Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Håndværket og små og mellemstore virksomheder i EU"

(2001/C 221/01)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 2. marts 2000 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 2, at afgive udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Antonello Pezzini til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 16. maj 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 382. plenarforsamling af 30.-31. maj 2001, mødet den 30. maj 2001, følgende udtalelse med 107 stemmer for, ingen imod og 1 hverken for eller imod.

1. Formålet med udtalelsen

1.1. Nærværende udtalelse er affødt af behovet for at gøre sig overvejelser om den udvikling, som definitionen af små virksomheder og håndværksvirksomheder i Europa og de forskellige politikker på området har gennemløbet i 1990'erne. Til dette formål analyseres de tiltag, der er truffet af ØSU, af Kommissionen, af de nationale regeringer og af virksomhedernes repræsentative organisationer.

1.2. Overvejelserne er naturligvis ikke et mål i sig selv, men et middel til at gøre indledende status over det, der er gennemført, og det, der stadig er tilbage at gøre. Denne statusopgørelse er dog begrænset til de vigtigste virkninger, og er altså ikke altomfattende, og referencerammen er især de aktionslinjer, der blev foreslået i ØSU's udtalelse fra 1997 om "Håndværket og små og mellemstore virksomheder"(1). Målet er nu at stille forslag om aktionslinjer, der bør gennemføres i det nye årti.

1.3. Den statistiske definition af små virksomheder og håndværksvirksomheder

1.3.1. I henstillingen vedrørende definitionen af små og mellemstore virksomheder(2) definerer Kommissionen små og mellemstore virksomheder således: "Artikel 1

1. Ved små og mellemstore virksomheder, i det følgende benævnt 'SMV'er', forstås virksomheder, som:

- har under 250 ansatte

- og

enten en årlig omsætning på ikke over 40 mio. EUR

eller en årlig samlet balance på ikke over 27 mio. EUR

- og som opfylder kriteriet om uafhængighed som defineret i stk. 3.

2. Hvis det er nødvendigt at sondre mellem små og mellemstore virksomheder, forstås ved 'små virksomheder' virksomheder, som:

- har under 50 ansatte

- og

enten en årlig omsætning på ikke over 7 mio. EUR

eller en årlig samlet balance på ikke over 5 mio. EUR

- og som opfylder kriteriet om uafhængighed som defineret i stk. 3.

3. Ved uafhængige virksomheder forstås virksomheder, hvor en enkelt virksomhed eller flere virksomheder i fællesskab, der ikke opfylder definitionerne på en SMV eller en lille virksomhed, alt efter tilfældet, ikke besidder 25 % eller derover af kapitalen eller stemmerettighederne. Denne tærskel kan overskrides i følgende to tilfælde:

- hvis virksomheden ejes af offentlige investeringsselskaber, venture-kapitalselskaber eller institutionelle investorer, forudsat at de hverken kontrollerer virksomheden individuelt eller i fællesskab

- hvis kapitalen er spredt på en sådan måde, at det ikke er muligt at afgøre, hvem der ejer den, og virksomheden erklærer, at den med rette kan antage, at en enkelt virksomhed eller flere virksomheder i fællesskab, der ikke opfylder definitionerne på en SMV eller en lille virksomhed, alt efter tilfældet, ikke ejer 25 % eller derover af den.

4. Ved beregning af de i stk. 1 og 2 omhandlede tærskler skal tallene for den pågældende virksomhed og for alle de virksomheder, som den direkte eller indirekte kontrollerer gennem besiddelse af 25 % eller derover af kapitalen eller af stemmerettighederne, sammenlægges.

5. Hvis det er nødvendigt at sondre mellem mikrovirksomheder og andre SMV'er, forstås ved førstnævnte virksomheder med under ti ansatte.

6. Hvis en virksomhed på datoen for balancen over- eller underskrider de anførte tærskler for antallet af ansatte eller de finansielle tærskler, medfører dette kun, at virksomheden får eller mister status som 'SMV', 'mellemstor virksomhed', 'lille virksomhed' eller 'mikrovirksomhed', hvis over- eller underskridelsen finder sted i to på hinanden følgende regnskabsår.

7. Antallet af ansatte er lig med antallet af årsarbejdsenheder (ÅAE), dvs. antallet af fuldtidsansatte i løbet af et år, idet deltidsansatte og sæsonansatte indgår som brøkdele af ÅAE. Som referenceår anvendes seneste afsluttede regnskabsår.

8. Tærsklerne for omsætning og samlet balance vedrører seneste afsluttede regnskabsår. Hvis der er tale om nyetablerede virksomheder, hvis regnskaber endnu ikke er afsluttet, beregnes tærsklerne på grundlag af et skøn foretaget i god tro i løbet af regnskabsåret.

Artikel 2

Kommissionen ændrer lofterne for omsætning og samlet balance efter behov og normalt hvert fjerde år efter vedtagelsen af denne henstilling for at tage hensyn til den økonomiske udvikling inden for Fællesskabet.

Artikel 3

1. Kommissionen vedtager de fornødne foranstaltninger til at sikre, at definitionen af SMV'er i artikel 1 anvendes på alle programmer, som den forvalter, og hvori begreberne 'SMV', 'mellemstor virksomhed', 'lille virksomhed' eller 'mikrovirksomhed' anvendes.

2. Kommissionen vedtager de fornødne foranstaltninger for at tilpasse de statistikker, den udarbejder, i overensstemmelse med følgende størrelsesklasser:

- 0 ansatte

- 1 til 9 ansatte

- 10 til 49 ansatte

- 50 til 249 ansatte

- 250 til 499 ansatte

- 500 ansatte og derover.

3. Igangværende fællesskabsprogrammer, hvori SMV'er defineres ved hjælp af andre kriterier end de i artikel 1 anførte, omfatter i en overgangsperiode fortsat virksomheder, som blev anset for SMV'er, da disse programmer blev vedtaget. Ændringer af SMV-definitionen inden for disse programmer kan kun ske i form af en vedtagelse af definitionen i denne henstilling, idet den afvigende definition ændres til en henvisning til definitionen i denne henstilling. Overgangsperioden udløber i princippet senest den 31. december 1997. Retligt bindende forpligtelser, som Kommissionen har påtaget sig på grundlag af disse programmer, berøres dog ikke.

4. Når direktiv 78/660/EØF skal ændres, vil Kommissionen foreslå, at de for øjeblikket gældende kriterier for definitionen af SMV ændres til en henvisning til definitionen i denne henstilling.

5. Enhver bestemmelse, der vedtages af Kommissionen, og hvori begreberne 'SMV', 'mellemstor virksomhed', 'lille virksomhed' eller 'mikrovirksomhed' eller enhver anden lignende betegnelse anvendes, henviser til definitionen i denne henstilling."

1.3.2. ØSU mener imidlertid, at "små virksomheder" ikke alene er små virksomheder og mikrovirksomheder som defineret i Kommissionens meddelelse, men også håndværksvirksomheder, fordi sidstnævnte spiller en vigtig økonomisk og samfundsmæssig rolle i de medlemsstater, der har en lovgivning på området. ØSU tager udgangspunkt i kriterierne i sine udtalelser fra 1992(3) og 1997(4) om SMV og håndværksvirksomheder.

1.3.3. For at fremme forståelsen af udtalelsens målsætninger vil ØSU nu redegøre for nogle problemer i tilknytning til den statistiske kvantificering af små virksomheder og håndværksvirksomheder i Europa.

1.4. Vi ved ganske meget om produktions- og virksomhedsstrukturerne i Europa, men når det specifikt drejer sig om små virksomheder, er de statistiske data om delkategorien håndværksvirksomheder utilstrækkelige (med undtagelse af ganske få europæiske lande).

1.5. Den vigtige rolle, håndværkssektoren spiller for europæisk økonomi, lader sig ofte ikke kvantificere på en fyldestgørende og ensartet måde. Dette skyldes den sparsomme koordinering af de forskellige landes håndværksstatistikker og anvendelsen af vidt forskellige dataindsamlingsmetoder, som ofte ikke gør det muligt at foretage en relevant sammenligning af data. Hertil kommer, at der ikke altid foreligger data om sektoren.

1.6. EU's produktionssektor eksklusive landbrugssektoren tæller ca. 19370000 virksomheder (1998-tal), hvoraf godt 19330000 er små og mellemstore virksomheder med gennemsnitligt 6 ansatte. Anlægger man en sektoriel synsvinkel, tegner handelssektoren (detail- og engroshandlen) sig for 5,56 mio. virksomheder, mens fremstillingssektoren tæller 2,21 mio. virksomheder.

1.7. 93 % af alle virksomheder har mindre end 9 ansatte; 5,8 % af virksomhederne har 10-49 ansatte, og kun 0,8 % har mere end 50 ansatte. Det betyder, at 98,8 % af alle EU-virksomheder (eksklusive landbrugsbedrifter) ifølge Eurostat falder inden for definitionen af små virksomheder.

1.7.1. De små og mellemstore virksomheder i EU beskæftiger i alt 66 % af alle lønmodtagere mod 42 % i USA og 33 % i Japan. Det betyder, at SMV-sektorens rolle som trækkraft for beskæftigelsesudviklingen er større i Europa end i de geografiske områder, vi står i direkte konkurrence med.

1.7.2. På nationalt plan er Italien det land, der har flest virksomheder (3940000), efterfulgt af Tyskland (3515000) og Frankrig (2325000). Geografisk set er virksomhedsstrukturen meget forskellig, idet mikrovirksomheder (med mindre end 9 ansatte) dominerer billedet i Italien, Frankrig, Grækenland og Spanien, mens det er små og mellemstore virksomheder (virksomheder med 10-249 ansatte), der har størst udbredelse i Tyskland og de øvrige EU-lande.

Tabel 1 - Fordelingen af virksomheder uden for landbruget i EU's medlemsstater

>TABELPOSITION>

Kilde:

Det Europæiske Observationscenter for Små og Mellemstore Virksomheder.

Tabel 2 - Nøgletal for EU's virksomheder uden for landbruget

>TABELPOSITION>

Kilde:

Det Europæiske Observationscenter for Små og Mellemstore Virksomheder, 2000.

Tabel 3 - Lønmodtagernes fordeling på private virksomheder uden for landbrugssektoren

>TABELPOSITION>

Kilde:

Det Europæiske Observationscenter for Små og Mellemstore Virksomheder, 2000.

Tabel 4 - Den sektorielle virksomhedsstruktur uden for landbruget

>TABELPOSITION>

Kilde:

Det Europæiske Observationscenter for Små og Mellemstore Virksomheder.

1.8. De foreliggende statistiske data gør det måske nok muligt at kvantificere antallet af europæiske virksomheder uden for landbruget, men det bliver straks vanskeligere at fastslå, hvor mange af dem der kan karakteriseres som håndværksvirksomheder, og hvor mange landbrugsvirksomheder der findes i Europa. Sidstnævnte er en alvorlig mangel, når man betænker, hvor stor en rolle landbruget spiller for beskyttelsen af EU's hydrogeologiske balance og mere generelt for miljøbeskyttelsen og landdistrikternes udvikling.

1.9. Takket være Kommissionens indsats er det i de senere år blevet muligt at kvantificere antallet af europæiske virksomheder stadig bedre, men det er fortsat vanskeligt at fastslå, hvor mange af dem der kan karakteriseres som håndværksvirksomheder. I nogle lande er antallet af virksomheder og antallet af ansatte i virksomheder, der kunne kaldes håndværksvirksomheder, undervurderet, hvilket ganske enkelt skyldes den anvendte definition og/eller vifte af kriterier. For eksempel er der i Spanien officielt ca. 15000 håndværksvirksomheder, men tallet er sandsynligvis undervurderet i forhold til realiteterne. Omvendt kan det tænkes, at man har det modsatte problem i andre lande, hvor det skønnede antal håndværksvirksomheder udelukkende beregnes på grundlag af antallet af virksomheder med mindre end 9 ansatte.

1.10. Den type definition, der anvendes i lovgivningen, påvirker også håndværksvirksomhedernes størrelse. I lande, hvor lovgivningen ikke lægger begrænsninger på håndværksvirksomheders størrelse, er disse virksomheder for eksempel betydeligt større end i andre lande, hvor størrelsen er lovmæssigt begrænset.

1.11. Disse kortfattede overvejelser viser, at manglen på en europæisk statistisk metode til kvantificering af håndværksvirksomheder har konsekvenser for den kvantitative afgrænsning af sektoren. Der er tre hovedproblemer:

- en kvantitativ belysning af håndværket i europæisk målestok er umulig, fordi der opereres med forskellige juridiske termer og forskellige dataindsamlingsmetoder;

- der mangler en statistisk opgørelsesmetode byggende på et fælles mindstegrundlag;

- sektorens dimensioner forvrides.

1.12. Slutresolutionen fra det andet seminar om håndværksstatistik i Europa(5), der blev vedtaget af de 15 deltagende europæiske eksperter (en for hver medlemsstat), går da også netop i retning af at anbefale, at der gøres en fælles indsats for at finde en løsning på bl.a. statistikproblemet.

1.13. Da man måtte afvente en yderligere udvikling på det metodologiske område(6), forsøgte man på seminaret ud fra de tilgængelige statistiske oplysninger at give en kvantitativ beskrivelse af håndværket under brug af de tre definitionsmæssige kriterier, der er omtalt i ØSU's udtalelse af 1997, nemlig: sektor/størrelse, det håndværksmæssige islæt og det kunstneriske islæt(7).

1.14. På det grundlag kan følgende aspekter nævnes:

- dataene er ikke erhvervsøkonomisk sammenlignelige;

- de tilgængelige data giver et skøn, der ligger i underkanten;

- håndværkets vægt i samfundsøkonomien er meget synlig i de lande, som har en lovmæssig definition af håndværksvirksomheder og dermed kortlægger håndværkets potentiale i samfundsøkonomien;

- i lande, hvor der er en lovgivningsmæssig definition af håndværk, indgår håndværksvirksomhederne antalsmæssigt med højere vægt end i andre lande;

- i lande som Spanien og Storbritannien, hvor kun kunsthåndværk regnes for håndværk, undervurderer tallene formentlig håndværkets rolle. Baggrunden er, at begge lande overvejende lægger vægt på det kunstneriske islæt i definitionen af virksomheder med håndværkspræg;

- i lande, der bruger det håndværksmæssige islæt som kriterium i deres definition (der altså bygger på virksomhedens aktiviteter og ikke omfatter en størrelsesmæssig begrænsning), skriver håndværksvirksomhederne sig for en større andel af den samlede beskæftigelse i virksomheder end i de øvrige lande.

1.15. Disse forskelle skal ikke betragtes som et problem, men derimod ses som en kulturel og økonomisk rigdom og tjene som udgangspunkt for en fælles strategi, der synliggør og beriger små virksomheders og håndværksvirksomheders identitet i Europa.

Tabel 5 - Antal håndværksvirksomheder (i tusinder - efter den nationale definition)((Tabellerne er udarbejdet efter de metodologiske anvisninger, der blev fastlagt under de møder i 1994 og 1996, der blev arrangeret af Istituto G. Tagliacarne i samarbejde med Kommissionen og sektorens organisationer.))

>TABELPOSITION>

NB:

På grund af forskellige definitioner af begrebet "håndværksvirksomhed" kan man ikke foretage direkte sammenligninger landene imellem.

Tabel 6 - Håndværkets bidrag til BNP i nogle europæiske lande((Tallene er indikative.))

>TABELPOSITION>

Kilde:

Nationale statistikker.

Tabel 7 - Håndværkseksporten i nogle europæiske lande((Tallene er indikative.))

>TABELPOSITION>

Kilde:

Nationale statistikker.

Figur 1 - Håndværksvirksomhedernes fordeling i EU-landene i forhold til fire faktorer

>PIC FILE= "C_2001221DA.000701.TIF">

Tabel 8 - Statistisk definition of håndværket i Europa: karakteristika for de tilgængelige data for hvert land

>TABELPOSITION>

Tabel 9 - Statistisk definition af håndværket i Europa: karakteristika for de tilgængelige data for hvert land - Sammendrag af alle data

>TABELPOSITION>

2. Fra konferencen i Avignon til konferencen i Milano

2.1. 1990'erne har været af grundlæggende betydning, fordi der i denne periode blev udviklet nye rammevilkår for små virksomheder og håndværksvirksomheder. Det har hjulpet disse virksomheder til at indtage en ny position i værdiskabelseskæden, med hensyn til såvel deres deltagelse i produktionsprocessen (f.eks. udøvelse af underleverandørvirksomhed) som deres forbindelser med det øvrige erhvervsliv generelt.

2.2. Dermed har disse virksomheder udviklet en "ny" bevidsthed i forhold til omverdenen, en viden om, at de ikke kun spiller en birolle i den generelle økonomiske kontekst. Derfor stilles der i øget omfang krav om, at der udvikles en specifik politik for de små virksomheder og håndværkssektoren i Europa.

2.3. ØSU har ydet et stort bidrag til kortlægning af udviklingen og af passende løsninger. Via arbejdet i sine sektioner og de udtalelser, det har resulteret i, har ØSU gennem årene vedholdende slået til lyd for, at der tilkom de små virksomheder og håndværket en særlig rolle, og har derfor konsekvent foreslået EU's institutioner og mere generelt de europæiske forsamlinger, at der skulle indføres støttevilkår, som stemte bedre overens med de små virksomheders størrelse og deres økonomiske vægt.

2.4. Sektorens særegne karakter er blevet stadfæstet i praksis. Det betyder ikke, at håndværkssektoren og de små virksomheder ikke er fuldt involverede i den økonomiske dynamik, men blot, at denne sektor ikke passer ind i den gængse skabelon for politiske tiltag til fordel for virksomheder, der udifferentieret kategoriseres under en generel SMV-definition, men har behov for en specifik eller mindre generel politik.

2.5. Lige siden den første konference i Avignon i oktober 1990 har Kommissionen i tæt samarbejde med brancheorganisationerne bestræbt sig på at dække håndværksvirksomhedernes behov. De forandringer, der skete efter den første europæiske konference, øgede behovet for at fremme udvekslingen og dialogen mellem virksomhederne, mellem deres nationale og europæiske repræsentanter og med EU-landene.

2.6. Den anden konference i Berlin i september 1994 og konferencen i Milano i december 1997 bidrog til at konsolidere denne udvikling og til at afdække virksomhedernes største bekymringer i forbindelse med de socioøkonomiske forandringer i EU og i andre dele af verden.

2.7. Disse konferencer udgjorde vigtige etaper på vejen mod større anerkendelse af håndværket på europæisk plan og bekræftede det princip, at håndværket på en harmonisk måde repræsenterer kulturel mangfoldighed. Håndværkssektoren er i højere grad end andre sektorer en social erhvervsform og kan derfor bringe borgerne tættere på virksomhedsverdenen.

2.8. Man fik også øje for, at det ikke var nok at fremsætte principerklæringer om håndværkets og de små virksomheders betydning i Europa, det var også nødvendigt at sætte kvantitative mål på sektoren og drage de logiske konsekvenser deraf.

2.9. Også på det punkt er der sket store fremskridt takket være de samlede anstrengelser i ØSU, Kommissionen, sektorens organisationer og specialiserede institutter. Det arbejde, der er sat i gang, må forventes at føre til en kvantitativ måling af håndværkssektoren i Europa og især en statistisk definition af håndværksvirksomheder.

2.10. ØSU's anden udtalelse fra 1997 om håndværket i EU var resultatet af en interessant debat, både i ØSU internt og i forbindelse med de synspunkter, Kommissionen og Europa-Parlamentet ved flere lejligheder tilkendegav. I udtalelsen foreslog ØSU ti prioriterede aktionslinjer, som ikke alene ligger på linje med det, der tre år senere blev fastsat i charteret, men også har vist sig at ligge tæt på de faktiske behov i de små virksomheder og håndværksvirksomhederne. Disse aktionslinjer har således foregrebet den nuværende debat.

2.11. ØSU foreslog følgende ti aktionslinjer:

- arbejdsmarkedsdialog;

- styrkelse af virksomhedernes konkurrenceevne;

- stiftelse af et europæisk akademi for håndværket og den mindre virksomhed;

- støtte til håndværket og den mindre virksomhed i opbygningen af en egen europæisk identitet og kultur;

- opprioritering af lærlingeuddannelse og fremme af vekseluddannelse;

- bedre spredning af informationer til mikrovirksomheder;

- forenklede administrative procedurer;

- tilskyndelse til samarbejde og udvekslinger mellem mikrovirksomheder;

- fremme af innovationskulturen hos håndværkere og i mindre virksomheder;

- støtte til erhvervsorganisationerne i deres bestræbelser på at skabe vækst i håndværksvirksomheder og små virksomheder.

2.12. Nu skal det efterfølgende evalueres, hvad der er opnået, og om de aktionslinjer, der blev udformet for fire år siden, stadig er aktuelle og vigtige set på baggrund af de nye udviklingstendenser, eller i hvilket omfang de skal udbygges og/eller ændres.

2.13. Vi har inddelt de ti aktionslinjer i fire grupper ved at sammenholde to kriterier, nemlig i hvilken grad aktionslinjen er gennemført, og hvorvidt den stadig er aktuel.

2.14. Første gruppe omfatter de aktionslinjer, der er gennemført, men fortsat er aktuelle. I den anden gruppe findes de aktionslinjer, der fortsat er aktuelle, men som det har vist sig vanskeligt at gennemføre. Den tredje gruppe består af de aktionslinjer, som - uanset i hvilket omfang de er gennemført - bygger på en forældet tilgang og derfor skal udbygges og/eller ajourføres. I den fjerde gruppe placeres så de foranstaltninger, der kun er gennemført delvist eller på utilfredsstillende vis.

2.15. Til den første gruppe hører stiftelsen af et europæisk akademi for håndværket og den mindre virksomhed i Avignon, selv om det endnu ikke har nået sit fulde potentiale, samarbejde mellem virksomheder, især i form af europartnerskaber, opprioritering af lærlingeuddannelse og fremme af vekseluddannelse samt støtte til håndværket og den mindre virksomhed i opbygningen af en egen europæisk identitet og kultur.

2.16. En sådan virksomhedskultur implicerer ikke kun den enkelte arbejdsgiver, men også de ansatte, og skal fremme arbejdsbegrebet som en social samlingsfaktor. Det drejer sig om en proces, som er meget veludviklet i områder med en stor koncentration af små virksomheder og håndværksvirksomheder (jævnfør for eksempel forholdene i "industriområder"), da netop disse virksomheder ofte har de højeste indkomstniveauer i Europa.

2.16.1. Med hensyn til bedre lærlingeuddannelser må det konstateres, at der ganske vist sker en positiv udvikling i programmerne vedrørende uddannelse og erhvervsuddannelse, men det er efter ØSU's mening nødvendigt at fremme udveksling af lærlinge og tilpasse de eksisterende programmer til de faktiske forhold i små virksomheder.

2.17. I den anden gruppe finder vi forenklingen af de administrative procedurer, som det kræver et langt og tungt træk at gennemføre, men alle EU-lande(8) er slået ind på denne vej, omend med skridt af varierende længde. Det forhold, at forenklingen den dag i dag endnu ikke er gennemført til fulde, koster de små virksomheder dyrt, ikke kun målt i penge. Den administrative forenkling (f.eks. indførelsen af one-stop-shops) bør gå hånd i hånd med en skatte- og lønmæssig forenkling. Disse områder, som i nogen tid er blevet fremført med den største forsigtighed, er i dag blevet ekstremt konkrete som følge af Luxembourg-processen og de forskellige fremskridt, der er sket med gennemførelsen siden 1997.

2.17.1. Den skattemæssige forenkling bør kunne ledsages af en forbedring af skattemiljøet for de små virksomheder, især gennem en lettelse af de bidrag, der skal betales i forbindelse med anvendelse af arbejdskraft. Anvendelsen af arbejdskraft, der er særdeles relevant for små virksomheder og håndværksvirksomheder, berøres i særlig grad af de bindinger, der er knyttet til den indviklede skatte- og socialsikringsadministration, som lægger en bremse på ansættelserne og bidrager til at udvikle sort arbejde med alle de negative følger, det har for beskæftigelsen og de sociale sikringsordninger.

2.17.2. Den administrative forenkling burde gøre det lettere at forbedre iværksætteres status, således som det understreges i det 8. princip i det europæiske charter om små virksomheder. Set på den baggrund forekommer det vigtigt at være særlig opmærksom på at sikre lige behandling af alle virksomheder uanset deres retsform og at forbedre situationen for enkeltmandsvirksomheder, som i visse medlemsstater lider under en faktisk forvridning af konkurrencen med selskaber.

2.18. Forbindelserne mellem virksomhederne og den offentlige administration udgør et særligt aspekt af et bredere problem, nemlig spørgsmålet om den rolle, den offentlige administration i dag spiller i den postindustrielle verden. Denne udfordring skal tages op af den offentlige administration og kræver ikke mindst en kulturel omstilling, idet den afhænger af de offentligt ansattes evne til at omstille sig fra en "læse/skrivekultur" til en "digital kultur". Det kan især opnås gennem løbende uddannelse af personalet og indførelse af nye stillingsprofiler.

2.19. Det betyder, at al offentlig administration, på centralt og lokalt plan, skal samles i et net, der forbindes med virksomhedernes og regionernes net. Den offentlige administration skal ses som en udviklings- og konkurrenceevnefaktor og optræde som en partner med en konstruktiv rolle, især for de små virksomheder og håndværksvirksomhederne.

2.20. Til den tredje gruppe, hvor der er behov for at tage begreberne op til revision og finde en ny indfaldsvinkel, der stemmer bedre overens med den senere tids udvikling på markederne, hører styrkelse af virksomhedernes konkurrenceevne og fremme af innovationskulturen hos håndværkere og i mindre virksomheder. Da disse aktionslinjer blev formuleret, kunne der ikke tages højde for den rivende udvikling i den nye økonomi og den virkning, dette kunne få for to så klassiske begreber i den økonomiske litteratur som konkurrenceevne og innovation(9).

2.21. Med hensyn til sidstnævnte aspekt henvises til de efterfølgende punkter, hvor vi belyser et af de vigtigste mål, som de små virksomheder og håndværksvirksomhederne skal sætte sig i de næste ti år.

2.22. I den fjerde og sidste gruppe finder vi arbejdsmarkedsdialogen, støtten til erhvervsorganisationerne og oplysninger til mikrovirkomheder.

2.23. Hvad angår arbejdsmarkedsdialogen, understreges det i det 10. princip i det europæiske charter om små virksomheder, at det er nødvendigt at sikre en stærkere og mere effektiv repræsentation af de små virksomheders interesser på EU-plan og på nationalt plan. De små virksomheder anerkendes endnu ikke som fuldgyldig arbejdsmarkedspart, der uafhængigt kan undertegne aftaler, selv om de repræsenterer mere end halvdelen af EU's virksomheder. Det skal dog siges, at de små virksomheders organisationer fortsat er stærkt fragmenterede, hvilket ikke ligefrem bidrager til at afklare repræsentationsspørgsmålet.

2.24. Hvad angår støtten til erhvervsorganisationerne i deres bestræbelser på at skabe vækst i håndværksvirksomheder og små virksomheder, glæder ØSU sig over Europa-Parlamentets bemærkninger i betænkningen om det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd. Parlamentet anerkender og støtter de små virksomheders og håndværksvirksomhedernes erhvervs- og brancheorganisationers rolle og opfordrer medlemsstaterne til at skabe vilkår, der kan fremme deres udvikling. I den forbindelse er det efter ØSU's opfattelse vigtigt, at man på europæisk, nationalt og regionalt plan udformer foranstaltninger, der kan styrke organisationernes aktiviteter til fordel for små virksomheder og ligeledes fremme en sammenslutning af de forskellige nationale organisationer på EU-plan. Sidstnævnte foranstaltning er særlig nødvendig i forbindelse med udvidelsen, hvor der bliver behov for aktive samråd med de organisationer, der repræsenterer de små virksomheder i ansøgerlandene.

3. Det europæiske charter om små virksomheder

3.1. Manglen på fyldestgørende, aktuelle data om de økonomiske vilkår, de høje administrationsomkostninger, det problematiske forhold til kreditsystemet, standarder, der ofte er udformet med henblik på mere komplekse og sofistikerede produktionssystemer, osv., er altsammen eksempler på en økonomisk kontekst, der nødvendigvis skal ændres.

3.2. Denne udvikling førte til, at EU ved udløbet af det portugisiske formandskab i juni 2000(10) vedtog det europæiske charter om små virksomheder. Det er første gang, man i forbindelse med et formandskab i Det Europæiske Råd udelukkende har talt om små virksomheder og altså er gået bort fra det traditionelle SMV-begreb, der i mange henseender er uhensigtsmæssigt.

3.2.1. Det Europæiske Råd fremhævede på sine møder i Lissabon og Feira den store betydning, de små virksomheder har for væksten, konkurrenceevnen og beskæftigelsen i EU. De er rygraden i Europas økonomi og den drivende kraft bag jobskabelsen. Medlemsstaterne forpligter sig til at fokusere på de små virksomheder og til at tage specifikt hensyn til deres behov.

3.2.2. I betænkningen om det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd understreger Europa-Parlamentet, at små og mellemstore virksomheder (SMV'er) samt mikrovirksomheder og håndværksvirksomheder yder et betydningsfuldt bidrag med hensyn til konkurrenceevne, forskning og innovation, og at de spiller en afgørende rolle med hensyn til styrkelse af den sociale samhørighed og den fysiske planlægning. Europa-Parlamentet ønskede bl.a., at det europæiske charter om små virksomheder skulle vedlægges som bilag til det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd, så charteret fik retskraft.

3.2.3. Det er beklageligt, at Kommissionen på trods af ØSU's og Europa-Parlamentets henstillinger har opgivet aktionerne til fremme af samarbejdet mellem virksomheder i det nye flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd, mens man i andre programmer netop tilstræber at udvikle samarbejdet, især inden for forskning og udvikling og inden for det internationale samarbejde med ansøgerlandene.

3.2.4. Det Økonomiske og Sociale Udvalg beklager ligeledes, at de valg, Kommissionen (Generaldirektoratet for erhvervspolitik) har foretaget i forbindelse med ekspertudvalget vedrørende små virksomheder, ikke er i tråd med de principper, der er fastlagt i Feira-charteret om små virksomheder.

3.3. Charteret, som er resultatet af en langvarig proces, er under alle omstændigheder et stop på vejen af afgørende betydning for kortlægningen af de instrumenter, der er nødvendige for at gennemføre charterets i øvrigt klare målsætninger.

3.4. Charteret anerkender de små virksomheders dynamik og deres betydning for jobskabelsen og dermed tillige det bidrag, de yder til den økonomiske udvikling på lokalt plan og til den sociale fremgang i et land.

3.5. Charteret understreger, at det (som ØSU har påpeget flere gange) er nødvendigt at fjerne de lovgivningsmæssige, administrative og skattemæssige barrierer, der hindrer de små virksomheder i at takle globaliseringens udfordringer effektivt.

3.6. Allerede i udtalelsen af maj 2000(11) stillede ØSU sig positivt til, at Det Europæiske Råd i Lissabon havde taget initiativ til udarbejdelse af et charter for små virksomheder, og ØSU opfordrede Kommissionen og Rådet til "ved brug af egnede metoder og virkemidler fortsat [at] iværksætte strategiske foranstaltninger rettet imod små virksomheder og håndværket".

3.7. Sammenlignet med dette EU-initiativ forekommer det europæiske charter om SMV-politikker fra OECD nærmest at være et tilbageskridt. OECD-papiret, der ligeledes blev vedtaget i juni 2000 i Bologna, har rod i en forældet opfattelse af erhvervsfremmepolitikken, der bygger på en udifferentieret politik og samtidig er diskriminerende for de små virksomheder og håndværksvirksomhederne.

3.8. Det er åbenlyst, at man i OECD-regi stadig ser SMV-verdenen som en homogen "masse" af enheder, der har samme behov og derfor har brug for de samme løsninger. Der er tale om en forfejlet tilgang, der byder på ineffektive løsninger på de mange kritiske forhold, der gør sig gældende for små virksomheder.

3.8.1. Europa-Parlamentet ønskede bl.a., at det europæiske charter om små virksomheder skulle vedlægges som bilag til det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd, så charteret fik retskraft.

3.9. De fremskridt, der er sket med charterets gennemførelse siden Det Europæiske Råd i Feira, er behandlet i en kort meddelelse fra Kommissionen med henblik på Rådets forårstopmøde(12).

3.10. Et første resultat af den filosofi, der blev lagt til grund i Feira, er netop opnået i Portugal med bekendtgørelse nr. 44/2001 af 9. februar 2001 - D.R. I-A nr. 34, hvor den portugisiske regering definerer håndværket og håndværksvirksomheders opbygning, størrelse og aktiviteter, hvormed den har lagt sig på linje med Frankrig og Italien.

4. Styrkelse af små virksomheders og håndværksvirksomheders konkurrenceevne ved at fremme den organisatoriske/kommercielle innovationskultur og deltage i den nye økonomi

4.1. Gennem de seneste år har forholdene ændret sig markant på dette punkt. De små virksomheders evne til at styre innovationen er blevet forbedret, hvilket i øvrigt bekræftes i Bologna-charteret(13). Evnen til at fæste rod på markedet og forblive konkurrencedygtig hænger i vid udstrækning sammen med den enkelte virksomhedsejers eller virksomhedsgruppes innovationsevne, ikke kun på proces- og produktsiden, men også og især på organisations- og handelssiden.

4.2. Med hensyn til innovationer er der opstået en ny situation i Europa gennem især de sidste tre år: den nye økonomi. Den nye økonomi, der har grobund i mange faktorer i tilknytning til udbredelsen af IT og kommunikation, bygger på kommerciel anvendelse af Internettet. Internettet er et nyt kommunikationsmiddel, som føjer sig til rækken af kendte kommunikationsmidler og i høj grad letter skabelsen af edb-net på vidt forskellige planer.

4.3. Dette instrument har stor gennemslagskraft og vil bidrage til at ændre ikke alene kommunikationsmåden, men også økonomien og vores livskvalitet. For øjeblikket kan en virksomhed bruge Internettet på tre måder: til at gøre visse virksomhedsafdelinger mere effektive; til at ændre hele virksomheden; til at skabe nye virksomheder med Internettet som etableringssted, ofte kaldet "dot.com"-virksomheder.

4.4. Den nye økonomi står ikke som en modsætning til, men integrerer sig i den såkaldte gamle økonomi (Old Economy), der ændrer sig og begynder at tage aktivt del i denne omstilling. Om ganske få år vil vi ikke længere operere med disse to betegnelser, men blot tale om "økonomi".

4.5. I den traditionelle økonomi, som den normalt opfattes, er produktionen af goder og tjenester baseret på anvendelse af råvare- og arbejdskraftressourcer. Den nye økonomi er derimod defineret som en viden- og informationsbaseret økonomi, der kendetegnes ved, at Internettet(14) breder sig og rodfæstes (på verdensplan). Dette medium kan distribuere informationer og viden ved hjælp af hypertekstsider i overensstemmelse med en model, der er defineret på forhånd. Den struktur, der skaber fremdriften, består i elektronisk sammenkobling af aktører (personer, virksomheder, institutioner). Hver enkelt maske i nettet indgår som både aktivt og passivt element i processen.

4.6. For de små virksomheder indebærer Internettet ikke alene nye forretningsmuligheder, udvikling af nye produkter og nye salgsformer, men også lavere omkostninger, hvilket - som anført af ØSU i en udtalelse(15) - på et velfungerende marked burde føre til lavere priser. Der er tale om lavere omkostninger på følgende områder:

- Bortfald af den traditionelle mellemhandel (disintermediation).

- Lavere kommunikationsomkostninger (telefon, computer osv.).

- Overførsel af visse omkostninger til kunderne (kunderne indhenter selv oplysninger).

- Lavere omkostninger ved distribution af digitale varer.

- anvendelsen af Internettet har åbnet nye konkrete beskæftigelsesmuligheder for personer, der er i stand til at arbejde med World Wide Web.

4.6.1. En særlig anvendelse af Internettet betegnes som elektronisk handel, der omfatter alle webbaserede(16) udvekslinger af informationer, produkter og tjenester. Den elektroniske handels betydning hænger sammen med, at den er i stand til at fremskynde kredsløbet og optimere mulighederne for at udnytte goder og tjenester ved at modvirke diskrepanser mellem produktion og efterspørgsel. Elektronisk handel er i det væsentlige en form for virtuelt marked, hvor hver enkelt producent står over for alle potentielle aftagere på verdensplan. Det er selvfølgelig ikke et universalmiddel, der kan løse alle problemer på markedet, men det kan bidrage til at holde dem under kontrol.

4.7. De elektroniske transaktioner har for øjeblikket form af elektronisk handel mellem virksomheder (business to business) og mellem virksomheder og forbrugere (business to consumer). I førstnævnte tilfælde skaber on line-salget alternative distributionskanaler, og det forkorter kæden af mellemled, der desuden er af en anden type, end vi har været vant til. I sidstnævnte tilfælde (også kaldet B2C) er det muligt at foretage direkte transaktioner mellem producenter og forbrugere, hvorved leverings- og produktionsfristerne og ligeledes omkostningerne falder.

4.8. Hvis man ud fra disse kortfattede betragtninger anskuer tingene lidt overfladisk, ser det ud til, at de to økonomibegreber er adskilte og knyttet til to forskellige markedsformer: "market place", dvs. det fysiske marked, og "market space", der bygger på informationer i så vid udstrækning, at det fysiske marked får en marginal betydning.

4.9. Så enkelt er det imidlertid ikke. Hvis man går ud fra, at arbejdsaktiviteterne ligger til grund for alle værdiskabende processer, så skal begreberne ny og gammel økonomi ikke betragtes som adskilte, men som ét begreb (økonomi - uden sondring).

4.10. Netop de små virksomheder og håndværksvirksomhederne, hvor arbejdskraftfaktoren i mange henseender spiller en større rolle end kapitalfaktoren, vil kunne fungere som drivrem mellem disse to verdener, der kun tilsyneladende er forskellige, fordi der er tale om et fænomen, der ikke kun ændrer de mellemstore og store virksomheders måde at drive virksomhed på.

4.11. Dette udgør en stor udfordring og åbner samtidig muligheder for de små virksomheder og håndværksvirksomhederne, der ikke er så strukturerede, men som kunne hjælpes til at overvinde adgangsbarrierer, både i tid og rum. Også sikkerhedsproblemerne bør tages op til behandling, så sikkerhedsaspekterne kan tilpasses de små virksomheders behov.

4.12. Anvendelsen af de finansieringsinstrumenter, der opereres med i Kommissionens femte og snart i det sjette rammeprogram for forskning og udvikling, og informationerne til virksomhederne om disse spørgsmål spiller i den forbindelse en vigtig rolle.

4.13. Derfor er det nødvendigt at kortlægge problemer, udviklingsforløb og aktionslinjer, der fremmer symbiosen mellem innovation, den nye økonomi og små virksomheder, og som især letter disse virksomheders adgang til de nationale og internationale innovationsnet, til EU's forsknings- og udviklingsprogrammer og til de finansielle tjenester. Der skal følges en anden, mere individuel vej end den, der er udviklet til de mere strukturerede virksomheder.

4.14. Man begår en alvorlig fejl, hvis man i dag taler om konkurrenceevne og innovation helt løsrevet fra disse processer og begrænser sin synsvinkel til produktinnovation i en verden, hvor innovation af organisatorisk og kommerciel karakter får stadig større betydning.

4.15. Hvis ikke man støtter indførelsen af sådanne innovationer, som sandsynligvis har den største innovationsværdi for håndværksvirksomhederne, vil det både begrænse og afspore kortlægningen af aktioner til støtte for små virksomheder, og det vil tvinge dem ud af konkurrencen(17).

4.16. Svaret kan ligge i initiativet "go digital", der blev taget efter Det Europæiske Råds møder i Lissabon og Feira, og som inden for rammerne af eEurope-initiativet sigter mod at fremme indførelsen af nye informations- og kommunikationsteknologier i virksomheder, især små virksomheder og mikrovirksomheder, samt de forskellige foranstaltninger under Kommissionens programmer: strukturfondene, det flerårige program for virksomheder, forskning og udvikling, EIB-investeringer. ØSU efterlyser dog en bedre sammenhæng mellem de forskellige tiltag og opfordrer Kommissionen til at inddrage de små virksomheders og håndværksvirksomhedernes erhvervs- og brancheorganisationer direkte i foranstaltningernes udformning og gennemførelse.

5. Finansielle hindringer for udvikling og innovation i små virksomheder og håndværksvirksomheder

5.1. Et af de største problemer, som små virksomheder slås med dagligt, og som udgør en klar barriere for deres konkurrenceevne og innovationsmuligheder, er vanskelighederne med at knytte forbindelser til långivningssystemet og med at finansiere deres investeringer, især innovationsinvesteringer. Dette forhold hindrer ikke alene virksomhedens vækst, men også indførelsen af innovative elementer i virksomheden.

5.2. Dette aspekt blev fremhævet i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Lissabon den 23. og 24. marts 2000, hvor det blev understreget, at finansieringsmulighederne for innovationsdygtige små og mellemstore virksomheder og ikke mindst iværksættere skulle forbedres markant med henblik på at fremme beskæftigelsen.

5.3. Udfoldelsen af virksomhedsaktiviteter, ikke mindst i små virksomheder og håndværksvirksomheder, afhænger i høj grad af, om virksomhederne kan fremskaffe den kapital, der er nødvendig for at foretage produktive investeringer.

5.4. Et af de største problemer, som især små virksomheder står over for dagligt, består desværre netop i at fremskaffe kapital til opstart og/eller udvikling af virksomhedsaktiviteterne. Dermed bliver disse virksomheder alt for afhængige af lån set i forhold til egenkapitalen, samtidig med at de pålægges højere omkostninger end mellemstore og store virksomheder, især som følge af højere rentesatser.

5.5. I den forbindelse er det meget vigtigt, at statutterne for europæiske foreninger, for økonomiske interessefællesskaber og for andelsselskaber indføres parallelt med statutten for det europæiske aktieselskab.

5.6. Det volder store vanskeligheder at tilvejebringe kapital i de forskellige faser af virksomhedens liv, lige fra grundlæggelsen over konsolideringen til den videre udvikling. Derfor er der behov for at fremme alternative finansieringsformer for små virksomheder og håndværksvirksomheder, både til opstartsfasen (f.eks. iværksætterydelse) og til udvikling af virksomhederne ved hjælp af konsortialfinansiering, venture kapital osv.

5.6.1. Nogle store, betydningsfulde initiativer har vanskeligheder med at komme rigtigt i gang, hvilket nogle gange skyldes kommunikationen og andre gange tekniske aspekter eller budgetbegrænsninger. I den forbindelse er der en række meget vigtige aktioner under programmerne: SMV-garantifaciliteten, ETF-iværksætterfaciliteten (ETF: Den Europæiske Teknologifacilitet) og JEV (Joint European Venture)(18).

5.7. Man skal altså i praksis fremme de små virksomheders adgang til de finansielle tjenester og skabe et gunstigt miljø, der understøtter virksomhedernes vækst, deres indbyrdes samarbejde og deres innovative tiltag.

5.8. Disse aspekter er blevet behandlet flere gange, dels af ØSU med udtalelsen om "Udfordringer for erhvervspolitikken i den videnbaserede økonomi og forslag til Rådets afgørelse om et flerårigt program til fremme af initiativ og iværksætterånd (2001-2005)"(19), dels af Kommissionen i den nylige meddelelse "Revisionen af EU's særlige finansielle instrumenter for SMV'er"(20), hvor der gøres rede for viften af eksisterende finansielle faciliteter, der stilles til rådighed af de europæiske institutioner (EIB, EIF, Kommissionen, EBRD).

5.9. Det fremgår klart af meddelelsen, at den opgave, der skal løses, ikke så meget består i at skabe nye finansielle ad hoc-instrumenter, da de eksisterende finansielle instrumenter byder på en bred vifte af løsninger til forskellige finansielle problemer, men snarere i at sikre, at små virksomheder og håndværksvirksomheder i praksis får adgang til og anvender disse instrumenter.

5.10. Hvis man udelukkende anlagde en kvantitetsorienteret indfaldsvinkel, ville de mindre strukturerede virksomheder være de første til falde uden for de favorable internationale finansieringsstrukturer af både offentlig og privat karakter og dermed være udelukkede fra dem, som de i praksis er det nu.

6. Det europæiske håndværksakademi

6.1. Et af det europæiske håndværksakademis fornemste målsætninger er at samle de gamle fags skatte af erfaringer og overføre dem til egnede institutioner, ikke kun med henblik på at værne om traditionerne, men også for at udnytte dem som kilde til beskæftigelse og social fremgang.

6.1.1. ØSU ønsker, at akademiet styrker sine aktiviteter og i højere grad engagerer sig i tiltag, arbejde og overvejelser om situationen og anerkendelsen af små virksomheders og enkeltmandsvirksomheders statut, udvikling og højnelse af lærlingeuddannelsen, samarbejde mellem virksomheder og virksomhedsorganisationer samt støtte til udvikling af en europæisk kultur og identitet for håndværket og de små virksomheder. Akademiet skulle i øvrigt have til opgave at følge og overvåge gennemførelsen af det europæiske charter om små virksomheder og fremsætte forslag om praktiske tiltag til en effektiv gennemførelse af charterets retningslinjer.

6.1.2. Akademiet skal via sine konstitutive organer, det videnskabelige udvalg samt universiteternes og de specialiserede institutters netværk, som det er tilknyttet, give nye impulser til sine aktiviteter og varetage sine vedtægtsmæssige opgaver, dvs.

- synliggøre håndværkets og den mindre virksomheds kulturelle dimension;

- udvikle nyttige strategier for de nationale og europæiske organisationer;

- genoplive de traditionelle fag;

- fremme iværksætterånden;

- gennemføre princippet om arbejdets socialisering;

- støtte lærlingeuddannelsen.

6.2. Europa-Parlamentet har i øvrigt henstillet, at EU's aktiviteter til fordel for de små og mellemstore virksomheder skal tage hensyn til målsætningerne i det europæiske charter om små virksomheder, og især at det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd kortlægger de små virksomheders, "mikrovirksomhedernes" og håndværksvirksomhedernes særlige egenskaber og behov og på det grundlag sikrer aktioner, som er udformet specifikt med henblik på disse virksomheder. Anerkendelsen af et evalueringsprincip ville i øvrigt gøre det muligt at vurdere EU-foranstaltningernes (især sikkerheds- og hygiejneforanstaltningers) positive og negative indvirkning på de små virksomheders funktionsmåde. Disse virksomheders bevarelse og udvikling er netop knyttet til strategier og fremstillingsmetoder, der adskiller sig fra de store industrikoncerners strategier og metoder.

6.3. Det europæiske charter om små virksomheder understreger, at de politiske beslutningstagere må og skal tage skyldigt hensyn til de små virksomheders behov. I den sammenhæng konstaterer ØSU med tilfredshed, at Rådet i forbindelse ved vedtagelsen af det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd(21) besluttede at anvende programmet til at gøre fremskridt med henblik på at nå målene i det europæiske charter om små virksomheder (jf. artikel 2, stk. 3).

7. Konklusioner

7.1. Det europæiske charter for små virksomheder understreger den centrale betydning, virksomhederne har ikke alene for økonomisk vækst og innovation, men også for samfundet, fordi de skaber arbejdspladser og øger det personlige ansvar. I praksis erkendes det, at nettet af små virksomheder og håndværksvirksomheder er et værdifuldt gode, ikke kun økonomisk set, som vi skal udvikle, gøre endnu mere værdifuldt og i visse henseender beskytte ved at skabe et mere positivt erhvervsmiljø. Netop derfor er der inkorporeret nogle principerklæringer i charteret, som går i den retning. Ifølge charteret er det afgørende, at der skabes en lovgivningsramme, som ikke pålægger de små virksomheder urimelige krav, og som bygger på det princip, at det er den offentlige administration, der skal være til tjeneste for borgerne og dermed også for de små virksomheder, og ikke omvendt.

7.2. Der lægges særlig vægt på betydningen af følgende faktorer: uddannelsespolitik, forvaltning af menneskelige ressourcer, effektiv adgang til finansielle tjenester (især til startkapital, risikokapital og erhvervsudviklingslån), innovationspolitik og den nye økonomi (New Economy), styrkelse af offentlig-private partnerskaber, den politiske og samfundsmæssige dialog og alle former for støtte til organismer, der bistår de mindre virksomheder(22).

7.3. I alle samfundsøkonomier spiller små og mellemstore virksomheder og især håndværksvirksomheder en stor rolle for uddannelsen af faglært arbejdskraft. Det gælder ikke kun for erhverv, der kræver en lærlingeuddannelse eller en læretid, men også for erhverv inden for informationsteknologi og kommunikation. Set i lyset af den demografiske udvikling i EU og Europa som helhed samt det stigende behov for faglært arbejdskraft med en solid uddannelse forekommer det presserende nødvendigt, at der på nationalt niveau indføres fiskale incitamenter, og at de indirekte lønomkostninger sænkes, især i læretiden/uddannelsesperioden. Kun hvis den nødvendige arbejdskraft er til stede og har de påkrævede kvalifikationer, kan vi opfylde målsætningen fra Lissabon om at gøre EU til den mest dynamiske og konkurrencedygtige økonomi i verden, en økonomi, der bygger på innovation og viden.

7.4. Der skal altså skabes et miljø, der fremmer erhvervsinitiativer, innovationer og vækst. Dette skal bl.a. ske ved at fremme en klar fordeling af de administrative beføjelser, føre en retfærdig og gennemsigtig konkurrencepolitik, bekæmpe korruption og sørge for, at skattesystemerne er stabile og ikke-diskriminerende. Det er især vigtigt, at der vedtages lovgivning på nationalt og EU-plan, som sikrer virksomhedsejerens ejendom og beskytter hans privatliv og familieliv i tilfælde af konkurs, især hvis konkursen skyldes eksterne faktorer, som virksomheden ikke har indflydelse på. Det kan gøres med foranstaltninger som f.eks. henføring af midler til særlige formål osv.

7.5. På grundlag af ovennævnte principper og på baggrund af den socio-økonomiske og kulturelle debat om små virksomheder og håndværksvirksomheder i Europa, der generelt udviklede sig i løbet af 90'erne, og som ØSU som nævnt bidrog væsentligt til, vil ØSU i det følgende skitsere nogle aktionslinjer. De indbefatter de aspekter, der blev peget på i ØSU's udtalelse om håndværkssektoren fra 1997.

7.6. De eksisterende finansielle instrumenter skal forenkles, og barriererne for de mindre virksomheders adgang og for innovative investeringer i virksomheden skal mindskes, ved at man reducerer adgangsomkostningerne (især omkostningerne ved sagsbehandlingen) og gør dem mere tiltrækkende for små virksomheder. I mange tilfælde vurderer ledere af små virksomheder nemlig, at de "sikre" samlede omkostninger ved forehavendet (rentesatser, overdrevne garantier, administrative omkostninger, sparsomme informationer, lang ventetid før opnåelse af lån osv.) er højere end "eventuelle" gevinster.

7.7. Der skal skæres ned i de mange typer og det store antal finansielle EU-instrumenter, der ofte tjener samme formål, og instrumenternes samordning skal forbedres, både i teknisk og lovgivningsmæssig henseende. Dette skulle øge de disponible ressourcer, nedbringe risikoen og sænke brugeromkostningerne, så man undgår, at det især er de mere velstrukturerede virksomheder, specielt de mellemstore, der nyder godt af faciliteterne.

7.8. Kendskabet til instrumenterne skal forbedres ved at formidle flere informationer til virksomhederne og på lokalt plan samt ved at fremme oprettelsen af one-stop-shops for indhentning af information og indgivelse af ansøgninger (one-stop-shops på kreditområdet).

7.8.1. Ledere af små virksomheder er ofte direkte involveret i den egentlige produktion, og da de ikke har en passende organisationsstruktur at falde tilbage på, lykkes det dem ofte ikke at få/fremskaffe de nødvendige informationer. På et marked, hvor informationer udgør et økonomisk værdifuldt gode, og informationerne ikke altid cirkulerer optimalt og ikke når frem til alle virksomheder, skal en af grundene til de små virksomheders sparsomme brug af de finansielle støtte- og lånefaciliteter netop søges i et "informationsunderskud". Alle initiativer, der sigter mod at rationalisere og udbrede informationer som ovennævnte, kunne fjerne den eksisterende kløft mellem mellemstore og små virksomheder.

7.9. Det er vigtigt at fremme brugen af garantier for mikrokreditter ved hjælp af konsortier til finansiering af særlige typer investeringer, f.eks. integreret anvendelse af Internettet, så det bliver lettere at erhverve edb-materiel, edb-programmel og den nødvendige uddannelse.

7.9.1. Garantier for mikrokreditter kan tænkes at fremme forbindelserne mellem de kommercielle banker og de små virksomheder og tilskynde førstnævnte til i højere grad at gå ind på dette område (man skal holde sig for øje, at 20 % af de tilfælde, hvor virksomheder ikke overlever de første fem år, skyldes manglen på et effektivt kreditsystem). Mikrokreditter formidles ofte gennem specialiserede institutioner, som ikke er banker, og som har begrænset adgang til bankfinansiering på grund af deres lave sikkerhedsstillelsesniveau. Indførelsen af et garantiprogram, der er skræddersyet til mikrokreditter, kunne være et egnet instrument til at løse dette problem.

7.10. Egenkapitalgarantier for investeringer i virksomheder i opstartsfasen med særligt gunstige vilkår for kvindelige og unge iværksættere bør fremmes, bl.a. ved at inddrage personer med en lang erhvervserfaring, som kan bistå de unge iværksættere eller selv starte nye virksomheder op.

7.10.1. Dette er som bekendt den vanskeligste fase i virksomhedens livscyklus, den fase, hvor der går flest virksomheder tabt. Skattesystemerne bør derfor fremme små virksomheders ekspansion og støtte dem i opstartsfasen, bl.a. ved hjælp af skattelettelser, der målrettet sigter mod at øge egenkapitalgarantierne for investeringer i opstartsfasen. Sådanne faciliteter findes allerede i visse medlemsstater, men de bør indføres overalt i EU. Hvis de gennemføres og støttes på en hensigtsmæssig måde, vil de kunne bidrage til at få de nationale og internationale investorer til at investere i risikokapital.

7.11. Forskning og innovation bør fremmes gennem inddragelse af ØSU og andre støtteorganer, så man inden for rammeprogrammerne kan forbedre informationerne til de små virksomheder og håndværksvirksomheder og øge deres deltagelse i de tilknyttede finansielle faciliteter.

7.11.1. I betænkningen om det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd understregede Europa-Parlamentet, at små og mellemstore virksomheder samt mikrovirksomheder og håndværksvirksomheder yder et betydningsfuldt bidrag med hensyn til konkurrenceevne, forskning og innovation, og at de spiller en afgørende rolle med hensyn til styrkelse af den sociale samhørighed og den fysiske planlægning.

7.12. Man bør fremme og støtte arbejdet i nettet af organer, der støtter og beskytter små og mellemstore virksomheder i fremstillingssektoren, handelssektoren, turismesektoren og servicesektoren generelt, med henblik på at sikre en bedre udbredelse af bedste praksis blandt små virksomheder og en forbedring af deres økonomiske, kommercielle og sociale resultater.

7.13. I en sektor, der beskæftiger op til 66 % af den erhvervsaktive del af befolkningen, er det navnlig hensigtsmæssigt at inddrage arbejdsmarkedets parter og sikre arbejdstagernes aktive deltagelse, idet arbejdsgiverne opfordres til at fremme de sociale sikringsnormer, f.eks. i detailhandelen og i bygningsindustriens underleverandørvirksomheder.

7.14. Man skal overvåge og koordinere tiltag til fordel for små virksomheder med henblik på at undgå overlapninger og gøre tiltagene mere effektive.

7.15. Man bør tage EU-lovgivningen om offentlige indkøb op til fornyet overvejelse med henblik på ændringer svarende til de tiltag, der er truffet i USA og efterfølgende taget op af det franske senat, og som går ud på at garantere de små virksomheder og håndværksvirksomhederne en vis "ration" af de offentlige indkøb.

7.15.1. Vi skal videreføre den metodologiske proces, der blev indledt i begyndelsen af 90'erne i forbindelse med udbygningen af vores statistiske og kvalitative viden om små virksomheder og håndværksvirksomheder i Europa, så vi får et mere indgående kendskab til denne sektor, både kvantitativt og kvalitativt, og kan udvikle stadig mere målrettede og effektive tiltag.

Bruxelles, den 30. maj 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EFT C 158 af 26.5.1997, s. 53.

(2) EFT L 107 af 30.4.1996.

(3) De vigtigste karakteristika, der er nævnt i 1992-udtalelsen (ordfører: Hanns-Eberhard Schleyer), er følgende:

- der er sammenfald mellem ejer(e) og leder(e);

- produktionen er arbejdskraftintensiv, selv om virksomhederne også anvender avanceret teknologi, og de mest moderne ledelsesmetoder anvendes;

- virksomhedsejerens evner og kunnen hænger tæt sammen med hans aktiviteter i virksomheden og i selve produktionsprocessen;

- virksomhedsejeren deltager aktivt og primært i tilrettelæggelsen af produktionsprocessen.

(4) EFT C 158 af 26.5.1997, s. 53.

(5) Det andet seminar om håndværksstatistik i Europa afholdt i Rom den 20.-21. marts 1996 af Istituto Guglielmo Tagliacarne under protektion af Kommissionens GD XXIII.

(6) I september 2000 indgik Istituto Tagliacarne, Rom, efter udbud fra Europa-Kommissionen (Generaldirektoratet for Erhvervspolitik) kontrakt om udarbejdelse af et forslag til en forsøgsmæssig metodologi til kvantificering af håndværkssektoren i Europa.

(7) Denne kategorisering er også blevet anvendt af Det Europæiske Observationscenter for Små og Mellemstore Virksomheder - Europa-Kommissionen.

(8) I den forbindelse henvises til Kommissionens "Fælles rapport om beskæftigelsen 2000", del II: medlemsstaterne (KOM(2000) 551 endelig, bind I).

(9) Jf. bl.a.: Første handlingsplan for innovation i Europa - Innovation som vækst- og beskæftigelsesfremmende faktor, KOM(96) 589 endelig udg.; Det Europæiske Råd i Lissabon, marts 2000; meddelelsen "Mod et europæisk forskningsrum", KOM(2000) 6 endelig; meddelelsen "Innovation i en videnbaseret økonomi", KOM(2000) 567 endelig.

(10) Det Europæiske Råd i Feira den 19.-20. juni 2000.

(11) ØSU's udtalelse om "Europæisk charter for små virksomheder", EFT C 204 af 18.7.2000.

(12) Europæisk charter for små virksomheder - årlig gennemførelsesrapport (KOM(2001) 122 endelig af 7.3.2001).

(13) Ved Bologna-charteret forstås det dokument, der blev vedtaget på et OECD-møde om SMV-problemer, der blev afholdt i Bologna i juni 2000.

(14) Ordet Internet er dannet af de engelske ord Interactive network (interaktivt net).

(15) EFT C 123 af 25.4.2001.

(16) Web betyder væv, net.

(17) Ud over at udbrede Internettet er det også nødvendigt at støtte de faktorer, der bidrager til at skabe innovationer i SMV-sektoren. Nogle af disse faktorer, måske de vigtigste af dem, blev belyst på det forum, der blev afholdt i Lyon i november 2000 (Towards a European innovation area): iværksætterkulturen; skolesystemerne; informationssamfundets værktøjer; åbningen mod videnskaberne; organisatorisk innovation; støtte til private investeringer; fremme af venture kapital; støtte til små virksomheder og håndværket; udbredelse af initiativer inden for forskning og teknologisk udvikling.

(18) Yderligere oplysninger herom findes i ØSU's udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om finansielle foranstaltninger for innovative og jobskabende små og mellemstore virksomheder (SMV) - Vækst- og beskæftigelsesinitiativet (KOM(98) 26 endelig udg.) - Bruxelles, den 26. marts 1998 - Hovedordfører: Antonello Pezzini.

(19) EFT C 116 af 20.4.2001, s. 4.

(20) Kommissionens meddelelse KOM(2000) 653 af 18.10.2000.

(21) EFT L 333 af 29.12.2000.

(22) Der findes en mere detaljeret analyse i Kommissionens toårsrapport om "Unionens foranstaltninger til fordel for de små og mellemstore virksomheder (SMV'er)" (KOM(2001) 98 endelig af 1.3.2001.