KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 17.04.1998 
KOM(1998) 207 endelig udg. 
KOMMISSIONENS RAPPORT 
om identifikation og registrering af dyr 

KOMMISSIONENS RAPPORT 
OM 
IDENTIFIKATION OG REGISTRERING AF DYR 
A. GENERELLE ASPEKTER 1^ 
/. irektiv 92/102/EØF 1 CK 
2. Datakilder , 2 
3. Gennemførelse af forskrifterne i national lov 3 
4. Identifikation af kvæg 4 
B. FÅR/GEDER OG SVIN 7 
1. Identifikation af får og geder. 7 
2. Identifikation af svin 10 
3. Generelle bemærkninger. 12 
C. MULIGE FORBEDRINGER 15 
1. Behov og valgmuligheder. 15 
2. Anbefalet fremgangsmåde 17 
Bilag I Husdyrbestandens fordeling på medlemsstaterne 
Bilag II Direktiv 92/102/EØF - Gennemførelse: status 
IDENTIFIKATION OG REGISTRERING AF DYR 
Nærværende rapport til Rådet og Europa-Parlamentet fra Kommissionen er blevet 
udarbejdet i henhold til artikel 10 i direktiv 92/102/EØF1. Formålet med rapporten er at 
redegøre for de indvundne erfaringer med identifikation og registrering af dyr i Den 
Europæiske Union og at drage konklusioner. Den fokuserer på får/geder og svin, da 
emnet for kvægs vedkommende netop er blevet dækket af Rådets forordning (EF) nr. 
820/972 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om 
mærkning af oksekød og oksekødsprodukter. 
A. GENERELLE ASPEKTER 
1. Direktiv 92/102/EØF 
Rådets direktiv 92/102/EØF om identifikation og registrering af dyr har to 
hovedmål: 
- at lokalisere og spore dyr i veterinærøjemed, hvilket er af afgørende 
betydning for bekæmpelsen af smitsomme sygdomme 
- at forvalte og kontrollere husdyrpræmierne som led i reformen af 
den fælles landbrugspolitik. 
For at disse mål kan opfyldes, er det nødvendigt, at brugsdyr er 
tilfredsstillende identificeret og registreret i henhold tidsamme krav i alle 
medlemsstaterne. 
Direktiv 92/102/EØF gælder3 for kvæg, får, geder og svin, og det er blevet 
fastsat: , 
- at der skal føres en fortegnelse over bedrifterne i hver enkelt 
medlemsstat, som skal holdes ajour (artikel 3) 
- at der på bedrifterne skal føres et register over dyrene på bedriften 
med oplysninger om alle fødsler, dødsfald og flytninger (artikel 4) 
- at de forskellige typer dyr i medlemsstaterne skal identificeres i 
henhold til forskellige principper med mulighed for at fravige 
bestemmelsen (artikel S) 
1 EFTL355af27.11.1992,s.32 
2 EFT LI 17 af 21.4.1997, s. 1 
3 Bestemmelserne vedrørende kvæg er nu ophævet og afløst af bestemmelserne i den nye forordning. 
4 CC 
- at dyr skal kunne spores ved samhandel mellem medlemsstaterne, og 
navnlig, at der skal være mulighed for at udskifte øremærket eller 
det andet identifikationsmærke med en ændring af den oprindelige 
kode (artikel 6) 
- at indførte dyr skal identificeres samtidig med, at forbindelsen med 
tidligere identifikationsmærker bevares (artikel 8). 
Artikel 10 i direktiv 92/102/EØF lyder som følger: "Senest den 
31. december 1996 skal Rådet på grundlag af en rapport fra 
Kommissionen med eventuelle forslag, som det skal tage stilling til med 
kvalificeret flertal, samt i lyset af de indvundne erfaringer, tage direktivet 
op til revision med henblik på at fastlægge et ensartet fællesskabssystem 
for identifikation og registrering og træffe afgørelse om en eventuel 
indførelse af en edb-baseret identifikationsmetode på grundlag af de 
fremskridt, Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO) har 
gjort på området". 
2. Datakilder 
Da Kommissionen skulle udarbejde denne rapport, skrev den til 
medlemsstaterne og anmodede om de relevante data og oplysninger om 
status, hvad angår: 
- Systemet til identifikation af kvæg, svin og får * 
- Registrering afdyr på bedriften 
- Central registrering afdyr 
- Systemer med individuelle "pas" 
- Elektronisk identifikation. 
Dataindsamlingen var afsluttet ved udgangen af 1996, idet relevante 
oplysninger dog er blevet integreret indtil for nylig. I nogle tilfælde var 
dataene dog ufuldstændige. Bl.a. har to medlemsstater, Spanien og 
Belgien, kun fremsendt kopier af deres nuværende lovgivning uden at 
besvare Kommissionens specifikke spørgsmål. 
Endvidere har Kommissionen benyttet de foreliggende rapporter fra 
GDXXIV (veterinærkontroltjenesterne)4, der behandler dette emne, og 
rapporterne om det integrerede system for forvaltning og kontrol fra 
EUGFL5. For EUGFL-rapporternes vedkommende bør det dog bemærkes: 
- at dataene fra denne kilde i flere tilfælde ikke var ført ajour 
- at disse rapporter kun vedrører "præmiedyr" og derfor ikke omfatter 
data for svin og heller ikke omfatter alle produktionskategorier af 
kvæg eller får/geder. 
Desuden har der fundet konsultationer sted med repræsentanter for 
landbrugssammenslutninger, og der er blevet oprettet en arbejdsgruppe 
bestående af private eksperter, som skal se nærmere på ordningen for 
identifikation og registrering af får/geder og àf svin. 
Til trods for de bestræbelser, der er blevet udfoldet, mangler nogle 
oplysninger, og flere aspekter er ikke blevet analyseret så indgående, som 
det var ønsket. 
3. Gennemførelse af forskrifterne i national lov 
Medlemsstaterne skulle gennemføre direktiv 92/102/EØF i national lov for 
de husdyr, der er nævnt i bilag I til denne rapport. Husdyrpopulationen er 
på ca. 85 mio. kreaturer, 110 mio. får/geder og 115 mio^svin. Hvert år skal 
nye dyr, som erstatter slagtede dyr, omfattes af identifikationsordningen, 
dvs. ca. 30 mio. kreaturer, 80 mio. får/geder og 190 mio. svin. 
Det indledende arbejde med identifikation er således mere eller mindre det 
samme i de tre sektorer, men arbejdet på årsbasis er større, når det gælder 
får/geder (ca. 3 gange) og svin (ca. 6 gange), end for kvægs 
vedkommende. 
. På grundlag af det gennemsnitlige antal dyr pr. bedrift kræves den største 
indsats af: 
Luxembourg, Det Forenede Kongerige, Irland, Belgien og 
Nederlandene for kvægs vedkommende 
- Det Forenede Kongerige, Irland, Spanien og Grækenland for 
fårs/geders vedkommende 
4 Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret. 
5 Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget 
3 
- Danmark, Nederlandene, Belgien og Tyskland for svins 
vedkommende. 
Ifølge artikel 11 i direktiv 92/102/EØF skulle forskrifterne gennemføres i 
national lov inden oktober 1993 for kvægs vedkommende, inden januar 
1994 for svins vedkommende og inden januar 1995 for fårs og geders 
vedkommende. Som det fremgår af bilag II, blev fristerne for direktivets 
gennemførelse i national lov i de fleste tilfælde ikke overholdt. 
For kvægs vedkommende var der generelt tale om en forsinkelse på 2 år i 
medlemsstaterne. Kun i Belgien og Nederlandene fandt gennemførelsen 
sted til tiden, nemlig inden udgangen af 1993. Den sidste ændring fandt 
sted i 1996. 
For svins vedkommende havde Belgien allerede national lovgivning om 
identifikation i 1990. De tre andre medlemsstater, der har den største 
produktion, tillige med Portugal, havde gennemført direktivet i national 
lov i begyndelsen af 1994.1 de fleste af de andre medlemsstater var der en 
forsinkelse på 1 eller 2 år, og Finland har endnu ikke afsluttet 
gennemførelsen i national lov. 
For fårs og geders vedkommende blev fristen overholdt af Danmark og 
Portugal. Østrig, Sverige, Luxembourg, Grækenland og Tyskland 
afsluttede gennemførelsen det følgende år, nemlig 1995. Det Forende 
Kongerige, Irland og Spanien, som er de største producenter, gennemførte 
direktivet i 1996. Frankrig og Finland har endnu ikke afsluttet 
gennemførelsen, men det skulle efter planen ske i 1997. 
4. Identifikation af kvæg 
Hvad angår identifikation af kvæg, er overholdelsen af direktiv 
92/102/EØF hovedsagelig ensbetydende med følgende: 
- den kompetente myndighed har en ajourført fortegnelse over alle 
bedrifter, hvor der holdes dyr, med oplysninger om arten af de holdte 
dyr og brugerne 
- dyrene forsynes med øremærker senest 30 dage efter fødslen. Dyrene 
kan dog bære midlertidige, godkendte mærker, indtil de er seks 
måneder gamle, og kalve, der skal slagtes, inden de er seks måneder 
gamle, kan flyttes fra bedriften, hvor de er født, og mærkes på 
opfedningsbedriften 
- øremærket forsynes med en alfanumerisk kode på ikke over 14 tegn, 
så hvert enkelt dyr kan identificeres tillige med den bedrift, hvor det 
er født 
- i tilfælde af at det er nødvendigt at udskifte et mærke, bør der skabes 
sammenhæng mellem det nye og det gamle mærke 
- alle dyr, der indføres fra tredjelande, identificeres inden for 30 dage, 
idet der etableres en forbindelse mellem tredjelandets 
identifikationsmærke og den identifikation, der tildeles dyret af 
bestemmelsesmedlemsstaten; denne identifikation er ikke 
obligatorisk, hvis dyret slagtes inden for 30 dage i 
indførselsmedlemsstaten 
- brugeren fører et register med oplysninger om antallet af 
tilstedeværende dyr og ajourførte oplysninger om alle fødsler, 
dødsfald og flytninger, i det mindste antallet af dyr, der er omfattet 
af hver flytning 
- brugeren af dyr, der flyttes til eller fra et marked eller en 
samlestation, forelægger den handlende, som er bruger, et dokument 
med nærmere oplysninger om dyrene, herunder 
identifikationsnumrene eller -mærkerne. 
Når det gælder overholdelsen af direktiv 92/102/EØF, kan ni (9) 
medlemsstater anses for at have afsluttet gennemførelsen i det omfang, der 
sættes som minimum. Nederlandene er ret langt fremme, hvad angår 
bestemmelserne i direktiv 92/102/EØF. Belgien har allerede gennemført 
dobbeltmærkningen af dyr, og landets identifikations- og 
registreringssystem "SANITEL"3 ligger tæt op ad den, der er fastsat ved 
den nye forordning om ordningen for identifikation og registrering af 
kvæg. 
Hvad angår identifikationsdokumenter, anvender størstedelen af 
medlemsstaterne kun ledsagedokumenter. Sverige anvender dog 
flytningsdokumenter, som ikke er korrekt attesteret af en embedsdyrlæge 
og ikke sendes til de centrale myndigheder. Danmark benytter to 
certifikater ("IBR" og "BVD"). Irland og Portugal kræver identitetskort, 
medens der allerede anvendes pas i Storbritannien. I Nordirland anvendes 
et edb-flytningsregister. 
•* Identifikations- og registreringssystemet "SANITKL", der anvendes i Delgien, omfatter elementer 
såsom: 
et ovalt plastøremærke (landekode+bedriftsnummer+individuelt nummer), der er godkendt af 
landbrugsministeriet 
edb-registreringsformularer 
registrering på bedriften af alle tilstedeværende dyr. 
I Grækenland, Finland, Italien, Portugal, Spanien og Sverige er 
gennemførelsen af direktiv 92/102/EØF mangelfuld med hensyn til: 
- den centrale fortegnelse, som i nogle tilfælde kun vedrører 
præmiedyr, eller 
- føring af registret på bedriften eller 
- et øremærkesystem, der anvendes for alt kvæg. 
Derfor var kravene i direktiv 92/102/EØF ikke opfyldt for ca. 20% af 
kvægbestanden. 
Hvad angår kvæg, er kravene i forbindelse med ordningen for 
identifikation og registrering dog allerede blevet strammet ved den nyligt 
vedtagne rådsforordning (EF) nr. 820/97. 
Ved denne forordning skærpes bestemmelserne i direktiv 92/102/EØF, 
idet: 
- der skal anbringes et øremærke i hvert øre; øremærker, der er blevet 
ulæselige eller er gået tabt, skal erstattes af et nyt mærke, der er 
forsynet med samme kode som det oprindelige mærke 
- der skal udstedes et pas senest 14 dage efter meddelelsen om dyrets 
fødsel 
- en elektronisk database skal være fuldt operationel senest den 
31. december 1999 
- bedriftsregistret, som skal holdes ajour, skal omfatte oplysninger om 
fødsler, dødsfald og alle flytninger. 
B. FÀR/GEDEROGSVIN 
1. Identifikation af får og geder 
I henhold til Rådets direktiv 92/102/EØF skulle medlemsstaterne pr. 
1.1.1995 have indført en ordning for identifikation og registrering af 
får/geder, der omfatter: 
en ajourført fortegnelse over alle bedrifter, hvor der holdes mere end 
tre dyr 
- et bedriftsregister, der for flytningers vedkommende mindst 
indeholder oplysninger om antallet af dyr, der flyttes, og oplysninger 
om det samlede antal får og geder, der holdes på bedriften hvert år 
på en dato, som skal fastlægges af den kompetente myndighed 
- identifikationsmærker (øremærke eller tatovering), hvorved dyrene 
mindst kan henføres til oprindelsesbedriften og den bedrift, hvor de 
er født, der anbringes på dyrene snarest muligt og under alle 
omstændigheder, inden de flyttes fra fødselsbedriften. 
Hvad angår registrering af flytninger, kunne medlemsstaterne anvende 
deres nationale ordninger, forudsat at de gav Kommissionen meddelelse 
om disse ordninger inden den 1.7.1994 med henblik på godkendelse eller 
ændring. Kommissionens tjenestegrene har ikke kendskab til nogen 
meddelelser af denne art. Dyr med et midlertidig mærke skal under 
flytningen være ledsaget af et dokument, hvorved dyrets oprindelse, ejer, 
afsendelses- og bestemmelsessted kan fastslås. 
Gennemførelsen af EF-reglerne er mere eller mindre afsluttet i ni(9) 
medlemsstater. Den er navnlig mangelfuld i Italien og Portugal, hvor der 
ikke føres register på alle bedrifter, og i Grækenland, Finland og Frankrig, 
hvor der desuden ikke påsættes identifikationsmærker i alle de krævede 
tilfælde. I Det Forenede Kongerige omfatter gennemførelsen ikke 
Nordirland. 
Derfor er kravene i direktiv 92/102/EØF ikke opfyldt for ca. 40% af lare-
/gedebestanden, herunder i Grækenland og Storbritannien, der tegner sig 
for nogle af de største bestande i Den Europæiske Union. 
LI Bedriftsfortegnelser 
Hver medlemsstat har en ordning for registrering af bedrifter, der 
holder får og geder. I mindst halvdelen af dem er ordningen dog 
begrænset til bedrifter med præmieberettigede får eller geder. I 
disse tilfælde er fortegnelserne næsten i overensstemmelse med 
direktiv 92/102/EØF, men ikke fuldt ud. 
Desuden føres fortegnelserne i de fleste tilfælde ikke centralt og på 
edb, da det ikke er obligatorisk, og der er ikke sikkerhed for, at de 
altid holdes ajour. Endvidere gives der meget forskellige 
oplysninger om de enkelte bedrifter og de dyr, der holdes, fra 
medlemsstat til medlemsstat og undertiden inden for samme 
medlemsstat. 
Kun Danmark har allerede en central fortegnelse over alle bedrifter 
med mange oplysninger, der kan krydskontrolleres via andre 
datakilder. Fortegnelsen indeholder vigtige oplysninger om 
brugere, dyretype og anvendelse, antallet af dyr, bedriftsdyrlægen, 
sygdomsstatus og eventuelle indførsler eller udførsler. 
Edb-systemet SACRIMO i Det Forenede Kongerige omfatter alle 
de pågældende bedrifter på størstedelen af landets område, men 
ikke data for flytninger af dyr. SANITEL-systemet i Belgien, der 
for øjeblikket er under forbedring, omfatter Kun bedrifter, der 
indgår i præmieordningen. Andre centraliserede databaser er 
forudset eller under udviklingen i størstedelen af de andre 
medlemsstater. I nogle af disse tilfælde bør de nuværende manuelle 
eller elektroniske systemer, der anvendes regionalt, tages op til 
grundig revision med henblik på harmonisering i tilfælde af en 
eventuel senere samkøring på nationalt plan eller EF-plan. 
L2 Bedriftsregistre 
Bedriftsregistre, som opfylder bestemmelserne i Rådets direktiv 
92/102/EØF, er blevet indført fuldt ud i ni(9) medlemsstater. Der 
findes kun registre for nogle bedriftskategorier i Frankrig, Italien, 
Finland, Portugal, Sverige og Det Forenede Kongerige. I Finland, 
Portugal og Sverige føres disse registre på de bedrifter, der indgår i 
præmieordningen, hvilket er tilfældet for de fleste, men ikke 
omfatter alle får og geder. I Det Forenede Kongerige er registrene 
indført i Storbritannien, men ikke i Nordirland. I Frankrig og 
Italien er gennemførelsen meget mangelfuld, og i sidstnævnte 
tilfælde er registrene begrænset til, hvad hensynet til programmet 
for udryddelse af brucellose kræver. 
Da det ikke er obligatorisk, følger registrene i seks(6) 
medlemsstater ikke samme model på landsplan, hvilket gør det 
umuligt at kumulere visse oplysninger. I Østrig, Tyskland og 
Spanien angiver de blot situationen på en bestemt dag i året og ved 
flytninger antallet af dyr, der flyttes. Mange nyttige oplysninger om 
de enkelte dyr mangler i de registre, der føres i Østrig, Grækenland, 
Irland, Italien og Det Forenede Kongerige. 
Registrene giver således generelt meget basale oplysninger, når det 
gælder sygdomsbekæmpelse. I de fleste tilfælde er det umuligt at 
spore individuelle dyr. 
1.3 Identifikationsmærker 
I ti(10) medlemsstater anbringes der identifikationsmærker på alle 
får og geder, som flyttes fra bedriften. Bestemmelsen anvendes 
ikke i Finland, hvor kun indførte dyr bærer et mærke, i Frankrig7 
og i Nordirland. I Belgien identifikationsmærkes først og fremmest 
præmieberettigede dyr. I Grækenland mærkes kun voksne dyr, der 
er omfattet af programmet for udryddelse af brucellose, og som 
flyttes fra bedriften. 
Medlemsstaterne har hovedsageligt valgt øremærker som 
identifikationsmetode. Seks af dem anvender kun øremærker, og 
kun Portugal har ikke godkendt øremærker/ men foreskriver 
tatovering. Fire medlemsstater accepterer både øremærker og 
tatoveringer, medens Italien både anbringer øremærke og 
tatovering på samme dyr. Det Forenede Kongerige og Irland 
accepterer også midlertidige mærker, der er malet på, og som 
resulterer i en helt upålidelig identifikation, som slet ikke giver 
oplysninger om dyrets oprindelse. 
I alle medlemsstater, der gennemfører disse bestemmelser, 
identificeres dyrene kun, hvis de skal flyttes fra bedriften. 
Identifikationsmærket giver kun sjældent alle de nyttige 
oplysninger, såsom landekode, bedriftens nummer, individuelt 
nummer. Kun Italien ser ud til at have et egnet system. 
7 Frankrig har siden den I. september 1997 fulgt et nyt nationalt dekret af 30.5.97 om identifikation af 
får. Dette dekret er dog endnu ikke meddelt Kommissionen officielt. 
2. Identifikation af svin 
I henhold til Rådets direktiv 92/102/EØF skulle medlemsstaterne pr. 
1.1.1994 have indført en ordning for identifikation og registrering af svin, 
der omfatter: 
- en ajourført fortegnelse over alle bedrifter, hvor der holdes mere 
end ét svin, som ikke er bestemt til brugerens eget brug eller 
konsum 
- et bedriftsregister med oplysninger om antallet af dyr på bedriften 
og oplysninger om flytninger; der er særlige bestemmelser for 
racerene svin og hybridsvin, som kan være omfattet af en alternativ 
registreringsordning 
- identifikationsmærker (øremærke eller tatovering), hvorved dyrene 
mindst kan henføres til oprindelsesbedriften og den bedrift, hvor de 
er født, der senest anbringes på dyrene, inden de flyttes fra 
fødselsbedriften. 
Hvad angår registrering af flytninger, kunne medlemsstaterne anvende 
deres nationale ordninger, forudsat at de gav Kommissionen meddelelse 
om disse ordninger inden den 1.7.1993 med henblik på godkendelse eller 
ændring. Kommissionens tjenestegrene har ikke kendskab til nogen 
meddelelser af denne art. Dyr med et midlertidig mærke skal under 
flytningen være ledsaget af et dokument, hvorved dyrets oprindelse, ejer, 
afsendelses- og bestemmelsessted kan fastslås. 
Gennemførelsen af EF-reglerne er mere eller mindre afsluttet i tolv(12) 
medlemsstater. Den er navnlig mangelfuld i Grækenland og Finland. Der 
foreligger kun få oplysninger for Portugal. 
Kravene i direktiv 92/102/EØF er således ikke opfyldt for 4% af 
svinebestanden. 
2.1 Bedriftsfortegnelser 
Hver medlemsstat har en ordning for registrering af bedrifter, der 
holder svin. I mindst en tredjedel af dem er ordningen dog 
begrænset til store bedrifter eller til regionale ordninger. Desuden 
føres fortegnelserne i de fleste tilfælde ikke centralt og på edb, da 
det ikke er obligatorisk, og der er ikke sikkerhed for, at de altid er 
ajour. Desuden gives der meget forskellige oplysninger om de 
enkelte bedrifter og de dyr, der holdes, fra medlemsstat til 
medlemsstat og undertiden inden for samme medlemsstat. 
10 
Kun Nederlandene har allerede en central edb-fortegnelse over alle 
bedrifter med oplysninger om bedriftsnummer, oprindelsesbedrift, 
bestemmelsesbedrift og dyrenes øremærkenummer. 
Edb-systemet PRIMO i Det Forenede Kongerige omfatter alle de 
pågældende bedrifter på størstedelen af landets område, men ikke 
data for flytninger af dyr. SANITEL-systemet i Belgien anvendes, 
men er for øjeblikket under forbedring. Centraliserede databaser er 
forudset eller under udviklingen i størstedelen af de andre 
medlemsstater. I nogle af disse tilfælde bør de nuværende manuelle 
eller elektroniske systemer, der anvendes regionalt, tages op til 
grundig revision med henblik på harmonisering i tilfælde af, at de 
senere skal samkøres på nationalt plan eller EF-plan. 
2.2 Bedriftsregistre 
Bedriftsregistre, der opfylder bestemmelserne i Rådets direktiv 
92/102/EØF, er blevet indført fuldt ud i elleve(ll) medlemsstater. 
Der registreres udførlige oplysninger om fødsler, dødsfald og 
flytninger i Nederlandene og Østrig. Desuden har Østrig en 
national bedriftsregistermodel. 
Der er kun indført registre for nogle bedriftskategorier i 
Grækenland og Finland, og i Portugal er anvendelsen af registre 
ikke obligatorisk. " 
Da det ikke er obligatorisk, føres registrene i tre(3) medlemsstater, 
nemlig Tyskland, Italien og Sverige, ikke efter samme model på 
landsplan, hvilket gør det umuligt at kumulere visse data. 
Registrene giver derfor generelt meget basale data, hvad angår 
sygdomsbekæmpelse. I de fleste tilfælde er det umuligt at spore 
individuelle dyr. 
2.3 Identifikationsmærker 
I tolv(12) medlemsstater anbringes der identifikationsmærker på 
alle svin, som flyttes fra fødselsbedriften. Bestemmelsen anvendes 
ikke i Finland, hvor kun indførte dyr øremærkes, og i Grækenland. 
Kommissionen har ingen oplysninger for Portugal. 
Medlemsstaterne har hovedsagelig valgt at identificere dyrene ved 
hjælp af øremærke, men i nogle tilfælde kan der anvendes 
tatovering i Danmark og Frankrig. Kun Italien kræver tatovering. 
Det nederlandske system giver også mulighed for elektronisk 
identifikation, men der foreligger ingen oplysninger om 
gennemførelsen. 
11 
I de fleste medlemsstater identificeres dyrene kun, hvis de flyttes 
fra bedriften. I Tyskland påsættes øremærket senest på 
fravænningstidspunktet, og det er forsynet med landekode og et 
individuelt nummer for hvert dyr. I Nederlandene identificeres 
dyrene, inden de er seks måneder gamle, eller tidligere, hvis de 
sælges eller på anden måde overføres. Smågrise, der flyttes til en 
opfedningsenhed, identificeres dog ikke altid. Det gælder i hvert 
fald Danmark, Nederlandene og Sverige. I Danmark og Frankrig 
mærkes svin, der flyttes fra bedriften til slagtning, kun med 
markører, og i Tyskland og Sverige flyttes de uden 
identifikationsmærker. 
Identifikationsmærket giver kun sjældent alle de nyttige 
oplysninger såsom landekode, bedriftens nummer, individuelt 
nummer. 
3. Generelle bemærkninger 
Gennemførelsen af EF-reglerne i national lov fandt sted med forsinkelse. I 
nogle tilfælde er gennemførelsen endnu ikke afsluttet. Det gælder navnlig 
Grækenland, Finland og Portugal. 
Direktiv 92/102/EØF kan på mange punkter fortolkes "fleksibelt", og det 
har resulteret i, at adskillige identifikations- og registreringssystemer ikke 
er kompatible. * 
Situationen er på nuværende tidspunkt hovedsagelig præget af manglende 
harmonisering, uensartethed medlemsstaterne imellem og endog inden for 
samme medlemsstat for de flestes vedkommende, der ikke kan garantere 
ordentlig og hensigtsmæssig sporing af sygdomme, som det ville have 
været nødvendigt under BSE-krisen. 
I det følgende beskrives de vigtigste forhold, der fra et veterinært 
synspunkt kan give anledning til identifikationsproblemer: 
3.1 bedriftsfortegnelsen 
Fortegnelsen over alle bedrifter med oplysninger om dyreart og 
bruger er en bestemmelse i direktiv 92/102/EØF, der ikke anvendes 
i alle medlemsstater på en effektiv måde. 
Selv i de tilfælde, hvor alle bedrifter er registreret, ekspederes den 
nationale fortegnelse ofte på regionalt plan med forskellige data 
eller forskellige metoder for samling af dataene. Disse 
uoverensstemmelser gør det umuligt at centralisere oplysningerne, 
selv på nationalt plan. 
12 
De fleste medlemsstater kontrollerer ikke, om oplysningerne er 
pålidelige og om de lokale fortegnelser løbende føres ajour. 
Som følge af disse mangler reagerer informationssystemet 
langsomt på spørgsmål og kan hverken sikre, at de ønskede data 
forefindes eller at de er præcise, Det. kan ikke bruges til 
centralisering af dataene, og der kan ikke foretages statistiske 
analyser. Det er til ringe eller slet ingen gavn, når det gælder 
sporing af sygdomme eller andre veterinærformål. 
For at der kan opnås en forbedring af systemet, bør alle de 
nationale fortegnelser føres på edb på en kompatibel måde på 
nationalt plan og EU-plan. Desuden bør kravene i direktiv 
92/102/EØF præciseres og fuldstændiggøres, så det bliver lettere at 
spore sygdomme. De minimumsdata, der bør foreligge overalt, er: 
- bedriftens adresse og brugerens navn 
- bedriftens registreringsnummer 
- produktionstype, så der om nødvendigt kan foretages en 
sortering af bedrifterne, og 
- nummeret på dyr, der holdes på en bestemt dato. 
3.2 bedriftsregistret 
Medlemsstaterne har generelt prøvet at skabe minimal dækning. 
Der føres dog ikke register på alle bedrifter, og der udføres ingen 
kontrol fra den kompetente myndigheds side. Det er helt 
almindeligt, at disse registre er uensartede og føres i meget 
forskellig form inden for samme medlemsstat og i hvert fald, da det 
endnu ikke er obligatorisk, inden for Den Europæiske Union. 
Det er ikke tilstrækkeligt at kende antallet af dyr, der holdes hvert 
år på en bestemt dato, når det gælder sygdomsbekæmpelse. 
Registret bør mindst omfatte udførlige oplysninger om fødsler, 
dødsfald og flytninger på daglig basis eller for meget korte 
perioder for at gøre det muligt at kontrollere flytninger i 
krisesituationer. Desuden bør der indføres et ordentligt 
kontrolsystem, så det sikres, at oplysningerne er pålidelige. 
13 
Oplysningerne i flytningsdokumenteme varierer meget 
medlemsstaterne imellem. Ofte indeholder dokumentet ikke 
oplysninger om alle flytninger eller nummer og adresse på 
oprindelsesbedriften. Når der er tale om et dødt dyr eller flytning til 
et slagteri, går dokumentet ofte tabt, da det ikke vides med 
sikkerhed, hvem der er ansvarlig for at sende det til den 
kompetente myndighed. Disse dokumenter og deres anvendelse bør 
forbedres på EU-plan, da de er et vigtigt led i identifikationen og 
indeholder data, som er en forudsætning for sygdomsbekæmpelse. 
3.3 identifikationsmærkerne 
Direktiv 92/102/EØF angiver ikke udtrykkelig, hvilken type 
identifikationsmærke der skal anvendes. I mange tilfælde, navnlig 
for fårs og geders vedkommende, identificeres dyrene derfor ved 
hjælp af et påmalet mærke, der ikke sikrer en hensigtsmæssig 
identifikation, da det ikke gør det muligt at sondre mellem 
forskellige fødselsbedrifter. I disse tilfælde er det altid svært at 
fastslå dyrenes oprindelse. 
Udskiftningen af identifikationsøremærker er også et problem, når 
oprindelsen skal fastslå. Hvis en udskiftning er nødvendig, fx fordi 
et øremærke går tabt, bør det nye øremærke være forsynet med 
samme data som det tidligere. 
Anvendelsen af en alfanumerisk kode er ikke blevet fortolket på 
samme måde i alle medlemsstaterne. På EU-plan resulterer dette i 
data, som ikke forstås i hele EU, og det bliver svært at spore 
dyrenes oprindelse. ? 
Nødvendigheden af at identificere dyr "hurtigst muligt" er altid 
blevet fortolket af medlemsstaterne i videst mulig forstand, dvs. at 
dyrene først skal mærkes, inden de flyttes fra oprindelsesbedriften, 
eller inden de flyttes fra en bedrift til slagtning. Dette system kan, 
hvis det er pålideligt, bruges, når kød skal spores, men egner sig 
ikke til sporing af sygdomme eller til andre veterinærformål. 
14 
C. Mulige forbedringer 
L Behov og valgmuligheder 
Behovet for et effektivt identifikationsnet er ikke blot et forvaltnings- eller 
kontrolspørgsmål. Det er uomgængelig nødvendigt, hvis en epizooti 
bryder ud, og det kan koste dyrt, hvis det ikke findes, eller resultere i 
alvorlige kriser, når folkesundheden er truet. 
Til trods for de bestræbelser, der er udfoldet i alle medlemsstaterne, er 
situationen dog generelt utilfredsstillende. De systemer, der allerede er 
indført, er af ringe eller slet ingen værdi ud fra et veterinært synspunkt, 
enten på grund af deres iboende svagheder eller deres manglende 
kompabilitet på EU-plan og i nogle tilfælde på nationalt plan. 
Erfaringerne har vist, hvor svært det er at indføre et system, der fungerer. 
På den anden side er det formålsløst at lægge sig fast på halvfærdige 
ordninger eller foretage overfladiske tilpasninger eller forbedringer af 
systemer, hvori der under alle omstændigheder ikke er indbygget nogen 
sporingsfunktion. 
Hvis målene for en identifikationsordning skal nås, står valget mellem tre 
muligheder: 
- at identificere husdyrene ved hjælp af konventionelle8 øremærker 
med individuelle numre, der navnlig henviser til 
oprindelsesbedriften, eller 
- at identificere husdyrene elektronisk med individuel nummerering 
af dyrene eller 
- at anvende en mere fleksibel konventionel identifikation på 
individuelt plan, men med øget sikkerhed for føring og 
centralisering af pålidelige bedriftsregistre, så den aktuelle 
situation og tidligere og nuværende flytninger til enhver tid kan 
fastslås. 
Den første valgmulighed er i realiteten ikke gennemførlig i betragtning af 
de nuværende metoder til mærkning af dyr. Den anden valgmulighed 
afhænger af udviklingen inden for elektronisk identifikation. 
8 øremærkning (uden brug af elektroniske anordninger) eller tatovering. 
15 
Med teknisk bistand fra Det Fælles Forskningscenter har Kommissionen 
[er Kommissionen i færd med] at iværksætte et omfattende forsøg i 
marken, der går under betegnelsen IDEA, for at undersøge, om det kan 
lade sig gøre at identificere kvæg og får/geder elektronisk. 
••• • 
Kommissionen har fået forelagt fjorten projektforslag fra syv(7) 
medlemsstater. Disse projekter blev gennemgået i 1996, og der blev 
foretaget et forhåndsvalg af 10 ud af 14 på grundlag af en 
udvælgelsesprocedure. 
Forsøgsperioden, der strækker sig over tre år, omfatter anvendelse af 
transpondere, der enten kan indsættes i dyret eller anbringes i et øremærke. 
De udvalgte projekter skal efter planen starte i 1998 og være afsluttet den 
31. december 2000. 
Dette projekt gør det muligt at validere følgende i marken: 
- implanteringsmetoden 
- valg og læsning af transpondere i hele dyrets levetid (med det 
relevante udstyr) 
- metoden til -genvinding af transpondere 
- den organisationsmæssige struktur og e 
- informationsstrømmene mellem de forskellige ansvarsniveauer. 
Svin indgår ikke i IDEA-projektet, eftersom det er et præmieorienteret 
projekt. Nogle forsøg med elektronisk identifikation af svin er under 
overvejelse. 
Kommissionen skal ifølge artikel 4, stk. 7 i Rådets forordning (EF) nr. 
820/979 og artikel 10 i Rådets direktiv 92/102/EØF (se side 2 i denne 
rapport) tage spørgsmålet om elektronisk identifikation op til fornyet 
overvejelse. Hvis IDEA giver positive resultater, jf. Rådets forordning 
(EF) nr. 820/97, Rådets direktiv 92/102/EØF og Rådets forordning (EØF) 
nr. 3508/92, vil Kommissionen forelægge Rådet forslag om ændring af 
bestemmelserne om øremærker og generel anvendelse af transpondere til 
hele husdyrbestanden i EU. 
9 "Senest den 31. december 2000 træffer Rådet på grundlag af en beretning fra Kommissionen, ledsaget 
af eventuelle forslag, afgørelse om muligheden for at indføre elektronisk identifikation på baggrund af 
de fremskridt, der er gjort på dette område". 
16 
Indtil den elektroniske identifikation bliver operationel, bør den tredje 
valgmulighed tages i betragtning som minimalløsning. En styrkelse af de 
nuværende bestemmelser om identifikation og registrering af får/geder og 
svin vil gøre det lettere at spore sygdomme og bevare forbrugernes tillid til 
kød fra disse dyrearter. 
2. Anbefalet fremgangsmåde 
Kommissionen vil foreslå, at elektronisk identifikation indføres, så snart 
systemet bliver fuldt ud operationelt. I mellemtiden anbefaler 
Kommissionen et minimalsystem, der har en vis værdi, når det gælder 
sporing af sygdomme og bevarelse af forbrugernes tillid. 
På baggrund af de indvundne erfaringer bør dette minimalsystem baseres 
på en fortegnelse over bedrifter, som er let at konsultere, detaljerede 
ajourførte bedriftsregistre og en metode til mærkning af dyr, der, selv om 
den er begrænset til de vigtigste tilfælde, er pålidelig. 
Den fælles identifikationsordning for får og geder og 
identifikationsordningen for svin bør baseres på følgende: 
Bedriftsfortegnelsen gøres hurtigt mere omfattende. Der indføres 
en procedure for - i det mindste årlig - kontrol af pålidelighed og 
ajourføring. Identifikationsnummer, adresse, produktionstype og 
størrelse for hver enkelt bedrift i fortegnelsen kan hurtigt fastslås. 
Oplysningerne indsamles og klassificeres på en sådan måde, at 
centralisering og aggregering lettere kan gennemføres. På 
mellemlang sigt centraliseres de nationale systemer elektronisk i et 
kompatibelt EU-net, der til enhver tid afspejler den registrerede 
husdyrbestand. 
- I bedriftsregistret registreres alle husdyr, der indsættes på eller 
flyttes fra bedriften, herunder fødsler, dødsfald, lån, midlertidige 
flytninger osv. Den føres daglig eller måske i nogle tilfælde -
navnlig små bedrifter - ugentlig. Hvis oplysningerne ikke vedrører 
individuelle dyr, skal oplysningerne mindst omfatte meget 
specifikke kategorier. Minimumsmængden af oplysninger og 
kategorier af dyr fastlægges på EU-plan. 
Flytningsdokumenterne udfærdiges efter en EU-model, der gør det 
let at føre kontrol med handelen, med (a) en talon, der indsættes i 
bedriftsregistret, og (b) en kopi - som modtageren opbevarer - der 
ledsager den pågældende sending. Kontrol- og 
sanktionsprocedurer, der fastlægges på nationalt plan, meddeles 
efter anmodning herom og gennemgås nærmere på EU-plan. 
17 
- Mærkningen af dyx. foregår under overholdelse af følgende 
minimumskrav: 
• I en alder af seks måneder forsynes alle får, geder og svin 
medet 
• Øremærkning er obligatorisk ved flytning af får, geder og 
svin på mellem øremærke, der viser nummeret på 
oprindelsesbedriften.to og seks måneder. Hvis det er 
hensigtsmæssigt, kan egnede, letlæselige tatoveringer afløse 
øremærkerne, når dyr sendes fra en bedrift til et slagteri. 
• Ved flytning af dyr på under to måneder kan den 
obligatoriske mærkning finde sted ved hjælp af en eller 
anden form for påmalet mærke. 
For at identifikationsordningen kan fungere, er det uomgængeligt nødvendigt, at 
der indføres kompatible nationale procedurer, og der må derfor ske en 
harmonisering på EU-plan. Identifikationsordningen for får og geder og for svin 
bør derfor indføres ved en rådsforordning med bestemmelser, som alle 
medlemsstaterne skal følge. For at tage hensyn til specifikke situationer og 
forskelle i udviklingsniveau bør den kommende rådsforordning give mulighed for 
visse undtagelser i berettigede tilfælde og tillade medlemsstaterne om ønsket at 
vedtage supplerende bestemmelser på nationalt plan, hvis dette ikke medfører 
hindringer for handelen. ' 
18 
BILAG I 
HUSDYRPOPULATION, DER SKAL OMFATTES AF ORDNINGEN FOR 
IDENTIFIKATION OG REGISTRERING 
(000 dyr i 1995) 
BE 
DK 
DE 
EL 
ESP 
FR 
IRL 
IT 
LUX 
NL 
6S 
PT 
SF 
SV 
UK 
r KV7EG 
Antal 
idecember(1) 
3147 
2094 
15890 
550 
5432 
20862 
6531 
7128 
204 
4558 
2323 
1317 
1179 
1762 
11673 
84450 Artig 
slagtning 
1047 
758 
4751 
315 
1990 
6011 
1515 
4732 
23 
2379 
663 
396 
393 
531 
3292 
28796 FAR/GEDER 
Antal 
i december(1) 
127. 
79 
2429 
14788 
25982 
11388 
5772 
12129 
6 
1353 
392 
4235 
85 
488 
29574 
108827 Arlig 
slagtning 
226 
69 
2069 
12531 
21976 
8708 
4264 
8443 
643 
280 
1288 
75 
189 
19234 
79993 SVIN 
Antal 
I decern ber(1) 
7215 
10709 
23737 
936 
17583 
14524 
1542 
7964 
68 
13958 
3703 
2400 
1395 
2331 
7203 
115268 Arlig 
slagtning 
11294 
19873 
39361 
2268 
27539 
24859 
3003 
11992 
112 
18616 
4954 
4209 
2066 
3743 
14388 
188277 
(1) December 1994 
19 
BILAG II 
DIREKTIV 92/102/EØF - GENNEMFØRELSE: STATUS 
MEDLEMSSTAT 
Frist for gennemferelse 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
ELLAS 
SPANIEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
PORTUGAL 
DET FORENEDE KONGE-
RIGE 
0STRIG 
FINLAND 
SVERIGE KVi€G 
01.10.93 
1993 
1994 
1995 
1995 
1994 
1995 
19% 
1996 
1995 
1993 
1994 
1995 
1995 
1995 
1995 SVIN 
01.01.94 
1990 (National lovgivning indfølt for 
. identifikation af svin) 
1994 
1994 
1995 
1996 
1995 
1996 
1996 
1995 
1994/1996 
1994 
1995 
1995 
ENDNU IKKE 
1995 FAR/GEDER 
01.01.95 
1996 
1994 
1995 
1995 
19% 
NOTYET 
19% 1 
19% I 
1995 
19% 
1994 
19% 
1995 
ENDNU IKKE 1 
1995 1 
20 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 207 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 15 16 
Katalognummer : CB-CO-98-221-DA-C 
ISBN 92-78-32983-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg