Nr. C 332/116 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
Udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets forordning (EØF) om en fællesskabsaktion 
for miljøbeskyttelse i Middelhavsområdet (MEDSPA) (*) 
(90/C 332/32) 
Rådet for De Europæiske fællesskaber besluttede den 2. april 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 130 S at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for miljø-, sundheds- og forbrugerspørgs­
mål, som udpegede Luis Gomez Martinez til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. 
juli 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 279. plenarforsamling den 19. september 
1990, med et flertal af stemmer for og 1 stemme hverken for eller imod, følgende udtalelse. 
1. Indledning 
1.1. De økologiske problemer i Middelhavsområdet 
må betegnes som meget alvorlige: 
— stor befolkningstæthed og meget høje tilvækstrater. 
Antallet af indbyggere i kystområderne vil fra de 
nuværende 133 millioner stige til 230 millioner før 
år 2025, 
— den enorme sæsonbetonede stigning i befolknings­
tallet på grund af turismen. 100 millioner turister 
besøger årligt denne region, 
—- meget skrøbelige økosystemer, 
— hurtig intensivering af landbruget i takt med den 
stigende anvendelse af maskiner, kunstgødning, pe­
sticider osv., 
— kraftig industrialisering og økonomisk vækst, 
— manglende spildevandsbehandling, 
— begrænsede vandressourcer, hvis kvalitet forringes. 
Ferskvandsreserverne er ved at slippe op, 
— naturligt hjemmehørende arter i fare for at uddø, 
— tiltagende forurening af havvandet på grund af hen­
synsløs udledning af forurenende stoffer. Bortset fra 
andre skadelige stoffer udledes f.eks. årligt 650 000 
t olie, hvoraf de 350 000 stammer fra ulovlige opera­
tioner under søtransport. 
Som følge heraf er Middelhavsområdet i en tilstand 
af alvorligt forfald, hvilket f.eks. Adriaterhavet er et 
alarmerende eksempel på. 
1.2. Kommissionens forslag til forordning er en fort­
sættelse af dens tidligere overvejelser, der er kommet 
til udtryk i form af: 
a) handlingsprogrammer for De Europæiske Fæl­
lesskaber på miljøområdet (1982-1986 og 1987-
1992); b) meddelelse om miljøbeskyttelse i Middelhavsbæk-
kenet (april 1984); 
c) meddelelse om miljøbeskyttelse i Middelhavsområ­
det (november 1988). 
Det fastsættes i forslaget, hvilke finansielle midler der 
kan indhentes til gennemførelse af de foreslåede ak­
tioner. 
1.3. De prioriterede aktioner til bevarelse af miljøet 
i Middelhavsområdet, som forslaget til forordning om­
fatter, udgør et supplement til EF's øvrige finansielle 
instrumenter, navnlig det regionale handlingsprogram 
på miljøområdet (ENVIREG). 
1.4. I forslaget til forordning bestemmes det, at pro­
grammet skal strække sig over i alt 10 år, opdelt i to 
femårige faser. I den første fase på fem år skal følgende 
prioriterede foranstaltninger iværksættes: 
a) EF-landene: 
— rensning og behandling af byspildevand og for­
valtning af fast affald i kystbyområder med 
under 100 000 indbyggere, 
— forvaltning af giftigt og farligt affald og af affald 
hidrørende fra transport og andre aktiviteter på 
havet, 
— integreret forvaltning af kystbiotoper af interes­
se for Fællesskabet. 
b) Tredjelande i Middelhavsområdet: 
— oprettelse af administrative strukturer på miljø­
området, 
— teknisk bistand til udarbejdelse af miljøpolitiske 
foranstaltninger og programmer. 
(*) EFT nr. C 80 af 30. 3. 1990, s. 9. 1.5. For de første 3 år af den første fase afsættes der 
i forslaget 37 millioner ECU i forpligtelsesbevillinger. 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/117 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. ØSU påskønner Kommissionens forslag til for­
ordning og tilslutter sig dens målsætninger. Det ønsker 
dog, at der ved den endelige udformning tages hensyn 
til nedenstående bemærkninger. 
2.2. Allerede i 1985 (2) foreslog ØSU, at man lagde 
følgende kriterier til grund for miljøbeskyttelsen i Mid-
delhavsbækkenet: 
a) behovet for en strategi og en samlet handlingsplan, 
fremfor en sidestilling af forskellige projekter; 
b) denne regions specifikke problemer kan ikke altid 
løses nationalt eller på EF-plan; der er tværtimod 
behov for en samordnet aktion for hele Middel­
havsområdet; 
c) behovet for samarbejde med internationale organi­
sationer, der omfatter stater på begge sider af Mid­
delhavet; 
d) aftalerne mellem Fællesskabet og tredjelande ved 
Middelhavet bør omfatte samarbejde på miljøom­
rådet; 
e) behovet for aktioner, der ikke blot tager sigte på 
miljøbeskyttelse, men også på miljøforbedring. 
2.3. MEDSPA-programmet spiller en koordinerende 
og vejledende rolle for alle miljøforanstaltninger i Mid­
delhavsområdet. 
Aktionerne under MEDSP A-programmet må derfor in­
tegreres i en global politik for Fællesskabets miljø. 
Miljøpolitikken for Middelhavsområdet kommer såle­
des til at udgøre en samlet del, der sikrer sammenhæn­
gende og ikke indbyrdes modstridende indgreb på 
grundlag af kendskab til den aktuelle miljøsituation i 
regionens forskellige områder. 
2.4. Det bør fremhæves, at problemer i Middel­
havsområdet direkte vedkommer borgerne i alle med­
lemsstaterne, idet mange millioner af dem besøger om­
rådet som turister. Det er derfor naturligt, at de tolv 
medlemslande inddrages i finansieringen af de miljøbe­
skyttende foranstaltninger, dog uden at give afkald på 
en streng gennemførelse af princippet om, at forurene­
ren betaler. 
2.5. ØSU mener ikke, at fællesskabsaktionen MED-
SPA først og fremmest skal være udbedrende; hoved­
vægten bør snarere lægges på de præventive program­
mer, som bør være ledetråden i Fællesskabets miljøpo­
litik. 2.6. Kommissionens opdeling af miljøindsatsen i 
Middelhavsområdet i to store blokke med på den ene 
side aktioner via strukturfondene (ENVIREG) og på 
den anden side dette MEDSP A-initiativ med stort set de 
samme foranstaltninger og prioriterede aktionsområder 
kræver en stadig intern koordination, således at man 
undgår overlapninger. 
2.7. Det ville i den forbindelse have været praktisk, 
om forslaget havde været ledsaget af en oversigt over 
MEDSPA-aktionernes finansielle behov i forhold til 
ENVIREG-aktionernes behov på de samme områder, 
så at MEDSPA kunne udfylde sin før omtalte koordine­
rende og vejledende rolle. 
2.8. Den vigtigste forskel mellem de to programmer 
ligger i MEDSP A-programmets karakter af incitament 
og dets risikobegrænsende karakter, der skal være vejle­
dende for miljøindsatsen under ENVIREG. Denne for­
skel bør fremstå klart i forordningen. 
2.9. Som Kommissionen selv anfører det, skal »De 
midler, der er fastsat til miljøaktioner som led i FSR 
(fællesskabsstøtterammer), imidlertid hovedsageligt 
bruges til regionale eller nationale prioriterede opgaver. 
... De er derfor utilstrækkelige til en effektiv løsning af 
problemerne med kystområdernes forurening og farligt 
affald.«. 
2.10. Budgetbevillingen på 500 millioner ECU for 
perioden 1990-1993 til ENVIREG-programmet supple­
res med kun 37 millioner til EF-aktionen MEDSPA 
med en analog prioritering for alle EF-regioner og for 
regioner i mediterrane tredjelande. 
Det står klart, at denne ulige fordeling af midlerne 
i høj grad vil vanskeliggøre samarbejdet med disse 
tredjelande, og at den indebærer en risiko for, at proble­
met ikke behandles samlet. 
Uligheden kan også gøre det vanskeligere for MEDSPA 
at varetage sin koordinerende, vejledende og risikobæ­
rende funktion i de første etaper samt som ud-
klækningssted for nye ideer. 
Af disse grunde kan ØSU ikke godtage de fuldstændigt 
utilstrækkelige bevillinger til EF-aktionen MEDSPA; de 
bør øges væsentligt, da MEDSPA ikke nyder godt af 
bevillinger fra strukturfondene. 
I denne forbindelse henvises til ØSU's udtalelse om 
»Miljøpolitikken som grundfaktor i den økonomiske 
og sociale udvikling« (2), hvori det påpeges, at de 
begrænsninger, der ligger i strukturfondsforordninger-
(!) EFT nr. C 160 af 1. 7. 1985. (2) EFTnr. C 56 af 7. 3. 1990. 
Nr. C 332/118 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
ne, kun tillader finansiering af miljøbeskyttelsesforan­
staltninger, hvis de har tilknytning til strukturpolitiske 
målsætninger. 
2.11. Et positivt aspekt, som bør fremhæves, er, at 
fællesskabsaktionen MEDSPA tilsigter et samarbejde 
med tredjelande i Middelhavsområdet. Eftersom Mid­
delhavet er et næsten lukket hav, vil de miljøproblemer, 
der opstår i nogle områder, til syvende og sidst indvirke 
på hele regionen. 
Denne fremgangsmåde er også vigtig for solidariteten 
med de mindre udviklede tredjelande, idet der således 
tages fat på et væsentligt og meget lovende samarbejds­
område. 
ØSU kan kun påskønne intensiveringen af det interna­
tionale samarbejde, der snart kommer til udtryk ved 
den konference, der afholdes i Palma de Mallorca i 
efteråret. 
ØSU tilslutter sig ligeledes de målsætninger, der blev 
fremlagt på regeringskonferencen af 26.-28. april 1990 
i Nicosia, om en rensning af Middelhavet inden år 2025. 
Erklæringer om at man ikke kan forestille sig nogen 
udvikling uden respekt for miljøet, navnlig inden for 
områderne turisme og fiskeri, eller om, at dette spørgs­
mål, som for 20 år siden forekom at være af mindre 
betydning, nu er blevet til en prioritet, kan kun fylde 
ØSU med håb og få ØSU til at indtage en endnu mere 
krævende holdning. 
2.12. Man beklager, at de miljøbeskyttelseskriterier, 
som ØSU tidligere har forsvaret, ikke optræder i finans­
protokollerne til de bilaterale aftaler mellem EF og 
tredjelandene i Middelhavsområdet, der for nylig er 
blevet fornyet. ØSU fastholder, at de må medtages i de 
nye programmer, som Kommissionen nu forhandler 
om, og tager med interesse til efterretning, at Kommis­
sionen i sin meddelelse om sine middelhavspolitiske 
forslag for perioden 1992-1996 (l) har orienteret sig i 
denne retning og anvender et afsnit specielt på miljø­
spørgsmålet. 
C1) ØSU(90) 812 endelig udg. 
Bryssel, den 19. september 1990. 3. Særlige bemærkninger 
3.1. Det bør defineres mere præcist, hvilke områder 
der omfattes af udtrykket »hele Middelhavsområdet 
både i og uden for Fællesskabet«. 
3.2. EF-aktionen MEDSPA omfatter prioriterede 
foranstaltninger og igangsættende programmer i forbin­
delse med vandforurening, affald og biotoper, men det 
bør fremgå klart, at dette ikke udelukker muligheden 
for støtte til andre miljøaspekter. 
3.3. Det ville være bedre at samle bilaget med priori­
terede foranstaltninger med artikel 5, der hjemler 
samme støtte til andre miljøforanstaltninger. 
Blandt disse bør nævnes dem, der bidrager til at forbed­
re programmet, i form af oplysninger om globale eller 
specifikke behov, rationel forvaltning af ressourcer, fy­
sisk planlægning, forureningsgraden i Middelhavsom­
rådet, bevarelse af jordbunden osv. 
3.4. For at opnå en effektiv beskyttelse af Middel-
havsbækkenet bør indsatsen i Middelhavsområdets tre­
djelande udvides, således at den kommer til at omfatte 
samme aspekter som i EF-landene. Det er derfor nød­
vendigt at øge de afsatte midler. 
3.5. I fortsættelse af udtalelsen om ENVIREG skal 
det fremhæves, at støtte til indsamling, behandling, 
opbevaring, genbrug og bortskaffelse af farligt og giftigt 
affald bør ydes under nødvendige hensyntagen »til lo­
kalbefolkningernes behov, samtidigt med at man und­
går, at visse geografiske områder bliver specialiserede 
inden for dette aktivitetsområde « (2). 
3.6. Man burde knytte godkendelsen af projekter 
sammen med en forpligtelse fra modtagerlandets side 
til at respektere miljølovgivningen på det pågældende 
område. 
3.7. For at sikre, at programmet bliver så effektivt 
som muligt, er det nødvendigt, at dets resultater offent­
liggøres og kontrolleres med jævne mellemrum. Det 
Europæiske Miljøagentur bør spille en central rolle 
i den forbindelse. Forordningsforslagets bestemmelser 
vedrørende et rådgivende udvalg forekommer ligeledes 
utilstrækkelige, for så vidt som det for at kunne 
gennemføre de foreslåede foranstaltninger med et fuld­
gyldigt resultat er nødvendigt aktivt også at inddrage 
de lokale myndigheder og erhvervs- og interesseorgani­
sationerne. 
(2) EFTnr. C 112 af 7. 5. 1990. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg