Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om anvendelse og kommerciel udnyttelse af den offentlige sektors dokumenter"

(KOM(2002) 207 endelig - 2002/0123 (COD))

(2003/C 85/06)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 24. juli 2002 under henvisning til EF-traktatens artikel 95 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som udpegede Philippe Levaux til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 31. oktober 2002.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 395. plenarforsamling af 11. og 12. december 2002, mødet den 11. december, følgende udtalelse med 98 stemmer for og 4 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. Direktivforslaget fastlægger en række minimumsregler vedrørende kommerciel og ikke-kommerciel anvendelse af de dokumenter, som den offentlige sektor ligger inde med, og som er tilgængelige for alle.

1.2. Det er et led i eEurope 2002: "Et informationssamfund for alle" og tager højde for reaktionerne på grønbogen "Information i den offentlige sektor: en vigtig ressource for Europa", som blev vedtaget den 20. januar 1999.

1.3. EØSU har afgivet udtalelser om disse to dokumenter, henholdsvis den 28. april 1999(1) og den 24. januar 2001(2). Der henvises derfor til disse udtalelser, hvori man støttede Kommissionens tiltag og fremsatte nogle forslag, som EØSU fastholder.

2. Generelle og særlige bemærkninger

2.1. Kommissionen understreger betydningen af de informationer, som den offentlige sektor ligger inde med, og som er af afgørende betydning for nye tjenester og udviklingen af de berørte sektorer, som allerede udgør et betydeligt marked. At lette adgangen til disse oplysninger er afgørende for økonomisk udvikling, oprettelse af virksomheder og skabelse af arbejdspladser, samt for at kunne tage udfordringen fra den internationale konkurrence op.

2.2. EØSU understregede i sin udtalelse af 28. april 1999 om: "Information i den offentlige sektor: en vigtig ressource for Europa - Kommissionens grønbog om information i den offentlige sektor i informationssamfundet" følgende:

2.2.1. At adgang til information: "... ikke blot indebærer, at informationen stilles til rådighed på anmodning, men også gennem aktiv formidling for at give borgerne god information på en rationel måde"(3).

EØSU beklager, at Kommissionen ikke tager hensyn til begrebet "aktiv formidling", og understreger sine forslag til, hvordan direktivets mål lettere kan nås, nemlig gennem:

- rationel udbredelse af kvalitetsinformation med sikring af kontinuitet

- en lige adgang for alle aktører til de administrative informationskilder

- forpligtelse af offentlige myndigheder til at sikre lige adgang.

2.2.2. Den offentlige sektors organer: "... bør omfatte ethvert organ - uanset juridisk status - som på opdrag af en offentlig myndighed og under dennes kontrol leverer tjenesteydelser af almen interesse...", og den offentlige sektor "... bør omfatte statsejede virksomheder, som falder under privatretten, private virksomheder, der har koncession eller bemyndigelse til at forvalte offentlige tjenesteydelser, for hvilke kommerciel udnyttelse er udelukket, samt lovgivende myndigheder og domstole"(4).

Ved en begrænsning af begrebet "den offentlige sektors organer", som den, Kommissionen foretager, lægger den hindringer i vejen for direktivets virkning og effektivitet.

2.2.3. Retten til adgang: "ØSU anser det for vigtigt, at der fastlægges en detaljeret regulering af adgangsretten og undtagelserne herfra"(5). EØSU fastlagde i udtalelsen ligeledes principperne for disse undtagelser.

EØSU vurderer, at de dokumenter, der i henhold til direktivets artikel 1, stk. 2. og 3., undtages, i alt for høj grad indskrænker arten og kvaliteten af tilgængelige informationer.

EØSU understreger, at dette blandt andet er tilfældet for de dokumenter, der repræsenterer "den europæiske kulturarv", og som offentlige museer, universitetsbiblioteker og offentlige biblioteker ofte er i besiddelse af.

Direktivet bør, så snart det gennemføres, eller inden for en rimelig tidsfrist også omfatte disse dokumenter, da man ved at gøre dem tilgængelige vil fremme et bedre kendskab til den europæiske kulturarv. Dette vil være med til at skabe fællesskabsfølelse og stolthed og vil fremme følelsen af at høre til Europa.

Samtidig vil udbredelsen heraf have en god indvirkning på de europæiske kulturudvekslinger, kunst- og uddannelsesaktiviteterne og ikke mindst økonomien inden for lokal turisme.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Artikel 1: Genstand og anvendelsesområde

EØSU ønsker at foretage en ændring til artikel 1, stk. 2., litra f)

Følgende ordlyd foreslås:

- "Direktivet gælder ikke for: dokumenter i kulturinstitutioner (bortset fra dem, der modtager offentlige støtte), f.eks. arkiver, orkestre, operaer, balletter og teatre. Museer, universitetsbiblioteker og offentlige biblioteker hører under direktivets anvendelsesområde".

3.2. Artikel 4: Tilgængelighed

EØSU mener, at brugerne vil udvikle nye tjenester, hvis de hos de offentlige myndigheder kan få adgang til oplysninger, der er tilpasset konjunkturudviklingen, og som offentliggøres løbende.

Derfor anmoder EØSU om, at:

- det sidste punktum i artikel 4, stk. 1., med følgende ordlyd: "Det indebærer ikke, at offentlige myndigheder er forpligtede til at oprette eller tilpasse dokumenter for at opfylde anmodningen." udgår.

EØSU mener tværtimod, at direktivet bør opfordre offentlige myndigheder til at behandle anmodningerne om oprettelse eller tilpasning af dokumenterne og til at svare positivt herpå, i det omfang anmodningerne begrundes med en legitim interesse (offentlig, økonomisk, social, kulturel eller uddannelsesmæssig interesse, eller hvis det er med henblik på videnskabelig forskning eller universitetsuddannelse).

- ændre artikel 4, stk. 2., som følger: "De offentlige myndigheder bør ikke holde inde med at udarbejde en bestemt type dokumenter, hvis disse ofte og regelmæssigt bruges af andre offentlige eller private foretagender, eller bør - hvis dette ikke kan undgås - foreslå alternativer".

3.3. Artikel 5: Frister og krav i tilfælde af en negativ beslutning

3.3.1. Det fastsættes i artikel 5, stk. 3, at den offentlige myndighed i tilfælde af et negativt svar på en anmodning om anvendelse af offentlige dokumenter skal indsætte en henvisning til indehaveren af rettighederne eller til licensudstederen.

Denne forpligtelse har til formål at meddele den person, der har fremsat anmodningen, hvem han kan henvende sig til for at opnå tilladelse til at anvende de pågældende dokumenter.

EØSU bifalder forpligtelsen, der letter adgangen til og anvendelsen af dokumenterne.

3.3.2. EØSU mener dog, at den nuværende ordlyd af det sidste punktum i stk. 3, der lyder som følger: "Den offentlige myndighed er ikke ansvarlig for henvisningens rigtighed"., ikke kan være til gavn for det tilstræbte mål.

Derfor ønsker EØSU at foretage en ændring til artikel 5, stk. 3, og foreslår følgende: "Såfremt der gives afslag på anmodningen alene på baggrund af artikel 1, stk. 2, litra b), skal den offentlige myndighed indsætte en henvisning til den fysiske eller juridiske person, som er indehaver af rettighederne, eller til den licensudsteder, hvorfra den offentlige myndighed har indhentet det relevante materiale. Den offentlige myndighed er ikke ansvarlig for henvisningens rigtighed, medmindre dokumenterne er tilbageholdt i ond tro".

3.4. Artikel 6: Gebyrprincipper

3.4.1. Kommissionen anvender i punkt 4 i begrundelsen to begreber:

- "Den lave omkostningsmodel", hvorefter gebyrer ikke overstiger marginalomkostningerne til reproduktion og formidling, og

- "Omkostningsudligningsmodellen".

Kommissionen præciserer, at "opkrævning af marginalomkostninger til reproduktion og formidling har den største økonomiske effekt og 'velfærdseffekt'".

Som en logisk følge heraf foretrækker Kommissionen derfor den lave omkostningsmodel, hvilket EØSU bifalder.

3.4.2. Ikke desto mindre konkluderer Kommissionen, at "skønt medlemsstaterne opfordres til at tilskynde offentlige organer til at indføre marginalomkostningsudligning for reproduktion og formidling hvor muligt, er det op til medlemsstaterne og de offentlige organer at definere gebyrpolitikken".

EØSU konstaterer, at direktivets artikel 6 ikke afspejler denne hensigt, eftersom man tværtimod fastholder "omkostningsudligningsmodellen".

3.4.3. EØSU anmoder Kommissionen om i begrundelsen at præcisere sin holdning og minder om, at man i føromtalte udtalelse om grønbogen gav udtryk for, at "der bør skelnes mellem på den ene side information, der har afgørende betydning for borgerne især i forbindelse med udøvelsen af deres demokratiske rettigheder, og som evt. kan stilles til rådighed gratis eller mod betaling af et beskedent gebyr, og på den anden side information af kommerciel interesse, der bør være tilgængelig mod betaling af omkostningerne ved trykning, ajourføring, datafremhentning og dataoverførsel eller en rimelig markedspris"(6).

3.4.4. EØSU påpeger, at "information, der har afgørende betydning", især bør omfatte information om:

- forfatninger, lovgivninger, retsakter og retspraksis, der stammer fra myndigheder i EU

- statistiske oplysninger, rapporter og studier af almen interesse

- oplysninger af juridisk og politisk art, såsom referater af forhandlingerne i beslutningstagende eller rådgivende forsamlinger.

Som en start er "information, der har afgørende betydning", de oplysninger, der udgår fra offentlige administrationer i medlemsstaterne. Medlemsstaterne vil efterfølgende blive anmodet om inden for en rimelig frist og under samme betingelser at stille tilsvarende dokumenter fra deres offentlige myndigheder til rådighed.

I den henseende fremhæver EØSU, at nogle medlemsstater allerede har truffet sådanne initiativer. Et af de nyeste initiativer er Frankrigs dekret nr. 2002-1064 af 7. august 2002 vedrørende en offentlig tjeneste, der har til opgave at offentliggøre lovgivning på internettet. Dekretet blev offentliggjort i "Journal Officiel" den 9. august 2002 og trådte i kraft den 15. september 2002. Det fastsættes heri, at alle dokumenter med "oplysninger, der har afgørende betydning", skal stilles til rådighed gratis.

4. Konklusioner

4.1. EØSU støtter initiativer, der fremmer udviklingen af et "informationssamfund for alle", som er formålet med eEurope. Det støtter derfor direktivforslaget.

4.2. Imidlertid understreger EØSU, at forslaget i sin nuværende form mangler ambitioner, eftersom de selvpålagte begrænsninger med hensyn til tilgængelighed hindrer, at man tilstrækkeligt hurtigt lever op til, at "den digitale videnbaserede økonomi er en kraftig dynamo for vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, samtidig med at den forbedrer borgernes livskvalitet".

4.3. For at kunne nå de mål, der opstilles i direktivet, anmoder EØSU Kommissionen om at tage mere hensyn til de forslag, der fremsættes i EØSU's udtalelse af 28. april 1999(7) i denne udtalelse, herunder forslagene om:

- ændring af undtagelserne, idet det bør angives, at direktivet omfatter dokumenter, som offentlige museer, universitetsbiblioteker og offentlige biblioteker ligger inde med, og som repræsenterer Europas fælles kulturarv;

- ansvarliggørelse af enhver offentlig myndighed eller institution i tilfælde af, at der bevidst udleveres forkerte eller censurerede oplysninger;

- gebyrprincipperne, som bør sigte mod at gøre "den lave omkostningsmodel" mere udbredt;

- at stille "information, der har afgørende betydning", og som offentlige administrationer i medlemsstaterne er i besiddelse af, til rådighed gratis, hvilket på sigt bør udvides til at gælde for alle offentlige organisationer i medlemsstaterne.

4.4. Endelig anmodes Kommissionen om at inddrage EØSU i den revision, der er forudset i direktivets artikel 12, og i forbindelse med hvilken man bør indføje svarfrister og supplere direktivet for at opnå en større harmonisering af praksis og gebyrer.

Bruxelles, den 11. december 2002.

Roger Briesch

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Se ØSU's udtalelse om "Information i den offentlige sektor: en vigtig ressource for Europa - Kommissionens grønbog om information i den offentlige sektor i informationssamfundet" EFT C 169 af 16.6.1999.

(2) Se ØSU's udtalelse om "eEurope 2002 - Et informationssamfund for alle - Udkast til handlingsplan" EFT C 123 af 25.4.2001.

(3) Se ØSU's udtalelse om "Information i den offentlige sektor: en vigtig ressource for Europa - Kommissionens grønbog om information i den offentlige sektor i informationssamfundet" EFT C 169 af 16.6.1999. Se punkt 3.1.2.

(4) Se ØSU's udtalelse om "Information i den offentlige sektor: en vigtig ressource for Europa - Kommissionens grønbog om information i den offentlige sektor i informationssamfundet" EFT C 169 af 16.6.1999. Se punkt 3.2.1 og 3.2.2.

(5) Se ØSU's udtalelse om "Information i den offentlige sektor: en vigtig ressource for Europa - Kommissionens grønbog om information i den offentlige sektor i informationssamfundet" EFT C 169 af 16.6.1999. Se punkt 3.3.3.

(6) Se ØSU's udtalelse om "Information i den offentlige sektor: en vigtig ressource for Europa - Kommissionens grønbog om information i den offentlige sektor i informationssamfundet" EFT C 169 af 16.6.1999. Se pkt. 5.2.

(7) Se ØSU's udtalelse om "Information i den offentlige sektor: en vigtig ressource for Europa - Kommissionens grønbog om information i den offentlige sektor i informationssamfundet" EFT C 169 af 16.6.1999.