DA Den Europæiske Unions Tidende C 10/72

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Fremme af bæredygtig produktivitet på de europæiske arbejdspladser«

(2008/C 10/19)

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 16. februar 2007 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, på eget initiativ at afgive udtalelse om Fremme af bæredygtig produktivitet på de europæiske arbejdspladser.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, der vedtog sin udtalelse den 17. juli 2007. Leila Kurki var ordfører.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 438. plenarforsamling den 26. og 27. september 2007, mødet den 26. september 2007, følgende udtalelse med 155 stemmer for, ingen imod og 9 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 De traditionelle faktorer for økonomisk vækst (forøgelse af arbejdsstyrken, investeringer i produktionsmidler, højere uddannelsesniveau) må suppleres med nye elementer, som kan skabe bæredygtig vækst. For det første må produktivitetsvæksten stige fra det nuværende niveau. For det andet må det faldende udbud af arbejdskraft i det mindste bremses op. For det tredje er det nødvendigt at gøre arbejdslivet mere attraktivt.

1.2 EØSU mener, at det er EU's opgave at støtte alle medlemsstater og virksomheder i deres bestræbelser på at øge den bæredygtige produktivitet, som er et centralt led i Lissabon-strategien. Idéen om, at kvalitetsmæssige og sociale innovationer på arbejdspladsen har stor indflydelse på virksomheders succes må fremmes aktivt. Udvalget foreslår, at der tages højde for dette aspekt som led i evalueringen og reformen af retningslinjerne for økonomi og beskæftigelse.

1.3 Udvalget henviser atter til sit forslag om, at der udarbejdes et europæisk indeks for arbejdslivskvalitet. Indekset skal bygge på forskningsbaserede kriterier om »godt arbejde« og skal udarbejdes og offentliggøres regelmæssigt. Et sådant indeks kan anvendes til at kaste lys over forandringer og forbedringer i det europæiske arbejdslivs kvalitet og de dermed forbundne konsekvenser for produktiviteten. Samtidig vil det danne grundlag for nye initiativer vedrørende forbedring af arbejdslivskvaliteten.

1.4 Udviklingen af et europæisk arbejdslivskvalitetsindeks kræver, at der oprettes et bredt forum. Den solide og bredtfavnende ekspertise, som Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg er i besiddelse af med hensyn til udfordringerne vedrørende omskiftelige arbejdsforhold og håndteringen af disse kan udgøre et solidt grundlag for et sådant forum. Afhængigt af sit arbejdsprogram kan arbejdsmarkedsobservatoriet også se på spørgsmålet.

1.5 EØSU opfordrer Kommissionen til at bestille yderligere undersøgelser om forholdet mellem arbejdslivskvalitet og produktivitet. Der er brug for en mere tilbundsgående analyse af faktorerne bag bæredygtig produktivitet. Til denne opgave kan de forskellige EU-institutioner og medlemsstater drage bedre nytte af det forsknings- og analysearbejde, der udføres af Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene i Dublin og Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur i Bilbao.

1.6 Efter udvalgets opfattelse vil det være nyttigt at betone arbejdspladsernes innovationsindsats og nye faglige kundskaber samt ny ledelsespraksis i EU's innovations- og uddannelsesinitiativer (f.eks. rammeprogrammet for konkurrencedygtighed og innovation, strukturfondsprogrammerne, det integrerede program for livslang læring). Arbejdsmarkedsparterne har i denne henseende et væsentligt ansvar for at forberede, gennemføre og evaluere projekter.

1.7 Udvalget foreslår, at medlemsstaterne som led i deres beskæftigelsesprogrammer og innovationspolitik gennemfører programmer, der fremmer arbejdslivskvalitet og produktivitet. I mange medlemsstater findes der nationale produktivitetscentre og centre for arbejdslivsforskning, som kan deltage i sådanne projekter. I den forbindelse spiller arbejdsmarkedets parter en vigtig rolle ved planlægningen af initiativer og i gennemførelsen af konkrete projekter.

1.8 Det væsentlige er, at diskussionen om og konkrete initiativer vedrørende bæredygtig produktivitet fortsætter i forskellige europæiske fora, medlemsstater og virksomheder. Udvalget kan yde et vigtigt bidrag til denne proces ved at fremlægge civilsamfundets synspunkter om spørgsmålet, især som led i sine udtalelser om økonomisk politik, beskæftigelsespolitik og innovationspolitik.

2. Indledning

2.1 Forudsætningen for velstand i Europa er bæredygtig økonomisk vækst og høj beskæftigelse. EU's mål er at sikre »en bæredygtig udvikling i Europa baseret på en afbalanceret økonomisk vækst og prisstabilitet, en social markedsøkonomi med høj konkurrenceevne, hvor der tilstræbes fuld beskæftigelse og sociale fremskridt og et højt niveau for beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten« (1). Dette kan opnås ved en øget produktivitetsvækst i forhold til det nuværende niveau i alle økonomiske sektorer (2). Vækst i produktivitet forøger borgernes velfærd, når denne er baseret på en bedre arbejdslivskvalitet og øget beskæftigelse. En bæredygtig produktivitetsvækst kan sikre balance i den offentlige økonomi samt bæredygtig tilvejebringelse af sociale tjenester og sundhedstjenester for en aldrende befolkning. Samtidig skabes der nye arbejdspladser af god kvalitet. Dvs. at bæredygtig produktivitetsvækst fremmer de økonomiske, sociale og miljømæssige mål i Lissabon-strategien.

2.2 Arbejdsproduktiviteten i Europa er steget jævnt efter 2. verdenskrig. Selv sidst i 1960'erne lå den gennemsnitlige årlige vækst på 5 % pr. arbejdstime. Fra 1980'erne og frem begyndte væksten i arbejdsproduktivitet at stilne af, og den årlige vækstrate lå på kun 1-2 % i årene efter århundredskiftet. Ændringer i EU-medlemsstaternes produktivitetsstatistikker i de seneste år kan forklares ved hjælp af en lang række faktorer, der trækker i hver sin retning. Den gennemsnitlige arbejdsproduktivitetsvækst i Europa har fået et løft ved de nye medlemsstaters tiltrædelse, hvor produktiviteten som udgangspunkt er lavere end i de gamle medlemsstater. Dog er antallet af job med lav produktivitet øget i Europa siden 1995. Disse inkluderer lavt betalte, ufaglærte jobs i servicesektoren og mange job, hvor arbejdstagere er ansat under atypiske kontraktforhold. Denne tendens har bidraget til lavere produktivitetsvækst (3).

2.3 Inden for industrien har produktivitetsvæksten været hurtigst i de teknologidrevne sektorer. Disse sektorer udgør kun en lille del af den samlede industri, hvilket ifølge Kommissionens vurdering kan være et tegn på kommende problemer. Jo større deres andel af værditilvæksten er, jo mere øger de produktiviteten og realindkomsternes stigning i hele økonomien. Disse sektorer er uvægerligt førende inden for innovation samt modernisering og udbredelse af teknologisk kunnen, også hen over grænserne (4).

2.4 Et alvorligt problem er helt klart den svage produktivitetsstigning i den private og offentlige servicesektor i de senere år. Der må imidlertid tages hensyn til, at det er vanskeligere, for ikke at sige umuligt, at måle produktiviteten i disse sektorer ved brug af de samme indikatorer som i industrien. På trods af adskillige fornyelser, herunder stadigt større brug af ikt-systemer i servicesektoren har dette ifølge produktivitetsstatistikkerne ikke givet sig udslag i produktivitetsvækst. De typiske innovationer i servicesektoren opstår snarere ved hjælp af anskaffet teknologi (ikt, organisatoriske ændringer, menneskelig kapital), end ved at servicevirksomhederne selv investerer direkte i F&U-aktiviteter (5). Det vil sige, at brugen af mekaniske beregninger i forbindelse med produktivitetssammenligninger kan føre til forkerte konklusioner, medmindre der tages højde for det reelle indhold i de forskellige sektorer. Dette gælder også for de offentlige tjenesteydelser, i hvis mål for produktivitetsvækst der desuden skal tages hensyn til sociale og samfundspolitiske mål samt kravet om at garantere gunstige rammevilkår for innovationer og produktivitetsvækst.

2.5 En forbedring af beskæftigelsessituationen og forøgelse af produktiviteten udelukker ikke hinanden. Tværtimod fremmer de i fællesskab Lissabon-strategiens mål, som går på at øge antallet af kvalitetsarbejdspladser. For eksempel skaber en produktiv beskæftigelse ifølge ILO grundlaget for et menneskeværdigt arbejde (6). Bæredygtig produktivitetsvækst og en stigende beskæftigelsesgrad er en fornuftig måde at reducere mængden af sort arbejde på.

2.6 EU-medlemsstaternes erhvervsstruktur er under forandring og fokus i forbindelse med produktionsforhold flytter sig i stadig større grad fra materiel kapital til menneskelig kapital. Ifølge Kommissionens skøn har efterspørgslen efter arbejdskraft i EU allerede bevæget sig bort fra efterspørgsel efter traditionelle kvalifikationer og over til efterspørgsel efter højtuddannet arbejdskraft. Dette afspejler ændringer i selve arbejdet snarere end ændringer i arbejdskraftens sektormæssige opdeling. Mellem 1995 og 2000 tegnede jobskabelsen i hurtigt voksende, vidensintensive sektorer sig for over to tredjedele af alle nye arbejdspladser på højt og mellemhøjt kvalifikationsniveau og for en meget stor del af al beskæftigelsesvækst for lavt kvalificerede arbejdstagere (7). Beskæftigelsen er især steget inden for forretningsservice, som kommer til at spille en nøglerolle i skabelsen af nye arbejdspladser i fremtiden og vil kompensere for den faldende beskæftigelse og øgede rationalisering inden for fremstillingsindustrien (8).

2.7 Fra den enkelte borgers synsvinkel indebærer væksten i produktivitet, at arbejdspladser hviler på et mere stabilt grundlag og at arbejdstagerne har bedre muligheder for at udvikle sig i deres arbejde og opnå højere indkomst. Det øger arbejdstagernes faglige kompetence og deres beskæftigelsesegnethed i en omstillingssituation.

2.8 For virksomhederne er en forøgelse af virksomhedens egen produktivitet et livsvilkår, som garanterer egen konkurrenceevne. Når verdensmarkederne i stor udstrækning fastlægger priser og når traditionelle materielinvesteringer ikke kan øge produktiviteten i al uendelighed, er det nødvendigt at øge produktiviteten med andre midler. For virksomheder indebærer produktivitetsvækst, at omkostningsudviklingen bliver langsommere, at den omkostningsrelaterede konkurrenceevne og lønudbetalingsmulighederne bliver bedre, arbejdspladserne er mere sikre (og derfor også mere attråværdige), arbejdsopgaver og organisation ændres, der opnås mere merværdi for kunderne med færre ressourcer, lønsomheden stiger, vækst og overlevelse på markedet bliver mulig og grundlaget lægges for investeringer og udvikling af aktiviteter.

2.9 Den økonomiske vækst i Europa har traditionelt været afhængig af en forøgelse af arbejdsstyrken, investeringer i produktionsmidler og højere uddannelsesniveau. Nu fungerer denne model ikke længere optimalt. Arbejdsstyrken vokser ikke længere, men bliver mindre. Virksomhederne er mindre villige til at investere i fysisk kapital. Arbejdet har ændret sig fra arbejdskraftintensivt til kapitalintensivt, og den menneskelige kapital bliver stadig vigtigere. Der er en stigende tendens væk fra manuelt arbejde med få krav om uddannelse hen imod ekspertbaseret (vidensbaseret) arbejde, der kræver en specifik uddannelse. Investeringer i grundlæggende uddannelse alene producerer ikke længere produktionsfordele som tidligere.

2.10 Den økonomiske vækst i medlemsstaterne er også blevet stimuleret ved hjælp af skattetiltag (f.eks. lavere beskatning af virksomheder og arbejdskraft) og et stigende privatforbrug (f.eks. rentepolitik, beskatning). Disse vækstfaktorer er imidlertid begrænsede og skal ses både i lyset af skattekonkurrence og vedligeholdelse af den offentlige infrastruktur.

2.11 Foruden ovennævnte økonomiske vækstfaktorer må nye vækstskabende elementer tages i brug. Immaterielle succesfaktorer spiller nu på linje med materielle faktorer en rolle, særligt ledelsens evne til at motivere medarbejderne og gøre optimalt brug af deres evner.

2.11.1 For det første skal virksomhedernes produktivitetsvækst stige fra det nuværende niveau. Det kræver en politik, der kan skabe en bæredygtig vækst i virksomhederne inden for innovationsfremmende rammer og som garanterer sund konkurrence. Det er den eneste måde, hvorpå den samlede økonomiske kage kan gøres større.

2.11.2 For det andet må det faldende udbud af arbejdskraft i det mindste bremses op. Flere medlemsstater vil i løbet af det kommende årti miste ca. 15 procent af deres arbejdsstyrke. Beskæftigelsen må fastholdes på et højt niveau gennem mere effektive personalepolitikker, indvandring af faglært arbejdskraft og integration, foranstaltninger til forening af arbejde og familieliv, kønspolitiske tiltag samt en reform af pensionssystemerne. Opbakning til medarbejderne på arbejdspladsen og fastholdelse af deres motivation er nøglefaktorer, når det gælder om at tilskynde arbejdstagere til at udskyde pensionering.

2.11.3 For det tredje er det nødvendigt at gøre arbejdslivet mere attraktivt. En stor del af arbejdstagerne er 40 til 54 år gamle, hvilket er en væsentlig økonomisk udfordring. Samtidig er det af altafgørende betydning at forhindre unge i at afbryde deres uddannelse og sikre, at de kommer til at tage del i arbejdslivet. Arbejdslivskvalitet og adgang til en fagligt kompetent arbejdsstyrke må forbedres, så man kan få mere nytte af ny teknologi, innovationer og forsknings- og udviklingsaktiviteter end hidtil.

2.12 Det Europæiske Råd har konsekvent fremhævet behovet for investeringer i forbedret arbejdslivskvalitet, bl.a. ved hjælp af kvalitetsindikatorer (9). Under det finske EU-formandskab blev der indledt en diskussion om produktivitetens betydning for Lissabon-strategien. Finland anmodede EØSU om at udarbejde en udtalelse om »Arbejdslivets kvalitet, produktivitet og beskæftigelse i forbindelse med globaliseringen og de demografiske ændringer (10)«. Udvalget vedtog udtalelsen i september 2006.

2.13 Det tyske EU-formandskab har fortsat diskussionen om arbejdslivskvalitet. Temaet »et godt arbejde« konkretiserer Lissabon-strategiens målsætning om at skabe flere og bedre arbejdspladser (11). På det uofficielle møde for arbejds- og socialministre i Berlin i januar 2007 understregede Tyskland, Portugal og Slovenien i deres konklusioner, hvor vigtigt det generelt er for Europa at fremme gode arbejdsforhold (12). I sine konklusioner af 8.-9. marts understregede Det Europæiske Råd »et godt arbejdes« betydning for fremme af beskæftigelse i medlemsstaterne og styrkelse af den europæiske sociale model. Ifølge Rådet er principperne bag »et godt arbejde« baseret på arbejdstagernes rettigheder og inddragelse, lige muligheder, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen og en familievenlig tilrettelæggelse af arbejdet (13).

2.14 Programmer på europæisk niveau tager på hver sin måde højde for udviklingstendenser i arbejdslivet og arbejdspladsernes muligheder for at håndtere forandringer. Desværre kommer de almindeligvis kun med særskilte forslag snarere end et fælles udgangspunkt til styring af indsatsen. Desuden er koordinationen mellem programmerne ringe, så eventuelle fremskridt eller mangel herpå inden for bæredygtig produktivitet ikke opdages.

2.15 Det centrale spørgsmål er, hvordan virksomhedernes produktivitetsvækst kan fremskyndes på en måde, som støtter arbejdstagernes individuelle og kollektive ressourcer og samtidig hjælper dem med at bevare deres arbejdsevne og forblive arbejdsmotiveret i lyset af de ændrede vilkår.

3. Bæredygtig produktivitetsvækst som succesfaktor

3.1 Når man analyserer produktivitet og beskæftigelse, er det vigtigt at sondre mellem den langsigtede og den kortsigtede effekt. På kort sigt kan der være en negativ korrelation mellem produktivitetsvækst og beskæftigelse. Den industrielle omlægning synes at øge den gennemsnitlige arbejdsproduktivitets vækst, men sænke erhvervsfrekvensen (14). I den situation kræves der en kraftig arbejdsmarkedspolitisk indsats, da de faglige kvalifikationer hos en del af arbejdstagerne er blevet forældede, så de bliver arbejdsløse i denne proces. For at kunne udnytte kundskaber og færdigheder hos flest muligt på en fleksibel måde, er der brug for en ny form for beskyttelse imod afskedigelser og arbejdsløshed. Udvalget har i sin udtalelse om de beskæftigelsespolitiske retningslinjer fremsat flere forslag, der skal effektivisere de politiske foranstaltninger (15).

3.2 På langt sigt er det muligt at øge beskæftigelsen gennem vækst i arbejdsproduktiviteten. Især den kombinerede effekt af teknologi og visse arbejdslivskvalitetskomponenter skaber vækst, hvilket øger antallet af arbejdspladser og hæver beskæftigelsesfrekvensen. Det sker dog ikke automatisk, men afhænger af industriens evne til at forøge vækstens arbejdskraftintensitet og fremme den langsigtede produktivitetsvækst, der er forbundet med såvel arbejdslivskvalitet som jobtilfredshed (16).

3.3 Virksomheder kan tilstræbe produktivitetsvækst på mange måder. Visse børsnoterede selskaber i særdeleshed vurderer konkurrenceevne på kort sigt ud fra hvert kvartals indtjening og omkostninger. Denne strategi for »hurtig indtjening« slår igennem på arbejdspladsen på den måde, at der ikke fortages nogen produktive investeringer, og der derudover ikke lægges vægt på personalets færdigheder eller evner. I visse tilfælde har virksomheden ikke de finansielle ressourcer til at iværksætte sådanne tiltag. Ofte svarer løn- og arbejdsvilkår til mindstekravene og sådanne forhold har alvorlige sociale konsekvenser på langt sigt. Denne udvikling udgør en fare for Europas globale konkurrenceevne. Europa kan ikke slå sine konkurrenter ved hjælp af lavproduktivitetsarbejde, ringe arbejdsvilkår og lave lønninger.

3.4 Traditionelt er produktionseffektiviteten blevet forbedret ved at modernisere produktionsforhold og udvikle produktionsorganisationer, som er bedre tilpasset efterspørgslen. Der er blevet investeret i maskiner og udstyr. Den samlede produktivitet er følgelig steget. Produktiviteten kan øges i små skridt via rationalisering og strømlining af arbejdsmetoder og ved at udvikle produkter og tjenester gennem mere rationelle produktionsmetoder. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt, hvis samarbejdet på arbejdspladsen ikke fungerer, arbejdstagerne ikke er motiverede eller hvis der er mangler i arbejdsmiljøet, som hæmmer arbejdspræstationen.

3.5 For at opretholde den økonomiske vækst kræves der dybe strukturelle reformer. Produktiviteten kan øges hurtigt gennem en strategisk forandring i form af hurtige hop, hvor virksomheden fuldstændig fornyer måden, den drives på, og derved tilpasses en ny vækstretning. På den måde vil arbejdspladser, som kræver gamle arbejdskvalifikationer, uvilkårligt forsvinde, men samtidig vil der blive skabt nye og ofte bedre arbejdspladser. Virksomheder, som fornyer sig selv, skaber nye produkter og nye værdikæder. Nøglefaktorerne i denne proces er hastighed, innovation, omstillingsevne og inddragelse af medarbejderne i processen. Udvalget og dets rådgivende kommission for industrielle ændringer (CCMI) er aktivt involveret i at analysere strukturændringer, innovationsprocesser og teknologianvendelse (17). Udvalget har fremhævet betydningen af intern funktionel fleksibilitet for fremme af innovationsprocesser (18).

3.6 Det er interessant at vurdere produktivitet som et aspekt af en virksomheds præstationsevne. Præstationsevnen kan opdeles i en ekstern og en intern del. Den eksterne præstationsevne måler virksomhedens præstation i det omgivende samfund. Produktivitet ses imidlertid tydeligst som en intern egenskab ved en virksomhed og tilmed en, som er forbundet med et individ, en bestemt maskine eller produktionsenhed (19).

3.7 De interne elementer i virksomhedens præstation er innovation og produktivitet. Forudsætningerne for disse er kvalifikationer og knowhow, medarbejdernes tilfredshed og en positiv indstilling til forandringer og teknologi. Af disse følger kvalitet og omkostningseffektivitet. De eksterne elementer er konkurrenceevne, kundetilfredshed og markedsandel, hvoraf følger likviditet, rentabilitet og betalingsevne (figur 1).

Figure 1: Aspects of company performance and how they interlink

3.8 De forskellige præstationselementer påvirker hinanden på en spiralagtig måde. For eksempel fører produktivitetsvæksten til lavere omkostninger pr. enhed, hvilket fører til en forbedring af virksomhedens konkurrenceevne. Det medfører, at virksomheden har succes på markedet og at lønsomheden stiger yderligere. Virksomheden akkumulerer følgelig formue, som kan anvendes til uddannelse, produktionsmidler eller ledelsesredskaber, dvs. til at skabe bedre forudsætninger for produktivitet. Dette kan betegnes som en stigende produktivitetsspiral. På tilsvarende måde kan man beskrive en nedadgående produktivitetsspiral.

3.9 Bæredygtig produktivitet er altså et bredere begreb end blot at måle lønsomhed eller kun begrænse sig til at analysere arbejdsproduktivitet. På virksomhedsniveau er produktivitet en indikator for den succes, hvormed en virksomhed kan kombinere forskellige produktionsfaktorer til forbedring af effektiviteten og blive konkurrencedygtig på markedet. Bæredygtig produktivitet dækker ikke kun det fysiske arbejdsmiljø, men også det psykisk-sociale arbejdsmiljø, som er kilde til effektivitet, kreativitet og innovation (20).

3.10 Virksomheden og dens medarbejderes innovation ses i evnen til at udvikle og forny produkt- og tjenestekoncepter, så de skaber en merværdi for kunderne. Innovation er også evnen til løbende at forbedre arbejds-, produktions- og distributionsprocesser sammen med medarbejdere og partnere. Innovation kan således være et redskab, udstyr, en maskine, en kombination af disse, en tjenestemodel, en ny måde at udføre en gammel opgave på eller en anderledes løsning på problemer. Evnen til forandring er et centralt element i produktivitet.

3.11 Organisationer kan på grundlag af deres innovationsevne klassificeres i henhold til forskellige udviklingsniveauer. Organisationer kan bevidst udvikle deres innovationsevne og rykke op på et nyt niveau gennem læring. Jo mere avanceret praksis en organisation anvender i sine innovationsaktiviteter, jo større er dens evne til at realisere innovationer (21).

3.12 Øget bæredygtig produktivitet forudsætter, at virksomheder og organisationer ruster sig til fremtidige risici ved at foregribe forandringer og hurtigt og fleksibelt tilpasse sig disse. I disse virksomheder er alle engagerede i den fortløbende udvikling af færdigheder og knowhow, der tages hånd om personalets velvære og arbejdstagerne tager aktivt del i beslutningsprocesserne, særligt når det gælder beslutninger, der er direkte relateret til det arbejde de udfører. Arbejdstagerne er engagerede og villige til at bidrage og stille deres færdigheder til rådighed med henblik på at øge virksomhedens succes. Ledelse er baseret på gensidig anerkendelse og samarbejde, ikke på et magtforhold i forhold til medarbejderne. Ledelsen er i stand til at samarbejde med kunderne, virksomhedsnetværket i sektoren og forskningsinstitutter.

3.13 Hvad angår produktivitetsvækst og accelereringen af denne er det også fremover afgørende, at arbejdspladserne har evnen til at skabe og anvende teknologiske innovationer og de supplerende erhvervs-, organisatoriske og andre sociale innovationer i arbejdslivet, der komplementerer disse. En produktivitetsvækst, der er opnået på denne måde, er bæredygtig. Den påvirker den økonomiske vækst på to måder: ved at forbedre arbejdspladser/virksomheders produktivitet på lang sigt samt ved at øge arbejdsstyrkens omfang, da arbejdstagernes muligheder og interesse for at fortsætte på arbejdsmarkedet vokser.

4. Bæredygtig produktivitet i arbejdslivet

4.1 En undersøgelse fra Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur (22) går mere i dybden med forbindelsen mellem arbejdsmiljøkvalitet og produktivitet. Et centralt resultat i undersøgelsen er, at man i den aktuelle situation med skærpet konkurrence ikke længere kan måle en virksomheds succes på basis af rent erhvervsøkonomiske indikatorer.

4.2 Ifølge undersøgelsen bliver kundetilfredshed, en optimering af virksomhedens interne forhold, innovationsevne og fleksible organisationsstrukturer stadig vigtigere faktorer. Undersøgelsens resultater viser, at der er en tæt forbindelse mellem gode arbejdsforhold og en virksomheds økonomiske succes. Arbejdsmiljøets kvalitet påvirker i høj grad produktivitet og lønsomhed.

4.3 De seneste års produktivitetsvækst i Europa kan på ingen måde klart karakteriseres som kvalitetsmæssigt bæredygtig. Virksomhederne har stadig for lidt viden om og for få praktiske ordninger til forbedring af arbejdsmiljøet og identificering af de mulige positive konsekvenser heraf. Ifølge en undersøgelse fra Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkår er der alt i alt ikke sket store ændringer i den ene eller anden retning, hvad angår arbejdslivskvalitet (23). Ud fra analyser og sammenligninger i medlemsstaterne er jobtilfredshed forbundet med jobsikkerhed, et positivt arbejdsmiljø og gode muligheder for at lære og udvikle sig i sit job. Arbejdet selv har ændret sig hurtigere, end man kunne forestille sig, og er blevet mere informations- og teknologibaseret og tendensen går kraftigt i retning af større kundeorientering.

4.4 Ifølge den førnævnte undersøgelse er det ikke blevet ret meget lettere at kombinere arbejde og familieliv. Fleksible arbejdstidsordninger tilpasset den enkeltes behov er ikke blevet almindelig udbredt. Selvom sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen er blevet forbedret for de europæiske arbejdstagere, mener 35 % af alle arbejdstagere stadig, at deres arbejde er forbundet med en sundheds- og sikkerhedsmæssig risiko. Arbejdsintensiteten er stigende med stadig flere, der arbejder i højt tempo underlagt korte frister. Selvom det kræver selvstændighed at udføre et arbejde, er graden af autonomi ikke af den grund vokset. De fleste arbejdstagere synes, at deres arbejde er interessant og føler, at det giver nye udfordringer. Adgangen til uddannelse på arbejdspladsen er ikke blevet bedre og er særlig problematisk for ældre og mindre kvalificerede arbejdstagere. En af de vigtigste ændringer på arbejdspladserne er den øgede brug af informationsteknologi (24).

4.5 I fremtiden kan mangel på kvalificeret arbejdskraft begrænse mulighederne for produktivitetsvækst. Det er dog værd at huske på, at fremtidens job og dermed forbundne færdigheder vil være anderledes end i dag. Derudover vil nye måder at tilrettelægge arbejdet på og en mere effektiv anvendelse af teknologi reducere den påkrævede mængde af arbejdskraft. Mange virksomheder har et europæisk netværk og et stigende antal arbejdstagere bevæger sig mellem medlemsstaterne. Af denne grund har udvalget foreslået, at medlemsstaterne på trods af forskellene i deres uddannelsessystemer bør se sig selv som værende en del af et europæisk »uddannelsesområde« og anerkende, at der er en europæisk dimension i arbejdslivets udvikling (25).

4.6 Der er derfor et behov for at se nærmere på, hvilke kvalifikationer og hvilken viden fremtidens arbejdsliv vil kræve, såvel hvad angår job i den private som den offentlige sektor, og ligeledes undersøge, hvordan arbejdslivskvalitet og produktivitetsaspekter kan indarbejdes i uddannelse og erhvervsuddannelse. Eksamensstrukturer, læseplaner og undervisningsmetoder på videregående og faglige uddannelser samt mål for livslang læring bør planlægges og gennemføres på dette grundlag. Det er vigtigt at sikre, at alle har økonomisk mulighed for at tage del i uddannelse og erhvervsuddannelse. Arbejdsmarkedets parter spiller her en afgørende rolle med hensyn til at diskutere disse emner og træffe foranstaltninger. Arbejdsmarkedets parter i Europa har ydet en glimrende indledende indsats ved at evaluere nøglefaktorer ved livslang læring og national praksis (26).

4.7 Ofte findes kløften mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer ikke på områder, hvor kvalifikationer er målbare. Udover de grundlæggende kvalifikationer, vil nøglefærdigheder på fremtidens arbejdsplads være f.eks. samarbejdsevne, evnen til at arbejde selvstændigt, evnen til at lære og tilegne sig ny viden, uddrage det væsentlige i en kompleks strøm af informationer og evnen til at arbejde på en multikulturel arbejdsplads og i netværk. I et sådant arbejdsmiljø vil unge, der forlader skolen tidligt eller med utilstrækkelig viden, udgøre en særlig udfordring.

4.8 Med hensyn til virksomhedsledelse findes manglen på kvalifikationer særligt inden for områderne strategisk ledelse og innovation. Personaleledelse bør ses som et strategisk aspekt af den generelle ledelse. Disse kvalifikationer kan give ny fremdrift til den økonomiske vækst.

5. Fremme af bæredygtig produktivitet

5.1 Politiske og praktiske foranstaltninger

5.1.1 Smv'er og store virksomheder med et netværk af underleverandører har kapaciteten til at udnytte det succespotentiale, der ligger i en bæredygtig produktivitetsvækst. Andre begunstigede er serviceorganisationer i den offentlige og tredje sektor, som har behov for og ønsker at fremme deres produktivitet på en bæredygtig og kvalitativ måde og dermed sikre, at de fortsat har en højtkvalificeret, professionel arbejdsstyrke til rådighed.

5.1.2 Bæredygtig produktivitetsvækst kan fremmes ved hjælp af politiske tiltag, der retter sig mod hele samfundet, virksomheder og offentlige organisationer, arbejdspladser og individer. På grund af deres vidtrækkende konsekvenser er sociale forandringer, der knytter sig til f.eks. uddannelse, industrielle relationer, tiltag til at forene arbejds- og familieliv, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, arbejdssundhedstjenester, erhvervsuddannelse, revalidering, pensionsydelser eller muligheden for at gå på pension vigtige på langt sigt. Lovgivning kan bruges til at fremme gode projekter. I modsætning hertil kan forbedret velvære på arbejdspladsen for det enkelte individ hurtigt mærkes, men denne er utilstrækkelig i sig selv og de generelle følgevirkninger for arbejdspladsen som helhed kan være ret begrænsede.

5.1.3 Bæredygtig produktivitetsvækst kan bedst fremmes ved at støtte virksomheds- og arbejdspladspraksis og procedurer på en måde, der resulterer i bedre opbakning til og fremme af arbejdstagernes individuelle ressourcer, arbejdspladsens ressourcer og innovationsfærdigheder. Arbejdsmarkedets parter spiller en særlig rolle i den henseende.

5.1.3.1 På europæisk niveau blev arbejdsmarkedets parter i deres nye arbejdsprogram for 2006-2008 enige om at foretage en fælles analyse af de væsentligste udfordringer de europæiske arbejdsmarkeder står over for (herunder emner som fremme af livslang læring, konkurrenceevne og innovation) (27). På nationalt niveau har hovedorganisationerne på det finske arbejdsmarked f.eks. etableret en rundbordsdialog om produktivitet i begyndelsen af 2007 med henblik på at fremme produktivitet, arbejdslivskvalitet og samarbejde på produktivitetsområdet. Medlemmerne af denne rundbordsdialog er repræsentanter for de øverste udøvende organer i alle de ledende arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer. I visse medlemslande spiller arbejdsmarkedets parter ligeledes en aktiv rolle i nationale erhvervsudviklingsprogrammer. Der findes gode praktiske eksempler i alle medlemslande (28).

5.1.4 I visse tilfælde har lovgivningsmæssige ændringer i forbindelse med miljøbeskyttelse foranlediget et behov for innovation. F.eks. har forbudet mod asbest gjort det nødvendigt at udvikle erstatningsteknologier, mere restriktive støjnormer har fremskyndet udviklingen af teknisk udstyr med lave støjemissioner, energiteknologiske behov har resulteret i introduktionen af nyt udstyr og behovet for at isolere bygninger har ført til udviklingen af nye materialer. Dvs. at lovgivning har støttet industriens egen indsats og fremmet innovation.

5.1.5 Medlemsstater har vedtaget forskellige økonomiske instrumenter med henblik på at forbedre de kvalitative arbejdsvilkår eller støtte virksomheder, der investerer i innovative organisationsmodeller. Blandt de valgte instrumenter er offentlig støtte og tilskud samt finansiering (billige banklån). Som eksempel kan nævnes Irlands nationale beskæftigelsesstrategi, det nye initiativ for arbejdslivskvalitet (INQA) i Tyskland og Finlands arbejdslivsstrategi, hvor regeringsinitiativer og offentlig støtte har stor betydning (29). Den store fordel ved sådanne programmer er at udviklingsarbejdet finder sted på arbejdspladserne. Altafgørende for programmerne er stor politisk opbakning og motivering af arbejdstagerne, så de tager del i udviklingsprojekterne.

5.2 Europæisk indeks for arbejdslivskvalitet

5.2.1 Med henblik på at Europa kan tage globaliseringens udfordringer op og nå Lissabon-strategiens mål, er det vigtigt at overvåge forbedringer i arbejdslivskvaliteten i medlemsstaterne og på europæisk niveau og deres tilknytning til produktivitetsvækst. I den henseende har EØSU tidligere foreslået, at der udformes et europæisk indeks til måling af arbejdslivskvalitet. Indekset bør udvikles ved hjælp af forskellige kriterier for »godt arbejde« på grundlag af relevante undersøgelser og bør udarbejdes og offentliggøres regelmæssigt (30). Et sådant indeks kunne bidrage til at synliggøre forandringer og fremskridt samt deres produktivitetsmæssige følger og samtidig danne grundlag for nye initiativer til en forbedring af arbejdslivets kvalitet. På nuværende tidspunkt analyseres arbejdslivskvalitet og produktivitet på mange forskellige måder og forskellige organisationer udvikler deres egne indikatorer uafhængigt af hinanden. Det nye europæiske kunne indarbejde elementer fra disse indikatorer.

5.2.1.1 I overensstemmelse med en rådsafgørelse blev der i 2003 foretaget en vurdering af medlemsstaternes fremskridt ved brug af et sæt indikatorer baseret på ti dimensioner af arbejdslivskvalitet. Selvom der var sket visse fremskridt, viste det sig, at der var betydelige muligheder for forbedringer. Særligt tendensen for produktivitetsvækst var skuffende. Konklusionen var, at der var behov for en forstærket politisk indsats, særligt med henblik på at opmuntre virksomheder til at investere i uddannelse og støtte en aldrende arbejdsstyrkes arbejdsevne (31).

5.2.1.2 Ifølge Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkår (Dublin-instituttet) er innovative virksomheder og arbejdspladser karakteriseret ved frihed til at lære og en fornemmelse af selvstændighed i arbejdet, teamwork, muligheden for at skifte mellem arbejdsopgaver og mangfoldighed. En af nøglefaktorerne er altså fremme af arbejdstagernes kvalifikationer og deres mulighed for at blive aktivt involverede i udviklingen af produktionsprocesser. I foråret 2007 iværksatte instituttet derudover omfattende ny forskning i sammenhængen mellem innovation, produktivitet og beskæftigelse, der skal løbe over 3 år. Den første etape kortlægger eksisterende forskning om emnet. med det formål at forberede tilføjelsen af en produktivitets- og resultatdimension til instituttets undersøgelse af europæiske virksomheder i 2008. Dublin-instituttet er ligeledes aktivt involveret i udviklingen af et nyt arbejdslivskvalitetsindeks (32).

5.2.1.3 Det Europæiske Arbejdsmiljøagenturs undersøgelser om arbejdslivskvalitetens betydning for produktiviteten viser tydeligt, at der er en tæt forbindelse mellem arbejdsmiljøets kvalitet, produktivitet og virksomhedens resultater. Agenturet konkluderer, at det er umuligt at nå målene for produktivitet, hvis de risici der er forbundet med sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen ikke undersøges nøje eller helt lades ude af betragtning (33). Den nuværende europæiske oplysningskampagne fokuserer på emnet forebyggelse af muskel- og knoglelidelser. Samtidig skal der gives eksempler på god praksis, hvad angår integration på arbejdsmarkedet af personer med muskel- og knoglelidelser. Der træffes allerede forberedelser til den europæiske uge 2008, der fokuserer på vurdering af arbejdsrelaterede risici.

5.2.1.4 Det tyske EU-formandskabs udviklingsprogram for arbejdslivet omfatter et forskningsprojekt, der har til formål mere præcist at definere hvad der menes med et »godt arbejde«. Programmet inkluderer ligeledes et indeks udviklet af den tyske sammenslutning af fagforeninger (DGB) til evaluering af jobkvalitet. Indekset er baseret på arbejdstagernes egne vurderinger, hvor de bedømmer deres arbejde ved hjælp af 15 kriterier. Formålet er at beregne dette indeks på årsbasis, og de første resultater vil foreligge i efteråret 2007 (34).

5.2.2 Udviklingen af et europæisk arbejdslivskvalitetsindeks kræver, at der oprettes et bredt forum. Den solide og bredtfavnende ekspertise, som Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg er i besiddelse af med hensyn til udfordringerne vedrørende omskiftelige arbejdsforhold og håndteringen af disse kan udgøre et solidt grundlag for et sådant forum. Afhængigt af sit arbejdsprogram kan arbejdsmarkedsobservatoriet også se på spørgsmålet.

Bruxelles, den 26. september 2007 Dimitris DIMITRIADIS Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EU's forfatningstraktat, artikel I-3 (3).

(2) Produktivitet kan måles på forskellige niveauer, f.eks. nationaløkonomi (makroniveau), sektor (industri, ikt), virksomhed/organisation/arbejdsenhed/personale-/erhvervsgruppe, individ. Den samlede produktivitet er det led i produktivitetsvæksten, som ikke kan forklares ved at øge mængden af produktionsinput (arbejdsinput, kapital, råvarer, energi). Den samlede produktivitetsvækst opstår gennem teknologisk udvikling, uddannelse af arbejdstagere, udvikling af organisationer eller bedre ledelses- og produktionsmetoder.

(3) Rapport fra Beskæftigelsesudvalgets arbejdsgruppe om »Enhancing higher productivity and more and better jobs, including for people at the margins of the labour market«, EMCO/18/171006/EN-final, 2006.

URL:http://ec.europa.eu/employment_social/employment_strategy/pdf/emco_workgroupprod06_en.pdf.

(4) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om »Produktivitet: nøglen til konkurrenceevne for EU's økonomier og virksomheder«, KOM (2002) endelig.

(5) Jf. ovenfor.

(6) ILO World Employment Report 2004-2005:

URL: http://www.ilo.org/public/english/employment/strat/wer2004.htm.

(7) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om »Produktivitet: nøglen til konkurrenceevne for EU's økonomier og virksomheder«, KOM (2002) 262 endelig.

(8) EØSU's udtalelse vedtaget den 13. september 2006 om »Vekselvirkninger mellem tjenesteydelser og fremstillingsindustrien i Europa«, ordfører: Edwin Calleja (EUT C 318, 23.12.2006, p. 26).

http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2006:318:0026:0037:DA:PDF

(9) Det Europæiske Råd i Lissabon den 23. og 24. marts 2000 opstillede det overordnede mål om at nå fuld beskæftigelse ved ikke blot at skabe flere, men også bedre arbejdspladser.

Det Europæiske Råd i Nice (2000) fandt det nødvendigt at lægge vægt på fremme af kvalitet på alle social- og arbejdsmarkedspolitiske områder.

Det Europæiske Råd i Stockholm (2001) påpegede, at opnåelse af fuld beskæftigelse ikke kun drejer sig om at fokusere på flere arbejdspladser, men også bedre arbejdspladser, og krævede, at jobkvalitet medtages som generel målsætning i 2002-beskæftigelsesretningslinjerne og præcise kvantitative indikatorer herfor.

Det Europæiske Råd i Laeken (2001) påpegede, at jobkvalitet er et flerdimensionelt begreb og at de indikatorer, som Beskæftigelsesudvalget havde anbefalet, er baseret på 10 områder, som præsenteres i Kommissionens meddelelse, og krævede, at de fra og med 2002 skulle indarbejdes i den europæiske beskæftigelsesstrategi. Jf. meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om »Forbedring af kvaliteten i arbejdet: en gennemgang af den seneste udvikling« KOM(2003) 728 endelig.

(10) Jf. pkt. 1.3 i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Arbejdslivets kvalitet, produktivitet og beskæftigelse i forbindelse med globaliseringen og de demografiske ændringer (ordfører: Ursula Engelen-Kefer), EUT C 318 af 23.12.2006.

http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2006:318:0026:0037:DA:PDF

(11) Det føderale arbejds- og socialministeriums politiske prioriteringer under det tyske EU-formandskab i første halvdel af 2007.

URL:http://www.london.diplo.de/Vertretung/london/en/03/News__and__features/EU__Presidency/Political__priorities__FULL__DownloadDatei,property=Daten.pdf.

(12) Formandskabets konklusioner, udarbejdet i fællesskab med Det Europæiske Råds kommende formandskabslande, Portugal og Slovenien.

http://www.eu2007.de/en/News/Press_Releases/January/0119BMAS1.html.

(13) Det Europæiske Råds møde den 8.-9. marts 2007 — Formandskabets konklusioner. Rådet for den Europæiske Union URL:

http://www.consilium.europa.eu/cms3_applications/applications/newsroom/LoadDocument.asp?directory=en/ec/&filename=93140.pdf.

(14) »Enhancing higher productivity and more and better jobs, including for people at the margins of the labour market«, EMCO/18/171006/EN-final, 2006.

(15) EØSU's udtalelse af 25. april 2007 om Forslag til Rådets beslutning om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik, ordfører: Maureen O'Neill, EUT C 168 af 20.7.2007, s. 47.

URL: http:// http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2007:168:0047:0049:FI:PDF.

(16) Jf. ovenfor.

(17) EØSU 's udtalelse af 25. september 2003 om Industrielle ændringer i Europa: status og fremtidsperspektiver — en overordnet tilgang, ordfører Joost Van Iersel, medordfører Rafael Varea Nieto (EUT C 10, 14.1.2004, s. 105).

http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2004:010:0105:0113:EN:PDF

EØSU's udtalelse af 29. september 2005 om Den sociale dialog og inddragelse af arbejdstagerne — nøglen til foregribelse og forvaltning af industrielle ændringer, ordfører Gustav Zöhrer (EUT C 24, 31.1.2006, s. 90).

http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2006:024:0090:0094:EN:PDF

EØSU's udtalelse af 14. december 2005 om Meddelelse fra Kommissionen om Omstruktureringer og beskæftigelsen — Foregribende og ledsagende foranstaltninger til fremme af beskæftigelsen på baggrund af omstruktureringer på arbejdsmarkedet: Den Europæiske Unions rolle, ordfører Gustav Zöhrer, medordfører Daniel Soury-Lavergne (EUT C 65, 17.3.2006, s. 58).

http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2006:318:0026:0037:DA:PDF

EØSU's udtalelse af 14. september 2006 om Bæredygtig udvikling som drivkraft for industrielle ændringer, ordfører Siecker, medordfører Pavel Činčera (EUT C 318, 23.12.2006, s. 1).

http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2006:318:0026:0037:DA:PDF

(18) EØSU's udtalelse af 11. juli 2007 om Flexicurity (dimensionen intern fleksibilitet — overenskomstforhandlinger og den sociale dialogs rolle som midler til regulering og reform af arbejdsmarkederne), ordfører Thomas Janson.

http://eescopinions.eesc.europa.eu/viewdoc.aspx?doc=//esppub1/esp_public/ces/soc/soc272/da/ces999-2007_ac_da.doc

(19) Rantanen, Hannu. Tuottavuus suorituskyvyn analysoinnin kentässä. Det tekniske universitet i Villmanstrand (Lappeenranta), afdelingen i Lahtis (Lahti) 2005.

(20) Professor Mika Hannula, Tampere University of Technology, forelæsning den 29. januar 2004.

(21) Bessant, John (2003): High-Involvement Innovation (oversat til finsk af Tuomo Alasoini). Innovationsevne har 8 aspekter:

— Organisationen er bevidst om den strategiske betydning af innovationsaktiviteter, der involverer medarbejderne og som er baseret på små skridt (forståelse)

— Organisationen har iværksat procedurer, der giver medarbejderne mulighed for at deltage i organisationens innovative aktiviteter (vanedannelse)

— Organisationens innovative aktiviteter er forbundet med organisationens strategiske mål (fokus)

— Organisationens ledelse fastlægger passende retningslinjer for og støtter organisationens innovationsaktiviteter (ledelse)

— Organisationens strukturer, praksis og processer er tilrettelagt på en måde, der optimerer den gensidige støtte mellem disse aktiviteter og innovationsaktiviteterne samt de værdier, der styrer sidstnævnte (sidestilling)

— Med hensyn til problemløsning er der et netværkssamarbejde såvel internt mellem afdelinger i organisationen som eksternt (fælles problemløsning)

— De innovationsbaserede effektivitetsforbedringer i organisationen overvåges, evalueres og udvikles konstant (fortløbende systemforbedringer)

— Organisationen er i stand til hele tiden og på grundlæggende vis at lære af sine erfaringer (den lærevillige organisation).

(22) Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur: Quality of the Working Environment and Productivity — Working Paper (2004)'.

http://osha.eu.int/publications/reports/211/quality_productivity_en.pdf.

(23) Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene: Fourth European Working Conditions Survey (2005).

http://www.eurofound.europa.eu/publications/htmlfiles/ef0698.htm.

(24) Jf. ovenfor.

(25) EØSU's udtalelse af 28. oktober 2004 om Uddannelse og produktivitet, ordfører Koryfidis (EUT C 120, 20.5.2005, s. 64).

http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2005:120:0026:0037:DA:PDF

(26) Rammen for aktioner til fremme af livslang udvikling af kvalifikationer og kompetencer, evalueringsrapport 2006/EFS, UNICE, CEEP.

(27) »Work Programme of the European Social Partners 2006-2008«.

URL: http://www.etuc.org/IMG/pdf/Depliant_EN_HD2006-2008.pdf

(28) F.eks. forklarede Santo Portera, finansdirektør for den maltesiske virksomhed STMicroelectronics, på en studiegruppehøring den 10. maj 2007, hvordan virksomheden med succes havde reageret på globaliseringens udfordringer ved at lægge vægt på høje etiske standarder for sine aktiviteter, sikring og forbedring af personalets færdigheder, velvære på arbejdspladsen og arbejdstilrettelæggelse samt fremme af innovation.

(29) Irland: www.workplacestrategy.ie, Cathal O'Reagan på høringen den 10. maj 2007.

http://inqa.de, Kai Schäfer, repræsentant for den tyske regering og det tyske formandskab på høringen den 10. maj 2007.

http://www.mol.fi/mol/en/01_ministry/05_tykes/index.jsp

(30) Se fodnote 10.

(31) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om »Forbedring af kvaliteten i arbejdet: en gennemgang af den seneste udvikling« KOM(2003) 728 endelig.

(32) www.eurofound.europa.eu; Radoslaw Owczarzak, EMCC, på høringen den 10. maj 2007.

(33) www.osha.europa.eu; Brenda O'Brien på høringen den 10. maj 2007.

(34) http://inqa.de; Kai Schäfer, repræsentant for den tyske regering og det tyske formandskab på høringen den 10. maj 2007.