31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/157 
måde løse de mange endnu udestående problemer. Det 
står imidlertid fast, at hverken EF eller de andre kontra­
herende parter må tvinges til at ofre deres egne vitale 
interesser. Dette ville være i modstrid med Uruguay-
Bryssel, den 20. september 1990. 
1. Indledning 
1.1. Flere mennesker end nogen sinde før har fået 
øget fritid, og det enorme turist-boom, dette har med­
ført, er ved at ændre turismens karakter radikalt, og 
ikke altid til det bedre. Det Europæiske Turistår giver 
os en anledning til at gøre status med henblik på at 
udforme en fælles politik på turistområdet og forberede 
os på yderligere store stigninger fremover i antallet af 
turister. 
1.2. ØSU mener, at dets bidrag til en vurdering af 
situationen og af den politik, der tager sigte på at 
påvirke udviklingen, bør have form af en grundig under­
søgelse af turismens fremtid og dens bidrag til regio­
naludviklingen i bredeste forstand, derunder by- og 
landsplanlægning, hvor dette er relevant. EF's indsats 
på turistområdet har hidtil været begrænset og koncen­
treret om forbrugerbeskyttelse, jf. rapporten. ØSU går 
ind for en mere global strategi, hvor der tages udgangs-rundens ledende princip, der blev opstillet i Punta del 
Este i 1986, og ifølge hvilket der skal skabes vilkår, 
som sikrer en balance mellem de kontraherende parters 
fordele, rettigheder og forpligtelser. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
punkt i det mål, der er opstillet i artikel 2 i Rådets 
afgørelse om et handlingsprogram for det europæiske 
turistår (*), nemlig » at understrege turisterhvervets øko­
nomiske og sociale betydning, bl.a. i forbindelse med 
regionalpolitikken og oprettelsen af nye arbejds­
pladser«. 
1.3. Turismen har udviklet sig til at blive en økono­
misk aktivitet, hvor der tilbydes en række forskellige 
tjenesteydelser som svar på forbrugernes efterspørgsel. 
Turistindustrien i Europa har navnlig i de sidste 30 år 
udvist en konstant vækst. 
1.4. Som økonomisk aktivitet er turismen blevet 
mere og mere afhængig af en række forskellige EF-
politikker. Turisme er ikke en isoleret sektor. Mange 
områder — transport, miljø, udviklingen af landdistrik­
ter og det sociale område, landbrug, serviceydelser osv. 
— virker ind på turismen og er selv påvirket af den. 
Foranstaltninger på disse felter må derfor også tage fuld 
højde for udviklingen på turistområdet. 
C) EFTnr. L 17 af 21. 1. 1989. Udtalelse om turisme og regionaludvikling 
(90/C 332/42) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 19. oktober 1989 at pålægge sektionen for 
regionaludvikling og fysisk planlægning at udarbejde en intitativudtalelse (forretningsorde­
nens artikel 20, stk.4) og en rapport om turisme og regionaludvikling. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for regionaludvikling og fysisk planlæg­
ning, som udpegede Nilokaos Vassilaras til Ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 19. 
juli 1990. 
ØSU vedtog på sin 270. plenarforsamling, den 20. september 1990, uden stemmer imod og 
med 1 stemme hverken for eller imod, følgende udtalelse. 
Nr. C 332/158 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
1.4.1. På baggrund heraf mener ØSU: 
a) at det klart bør fastslås, at turisme og regionalpolitik 
ikke kan behandles hver for sig. Turismen vedrører 
såvel de lokale og regionale myndigheder som virk­
somhederne, både dem, der er direkte knyttet til 
turismen såsom hoteller, restauranter, barer osv., 
og dem, der er indirekte tilknyttet såsom handelen, 
håndværksindustrien, landbruget osv.; 
b) at udviklingen af turismen derfor indebærer et an­
svar på alle niveauer: subsidiaritetsprincippet må 
gælde; 
c) at det bør fremhæves, at udtrykket »turisme« og 
»regionaludvikling« ikke udelukkende vedrører 
områder, hvor landbruget dominerer, men også in­
dustriområder, som bestræber sig på at skabe en 
aktivitetsspredning. 
2. Krisen inden for turismen: hen imod en ny stratgi 
2.1. Turist- og fritidsaktiviteter udgør en vigtig 
vækstsektor. Inden år 2000 vil de repræsentere den 
største sektor i alle udviklede økonomier, hvilket vil 
være en direkte følge af en højere levestandard. 
2.2. Denne stadigt stigende efterspørgsel har — stil­
let over for en ujævn vækst i og visse absolut naturlige 
grænser for udbuddet — bragt turismen ud i en krise. 
Den typiske ferie ved vandet, på skiløjperne eller an­
detsteds har ført til trængsel og overbelastning og ud­
tømmelse af turistressourcerne i mange regionner med 
alvorlig miljøforringelse og kulturel forarmelse til følge. 
2.3. Som en reaktion herpå er turisterne begyndt at 
svigte disse traditionnelle feriesteder for i stedet at vende 
sig mod nye destinationer, både i og uden for EF, og 
mod nye former for turisme. 
2.3.1. I Middelhavsområdet er der eksempelvis alle­
rede tale om en overbelastning af ressourcerne, idet det 
årligt besøges af 100 millioner turister. Nogle prognoser 
opererer med en fordobling af dette tal inden år 2000. 
Uanset om turisterne forbliver trofaste mod de traditio­
nelle destinationer, hvilket er usandsynligt, eller vender 
sig mod nye feriesteder i Middelhavsområdet, vil konse­
kvenserne være katastrofale, medmindre der i tide tages 
skridt til at tage udfordringen op og begrænse skaderne 
på dette skrøbelige miljø. 
2.4. Det er påtrængende nødvendigt, at politikken 
for turisme og regionaludvikling tager højde for disse 
ændringer. Dette indebærer, at alle berørte parter må 
gøre en indsats for at forbedre kvaliteten af turismen i 
Europa, samtidig med at omkostningerne holdes på et 
konkurrencedygtigt niveau; i særdeles må man: a) notere sig tidligere begåede fejl (ødelæggelse af den 
økologiske balance, overbelastning af installerede 
faciliteter) gennem en erfaringsudveksling om plan­
lægningen af turismens udvikling og vedtagelse af 
passende foranstaltninger; 
b) foretage investeringer i infrastruktur, især miljøin­
frastruktur (1), på de feriesteder, der er ramt af 
vækstkrisen; 
c) aktivt udvikle alternative former for turisme; 
d) udarbejde bestemmelser, om nødvendigt på EF-
plan, for at bevare og øge standarden; 
e) yde støtte til renovering af gamle hoteller og istand­
sættelse af ældre bygninger med indkvarteringsfaci-
liteter og af andre faciliteter. 
2.5. Hvad der er af general interesse på lang sigt må 
kort sagt gå forud for, hvad der er hensigtsmæssigt på 
kort sigt. Målet må være at bevare og skabe skønne 
områder, at fastholde en menneskelig målestok og frem­
me sensibiliteten. 
3. Tilskyndelse til at udvide turistsæsonen og forbedre 
turismens kvalitet 
3.1. De foranstaltninger, der er blevet iværksat for 
at gennemføre Rådets resolution om en bedre tidsmæs­
sig og geografisk spredning af turismen (2), bør tages 
op til fornyet overvejelse, og der bør overvejes skrappere 
strukturforanstaltninger med henblik på at sprede sko­
leferien og andre ferieperioder. 
3.2. Alternative former for turisme kan bidrage til 
at udvide turistsæsonen, forbedre turismens kvalitet og 
være med til at gøre mange regioner mere attraktive. I 
et integreret EF-program for turisme bør man være 
særlig opmærksom på at sikre en bedre anvendelse af 
ressourcerne gennem de alternative former for turisme, 
der er beskrevet nedenfor. 
3.3. Turisme med kulturelt sigte 
3.3.1. Den kulturelt orienterede turisme bør ikke blot 
være koncentreret om kunst og kulturarv i en region, 
men også om den nutidige kreativitet på det pågældende 
sted. De folk, som besøger en region af hovedsageligt 
kulturelle grunde (monumenter, museer, teatre, kunst­
gallerier osv.), er som regel mere tilbøjelige til at søge 
kontakt med lokalbefolkningen og til at udvise større 
tolerance og forståelse for lokale karakteristika og 
skikke. 
(!) Jf. ØSU's udtalelse om ENVIREG, EFT nr. C 112 af 7. 5. 
1990. 
(2) EFT nr. C 340 af 31. 12. 1986. 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/159 
3.3.2. Der er endvidere større sandsynlighed for, at 
sådanne turister er bevidste omkring miljøspørgmålet, 
viser et godt eksempel og giver lokalbefolkningen en 
bedre forståelse for værdien af det, der omgiver dem. 
3.3.3. Den kulturelle turisme stimulerer kreativite­
ten. Mange tænkere, kunstnere og handlekraftige mænd 
og kvinder er blevet kreativt inspireret efter at have 
været på kulturelle rejser. 
3.3.4. Den kulturelle turisme er mindre udsat for 
sæsonmæssige udsving. Det er mere behageligt at besø­
ge steder, som ikke er så overfyldte. En længere sæson 
betyder flere penge i kassen for arrangørerne og værts­
landene. Rejser uden for sæsonen er billigere og af større 
interesse for de mindre velstillede befolkningsgrupper. 
3.3.5. Det er nødvendigt med en global aktion for at 
få tilgodeset alle de behov, som opstår i forbindelse med 
besøg året rundt af monumenter, museer og kunstværk; 
man må f.eks. gøre en større reklameindsats, forbedre 
den kulturelle turismes image, give incitamenter til rej­
searrangører og beskytte steder af kulturel interesse 
mod plyndring. EF, de nationale regeringer og de lokale 
myndigheder bør især lægge stor vægt på: 
a) at beskytte, fremme og sikre fuld udnyttelse af histo­
riske og kulturelle steder og monumenter samt na­
turskønne områder (herunder forlystelsesparker, 
sportscentre osv.); 
b) tilrettelægge og markedsføre kulturelle arrangemen­
ter og fritidsprogrammer; 
c) at fremme Europas image uden for EF som en 
kulturel destination med både gammel og moderne 
kultur. 
3.4. De billigere former for turisme 
3.4.1. De billigere former for turisme er organiseret 
af ikke-profitsøgende foreninger, hvis mål er at gøre 
turismen tilgængelig, både i henseende til kvalitet og 
pris, for de mindre velstillede samfundsborgere. 
3.4.2. Der er blevet oprettet store nationale organisa­
tioner, og i Europa tenderer disse mod at blive suprana-
tionale, for at give ældre og unge mennesker mulighed 
for at rejse ud på et hvilket som helst tidspunkt af året; 
disse organisationer lægger særlig vægt på turismens 
kvalitet. EF og de nationale myndigheder bør støtte 
projekter, som tager sigte på at fremme de billigere 
former for turisme, herunder alle former for udveks­
lingsprogrammer (venskabsbyer osv.). Det er vigtigt, at 
denne form for turisme integreres i den lokale økonomi, 
f.eks. i det net af turistlandsbyer (»Euro-villages«), der 
foreslås af BITS (Det Internationale Kontor for Billigere 
Former for Turisme). 
3.4.3. EF bør finansiere en undersøgelse af, hvorledes 
der kan oprettes et EF-rejsebureau for billigere form 
for turisme, hvis hovedmål skal være at få flere ældre 
og unge til at tage på ferie i lavsæsonen. 3.5. Agroturisme (Bondegårdsferie) 
3.5.1. Agroturisme er den gæstfrihed, der vises på de 
enkelte landbrugsbedrifter, og den er derfor afhængig 
af sådanne bedrifters fortsatte eksistens. Denne form 
for turisme giver landbrugerne mulighed for at udbygge 
deres aktivitet ved at anvende ressourcer, som de allere­
de har, og som ellers ville forblive uudnyttede og gradvis 
forsvinde. Den skaber en kontakt med landet for dem, 
som bor langt derfra, byder på et ubeskadiget miljø, 
som den er med til at beskytte, og knytter bånd til 
lokalsamfundet. 
3.5.2. ØSU betragter agroturismen som en aktivitet, 
der bør lægge beslag påen mindre del af arbejdsdagen, 
end resten af arbejdet pa gården gør. Der bør fastsættes 
en indtægtstærskel, hvorover agroturismen ikke længe­
re skal betragtes som værende en del af land­
brugsaktiviteten. 
3.5.3. Med forbehold af de ovennævnte betingelser, 
og forudsat at der tages skridt til at undgå illoyal 
konkurrence og uacceptable vilkår, bør de mennesker, 
som i henhold til gældende lovgivning er ansvarlige for 
eller med til at drive en landbrugsbedrift, ikke — således 
som det er tilfældet inden for andre turisterhverv — 
være pligtige til at løse næringsbrev. 
3.5.4. Der må iværksættes harmoniseringsforan­
staltninger på EF-plan for at imødegå den tendens, der 
er til at betragte agroturisme og landbrugsdrift som 
særskilte aktiviteter. Dette er en nødvendig komponent 
i de foranstaltninger, der skal sikre såvel en integreret 
udvikling af landbrugsdistrikterne som en spredning af 
turistudbuddet. 
3.6. Turisme i bjergene 
3.6.1. Nogle bjergområder har en veletableret tu­
ristindustri, hvis kapacitet sågar ofte er for stor og 
skadelig for det pågældende område, medens mulighed­
erne i andre områder endnu ikke er blevet udnyttede. 
ØSU understreger, at en politik for turisme i bjergene 
bør integreres i andre udviklingspolitikker for disse 
områder (især foranstaltninger mod skovbrande, ero­
sion og jordskred), respektere det naturlige miljø og 
bevare landskabets skønhed. I den forbindelse bør 
vandreture, skiløb, ridning, ekskursioner, naturstier, 
agroturisme osv. kraftigt støttes, hvilket ligeledes vil 
bidrage til i stigende grad at sprede turistaktiviteten ud 
over hele året. 
4. Et indre marked for turisme 
4.1. Gennemførelsen af programmet for det indre 
marked i 1992 skulle blive meget fordelagtig for turis-
Nr. C 332/160 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
men, ikke mindst inden for transport, tjenesteydelser 
og hele feltet af borgerrettigheder (afskaffelse af grænse­
kontrol inden for EF): EF-borgere, som rejser inden for 
EF, vil ikke længere blive behandlet som udlændinge. 
ØSU gentager, at det kraftigt støtter gennemførelsen af 
dette program i lyset af dets betydning for turismen og 
regionaludviklingen. 
4.2. Det er imidlertid stadig nødvendigt med en 
række foranstaltninger for at få skabt et enhedsmarked 
for turisme. Disse foranstaltninger omfatter: 
a) indførelse af fælles bestemmelser for at beskytte 
turister mod profitmagere, forskellige former for 
gener og forkerte oplysninger; 
b) skabelse af et standardiseret hotelklassificeringssy­
stem (antal stjerner osv.); 
c) indførelse af et edb-system for hotel- og transportin­
formation og -reservation; 
d) minimumskrav til standardkontrakter (som f.eks. 
regulerer forholdet mellem hoteller, transportvirk­
somheder og rejsearrangører, mellem rejsearrangø­
rer og rejseagenter og forholdet til kunderne på alle 
stadier); 
e) skabelse af kompatible kreditkortsystemer og indfø­
relse af elektroniske betalingsoverførsler samt frem­
me af ECU'en for at forenkle og stabilisere turist­
transaktioner; 
f) etablering af et velfungerende paneuropæisk luft­
fartskontrolsystem; 
g) udarbejdelse af en fælles politik på såvel internatio­
nalt som på EF-plan for at beskytte turister mod 
terroristangreb og forbedre sikkerheden i medlems­
staterne. 
4.3. Nogle af de foranstaltninger, der indgår i 1992-
programmet, kan imidlertid få uheldige virkninger for 
turismen. I den forbindelse gør ØSU især opmærksom 
på de kommentarer til spørgsmålet om at lægge moms 
og punktafgifter på transportoperationer, som det frem­
satte i forbindelse med skatteharmoniseringsforslage-
ne(x). ØSU frygter, at sådanne foranstaltninger kan 
føre til højere takster for transport inden for EF, som 
således diskrimineres i forhold til transportforbindelser 
uden for EF. 
4.4. På lignende vis kunne de skatteharmoniserings­
foranstaltninger, som vedrører hoteller og turistfacilite­
ter, hvis de iværksættes generelt, øge omkostningsni­
veauet og bringe mange hundrede tusinde jobs i fare. 
ØSU advarer mod overilede foranstaltninger af denne 
slags. 
i1) Udtalelse om udviklingen inden for den civile luftfart i Fælles­
skabet, EFT nr. C 112/90 af 7. 5. 1990, pkt. 7.2; udtalelse om 
positive foranstaltninger for søtransporten, EFT nr. C 56 af 
7. 3. 1990. 5. Turisme og større samhørighed i Europa 
5.1. I henseende til regionaludvikling er turismen 
fuldt ud i stand til at udvide det økonomiske grundlag 
i både de mindre udviklede og i de industrialiserede 
regioner. ØSU understreger behovet for en mere afba­
lanceret sæsonmæssig og geografisk fordeling af turis­
men. Dette vil være til fordel for økonomien i alle 
medlemsstaterne og styrke regionaludviklingen samt 
beskytte miljøet. Den hidtidige fragmentariske måde at 
gribe disse spørgsmål an på har ikke givet mange positi­
ve resultater. 
5.2. I en mere global strategi må der lægges større 
vægt på at øge både kvaliteten af og bredden i det 
»turistprodukt«, der udbydes. EF og medlemsstaterne 
må gøre en kvalitativ forbedring til hovedkriterium for 
ydelse af støtte til udvikling af turismen. 
5.3.1. EF's strukturfonde (Regionalfonden, Social­
fonden, Landbrugsfonden osv.) yder betydelige summer 
til projekter af betydning for turismen både direkte 
(f.eks. lystbådehavne, konferencecentre) og indirekte 
gennem generelle faciliteter (f.eks. veje, el- eller vand­
forsyning). Lån til hoteller og turistfaciliteter, ikke 
mindst til små og mellemstore virksomheder, ydes også 
af Den Europæiske Investeringsbank og i stigende om­
fang sammen med strukturfondene. Den afdeling under 
Kommissionens GD XXIII, som har ansvaret for turis­
me, må ligeledes inddrages på det tidligste stadium, så 
der kan skabes en passende koordinering mellem de 
forskellige fonde. 
5.3.2. ØSU understreger kraftigt behovet for, at 
strukturfondene får fordoblet sine midler og anvender 
dem til at påvirke investeringer i turistfaciliteter efter 
de retningslinjer, som er afstukket i denne udtalelse. 
5.3.3. I den henseende er ØSU overbevist om, at 
de nye programprocedurer (EF-støtterammer, flerårige 
operationelle programmer osv.) vil bidrage til opnåelsen 
af dette mål. Den mærker sig f.eks. med tilfredshed, at 
EF-støtterammerne for Grækenland, Italien og Spanien 
har udvikling af turismen som et af de fem højst priori­
terede områder og samtidig udtrykkeligt støtter nogle 
af de vigtigste punkter, der er opstillet i denne udtalelses 
konklusion (alternative former for turisme, større ge­
ografisk og tidsmæssig spredning, generelle infrastruk­
turer, uddannelse). 
5.3.4. ØSU er imidlertid bange for, at de fine inten­
tioner, der ligger bag de forskellige programmer, ikke 
altid føres ud i livet. Denne risiko øges klart, når 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/161 
kun en lille del af EF's midler specifikt øremærkes til 
»turisme«, medens andre nationale og EF-udgifter er 
af samme eller større betydning for turismens udvikling. 
ØSU konkluderer, at der må tages langt mere hensyn 
til de turistmæssige interesser via rammeplaner (som 
anført i punkt 6.1 nedenfor) i de enkelte turistområder. 
Disse bør være en forudsætning for at kunne få støtte 
fra EF's strukturfonde. 
5.3.5. Lokale rammeplaner af denne slags må så igen 
indgå i et globalt program, som skal fremme turismen 
inden for EF og tiltrække besøgende fra tredjelande. 
ØSU forventer, at et sådant program vil blive baseret 
på de retningslinjr, der er opstillet i denne udtalelse, 
og på lignende bidrag fra Det Europæiske Turistår, 
suppleret med kommentarer og forslag fra det organ, 
der foreslås i punkt 6.2. nedenfor. 
5.4. Udviklingen af turismen i de mere ugunstigt 
stillede regioner afhænger i udstrakt grad af tilstedevæ­
relsen af en kerne af faglærte arbejdstagere; men sådan­
ne arbejdstagere vil kræve samme løn som den, andre 
erhvervssektorer giver. Dette er meget vanskeligt i regio­
ner, hvor turistaktiviteten er af yderst sæsonmæssig 
karakter. 
5.4.1. Skal dette problem løses, må der iværksættes 
koordinerede foranstaltninger på en række områder 
såsom en udvidelse af turistsæsonen og udvikling af 
andre økonomiske aktiviteter i lavsæsonen (byggeri, 
landbrug, fiskeri, forarbejdningsindustrien, håndværk 
osv.). Alt dette kræver en harmonisering af forsikrings-
og socialsikringsordningerne i de forskellige sektorer 
kombineret med et system, der holder arbejdstagerne 
skadesløse i den korte periode, hvor de er uden beskæf­
tigelse, samt uddannelsesforanstaltninger inden for en 
række fag. 
5.4.2. Af hensyn til den sociale retfærdighed og for 
at undgå illoyal konkurrence mellem medlemsstaterne 
med hensyn til lønomkostninger må sådanne foran­
staltninger bygge på koordinerende EF-direktiver. 
5.4.3. Erhvervsuddannelsen inden for turistsektoren 
ville kunne drage fordel af et EF-forsøgsprogram, som 
tager sigte på at opstille fælles rammer for uddannel­
seskurser, hvor man på passende vis respekterer de 
lokale traditioner og skikke (mad, folklore osv.), og 
hvor specialiserede institutter på disse områder ind­
drages. 
5.4.4. ØSU ser med tilfredshed på en nylig fremlagt 
plan om skabelse af praktikpladser på europæiske ho­
teller i1). Denne plan bør gives mere omtale, gøres mere 
i1) Social Europe Supplement 8/89, s. 103-4. langsigtet og udvides til at omfatte andre turistfag og 
andre sektorer inden for turistindustrien. Gennem et 
sådant program vil de pågældende arbejdstagere få bed 
kendskabe til forholdene i andre dele af EF og få lejlig­
hed til at lære sprog og finde beskæftigelse i lavsæsonen. 
6. Konklusion 
6.1. Hovedinitiativet til at udvikle turismen må tages 
af EF, medlemsstaterne og regionerne. Ligesom der må 
være en strategisk plan for enhver større erhvervsgren, 
må udviklingen i de enkelte turistområder bygge på en 
rammeplan, som har været genstand for en bred debat 
mellem de ansvarlige myndigheder, bygherrer, iværk­
sættere og arbejdsmarkedets parter. EF's strukturfonde 
bør efter ØSU's mening først komme ind i billedet med 
støtte og bistand, når en sådan plan konkret foreligger, 
og deltagerne er parate til at påtage sig en betydelig 
forpligelse i den forbindelse. Der bør kun rent undtagel­
sesvis ydes støtte til isolerede projekter eller fragmenta­
riske udviklingsforanstaltninger. 
6.2. ØSU mener, at det ville være en god ide at 
oprette et EF-organ eller et EF-institut til fremme af 
turismen, hvori turistrådene og andre erhvervsinteresser 
i de forskellige medlemslande er repræsenteret. Dette 
organ skulle have til opgave at fremme EF's turistpoli­
tik, både inden for og uden for EF, ved at fungere som 
debatforum og ved at stille det nødvendige baggrunds­
materiale og en databank til rådighed. 
6.3. ØSU finder det endvidere hensigtsmæssigt at 
skabe en dialog på EF-plan mellem arbejdsmarkedets 
parter inden for turistsektoren. 
6.4. ØSU ser gerne, at turismen anerkendes som en 
vigtig sektor med et behov for passende EF-aktioner, 
og at dette sker i form af en særlig omtale af denne 
sektor i kommende revisioner af Traktaten, således som 
foreslået af det italienske formandskab. 
6.5. ØSU understreger behovet for på hvert stadium 
at tage hensyn til den vigtige forbindelse, der er mellem 
den turistmæssige udvikling og miljøet. Dette bør af­
spejles i de organisatoriske strukturer; f.eks. bør Det 
Europæiske Miljøagentur have en afdeling, der især 
beskæftiger sig med turisme. Ligeledes må alle Middel-
Nr. C 332/162 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
havslandene, som har underskrevet Barcelona-konven­
tionen om beskyttelse af Middelhavet mod forurening, 
Bryssel, den 20. september 1990. 
1. Indledning 
1.1. Dirktivforslaget er en delvis revision af Rådets 
direktiv af 19. september 1983 om beskyttelse af ar­
bejdstagere mod farerne ved under arbejdet at være 
udsat for asbest, herefter benævnt asbestdirektivet. 
1.2. ØSU vedtog en udtalelse om forslaget til dette 
direktiv i september 1981 (!). Som det vil huskes, var 
asbestdirektivet det andet særskilte direktiv under det 
såkaldte rammedirektiv af 27. november 1980 om be­
skyttelse af arbejdstagere mod farerne ved at være udsat 
for kemiske, fysiske og biologiske agenser under arbej­
det (80/1107/EØF). ØSU vedtog en udtalelse om ram­
medirektivet i 1979. 
(J) EFT nr. C 310 af 30. 11. 1981, s. 43. intensivere deres bestræbelser på at efterleve den. EF's 
MEDSPA-program er især vigtigt i denne forbindelse. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
1.3. Hovedpunkterne i denne revision vedrører i hen­
hold til artikel 9 følgende bestemmelser i asbestdirekti­
vet: aktionsniveauet (artikel 3, stk. 3) og græseværdier­
ne for eksponering på arbejdspladsen (artikel 8). Endvi­
dere føjes der nogle specifikke bestemmelser vedrørende 
opførelse af bygninger til artikel 5, som i dag kun 
forbyder sprøjtning med asbest. 
1.4. ØSU støtter det foreliggende forslag, hvortil der 
fremsættes følgende bemærkninger: 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Opmærksomheden henledes på, at ØSU i sin 
udtalelse om asbestdirektivet i 1981 erklærede: Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om ændringer af direktiv 83/477/EØF om beskyttelse 
af arbejdstagere mod farerne ved under arbejdet at være udsat for asbest 
(90/C 332/43) 
Rådets for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 21. juni 1990 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 118 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for social-, familie-, uddannelses- og 
kulturspørgsmål, som udpegede Thomas Etty til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
13. september 1990. 
Det øknonmiske og sociale Udvalg vedtog på sin 279. plenarforsamling, mødet den 
20. september 1990, enstemmigt følgende udtalelse.