Indledning: økonomisk, politisk og juridisk baggrund

For at styrke den økonomiske vækst i EU har Kommissionen fastlagt sine ambitioner om at udnytte potentialet ved grænseoverskridende forbrugermarkeder, både on- og offline, i strategien for det digitale indre marked og strategien for det indre marked, der blev vedtaget i 2015. Kommissionen foreslog som første skridt at færdiggøre EU's lovgivningsmæssige rammer for at lukke de resterende huller i lovgivningen om kontrakter om digitalt indhold og online salg af varer. Den tog initiativ til at vurdere platformes rolle, geografiske salgsrestriktioner og indvirkningen af den kollaborative økonomi. Den fremhævede også nødvendigheden af at støtte lovgivningen med en effektiv, konsekvent håndhævelse for at sikre, at bestemmelserne for det indre marked skaber de forventede økonomiske fordele for EU's økonomi.

Praksis tyder dog på, at overholdelse af forbrugerbestemmelser stadig er et område, der påvirker forbrugernes og de erhvervsdrivendes tillid til grænseoverskridende markeder i EU (se nedenstående kasse).

Nøgletal Skade for forbrugerne i grænseoverskridende transaktioner: Konservative skøn baseret på et repræsentativt udsnit af fem onlinesektorer (beklædning, elektroniske varer, fritidsaktiviteter, forbrugerkredit og pakkerejser) viser, at 37 % af de onlineerhvervsdrivende i EU ikke overholder forbrugerlovgivningen. Dette resulterer i skader for forbrugerne på omkring 770 mio. EUR årligt alene i disse fem sektorer. Det anslås, at en styrkelse af samarbejdet vil kunne reducere denne manglende overholdelse betydeligt. Den koordinerede screening og korrektion af websteder (kontrolaktioner) foretaget af nationale håndhævelsesmyndigheder i de senere år har forbedret overholdelsesgraden fra 20-40 % (afhængigt af sektor) i den indledende efterforskningsfase til over 80 % efter et år. Forbrugertillid i grænseoverskridende transaktioner: Ifølge en Eurostat-undersøgelse fra 2014 angav kun 15 % af forbrugerne, at de havde købt online fra andre EU-lande, mens 44 % købte online i deres eget land. Ifølge 2015-udgaven af resultattavlen for forbrugermarkederne følte 61 % af EU's forbrugere sig trygge ved at foretage køb online fra en detailhandler, der bor i deres eget land, mens kun 38 % følte sig trygge ved at købe fra en erhvervsdrivende fra et andet EU-land. Styrket håndhævelse på tværs af grænserne og mindre skade for forbrugerne vil styrke forbrugernes tillid og dermed sætte skub i de grænseoverskridende e-handelstransaktioner. Lav tilbøjelighed til at sælge online på tværs af grænser: Inden for detailhandlen er e-handels markedsandel stadig lavere i Europa end i USA, i 2014 7,2 % sammenlignet med 11,6 % i USA. Samme år solgte kun 12 % af EU's detailhandlere online til forbrugere i andre EU-lande, mens tre gange så mange (37 %) gjorde det i deres eget land.

Håndhævelse af forbrugerlovgivningen er primært medlemsstaternes ansvar. Især i det digitale miljø, hvor transaktioner foregår på tværs af grænser, er det dog kun gennem samarbejde, at de nationale myndigheder effektivt kan håndtere overtrædelser af forbrugerlovgivningen, som sker i en grænseoverskridende sammenhæng. Forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde (CPC-forordningen) blev vedtaget i 2004 med det formål at skabe nogle formelle rammer for samarbejdet mellem nationale håndhævelsesmyndigheder om at håndtere problemfyldt praksis med en grænseoverskridende dimension.

I strategien for det digitale marked fremhæver Kommissionen i sin vurdering af midlerne til at styrke væksten, at der er "behov for en hurtigere og mere fleksibel og ensartet håndhævelse af forbrugerreglerne om onlinekøb, så de fungerer effektivt i praksis". Og Kommissionen forpligter sig til "at afklare og ajourføre de retshåndhævende myndigheders beføjelser og forbedre koordineringen af deres markedsovervågningsaktiviteter og varslingssystemer, så de hurtigere opdager overtrædelse." I strategien om det indre marked understreges desuden vigtigheden af at samarbejde om håndhævelse for at imødegå urimelig forskelsbehandling baseret på geografiske kriterier: "(disse foranstaltninger) skal gå hånd i hånd med styrket håndhævelse i hver enkelt medlemsstat, der som bebudet i strategien for det digitale indre marked skal forbedres yderligere gennem reformen af forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde".

Ovennævnte strategier er baseret på de undersøgelser, der er fastlagt i artikel 21a i CPC-forordningen, som blev igangsat i 2012 med det formål at forbedre denne forordnings anvendelse.

I henhold til CPC-forordningens artikel 21a skal Kommissionen i en rapport til Europa-Parlamentet og Rådet 10 år efter forordningens vedtagelse undersøge dens operationelle mekanismer, bilag og effektivitet. Kommissionen opfordres til i givet fald at stille et forslag til retsakt for at ændre forordningen. Som krævet i denne artikel har Kommissionen undersøgt CPC-forordningens anvendelse, og resultaterne af denne undersøgelse fremlægges i denne rapport. Undersøgelsens analytiske skridt omfattede en ekstern evaluering (2012), en offentlig høring (2013-2014), et forbrugertopmøde om håndhævelse (2013), to toårige rapporter i 2009 and 2012 og Kommissionens rapport fra 2014 om CPC-forordningens anvendelse. Siden undersøgelsen pegede på behovet for at forbedre og modernisere CPC-forordningen, blev der i 2015 foretaget en dybtgående konsekvensanalyse af forskellige scenarier for at vurdere behovet for en retsakt til at forbedre CPC-forordningen.

1.Undersøgelse af effektiviteten af de operationelle mekanismer i CPC-forordningen

CPC-forordningen dækker 20 direktiver og forordninger om Unionens forbruger- og markedsføringslovgivning. Formålet er at sikre overholdelse af disse love, beskytte forbrugernes kollektive økonomiske interesser og forsvare lovlige virksomheder mod uhæderlige konkurrenter. Den sikrer velfungerende detailmarkeder i hele EU og indfører operationelle mekanismer til samarbejde mellem nationale håndhævelsesmyndigheder, bl.a. anmodninger om gensidig bistand (om information og beskæftigelsesforanstaltninger), og gør det muligt for de nationale myndigheder at koordinere deres indsats for at håndtere virksomheders overtrædelser af Unionens forbrugerlovgivning i en grænseoverskridende sammenhæng. Disse mekanismer sætter myndighederne i stand til at imødegå begrænsningerne i nationale jurisdiktioner, således at de kan behandle problemfyldt praksis hos erhvervsdrivende, der er etableret i deres jurisdiktion, når disse skader forbrugere i andre EU-lande.

Det blev evalueret, i hvilket omfang gennemførelsen af CPC-forordningen har resulteret i, at der er udviklet effektive midler til at beskytte forbrugernes kollektive interesser i hele EU. CPC-forordningen fastsætter fælles minimumsbeføjelser for nationale myndigheder og tillader dem at stoppe overtrædelser på tværs af grænser. Myndighederne har f.eks. siden 2007 screenet over 4 500 e-handelswebsteder i forskellige økonomiske sektorer for at undersøge, om EU-lovgivningen blev overtrådt, hvilket har resulteret i øget overholdelse.