12. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 131/57 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  forordning  om oprettelse  af De europæiske 
Fællesskabers  institut  for økonomisk  analyse  og forskning 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr. C 258  af 11. november  1975,  side  2. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  20.  oktober  1975  i medfør  af atikel  198  i Traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 138.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 31. marts  og 1. april  1976,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig 
artikel  198, 
under  henvisning  til Rådets  anmodning  om udta-
lelse  af 20. oktober  1976, 
under  henvisning  til  beslutning  truffet  den 
28. oktober  1975  af dets  præsidium  om at pålæg-
ge Afdelingen  for  økonomiske  og  finansielle 
anliggender  at udarbejde  udtalelsen, 
under  henvisning  til beretning  aflagt  af ordføre-
ren, hr. De Ridder, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelin-
gen for økonomiske  og finansielle  anliggender  på 
mødet  den  2. marts  1976, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  138. 
plenarforsamling  den  31.  marts  og 1. april  1976, 
mødet  den  31. marts  1976  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE; 1. Generelle  bemærkninger 
1.1. Under  forbehold  af nedenstående  overve-
jelser  godkender  Udvalget  og giver  sin tilslutning 
til forslaget  om at oprette  et europæisk  institut 
for økonomisk  forskning  og  analyse  som  et 
videnskabeligt  instrument  til rådighed  for  alle 
Fællesskabets  organer. 
1.2. Det  økonomiske  og  sociale  Udvalg  er 
direkte  berørt  af det  foreslåede  organs  arbejde. 
En systematisk,  tilbundsgående  og  objektiv 
undersøgelse  af de økonomiske  og sociale  proble-
mer i forbindelse  med  den  europæiske  integration 
vil uvægerligt  komme  dets  eget  arbejde  til gode. 
I sin udtalelse  af 13.  december  1973  om medde-
lelse fra  Kommissionen  til Rådet  om  de frem-
skridt,  der  er gjort  under  første  etape  af den 
økonomiske  og monetære  union,  om den  forde-
ling af beføjelser  og ansvar  mellem  Fællesskabets 
institutioner  og medlemsstaterne,  der er en forud-
sætning  for,  at den  økonomiske  og monetære 
union  kan  fungere  tilfredsstillende,  og om  de 
foranstaltninger,  som  skal  træffes  under  anden 
etape  af denne  union  ('), tilkendegav  Udvalget 
med flertal,  idet  dog  2 stemte  imod,  og 13 undlod 
at stemme, (>) EFT  nr. C 115  af 28.  9. 1974. 
Nr. C 131/58 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 12. 6. 76 
allerede  sin interesse  for forslaget  om at oprette  et 
sådant  institut  og sit ønske  om  at blive  hørt,  når 
dette  forslag  tog konkret  form. 
1.3. Udvalget  erkender,  at instituttet  først  og 
fremmest  skal  beskæftige  sig  med  økonomiske 
spørgsmål,  men  anmoder  om,  at dette  organ 
ligeledes  interesserer  sig for de sociale  aspekter  af 
de problemer,  der  skal  behandles,  da der  som 
oftest  er en nøje  sammenhæng  mellem  de  to 
aspekter. 
1.4. I  et videnskabeligt  arbejde  begynder  man 
normalt  med  at samle  de kendsgerninger  og data 
som foreligger  inden  for det pågældende  område 
samt  relationerne  mellem  disse,  før man  går  over 
til at analysere  og fortolke  de fremskaffede  oplys-
ninger;  det ville  derfor  være  logisk  at ændre  den 
rækkefølge,  hvori  man  angiver  instituttets  aktivi-
teter  i titlen:  først  forskning,  derefter  analyse. 
Udvalget  foreslår  følgende  officielle  betegnelse  for 
det påtænkte  organ:  De europæiske  Fællesskabers 
institut  for  økonomisk  og  social  forskning  og 
analyse. 
2. Kommentarer  til Kommissionens  begrundelse 
for at oprette  et forskningsinstitut 
2.1. Kommissionen  begrunder  sit forslag  om at 
oprette  et europæisk  institut  for  økonomisk 
forskning  og analyse  med  følgende  argumenter: 
a) De  problemer,  som  den  europæiske  økonomi-
ske integration  stiller,  bliver  mere  komplicere-
de og talrige,  mens  forskningen  på dette  områ-
de ikke  har  nået  en  tilsvarende  udvikling 
(første  betragtning  i forslaget); 
b) Fællesskabet  disponerer  ikke  over  et forsk-
ningsapparat,  som  giver  mulighed  for  at gribe 
problemerne  an på systematisk,  videnskabelig 
måde  (anden  betragtning); 
c) Det  er af stor  betydning  i Fællesskabet,  at 
økonomisk-politiske  foranstaltninger  vedrø-
rende  fortsat  økonomisk  integration  hviler  på 
et videnskabeligt  grundlag;  oprettelse  af et 
institut  inden  for De europæiske  Fællesskaber 
forekommer  at være  et egnet  middel  til at 
imødekomme  dette  behov  (anden  betragtning). 2.2. Udvalget  mener,  at de anførte  argumenter 
som helhed  er yderst  relevante. 
2.2.1.  Hvad  angår  det  første  argument  (2.1., 
litra a)),  har  de erfaringer,  man  har  indvundet 
siden  Rom-traktatens  ikrafttrædelse,  i rigt  mål 
vist, at hindringerne  for  den  europæiske  integra-
tion eller  blot  for  samordningen  af medlemssta-
ternes  økonomiske  og sociale  politik  bliver  mere 
komplicerede  og mere  forskelligartede.  På fælles-
skabsniveau:  forskellige  strukturer  og idégrund-
lag lige  fra starten;  efterhånden  som  integrations-
processen  skred  frem,  opstod  der  uforenelighed 
mellem  de interventionsforanstaltninger,  der blev 
truffet  af medlemsstaterne,  og der  skete  en grad-
vis mindskelse  af rækkevidden  og effektiviteten  af 
visse  traditionelle  virkemidler  i den  nationale 
økonomiske  politik. 
2.2.2.  De  vanskeligheder,  der  skal  overvindes, 
er yderligere  blevet  øget  betydeligt  af de udfor-
dringer,  som  den  seneste  internationale  udvikling 
har skabt  for den  europæiske  økonomi. 
Den internationale  valutauro,  energikrisen,  pris-
stigningerne  på  råstoffer  og industriprodukter, 
det nye  forhold  mellem  udviklings-  og industri-
lande  har  nødvendiggjort  radikale  strukturelle 
ændringer  af Fællesskabets  økonomi.  Disse  van-
skeligheder  er desuden  faldet  sammen  med  en 
konjunkturafmatning  af et omfang,  som  man  har 
anset  for helt  udelukket.  Aldrig  før har Fællesska-
bet været  stillet  over  for  en  kombination  af 
arbejdsløshed,  inflation  og uligevægt  på beta-
lingsbalancerne  af et så stort  omfang.  Det  er en 
ny situation,  hvor  en  række  af de  klassiske 
opfattelser  og virkemidler  viser  sig utilstrækkeli-
ge-
2.2.3.  Man  må  også  —  det  er måske  det 
væsentlige  —  tage  hensyn  til de sociologiske 
ændringer,  som  er sket  på det  idémæssige  og 
faktiske  plan,  samt  til de nye  sociale  mønstre,  der 
har kendetegnet  udviklingen  i den  vestlige  verden 
siden  2. verdenskrig.  Under  sådanne  forhold  er 
det ikke  forbavsende,  at analyser  og prognoser, 
der udarbejdes  efter  traditionelle  metoder  og 
ræsonnementer  ofte  og undertiden  på meget  bru-
tal måde  har vist  sig at være  forkerte. 
2.2.4.  I  de seneste  år har  alle  medlemsstaterne 
været  konfronteret  med  de samme  fundamentale 
vanskeligheder.  Der  har  allerhøjst  været  tale  om 
forskelle  i deres  omfang.  Problemerne  er af både 
national  og international  art.  Dette  må  tages  i 
betragtning  både  af den  rene  forskning  og af den 
12. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 131/59 
anvendte  forskning  (dvs.  antagelser  og konse-
kvenser)  uden  for  den  økonomiske  og sociale 
politik. 
2.2.5.  Dette  giver  et indtryk  af, hvor  omfatten-
de undersøgelser  der  bør  gennemføres  for  at 
fastlægge  årsagerne  til arten  og konsekvenserne  af 
de strukturelle  og funktionelle  ændringer  i den 
europæiske  økonomi  og for  at tilvejebringe  et 
videnskabeligt  grundlag  for et sammenhængende 
fællesskabsprogram  på kort  og mellemlang  sigt. 
Det er ikke  kun  et spørgsmål  om  at fastslå 
kendsgerningerne,  finde  frem  til deres  indbyrdes 
sammenhæng  og ekstrapolere  udviklingstenden-
serne.  Man  må ligeledes  ændre  visse  metodologi-
ske grundregler  for den  forskning  og analyse  som 
skal anvendes  på  denne  nye  økonomiske  og 
sociale  ramme. 
2.2.6.  Om  forsinkelsen  i de videnskabelige 
undersøgelser  af økonomiske  og sociale  proble-
mer på europæisk  plan,  bemærker  Udvalget,  at 
der i visse  medlemsstater  allerede  findes  forsk-
ningsinstitutter  på  højt  niveau,  og forskellige 
værker  om  visse  aspekter  af den  økonomiske 
integration  ser regelmæssigt  dagens  lys.  Det  skal 
dog indrømmes,  at de fleste  af disse  aktiviteter 
hidtil  har  været  for usammenhængende  og spred-
te. Der  er endnu  ikke  foretaget  en systematisk 
undersøgelse  af strukturerne  og adfærden  i et 
uensartet  økonomisk  område  med  voksende  inte-
gration.  De eksisterende  institutter  og det igang-
værende  arbejde  er ikke  baseret  på eller  rettet 
mod  De europæiske  Fælleskabers  målsætninger. 
Intet  fællesskabsorgan  varetager  samordningen  af 
de isolerede  bestræbelser. 
2.3.1.  Kommissionens  andet  argument  (2.1  b)) 
er, at dets  eget  forskningsapparat  er utilstrække-
lig: til at imødekomme  behovene;  det  kan  ikke 
na:gtes,  at de europæiske  institutioner  udarbejder 
en betydelig  mængde  materiale  og bruger  megen 
tiel på de idémæssige  sider  af fællesskabsaktioner-
ne. Men  deres  opgave  er i det  væsentlige  af 
udøvende  og teknisk  karakter.  I øvrigt  har  disse 
tjenestegrene  i de fleste  tilfælde  heller  ikke  den  tid 
og de ressourcer,  som  en rent  videnskabelig 
behandling  af problemerne  kræver.  For  at være 
fuldt  ud effektiv  bør en sådan  opgave  varetages  af 
et specifikt  forskningsorgan.  På fællesskabsplan 
bør dette  organ  kunne  vælge  sine  egne  metoder 
og besidde  den  absolut  upartiske  dømmekraft  for 
at kunne  foretage  den  tilbundsgående  og objekti-
ve forskning,  som  viser  sig nødvendig  på områ-
der, der  er af væsentlig  interesse  for  fælles-
skabsinstitutionerne. 2.3.2.  Som  Kommissionen  anfører,  er de fleste 
medlemsstater  gået  ind  for  en lignende  løsning, 
idet de har  skabt  forskningsinstitutter,  som  er 
afskilte  fra og uafhængige  af den  offentlige  admi-
nistration. 
2.3.3.  Disse  argumenter  taler  også  til fordel  for 
oprettelsen  af et forskningsinstitut,  som  kun  skal 
arbejde  for  Fællesskabet.  Hvor  værdifulde  de 
nationale  centre  end  er, så arbejder  de ikke  i 
særlig  udstrækning  på fællesskabsplan.  Det  sam-
me er tilfældet  med  visse  internationale  organisa-
tioner  som  f.eks.  OECD  eller  ILO,  som  også 
foretager  meget  interessante  undersøgelser  omfat-
tende  en del  europæiske  lande,  men  hvor  man 
heller  ikke  ser tingene  ud fra Fællesskabets  syns-
vinkel.  Men  selv  om  der  offentliggøres  et vist 
antal  europæiske  undersøgelser  hvert  år,  med-
fører  den  manglende  planlægning  af samordning 
af denne  forskning  set ud fra Fællesskabets  fun-
damentale  behov,  at der fortsat  findes  væsentlige 
lakuner. 
Man  ser således,  hvilken  betydning  det har,  at der 
skabes  et fællesskabsinstitut  for  forskning,  hvis 
driftsprogram  dels  vil tage  sigte  på at stimulere, 
samordne  og orientere  de nationale  organers  og 
de enkelte  forskeres  bestræbelser  i en mere  euro-
pæisk  retning  og dels  med  sine  egne  arbejder  at 
udfylde  de aspekter  af den  europæiske  økonomi, 
som ikke  dækkes  af de eksisterende  centre. 
2.4.1.  Udvalget  går  ind for målsætningen  i det 
tredje  argument  (2.1.  c)), der siger,  at den  indsats, 
der skal  gøres  i forbindelse  med  den  økonomiske 
politik  for at fremme  den  europæiske  integration, 
bør hvile  på  et videnskabeligt  grundlag,  som 
instituttet  kan  bidrage  til at skabe.  Det  mener,  at 
dette  argument  er det mest  centrale. 
2.4.2.  Der  kan  næppe  herske  tvivl  om,  at den 
manglende  eller  ringe  effekt  af visse  fællesskabs-
forantstaltninger  hovedsageligt  skyldes  politiske 
faktorer.  Udvalget  mener  i øvrigt  i denne  forbin-
delse,  at man  klart  må skelne  mellem  den  økono-
miske  forsknings  resultater  på den  ene side  og de 
politiske  beslutninger,  som  måtte  udspringe  heraf 
på den  anden.  Men  dette  betyder  ikke,  at man 
skal undervurdere  betydningen  af en videnskabe-
lig analyse  af de rejste  problemer.  Tværtimod  er 
Udvalget  overbevist  om,  at de ikke  særligt  til-
fredsstillende  resultater,  man  hidtil  har  opnået 
inden  for visse  fælles  områder,  især  den  økono-
miske  integration,  i stor  udstrækning  skyldes 
Nr. C 131/60 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 12.6.76 
utilstrækkelig  viden  om  disse  problemers  sam-
mensætning  og udviklingstendenser.  På grund  af 
mangelen  på forberedelser,  undersøgelser  samt 
motivation  er det  ofte  tilfældigheder  og dag-til-
dag beslutninger,  som  har været  afgørende. 
2.4.3.  Udviklingen  inden  for Fællesskabet  i de 
seneste  år har  dog  vist,  at et vist  mindste  mål  af 
enighed  baseret  på en klar  forståelse  for de rejste 
problemer,  de mål,  der  skal  nås,  og de bedst 
egnede  midler  er nødvendige  for  at gennemføre 
betydelige  fremskridt  henimod  den  økonomiske 
og monetære  union.  Politisk  vilje  og politiske 
beslutninger  er naturligvis  afgørende  for de valg, 
der skal  træffes  og de skridt,  der  skal  tages  på 
dette  område.  Men  ved  at underbygge  disse  samt 
deres  eventuelle  varianter  med  objektive  og påli-
delige  videnskabelige  oplysninger  kan  et euro-
pæisk  institut  for  økonomisk  forskning  yde  et 
værdifuldt  bidrag  til integrationen.  Med  bedre 
kendskab  til de europæiske  problemers  egenart 
og følgevirkninger  ville  man  uden  tvivl  lettere 
kunnen  finde  frem  til og opnå  accept  af deres 
løsning  i Fællesskabets  interesse.  Udvalget  mener 
derfor,  at det  er nødvendigt  og presserende  at 
foretage  en grundig  forskning  af, hvordan  man 
kan gøre  medlemsstaternes  økonomiske  politik 
forenelige.  Komparative  studier,  der udarbejdes  i 
medlemsstaterne  under  det  europæiske  instituts 
ledelse,  kunne  få væsentlig  betydning  i denne 
forbindelse,  samtidig  med  at hvert  land  kunne 
drage  fordel  af den  således  opnåde  viden  ved 
udarbejdelsen  af sin egen  fællesskabspolitik. 
3. Forholdet  mellem  Fællesskabets  forskningsin-
stitut  og nationale  eller  internationale  institut-
ter 
3.1. Instituttet  skal  være  et særligt  uafhængigt 
forskningsorgan,  der arbejder  direkte  for Fælles-
skaberne.  Men  det  skal  dog  forblive  smidigt  og 
må ikke  tilsidesætte  andre  videnskabelige  eller 
dokumentariske  kilder  inden  for  eller  uden  for 
Fællesskabet. 
3.2. I  artikel  3, stk.  1, i Kommissionens  forslag 
hedder  det,  at »instituttet  under  udførelsen  af sine 
opgaver  skal  have  et nært  samarbejde  med  de 
økonomiske  forsknings-  og prognoseorganer,  der 
findes  i medlemsstaterne;  det  skal  sørge  for  i 
videst  muligt  omfang  at benytte  den  kapacitet, der er til rådighed«.  Instituttet  kunne  ligeledes 
samarbejde  med  forskningscentre  uden  for  Fæl-
lesskabet  og interessere  sig for selvstændige  for-
skeres  arbejde.  Alle  disse  kontakter  bør  hovedsa-
geligt  tage  sigte  på at fremme  forskningen  af 
integrationsspørgsmålet. 
3.3. Udvalget  mener,  at instituttets  opgave  som 
videnskabelig  stimulator,  koordinator  og kataly-
sator  inden  for Fællesskabet  er meget  væsentlig. 
Instituttet  vil således  få betydning  på to områder. 
Det vil ikke  blot  kunne  give  forskningen  en mere 
europæisk  orientering,  men  ved  at lette  udvekslin-
gen af oplysninger  både  om  analysemetoder  og 
forskningsresultater  vil det kunne  forhindre  over-
lapninger,  udfylde  lakuner  og således  bidrage  til 
at øge  effektiviteten  af den  indsats,  der  gøres 
inden  for  et område,  hvor  samarbejdet  og 
samordningen  endnu  lader  meget  tilbage  at 
ønske. 
3.4. I  hver  enkelt  medlemsstat  vil den  nationa-
le forskning  uvægerligt  også  drage  fordel  af en 
bedre  tilrettelæggelse  af hele  arbejdet  på fælles-
skabsniveau.  Instituttets  bestyrelse,  hvori  alle 
medlemsstaterne  vil være  repræsenteret,  må der-
for sørge  for,  at der  opretholdes  snævre  og 
permanente  kontakter  mellem  de nationale  centre 
og det europæiske  institut. 
3.5. På  linje  hermed  skulle  instituttet  udføre  et 
værdifuldt  arbejde,  hvis  det f.eks.  udarbejdede  en 
permanent,  systematisk  og komplet  liste  over  det 
videnskabelige  potentiel  og de dokumentariske 
ressourcer,  der findes  i Fællesskabet,  f.eks.  en liste 
over de vigtigste  nationale  forskningscentre,  be-
skrivelse  af deres  opbygning  og deres  målsætning, 
fortegnelse  over  de igangværende  arbejder,  en 
kortfattet  af anvendte  metoder  og opnåede  resul-
tater. 
3.6. I  sine  bestræbelser  for at give  den  økono-
miske  forskning  i Europa  en europæisk  dimen-
sion bør  instituttet  sørge  for  at udnytte  den  til 
rådighed  stående  forskningskapacitet  bedst 
muligt  ved  at fordele  de studieprogrammer,  som 
udføres  uden  for  eller  med  instituttets  støtte  i 
henhold  til de respektive  nationale  centres  kom-
petence  og  specialisering.  Instituttet  bør  ikke 
skaffe  sig monopol  på fællesskabsstudier,  hvilket 
for øvrigt  ville  være  umuligt  på grund  af de 
begrænsede  midler.  Det  arbejde,  der udføres  for 
instituttets  regning,  vil være  et effektivt  middel  til 
at fremme  samarbejdet  mellem  de forskellige^ 
12. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 131/61 
centre,  gøre  forskningen  mere  europæisk,  samt 
øge udbyttet  som  følge  af en bedre  fordeling  af 
det videnskabelige  arbejde. 
3.7. Det  skal  imidlertid  ikke  skjules,  at valget 
af samarbejdende  institutter  og fordelingen  af 
opgaverne  efter  centrenes  kapacitet  kan  give 
anledning  til omtålelige  problemer.  Man  må lige-
ledes  tage  hensyn  til prisen  for det arbejde,  der 
udføres  uden  for instituttet. 
Men  selvom  specialiserede  centre  bedre  vil kunne 
udføre  visse  studier,  er der  imidlertid  mange 
områder,  der ikke  åbner  denne  mulighed  samtidig 
med at visse  specifikke  spørgsmål  af afgørende  og 
øjeblikkelig  interesse  for Fællesskabet  nødvendig-
vis bør  behandles  i selve  instituttet.  Dets  egen 
aktivitet  i fællesskabsorganernes  direkte  tjeneste 
er således  et væsentligt  led  i dets  europæiske 
opgave. 
4. Instituttets  opgave 
4.1. I  artikel  2 i Kommissionens  forslag  hedder 
det: »Instituttet  har  til opgave  at undersøge 
problemer  i forbindelse  med  Fællesskabets 
økonomiske  integration  ud  fra  deres  vigtigste 
økonomiske  og sociale  sammenhæng  for at tilve-
jebringe  et videnskabeligt  grundlag,  som  gør  det 
muligt  at forberede  foranstaltninger  vedrørende 
Fællesskabets  økonomiske  politik«. 
4.1.1.  »Instituttet  skal  navnlig  undersøge  de 
metodologiske  problemer,  der  er knyttet  til 
økonomiske  forudsigelser  i forbindelser  med  inte-
grationsprocessen  og iværksætte  undersøgelser  af 
Fællesskabets  egne  problemer  under  anvendelse 
af det fornødne  teoretiske  grundlag«. 
4.1.2.  Instituttets  opgave  med  at  fremme 
samarbejde  med  de nationale  forskningscentre 
som fastsat  i artikel  3 i forslaget  er behandlet  i 
det foregående  kapitel.  Følgende  betragtninger 
tager  derfor  hovedsagelig  sigte  på instituttets  eget 
arbejde.  De skal  dog  bemærkes,  at instituttets 
opgaver  bør  betragtes  som  en helhed,  eftersom 
det ofte  vil være  vanskeligt,  ja endog  uhensigts-
mæssigt,  at skelne  klart  mellem  instituttets  inter-
ne og eksterne  aktiviteter.  I mange  tilfælde  vil 
instituttets  eget  arbejde  supplere  de undersøgel-
ser, de nationale  centre  foretager,  og vice-versa. 4.2. Udvalget  billiger  definitionen  af institut-
tets rolle,  sådan  som  den  er formuleret  i artikel  2 
og 3 i forslaget  samt  de fortolkningsmæssige 
kommentarer,  som  er anført  i begrundelsen. 
Udvalget  stiller  sig imidlertid  nogle  spørgsmål  og 
ønsker  at fremkomme  med  en række  bemærknin-
ger til formuleringen  og omfanget  af det  ny 
organs  opgave,  især  hvad  angår  karakteren  af og 
retningslinjerne  for dets  arbejde. 
4.2.1.  Man  kan  først  og fremmest  rejse  det 
spørgsmål,  om  instituttet  bør  rette  størsteparten 
af sin  indsats  mod  teoretiske  og metodologiske 
studier,  eller  om  man  bør  lægge  større  vægt  på 
anvendt  økonomisk  forskning.  Udvalget  under-
kender  ikke  værdien  af grundforskningen  og 
medgiver,  at instituttets  arbejde  kan  bidrage  til 
udviklingen  af den  økonomiske  forskning,  men 
det mener,  at instituttet  især  bør  koncentrere  sig 
om studiet  af konkrete  problemer,  som  den 
europæiske  økonomiske  integration  rejser,  for af 
denne  forskning  at udlede  resultater  og konklu-
sioner,  som  vil kunne  lette  forståelsen  af proble-
merne  samt  deres  løsning.  Efter  Udvalgets  mening 
bør instituttets  arbejde  være  realistisk  og formåls-
bestemt.  Til belysning  heraf  kan  det siges,  at selv 
om instituttet  i sine  økonomiske  undersøgelser 
skal anvende  matematiske  fremgangsmåder,  må 
det dog  ikke  blive  et center  for økonometri. 
4.2.2.  Et  andet  uafklaret  spørgsmål  er,  om 
instituttet  især  bør hellige  sig studiet  af problemer 
på kort  sigt  eller  studiet  af problemer  på mellem-
lang eller  lang  sigt. 
Dette  spørgsmål  besvares  ikke  klart  i det  af 
Kommissionen  forelagte  forslag,  men  da  det 
anføres,  at det er instituttets  vigtigste  opgave  at 
behandle  europæiske  integrations-problemer,  og 
da disse  især  er af strukturel  art,  bør  det forven-
tes, at instituttet  især  vil koncentrere  sig  om 
problemer  på mellemlang  og lang  sigt,  som  i 
øvrigt  er de vanskeli  »ste. 
Derimod  vil institu  *t næppe  kunne  udføre  et 
nyttigt  eller  originalt  rbejde  på det konjunktur-
mæssige  område,  hvor  ier allerede  findes  et stort 
antal  fortræffelige  forskningscentre,  og  hvor 
undersøgelsesmetoderne  samt  interventionstek-
nikken  er højt  udviklet.  Dog  kan  det tilvejebringe 
en bedre  samordning  af det analyse-  og prognose-
arbejde,  der udføres  på europæisk  plan. 
Nr. C 131/62 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 12. 6.76 
4.2.3.  Det  er i øvrigt  ikke  let at skelne  mellem 
problemer  på kort,  mellemlang  og lang  sigt,  og en 
skarp  inddeling  vil næsten  altid  være  præget  af 
tilfældigheder.  Som  regel  er de forskellige  pro-
blemtyper  nøje  forbundne,  eftersom  den  senere 
udvikling  ofte  er præget  at tidligere  begivenheder 
og foranstaltninger.  Derfor  er det vanskeligt  at se, 
hvordan  instituttet  kan  undlade  at beskæftige  sig 
med forskning  på længere  sigt.  I så fald  må man 
revidere  andre  igangværende  projekter  som  f.eks. 
»Europa  + 30«,  som  netop  skal  beskæftige  sig 
med fremtidsorienteret  forskning  af strukturel 
art. Det  synes  at fremgå  af punkt  6 i begrundel-
sen, at Kommissionen  går  i denne  retning.  Men 
hvad  kan  meningen  egentlig  være  med  at skabe  et 
andet  organ,  der skal  behandle  problemer  på lang 
sigt samtidig  med  et institut  for  forskning  på 
mellemlang  sigt? 
4.2.4.  I  første  omgang  kunne  man  betragte 
instituttet  som  et center  for videnskabelig  oplys-
ning  og forskning  i snæver  forstand.  I denne 
egenskab  skal  det  især  hellige  sig  studiet  af 
økonomiske  og sociale  kendsgerninger  og fænom-
ner, sammenhængen  mellem  disse  og de faktorer, 
som betinger  deres  udvikling.  Instituttet  kunne  og 
burde  ligeledes  — både  på baggrund  af sin egen 
forskning  og dets  rolle  som  koordinator  — bidra-
ge til at forbedre  metoden  og midlerne  til at 
udarbejde  økonomiske  analyser  og prognoser. 
Alle disse  opgaver  er nødvendige  og betegner 
allerede  et anseligt  program. den indbyrdes  sammenhæng,  træffer  valgene  i 
denne  forbindelse  og angiver  den  nødvendige 
prioritering. 
4.2.6.  På  grund  af de resultater,  instituttet 
udleder  af disse  undersøgelser,  og ved  nøje  at 
holde  sig til arbejdshypoteser  og gænse  mål  og 
midler  for  de ønskede  alternativer,  kunne  det 
uden  at gøre  krav  på at være  normgivende  udlede 
følgevirkningerne  af de valgmuligheder,  man  var 
nået frem  til, især  hvad  angår  vækstrater,  forde-
ling og  anvendelse  af EF-midler.  Det  kunne 
således  drage  konklusioner  og fremkomme  med 
forslag  til en sammenhængende  økonomisk  og 
social  politik  i forhold  til integrationsprocessen. 
Udarbejdelsen  af en integreret  fællesskabsmodel 
for afbalanceret  vækst  udgør  ganske  vist  et tillok-
kende  perspektiv,  men  en virkeliggørelse  deraf 
ligger  ikke  uden  for rækkevidde,  hverken  teknisk 
eller politisk.  Det  står  dog  fast,  at allerede  fra 
starten  bør  instituttets  forskningsarbejde  samles 
om skabelsen  af den  økonomiske  og monetære 
union.  Dette  arbejde  vil i øvrigt  være  til stor 
fordel  for Europa,  hvis  en forbedring  af analyse-
og prognosemetoderne,  som  kunne  føre  til et 
bedre  kendskab  til de faktiske  forhold  og udvik-
lingen,  kunne  muliggøre  en mere  omfattende 
harmonisering  inden  for Fællesskabet  end  hidtil. 
4.2.5.  Men  burde  man  ikke  for  instituttets 
arbejde  sætte  et endemål,  der  er højere  end  blot 
det at analysere  de økonomiske  og sociale  realite-
ter og forudsige  deres  udvikling?  Erfaringen  har 
vist, at de største  vanskeligheder  i forbindelse 
med den  europæiske  integration  skyldes  util-
strækkelig  forståelse  af de rejste  problemer,  især 
de mere  langsigtede  og den  manglende  sammen-
hæng,  ja, uforenelighed  mellem  de økonomisk-
politiske  foranstaltninger,  medlemsstaterne  træf-
fer. Det  er ligeledes  blevet  påvist,  at for at komme 
skabelsen  af den  økonomiske  og monetære  union 
væsentlig  nærmere,  er en samordnet  indsats  på 
fællesskabsniveau  nødvendig.  Den  europæiske 
økonomis  integrations-  og udviklingsproces  skal 
med andre  ord planlægges  af de politiske  organer 
med deltagelse  af de politisk-økonomiske  kredse 
og især  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg:  på 
baggrund  af de af instituttet  foretagne  studier 
skal man  fastlægge  målene  og vælge  de rette 
midler  til at nå dem,  samtidig  med  at man  sikrer 4.2.7.  I  forbindelse  med  denne  opfattelse  af 
instituttet  som  et teknisk  redskab  og et teoretisk 
grundlag  for  en samordnet  fællesskabspolitik, 
skal det understreges,  at en sådan  arbejdsopgave 
indskrænker  sig helt  og holdent  til den  videnska-
belige  forskning.  Det er en selvfølge,  at det fortsat 
udelukkende  påhviler  de ansvarlige  fællesskabsin-
stitutioner  at træffe  afgørelser  om denne  politiks 
målsætninger  og  midler  og  at optræde  som 
opmand  i stridsspørgsmål.  Instituttet  arbejder 
kun inden  for  rammerne  af de alternativer  og 
handlingsinstrumenter,  som  de politiske  instanser 
fastlægger.  Under  anvendelse  af den  moderne 
økonomiske  videnskabs  resultater  og metoder  og 
under  hensyntagen  til eksterne  data  eller  begræns-
ninger  bestræber  det  sig på at analysere  konse-
kvenserne  af arbejdshypoteserne  samt  objektivt 
og uafhængigt  at vurdere,  hvor  vidt  disse  hypote-
ser er gyldige  eller  de forskellige  valg  er foreneli-
ge. Det  kan  eller  bør  endog  udarbejde  flere 
kombinationer  af målsætninger  og midler,  men 
det har ikke  til opgave  at udtale  sig om,  hvad  der 
bør eller  ikke  bør gøres. 
12. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 131/63 
5. Instituttets  uafhængighed 
5.1. Udvalget  lægger  vægt  på nødvendigheden 
af at sikre  instituttets  videnskabelige  uafhængig-
hed og administrative  autonomi.  Det  første  er 
nødvendigt  for at bevare  objektiviteten  i institut-
tets arbejde,  mens  det andet  i stort  omfang  er en 
forudsætning  for det første.  Instituttet  bør  kunne 
gennemføre  sin forskning  uden  at være  underka-
stet ydre  krav,  pression  eller  restriktioner.  Denne 
intellektuelle  handlefrihed  gælder  ikke  blot  i for-
hold  til medlemsstaterne,  men  ligeledes  i forhold 
til fællesskabsinstitutionerne  eller  andre  ydre 
kræfter. forekommer  normalt,  at der sker  en udsættelse  af 
tekniske  eller  videnskabelige  årsager,  men 
spørgsmålet  bliver  derimod  mere  delikat,  hvis 
udsættelsen  skyldes  politiske  motiver,  hvadenten 
dette  sker  åbent  eller  stiltiende.  Det  ville  måske 
være  rimeligt,  om bestyrelsen  på dette  punkt  kun 
traf beslutning  med  kvalifteeret  flertal.  Men  da 
bestyrelsen  på dette  punkt  kun  kan  handle  efter 
forslag  fra  instituttets  direktør,  der  selv  er 
udnævnt  af Kommissionen,  bør bestyrelsens  med-
lemmer  ligeledes  have  dette  initiativ. 
6. Instituttets  administration 
5.2. I  denne  forbindelse  spiller  spørgsmålet  om 
finansieringen  af instituttet  en stor  rolle.  Man 
kunne  forestille  sig finansieringsmåder,  der kunne 
være  et alternativ  eller  et supplement  til det  af 
Kommissionen  foreslåede  årlige  budgettilskud. 
Man  kunne  især  tænke  sig, at der blev  oprettet  en 
fond  med  egne  midler,  specielt  afsat  til dette 
formål;  en sådan  fond  ville  også  gøre  finansierin-
gen af instituttet  mere  langsigtet  (f.eks.  femårige 
perioder). 
Indtægter  fra  undersøgelser  udført  for  tredje-
mands  regning  kunne  ligeledes  styrke  instituttets 
uafhængighed.  Går  man  imidlertid  for  vidt  i 
denne  retning,  øger  man  risikoen  for pression  fra 
ordregivernes  side.  Den  grænse  på 20%  af den 
samlede  aktivitet,  som  Kommissionen  har fastsat, 
forekommer  rimelig,  men  der  bør  dog  anvendes 
med en vis smidighed. 
5.3. Bestræbelserne  på at bevare  instituttets 
uafhængighed  bør  imidlertid  ikke  hindre  det i at 
arbejde  snævert  sammen  med  Kommissionens 
forskellige  generaldirektorater,  især  med  De euro-
pæiske  Fællesskabers  statistiske  kontor,  samt  med 
andre  fællesskabsorganer  og -tjenester. 
5.4. I  forbindelse  med  offentliggørelsen  af 
instituttets  arbejde  må man  sørge  for,  at mulighe-
den for  at udsætte  offentliggørelsen  af visse 
undersøgelser,  som  er fastsat  i artikel  11,  ikke 
kommer  til at udgøre  en trussel  mod  uafhængig-
heden  og objektiviteten  i instituttets  arbejde.  Det 6.1. I  artikel  4 og 5 i forslaget  hedder  det,  at 
instituttet  skal  ledes  af en  bestyrelse  og  en 
direktør,  og at bestyrelsen  skal  bestå  af tolv 
medlemmer:  en fra  hver  medlemsstat,  to fra 
Kommissionen  og en fra Den  europæiske  Investe-
ringsbank. 
Det anføres  med  rette,  at bestyrelsens  medlemmer 
»vælges  under  hensyntagen  til deres  fagkundskab 
inden  for økonomisk  analyse  og forskning«. 
6.2. Selvom  denne  sidste  betingelse  kan  betrag-
tes som  et middel  til at sikre  upartiskhed,  og uden 
at bestride  nødvendigheden  af, at medlemsstater-
ne er direkte  repræsenteret  i instituttets  bestyrel-
se, er det  dog  et spørgsmål  om  en så stor 
overvægt  af nationale  repræsentanter  (ni ud af 
tolv)  ikke  kan  medføre,  at der  inden  for  dette 
organ  opstår  vanskeligheder  i lighed  med  dem, 
man har konstateret  inden  for andre  af Fællesska-
bets instanser  eller  områder,  og om  instituttets 
effektivitet  ikke  vil lide  derunder. 
6.3. Udvalget  konstaterer,  at Kommissionens 
forslag  ikke  indeholder  bestemmelser  om,  at det 
skal være  repræsenteret  i instituttets  bestyrelse  på 
trods  af, at Udvalget  er direkte  berørt  af dets 
arbejde  og ofte  vil komme  til at arbejde  snævert 
sammen  med  det.  Desuden  forudsættes  det heller 
ikke udtrykkeligt,  at Udvalget  skal  have  nogen 
form  for  direkte  eller  indirekte  indflydelse  på 
udarbejdelsen  af instituttets  arbejdsprogram. 
Nr. C 131/64 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 12. 6. 76 
6.4. I  artikel  9 i forslaget  hedder  det,  at 
»bestyrelsen  efter  forslag  fra direktøren  vedtager 
det årlige  arbejdsprogram.  I programmet  fastlæg-
ges de videnskabelige  og administrative  retnings-
linjer  og direktiver,  som  er nødvendige,  for  at 
instituttet  kan  fungere  effektivt.  Det tager  hensyn 
til de af Fællesskabets  institutioner  prioriterede 
behov«. 
I punkt  5 i begrundelsen  til Kommmissionens 
forslag  fastslås  det,  at »de  studier,  som  instituttet 
skal påtage  sig,  hovedsagelig...  (vil)  blive  pålagt 
det af de forskellige  fællesskabsinstitutioner,  hvis 
opgave  det  er én gang  om  året  at forelægge 
instituttet  det arbejdsprogram,  de ønsker,  det skal 
beskæftige  sig med. 
Den udvælgelse,  der måtte  blive  nødvendig,  fore-
tages  af instituttets  bestyrelse«. 
6.5. Udvalget  ønsker  at anføre,  at Det  økono-
miske  og sociale  Udvalg  efter  Rom-traktatens 
ordlyd  ikke  er en  fællesskabsinstitution.  Da 
Udvalget  heller  ikke  er repræsenteret  i instituttets 
bestyrelse,  kan  det  rent  juridisk  ikke  øve  indfly-
delse  på udarbejdelsen  af instituttets  arbejdspro-
gram. 
6.6. Udvalget  understreger  kraftigt,  at hvis  et 
fællesskabsinstitut  for  økonomisk  og  social 
forskning  ønsker  at bevare  kontakten  med  de 
økonomiske  og sociale  realiteter,  bør  et organ 
som Det  økonomiske  og  sociale  Udvalg,  der 
repræsenterer  de  vigtigste  organisationer  og 
meningsstrømninger  inden  for dette  område,  kun-
ne lade  sin stemme  høre  på den  ene  eller  den 
anden  måde. 
6.7. En  formel  repræsentation  af Det  økono-
miske  og sociale  Udvalg  i instituttets  bestyrelse 
ville uden  tvivl  være  den  mest  direkte  måde  at 
opnå  dette  på, samtidig  med  at man  sørgede  for 
at opretholde  balancen  mellem  dets  forskellige 
grupper.  Men  en formel  repræsentation  af Udval-
get kan  indebære  visse  ømtålelige  aspekter.  Des-
uden  er spørgsmålet,  om dets  indflydelse  i andre 
fællesskabsinstanser  elle på andre  fællesskabsakti-
viteter  i øjeblikket  er genstand  for en indgående 
undersøgelse.  Derfor  foretrækker  Udvalget  ikke 
at udtale  sig definitivt  om dette  punkt  i øjeblik-
ket. 
6.8. Derimod  anmoder  Udvalget  indtrængende 
om, at det får mulighed  for at tilkendegive  sit syn 
på instituttets  forskningsprogram.  Især  bør 
Udvalget  hvert  år kunne  forelægge  instituttets 
bestyrelse  et begrænset  antal  forskningsemner, som det anser  for at være  de væsentligste,  og som 
det ønsker  behandlet,  samtidig  med  at det angiver 
den prioritering,  det giver  disse  emner. 
6.9. Derfor  burde  det i artikel  9 fastsættes,  at 
det af direktøren  for instituttet  udarbejdede  for-
slag til det årlige  arbejdsprogram  forelægges  Det 
økonomiske  og sociale  Udvalg  til udtalelse.  Dette 
forslag  med  eventuelle  ændringer  under  hensynta-
gen til Udvalgets  forslag  og bemærkninger  fore-
lægges  derefter  for instituttets  bestyrelse. 
6.10.  Selv  om  Udvalget  ikke  for  øjeblikket 
tager  stilling  til dets  repræsentation  som  sådant  i 
instituttets  bestyrelse,  mener  det dog,  at de vigtig-
ste kredse  inden  for det økonomiske  og sociale  liv 
allerede  fra  starten  via  disses  europæiske  sam-
menslutninger  bør deltage  i instituttets  ledelse. 
6.11.  Udvalget  mener  ligeledes,  at fællesskabs-
institutionernes  og især  Kommissionens  repræ-
sentation  i bestyrelsen  bør styrkes. 
En sådan  styrkelse,  ledsaget  af de vigtigste  økono-
miske  og sociale  organisationers  medindflydelse, 
vil skabe  en bedre  balance  inden  for bestyrelsen. 
6.12.  Derimod  forstår  Udvalget  ikke,  hvorfor 
en repræsentant  for Den  europæiske  Investerings-
bank,  et udøvende  organ  med  en nøje  beskreven 
teknisk  mission,  skulle  have  sæde  i bestyrelsen  for 
et institut,  hvis  opgave  udelukkende  er af viden-
skabelig  art.  Hvis  man  slår  ind på denne  vej,  vil 
andre  fællesskabsinstitutioner  eller  -organer  kun-
ne fremsætte  lige  så vægtige  argumente  for deres 
repræsentation. 
6.13.  Under  hensyntagen  til  ovenstående 
betragtninger  kunne  man  give  instituttets  besty-
relse  følgende  sammensætning: 
— en repræsentant  for hver  af de 9 medlemssta-
ter, 
— 3 repræsentanter  for Kommissionen, 
— 9 repræsentanter  for  de mest  repræsentative 
organisationer  for de vigtigste  økonomiske  og 
sociale  kredse  i Fællesskabet. 
I alt 21 medlemmer 
7. Instituttets  størrelse  og budget 
7.1. Kommissionen  forudser,  at instituttet,  når 
det er fuldt  udbygget,  vil bestå  af »cirka  20« 
forskere. 
12. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 131/65 
Det er vanskeligt  allerede  nu at udtale  sig om det 
således  fastsatte  antal  forskere.  Det  vil alt sam-
men afhænge  af omfanget  og arten  af den  forsk-
ning,  der foretages,  samt  af fordelingen  af fælles-
skabsstudier  mellem  det europæiske  institut  og de 
nationale  centre.  Hvis  instituttet,  som  man  kan 
, forvente,  hovedsageligt  vil beskæftige  sig med 
studiet  af strukturproblemer  på mellemlang  og 
lang sigt,  hvor  forskningen  er vanskeligst  og mest 
tidskrævende,  og hvor  undersøgelses-  og progno-
semetoderne  ikke  er så avancerede  som  inden  for 
analysen  af konjunkturproblemer,  bør antallet  af 
ansatte  afpasses  herefter. 
7.2. I  sammenligning  med  andre  forskningsin-
stitutter,  kan  antallet  af ansatte  ved første  øjekast 
forekomme  temmelig  beskedent  for et organ  for 
økonomisk  og social  forskning  med  internationalt 
sigte.  Forskningsprojekter  gennemføres  normalt 
som teamwork  og de fleste  vigtige  projekter  vil 
sikkert  kræve  grupper  på mindst  3 eller  4 forske-
re, således  at det påtænkte  antal  ansatte  næppe 
tillader,  at der  gennemføres  mere  end  4 eller  5 
større  undersøgelser  om  året.  Det  er forholdsvis 
lidt i betragtning  af de mange  og komplicerede 
prolemer,  som  den  europæiske  integration  rejser. 
Der må foretages  en udvælgelse  og fastlægges  en 
temmelig  rigoristisk  prioritering.  Heraf  kan  man 
ligeledes  slutte,  at en væsentlig  del af arbejdet  må 
udføres  i samarbejde  med  andre  institutter  eller 
forskere  eller  på grundlag  af kontrakter  med 
disse. tut — langt  fra.  Ifølge  oplysninger  fra Kommis-
sionen  vil de fastsatte  omkostninger  bortset  fra en 
merudgift  på ca. 10%  svare  til budgetterne  for 
lignende  centre  i visse  fællesskabslande.  Den 
ekstra  margen  på ca. 10%  berettiges  af institut-
tets internationale  karakter.  Den  administrative 
opbygning  bør dog  forblive  så smidig  som  muligt, 
for ikke  at øge  instituttets  driftsomkostninger 
unødigt. 
7.6. Mens  de samlede  udgifter  forekommer 
moderate,  kan  man  derimod  stille  sig  det 
spørgsmål  om  posten  »operationelle  udgifter«, 
som dækker  udgifterne  til arbejder,  der  skal 
udføres  for  instituttets  regning  af andre  forsk-
ningscentre,  ikke  er alt for stor  i forhold  til det 
samlede  beløb.  Efter  indkøringsperioden,  f.eks.  i 
1978,  vil denne  post,  nemlig  900000  RE,  beløbe 
sig til mere  end  58%  af de 1544345  RE  til 
instituttets  egentlige  personaleudgifter,  som 
omfatter  ikke  blot  de videnskabelige  medarbejde-
re, men  ligeledes  det  administrative  personale. 
Også  her  må  man,  før  man  kan  udtale  sig, 
afvente,  at der  tegner  sig  et klarere  billede  af 
opbygningen  af instituttets  samlede  aktivitet. 
8. Instituttets  hovedsæde 
7.3. I  forbindelse  med  rekrutteringen  af insti-
tuttets  personale  stiller  Udvalget  sig  tvivlende 
over  for Kommissionens  planer  om kun  at ansæt-
te videnskabsmænd  på grundlag  af midlertidige 
kontrakter  (3 perioder  på 2 år, dvs.  maksimalt  6 
år). Selv  om det  er væsentligt  at forhindre,  at et 
forskningsorgan  bliver  usmidigt  og bureaukratisk 
kan man  dog  have  sine  tvivl  om,  at det vil lykkes 
for instituttet  at rekruttere  førsteklasses  forskere 
på så usikre  betingelser.  Bør  undtagelser  ikke 
være  mulige,  således  at de bedste  kan  få livsstil-
ling i instituttet? 
7.4. Uden  forholdsvis  nøjagtige  oplysninger  er 
det vanskeligt  at udtale  sig om de udgiftsstørrel-
ser, der er nævnt  i bilaget  til forslaget  (finansover-
sigt),  nemlig  1158  916  RE i 1976,  2518177  RE i 
1977  og 3 281485  RE in 1978. 
7.5. Ved  første  øjekast  forekommer  disse  beløb 
ikke at være  urimelige  for et stort  forskningsinsti-8.1. Kommissionen  overlader  det til Minister-
rådet  at træffe  beslutning  om  placeringen  af 
hovedsædet  for det nye  organ  uden  selv  at tage 
stilling  hertil.  Selv  om det er naturligt  at formode, 
at politiske  faktorer  vil have  en stor  indflydelse 
på dette  spørgsmål,  er det  dog  beklageligt,  at 
Kommissionen  ikke  har  givet  udtryk  for  visse 
ønsker  eller  kriterier  af teknisk  art,  som  bør  have 
indflydelse  på instituttets  placering. 
8.2. Uden  at nævne  et bestemt  land  eller  by 
mener  Udvalget,  at på grund  af de snævre  og 
permanente  kontakter,  der bør være  mellem  insti-
tuttet  og de mest  direkte  berørte  fællesskabsorga-
ner (Rådet,  Kommissionen  og dets  tjenestegrene 
— især  Det  statistiske  Kontor  — Det  økonomiske 
og sociale  Udvalg  og Europa-Parlamentet),  bør 
forskningscentret  placeres  i den umiddelbare  nær-
hed heraf  eller  et sted,  hvor  der er lette  og hurtige 
kommunikationsforbindelser  med  disse  institutio-
ners hovedsæde.  Desuden  bør  den  valgte  by råde 
over en passende  videnskabelig  infrastruktur  (spe-
cialbiblioteker,  databehandlingsfaciliteter  osv.). 
Nr. C 131/66 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 12. 6. 76 
På trods  af hvad  der siges  i begyndelsen  af dette 
afsnit  foreslår  Udvalget,  at hvis  Ministerrådet 
ikke inden  et år har  afgjort  spørgsmålet  om 
instituttets  hovedsæde,  bør det lægges  i Bruxelles. 
9. Særlige  bemærkninger 
På baggrund  af de ovenfor  fremsatte  synspunkter 
foreslår  Udvalget,  at Kommissionens  foreløbige 
forslag  til Rådets  forordning  ændres  således: 
a) Præamblen 
Første  linje  i anden  betragtning  bør  affattes 
således: 
»Fællesskabet  disponerer  ikke  over  sit eget 
forskningsapparat,  som...«. 
b) Artikel  1, stk. 1 
Artiklen  affattes  således: 
»Der  oprettes  inden  for  De europæiske  Fæl-
lesskaber  et institut  for  økonomisk  og social 
forskning  og  analyse,  herefter  benævnt  »insti-
tuttet«.« 
c) Artikel  2, stk. 2 
Næstsidste  linje  affattes  således: 
»... og iværksætte  undersøgelser  af Fællesska-
bets egne  strukturproblemer...«. 
d) Artikel  3, stk. 1 
Tredje  linje  affattes  således: 
»... det skal  stimulere  europæisk  orienterede 
undersøgelser  og  sørge  for  i videst  muligt 
omfang  at benytte  den  kapacitet...«. e) Artikel  3, stk. 2 
I første  linje  skal  »i fornøden  omfang«  slettes. 
f) Artikel  5, stk. 1 
Denne  bestemmelse  affattes  således: 
»Bestyrelsen  har  21 medlemmer,  heraf  1 fra 
hver  medlemsstat,  3 fra Kommissionen,  9 fra 
de organisationer,  der  repræsenterer  de vigtig-
ste økonomiske  og  sociale  kredse  i Fællesska-
bet. « 
g) Artikel  9, 
Artiklen  affattes  således: 
»Før  det af direktøren  udarbejdede  forslag  til 
arbejdsprogram  tilsendes  bestyrelsen,  skal  det-
te forslag  forelægges  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  til udtalelse.  Programmet  skal 
fastlægge  de videnskabelige  og administrative 
retningslinjer  og instrukser,  som  er nødvendige 
for at instituttet  kan  fungere  effektivt.  Det skal 
også  tage  hensyn  til de af Fællesskabets  øvrige 
institutioner  prioriterede  behov.« 
h) Artikel  11 
Anden  linje  affattes  således: 
»... på direktørens  eller  et af medlemmernes 
foranledning  beslutte  at udsætte  offentliggørel-
sen. Bestyrelsen  kan  kun  træffe  en  sådan 
beslutning  med  2/3  flertal«. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 31. marts  1976. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
12. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 131/67 
BILAG 
til udtalelse  fra Det økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten: 
Punkt  8.2. 
Følgende  sætning  udgår: 
»På trods  af hvad  der  siges  i begyndelsen  af dette  afsnit  foreslår  afdelingen,  at hvis 
Ministerrådet  ikke  inden  et år har  afgjort  spørgsmålet  om  instituttets  hovedsæde,  bør  det 
lægges  i Bruxelles.« 
Begrundelse 
1. Tidsfristen  bør  normalt  løbe  fra  det  øjeblik,  forordningen  træder  i kraft.  Det  er 
imidlertid  på grundlag  af denne,  at Ministerrådet  afgør,  hvor  instituttets  hovedsæde  skal 
ligge  (artikel  1, stk.  3). Det  er derfor  vanskeligt  at se, hvad  ovennævnte  sætning,  som  man 
ønsker  slettet,  tager  sigte  på. 
2. Fællesskabet  er ikke  nogen  unitaristisk  stat,  hvorfor  en decentralisering  af institutioner-
ne må  anbefales,  forsåvidt  den  er forenelig  med  Fællesskabets  målsætninger.  Det  er 
tilstrækkeligt,  at instituttet  får sæde  på en lokalitet,  som  opfylder  de kriterier,  som  opregnes 
i begyndelsen  af afsnittet:  lette  og hurtige  kommunikationsforbindelser  med  forskellige 
fællesskabsinstitutioners  hovedsæder,  herunder  Det  statistiske  kontor,  passende  videnskabe-
lige infrastrukturer,  databehandlingsfaciliteter  etc. 
Resultatet  af afstemningen 
22 stemte  for,  26 stemte  imod,  og 31 undlod  at stemme. 
Udtalelse  om Kommissionens  meddelelse  til Rådet  om det europæiske  socialbudget 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er ikke  offentliggjort  i De 
Europæiske  Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  6. januar  1976  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 138.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 31. marts  og 1. april  1976,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: