobling mellem milliarder af ting og internettet med det formål at sende eller hente oplysninger til/fra et fjernsystem, ofte uden direkte menneskelig indblanding. Det er ikke begrænset til en bestemt kommunikationsteknologi og omfatter adskillige tekniske løsninger (RFID, TCP/IP, sensorer, aktuatorer, grænseflader osv.) relateret til identifikation af ting samt registrering, lagring, behandling og overførsel af data inden for fysiske miljøer og mellem fysiske og virtuelle miljøer.

Et IoT-standardiseringsmandat vil i en første fase (et til to år) undersøge, hvorvidt standarder kan sikre, at (lovmæssige) krav vedrørende databeskyttelse og -sikkerhed opfyldes, og vil i en anden fase udmønte sig i udarbejdelse af sådanne standarder.

2.4.8. Elektronisk identifikation og tillidstjenester, herunder elektroniske signaturer

I forbindelse med direktivet om elektroniske signaturer[54] udstedte Kommissionen et mandat[55] i starten af 2010 med det formål at rationalisere standarderne vedrørende e-signaturer og tilhørende tillidstjenester i en sammenhængende, ajourført ramme. Den rationaliserede ramme er inddelt i seks dele: generering og validering af e-signaturer, anordninger til generering heraf, kryptografiske suiter, understøttende tillidstjenester, f.eks. udstedelse af certifikater, merværditjenester såsom anbefalet post og datasikring samt udarbejdelse af statuslister over tillidstjenester. De fleste resultater forventes at foreligge i 2014 og fremefter.

I juni 2012 stillede Kommissionen forslag til en forordning om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre marked[56], som erstatter direktivet om e-signaturer og udvider dets anvendelses­område til elektronisk identifikation, elektroniske signaturer, elektroniske segl, elektronisk tidsstempling, elektronisk levering, elektroniske dokumenter og elektroniske certifikater for webstedsautentifikation. Der er behov for yderligere standardiseringsmandater med henblik på at støtte forordningens gennemførelse.

2.4.9. Kort-, internet- og mobilbetalinger

De manglende standarder og den manglende interoperabilitet mellem de forskellige aktører og løsninger inden for området kort-, internet- og mobilbetalinger er en kilde til markedsfragmentering og forsinker den udbredte indførelse af innovative paneuropæiske betalingsmetoder.

Kommissionen agter i samarbejde med Den Europæiske Centralbank at lette konvergensen af de igangværende standardiseringsaktiviteter inden for området kortbetalinger og anspore til udarbejdelse af paneuropæiske standarder for mobilbetalinger og internetbetalinger. Som et første skridt på vejen vil Kommissionen opfordre de europæiske standardiseringsorganisationer og andre relevante organer såsom SEPA-rådet til at kortlægge virksomhedernes og forbrugernes krav og vurdere eksisterende standardiseringsmangler.

2.4.10. Intelligente transportsystemer (ITS)[57]

Fælles europæiske standarder og tekniske specifikationer er altafgørende for at sikre interoperabiliteten mellem ITS-tjenester og -applikationer, fremskynde deres indførelse og maksimere deres virkninger. Nye standardiseringsaktiviteter vil omfatte:

· samarbejdende systemer for intelligent transport

· multimodal rejseplanlægger

· arkitektur med åben platform i køretøjet

· digitale kort

· interoperabilitet mellem offentlige transportmidler og ITS-arkitektur for byområder

· retningslinjer og tekniske specifikationer til støtte for sikkerheden af grænsefladen mellem menneske og maskine i køretøjet

· elektronisk opkrævning af bompenge

· internationalt samarbejde, som sigter mod global harmonisering af standarder (aftaler med USA og Japan om ikt-applikationer for vejtransport).

2.5. Klimaændringer og et ressourceeffektivt Europa[58]

2.5.1. Tilpasning til klimaændringerne

Under udarbejdelsen af den kommende EU-tilpasningsstrategi er det blevet påpeget, at standarder potentielt er vigtige for at sikre robustheden af infrastrukturer inden for visse sektorer, herunder transportinfrastrukturen, energiinfrastrukturen og konstruktioner/bygninger. Det kan eventuelt være relevant at fastslå, hvilke standarder der skal fremmes og/elles ændres for bedre at tage højde for klimaændringernes aktuelle og fremtidige konsekvenser for beslutninger om investering i infrastruktur.

En måde at støtte EU's klimapolitik på og hjælpe med at nå målene i De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer er at udarbejde europæiske standarder for vurdering af drivhusgasemissioner i energiintensive industrier.

Under det nuværende mandat for udvikling af tekniske EU-standarder inden for området drivhusgasemissioner[59] for stål, cement, aluminium, kalk og ferrolegeringer vil der blive offentliggjort rapporter i 2013 indeholdende resultaterne af verifikationsafprøvningerne. Kommissionen skal tilse, at disse afprøvninger sikrer de foreslåede standardiserede målemetoders nøjagtighed og reproducerbarhed.

2.5.2. Forordning om stoffer, der nedbryder ozonlaget

Forordningen om stoffer, der nedbryder ozonlaget[60], begrænser anvendelsen af flere farlige stoffer, herunder carbontetrachlorid og trichlortrifluorethan, og nogle af de eksisterende standarders overensstemmelse med de foreslåede anvendelsesforbud skal kontrolleres.

2.5.3. Luftkvalitet

Direktivet om luftkvaliteten og renere luft i Europa[61] fastsætter krav om overvågning af ozonprækursorer. Kommissionen regner med at sende et nyt mandat til de europæiske standardiseringsorganisationer for udarbejdelse af harmoniserede målestandarder.

2.5.4. Affald

De europæiske standardiseringsorganisationer forventes inden for rammerne af direktivet om affald af elektrisk og elektronisk udstyr[62] (WEEE) at udarbejde en eller flere europæiske standarder, som afspejler den aktuelle tekniske praksis for behandling af affald af udstyr (herunder nyttiggørelse, genanvendelse og forberedelse med henblik på genbrug).

Til støtte for direktivet om affald[63] vil Kommissionen udstede nye mandater for udvikling af metoder til bestemmelse af produktionen af giftige luftarter og elementer og stoffer i affald, der indebærer sundheds- og miljørisici.

2.5.5. Bæredygtige fødevarer

Som led i køreplanen for et ressourceeffektivt Europa vil Kommissionen i 2013 vedtage en meddelelse om bæredygtige fødevarer, som kan medføre anmodninger om standardiseringsaktiviteter.

3. Den europæiske standardiserings internationale dimension

Det overordnede mål er at styrke europæisk industris globale rækkevidde og konkurrenceevne ved at mindske de tekniske handelshindringer. Brugen af fælles eller teknisk ensrettede standarder støtter udvekslingen af varer og tjenesteydelser, idet den øger interoperabiliteten på globalt plan. Følgende tiltag vil blive iværksat for at nå målet:

· Tilstræbelse af størst mulig kohærens mellem internationale og europæiske standarder (forrang for international standardisering med et stort europæisk forspring inden for mange sektorer) og udbredelse/lettelse af anvendelsen af – eller teknisk ensretning efter – europæiske og/eller internationale standarder uden for EU

· Oplysning om og promovering af fordelene ved europæisk standardisering som et sammenhængende regionalt system, der er indlejret i og fuldt ud støtter international standardisering og multilateral regulering

· Bidrag til de bilaterale reguleringsmæssige/politiske dialoger mellem EU og tredjelande samt til de relevante kapitler i forbindelse med forhandlinger om frihandelsaftaler. De aktuelle prioriteter fokuserer på USA (arbejdet med aftalen om at bygge bro mellem standardiseringssystemerne i USA og EU[64] og inden for de kommende forhandlinger i det transatlantiske handels- og investeringspartnerskab), Kina (reguleringsmæssig og industripolitisk dialog, strategiske partnerskaber), Rusland (moderniseringspartnerskab), Indien, Japan, Korea, ASEAN og Latinamerika

· Udvidelse af det indre marked, navnlig gennem EU's udvidelsesproces, den europæiske naboskabspolitik og forhandlingerne om aftaler om overensstemmelsesvurdering og godkendelse af industrivarer med tredjelande, der indfører europæisk lovgivning om produktsikkerhed understøttet af europæiske standarder.

· De strategiske tiltag i de prioriterede lande består af følgende:

· Udsendte europæiske standardiseringseksperter, for øjeblikket i Kina og Indien (og senere muligvis i Brasilien), som sikrer, at europæisk standardisering er til stede lokalt, og en informationsstrøm om adgangen til centrale markeder

· Webbaserede informationsplatforme for standardisering (med Kina[65], hvor der lægges vægt på at udvide rækkevidden til andre end de for øjeblikket dækkede sektorer, og muligvis senere med USA), som kortlægger de respektive standardiseringslandskaber, herunder markedsadgangsaspekter, som har direkte tilknytning til standardisering

· Støtte til styrkelsen af afrikansk kapacitet inden for standardiseringsområdet i overensstemmelse med den fælles handlingsplan for EU og Afrika, navnlig gennem en teknisk og politisk dialog med relevante afrikanske og regionale standardiseringsorganisationer.

4. Konklusion

Dette første årlige EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering, der er blevet vedtaget i henhold til standardiseringsforordningen, er et centralt element i Kommissionens indsats for at fremskynde standardiseringsprocesserne. Det giver plads til mere effektiv foregribelse og planlægning af standardiseringsaktiviteter, og denne indsats vil blive yderligere styrket med kortere frister for accept af foreslåede mandater. Arbejdsprogrammets tidsplan giver mulighed for synkronisering med det indledende arbejde i de europæiske standardiseringsorganisationer, og Kommissionen opfordrer disse til at tage højde for arbejdsprogrammet, når de udarbejder deres egne årlige arbejdsprogrammer senere på året.

Programmet er opstillet efter høring af samtlige interessenter og udgør en platform for indsamling af en lang række input om standardiseringsaktiviteternes fremtidige prioriteter. Det næste EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering vil indeholde oplysninger om de standardiseringsaktiviteter, der er blevet indledt med udgangspunkt i dette arbejdsprogram, med det formål at give feedback til alle interesserede parter.

[1] KOM(2010) 2020 endelig.

[2] COM(2012) 582 final.

[3] Swann G.M.P.: "The Economics of Standardisation: An Update", rapport til det britiske ministerium for handel, innovation og færdigheder, 2010.

[4] Mål opstillet i meddelelsen om industripolitik fra oktober 2012.

[5] KOM(2011) 311 endelig.

[6] Forordning (EU) nr. 1025/2012.

[7] Kommissionens afgørelse af 28.11.2011 (EUT C 349 af 30.11.2011). Mødtes første gang den 26.3.2012.

[8] http://ec.europa.eu/governance/impact/planned_ia/docs/2013_entr_003_industrial_products_en.pdf

[9] COM(2012) 433 final.

[10] COM(2013)122 final og SWD(2013) 60 final.

[11] Direktiv 2009/125/EF.

[12] M/495.

[13] SWD(2012) 434 final.

[14] COM(2012) 82 final.

[15] COM(2012) 636 final.

[16] COM(2013) 17 final.

[17] http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/taskforce_en.htm

[18] M/490.

[19] Direktiv 2001/95/EF.

[20] COM(2013) 78 final.

[21] Forordning (EF) nr. 882/2004.

[22] Forordning (EF) nr. 1223/2009.

[23] Forordning (EU) nr. 1007/2011.

[24] Forordning (EF) nr. 2003/2003.

[25] M/501.

[26] Forordning (EF) nr. 552/2004.

[27] M/524.

[28] COM(2013) 18.

[29] COM(2010) 560.

[30] Direktiv 2008/96/EF.

[31] Forordning (EU) nr. 305/2011.

[32] Forordning (EF) nr. 683/2008.

[33] M/496.

[34] COM(2012) 417.

[35] Forordning (EF) nr. 1907/2006.

[36] Direktiv 2006/123/EF.

[37] M/517.

[38] Direktiv 2011/24/EU, Rådets henstilling 2009/C 151/01.

[39] M/376.

[40] M/420.

[41] M/473.

[42] KOM(2010) 352 endelig.

[43] COM(2012) 83 final.

[44] COM(2012) 79 final.

[45] C(2012) 4701 final.

[46] COM(2012) 216 final.

[47] KOM(2010) 245.

[48] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/files/ict-policies/2010-2013_ict_standardisation_work_programme_2nd_update_en.pdf

[49] Direktiv 2011/24/EU.

[50] http://www.ehealth-strategies.eu/

[51] M/436.

[52] KOM(2007) 496.

[53] Henvisning tilføjes, når forordningen er blevet vedtaget i foråret 2013.

[54] Direktiv 1999/93/EF.

[55] M/460r.

[56] COM(2012) 238.

[57] Direktiv 2010/40/EU, KOM(2008) 886.

[58] KOM(2011) 21.

[59] M/478.

[60] Forordning (EF) nr. 1005/2009.

[61] Direktiv 2008/50/EF.

[62] Direktiv 2012/19/EU.

[63] Direktiv 2008/98/EF.

[64] http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/december/tradoc_148393.pdf

[65] http://ec.europa.eu/enterprise/newsroom/cf/itemdetail.cfm?item_id=6271&lang=en