KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, deir 30.04.1996 
KOM(96) 187 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÀÇET. EUROPA-PARLAMENTET 
OG DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
EN POLITIK TIL FORBEDRING AF DEN KEMSKE INDUSTRIS 
KONKURRENCEDYGTIGHED I EUROPA: EN MODEL 

INDHOLDSFOKIEGrøUSE 
RESUME 
TABEL A 
I. INDLEDNING 
HELTS KEMISKE INDUSTRI 
II.A Fakta om den kemiske industri 
II.B Den kemiske industris karakteristika 
Il.CVanskeligfoederne i EUs kemiske industri 
U.C. 1 Bedre og mere miljøvenlige produkter 
II.C.2Produkter til konkurrencedygtige priser 
III.FORANSTALTMNGER FOR AT FORBEDRE AF KONKURRENCEEVNEN 
III.AForanstaltninger for at forbedre regler og forskrifter 
IILAlDe nuværende regler og forskrifter 
III.A.2Principperne for fremtidig handling 
III.B.Foranstaltninger for at sikre effektiv konkurrence 
III.B.l Effektiv intern konkurrence 
III.B.2Effektiv ekstern konkurrence 
III.C.Foranstaltninger for at styrke de immaterielle investeringer 
III.C.l Forskning og udvikling 
III.C2.Intellektuel ejendomsret 
III.C.3Behovet for en videnskabelig kultur 
III.C.4Uddannelse 
III.D.Foranstaltninger for at udvikle industrielt samarbejde 
ULD. 1 Industrielt samarbejde i EU 
III.D.2Eksternt industrisamarbejde 
IV.KONKLUSIONER OG ARBEJDSPROGRAM 
V.BILAG 
Tabel 1 : Omsætning, eksport/import i 1994 (Ma. ECU) 
Tabel 2 : De 30 største kemiske industrivirksomheder i verden (1994) 
Tabel 3 : Antal ansatte (i 1.000) 
Tabel 4 : Vækstrater 
Tabel 5a : De mest opfindsomme virksomheder 
Tabel 5b : De mest opfindsomme virksomheder 
Tabel 6 : Kapitaludgifter (% af omsætningen) 
/ 
RESUME 
Denne meddelelse, som er udarbejdet i samråd med repræsentanter for Europas kemiske 
industri, skal ses i tilknytning til meddelelsen "en politik til forbedring af industriens 
konkurrenceevne i Den Europæiske Union"0. Den søger at bestemme den kemiske 
industris vigtigste problemer og behov og opstiller en række aktioner for at forbedre dens 
konkurrenceevne2^ 
1. Den kemiske industris vigtigste problemer og særlige træk 
Den vigtigste opgave, som Europas kemiske industri står overfor, er at styrke den 
internationale konkurrenceevne på længere sigt ved at forsyne kunder i og uden for 
Europa med miljøvenlige produkter af høj kvalitet til konkurrencedygtige priser. I 
lyset af denne opgave og ud fra den betragtning, at der skal fastholdes en 
rentabilitet, som er sikrer fortsat investering i Europa, kan der peges på en række 
særlige træk hos den kemiske industri: 
De kemiske produkter og miljø- og sundhedspolitikken 
Den kemiske industri har en lang række forskellige kunder: store 
industrisektorer (biler og andre transportmidler, levnedsmiddel- og 
drikkevareindustrien, medicinalvare-, tekstil- og byggeindustrien), 
landbrugssektoren, som har brug for gødningsmidler og pesticider, og de 
private forbrugere, når det drejer sig om plastikemballage, maling, vaske- og 
rengøringsmidler, kosmetik osv. De kemiske produkter er således nært 
forbundet med dagligdagen, og der er derfor i Europa en stærk bevidsthed 
om deres sundheds- og miljømæssige betydning. Det har sammen med 
spørgsmålets indviklede karakter og faktiske risiko givet anledning til et 
voksende antal bestemmelser, som oftest af national oprindelse. Sådanne 
bestemmelser bør bygge på et solidt videnskabeligt grundlag, og der må 
tages fuldt hensyn til deres økonomiske virkninger, ikke mindst deres 
indflydelse på den kemiske industris konkurrenceevne. 
Maikedemes europæiske og veidensomspændende karakten 
Det er her vigtigt at sikre lige vilkår, i hvert fald i forhold til de vigtigste 
; konkurrenter i OECD og de nyligt industrialiserede lande, når det gælder 
markedsadgang, miljøbestemmelser og så vidt muligt også 
konkurrenceregler og afgifter og sociale ydelser. 
Afhængigheden af importerede råmaterialer og energikilden 
Olie og gas, hvoraf der fremstilles petrokemikalier og deraf afledte 
produkter, og industrimineraler, som bruges til fremstilling af uorganiske 
kemikalier, findes i almindelighed ikke i Europa og må importeres. Sammen 
med energikilder som elektricitet og gas, der leveres af europæiske 
selskaber, tegner disse stoffer sig for 60% af den kemiske industris 
1) KOM(94)319. 
2) Se også tabe! A. 
H 
produktionsomkostninger. Effektiv konkurrence forudsætter, at enhedsprisen 
på disse materialer ikke forvrides, hverken i de tredjelande, som leverer 
dem, eller i EU. 
Den store afhængighed af kapital og FTU: 
Nettoaktiver på over 1 mio. ECU pr. ansat i en stor del af den kemiske 
industri (især grovkemikalier) og gennemsnitlige FTU-udgifter på ca. 5% af 
omsætningen tvinger den kemiske industri til at søge en høj udnyttelsesgrad 
for at få de mindst mulige faste omkostninger og den størst mulige 
indtjening. Det betyder: 
en stadig strukturomlægning, som går ud på at overlade 
produktionen til de mest effektive anlæg og eventuelt lukke de 
mindst rentable 
forsøg på at sikre de størst mulige markeder, hvad der kræver 
konsolidering af et effektivt indre marked i EU og adgang til 
eksterne markeder på rimelige konkurrencevilkår 
øget indsats for at skabe forskningssamarbejde, om de mere 
horisontale FTU-afsnit (fremme af genbrug, større udnyttelse af 
informationsteknologi osv.), både med konkurrerende virksomheder 
og brugerne 
stadig udvikling af nye, innovative produkter og 
produktionsprocesser som led i en langtidsstrategi for at kunne 
modstå konkurrencepresset fra de nyligt industrialiserede lande 
(f.eks. Asien, De Arabiske Golfstater), ikke mindst når det gælder 
produkter med lav værditilvækst, og fra de industrilande (f.eks. USA 
og Canada), som har særlige konkurrencefordele (råmaterialer og 
lavere energipriser osv.). 
Alle disse forhold er i kraft af deres forskelligartethed, deres indviklede karakter og 
gensidige afhængighed et alvorligt problem, når det gælder effektiv gennemførelse 
af en horisontal konkurrenceevnepolitik for EUs kemiske industri. Der kan 
opstilles en række retningslinjer og konkrete foranstaltninger specielt for den 
kemiske industri, men de kan også benyttes som eksempel for lignende industrier. 
2. Grundlæggende principper og foranstaltningen der kan forbedre den kemiske 
industris internationale konkurrenceevne. 
I en markedsøkonomi er den enkelte industrivirksomhed selv ansvarlig for de 
strategiske beslutninger og initiativer, det må tage for at bevare eller styrke sin 
internationale konkurrenceevne på mellemlangt eller langt sigt. Det er imidlertid de 
offentlige myndigheders opgave at skabe det juridiske og økonomiske grundlag og 
eventuelt træffe de nødvendige ledsageforanstaltninger i forbindelse med 
industriens aktioner. De foranstaltninger, der skal træffes af henholdsvis 
Kommissionen, industrien og/eller medlemsstaterne kan opstilles efter de fire 
prioriterede områder i meddelelsen om industriens konkurrenceevne: 
2.1. Foranstaltninger for at forbedre regler og foiskrifter 
-2-
Derme forbedring bør i overensstemmelse med de seneste retningslinjer for 
forskriftspolitik især dreje sig om: 
kodificering, ajourføring og/eller forenkling af de nuværende 
bestemmelser for kemiske stoffer og præparater. Blandt eksemplerne 
er kodificering af direktiverne om gødningsmidler, om 
begrænsninger for markedsføring og om vaske- og rengøringsmidler 
og forenkling af direktivet om beskyttelse af arbejdstageres 
sikkerhed og sundhed ved arbejde med kemiske stoffer og af 
anmeldelsesprocedureme for nye kemikalier, især i forbindelse med 
anmeldelsen fra SMV. 
en formålstjenlig fremgangsmåde i forbindelse med alle nye 
forskriftsinitiativer, der berører kemiske produkter eller anlæg, 
heriblandt: 
en videnskabelig evaluering af den risiko, det pågældende 
stof, apparat eller anlæg indebærer for sundhed, sikkerhed 
og/eller miljø, og en sammenligning med risikoen ved 
eventuelle erstatningsprodukter eller alternative processer 
en relevant rentabilitetsanalyse af de muligheder, som 
foreligger på EU-plan, og af eventuelle nationale 
foranstaltninger 
en sammenlignende analyse af lignende lovgivning, som 
gælder eller er under udarbejdelse i de mest 
konkurrencedygtige tredjelande, hvis det er muligt og relevant 
hvis resultatet af disse tre analyser berettiger et nyt initiativ, 
hvadenten det skal træffes på internationalt plan eller EU-
plan, bør det gennemføres med de enkleste og billigste 
midler, som samtidig skal kunne sikre et højt sundheds- og 
miljøbeskyttelsesniveau. Der findes et stort udvalg af sådanne 
midler: ensidige industriinitiativer, indgåede aftaler på EU-
plan eller nationalt plan (som Kommissionen skaber de 
generelle rammer for), økonomiske incitamenter, 
forskriftsinitiativer på EU-plan eller, hvis det er nødvendigt 
og muligt, på internationalt plan 
Denne fremgangsmåde skal også i videst muligt omfang benyttes i 
forbindelse med aktuelle tilfælde, hvor det indre marked for kemiske 
produkter stadig er opsplittet, selv om der allerede er truffet 
harmoniseringsforanstaltninger: ufuldstændige direktiver (asbest), 
nationale anmodninger om anvendelse af artikel 100A, stk. 4 
(pentachlorphenol, cadmium, kreosot..) 
Disse forskellige aktioner bør analyseres og udvikles i samarbejde med 
repræsentanter for den kemiske industri og/eller de pågældende 
medlemsstater. 
2.2. Foranstaltninger for at sikre effektiv konkurrence 
Kommissionen vil tage hensyn til den kemiske industris 
verdensomspændende karakter og dens behov for hele tiden at tilpasse sine 
strukturer, når konkurrencereglerne skal tages i anvendelse, både i og uden 
for EU, det gælder især, når: 
den skal analysere forslag fra industrien, som går ud på at løse 
problemet med strukturbetinget overkapacitet i bestemte 
grundlæggende kemiske industrier ved at lade de pågældende 
virksomheder selv træffe passende foranstaltninger, forudsat den 
strukturbetingede overkapacitet bevises, og den foreslåede 
foranstaitning er forenelig med konkurrencereglerne 
den udfolder sine bestræbelser på at liberalisere elektricitets- og 
gasmarkedet i EU, så den kemiske industri, der er storforbruger af 
energi, kan nedsætte sine omkostninger 
den arbejder for effektiv udnyttelse af handelsinstrumenter, især 
afskaffelse af handelshindringer (dobbelte prisordninger for bestemte 
råvarer, importregistre osv.), som stadig benyttes af WTO's 
medlemmer og nogle af dets ansøgerlande (De Arabiske Golfstater, 
Kina) 
den samarbejder med de vigtigste handelspartnere for på bilateralt 
plan (f.eks. sammen med USA på grundlag af den transatlantiske 
handelsdialog og den fælles handlingsplan) og på multilateralt plan 
at undersøge mulighederne for nye aftaler om konkurrence og 
international handel, især om afskaffelse af hindringerne for 
internationale investeringer. 
2.3. Foranstaltninger for at fremme de immaterielle investeringer 
Det voksende behov for innovation i forbindelse med nye kemiske 
produkter af høj kvalitet til forskelligartede markeder og for udvikling af 
mere effektive og bæredygtige produktionsprocesser tvinger industrien, 
Kommissionen og de nationale myndigheder til at koncentrere deres indsats 
om FUT, uddannelse og videnskabelig oplæring, det gælder især: 
videreførelse af samarbejdsprogrammerne for forskning på europæisk 
plan, ikke blot som samarbejde mellem industrier af samme type 
(f.eks. SUSTECH- og PRIMA-initiativer for forædlingsindustrier 
som levnedsmiddel-, stålvare- og papirindustrien), men også som 
samarbejde med brugerindustrierne (transport, byggeindustrien) og 
med software-firmaerne (med henblik på større udnyttelse af 
informationsteknologi) 
inddragelse af den kemiske industri i nuværende og fremtidige 
flersektorarrangementer (taskforces, grupper), som giver bedre 
-4-
adgang til Fællesskabets forskellige programmer og optimalisera 
resultaterne ved hjælp af bedre koordination 
større fleksibilitet i forbindelse med udarbejdelse og ændring af 
Fællesskabets særprogrammer for FTU 
bedre patentbeskyttelse af f.eks. pesticider eller produkter, der 
skyldes bioteknologi 
de nuværende initiativer for at give de unge en bedre 
kemiuddannelse og forbedre den videnskabelige oplæring af 
arbejdstagere, der sammen med Fællesskabets programmer 
SOCRATES og Leonardo da Vinci, nogle af det fjerde 
rammeprograms delprogrammer og strukturfondenes aktioner samt 
det nødvendige samarbejde med de nationale myndigheders 
uddannelsesprogrammer vil kunne styrke det væsentlige 
uddannelsesmæssige og videnskabelig grundlag for en innovativ 
kemisk industri, herunder også sundheds- og sikkerhedsuddannelse af 
arbejdstagerne. 
2.4 Foranstaltninger for at udvilde det industrielle samarbejde 
Den kemiske industris komplicerede og yderst forskelligartede struktur - den 
består ikke blot af store multinationale selskaber, men også af talrige SMV -
og den risiko og de muligheder, som er forbundet med bestemte 
internationale markeder, kræver en intensiveret indsats for at skabe 
industrielt samarbejde. 
SMVs betydning i en række sektorer og den rolle, de spiller for 
beskæftigelsen og muligheden for underentreprise kræver, at 
industrien og Kommissionen viderefører og/eller udvikler aktioner 
som f.eks. 
• at give SMV bedre adgang til tekniske, økonomiske og juridiske 
oplysninger, som ikke er fortrolige, ved hjælp af et mere 
datamatiseret kommunikationssystem, der skal udarbejdes af det 
Europæiske Råd for Den Kemiske Industri (CEFIC), og ved hjælp af 
RISC (Reseau d'Information du Secteur Chimique), som koordineres 
af GD III. Bilbao-agenturet for sikkerhed og sundhed kan også 
bidrage med objektive oplysninger. 
• at fremme de forskellige programmer, Kommissionen har udviklet 
for at lette partnerskaber og underentreprise, forbedre ledelsesteknik 
osv., blandt SMV i den kemiske industri. 
Internationale samarbejdsprojekter, der udarbejdes af den kemiske 
industri med Kommissionens støtte, kan formindske risikoen og øge 
mulighederne på markederne i tredjelande: 
i det Europæiske markeds nabolande (CØL, nogle NUS og 
Middelhavslandene) kan projekter for uddannelse og teknisk 
bistand til de nationale myndigheder og til den kemiske 
industris ledere med sigte på gradvis at indføre et 
forskriftsgrundlag (sundhed, miljø, konkurrencelovgivning 
osv.), som svarer til EUs, hjælpe de lande, der ansøger om 
tiltrædelse, men vil også betyde udvidelse af EUs indre 
marked og skabe mere stabile og ensartede 
konkurrencevilkår. 
• I tredjelande med hastigt voksende markeder (nogle CØL, Kina, 
Sydøstasien og Latinamerika) kan projekter for uddannelse og 
teknisk bistand i forbindelse med andre aktiviteter, der i højere grad 
koncentrerer sig om teknologioverførsel og investeringsfremme, 
skabe lettere adgang. 
• I lande, som er rige på råmaterialer eller energikilder (Rusland, 
landene i golfstaternes samarbejdsråd), kan investering i infrastruktur 
eller industrimineraler skabe lettere adgang til ressourcerne og bedre 
kontrol over svingende priser. 
3. Konklusioner 
* Det er Kommissionens opfattelse, at EUs kemiske industri, der hører til verdens 
mest moderne og konkurrencedygtige, står overfor en række problemer, der må 
løses, hvis den skal kunne bevare og eventuelt styrke sin internationale 
konkurrenceevne. 
* Til dette formål peges der i denne meddelelse på en række aktioner, som skal 
udføres (eller videreføres) af den kemiske industri, Kommissionen og/eller 
medlemsstaterne. Kommissionen vil i samarbejde med repræsentanter for den 
kemiske industri iværksætte et periodiske opfølgningsprogram og følge nøje med i, 
hvorledes denne sektors internationale konkurrenceevne udvikler sig, og hvorledes 
de forskellige foranstaltninger, der foreslås i denne meddelelse, udføres. 
-6 
TABELA 
FORANSTALTNINGER FOR AT FORBEDRE 
DEN KEMISKE INDUSTRIS KONKURRENCEEVNE 
Aktioner 
1. Kodificere lovgivningen for de indre marked, finde 
en afgørelse i asbest-, dioxin-, og PCP-sagerne 
2. Tage hensyn til den kemiske industris 
konkurrenceevne forud for EU-forskrifter i de 
tilfælde, hvor der ikke findes internationale 
bestemmelser 
3. Foretage risikovurdering og rentabilitetsanalyse i 
forbindelse med alle nye forskrifter eller 
foranstaltninger 
4. Udvikle og udvide Responsible Care-initiativer 
5. Skabe et fællesskabsgrundlag for frivillige aftaler i 
MS 
6. Sørge for hurtig vurdering af sammenslutninger og 
joint ventures 
7. Gøre statsstøttereglerne mere gennemsigtige 
8. Liberalisere energimarkederne, især gas- og 
elektricitetsmarkederne 
9. Undersøge årsagerne til struktur- og 
konjukturbetinget overkapacitet og kapacitetsmangel 
10. Søge at få nye WTOmedlemmer til at benytte 
toldsatser på 0%, 5,5% og 6,5% 
11. Sætte ind mod handelshindringer, især dobbeite 
prisordninger (forvridende investeringsincitamenter) 
12. Overveje den transatlantiske handelsdialogs forslag 
om at harmonisere reglerne for klassificering osv. af 
kemikalier 
13. Undersøge mulighederne for multilaterale aftaler om 
handel og konkurrence 
14. Forbedre det 4. FTU-rammeprogram, herunder dets 
task forces, udvikle det 5. rammeprogram 
15. Fremme SUSTECH og PRIMA 
16. Højne den videnskabelige og teknologiske kultur 
! 7. Gennemføre Kommissionens forslag om bedre 
patentbeskyttelse af plantebeskyttelsesmidler 
18. Udvikle RISC Kommission 
en 
• 
• 
/ 
/ 
• 
• 
• 
• 
• 
• 
• 
/ 
• 
(/) 
(/) 
/ 
/ MS 
(/) 
• 
(/) 
/ 
/ Den 
kemiske 
industri 
/ 
(/) 
(/) 
O 
• 
/ 
/ 
• 
19. Intensivere aktionerne for SMV 
20. Geniværksætte EASTT 
21. Øge den tekniske bistand til CØL i forbindelse med 
kemisk lovgivning 
22. Øge det industrielle samarbejde med Kina og andre / 
• 
• (•) • 
• 
(/) 
• 
LINDLEDNING 
1. Denne meddelelse er en kort beskrivelse af den kemiske industri og de problemer, den 
står overfor, og indeholder desuden forslag til en række initiativer, som kan forbedre dens 
konkurrenceevne. Initiativerne eller foranstaltningerne er de samme som dem, der nu 
udføres eller skal udføres af Kommissionen, medlemsstaterne og industrien, og findes i de 
afsnit, der er skrevet med fede typer. Kommissionens foranstaltninger skal betragtes som 
led i den horisontale politik for industriens konkurrenceevne, som blev beskrevet i 
meddelelsen fra september 19943), der på sin side bygger på meddelelsen om 
industripolitik fra 19904). Foranstaltningerne og initiativerne er særlig relevante for den 
kemiske industri, men vil ikke kun kunne benyttes på den. Den kemiske industris 
repræsentanter har været inddraget i meddelelsens udarbejdelse helt fra begyndelsen. 
Afgørende meningsforskelle mellem Kommissionen og den kemiske industri vil blive 
fremhævet. Tilsvarende industrier kan benytte denne fremgangsmåde som eksempel. 
2.Efter en beskrivelse af den kemiske industri og de problemer, den står overfor i de næste 
ti år, gennemgår meddelelsen en række foranstaltninger, der grupperes under de fire 
prioriteter i meddelelsen om forbedring af industriens konkurrenceevne: forbedring af 
regler og forskrifter (i meddelelsen om industriens konkurrenceevne benævnt 
modernisering af de offentlige myndigheders engagement i erhvervslivet), sikring af 
effektiv konkurrence, fremme af immaterielle investeringer og udvikling af det industrielle 
samarbejde. I sidste kapitel søges det at opstille generelle konklusioner og et fælles 
arbejdsprogram, der skal sikre, at Kommissionen og den kemiske industri samarbejder 
bedre om at øge konkurrenceevnen. 
Il EU'S KEMISKE INDUSTRI 
ILA Fakta om den kemiske industri 
3. Den kemiske industri er meget forskelligartet. Dens vigtigste aktivitet er kemisk 
forarbejdning af materialer til forskellige stoffer med nye kemiske og fysiske 
egenskaber. Dens vigtigste sektorer kan opdeles i: organiske og uorganiske kemiske 
basisprodukter, gødningsmidler og kvælstofforbindelser, basisplastmaterialer og 
syntetisk gummi, medicinalvarer, specialkemikalier, der bl.a. omfatter 
landbmgskemikalier, specialpolymerer, maling, lakker og belægninger, rense- og 
polermidler, parfumer og toiletartikler og kunstige fibre. Den kemiske industri deles 
i to basisproduktionssektorer: uorganiske grovkemikalier og petrokemikalier (eller 
organiske grovkemikalier), mens de øvrige sektorer hører til de senere 
produktionsled. Basissektorernes afsætning sker næsten udelukkende til de senere 
produktionsled. Denne meddelelse omfatter stort set ikke medicinalvaresektoren, 
der allerede er genstand for en særskilt meddelelse5), og kunstige fibre, selvom 
nogle af statistikkerne indeholder tal fra disse to sektorer. 
4. Den kemiske industri er EUs næststørste fabrikationsindustri og følger lige efter 
levnedsmiddel-, drikkevare- og tobaksindustrien, når det gælder produktion, og 
3) KOM(94)319 en politik til forbedring af industriens konkurrenceevne i Den Europæiske Union. 
4) KOM(90)556 industripolitik i et åbent og konkurrencebaseret miljø. 
5) KOM(93)718. 
-9-
maskinbygningsindustrien, når det drejer sig om værditilvækst. EU er verdens 
største kemikalieproducent og ligger foran USA og endda et godt stykke foran 
Japan. EUs positive handelsbalance er også større end både USA's og Japans. 15 af 
verdens forende 30 kemiske virksomheder har hovedkvarter i EU (der er yderligere 
tre i Schweiz), og de tre største er tyske. EUs kemiske industri beskæftiger direkte 
1,65 mio. mennesker og har en omsætning på 316 mia. ECU (se tabel 1 og 2). 
Yderligere 3 mio. arbejder i sektorer, der bruger den kemiske industris produkter 
som udgangsmateriale og er derfor afhængige af dens konkurrencedygtighed. 
5. Efter den almindelig opfattelse er en typisk kemisk virksomhed en stor virksomhed. 
Det er ganske vist rigtigt, når det gælder petrokemikalier, men små og mellemstore 
virksomheder (SMV) spiller en afgørende rolle for den kemiske industri som 
helhed og præger i overvældende grad sektorer som maling, specialkemikalier, 
kosmetik, grundlæggende medicinalvarer og plastforarbejdning. Eurostats tal for 
1990 viser, at den kemiske industri i EU 12 bestod af 32 700 virksomheder (det 
omfatter ikke plastforarbejdning). 87% af virksomhederne har under 50 ansatte, 
skønt de kun tegner sig for 12% af beskæftigelsen og 16% af den samlede 
omsætning. De mellemstore virksomheder, dvs. virksomheder, der beskæftiger 
mellem 50 og 249 ansatte, udgør næsten 9% af det samlede antal virksomheder og 
tegner sig for næsten 17% af det samlede antal beskæftigede og 16% af den 
samlede omsætning. 
6. Beskæftigelsen i EUs kemiske industri faldt med 4,4% i 1994, der var et år med 
økonomisk opsving. I 1995 er der sandsynligvis også sket en nedgang, omend den 
er mindre. Ganske vist beskæftigede den kemiske industri 1,65 mio. i 1994, men 
tallet er næsten gået konstant tilbage siden 1980, hvor det på 1,95 mio. (selvom det 
lå fast under højkonjunkturen mellem 1987 og 1990). Det kan nævnes, at 
beskæftigelsen i den kemiske industri havde en langt mindre tilbagegang både i 
USA og Japan (tabel 3). Den faldende beskæftigelse er blevet opvejet af en langt 
bedre kvalificeret arbejdsstyrke, f.eks. skal selv de almindelige arbejdere nu have 
en avanceret uddannelse og oplæring for at kunne klare de datamatstyrede 
processer. Den kemiske industri har hele tiden måttet foretage stnikturomlægninger 
for at kunne imødegå den verdensomspændende konkurrence. Den faldende 
beskæftigelse er en af følgerne heraf. Det er især sektorerne for grovkemikalier, 
som er blevet berørt: arbejdsstyrken i gødningsmiddelindustrien er således faldet fra 
140 000 i 1980 til 28 000 i 1995. 
7. Nogle dele af den kemiske industri, især petrokemikalier, er stærkt 
konjunkturprægede og oplever store udsving, når det gælder priser og rentabilitet. 
Nogle mener, at industrielt samarbejde er et af de midler, hvormed problemerne i 
forbindelse med overskudskapacitet under økonomiske nedture, dvs. høje 
enhedsomkostninger, skrappe prisnedskæringer, store økonomiske tab og 
manglende investering i ny teknologi, kan undgås. Strukturbetinget overkapacitet er 
som regel resultatet af manglende evne til at tilpasse strukturen til konjunkturerne 
og træffe de nødvendige foranstaltninger, som kan indebære lukning af anlæg. Ny 
kapacitet, som kommer i gang, mens markedet er vigende, kan forværre problemet. 
8. EUs kemiske industri har for tiden en ganske pæn rentabilitet efter mange års 
faldende indtjening. Det vedholdende verdensøkonomiske opsving er sikkert en del 
af forklaringen herpå. Bruttodriftsoverskuddet steg i 1994 til 13,5%. Den faktiske 
- 10-
produktion voksede med 6% i 1994.1 1995 er væksten sandsynligvis mindre, men 
stadig tilfredsstillende, ikke mindst i sammenligning med kriseårene i 1995-1993. 
Men selv i disse dårlige år øgede EUs kemiske industri produktionen, mens hele 
fabrikationsindustrien havde faldende produktion i begyndelsen af 1990'eme. 
Mellem 1985 og 1994 voksede den kemiske industris produktion hurtigere end 
BNP, der til gengæld voksede hurtigere end den samlede industriproduktion (se 
tabel 4). Den tilbagegang, der har præget EUs fabrikationssektor som helhed, er 
mindre udtalt i den kemiske sektor, men den gennemsnitlige forrentning af 
investeret kapital under de økonomiske konjunkturforløb er lavere i Europa end i 
USA og Østasien. 
9. Europas kemiske industri kan tilskrive sin nuværende konkurrenceevne 5 faktorer: 
fleksibilitet og villighed til at foretage strukturomlægninger, en multinational 
v struktur, der begunstiger åbne markeder og fri handel, en stærk følelse af ansvar 
over for miljøet, innovationsevne og en højt kvalificeret arbejdsstyrke og ledelse. 
ILB Den kemiske industris karakteristika 
10. Den kemiske industri er verdensomspændende og omfatter mange multinationale 
selskaber, selvom mange produktmarkeder stadig er regionale. Et betragteligt antal 
af fabrikkerne i Europa tilhører amerikanske selskaber, men europæiske selskaber 
har også betydelige investeringer i USA og andre dele af verden. Mange sektorer 
har betydelige stordriftsfordele i forbindelse med produktion og distribution, som 
kan fore til verdensomspændende produktmarkeder. Både handel og investeringer 
er betydelige. 20% af EUs kemiske produktion eksporteres. 
11. Den kemiske industri er både kapital- og forskningskrævende. I mange tilfælde er 
dens anlægsaktiver på over 1 mio. ECU pr. ansat. Det betyder, at de faste 
omkostninger er meget store, og at der er behov for en betydelige cash flow. Over 
5% af omsætningen går til forskning og teknologisk udvikling (FTU). Intellektuel 
ejendomsret spiller en afgørende rolle og bliver et stadig mere værdifuldt led i 
konkurrenceevnen. Den kemiske industri er derfor særlig sårbar over for 
mangelfuld beskyttelse af den intellektuelle ejendomsret. Patenter er en af de 
vigtigste indikatorer på forsøget på at opnå sådanne aktiver. De Europæiske 
kemikaliefirmaer er blandt verdens førende, når det gælder ejendomsret til patenter 
(tabel 5). EUs kemiske industri kan imidlertid ikke tillade sig at være efterladende 
på dette område. EU som helhed var i tidsrummet 1987-89 kun i besiddelse af 36% 
af kemikaliepatenterne, dvs. ikke mere end EU-gennemsnittet for samtlige 
teknologityper. USA's andel af kemikaliepatenterne ligger over gennemsnittet. 
12. Når det gælder kapitaludgifter er Europas kemiske industri ikke så godt placeret 
som USA's og Japans. I 1994 var investeringerne i Europas kemiske industri lidt 
højere end i 1993, men 25% lavere ned i 1990.1 modsætning hertil øgede USA's 
kemiske industri kapitaludgifterne betydeligt i 1994 og brugte 40% mere end i 
1990. I Japan faldt kapitaludgifterne i 1994 en smule i forhold til 1990 (se tabel 6). 
Noget af forklaringen er økonomiske konjukturforskelle. 
13. Energiomkostninger og udgifter til gas som råstof spiller en vigtig rolle i den 
kemiske industri og udgør mellem 15 og 50% af fremstillingsomkostningerne for 
de fleste produkter. Elektricitetens afgørende betydning for fremstilling af 
- 11 -
klorprodukter og naturgassens for fremstilling af gødningsmidler er blot to 
eksempler. Meget af primærenergien og mange af råmaterialerne importeres til EU, 
det gælder især råmaterialerne til grovkemikalier. Stillingen er således til en vis 
grad ugunstig, når det gælder tilfi^elsomkostninger. 
14. Energieffektiviteten i den kemiske industri har gjort betydelige fremskridt. 
Energiforbruget pr. produceret enhed faldt med 25% mellem 1960 og 1980 og med 
yderligere 25% mellem 1980 og 1993.1 mange sektorer er energieffektiviteten ved 
at nå sine teoretiske grænser. Lavere gas- og elektricitetspriser er derfor så meget 
mere nødvendige for konkurrenceevnen. Det internationale energiagentur i Paris har 
fremlagt tal, som viser, at den kemiske industri i de europæiske OECD-
medlemslande betalte $ 169/toe for naturgas mod $ 127/toe i USA i 1993. 
Elektricitetspriserne i den kemiske industri var 7,4 c/KWh ($ 866/toe) i de 
europæiske OECD-lande og 4,9 c/KWh ($ 565/toe) i USA. Desuden kan 
energipriserne i Europa variere med helt op til 100% fra den ene medlemsstat til 
den anden. 
15. Den kemiske industri fremstiller produkter, som indgår i den enkeltes dagligdag. 
Det er en af grundene til, at det sundheds- og miljømæssige aspekter omkring 
kemiske produkter er et særlig følsomt spørgsmål. Både regeringerne og den 
kemiske industri er fuldt opmærksomme på dette spørgsmål og tager hensyn til det. 
ILC Vanskelighederne i EU's kemiske industri 
16. For EUs kemiske industri er målet at bevare eller forbedre sin stilling i 
verdensøkonomien og opnå en tilfredsstillende forrentning af kapitalen. For at nå 
det skal den på længere sigt kunne forsyne sine kunder med produkter af højeste 
kvalitet og med de mest konkurrencedygtige omkostninger under sundheds- og 
miljømæssigt forsvarlige forhold. Det kræver, at den skaber tilstrækkeligt overskud 
af sit nuværende salg til at kunne foretage de nødvendige investeringer i nye 
produkter. I en verden med stærkt bevægelig kapital må Europa desuden kunne 
tilbyde en tiltrækkende forrentning af investeret kapital eller se investeringerne 
aftage med faldende aktivitet til følge. Kommissionens og medlemsstaternes 
målsætning er at skabe de bedst mulige rammer og at træffe særlige 
foranstaltninger, når det er påkrævet, for at både den kemiske industri og andre 
industrier kan nå deres mål, og for at sikre, at dette øger beskæftigelsen af højt 
kvalificeret arbejdskraft i EU eller bevarer den. 
II.C1 Bedre og mere miljøvenlige produkter 
17. Nye produkter og produkter af højere kvalitet kræver innovation. Den slags 
produkter opfylder hensynet til miljøet og forbrugernes behov, de begrænser 
biludstødningen og fører til nye tekstilstoffer eller bedre hudpleje. Problemet er at 
sikre, at innovationen fortsat skaber bedre produkter med færre omkostninger for 
miljøet i hele produktets levetid. Innovationen kan bestå i en forbedring eller i et 
helt nyt sæt molekyler. Innovation kræver betydelige FTU-udgifter. Den kræver 
også videnskabelig dygtighed og veluddannede videnskabsmænd og forskere. 
- 12 
18. Firmaerne kan selv afgøre, hvor meget de vil bruge på FTU, men det er de 
offentlige myndigheder, der skal sikre, at befolkningen er veluddannet, og fremme 
en fornuftig videnskabelig debat om spørgsmål som nye produkter og processer. 
Det er myndighederne, der skal erkende behovet for uafhængige offentlige 
undersøgelser, som kan behandle offentlighedens bekymring og opfattelse af, om 
den involverede risiko er acceptabel. Myndighederne kan endvidere hæmme 
innovationen med krav om afprøvning og registrering af nye produkter. Innovation 
er nøglen til sikring af EUs kemiske industris konkurrencedygtighed og forbedring 
af den. Der er rapporter fra visse dele af Europas kemiske industri, som viser, at 
det årlig antal af nye produkter er faldet betydeligt i løbet af de sidste 15 år, 
således skulle farveindustrien have haft en nedgang på 50%. Der er meget, der 
tyder på, at mange af Europas kemiske virksomheder i stigende grad anbringer 
deres innovationsaktiviteter uden for EU - især i USA. De offentlige myndigheder 
og den kemiske industri må gå sammen om at behandle denne foruroligende 
tendens. Ikke mindst miljøbeskyttelseslovgivningen må tilskynde til innovation, 
samtidig med at den sikrer et højt miljøbeskyttelsesniveau. Denne dobbelte opgave 
løses bedst, hvis miljølovgivningen integreres hensigtsmæssigt i andre former for 
politik. 
U.C2 Produkter til konkurrencedygtige priser 
19. Produkter til konkurrencedygtige priser er det eneste middel, hvormed EUs 
kemiske industri vil kunne sælge, tjene penge, foretage investeringer og fortsætte 
med at fungere. Opgaven er at sikre, at Europa fortsat kan fremstille gode 
produkter til priser, som er tilstrækkelig lave til, at de kan konkurrere med 
produkter fra andre dele af verden. En af måderne er at koncentrere sig om de 
produkter og processer, hvor Europa i forvejen har en fordel. Stadig omlægning af 
strukturerne er påkrævet, så de mindst effektive virksomheder i en bestemt sektor 
forsvinder, og den kemiske industri som helhed omlægger investeringerne fra 
urentable sektorer til rentable. Denne proces vil naturligvis støde på visse 
vanskeligheder, f.eks. hindringer i form af overdreven statsstøtte. 
20. Effektiv ressourcefordeling kræver, at markederne fungerer, og EUs kemiske 
industri kan med sin verdensomspændende karakter drage forel af åbne markeder 
over hele verden. Sådanne markeder tilskynder til stadig strukturomlægning, men 
effektiv ressourcefordeling og virkelig konkurrencedygtighed opnås først, når 
konkurrencen er effektiv. EUs opgave er derfor at sikre, at fremmede 
kemikalieproducenter følger verdenshandelsorganisationens (WTO) regler. 
21. Europa vil fortsat være afsætningsgrundlaget for EUs kemiske industri, men 
eksporten er en livsvigtig indtægtskilde. De europæiske virksomheder kan kun have 
interesse i at være til stede på de markeder, hvor væksten er stærk, for at kunne 
skaffe sig stordriftsfordele og sænke omkostningerne. I følge de fleste prognoser er 
Stillehavslandene de markeder, der vokser stærkest. EU-virksomheder er allerede til 
stede i alle Stillehavslandene, men har brug for at gøre sig mere gældende. Kina 
bliver sandsynligvis et vigtigt afsætningsområde i de næste ti år, og de øvrige øst-
og sydasiatiske lande bliver afgørende for afsætningen på verdensplan. Det er ikke 
let at skulle sælge eller foretage handelstransaktioner på den anden side af jorden, 
men det er en udfordring, som må tages op. Det kan gøres lettere ved at sikre 
rimelige betingelser for fri adgang til disse lande og for investeringer i dem. 
- 13-
Stillehavslandene bliver også et problem som leverandør af kemiske produkter til 
andre dele af verden. 
22. At kunne konkurrere på verdensplan og producere til konkurrencedygtige priser ved 
hjælp af stordrift forudsætter som minimum, at virksomhedernes størrelse gør dem 
effektive. Joint ventures eller sammenslutninger er to af de måder, hvorpå der kan 
skabes virksomheder, som er store nok til at opnå disse fordele, forudsat 
transaktionerne ikke medfører nogen væsentlig indskrænkning af konkurrencen. Det 
er EUs konkurrencemyndigheders opgave at sikre, at virksomhederne kan vokse 
sig tilstrækkelig store til at kunne konkurrere, og samtidig hindre, at denne 
udvikling hæmmer den effektive konkurrence i EU. Dog spiller SMV også en 
vigtig rolle, især i nogle sektorer som specialkemikalier og lak og maling, hvor 
afsætningen sker til de endelige forbrugere. SMV er ofte de større virksomheders 
leverandører eller kunder, og en vigtig opgave, som den kemiske industri nu står 
overfor, er at forbedre denne komplicerede, men potentielt yderst fleksible struktur 
for at formindske omkostningerne. 
23. Begrundelsen for det indre marked er at give virksomhederne mulighed for at 
kunne udnytte fordelene ved et stort marked. Det indre marked har udviklet sig 
langt, men de sidste hindringer skal stadig fjernes, og integrationen skal forbedres. 
Der findes stadig en række nationale særforskrifter for kemikalier. Som det er 
tilfældet med andre industrigrene, lider også den kemiske industri under mangelen 
på virkeligt integrerede jernbane- og landevejstransportnet. At der stadig ikke 
findes noget indre marked for elektricitet og gas er en stor ulempe, som har 
negative følger for kemiske industris konkurrencestilling. Mangelen på en fælles 
europæisk valuta er også et problem, da de svingende valutakurser volder alvorlige 
vanskeligheder. 
HL J^mSTALlMNC^ FOR AT FORBEDE 
24. For at løse disse problemer må den kemiske industri, Kommissionen og 
medlemsstaterne træffe særlige foranstaltninger. Nogle foranstaltninger er allerede 
iværksat og skal udbygges, men der er behov for en række nye initiativer. 
Kommissionen må sammen med industrien og medlemsstaterne satse på 
konkurrencedygtighedspolitikkens fire prioriterede områder: at forbedre regler og 
forskrifter, at sikre effektiv konkurrence, at fremme immaterielle investeringer og at 
udvikle industrielt samarbejde. 
BLÅ Foranstaltninger for at forbedre regler og forskrifter 
25. De fleste af den kemiske industris aktiviteter påvirker sundhed og miljø, og mange 
af dem er derfor omfattet af regler og forskrifter. Ikke mindst forskrifter for 
produktionsprocesser og produkter spiller en afgørende rolle i den kemiske industri. 
Da den er stærkt kapitalkrævende, er det yderst vigtigt, at retsgrundlaget er så 
stabilt og forudsigeligt som muligt. 
IflLA.1 De nuværende regler og forskrifter 
26. Retsgrundlaget for Fællesskabets lovgivningsinitiativer afhænger, i 
overensstemmelse med Domstolens retspraksis, af foranstaltningens formål. 
- 14-
Lovgivning, hvis formål er at sikre varers frie bevægelighed på det indre marked, 
bygger på artikel 100A. Er formålet at beskytte miljøet, benyttes artikel 130S som 
retsgrundlag. Artikel 118 indeholder bestemmelser, som giver mulighed for at 
udvikle sundheds- og sikkerhedsinitiativer. Hertil kræves, at der foretages 
rentabilitetsundersøgelser for ikke at bringe SMV i vanskeligheder, at regler og 
forskrifter har et videnskabeligt grundlag, og at der føres trepartssamråd. 
Medlemsstaterne kan opretholde eller indføre strengere bestemmelser for 
arbejdsvilkårene. Artikel 129 danner grundlag for, at der kan træffes 
foranstaltninger, som drejer sig om folkesundheden. 
27. Det indre marked og miljøbeskyttelsen er nøje sammenknyttet. Når Kommissionen 
foreslår lovgivning for det indre marked, skal forslaget bygge på et højt 
miljøbeskyttelsesniveau (artikel 100A, stk. 3), mens en medlemsstat, der ønsker at 
"anvende" (under henvisning til artikel 100A, stk. 4) eller "opretholde eller indføre" 
(på grundlag af artikel 130T) strengere miljøbestemmelser end dem, der gælder på 
EF-plan, skal sikre sig, at disse bestemmelser er forenelige med traktatens regler, 
herunder reglerne for varers frie bevægelighed. 
28. Kemikaliers frie bevægelighed 
Kemiske produkter kan bevæge sig frit på det indre marked. Ifølge den gensidige 
anerkendelses princip, som er udledt af "Cassis de Dijon-dommen"^ skal produkter, 
der fremstilles og markedsføres lovligt i en medlemsstat, i princippet godkendes i 
alle de øvrige. For at kunne påvise, at en medlemsstat har nægtet at give varer fri 
bevægelighed, selvom de er blevet fremstillet og/eller markedsført lovligt i en 
anden, er der blevet indført en informationsprocedure, hvorefter Kommissionen og 
medlemsstaterne fra januar 1997 udveksler oplysninger om nationale 
foranstaltninger, som fraviger princippet fri bevægelighed for varer. 
29. Den gensidige anerkendelses princip gælder alle typer produkter, men nogle 
medlemsstaters foranstaltninger kan føre til opsplitning af det indre marked. 
Kommissionen er derfor forpligtet til at harmonisere, dvs. foreslå bestemmelser for 
sundhedsfare og miljørisiko, som gælder for hele Unionen, og som samtidig sikrer 
den fri bevægelighed. Der er efterhånden blevet indført et omfattende regelsæt for 
kontrol med kemikalier på unionsplan. Kommissionens direkte bidrag begyndte 
med en række ad hoc-foranstaltninger. Udviklingen af en harmoniseret ordning for 
klassificering, emballering og mærkning af farlige stoffer begyndte med 
vedtagelsen af direktiv 67/548/EØF. Derefter fulgte en harmoniseret ordning for 
begrænsning af markedsføring og anvendelse af farlige præparater^ og stoffer8*. 
Harmoniserede regler for klassificering, emballering og mærkning af farlige 
præparater blev indført med direktiv 88/379/EØF. I de senere år er kontrollen 
blevet udvidet mere planmæssigt til også at omfatte anmeldelse af nye stoffer9) og 
systematisk vurdering af eksisterende stoffer10). Der skal desuden indføres en 
systematisk godkendelsesordning for biocider. Der er endvidere blevet indført 
bestemmelser om væsentlig sikkerhedskrav, som skal opfyldes overalt i 
6) Domstolens dom af 20. februar 1979 i sag 120/78. 
7) Direktiv 76/769/EØF. 
8) Direktiv 79/117/EØF. 
9) 6. ændring af direktiv 67/548/EØF. 
10) Rådets forordning 793/93/EØF. 
15 
Fællesskabet, for at farligt gods kan bevæge sig frit. Fællesskabets 
lovgivningsindsats for kemikalier er i almindelighed blevet påskønnet, da et enkelt 
sæt regler på unionsplan klart er mere effektivt en 15 forskellige ordninger på 
nationalt plan. Yderligere samling og kodificering kan naturligvis foretages og er 
allerede på vej, når det gælder farlige præparater, gødningsmidler og vaske- og 
rengøringsmidler. 
30. Miljøforholdene er forskellige i de forskellige medlemsstater, og nogle af dem 
ønsker derfor at benytte nationale regler, som er strengere end Fællesskabets. Det 
vigtigste problem er at afveje behovet for at udvikle og bevare det indre marked 
mod behovet for større miljøbeskyttelse i disse lande. 
31. Kommissionen vil fortsætte med at kodificere det indre markeds regler for 
kemikalier for at undgå vanskeligheder som f.eks. handelsrestriktioner, der skyldes 
forskellige nationale regler. 
Miljøbestemmelser og bæredygtighed udvikling 
32. At overholde miljøbestemmelserne betragtes undertiden af industrien som en 
uproduktiv omkostning. Det at være førende på miljøområdet kan imidlertid 
fremme innovation af nye teknologier og produkter og således skabe en 
konkurrencemæssig fordel. En indsats for miljøbeskyttelsen kan desuden medføre 
ressourcebesparelser og medvirke til at give den enkelte virksomhed et godt 
omdømme i offentligheden. 
33. En afgørende målsætning for både de offentlige myndigheder og den kemiske 
industri er at forbedre industriens internationale konkurrencedygtighed som led i en 
bæredygtig udvikling. Begrebet bæredygtig udvikling omfatter økonomiske, sociale 
og miljømæssige aspekter, således som det blev konkluderet på De Forenede 
Nationers konference om miljø og udvikling i Rio de Janeiro i 1992.1 det 5. 
handlingsprogram10 for miljø påpeges det, at disse tre aspekter spiller en 
hovedrolle, når det gælder om at udvikle en politik for bæredygtig udvikling. 
DLA.2 Principperne for fremtidig handling 
34. De interne retningslinjer for lovgivningspolitik, som Kommissionen vedtog den 16. 
januar 1996, er referencegrundlaget for fremtidige forslag. Det vigtigste formål er 
at sikre, at vurderingen af den valgte politik afspejler fælles interesser.De følgende 
afsnit viser kort, hvorledes dette kan ske, når der skal udarbejdes lovgivning, som 
berører den kemiske industri. 
35. Når først der er blevet påvist en risiko for sundhed eller miljø (det sker som regel i 
en af medlemsstaterne), må Kommissionen afgøre, om den skal foretage sig noget. 
Måske er det ikke nødvendigt at gribe ind, og spørgsmålet kan løses ved, at 
medlemsstaterne gensidigt anerkender hinandens regler. Ifølge traktatens artikel 
130R, stk. 2, skal forsigtighedsprincippet benyttes i miljøspørgsmål. Det kan ske, 
l) KOM(92)23 endelig udg. 
- 16 
når der er tegn på en alvorlig risiko for sundhed eller miljø, og der af praktiske 
grunde ikke kan foretages nogen risikovurdering. 
36. Der er også behov for en detaljeret analyse, som kan begrunde et indgreb. Her skal 
der først udiøres en risikovurdering efter Fællesskabets principper. Når det så er 
blevet bekræftet, at der virkelig foreligger en uacceptabel risiko, opstilles der 
detaljerede strategier for at formindske risikoen, og den mest rentable løsning 
vælges. Processen skal omfatte en analyse af omkostninger og fordele i forbindelse 
med de foreliggende muligheder. (Bilaget indeholder et eksempel på disse 
princippers anvendelse i forbindelse med nikkel). Hvad angår forslag, der berører 
miljøet, forlanger traktatens artikel 130R, stk. 3, at Fællesskabet, når det udarbejder 
foranstaltninger for miljøområdet, skal tage hensyn til fordele og ulemper ved 
foranstaltningens gennemførelse eller ved at undlade at gennemføre den. Det 
samme er fastsat i det femte handlingsprogram for miljø og bør også gælde for 
medlemsstaternes kompetenceområder. En grundig økonomisk og miljømæssig 
analyse, hvis formål er at vurdere en given foranstaltnings nettofordele for 
samfundet, kaster lys over dens effektivitet og giver en ellers potentielt 
følelsesbetonet debat større objektivitet. 
37. Kommissionen vil foretage omfattende risikovurdering og grundig analyse af 
omkostninger og fordele, inden den vedtager forslag, som berører den kemiske 
industri. Når medlemsstaterne ønsker at indføre strengere regler end dem, der 
gælder på EU-plan, vil Kommissionen opfordre dem til at foretage den samme 
analyse. Hvis medlemsstaterne allerede benytter strengere regler, vil Kommissionen 
i forbindelse med sine undersøgelser for at fastslå, om de nationale foranstaltninger 
er i overensstemmelse med Fællesskabets lovgivning, lægge særlig vægt på at disse 
nationale foranstaltningers risiko- og rentabiltetsaspekter analyseres. 
38. Det er vigtigt at afgøre, på hvilket plan, der skal sættes ind. Skal det ske på 
internationalt plan (OECD, UNEP, PARCOM) eller på EU-plan? Det må 
naturligvis overvejes, om den pågældende risiko rækker ud over de territoriale 
grænser. Endvidere kan strammere EU-regler berøre EUs kemiske industris 
konkurrencemæssige stilling i forhold til kemiske industrier i andre dele af verden. 
Tilnærmelse mellem de politiske retningslinjer på internationalt plan, et af de 
centrale emner for den nuværende debat om handel og miljø12>, er påkrævet, ikke 
alene for at undgå fristelsen til at benytte miljø- og sundhedsbeskyttelse som 
argument for protektionisme, men også for at forhindre nogle lande i at udnytte 
fordelene ved at være de "beskidte" producenter af kemiske produkter. Hvis 
reglerne i andre industrilande ikke er så strenge som i EU, kan der ske en 
udflytning af nogle former for produktion, og det kan tilskynde til import fra 
tredjelande af produkter, der ikke længere kan fremstilles i EU. 
39. Når det ikke er muligt at opnå enighed på internationalt plan , vil der blive taget 
hensyn til nye europæiske miljøforanstaltningers indflydelse på den kemiske 
industris og de øvrige industriers konkurrenceevne. Det vil være at foretrække, hvis 
i alt fald OECD-landene og de avancerede udviklingslande inddrages, når der er 
tale om miljøbestemmelser. 
12) Se (forslag til) meddelelse til Rådet om handel og miljø, afsnit I, pkt. 2.3. 
- 17-
40. Den bedst egnede aktionstype må vælges. Foruden forskrifter kan frivillige aktioner 
og økonomiske instrumenter spille en supplerende rolle, når det gælder om at nå sundheds-
og miljømæssige mål. Frivillige aftaler og økonomiske instrumenter er 
sandsynligvis mere effektive, når det drejer sig om at opnå miljøforbedringer, end 
regler for den fri omsætning af kemikalier. 
41. Frivillige aktioner kan udføres i form af unilaterale industriprogrammer, som f.eks. 
den kemiske industris program for ansvarlig omhu eller det frivillige 
energieffektivitetsprogram. Frivillige ordninger og aftaler afspejler bilateralt 
samarbejde mellem de offentlige myndigheder og den kemiske industri og kan 
medvirke til at opfylde Fællesskabets målsætninger. Et oplagt tilfælde, hvor 
frivillige sektoraftaler kan spille en vigtig rolle, er formindskelse af C02-
emissionerne, forudsat aftalerne indeholder fastsatte mål for formindskelsen. 
Industrien foretrækker denne metode fremfor en C02 -/energiafgift. Blandt 
eksemplerne på frivillige aktioner for produkter på internationalt plan og EU-plan 
er formindskelse af risikoen fra brominerede flammehæmmende midler (iværksat 
på OECD-plan) og mærkning af vaske- og rengøringsmidler (iværksat på EU-plan). 
Et andet eksempel på en frivillig aktion er, at industrien i nogle medlemsstater 
udskifter en række farlige pesticider med andre, som er mindre farlige. 
42. Den kemiske industri vil udvilde og udbygge initiativet for ansvarlig omhu og 
andre miljøorienterede styringsformer, som kan føre til en bedre samlet 
miljøbeskyttelse. Den vil udvikle nye processer og produkter, som er mere 
miljøvenlige og ressourceefFektive og investere i nyt udstyr og nye anlæg, der kan 
formindske emissionerne og energiforbruget (det frivillige 
energieffektivitetsprogram). 
43. Når der udarbejdes frivillige aftaler, bør man være opmærksom på, om de er i 
overensstemmelse med Fællesskabets regler, da frivillige aftaler, der indebærer 
samarbejde mellem virksomhederne, kan skabe problemer, fordi de deltagende 
virksomheder følger en praksis, som strider mod konkurrencereglerne. Når sådanne 
frivillige aftaler omfattes af traktatens artikel 85, stk. 1, kan de imidlertid opnå 
individuel fritagelse, forudsat betingelserne i artikel 85, stk. 3, opfyldes. 
44. Hvad brugen af frivillige ordninger og aftaler angår, overvejes det at skabe fælles 
rammer, således at der opstilles kriterier i forbindelse med EU's miljøpolitik, og 
således at det sikres, at sådanne aftaler ikke fører til opsplitning af det indre 
marked. 
45. Økonomiske instrumenter benyttes i stadig større grad i forbindelse med 
miljøområdet. Især de offentlige myndigheder kan påvirke virksomhedernes og 
forbrugernes miljøvalg ved hjælp af afgifter. Skatte- og afgiftsmæssige 
instrumenter, f.eks. for at fremskynde afskrivningerne, vedtages som regel af 
medlemsstaterne, som dog skal tage hensyn til Kommissionens politik for 
statsstøtte og i nogle tilfælde til særlige bestemmelser om skatte- og afgiftsmæssige 
instrumenter i Rådets direktiver13). C02 -spørgsmålet har vist, hvor vanskeligt det er 
13) [Et eksempel er artikel 15 i direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald (EFT nr. L 365 af 
31.12.1994, s. 10)]. ' 
- 18-
at opnå enighed om miljøafgifter. På nuværende tidspunkt har nogle af 
medlemsstaterne (Danmark, Finland, Nederlandene og Sverige) ensidigt indført 
nationale ordninger, der også omfatter undtagelser for nogle aktiviteters 
vedkommende. Miljøproblemer kan efter deres opfattelse behandles effektivt og 
rentabelt ved hjælp af økonomiske instrumenter. For at undgå illoyal konkurrence 
og fordrejet ressourcefordeling skal disse undtagelser overholde de regler for 
miljøstøtte, som Kommissionen vedtog i december 199314). Efter opfordring fra 
Rådet (økofin) overvejer Kommissionen for tiden at frinde frem til en ny ordning 
for energibeskatning, som løser konkurrenceproblemet på Fællesskabsplan og 
samtidig opstiller en række faste rammer. Inden for disse rammer kan de 
medlemsstater, der ønsker det, forfølge særlige politiske mål, f.eks. formindskelse 
af C02-emissioneme. Industrien er imidlertid langt fra overbevist om, at 
miljøafgifter er den bedste måde at løse miljøproblemerne. 
46. Kommissionen overvejer desuden at udarbejde en meddelelse om miljøafgifter. 
Denne meddelelse skal indeholde retningslinjer for, hvorledes medlemsstaterne kan 
forene brugen af økonomiske instrumenter for at nå økonomiske mål med det indre 
markeds krav, samtidig med at de omtalte regler for miljøstøtte nøje overholdes. 
IDLB. Foranstaltninger for at sikre effektiv konkurrence 
47. Den kemiske industri, der består af mange virksomheder, som fungerer både på 
tværs af medlemsstaterne og som multinationale selskaber i verdensøkonomien, har 
brug for effektiv konkurrence både i og uden for EU. 
HLB.l Effektiv intern konkurrence 
Konkurrencelovgivning, virksomhedssammenslutninger og joint ventures 
48. Den samlede industris konkurrenceevne forudsætter, at de store virksomheder ikke 
misbruger en dominerende stilling eller følger en konkurrencebegrænsende praksis. 
Konkurrencemyndighederne bør tillade sammenslutninger eller joint ventures, som 
ikke indebærer risiko for nogen mærkbar konkurrencebegrænsning og forbyde dem, 
der gør. Det er i denne forbindelse særlig nødvendigt at vurdere, hvorledes parterne 
er placeret på et marked, der i stigende grad bliver verdensomspændende, navnlig 
når det gælder bestemte grovkemikalier og avancerede teknologier. 
49. Kommissionen vil sikre at både samarbejds- og sammenslutnings- joint ventures 
vurderes hurtigt Kommissionen har forelagt en grønbog om ændring af 
forordningen om viiteomhedssammenslutninger, og denne grønbog er for tiden til 
behandling i Rådet og Europa-Parlamentet Kommissionen søger at sænke 
forordningens tærskler, fjerne behovet for de mange anmeldelser og skabe en 
virkelig forenkling. 
Svingninger mellem kapacitetsoverskud og kapacitetsunderskud 
14) EFTnr. C 72 af 10.3.94. s. 8. 
- 19 
50. Mange kapitalkrævende industrier er udsat for svingninger mellem 
kapacitetsoverskud og kapacitetsunderskud, og her er den petrokemiske sektor 
særlig sårbar. Problemet er let nok at få øje på, det er straks vanskeligere at 
udvikle effektive mekanismer, hvormed det kan behandles, især i en 
konkurrencesituation, hvor virksomhederne hver for sig mener, at de vil kunne 
klare sig, og måske endda erobre markedsandele fra de andre. I den petrokemiske 
sektor kan svingningerne mellem kapacitetsoverskud og kapacitetsunderskud 
desuden have årsager og virkninger uden for Europa, og det vil derfor være 
relevant at foretage en analyse på verdensplan. Den kemiske industri er netop i 
færd med at levere Kommissionen en række data som led i udarbejdelsen af et 
planlægningsscenario. 
51. Når Kommissionen skal vurdere, om en eller anden form for industrielt samarbejde 
kunne begrænse de nuværende problemer, uden at konkurrencereglerne overtrædes, 
vil den i tilfælde af manglende strukturtilpasning tilskynde til strukturomlægning og 
undersøge årsagerne til konjunktur- og strukturbestemte 
kapacitetsuoverensstemmelser i den petrokemiske sektor. 
Statsstøtte 
52. Statsstøtte bør ikke give nogle kemiske virksomheder urimelige fordele ved at give 
mindre effektive producenter mulighed for at bevare eller forøge deres 
markedsandel og således formindske den samlede industris effektivitet og dermed 
også dens konkurrenceevne. Den kemiske industri bør heller ikke skulle modstå 
illoyal konkurrence fra andre sektorer, som modtager støtte. Den kemiske industri 
omfatter mange kapitalkrævende aktiviteter og har interesse i at gøre de 
forvridninger, som skyldes statsstøtte, mindst mulige. Når Kommissionen skal 
afgøre, hvilke former for statsstøtte der er tilladt, vil den fortsat anvende objektive, 
gennemsigtige kriterier. Bestemmelserne for sektorstøtte kan udsætte små eller nye 
virksomheder for forskelsbehandling. De nye bestemmelser for syntetiske fibre har 
f.eks. begrænset den forvridning, som de tidligere bestemmelser fore med sig. De 
ændrede bestemmelser for statsstøtte til SMV gør det lettere for alle små 
virksomheder at foretage immaterielle investeringer. 
53. Kommissionen vil fortsat arbejde på at gøre statsstøttereglerne mere gennemsigtige 
og i sin behandling af statsstøttesager søge at begrænse den samlede støtte og at 
gøre de forvridninger, støtten kan medføre, mindst mulige. Kommissionen vil 
fortsætte sit arbejde på at udvilde en horisontal kontrolordning for regionalstøtte til 
store investeringsprojekter, så der indføres et sæt flersektorregler. 
Priserne på energi og andre tilførsler 
54. Effektiv konkurrence kræver uhindret adgang til tilførsler til verdensmarkedspriser, 
hvis ikke EU skal stilles ugunstigt. Energi er en af de vigtigste tilførsler. Men også 
landbrugsprodukter, f.eks. sukker og stivelse, der benyttes som udgangsmaterialer 
for en række finkemikalier og specialprodukter, bør medtages. 
55. Der har allerede været gjort et stort arbejde for at påvise de hindringer for 
integrering af energimarkedet, som stadig findes, og der er gjort visse fremskridt, 
når det gælder om at fjerne dem. Det må imidlertid erkendes, at i energisektoren er 
-20-
elektricitets- og gasmarkederne stadig langt fra åbne og konkurrenceprægede. En 
industri, der som den kemiske industri er udsat for verdensomspændende 
konkurrence, har brug for konkurrencedygtige energipriser, og de kan kun sikres 
ved at realisere det indre marked for energi. De store industrielle forbrugere vil fa 
fordele i form af lavere omkostninger, og det vil føre til direkte og indirekte 
fordele for samtlige forbrugere og forbedre industriens samlede konkurrenceevne. 
56. Kommissionen vil fortsat arbejde på at liberalisere energimarkederne i EU for at 
gøre energiproduktionen og energidistributionen mere effektiv og opnå billigere 
energitilførsel til den kemiske industri og andre industrier. Reel adgang for andre gas-
og elektricitetsleverandører er et vigtigt led i en sådan liberalisering. 
11LB.2 Effektiv ekstern konkurrence 
57. Effektiv ekstern konkurrence kræver, at Kommissionen skaber lige vilkår og sikrer, 
at det nyoprettede WTO fungerer effektivt. Både Kommissionens og den 
europæiske kemiske industris mål på længere sigt er at fjerne alle 
handelshindringer. Toldsatserne for kemikalier i de udviklede lande er forholdsvis 
lave og vil blive yderligere nedsat for at blive harmoniseret til 0, 5,5 og 6,5% i 
kraft af Uruguay-runden, hvor EUs USA's, Canadas og Japans industrier har spillet 
en vigtig rolle. Udviklingslandene, især de rigeste og mest fremskredne som 
Malaysia, Thailand, Brasilien, Mexico og Kina, bør tilskyndes til at nedsætte deres 
toldsatser og bringe dem i overensstemmelse med de harmoniserede satser. 
58. Kommissionen vil søge at sikre, at de nye medlemmer af WTO, især de forholdsvis 
avancerede, anvender de harmoniserede toldsatser for kemikalier fra begyndelsen. 
Der vil også blive arbejdet på at få sænket andre landes toldsatser. 
59. Andre hindringer end toldsatser, især dobbelte prisordninger for råmaterialer og 
tilførsler, forvrider handelen. Det er især et problem for den petrokemiske industri, 
som udsættes for illoyal konkurrence på grund af dobbelte prisordninger for 
tilførsler i nogle udviklingslande. Blandt de forskellige midler, hvormed dette 
problem kan løses, er, at lande der ønsker at tilslutte sig WTO, så vidt muligt bør 
forpligtes til at afstå fra denne form for praksis. Dobbelte prisordninger for 
naturressourcer kan forvride handelsstrømmene og investeringsbeslutningerne. Også 
afprøvnings- og attesteringsproblemer er i mange tilfælde en hindring for handelen 
med kemikalier, således har EUs eksportører for nylig haft vanskeligheder med 
Kina og Polen. Særlige registrerings- og obligatoriske anmeldelsesprocedurer, som 
forvrider handelen, bør bringes til ophør. Også tekniske regler for klassificering, 
emballering og mærkning af farlige kemikalier og præparater og for forudgående 
informeret samtykke til handel med farlige stoffer er, hvis de er forskellige fra en 
region til en anden, hindringer for handelen, selvom de ikke betragtes som ulovlige 
af WTO. FN søger at fremme en verdensomspændende harmonisering af disse 
regler, men arbejdet skrider kun langsomt frem. Under EUs og USA's fælles 
ledelse er der aktiviteter i gang for at fremskynde det. 
60. I tråd med sit initiativ for markedsadgang vil Kommissionen søge at løse disse 
problemer ved at benytte alle midler, som står til rådighed på internationalt plan, 
især ved omhyggeligt at sikre, at alle Fællesskabets handelspartnere opfylder deres 
WTO-forpligtelser. Når det er relevant, vil den også rejse spøgsmålet om 
-21 -
markedsadgang over for sine bilaterale forbindelser i tredjelande og føre andre 
former for politik, f eks. fremme det internationale samarbejde. 
61. Fællesskabet vedtog forordning om handelshindringer (HH) i december 1994 for at 
kunne behandle andre handelshindringer og handelsforv ridninger end told. Det vil 
gribe ind, hvis en virksomhed eller industri indgiver klage. Import til Fællesskabet, 
som sker ved hjælp af skadelig dumping eller subsidiering, vil blive bekæmpet ved 
rigoristisk anvendelse af de ajourførte handelspolitiske instrumenter, når der 
foreligger en begrundet klage fra den berørte virksomhed eller den berørte industri. 
Den transatlantiske handelsdialog (TAHD) omfatter arbejdsgrupper, der bl.a 
beskæftiger sig med attestering, regulering og handelsliberalisering. Hvis TAHD 
anbefaler det, kan Kommissionen genoptage de bilaterale drøftelser med USA for 
at harmonisere reglerne for klassificering, emballering og mærkning og for 
forudgående informeret samtykke, først bilateralt og derefter på verdensplan. 
62. Konkurrencepolitikkens internationale dimension og manglen på internationale 
regler påvirker også konkurrenceevnen. Det er især til ulempe på et globalt marked. 
Et eksempel er de amerikanske fosforproducenters eksportkartel, som forhindrer 
EUs gødningsmiddelproducenter i at få adgang til fosfat til priser, der er lave nok 
til, at de kan konkurrere med amerikansk fremstillet fosfatgødning. Handel og 
konkurrence er et vigtigt punkt på den nye handelsdagsorden. Kommissionen vil 
søg at opnå en multilateral aftale, hvis vigtigste indhold skal være indførelse af 
bestemmelser, som bygger på et sæt fælles regler, et bindende, positivt 
fællesskabsinstrument og en procedure for bilæggelse af tvister. 
63. En koordination mellem konkurrencemyndi^iedeme i EU og USA er allerede 
blevet sikret ved hjælp af en aftale. Lignende aftaler overvejes med andre lande, 
f.eks. Japan. Europa-aftalerne indeholder regler for konkurrence og 
gennemførelsesbestemmelser, der svarer til dem, som findes i EU/USA-aftalen. 
Sådanne bestemmelser findes også i aftalerne med middelhavslandene. 
64. Kommissionen vil i hvert enkelt tilfælde vurdere, om det er muligt og fordelagtigt 
at lade konkurrenceregler indgå i nye samarbejds- og associeringsaftaler. Desuden 
kan arbejdet i OECD med intemationale investeringer skabe mulighed for 
begrænsning af sådanne former for praksis som dobbelte prisordninger. Hermed vil 
også problemer som eksportkarteller og hindringer for markedsadgang, der skyldes 
samordnet praksis mellem indenlandske producenter, kunne behandles. 
ID.C Foranstaltninger for at styrke de immaterielle investeringer 
65. En virksomheds konkurrenceevne på tærskelen til det 21. århundrede afhænger i 
stadig større grad af dens evne til innovation15) i forbindelse med processer, 
produkter, arbejdstilrettelæggelse og hurtig udbredelse af nye teknologier. 
Investeringer i forskning og udvikling, intellektuel ejendomsret, uddannelse, 
sundhed og sikkerhed, databehandling og hele spektret af immaterielle aktiver er 
afgørende, hvis den kemiske industri skal bevare sin konkurrenceevne. 
Forskningsproduktivitet er et vigtigt mål i betragtning af forskningens bidrag til 
15) Se grønbogen om innovation fra 1995. 
-22 
udarbejdelse af standarder og regler, og i betragtning af FTUs rolle for hurtig 
indførelse af nye teknologier, især på SMV, og behovet for mere samordnet og 
koordineret offentlig og privat indsats inden for FTU. Desuden vil den kemiske 
industri fortsat være opmærksom på uddannelse og uddannelsesspørgsmål, der 
omfatter kemi og kemiteknik, og stadig søge at styrke industriens videnskabelige 
grundlag. Innovation i den kemiske industri har også vigtige følger i andre sektorer, 
f.eks. biler og elektronik. 
1ILG1 Forskning og udvikling 
66. Den kemiske industri har længe været opmærksom på, at FTU, som forer til 
innovation af produkter og processer, er et vigtigt grundlag for 
konkurrencedygtighed. Indtil for ganske nylig har den søgt at undgå samarbejde 
med sine konkurrenter. Skønt den har været inddraget i de tidligere 
rammeprogrammer, har det været i forholdsvis beskedent omfang, fordi den havde 
sin egen FTU-kapacitet. Voksende pres fra samfundets side for at udvikle "renere" 
teknologier og ønsket om at bevare en konkurrencedygtig stilling på 
verdensmarkedet foruden de høje omkostninger og den store risiko, der er 
forbundet med denne forskning, har gjort deltagelse i det 4. rammeprogram 
vigtigere og mere tiltrækkende for den kemiske industri. Det har fået den kemiske 
industri til at iværksætte SUSTECH, et initiativ, der omfatter mere end den 
kemiske industri selv, og går ud på at fremme FTU-samarbejde om teknologier til 
bæredygtige forarbejdningsindustrier i Europa. Ved "bæredygtig" forstås i denne 
forbindelse forarbejdningsindustrier, som er ressource- og energieffektive og som 
skaber mindst muligt affald og gør mindst mulig skade på miljøet. 
67. Inden for det nuværende 4. rammeprogram finansierer særprogrammer som 
industri- og materialeteknologier (BRITE-EURAM), måling og prøvning, 
informationsteknologi (ESPRIT), miljø og klima, havforskning og -teknologi og 
bioteknologi en lang række projekter af betydning for den kemiske industri. For at 
tage to eksempler omfatter PRIMA-initiativet inden for ESPRIT 16 store 
virksomheder fra den kemiske industri, levnedsmiddel- og drikkevareindustrien, 
stålindustrien, papirindustrien og energiforsyningsindustrien og går ud på at styrke 
de europæiske forarbejdningsindustriers konkurrenceevne ved at sikre de størst 
mulige erhvervsmæssige fordele ved udnyttelse af informationsteknologi. Inden for 
BRITE-EURAM omfatter ADMRE-projektet en lang række kemiske 
virksomheder, der samarbejder om nye metoder til konstruktion af store reaktorer 
til flydende gas. 
68. Oprettelsen af task forces har været et vigtigt skridt, når det gjaldt om at fremme 
større koordination af FTU-programmer i industrien og blandt de europæiske 
myndigheder: den kemiske industri kan og bør deltage aktivt i projekterne for 
fremtidens bil, tog og fly og i projekter, der drejer sig om vandteknologi og 
sundhedspleje. Varetagelse af konkurrencedygtigheden indebærer, at FTU-
programmers struktur skal støtte tværfagligt arbejde, at resultaterne kommer 
hurtigere på markedet, og at processerne gøres enklere og mere fleksible. Noget af 
dette kan opnås ved tematiske grupper, der har til formål at sikre værditilvæksten 
ved hjælp af koordination og integration og ved at forbedre samvirket, fremme 
teknologioverførslen og være katalysator for formidling og udnyttelse af 
resultaterne. Grupperne kan også bygges op omkring bestemte leverandører eller 
-23-
brugergrupper, som f.eks. forarbejdningsindustrien, og kan også omfatte 
demonstrations- og anvendelsesorienterede aktioner. 
69. Det 4. rammeprogram vil fortsat støtte den kemiske industris initiativer for FIU-
samarbejde. Forsknings- og industri-task forces knytter Fællesskabets øvrige politik 
sammen med FIU- og anvendelsesprojekter. Denne model har allerede vist sin 
værdi og kan udbygges. 
Nye tematiske grupper kan opstå direkte på grundlag af industriens og brugernes 
ønsker, og den kemiske industri kan spille en vigtig rolle som vital leverandør. 
Kommissionen er netop i færd med at indhente oplysninger fra industrien i 
forbindelse med retningslinjerne for det 5. rammeprogram. 
III.C2. Intellektuel ejendomsret 
70. Intellektuel ejendomsret er vigtig for den kemiske industris konkurrenceevne. 
Patentordningen giver virksomhederne mulighed for at hente deres investeringer i 
FTU hjem igen. Den kortvarige beskyttelse af intellektuel ejendomsret til 
medicinalvarer har været en trussel mod Europas konkurrenceevne og det samme 
gælder stadig ejendomsretten til plantebeskyttelsesmidler. Skønt patenterne selv 
løber over 20 år, er deres faktiske levetid helt nede på 10 år på grund af den tid, 
der forløber mellem patenteringen og produkternes markedsforing. Dette lange 
tidsrum skyldes de omhyggelige og langvarige afprøvningsprocedurer, der kræves 
til så stærke kemikalier. 
71. Medicinalvarer har faet 5 års ekstra patentbeskyttelse i kraft af det supplerende 
beskyttelsescertifikat1^ og det samme er nu ved at blive indført for 
plantebeskyttelsesmidler1^. Det er vigtigt, at det indføres hurtigt når det en gang, 
forhåbentlig i begyndelsen af 1996, bliver vedtaget af Rådet for at sikre, at Europa 
beholder sin førerstilling inden for FTU i plantebeskyttelsesmidler og fremstilling 
af dem. 
72. Bioteknologien er vigtig for den fremtidige konkurrencedygtighed, da det er en 
teknologi, der kan skabe produkter, som har høj værditilvækst og opfylder folks 
behov (f.eks. midler til bekæmpelse af hidtil uhelbredelige sygdomme, bedre 
plantebeskyttelsesmidler, som skaber mulighed for mere miljøvenlige 
dyrkningsmetoder eller påvirkes mindre af strenge klimaforhold som kulde, tørke 
osv.). Bioteknologien spiller derfor en vigtig rolle i nogle kemiske virksomheders 
aktiviteter, men lovgivningen omkring den præges af en række mangler, heriblandt 
manglende harmonisering af patentbeskyttelsen i Europa. Uden en klar, 
risikobaseret lovgivning vil forskning og produktion i stigende grad finde sted i 
Japan og USA, som allerede er verdens forende på dette område. Europa-
Parlamentet har forkastet et forslag om at harmonisere og forbedre 
patentbeskyttelsen for bioteknologiske opfindelser. Et nyt forslag fra Kommissionen 
blev fremsat i december 199518). Det skelner klart mellem opfindelser og 
16) Forordning 1768/92. 
17) KOM(95) 456 endelig udg. 
18) KOM(95) 661 endelig udg. 
-24 
opdagelser. Hvis det nye forslag vedtages, vil det bidrage til bedre 
innovationsmuligheder og skabe et harmoniseret grundlag for patentbeskyttelsen i 
EU. Det vil sikre, at bioteknologiske opfindelser kan patenteres i Europa samtidig 
med, at der tages hensyn til de etiske aspekter. 
73. Kommissionen har desuden for nylig foreslået en ændring af reglerne for 
indesluttet anvendelse af genetisk modificerede mikroorganismer, som uden at 
bringe helbreds- og miljøbeskyttelsens nuværende høje niveau i fare tager sigte på 
at gøre direktivet mere risikobaseret og øge dets fleksibilitet. Forslaget forenkler de 
administrative procedurer for en række aktiviteter med ingen eller ringe risiko og 
fjerner herved regler, der ikke kan begrundes med sikkerhedshensyn og derfor kun 
kan få negativ indflydelse på Europas innovationsevne, samtidig med at 
forbrugerne sikres tilstrækkelig gennemsigtighed. Desuden skaber den seneste 
reviderede gruppefritagelse for teknologioverførsel den nødvendige retssikkerhed 
omkring licensaftaler i forbindelse med intellektuel ejendomsret, hvad der er særlig 
vigtigt for den bioteknologiske sektor. 
IÏLG3 Behovet for en videnskabelig kultur 
74. EUs kemiske industri er foruroliget over den videnskabelige kulturs tilbagegang i 
Europa. Hvis industrien skal bevare sin førestilling på verdensplan, har den brug 
for en videnskabeligt dannet arbejdsstyrke og for regeringer, der træffer 
beslutninger efter videnskabelige principper. Alt for mange skolebørn og 
universitetsstuderende mener, at naturvidenskab er "for vanskelig" eller "for 
beskidt" for dem. De nationale regeringer, og så vidt muligt også Kommissionen, 
må gøre mere for at skabe et videnskabsvenligt klima. 
75. Den kemiske industri vil øge sine bestræbelser på at forbedre Europas 
videnskabelige og teknologiske kultur. Under betegnelsen 'Uddannelse, 
industripartnerskab" har CEFIC allerede iværksat tre aktioner: "Den kemiske 
industri og de unge" er et flerårigt program, som skal give unge under 18 år en 
bedre forståelse af videnskabens grundbegreber og større viden om den kemiske 
industris fordele og risici og om, hvorledes disse risici kan begrænses. 
"Naturfagsprisen" er en årlig konkurrence, som går ud på at finde Europas bedste 
naturfagslærere. "Museumsprojektet" tager sigte på at forny kemi udstillingerne på 
de europæiske museer. Kommissionen fremhæver også i sin hvidbog "undervise og 
lære: på vej mod det kognitive samfundH9), at uddannelserne har behov for et 
stærkt videnskabeligt og teknisk grundlag. SOCRATES-programmet finansierer 
uddannelsesudveksling og fremmer brugen af nye teknologier i skolerne. 
II1.G4 Uddannelse 
76. Uddannelse, som Kommissionen anser for et vigtigt aktivitetsområde, kan spille en 
væsentlig rolle for forbedring af det videnskabelige klima. Fællesskabet bidrager 
med finansiel støtte til forbedring af uddannelsen efter tre forskellige ordninger: 
Leonardo da Vinci-programmet søger at fremme foranstaltninger, der skal forbedre 
uddannelsespolitikkens og uddannelesformernes kvalitet og udvikle nye 
19) KOM(95)590 
-25 
uddannelsesmåder ved hjælp af pilotprojekter, udvekslinger og udstationeringer og 
ved undersøgelser og analyser i forbindelse med tværnationale partnerskaber. Det 4. 
rammeprogram, som allerede er blevet omtalt, giver særlig finansiel støtte til 
forskningsprojekter i tilknytning til uddannelse og fjernstudier. Rammeprogrammets 
fjerde aktion drejer sig om at stimulere forskermobiliteten for at fremme en 
kvantitativ og kvalitativ forøgelse af de menneskelige ressourcer i Europa. Formålet 
er at tilskynde til uddannelse gennem forskning og at forbedre den tværnationale 
mobilitet og det tværnationale samarbejde. Nogle FTU-programmer omfatter også 
specialuddannelse som ledsageforanstaltning til forskningsprojekter, f.eks. industriel 
uddannelse af unge kandidater gennem deltagelse i et forskningsprojekt inden for 
BRITE-EURAM-programmet. Et af særprogrammerne, miljø og klima, finansierer 
også projekter på det socio-økonomiske område, heriblandt undersøgelser af, 
hvorledes innovation og projekter bedst videreformidles for at fremme udvekslinger 
og yderligere forskning. Strukturfondene giver finansiel støtte til uddannelse og 
udvikling. Finansieringen kan ske enten ved hjælp af nationale programmer eller 
gennem Fællesskabets initiativer. ADAPT og de nye formål 4-programmer lægger 
særlig vægt på uddannelse. At inddrage sundhed og sikkerhed i sådanne 
uddannelsesprogrammer er også vigtigt som led i en rationel fremgangsmåde og 
som bidrag til konkurencedygtigheden. 
77. Det fremtidige FTU-program vil skabe flere muligheder for at give støtte til 
uddannelse gennem forskning. Strukturfondene vil fortsat satse på uddannelse som 
et af midlerne til forbedring af konkurrenceevnen. En ny indkaldelse af forslag til 
Leonardo Da Vinci-programmet for 1996 blev offentliggjort den 19. februar 1996. 
IFLD. Foranstaltninger for at udvikle industrielt samarbejde 
78. Industripolitiske foranstaltninger, som indebærer industrielt samarbejde, har både en 
intern og en ekstern dimension. Begge slags foranstaltninger søger at gøre 
virksomhederne mere konkurrencedygtige ved at give dem muligheder, som de ikke 
har enkeltvis, og ved at fremme overførsel af viden og erfaring, der ikke betragtes 
som hemmelig, blandt virksomhederne. 
III.D.1 Industrielt samarbejde i EU 
Pen kemiske sektors informationsnet 
79. Et af de områder, der er genstand for industrielt samarbejde, er bedre information 
og kommunikation. Kommissionen har oprettet et omfattet netværk for den kemiske 
sektor: "Le Réseau d'Information pour le Secteur Chimique (RISC)", for at den selv 
og den kemiske industri kan få bedre kendskab til hinandens aktiviteter og ønsker. 
RISC's vigtigste formål er at skabe samvirke mellem de forskellige private og 
offentlige virksomheder for at fremme dialogen og mulighederne for 
informationsudveksling mellem Kommissionen og industrien gennem de 
europæiske foreninger og sarnmenslutninger. Netværkets nuværende aktiviteter går 
ud på at udveksle, indsamle, behandle og analysere data fra forskellige områder 
som økonomi, udenrigshandel og lovgivning, og det sker under fuld overholdelse af 
konkurrencereglerne. 
26-
80. RISC vil blive udbygget og skal bl.a integreres yderligere i industriforeningerne 
for at få det størst mulige udbytte af den elektroniske datatransmission. RESC vil 
også give andre europæiske foreninger mulighed for i højere grad at blive inddraget 
i den politiske planlaegningsproces. Kommissionen og industrien vil fortsat anvende 
betydelige ressourcer på at forbedre kommunikationen, ikke mindst i betragtning af 
de midler, irrformationssarnfundet kan tilbyde. Investeringerne i 
informationsteknologi vil fortsat vokse. Der vil blive oprettet bedre forbindelser for 
at tilpasse informationsteknologiske fremskridt til den kemiske industris behov og 
således skabe en konkret forbedring af dens konkurrenceevne. 
$m 
81. Der findes mange programmer og støtteforanstaltninger for SMV med det formål at 
forbedre erhvervsklimaet og støtte oprettelse og udvikling af SMV, både i 
forbindelse med virksomhedspolitikken og Unionens øvrige politik. I marts 
forelagde Kommissionen et forslag til en rådsbeslutning om et nyt flerårigt program 
for virksomheder og SMV, der skulle omfatte tidsrummet 1997-2000 og udgøre 
rets- og budgetgrundlaget for Fællesskabets særlige virksomhedspolitiske 
aktioner20*. Disse forskellige former for politik tager ikke direkte sigte på den 
kemiske sektor, men nogle af dem er af særlig interesse for kemiske SMV: EURO-
INFOCENTRENE som er et forretrmgsMormationsnet, B.C.Net, INTERPRISE-
og EUROPARTENARIAT-programmerne, som skaber samarbejdsmuligheder, og 
der er andre foranstaltninger, som tager sigte på at forbedre SMVs administration 
finansiering og know how. Et særligt eksempel på et område, hvor 
konkurrenceevnen kan forbedres, er attestering på overensstemmelse med 
internationale kvalitetsstandarder. Attestering af kvalitetssikkerhed er vanskeligt at 
opnå for SMV i den kemiske industri, men den er afgørende for deres salgsevne. 
De bør tilskyndes til at opnå den og bistås med det. Det foreslåede SAFE-program 
vil også medvirke til at forbedre kvalitetsstyringen på SMV. 
82. Der er særlige foranstaltninger i gang for at forbedre de kemiske SMVs 
konkurrenceevne og skabe bedre forbindelser mellem SMV indbyrdes og mellem 
dem og de større virksomheder. CEFTC, en række andre foreninger og 
Kommissionen er i færd med at foretage undersøgelser for bedre at kunne forstå, 
hvorledes SMV fungerer i den kemiske sektor, og hvad deres konkurrenceevne 
afhænger af. Hl dette formål vil deres rolle i forbindelse med underentreprise, 
jobskabelse og eksport blive omhyggeligt undersøgt, og der vil blive fremsat 
forslag, som skal kunne forbedre deres konkurrenceevne. 
IÏLD.2 Eksternt industrisamarbejde 
83. Kommissionens opgave er at skabe grundlaget for, at de enkelte virksomheder kan 
foretage investeringer eller indgå i andre former for industrielt samarbejde. Den 
enkelte virksomhed må selv afgøre, hvordan og med hvem den vil samarbejde. 
Kommissionen spiller en mere direkte rolle, når det gælder samarbejde, hvori der 
indgår statskontrollerede økonomier. Industrielt samarbejde er til gavn for 
modtagerlandene og for den europæiske industri. De kemiske virksomheders direkte 
20) KOM(96)98 endelig udg. af 20. marts 1996 
-27 
investeringer betyder på alle områder stærkt tiltrængt kapital til værtslandene og 
sikrer en bedre ressourcefordeling. De skaber også mulighed for adgang til og 
tilstedeværelse på nye, hastigt voksende markeder. 
84. Der findes ikke nogen enkelt strategi for industrielt samarbejde, som kan benyttes 
på alle verdens forskellige regioner: hver enkelt regions særlige karakter kræver en 
særlig regional justering af et sæt fælles institutionelle instrumenter. Uden for den 
transatlantiske handelsdialog og det særlige samarbejde med Japan kan der peges 
på tre typer industrielt samarbejde, som ikke gensidigt udelukker hinanden: 
samarbejdet med regioner, der ligger tæt på EU, heriblandt de central- og 
østeuropæiske lande (CØL)21), Rusland og nogle af de nye uafhængige stater (NUS) 
og middelhavslandene, samarbejdet med de hastigt voksende økonomier, heriblandt 
Kina, ASEAN og Latinamerika, og projekter for bedre adgang til råmaterialer og 
energi. Industrielt samarbejde indgår i PHARE og TACIS-programmerne og CIP 
(European Community Investment Partners) og AL Invest for Latinamerikas 
vedkommende og Med Invest for middelhavsområdets. Industrielle foranstaltninger 
til fordel for landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) træffes på grundlag 
af "Lome-IV-konventionen". Konventionen indeholdet et kapitel om "industriel 
udvikling, produktion og forarbejdning", der bl.a. drejer sig om (i) joint ventures 
mellem industrivirksomheder i EU og AVS, (ii) støtte til "maskinindustrien, 
metalindustrien og den kemiske industri", (iii) teknologioverførsel, (iv) udenlandske 
investeringer i AVS-industrivirksomheder, (v) uddannelse og (vi) forskning. Ved 
sammen konvention blev Centret for Industriel Udvikling (OU), som skal fremme 
AVS-landenes industriudvikling, oprettet. 
Regioner i EUs nærhed 
85. Den tiltrædelsesforberedende strategi, der skal forberede de central- og 
østeuropæiske lande, som ønsker det, på EU-medlemskab, indeholder grundlaget 
for en sammenhængende dialog mellem EU og CØL og omfatter med hvidbogen 
om de associerede CØL's forberedelse til integrering i EUs indre marked, konkrete 
retningslinjer for lovgivningsmæssig tilnærmelse. Den kemiske industri kan spille 
en direkte rolle i denne proces. Kommissionen har udviklet kontakter med CØL for 
at skabe klarhed omkring attesteringsprocedurer, som var i strid med EUs 
procedurer. Samarbejdet mellem EUs og CØL's producenter afvaske-, rengørings-
og kosmetiske midler har givet nogle CØL mulighed for bedre at forstå 
attesteringslovgivningen i EU og arbejde på selv at indfore lignende lovgivning. 
Kosmetikbranchens forening (COLIPA) afholdt et møde med østeuropæiske 
myndigheder og kosmetikproducenter i slutningen af 1995. Også 
gødningsmiddelproducenternes forening (EFMA) har været involveret i et projekt, 
som gik ud på at fremme bedre gødningsudnyttelse i Rusland. 
86. Kommissionen vil sammen med berørte foreninger og virksomheder fortsat give 
CØL teknisk bistand til lovgivning, der tager sigte på fremtidigt medlemskab, for at 
støtte investeringerne og udviklingen af harmoniserede institutionelle rammer. EU's 
industri vil samarbejde med CØL's industri og nationale myndigheder for at sikre, 
21) Se Kommissionens meddelelse om industrielt samarbejde med landene i Central- og Østeuropa, KOM(95) 
71 endelig udg. 
-28-
at denne lovgivning anvendes således, at handelshindringer og unødvendige 
administrative byrder undgås, og at eksporten ikke fører til forvridninger, fordi 
miljøkravene til de kemiske virksomheder er mindre strenge. Den vil også tage 
særlige industrielle samarbejdsemner op i de blandede udvalg, som er blevet 
oprettet sammen med CØL i kraft af associeringsaftalerne, og udvilde industrielt 
samarbejde med middelhavslandene. 
87. Samarbejdsaktioner, som CEF1C allerede deltager i, og som drejer sig om støtte til 
lederuddannelse eller andre aktiviteter af betydning for CØL's kemiske 
virksomheder, vil muligvis stadig blive finansieret af PHARE, afhængigt af de 
pågældende landes prioriteringer. Industrien vil atter benytte EASTT-teknologi til 
miljøprogrammer i CØL for at skaffe den bedst mulige teknik og knowhow, der 
kan sikre, at miljøbeskyttelse og standarder i ansøgerlandene kan forenes med et 
EU-medlemskab. 
Tilstedeværelse på stadigt voksende markeder 
88. Kina er et enormt marked med et uhyre potentiel. Mange af EUs kemiske i 
virksomheder investerer allerede i Kina, men Kommissionen kan spille en rolle ved 
at sikre, at Kina stadig ønsker sådanne investeringer. For at lette og fremme 
investeringerne har en af Kommissionens opgaver været at tilskynde Kina til at 
indføre regler, som svarer til ELTs. Nogle foranstaltninger i forbindelse med 
attestering og kvalitet er allerede blevet gennemført. COLIPA samarbejde med de 
kinesiske kosmetikproducenter om forskrifter for kosmetik. 
89. Kommissionen vil udvikle industrielt samarbejde med Kina og andre østasiatiske 
lande og med latinamerika for at sikre, at EU spiller en rolle i deres udvikling og 
for at udnytte disse hastigt voksende markeder. De vigtigste spørgsmål drejer sig 
om lovgivning for kemiske produkter (især i Kina), teknologioverførsel, vellykkede 
joint ventures og andre former for direkte udenlandsk investering. Miljøspørgsmål 
vil få voksende betydning og indgå i de industrielle samarbejdsprojekter. 
Adgang til råmaterialer og energi 
90. Industrielle samarbejdsprojekter kan skabe bedre adgang til råmaterialer. En række 
mulige projekter ville være at udvide Vesteuropas petrokemiske 
forsyningsledninger til Central- og Østeuropa og endda til Rusland. Gasrørledninger 
fra Rusland kunne også udvikles til specielt at forsyne europæiske kemiske 
virksomheder. Der er planer om at udvikle gasforsyningerne fra golfregionen. Det 
industrielle samarbejde kunne inddrage golfstaternes samarbejdsråd (GCC) og 
Middelhavslandene for f.eks. at føre gas over land fra Saudiarabien til en 
nordafrikansk havneby. 
91. Kommissionen vil fremme projekter, der skaber bedre adgang til råmaterialer og 
energi, og udvikle mekanismer, som kan tilskynde EU's virksomheder til at 
iværksætte sådanne initiativer. 
IV. KONKLUSIONER OG ARBEJDSPROGRAM 
-29-
92. Den kemiske industri er EUs andenstørste fabrikationsindustri og verdens største 
kemikalieproducent. Den tegner sig også for 30% af EUs produktionssektors FTU-
udgifter. Den skal løse mange problemer, hvis den vil bevare, for ikke at sige 
forbedre, sin samlede konkurrenceevne. Ansvaret for den kemiske industris 
konkurrenceevne ligger først og fremmest den selv. Kommissionen og 
medlemsstaterne skal skabe de nødvendige rammer og, hvis det er påkrævet, træffe 
særlige foranstaltninger for at forbedre konkurrencedygtigheden. 
93. På grundlag af de 4 prioriterede områder i meddelelsen om en politik for industriel 
konkurrencedygtighed i EU kan der opstilles en række foranstaltninger for 
industrien, Kommissionen og medlemsstaterne. Hvis disse foranstaltninger udføres, 
vil det afgjort hjælpe den kemiske industris konkurrenceevne, og de kan derfor 
benyttes som model for gennemførelse af en tilsvarende politik for industrier, som 
har lignende karakteristika og lignende problemer. 
94. Opgaven med at forbedre regler og forskrifter vil Den Europæiske Union løse ved 
at sikre, at lovgivningen omkring det indre marked kodificeres, og at problemet 
med forskellige nationale lovgivninger løses. Der vil på unionsplan blive opstillet 
en række formelle principper for individuelle klassificeringstilfælde og for 
begrænsnings- eller autoriseringsordninger på markedet for kemikalier. Principperne 
skal sikre, at det er Fællesskabet, som afgør, om der skal fastsættes regler, hvem 
der skal gøre det, og hvordan det skal gøres. På same måde vil der i forbindelse 
med miljølovgivning blive taget nøje hensyn til konkurrencedygtigheden, idet der 
altid skal foretages en analyse af ornkostninger og fordele og en risikovurdering i 
overensstemmelse med traktaten. Når det er muligt og hensigtsmæssigt, vil 
internationale miljøregler blive foretrukket for foranstaltninger på EU-plan. 
Frivillige aftaler vil blive undersøgt i hvert enkelt tilfælde, og der er ved at blive 
udarbejdet fællesskabsregler for dem. 
95. For at løse opgaven med at sikre effektiv konkurrenceevne vil Kommissionen 
undersøge den kemiske industris eventuelle egne forslag til, hvorledes problemet 
med strukturbetinget overkapacitet skal løses i overensstemmelse med Traktatens 
bestemmelser. Den vil arbejde på liberalisering af elektricitets- og gasmarkedet for 
derved at skaffe den kemiske industri og andre industrier energi til mere 
konkurrencedygtige priser. Inden for WTO vil Kommissionen søge at opnå nedsat 
told og fjerne andre handelshindringer og især være opmærksom på problemet med 
dobbelte prisordninger, ikke mindst blandt nye WTO-medlemmer. I både OECD og 
WTO vil arbejdet med forvridende investeringsincitamenter og med multilaterale 
aftaler om handel og konkurrencedygtighed blive fortsat. Kemikalier skal desuden 
indgå i den transatlantiske handelsdialog. Den kemiske industri opfordres til at 
oplyse Kommissionen om problemer med markedsadgangen i tredjelande, så den 
kan tage skridt til at løse dem. 
96. For at løse opgaven med at sikre flere immaterielle investeringer bør industrien, 
Kommissionen og medlemsstaterne samle deres bestræbelser om at styrke 
innovationen, FTU, uddannelsen og hele den videnskabelige kultur. Hvad EUs 
FTU-aktioner angår, vil den kemiske industri i højere grad blive inddraget i 
eksisterende task forces og i specialgrupper. Beskyttelsen af intellektuel 
ejendomsret vil blive styrket: agrokemikalie- og bioteknologisektoren vil komme til 
at nyde godt af særlige patenteringsforbedringer. Kommissionens programmer, fra 
-30-
FTU-rammeprogrammet til strukturfondene, SOCRATES og Leonardo da Vinci, vil 
styrke uddannelsen af videnskabsmænd og forskere i Europa. 
97. For at løse opgaven med at fremme industrielt samarbejde vil Kommissionen og 
industrien videreudvikle RISC-informationsnettet og sørge for bedre oplysning om 
foranstaltninger med sigte på SMV i den kemiske industri. Udadtil vil det 
industrielle samarbejde med USA og Japan blive styrket ved hjælp af henholdsvis 
TAHD og særlige decentraliseringsprojekter. I samarbejde med de kemiske 
virksomheder vil der desuden blive udført aktioner i landene i EUs nærhed, f.eks. 
CØL, i de hastigt voksende økonomier, f.eks. Kina, og i lande, som er rige på 
energi og råmaterialer, f.eks. GS og Rusland. 
98. For at de foranstaltninger, der omtales i denne tekst, kan iværksættes og 
gennemføres, må de allerede eksisterende forbindelser mellem den kemiske 
industris forskellig repræsentanter (CEFIC, sektorforeninger og undertiden også 
enkelte virksomheder), medlemsstaterne og Kommissionen udbygges og styrkes. 
Initiativerne inden for de vigtigste områder, feks. reglerne for det indre marked, 
miljøaktioner, spørgsmål vedrørende intern og ekstern konkurrence, FTU, 
uddannelse, SMV, information/kommunikation og samarbejde med tredjelande, bør 
behandles i et arbejdsprogram. 
-31 
V, BILAG 
Tabel 1 : Omsætning, eksport/import i 1994 (Mia. ECU> 
EU 
USA 
Japan Omstæning 
316 
287 
196 Eksport 
67 
43 
20 Import 
41 
28 
17 Saldo 
26 
15 
3 
Kilde : CEFIC & Eurostat 
350 r 
Omsaetning Eksport Import Saldo 
32 
Tabel 2 : De 30 største kemiske mdustrivirksomheder i verden (1994) 
Virksomhed 
1 
2 
3 
4 
5 
6 
7 
8 
9 
10 
11 
12 
13 
14 
15 
16 
17 
18 
19 
20 
21 
22 
23 
24 
25 
26 
27 
28 
29 
30 HOECHST 
BASF 
BAYER 
DU PONT 
DOW 
CIBA-GEIGY 
RHONE POULENC 
MERCK & Co 
ELF GROUP 
ICI 
MITSUBISHI CHEMICAL 
ASAHI CHEMICAL 
AKZO NOBEL 
SANDOZ 
ROCHE 
SHELL 
SUMITOMO CHEMICAL 
EXXON 
PFIZER 
MONSANTO 
SOLVAY 
ENICHEM 
ZENECA 
HULS 
L'AIR LIQUIDE 
LILLY, ELI 
GENERAL ELECTRIC 
MITSUI TOATSU 
BOC 
HENKEL Worldwide Turnover 
i mio. ECU 
25 714 
22 625 
22 494 
18 932 
16 827 
13 771 
13 069 
12 586 
11 934 
11 826 
11 021 
10 983 
10 261 
9 760 
9 069 
8 705 
8 046 
8 024 
6 962 
6 955 
6 588 
6 024 
5 765 
5 392 
4 808 
4 802 
4 740 
4 712 
4 482 
4 389 i mio. US$ 
30 586 
26 911 
26 755 
22 518 
20 015 
16 380 
15 545 
14 970 
14 195 
14 066 
13 109 
13 063 
12 204 
11 608 
10 787 
10 354 
9 570 
9 544 
8 281 
8 272 
7 836 
7 166 
6 857 
6 414 
5 719 
5 712 
5 638 
5 604 
5 331 
5 220 
Kilde : Chemical Insight & CEFIC 
33 
(i 1 000) 
1980 
1981 .. 
1982 --
1983 J 
1984 .,; 
1985 .: 
1986 li 
1987 
1988 .-
1989 
1990 
1991 
1992 ._•; 
1993 .:•' 
1994 -i j j j, a M i\j-fe>ana>ON).uo>ooo oooooooooo ooooooooooo 
o o o o o o o o o o o 
ooooooooooo 
5 
Q. 
a> 
O m 
TI 
O CO 
CD 
O) Ol 
p 
CD 
o o en co 
CD 
o 
4*. 
p o o CD 
CO 
co 
co 
o 
o 
-s! 
c» 
4*> 
o 
4* 
CO b o CO 
CO 
ro 
00 
O) 
4* o 
o 00 4* b o 
en b o CO 
CD 
00 
CD 
-vi 
CO 
o 
o -g en 
bo o 
4* o 
O) b o CO CO 
o 
-vi 
CO 
•vi 
o 
o 
00 
p 
o 4*> o 
b o CD 
00 
CO 
-v| 
CO 
p b o 
o 
•vi 
CO b o 
CO CD CO b o CD 00 00 
-v| 
O) 
CO 
en o 
o en 
;vl 
CO 
o 
CO 
CO 
o b o CO 
00 
^4 
•v4 
•v| b o 
o 
N> 4^ b o 
CO 
CO 
b o CO 00 O) 
-v| 
•vi 
CD 
ro o 
o ro 
b o 
CO 
CO 
O) 
CO 
o CO 00 
en 
-v| 
00 
o 
4*> 
o o 
4>» p 
én o 
CO 
CO 
en 
o CO 00 
4*. 
-vi 
00 
CQ 
CO 
o 
o 
4^ CO b o 
CO 
CO 
en b o CO 00 CO 
-v| 
CD f° én o 
o 
4* IO bo o 
4* o ro 
b o CO 00 
ro 
00 
Ol 
o b o 
o 
-4 
en 
o 4* o en b o CO 00 
00 
CO 
o b o 
o 
CD b o 
4* 
o 9° 
o CO 00 
o 
CO en 
CD b o 
o 
4^ 
o 
4* o p 
CO 
o m 
c 
c 
CO 
> 
c_ 
> 
TJ 
> H 
M 
O" 
s 
& 
M 
P 
(/! 65 <t-**• 
n 
o o o 
H 
> c Pi 
> > 
z 
Tabel 4 : Vækstrater 
1985-1994 
(% P-a.) 
EU' kemiske 3 
EU's samlede 1.7 
industriproduktion 
EU' BNP l 2.4 
Kilde : CEFIC & Eurostat 
1985-1994 (% p.a.) 
EU* kemiske EU's 
samlede 
industri­
produktion EU's BNP 
35 
Tabel 5a : De mest opfindsomme virksomheder 
Antal patenter i 1988/1989 (Kilde : Panorama 1993) 
Verdensplan 
Eastman Kodak (USA) ÏÔÎ4 
Bayer (EU) 1198 
Hoechst (EU) 1198 
Bosch (EU) 1229 
Fujitsu (JPN) 1289 
BASF (EU) 1290 
GE (USA) 1306 
Canon (JPN) 1414 
Philips (EU) 1541 
Fuji (JPN) 1545 
IBM (USA) 1623 
Hitachi (JPN) 1723 
Mitsubishi Electric (JPN) 1747 
Siemens AG (EU) 1966 
Toshiba (JPN) 2009 
500 1000 1500 2000 2500 
Toshiba (JPN) 
Siemens AG (BU) 
Mtsubishi Electric 
(JPN) 
36 
Tabel 5b : De mest opfindsomme virksomheder 
Antal patenter i 1988/1989 (Kilde : Panorama 1993) 
Fra Europa 
Alcatel (FR) "339 
ABB (CH) 367 
Rhône Poulenc (FR) 382 
Shell (UK/NL)) 424 
Unilever (NL) 475 
ICI (UK) 490 
Henkel (D) 553 
Thomson (FR) 557 
Daimler (D) 685 
Ciba Geigy AG (CH) 738 
Bayer (D) 1198 
Hoechst (D) 1198 
Bosch (D) 1229 
BASF (D) 1290 
Philips (NL) 1541 
Siemens AG (D) 1966 
200 400 600 800 1000 1200 1400 1600 1800 2000 
37 
Tabel 6 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 WE 
5.10 
4.70 
4.50 
4.20 
4.20 
4.60 
5.40 
5.90 
5.90 
6.40 
7.00 
6.70 
6.20 
5.30 
4.60 USA 
6.40 
6.30 
6.60 
4.80 
4.80 
5.30 
5.00 
5.20 
5.60 
6.80 
6.70 
8.30 
8.20 
7.60 
7.90 JAPAN 
6.10 
6.40 
6.60 
6.40 
6.40 
6.90 
7.00 
7.90 
8.50 
9.10 
9.90 
9.90 
9.60 
7.40 
6.20 
Kilde : ESCIMO & CEFIC 
10,00 
9,00 i % •; 
.WE 
USA 
JAPAN 
38 
BILAG 
Anvendelse af principperne for 
vurdering af virkningen af lovgivning 
på problemet nikkelallergi - et eksempel 
39 
1. Indledning 
Mange mennesker er allergiske over for nikkel i smykker. Med andre ord lider de 
af ømhed og betændelse i ørerne, hvis de bærer billige ørenringe, og af ømhed og 
eksem på armene, hvis de bærer billige armbånd, urremme osv. I tilgift til 
virkningerne fra den direkte kontakt med billige smykker, får mange ondt i 
hænderne og må sygemelde sig. 
Der er ikke nogen, der fødes med nikkelallergi. Man bliver som regel overfølsom, 
når man får lavet huller i ørerne (eller næsen), og nikkel kommer i kontakt med 
såret. Når man først er blevet overfølsom, kan nikkelallergien bryde ud, hver gang 
man bærer billige smykker. 
Billigt bijouteri er meget populært, især blandt unge. Den årlige omsætning inden 
for denne industri i EU er ca. 850 millioner ECU og en stor del af dette beløb 
stammer fra handel medlemsstaterne imellem. Det er en industri med meget hård 
konkurrence, og som er baseret på nikkel, fordi det er billigt og forbedrer 
kvaliteten. 
På grund af den udbredte anvendelse af bijouteri formodes det, at nikkelallergi 
berører ca. 30 millioner mennesker i EU. Dette fører ikke alene store lidelser med 
sig; det betyder også store offentlige udgifter i form af behandling af 
allergipatienter og samfundsøkonomiske omkostninger i form af tabte arbejdsdage. 
Der findes ingen regler uden for EU for anvendelsen af nikkel i bijouteri. 
2. Skal der gøres noget? 
Der findes en del grunde til at handle. For det første er det nødvendigt at 
begrænse risikoen for menneskers sundhed; 30 millioner er allerede udsat. For det 
andet må det forhindres, at det indre marked for bijouteri, som omsætter for 
adskillige hundrede millioner ECU om året, opsplittes yderligere - der findes 
allerede nationale regler for anvendelsen af nikkel i Danmark, Tyskland og 
Sverige, og det er under overvejelse i Italien. For det tredje er det nødvendigt at 
handle set ud fra et omkostningsmæssigt synspunkt - udgifterne til behandling 
skønnes at være 40 millioner ECU om året i EU og omkostningerne i form af tabte 
arbejdsdage anses ligeledes for at være betydelige. 
3. Hvem skal gøre det? 
Det giver sig selv, at nikkelallergi ikke udelukkende er et europæisk problem. Den 
er udbredt i alle industrialiserede lande. På denne baggrund ville det være mest 
nærliggende for OECD at foretage sig noget. 
Der er imidlertid ikke enighed om problemet på OECD-niveau. Der kræves 
ensstemmighed og mindst to lande ville stemme imod (USA, Schweiz). 
40 
Der må skrides ind på EU-niveau for at beskytte det indre marked. Kommissionen 
bør føre an på dette område og gør det også (se pkt. 6 nedenfor). 
4. Hvad skal der gøres? 
For at kunne afgøre, hvad der skal gøres> må man først og fremmest undersøge 
risiciene. 
Den største risiko skyldes piercing af ører og næser. Brugen af nikkel ved piercing 
og healing bør forbydes. 
En mindre risiko er forbundet med anvendelsen af bijouteri. Undersøgelser har 
vist, at disse produkter fremkalder en allergisk reaktion, når store mængder nikkel 
frigøres på grund af svedindvirkning på smykkerne. Der er ingen grund til helt at 
forbyde brugen af nikkel i bijouteri, selv om det er nødvendigt med mere end en 
advarselsetiket på disse produkter (erfaringen har vist, at unge ofte ikke læser 
etiketter). 
Kort sagt vil de bedste risikobegrænsende foranstaltninger være: 
at forbyde brugen af nikkel ved piercing af ører og næser; og 
at indføre en øvre grænse for den mængde nikkel, der må frigøres fra 
bijouteriprodukter. 
Dette er gennemførligt, da der findes ufarlige erstatninger for nikkel. Før 
indførelsen af sådanne foranstaltninger er det dog nødvendigt at undersøge, om 
fordelene ved en sådan kontrol er større end ulemperne. 
Fordelene er indlysende: 30 millioner mennesker beskyttes mod risikoen for 
nikkelallergi; det indre marked på adskillige hundrede millioner ECUom året 
bevares; det offentlige sparer 40 millioner ECU om året; og der vil ikke være en 
samfundsøkonomisk omkostning i form af tabte arbejdsdage. 
Der er dog ulemper for forbrugerne, industrien og staten. Forbrugerne kommer til 
at betale op til 15% mere for bijouteri. Industrien i EU skal måske bære en 
engangsinvestering på 70 millioner ECU og risikerer forøgede driftsomkostninger 
på 30 millioner ECU om året. Endelig er Kommissionen nødt til at bruge 150 000 
ECU på udviklingen af prøvningsmetoder. 
Det ser dog ud til, at fordelene langt opvejer ulemperne. 
5. Hvordan skal det gøres? 
En fremgangsmåde, som bygger på frivilligt samarbejde mellem Kommissionen og 
bijouteriindustrien, vil ikke være effektiv af adskillige grunde. For det første er der 
ikke nogen industripartner, da bijouteriindustrien ikke er organiseret på EU- eller 
nationalt plan. For det andet er det usandsynligt, at frivillig kontrol vil være 
41 
effektiv, da de fleste smykker fremstilles uden for EU; der er mange importører og 
millioner detailhandlende. 
Kommissionen er nødt til at udtænke bindende regler, som kan håndhæves af de 
nationale myndigheder. Der er dog intet behov for at lovgive om den detaljerede 
udformning af alle de produkter, der kunne fremkalde nikkelallergi, dvs. 
ørenringe, armbånd, ure, og halskæder, men også briller, knapper, spænder, låse, 
hårspænder, lynlåse osv. 
Der er først og fremmest brug for et direktiv 
som forbyder brugen af nikkel ved piercing, og 
som fastsætter en grænse for den mængde nikkel, der frigøres fra alle 
produkter, som kommer i direkte og længerevarende kontakt med huden 
og dernæst et sæt harmoniserede prøvningsmetoder, således at de nationale 
myndigheder let og billigt kan kontrollere overholdelsen af disse bestemmelser. 
6. Afsluttende bemærkninger 
Eurpa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 94/27^, som er baseret på den ovenfor 
beskrevne fremgangsmåde, blev enstemmigt vedtaget af Rådet i juli 1994. Det 
træder i kraft 6 måneder efter at CEN har offentliggjort tre europæiske standarder, 
som omfatter de prøvningsmetoder, der skal bruges til kontrol (seneste skøn for 
ikrafttrædelse er midten af 1997). 
42 
1) EFT L 188, af 22.7.1994, s. 1. 
ISSN 0254-1459 
KOM(96) 187 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 08 15 
Katalognummer : CB-CO-96-212-DA-C 
ISBN 92-78-03854-7 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg