Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige indkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter"

(2001/C 193/02)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 8. september 2000 under henvisning til EF-traktatens artikel 47(2), 55 og 95 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Bo Green til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 7. februar 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 381. plenarforsamling af 25. og 26. april 2001, mødet den 26. april 2001, følgende udtalelse med 92 stemmer for, 21 imod og 8 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. I kølvandet på grønbogen om "Offentlige indkøb i EU - overvejelser for fremtiden", som Kommissionen udsendte i november 1996(1), vedtog ØSU enstemmigt en udtalelse den 28. maj 1997(2).

Efter at have analyseret de indkomne bidrag skitserede Kommissionen sine fremtidige handlingsmuligheder i meddelelsen "Offentlige indkøb i Den Europæiske Union"(3) i marts 1998. Reaktionerne fra de kredse, som berørtes af grønbogen, viste, at det var nødvendigt at forenkle den relevante EU-lovgivnings juridiske rammer og tilpasse dem til den elektroniske tidsalder, men uden at rokke ved den grundlæggende struktur. Kommissionen har derfor valgt at slå de eksisterende direktiver sammen, jf. konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Lissabon, hvor der blev efterlyst økonomiske reformer for at gennemføre det indre marked og gøre dette fuldt operationelt.

1.2. Kommissionens foreliggende forslag om at samle direktiverne i én retsakt omhandler følgende fire spørgsmål:

- forenkling af den eksisterende juridiske ramme,

- tydeliggørelse af uklare eller indviklede bestemmelser,

- ændring af indholdet, og

- kodificering af de tre "klassiske" direktiver, så de samles i én tekst, hvilket er sigtet med det foreliggende forslag.

ØSU udtrykker over for Kommissionen tilfredshed med det arbejde, den har udført med hensyn til de fire nævnte punkter, men ønsker dog at foreslå en række ændringer.

1.3. Efter nogle generelle bemærkninger om de foreslåede forenklinger, som hovedsagelig vedrører samarbejdningen af de tre gamle direktiver, og om de lovgivningsændringer, som der lægges op til, fremlægges ØSU's forslag.

2. Bemærkninger om samlingen af de tre gamle direktiver i én retsakt og den deraf følgende forenkling

2.1. Direktiverne om offentlige kontrakter har haft en meget ringe indvirkning på disses liberalisering, og Kommissionen har derfor besluttet at eliminere en del af den manglende kohærens mellem de tre "klassiske" direktiver, dvs. direktiv 92/50/EØF om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler(4), direktiv 93/36/EØF om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb(5) og direktiv 93/37/EØF om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter(6). Bestræbelserne på tydeliggørelse er dog ikke lykkedes helt, idet EU-lovgivningen om koncessionskontrakter og partnerskaber mellem det offentlige og den private sektor, fortsat er særdeles uklar. Fortolkningsmeddelelsen om koncessioner i EU-lovgivningen(7) fra april 2000 burde have været integreret i den foreslåede samling af teksterne på baggrund af dens afgørende betydning. Selv om Kommissionen oplyser, at meddelelsen ikke foregriber et eventuelt særskilt lovforslag om koncessioner, ville det, for ikke hele tiden at skulle lave om på EU-lovgivningen, have været en god idé at medtage en mere realitetsnær definition på koncessionskontrakter og partnerskaber mellem det offentlige og den private sektor i direktivforslaget. Kommissionen må klart vælge enten at fremlægge en bedre definition på koncessioner vedrørende offentlige bygge- og anlægskontrakter, kontrakter vedrørende partnerskaber mellem det offentlige og den private sektor samt tjenesteydelseskontrakter eller at oplyse, at disse kontrakter ikke omfattes af det foreliggende direktiv, men bliver genstand for et fremtidigt direktiv som forslået af ØSU.

2.2. De nugældende direktiver omstruktureres, men uden at der ændres radikalt ved de juridiske forpligtelser, som de indebærer: én enkelt tekst skal fremover gælde for indkøbskontrakter, bygge- og anlægskontrakter og tjenesteydelseskontrakter. Forenklingen har fordele for brugerne, men man kan ikke undgå at få den opfattelse, at en alt for omskiftelig lovgivning på dette felt vil være ødelæggende for selve lovgivningen og for den gnidningsløse gennemførelse af de regler, som man agter at håndhæve. Herudover volder beskyttelsen af offentlige interesser problemer på et område, hvor virksomhederne ofte står i en svagere position end de offentlige indkøbere, bl.a. når det gælder betalingsfrister.

2.3. Ved vurderingen af tilbuddenes kvalitet kan de ordregivende myndigheder legitimt tage sociale og miljømæssige hensyn, hvis princippet om ligebehandling respekteres, samtidig med at gældende national og europæisk lovgivning på social- og miljøområdet overholdes. Det bør af direktivet fremgå, at ILO-konvention nr. 94 Labour Clauses (Public Contracts) skal efterleves.

2.4. ØSU konstaterer tillige, at flere faktorer gør det berettiget, at der vedtages en forordning:

- de foreslåede teksters vigtighed og kompleksitet,

- det nuværende antal nationale regelsæt, som udgør en afgørende hindring for harmonisering af det europæiske marked,

- antallet af lande, som fremover vil tilslutte sig EU, og hvori der evt. forefindes lokale regelsæt; i nogle af disse lande har der aldrig eksisteret regler om offentlige aftaler,

- antallet af lokale regelsæt,

- direktiverne skal omsættes i national lovgivning på grund af, at de rummer lovmæssige nyskabelser.

Man kan derfor rejse spørgsmålet om det rimelige i at vedtage et nyt direktiv på et område, hvor de økonomiske aktører og de ordregivende myndigheder ofte henholder sig til direktivernes formulering, når de skal fortolke deres egne nationale lovtekster: ØSU mener, at en forordning ville egne sig bedre, og at man med en forordning ville kunne undgå afvigelser i de enkelte landes formuleringer på et område, hvor enhedsmarkedet kun gennemføres med stort besvær, bl.a. på grund af de forskelligartede nationale regelsæt, som hæmmer markedernes åbning. Af hensyn til EF-reglernes effektivitet er det nødvendigt at råde over en fælles lovtekst.

2.5. ØSU rejser også spørgsmålet om oplæggets manglende henvisninger til miljøspørgsmål, som spiller en afgørende rolle for Europas fremtid. Medtagelse af miljøkriterier, som skal være kompatible i rimeligt omfang og have direkte relation til de pågældende produkter/ydelser, kunne mere specifikt indgå i art. 53. De bør kun tages i betragtning, når de har afgørende miljømæssige konsekvenser i forhold til andre deltageres forslag vedrørende arbejdets gennemførelse.

2.6. Det er ligeledes bemærkelsesværdigt, at der ikke anføres nogen sociale aspekter blandt kriterierne for tildeling af en kontrakt. Sociale kriterier kunne også omtales nærmere i artikel 53. ØSU er klar over, at det er vanskeligt at behandle disse punkter detaljeret, og henstiller, at Kommissionens kommende fortolkningsmeddelelser om miljømæssige og sociale aspekter ændres til retningslinjer for medlemsstaterne og kommer til at indeholde nærmere oplysninger om, hvorledes disse aspekter kan realiseres. Kommissionen er ved at udarbejde en "grøn" håndbog om offentlige indkøbskontrakter med det sigte at give de offentlige myndigheder en rettesnor for hensyntagen til miljømæssige karakteristika ved tildeling af en kontrakt. ØSU anbefaler, at der udarbejdes en "social" håndbog om indkøbsaftaler for at vejlede offentlige myndigheder også på dette felt.

2.7. ØSU bakker op om forenklingen, hvor direktivernes samling i én tekst bevirker, at man erstatter tre særskilte lovtekster, som for en stor dels vedkommende omhandler de samme spørgsmål, og som indeholder henholdsvis 35 artikler (indkøbskontrakter), 37 artikler (bygge- og anlægskontrakter) og 45 artikler (tjenesteydelseskontrakter), og samarbejder den i én enkelt lovtekst med 82 artikler. ØSU bemærker dog, at samlingen af de tre direktiver til ét tvinger medlemsstaterne til en ny omsættelse i national lovgivning, i modsætning til, hvad der anføres i indledningen til det nye direktiv, idet der er tale om ændringer og tilføjelse af nye bestemmelser.

2.8. ØSU bemærker, at der bør indføres lige konkurrence i samtlige medlemsstater, uden at nogle af disse fastholder en "overregulering", som hæmmer liberaliseringen. Arbejdsretten berøres ikke af denne bemærkning.

2.9. ØSU tvivler stærkt på, at tilbuddenes fortrolighed i praksis sikres i de elektroniske kontraktindgåelsesmetoder på nuværende tidspunkt, hvor edb-piratvirksomhed ser ud til at være et gængs fænomen, selv i de bedst beskyttede netværker.

3. Generelle bemærkninger til lovændringerne

3.1. ØSU udtrykker tilfredshed med den tydeliggørelse, som det nye direktivforslag indebærer. Det er inddelt i seks afsnit, nemlig definitioner, særlige bestemmelser for offentlige kontrakter, tildeling af særlige eller eksklusive rettigheder, særlige regler for projektkonkurrencer om tjenesteydelser, regler for koncessioner samt afsluttende bestemmelser. Artiklerne er opstillet, således at de følger den logiske rækkefølge ved tildelingen af en kontrakt. ØSU er ikke tilfreds med definitionen på offentligretlige organer (art. 1, stk. 5), som bør udbygges og tydeliggøres. Kommissionens udkast til fortolkningsmeddelelse om in house-aktiviteter bør indgå i det foreliggende direktivforslag, idet der ikke bør herske tvivl om, nøjagtigt i hvilke tilfælde EU-reglerne om offentlige indkøb finder anvendelse på ordregivende myndigheder og på aktører, som er underlagt disse. Fortolkningsmeddelelsen om koncessioner rummer nogle afgørende elementer på dette område, som bør medtages i det foreliggende forslag, herunder forpligtelsen til at konkurrere og reglen om gennemsigtighed.

3.2. ØSU minder om, at offentligretlige organer, der fungerer som økonomiske aktører, ikke bør udnytte de fordele, som deres status giver dem, til at tilsidesætte konkurrencereglerne. Det kan konstateres i EU, at administrative instanser eller selskaber med særlig status har konkurrencemæssige fordele. Supplerende regler forekommer nødvendige for at få de ordregivende myndigheder til at undersøge, om offentligretlige organer er pålagt de samme byrder - bl.a. afgiftsmæssige, sociale og finansielle - som private aktører. Forpligtelsen til at konkurrere om tildeling af kontrakter eller arbejdsopgaver, der kan sidestilles med kontrakter i den private sektor, bør også pålægges de ordregivende myndigheder i deres forbindelser med offentlige, halvoffentlige eller private organer, som er underlagt de pågældende ordregivende myndigheder eller andre licitationsmyndigheder.

3.3. Det er heller ikke ønskeligt, at der hersker monopollignende vilkår på visse markeder til fordel for private virksomheder. Det bør derfor sikres, at hverken offentlige eller private operatører forskelsbehandles ved tildelingen af offentlige kontrakter, og at konkurrencevilkårene bliver helt ens for samtlige deltagere og er i overensstemmelse med EU-retten.

3.4. ØSU kan godkende de tre principper, som Kommissionen opererer med ved formuleringen af de nye bestemmelser: modernisering, forenkling og fleksibilitet, idet den ønsker at tage hensyn til informationssamfundets indtog, medlemsstaternes gradvise liberalisering af visse økonomiske aktiviteter samt en stadig strammere budgetdisciplin. Dog bemærker ØSU, at det i denne liberaliserings øjemed er nødvendigt med en klarere definition på offentlige kontrakter, og at det bl.a. bør præciseres, hvad der i artikel 1 skal forstås ved: "... kontrakter ... angående ... udførelsen ved et hvilket som helst middel af et bygge- og anlægsarbejde". Generelt kan det ikke anses for tilfredsstillende at bibeholde definitionerne fra de tidligere direktiver, fordi de er uklare, bl.a. med hensyn til koncessioner, som omtales i det følgende punkt.

3.5. Kommissionen lægger op til syv væsentlige ændringer, nemlig med hensyn til indførelse af elektroniske indkøbsmekanismer; indførelse af en ny procedure for udbud med forhandling, der giver mulighed for, at der i forbindelse med særligt komplekse kontrakter finder en "konkurrencebaseret dialog" sted mellem den ordregivende myndighed og de forskellige ansøgere; de offentlige indkøberes mulighed for at indgå rammeaftaler; en tydeliggørelse af bestemmelserne om tekniske specifikationer; en styrkelse af bestemmelserne om tildelings- og udvælgelseskriterier samt en forenkling af tærskelværdierne. Der udtrykkes tilfredshed med alle disse ændringer, som både de offentlige og private parter har næret ønske om, men det er beklageligt, at Kommissionen ikke benytter lejligheden til at fremkomme med en ny definition på koncessionskontrakter og kontrakter vedrørende partnerskaber mellem det offentlige og den private sektor, således som ØSU har foreslået i flere udtalelser, senest i udtalelsen om styrkelse af lovgivningen om koncessioner og kontrakter vedrørende offentlige og private partnerskaber(8). "En koncessionskontrakt om bygge- og anlægsarbejder er en akt (kontrakt eller ensidig akt), hvorved en offentlig myndighed overdrager det til en privat organisation at udforme, opføre, finansiere, vedligeholde og drive en infrastruktur og/eller en tjenesteydelse for en længere og nærmere fastlagt periode."

3.6. De ændringer, som Kommissionen lægger op til i "forsyningsvirksomhedsdirektivet", nemlig direktiv 93/38/EØF om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation(9), og som har baggrund i den gradvise liberalisering af visse sektorer, gør det i visse tilfælde nødvendigt at ændre nogle af bestemmelserne i de "klassiske" direktiver. Der bør vedtages en generel procedure for gennemførelse af sådanne ændringer.

4. Særlige bemærkninger til de foreslåede ændringer

4.1. Anerkendelsen af princippet om fortrolighed (artikel 5) med hensyn til oplysninger, som meddeles af de økonomiske aktører, er begrundet i ønsket om at støtte innovationen i virksomheder ved at beskytte disses intellektuelle og tekniske input. Dog burde man i en tekst af denne betydning have formuleret dette princips anvendelsesområde noget tydeligere, bl.a. med hensyn til hvilke fortrolige oplysninger der omfattes, og hvor længe disse skal anses for fortrolige. ØSU mener, at fortrolighedsprincippet ikke kun bør gælde de modtagne tilbud, men samtlige forslag, som overdrages den ordregivende myndighed(10), herunder alternative tilbud og oplysninger om samtlige tilbudsgivere samt alle oplysninger af kommerciel eller anden karakter, som vedrører tilbuddet eller virksomhederne. Dette kan eventuelt gennemføres med reference til artikel XIV i aftalen om offentlige indkøb.

4.2. Indførelse af elektroniske indkøbsmekanismer er en nødvendighed på grund af udviklingen i de nuværende metoder. I konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde den 23. og 24. marts 2000 anmodes Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne om "at tage de nødvendige skridt for at sikre, at Fællesskabets og medlemsstaternes indkøb kan finde sted on-line senest i 2003"(11). U er enig heri med det tidligere anførte forbehold, nemlig at den elektroniske kommunikationssikkerhed og lagringen af data forbedres betydeligt. Landene kan ikke tillade sig at løbe den risiko, at følsomme oplysninger opfanges af udenforstående eller offentliggøres ulovligt; sikring af elektronisk forsendelse og af accept af tilbud er en helt afgørende betingelse. Mekanismerne vedrørende elektroniske underskrifter og kodning bør udbygges.

4.3. Den nuværende lovgivning omhandler ingen procedurer for specifik anvendelse af elektroniske midler, og sådanne er ikke tilladt(12). Elektronisk fremsendelse bør gøre det muligt at reducere den frist på 12 dage, der i øjeblikket er nødvendig for fremsendelse til publikationskontoret og offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende, således at maksimumsfristen for offentliggørelse kan reduceres fra 12 til 5 dage. Disse nedsættelser forekommer at være overdrevet i to tilfælde: 1) når der er tale om nedsættelse af mindstefristen for indgivelse af tilbud til 5 dage fra tidspunktet for udsendelsen af bekendtgørelsen ud fra den antagelse, at udbudsmaterialet gøres tilgængeligt ad elektronisk vej straks fra datoen for bekendtgørelsens udsendelse. Virksomhederne vil nemlig ikke få kendskab til, at materialet er tilgængeligt, førend bekendtgørelsen er offentliggjort; 2) når der er tale om en nedsættelse til mindst 10 dage af den frist, som virksomhederne i hastesager får til at indgive deres tilbud i tilfælde af begrænsede udbud eller udbud med forhandling. Under alle omstændigheder er det vigtigt, at de tidsbesparelser, som elektronisk annoncering m.v. indebærer, også kommer virksomhederne/tilbudsgiverne til gode.

4.4. "Den konkurrencebaserede dialog" mellem ordregivende myndigheder og tilbudsgivere er en udmærket nyskabelse, idet de ordregivende myndigheder bør have lejlighed til at gennemgå innovative løsninger, når de ikke kender eller objektivt set er ude af stand til at evaluere, hvad markedet kan tilbyde af tekniske eller finansielle løsninger. Ifølge Domstolens retspraksis er en sådan dialog ikke tilladt i forbindelse med de nuværende offentlige og begrænsede udbudsprocedurer, og de eksisterende bestemmelser vedrørende udbud efter forhandling, med forudgående offentliggørelse af en bekendtgørelse, er begrænset til undtagelsestilfælde. ØSU støtter dette forslag, men gentager, at princippet om fortrolig behandling af de oplysninger, som aktørerne meddeler, bør udbygges og præciseres.

4.4.1. Det er derfor rigtigt af Kommissionen at ville indføre bestemmelser, der muliggør en dialog inden for én enkelt udbudsprocedure, der udmunder i indgåelse af kontrakt. Dog er det ønskeligt, at proceduren omfatter en fase, i hvilken specifikationerne fastsættes på grundlag af en forhandling med udvalgte deltagere, efterfulgt af deltagernes afgivelse af tilbud og derefter tildeling af kontrakten til det bedste tilbud. Kun med denne procedure kan man reelt tage hensyn til de interesser, som virksomhederne, der deltager i dialogen, har. Sagen forholder sig imidlertid anderledes, idet Kommissionen lægger op til, at den ordregivende myndighed efter afslutningen af forhandlingerne med de udvalgte deltagere, hvorunder det undersøges hvorledes den ordregivende myndigheds behov bedst kan opfyldes, fastsætter de endelige tekniske specifikationer, enten ved at vælge en af de løsninger, som en af deltagerne har foreslået, eller ved at vælge en kombination af flere af de forelagte løsninger (cherry picking).

4.4.2. ØSU fastslår, at Kommissionen hermed giver den ordregivende myndighed mulighed for at tilegne sig resultaterne af deltagernes opfindsomhed og innovationsindsats og skabe konkurrence mellem disse. Det må derfor forventes, at ansøgerne under disse omstændigheder ikke vil indgive seriøst undersøgte forslag, hvis disse kan bringes i konkurrence med deres konkurrenter. Hvis hver kandidat efter forhandlingsetapen opfordres til at indgive sit bedste, endelige tilbud med udgangspunkt i de forslag, som han tidligere har fremsat, ville direktivforslaget stemme overens med den standardlovgivning om indgåelse af offentlige kontrakter om varer, bygge- og anlægsarbejder og tjenesteydelser, som er udarbejdet af De Forenede Nationers kommission for international handelsret, hvori der omtales en procedure med "anmodning om forslag" (artikel 48). ØSU mener derfor, at bestemmelserne om komplekse indkøb bør ændres og præciseres i overensstemmelse med ovenstående bemærkninger, så der sikres en bedre balance mellem den ordregivende myndigheds og de økonomiske aktørers interesser. Det tager kategorisk afstand fra den såkaldte "cherry picking"-metode. Det vurderes ligeledes, at disse procedurer giver SMV'erne mulighed for at deltage i støtteprojekter.

4.5. Indførelse af mere fleksible indkøbsteknikker gennem anvendelse af rammeaftaler anføres af Kommissionen som værende nødvendig for at tilpasse direktiverne, således at det gøres muligt at anvende indkøbsteknikker, der giver køberne mulighed for at drage fordel af produkt- og prisudviklingen. Rammeaftaler er ikke kontrakter, fordi visse vilkår ikke er fastsat, og de derfor ikke kan opfyldes på samme måde som en kontrakt. ØSU stiller sig tvivlende over for dette tiltag. Et sådant tiltag bør ikke figurere i direktivet. Der er kun tale om en forhåndsudvælgelse, idet "rammeaftaler" skal anvendes, når der er tale om regelmæssige indkøb, til at udvælge nogle økonomiske aktører, som, når der er brug for det, kan opfylde indkøberens behov og gøre det muligt for denne at foretage indkøb på de bedste vilkår, i betragtning af den konstante markedsudvikling for bestemte varer og tjenesteydelser. Fritagelse for pligten til at offentliggøre en bekendtgørelse om resultaterne af tildelingen af kontrakter, som indgås efter en rammeaftale, er kritisabel på baggrund af målet om gennemsigtighed i vilkårene for tildeling af offentlige kontrakter. Den påtænkte procedure risikerer desuden at foranledige visse ordregivende myndigheder til at købslå om priser.

4.6. Med hensyn til tekniske specifikationer har de nuværende bestemmelser om tekniske specifikationer(13) til formål at forpligte de offentlige indkøbere til at henvise til bestemte, klart afgrænsede instrumenter ved fastsættelsen af de tekniske specifikationer, for derved at undgå, at en bestemt økonomisk aktør eller den nationale produktion favoriseres. I forreste række blandt disse instrumenter står internationale, helst europæiske, standarder og, hvor sådanne ikke eksisterer, nationale standarder; også europæisk teknisk godkendelse for eksempelvis byggevarer, jf. direktiv 89/106/EØF, kan anvendes som henvisning.

4.6.1. Anvendelsen af disse bestemmelser i direktiverne har i nogle tilfælde ført til en situation, hvor standarden er blevet betragtet som et de facto obligatorisk instrument, og bestemmelserne har derfor begrænset indkøberens valg til de produkter, der opfylder den pågældende standard, således at der har været tale om en form for skjult tvang.

4.6.2. Dette hæmmer indførelsen af teknologiske innovationer. De påtænkte ændringer gælder for alle de indkøb af varer, bygge- og anlægsarbejder samt tjenesteydelser, som er underlagt de såkaldte "klassiske" direktiver, samt indkøb, der er underlagt forsyningsvirksomhedsdirektivet.

4.6.3. ØSU anser den nye formulering (artikel 24) for ganske udmærket med hensyn til kravet om funktionsdygtighed og funktionelle krav samt udvidelsen af tilladte henvisninger (artikel 24, stk. 5, ff).

4.7. Omtalen af anvendelse af alternative tilbud i artikel 25 og bestemmelsen om, at disse er underkastet de samme bestemmelser som dem, der gælder for tekniske specifikationer, er en udmærket formulering. Brugen af standarder i de enkelte lande må ikke føre til, at en forsøgsbaseret standard anerkendes på lige fod med en fuldgyldig europæisk standard.

4.8. Ifølge de eksisterende direktiver skal tilbuddet offentliggøres i EF-Tidende ("S"-tillægget) og i TED-databasen. Direktivforslaget nøjes med at anføre, at EU's publikationskontor skal offentliggøre meddelelser om indkaldelse af tilbud via de officielle kanaler. Det kræves således ikke mere, at indkaldelser af tilbud skal være tilgængelige i en bestemt database, men kun at de skal offentliggøres på Internettet i en ikke-indekseret form. Da der hver uge offentliggøres 3-4000 indkaldelser af tilbud, er det især for SMV'er vanskeligt at afgøre, hvilke der falder inden for deres aktivitetsområde. ØSU ser på dette punkt med bekymring på, at indkaldelser af tilbud ikke offentliggøres i TED-databasen eller en tilsvarende indekserbar database, som gør det muligt at foretage hurtig og præcis søgning. ØSU mener derfor, at indkaldelserne af tilbud som et minimum fortsat bør offentliggøres i denne database.

4.9. Styrkelse af bestemmelserne vedrørende tildelingskriterierne og udvælgelseskriterier er en fortrinlig nyskabelse, idet de nuværende bestemmelser med hensyn til tildelingskriterier (artikel 36, stk. 2, i direktiv 92/50/EØF, artikel 26 i direktiv 93/36/EØF og artikel 30, stk. 2, i direktiv 93/37/EØF) fastsætter, at kriterierne skal opstilles i udbudsbekendtgørelsen eller udbudsbetingelserne, "så vidt muligt" ordnet efter den betydning de tillægges af den ordregivende myndighed, med de vigtigste først. Denne bestemmelse er lidet forpligtende med hensyn til opstilling i prioriteret rækkefølge, og de ordregivende myndigheder har stadig en betydelig margin med hensyn til at vælge, hvem kontrakten skal tildeles. Det er fornuftigt, at der fastsættes en generel forholdsregel med pligt til, lige fra indledningen af hver procedure, at angive en relativ vægtning af kriterierne. Sigtet med det nye direktiv er at påbyde en pligt til i udbudsbekendtgørelsen eller udbudsbetingelserne at anføre den relative vægtning af de enkelte kriterier(14). ØSU støtter fuldt ud vægtningen af kriterier for tildeling af kontrakten til det økonomisk set mest fordelagtige tilbud jf. direktivets artikel 53, da dette vil øge gennemsigtigheden i procedurerne for tildeling af kontrakter og sikre ligebehandling mellem tilbudsgiverne. Anvendelsen af begrænsede udbud og udbud med forhandling, som indebærer en begrænsning af antallet af ansøgere, der får lov til at indgive tilbud, ved brug af objektive, forhåndsmeddelte kriterier er ligeledes en udmærket bestemmelse. En vederlagsgaranti i overensstemmelse med gældende nationale love eller administrative bestemmelser kan ikke alene kræves for ydelser leveret af selvstændige såsom arkitekter og advokater. Der bør også i direktivet obligatorisk indføjes en materiel beskyttelse af mandlige og kvindelige arbejdstageres rettigheder i EU. Derfor bør der i artikel 53, stk. 1, i første punktum efter "visse tjenesteydelser" tilføjes følgende: "... og de for vederlag eksisterende forpligtelser, som er en følge af overenskomstmæssige bestemmelser og lovgivningen på det sted, hvor tjenesteydelsen leveres, ...".

4.9.1. Hvis den ordregivende myndighed kan begrunde bestemmelserne om komplekse kontrakter (art. 29), kan den planlagte ordning anses for tilfredsstillende. ØSU understreger, at det ikke er ønskeligt med en alt for snæver afgrænsning af begrebet offentlig kontrakt, som er overmåde komplekst, idet både den økonomiske og tekniske udvikling gør det vanskeligt at vurdere begrebet nøje. ØSU udtrykker derimod tilfredshed med, at den ordregivende myndighed skal angive kriterier og vægtning i opfordringen til at afgive tilbud (for begrænsede udbud og udbud med forhandling) eller i indbydelsen til forhandling (for udbud med forhandling i tilfælde af komplekse kontrakter). I andre tilfælde - offentlige udbud - vil manglende angivelse af relativ vægtning ved procedurens indledning kunne gøre proceduren ugyldig.

4.9.2. Direktivet overlader det til den ordregivende myndighed at fastsætte det specifikke omfang af den økonomiske aktørs formåen og de erfaringer, som er nødvendige for en given kontrakts vedkommende; det gør det muligt at udvælge ansøgerne ud fra deres evne til at gennemføre kontrakten på optimale vilkår. Gennemførelse, inden for begrænsede udbud og udbud med forhandling med tilhørende udbudsbekendtgørelse, af forpligtelsen til at begrunde en eventuel begrænsning af antallet af ansøgere med deres specifikke niveau med hensyn til formåen og erfaring, øger disse procedures gennemsigtighed.

4.9.3. ØSU foreslår ligeledes, at det i direktivet specificeres, at en tilbudsgiver også kan udelukkes, hvis der er konstateret en alvorlig overtrædelse af social- eller miljølovgivningen. Denne mulighed består allerede i de nugældende direktiver, men muligheden vil blive styrket og tydeliggjort, hvis der i det kommende direktiv indføjes en særlig bemærkning herom.

4.9.3.1. ØSU mener specielt, at der bør lægges vægt på tilbudsgiverens personlige baggrund, således at man udelukker enhver økonomisk aktør, som har overtrådt medlemsstaternes arbejdslovgivning, herunder bestemmelserne om ligebehandling, fra at deltage i en kontrakt. På denne måde kan licitationsorganerne udelukke tilbudsgivere, som ikke efterlever nationale og regionale regelsæt, som har til formål at opfylde visse sociale mål.

4.9.3.2. Det er ligeledes vigtigt at vurdere tilbudsgivernes tekniske og faglige færdigheder ved at opstille en række kriterier, som gør det muligt at verificere overholdelsen af bindende lovgivning med hensyn til fremme af beskæftigelse, integrering af personer som er udelukkede fra arbejdsmarkedet og ligebehandling; disse kriterier bør udtrykkeligt anføres i licitationsbekendtgørelsen.

4.9.4. Med hensyn til artikel 49 vil ØSU pege på, at der i nogle EU-lande opereres med certificering af serviceydelser, og at denne form for certificering bør figurere blandt kriterierne i denne artikel, uden at der dog må opstå en skjult hindring af konkurrencen.

4.10. Angående unormalt lave tilbud (artikel 54) bør det fastsættes, at de ordregivende myndigheder skal gennemgå tilbud, der forekommer at være unormalt lave set i forhold til andre tilbud, som er forelagt i overensstemmelse med aftalen om offentlige indkøb (artikel XIII, stk. 4, litra a). Det bør tydeligt anføres, at de pågældende tilbud skal forkastes, hvis begrundelserne ikke er tilfredsstillende. ØSU foreslår, at direktivet omfatter en metode med contract eller performance bonds, hvor en tredjepart garanterer de afgivne tilbud, da dette vil give den ordregivende myndighed en mulighed for at kræve en sådan contract bond for store kontrakter, dvs. kontrakter, hvis beløb overstiger tærskelværdierne i dette direktivs artikel 8 c). Sigtet bør være at garantere gennemsigtighed og en ensartet skattemæssig og økonomisk behandling ved gennemgangen af de indkomne tilbud. De ordregivende myndigheder bør være underlagt en særlig procedure med hensyn til at identificere, gennemgå og forkaste sådanne tilbud, hvad enten der er tale om offentlige eller private deltagere.

4.11. I de nugældende direktiver opereres der med stærkt forskellige tærskelværdier. Ofte er det ikke let at afgøre, hvilken tærskelværdi der gælder for en bestemt offentlig kontrakt. Det er helt nødvendigt at operere med færre tærskelværdier og at fjerne alle henvisninger til "modværdien i euro af SDR" og i stedet at angive alle tærskelværdier i euro, i det omfang dette er i overensstemmelse med Fællesskabets internationale forpligtelser, dvs. aftalen om offentlige indkøb, som blev indgået under de multilaterale Uruguay-runde forhandlinger(15). Tærskelværdierne skal fremover angives i euro og fastsættes i runde tal. ØSU anser de foreslåede tærskelværdier for tilfredsstillende(16).

4.12. Anvendelse af et fælles glosar for offentlige kontrakter (Common Procurement Vocabulary - CPV) indgår i en henstilling fra Kommissionen fra 1996(17). Dette glosar udgør en udvikling og en forbedring af nomenklaturerne CPA og NACE, idet de er bedre tilpasset de særlige karakteristika, der gælder for sektoren for offentlige kontrakter. Da CPV skal være genstand for et forslag til en forordning fra Rådet og Europa-Parlamentet, der formelt gør CPV til den fællesskabsnomenklatur, der er gældende for offentlige kontrakter, og som indeholder bestemmelser om dens revision, går ØSU ikke ind for at bibeholde CPV i det foreliggende direktiv.

4.13. ØSU er helt enig i, at man gentager artikel 55 om eksklusive rettigheder, da dette er et overmåde vigtigt område. Desværre bringer gentagelsen ingen løsning på spørgsmålet om forhåndstildeling af eksklusive rettigheder, hvor der især består et problem med tildeling af tjenesteydelseskoncessioner. Der henvises her til de tidligere bemærkninger om koncessionskontrakter og partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor, og ØSU ønsker at gentage, at fortolkningsmeddelelsens kommentarer herom er overmåde vigtige, idet det helt klart anføres, at tildelingen af eksklusive rettigheder skal være underkastet traktatreglerne og hovedprincipperne i EF-Domstolens retspraksis.

Bruxelles, den 26. april 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Grønbog om "Offentlige indkøb i EU - overvejelser for fremtiden", KOM(96) 583 endelig.

(2) Udtalelse om grønbogen, ordfører Henri Malosse, EFT C 287 af 22.9.1997, s. 92.

(3) KOM(1998) 143 endelig af 11. marts 1998.

(4) EFT L 209 af 24.7.1992, som ændret ved direktiv 97/52/EF af 13. oktober 1997 (EFT L 328 af 28.11.1997).

(5) EFT L 199 af 9.8.1993, som ændret ved direktiv 97/52/EF af 13. oktober 1997 (EFT L 328 af 28.11.1997).

(6) EFT L 199 af 9.8.1993, som ændret ved direktiv 97/52/EF af 13. oktober 1997 (EFT L 328 af 28.11.1997).

(7) Kommissionens fortolkningsmeddelelse om koncessioner i EU-lovgivningen, EFT C 121 af 29.4.2000, s. 2.

(8) ØSU's udtalelse, EFT C 14 af 16.1.2001, (ordfører Philippe Levaux), punkt 4.1.3.

(9) EFT L 199 af 9.8.1993, som ændret ved direktiv 94/22/EF af 30. maj 1994 (EFT L 164 af 30.6.1994) og direktiv 98/4/EF af 16. februar 1998 (EFT L 101 af 1.4.1998).

(10) Eksempelvis løsningsskitser, tilladte alternative tilbud, forslag fremsat under forhandlinger og alt, hvad der vedrører kommunikationen mellem den ordregivende myndighed og virksomhederne.

(11) Se pkt. 17, fjerde indrykning i konklusionerne.

(12) Det forekommer derfor ifølge Kommissionen ikke at være nødvendigt med en overgangsperiode med pligt til samtidig at anvende traditionelle midler, idet virksomhederne rent faktisk får en overgangsperiode som følge af den tid, der medgår til vedtagelse af nærværende direktiv og dets indførelse i national lovgivning.

(13) Direktiverne om indkøb (93/36/EØF), bygge- og anlægsarbejder (93/37/EØF) og tjenesteydelser (92/50/EØF) indeholder analoge bestemmelser om fælles tekniske regler. Direktivet om "forsyningsvirksomhed" (93/38/EØF) indeholder stort set tilsvarende bestemmelser

(14) Dette kan ske på forskellige måder (blandt andet i procenter eller i form af en relativ andel i forhold til et andet kriterium), og for at opretholde en vis fleksibilitet kan vægtningen angives i intervaller, inden for hvilke den relative værdi af de enkelte kriterier befinder sig.

(15) Rådets afgørelse 94/800/EF af 22. december 1994 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af de aftaler, der er resultatet af de multilaterale forhandlinger i Uruguay-rundens regi (1986-1994), for så vidt angår de områder, der hører under Fællesskabets kompetence (EFT L 336 af 23.12.1994, s. 1).

(16) 93/37 EØF: en enkelt tærskelværdi på 5300000 euro, der gælder for alle kontrakter og koncessioner, som falder ind under direktivets anvendelsesområde.

93/36/EØF og 92/50/EØF: to tærskelværdier, der gælder for alle kontrakter og projektkonkurrencer, der falder ind under de to direktivers områder. Disse tærskelværdier er på henholdsvis 130000 EUR og 200000 EUR, afhængigt af, om der er tale om en statslig eller en ikke-statslig ordregivende myndighed.

(17) Kommissionens henstilling 96/527/EF af 30. juli 1996 om anvendelse af CPV-glossaret ("Common Procurement Vocabulary") til beskrivelse af kontraktgenstanden i aftaler om offentlige indkøb (EFT L 222 af 3.9.1996).

BILAG

til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag blev forkastet under debatten, men opnåede over en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 2.3

Punktet affattes således:

"Den ordregivende myndighed skal ved gennemgangen af tilbud i princippet holde sig til de objektive kriterier, der er direkte knyttet til den pågældende vare eller serviceydelse og skal sikre, at det bedste og mest fordelagtige tilbud vælges uden forskelsbehandling af tilbudsgivere.

Dog kan de ordregivende myndigheder fuldt lovligt tage sociale eller miljømæssige hensyn for at sikre, at gældende national og europæisk lovgivning på social- og miljøområdet overholdes."

Begrundelse

Ved gennemgangen af tilbuddene på offentlige kontrakter skal der tages hensyn til kriterier, som direkte vedrører kontraktens genstand, og som sikrer, at det bedste og mest fordelagtige tilbud vælges, således at målene om gennemsigtighed, konkurrence og ikke-diskriminering samt optimal tildeling af offentlige kontrakter opfyldes.

Miljøkriterier kan accepteres som vurderingskriterium, forudsat at ovennævnte principper er overholdt. Sociale betragtninger, som ikke følger direkte af en lovbestemmelse, fremmer efter forslagsstillernes mening ikke en objektiv gennemgang af tilbuddet i sig selv set i forhold til det planlagte projekt, men kan vedrøre politiske spørgsmål og krav fra bestemte organisationer. Sådanne betragtninger er irrelevante i forbindelse med offentlige udbud. Hvis en offentlig myndighed får mulighed for vilkårligt at opstille denne form for klausuler, vil det - rent bortset fra spørgsmålet om overholdelse af lovgivningen - uvægerligt forvride konkurrencen, overtræde princippet om ligebehandling og gennemsigtighed, hvilket strider mod selve målet med direktivforslaget, nemlig harmonisering af procedurer og sikring af et mere velfungerende indre marked.

Afstemningsresultat

For: 46, imod: 59, hverken for eller imod: 0.

Punkt 2.6

2. punktum affattes således:

"Artikel 53 kunne også udtrykkeligt regulere sociale aspekter på betingelse af, at disse kriterier ikke indebærer hverken direkte eller indirekte diskrimination, og at de absolut bør være forenelige med kontraktens hovedmål."

Begrundelse

Det ekstra kriterium om ikke-diskriminering er vigtigt for at forebygge protektionistisk misbrug. I øvrigt svarer denne formulering til den tilsvarende formulering i den parallelle udtalelse INT/074. Man bør være opmærksom på, at de to udtalelser hænger sammen.

Afstemningsresultat

For: 50, imod: 61, hverken for eller imod: 1.

Punkt 4.9

De tre sidste punktummer udgår (fra "En vederlagsgaranti ...").

Begrundelse

Den vederlagsgaranti i overensstemmelse med gældende nationale love eller administrative bestemmelser, der er indeholdt i artikel 53, er allerede meget problematisk. Den her krævede udvidelse til "overenskomstmæssige bestemmelser og lovgivningen på det sted, hvor tjenesteydelsen leveres," ville betyde en alvorlig forhindring for al grænseoverskridende konkurrence, eller endog gøre den umulig. Hensyntagen til "lovgivningen på stedet" betyder en stor hindring for udenlandske konkurrenter. I øvrigt er overenskomster ikke lovgivning, men aftaler mellem arbejdsmarkedets parter. Hvis de skulle overholdes, ville alle virksomheder, der står uden for overenskomsterne, blive diskrimineret.

Afstemningsresultat

For: 51, imod: 61, hverken for eller imod: 1.

Punkt 4.9.3

Slutningen af 1. punktum affattes således:

"... hvis der retligt er konstateret en alvorlig overtrædelse ..."

Begrundelse

En udelukkelse kan kun være tilladt, hvis tilbudsgiveren er blevet dømt for retten.

Afstemningsresultat

For: 40, imod: 73, hverken for eller imod: 4.

Punkt 4.9.3.1 og 4.9.3.2

Disse punkter udgår.

Begrundelse

Den her krævede øjeblikkelige udelukkelse af tilbudsgivere, der har overtrådt "medlemsstaternes arbejdslovgivning", og det yderligere krav om at vurdere tilbudsgiverne efter "en række kriterier, som gør det muligt at verificere overholdelsen af bindende (national) lovgivning", ville i praksis føre til fuldstændigt ukontrollerbar og muligvis også vilkårlig diskriminering, især af udenlandske konkurrenter. Selv ubetydelige overtrædelser af national lovgivning kunne føre til udelukkelse af tilbudsgivere eller til langvarige verificeringsprocedurer og retssager. Alene en undersøgelse efter disse kriterier ville stille de offentlige administrationer over for enorme problemer.

Den nye formulering af punkt 4.9.3 er ikke tilstrækkeligt til at forhindre alvorlige overtrædelser. De strengere krav bryder proportionalitetsprincippet og bør ikke medtages.

Afstemningsresultat

For: 53, imod: 71, hverken for eller imod: 1.

Følgende tekst i sektionsudtalelsen blev under debatten forkastet til fordel for et ændringsforslag, men opnåede over en fjerdedel af de afgivne stemmer:

"2.5. ØSU rejser også spørgsmålet om oplæggets manglende henvisninger til miljøspørgsmål, som spiller en afgørende rolle for Europas fremtid. Medtagelse af miljøkriterier, som skal være kompatible i rimeligt omfang og ikke må medføre en udvanding af kontrakten, kunne mere specifikt indgå i art. 53. De bør kun tages i betragtning, når de har afgørende miljømæssige konsekvenser i forhold til andre deltageres forslag vedrørende arbejdets gennemførelse."

Afstemningsresultat

For: 48, imod 30, hverken for eller imod: 4.