P6_TA(2007)0098

EU's egne indtægter i fremtiden

Europa-Parlamentets beslutning af 29. marts 2007 om Den Europæiske Unions egne indtægter i fremtiden (2006/2205(INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til sin beslutning af 22. november 1990 om Fællesskabets fremtidige finansiering og sin beslutning af 21. april 1994 [1] om en ny ordning for Den Europæiske Unions egne indtægter [2],

- der henviser til Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter [3],

- der henviser til dokumentet af 7. oktober 1998 om finansiering af Den Europæiske Union — Kommissionens rapport om, hvordan ordningen for egne indtægter fungerer (KOM(1998)0560),

- der henviser til beslutning af 11. marts 1999 om behovet for ændring og reform af Den Europæiske Unions ordning for egne indtægter [4],

- der henviser til sin holdning til forslag til Rådets afgørelse af 17. november 1999 om ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter [5],

- der henviser til Rådets afgørelse 2000/597/EF, Euratom af 29. september 2000 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter [6],

- der henviser til Kommissionens rapport om, hvordan ordningen med egne indtægter fungerer (KOM(2004)0505), og Kommissionens forslag til ny rådsafgørelse om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter ledsaget af et forslag til forordning om gennemførelsesforanstaltningerne for korrektionen af budgetuligevægte i henhold til artikel 4 og 5 i Rådets afgørelse af (...) om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (KOM(2004)0501) forelagt den 14. juli 2004,

- der henviser til sin beslutning af 8. juni 2005 om politikudfordringer og budgetmidler i det udvidede EU 2007-2013 [7],

- der henviser til undersøgelsen udført for Europa-Parlamentet om emnet de egne indtægter, udviklingen i ordningen i 25 EU-lande, forelagt den 30. juni 2005 [8],

- der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde den 15.- 16. december 2005,

- der henviser til Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter og Kommissionens arbejdsdokument om beregning, finansiering, betaling og opførelse på budgettet af korrektionen af budgetuligevægte til fordel for Det Forenede Kongerige ("UK-korrektionen") i overensstemmelse med artikel 4 og 5 i Rådets afgørelse af (...) om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (KOM(2006)0099),

- der henviser til sin holdning af 4. juli 2006 om forslag til Rådets afgørelse om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter [9],

- der henviser til undersøgelsen udført for Europa-Parlamentet om emnet de egne indtægter — indledende vurdering af mulighederne for nationale skatter til støtte for et EU-dækkende skattesystem, forelagt i januar 2007 [10],

- der henviser til møderne mellem Budgetudvalget og formændene for de nationale parlamenters budgetudvalg, der fandt sted den 16. juni 2005 og 21. juni 2006,

- der henviser til svarene på spørgeskemaet om de egne indtægter, som Budgetudvalget den 30. november 2005 fremsendte til alle budgetudvalg i medlemsstaternes nationale parlamenter,

- der henviser til de formelle og uformelle drøftelser mellem den faste ordfører om egne indtægter og de pågældende parlamentariske udvalg eller repræsentanter for disse, der har fundet sted i løbet af 2006 og 2007 efter indbydelse af de nationale parlamenter med interesse i at drøfte dette spørgsmål,

- der henviser til resultaterne opnået i arbejdsgrupperne om den fremtidige finansiering af Den Europæiske Union på de fælles parlamentariske møder den 8.- 9. maj og 4.- 5. december 2006,

- der henviser til den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning [11], særlig punkt 8, og erklæring nr. 3 om gennemgangen af den finansielle ramme, der er vedføjet som bilag til aftalen,

- der henviser til forretningsordenens artikel 45,

- der henviser til betænkning fra Budgetudvalget og udtalelser fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, Budgetkontroludvalget, Økonomi- og Valutaudvalget og Regionaludviklingsudvalget (A6-0066/2007),

A. der henviser til, at det første Europæiske Fællesskab, nemlig Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, der blev oprettet den 23. juli 1952, blev finansieret af en egentlig ordning med egne indtægter baseret på en afgift, der blev opkrævet for hvert ton produceret stål, og som blev betalt direkte af de kul- og stålproducerende virksomheder til EKSF-budgettet,

B. der henviser til, at Det Europæiske Økonomiske Fællesskab ifølge Rom-traktaten af 25. marts 1957 kun i en overgangsperiode skulle finansieres af nationale bidrag, som dernæst skulle omlægges til en ordning med egne indtægter,

C. der henviser til, at denne omlægning i sidste instans skete den 21- 22. april 1970, da Det Europæiske Råd i Luxembourg vedtog en afgørelse til afskaffelse af de nationale bidrag og indførelse af en ny finansieringsordning baseret på to egentlige egne indtægtskilder — nemlig landbrugsafgifter og toldafgifter — suppleret med en tredje indtægtskilde baseret på momsen,

D. der henviser til, at alle Parlamentets bestræbelser [12] på at anvende de nuværende momsangivelser til fastsættelse af ansættelsesgrundlaget til brug for momsindtægterne ("angivelsesmetoden") i stedet for det harmoniserede grundlag, som beregnes ved anvendelse af en gennemsnitlig vægtet sats for den samlede nettomomsindtægt ("indtægtsmetoden"), har været forgæves, med det resultat, at momsindtægterne gik fra at være en egentlig egen indtægt med en direkte tilknytning til borgerne i Europa til et rent statistisk redskab til beregning af medlemsstaternes bidrag,

E. der henviser til Fontainebleau-aftalen indgået af stats- og regeringscheferne den 25.- 26. juni 1984, og at det her klart blev fastslået, at "udgiftspolitikken i det lange løb er det vigtigste middel til at løse spørgsmålet om uligevægten på budgettet"; der henviser til, at Det Europæiske Råd samtidig tilvejebragte den såkaldte britiske rabatordning bestående af en korrektionsmekanisme for Det Forenede Kongerige, hvori det var fastsat, at Det Forenede Kongerige fra 1985 og fremefter ville modtage 66 % af forskellen mellem landets andel af momsindbetalingerne og dets andel af udgifterne, der var afsat for det pågældende år; der ligeledes henviser til, at omkostningerne ved denne rabat skulle finansieres af alle medlemsstater, dog med loft over Tysklands bidrag, og at aftalen har bevirket, at Det Forenede Kongerige har nydt godt af en rabat på gennemsnitlig 5,3 mia. EUR i perioden 2001-2004,

F. der henviser til, at stats- og regeringscheferne på dette topmøde også vedtog, at samme rabatordning i princippet og på det rette tidspunkt også skulle være mulig for enhver anden medlemsstat, der i forhold til sin relative velstand måtte komme til at bære en alt for stor budgetbyrde,

G. der henviser til, at Det Europæiske Råd i Bruxelles den 11.- 13. februar 1988 fastsatte et loft for fællesskabsbudgettet på 1,2 % af BNP for betalingerne og 1,3% for forpligtelserne og desuden bekræftede, at medlemsstaterne kunne tilbageholde 10 % i de traditionelle egne indtægter til dækning af deres opkrævningsomkostninger,

H. der henviser til, at loftet for egne indtægter blev hævet til 1,24 % af EU's BNI i betalingsbevillinger og 1,31 % i forpligtelsesbevillinger i perioden 1993-1999 for EU's 15 medlemsstater, og at det er forblevet uændret siden da til trods for udvidelsen,

I. der henviser til, at Det Europæiske Råd i Bruxelles i 1988 som det vigtigste resultat indførte en fjerde "yderligere" indtægtskilde baseret på BNP, som skulle tages i anvendelse, såfremt og når beløbet fra momsen og de traditionelle egne indtægter ikke var tilstrækkeligt til at dække Fællesskabets finansielle forpligtelser,

J. der henviser til, at denne indtægtskilde i tidens løb af blevet den centrale del af indtægterne på Den Europæiske Unions budget, idet den tegner sig for skønsmæssigt 70 % af provenuet for regnskabsåret 2007, medens momsindtægterne tegner sig for ca. 15 %, således at de traditionelle egne indtægter (told og landbrugsafgifter til sammen) nu kun udgør 15 % af provenuet,

K. der henviser til, at den nugældende afgørelse af 29. september 2000 om de egne indtægter trådte i kraft den 1. marts 2002 og indeholder følgende hovedtræk: et loft over de egne indtægter på 1,24 % af Unionens BNI, (svarende til 1,27 % af BNP) som betalingsbevillinger og 1,31 % af BNI (svarende til 1,335 % af BNP) som forpligtelsesbevillinger, en godtgørelse på 25 % til medlemsstaterne for deres omkostninger ved opkrævning af de traditionelle egne indtægter, en maksimal momsopkrævningssats på 0,50 %, et momsgrundlag i medlemsstaterne begrænset til 50 % af deres BNP (loft over momsgrundlaget) og en rabat til en enkelt medlemsstat med undtagelser for visse andre medlemsstater vedrørende finansieringen af denne rabat,

L. der henviser til, at Kommissionens seneste forslag fra 2006 tilsigter at gennemføre de afgørelser, som Det Europæiske Råd nåede frem til om de egne indtægter på mødet den 15.- 16. december 2005, og som fortrinsvis er kendetegnet af, at der til den allerede eksisterende liste over undtagelser er tilføjet endnu flere særlige ordninger for visse medlemsstater, der er nettobidragydere, såsom reducerede momsopkrævningssatser eller bruttoreduktioner i de årlige BNI-bidrag, og dermed er systemet blevet endnu mere kompliceret og uforståeligt, og det kortsigtede begreb budgetuligevægte er blevet mere fremtrædende,

M. der henviser til, at Det Europæiske Råd også har fornyet den i 2000 trufne afgørelse med henblik på at forhøje medlemsstaternes opkrævningsfradrag fra 10 til 25 % af de traditionelle egne indtægter trods det ubestridelige forhold, at denne procentsats ikke har nogen relation til medlemsstaternes faktiske opkrævningsomkostninger og er til fordel for medlemsstater, som opkræver en stor del af toldindtægterne på bekostning af dem, som ikke gør det, og at dette derfor snarere bør betragtes som endnu en form for rabat,

N. der henviser til, at Kommissionens forslag til ny afgørelse om de egne indtægter i mellemtiden ganske vist er blevet vedtaget af Parlamentet [13], men at afgørelsen stadig blokeres i Rådet af medlemsstater, der ellers i første omgang gik ind for den, men som nu er imod selv at anvende den,

O. der henviser til, at den omfattende revision af EU's indtægter og udgifter, der skal finde sted i 2008/2009 som fastsat i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006, efter Parlamentets opfattelse udgør en mulighed for at vende tilbage til en egentlig, men rimelig ordning med egne indtægter på linje med ånden i de grundlæggende traktater for De Europæiske Fællesskaber, og at denne mulighed ikke må sættes over styr,

P. der henviser til, at der siden begyndelsen af 2006 har været ført drøftelser med de nationale parlamenter, der har været interesseret i at drøfte dette anliggende, for at gøre enhver mulig indsats for at skabe et fælles parlamentarisk grundlag for denne kommende revisionsproces,

Q. der henviser til, at disse drøftelser hidtil blot har bestået i udveksling af personlige opfattelser mellem parlamentsmedlemmer, hvilket skyldes, at de fleste nationale politiske partier og parlamenter endnu ikke har haft lejlighed til at indtage en officiel holdning til spørgsmålet om egne indtægter,

R. der henviser til, at disse møder imidlertid har givet de deltagende parter mulighed for at identificere adskillige områder, hvor der hersker konsensus, og at nå frem til en bredt accepteret målsætning om at tilvejebringe en måde at samarbejde på om den fremtidige EU-finansiering,

S. der henviser til, at der i mellemtiden er blevet stillet et forslag fra formanden for den portugisiske Nationalforsamling om under det portugisiske formandskab senere i 2007 at tilrettelægge en konference med formændene for budget- og finansudvalgene i de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet, som skal omhandle Unionens egne indtægter og finansielle ramme,

Mangler i det nuværende finansieringssystem

1. påpeger, at et system, hvori ca. 70 % af Unionens indtægter ikke hidrører fra egne indtægter, men kommer direkte fra de nationale budgetter i form af BNI-indtægter, mens 15 % udgøres af en procentdel af momsindtægterne, der ikke på grund af fastsættelsesmåden kan betragtes som en egentlig egen indtægt, ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne og ånden i Rom-traktaten; understreger, at selve Den Europæiske Unions eksistens har medført en stigning i samhandelen og en forøgelse af medlemsstaternes velstand, og at Unionen derfor fuldt legitimt vil kunne indføre et system med egentlige egne indtægter, i stedet for et system der er lagt an på nationale bidrag;

2. understreger, at det er disse "medlemsgebyrer", som har intensiveret en kortsigtet nettobetalerdebat, der ikke øver retfærdighed mod fordelene ved Den Europæiske Union i form af fred, frihed, velstand og sikkerhed uanset det forhold, at begrebet "nettobudgetbalance" er blevet betydeligt udvandet også teknisk set og ikke giver mulighed for andet end rene tilnærmelser; understreger, at hverken indtægtssiden ("Rotterdameffekten") eller udgiftssiden ("Luxembourg-effekten") af nettobalancen reelt afspejler de faktiske forhold;

3. er helt overbevist om, at det nuværende system med egne indtægter baseret på medlemsstaternes bidrag både er urimeligt over for borgerne og udemokratisk, ligesom det ikke bidrager til at synliggøre bestræbelserne på at opbygge Europa; mener desuden, at et sådant system, eftersom bidraget til Den Europæiske Union vil blive opfattet som endnu en byrde for de nationale budgetter, ikke vil sikre Unionen tilstrækkelige midler til at føre den ønskede politik; er særdeles kritisk indstillet over for de muligheder, der er blevet skabt for, at individuelle lande officielt kun finansierer de former for politik, som de har interesse i; frygter, at dette kan blive begyndelsen til ødelæggelsen af de værdier, som har kendetegnet Den Europæiske Unions succes gennem de sidste 50 år;

4. understreger, at det nuværende system med fire forskellige indtægtskilder og de mange forskellige rabatordninger, uanset om de som f.eks. den britiske rabat er af generel art til fordel for en enkelt medlemsstat eller af mere speciel art såsom rabatter til finansiering af andre rabatter, er alt for komplicerede, savner gennemskuelighed og er komplet uforståelige for borgerne i Europa; understreger, at systemet ikke på nogen måde har bidraget til at opfylde kravet om at etablere en direkte forbindelse mellem Unionen og dens borgere;

5. understreger, at kravet om enstemmighed ved afgørelser om "egne indtægter" og "de finansielle rammer " gør ethvert resultat af forhandlinger på disse områder afhængige af velviljen og de finansielle muligheder i selv de mest modvillige medlemsstater, uanset om de er rige eller det modsatte; finder det ikke overraskende, at resultaterne heraf ofte er skuffende;

6. mener, at dette fejlbehæftede system er årsag til den utilstrækkelige rækkevidde af den aftale om den nye finansielle ramme for 2007-2013, som Det Europæiske Råd nåede til enighed om på mødet i Bruxelles den 15.- 16. december 2005; mener, at den vedtagne finansielle pakke med de talrige undtagelser på indtægtssiden og de gavelignende kompensationsordninger for visse medlemsstater på udgiftssiden er det tydeligste bevis på det nuværende systems fuldstændige fiasko; finder det uacceptabelt, at alle medlemsstater har tilsluttet sig vigtige fællesskabstiltag såsom Galileo eller de transeuropæiske net og fastsat ambitiøse mål, f.eks. Göteborg- og Lissabon-målene eller millenniummålene, men at ingen nu ønsker at finansiere dem;

7. beklager, at Det Europæiske Råd i Bruxelles i 2005 i stedet for at skabe et mere enkelt og gennemskueligt system gjorde det eksisterende endnu mere kompliceret og uforståeligt ved i princippet at lade den britiske korrektionsmekanisme eller den "britiske rabat" forblive uændret og indføre yderligere undtagelser og rabatter til fordel for andre medlemsstater;

8. påpeger, at hvis Edinburgh-afgørelsen fra 1992, hvormed der blev fastsat et loft over de egne indtægter på 1,24 % af BNI, var blevet anvendt fuldt ud, ville fællesskabsbudgettet årligt være blevet forøget med 0,2% af BNI gennem de sidste 13 år svarende til en stigning på ca. 240 mia. EUR; finder, at disse midler, som blev enstemmigt vedtaget af medlemsstaterne efter et forslag fra det britiske formandskab, er nødvendige for at Den Europæiske Union kan handle i overensstemmelse med sine stigende udfordringer og beføjelser, navnlig når det gælder dens rolle i verden, gennemførelsen af Lissabon-målsætningerne (innovation, uddannelse, forskningsinfrastrukturer og beskæftigelse), eller som er vedtaget i Maastricht-, Amsterdam- og Nice-traktaterne, for slet ikke at tale om forslaget til forfatning og i bestemmelserne for en Union bestående af 27 medlemsstater;

9. understreger, at det europæiske budget siden 1995 kun er vokset med 8,2% i reelle tal, og at dets anden af BNI tilmed er faldet, hvorimod de nationale budgetter i samme tidsrum er steget med gennemsnitligt 23 % eller næsten tre gange så meget;

Første fase af reformen: et forbedret system med nationale bidrag

10. anerkender, at enhver reform af ordningen med egne indtægter vil blive en følsom og vanskelig manøvre, som skal gennemføres med inddragelse af medlemsstaternes parlamenter; opfordrer derfor til en gradvis strategi, der eventuelt kan gennemføres i to faser, men som bør indgå i én enkelt afgørelse, idet den tunge EU-procedure ville gøre det umuligt at træffe to afgørelser inden for et relativt kort tidsrum; mener, at en midlertidig og overgangsrelateret første fase vil indebære en forbedring af det nuværende system med nationale bidrag, for hvilket der bør gælde følgende politiske principper:

- ligestilling mellem medlemsstater

- forenkling af udformningen af hensyn til valgte repræsentanter og borgere

- solidaritet og ligeværdighed mellem medlemsstater

- etablering af en politisk sammenhæng mellem en reform af indtægterne og en revision af udgifterne, således som det allerede ganske korrekt er indeholdt i den interinstitutionelle aftale

Ligestilling mellem medlemsstater

11. definerer "ligestilling mellem medlemsstater" som udelukkelse af ethvert budgetprivilegium for enhver medlemsstat; medgiver dog, at det kan blive vanskeligt for visse medlemsstater at acceptere at give afkald på de langvarige særordninger på indtægtssiden og en vis fordeling af udgifterne på udgiftssiden, hvad der taler for, at enhver reform bør gennemføres gradvist (udfasning af det gamle system); afviser dog at acceptere den lange periode med budgetprivilegier som argument for at opretholde et system, der, når de nødvendige reformer er gennemført, ikke længere vil kunne forsvares;

Forenkling af udformningen

12. understreger betydningen af, at det forbedrede system udformes så enkelt som muligt, således at det er forståeligt og gennemskueligt for de europæiske borgere; beklager, at afgørelser, som berører alle europæiske borgere, er udformet ganske uforståeligt, f.eks. formandskabets konklusioner om EU's finanser fra Det Europæiske Råd i Bruxelles i 2005;

Solidaritet og ligeværdighed mellem medlemsstater

13. opfordrer til, at der indføres et system, som sikrer principperne om solidaritet og ligestilling mellem medlemsstaterne; finder, at disse principper undergraves af den nuværende ordning for egne indtægter, hvor nogen drager fordel af kompensationer, mens andre kun kan opnå kompensation gennem forhandlinger i Det Europæiske Råd; minder om, at der ud af de 46 artikler i formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Bruxelles i 2005, som fastsætter udgifterne under det nye udgiftsområde 1 b — Samhørighed for vækst og beskæftigelse, udgør hele 20 artikler med "supplerende bestemmelser", hvormed der uddeles "gaver" til forskellige medlemsstater eller regioner [14];

Politisk sammenhæng mellem reform af indtægter og udgifter

14. er overbevist om, at den politiske sammenhæng mellem en reform af indtægter og revision af udgifter er uomgængelig og fuldstændig rimelig, navnlig så længe systemet med finansieringen af fællesskabspolitikken med indtægter, der hidrører fra nationale budgetter, stadig er Unionens ledende princip;

Sikring af systemets midlertidige og overgangsrelaterede karakter

15. påpeger, at enhver forbedring af det nuværende system som første fase i den foreslåede tofasede strategi må betragtes som en midlertidig overgangsløsning, fordi de store svagheder i systemet med bidrag fra medlemsstaterne gør systemet politisk uholdbart;

16. er imidlertid enig med Revisionsretten [15] i, at det er meget vanskeligt at få gennemført en fuldstændig reform af Fællesskabernes ordning for egne indtægter, hvis forhandlingerne om en sådan reform kobles direkte sammen med forhandlingerne om finansielle lofter og om de beløb, der skal bruges på fællesskabspolitikkerne inden for rammerne af de flerårige finansielle overslag, således som tidligere er sket gentagne gange i forbindelse med drøftelser i Det Europæiske Råd;

Henstillinger vedrørende et forbedret system med nationale bidrag

Schreyer-forslagene

17. minder om, at der allerede foreligger forslag til forbedring af det nuværende finansieringssystem, f.eks. de forslag, som kommissionsmedlem Michaele Schreyer forelagde den 14. juli 2004 [16], og som gik ud på følgende:

- hver medlemsstat er uanset dens velstand berettiget til en rabat, der udløses, når landets bidrag til EU når en tærskel på 0,35 % af BNI,

- rabatten ydes i form af et nedslag på 66 % i medlemsstatens nettobidrag;

- der er fastsat et loft på 7,5 mia. EUR om året over det samlede maksimalbeløb, der kan ydes i rabatter;

18. medgiver, at visse aspekter i Schreyer-forslagene gik i den rigtige retning, da de ville have gjort systemet lidt mere gennemskueligt ved i det mindste at afskaffe princippet om "rabat på rabatten" eller have begrænset kompensationer og korrektioner — og med det meget positive aspekt, at det kun blev betragtet som et overgangssystem, der skulle være i kraft indtil 2014;

19. er dog overbevist om, at det ville være et dobbelt fejlgreb at gøre rabatten generel, også selv om den blev ledsaget af et loft over nettobudgetbalancen, da det blot ville styrke den ikke-fællesskabsrelaterede karakter af systemet og cementere den kortsigtede metode med en kvantificerbar rimelig modydelse; fastholder, at den eneste mulige løsning er at afskaffe systemet med nettobalancer en gang for alle parallelt med en reform af udgiftsmønstret; understreger, at Unionens egne indtægter netop er karakteriseret ved at være en værdtilvækst i henhold til princippet om finansiel solidaritet;

Spørgsmål vedrørende struktur- og samhørighedsudgifter

20. afviser kategorisk den i andre reformforslag indeholdte ide om at udelukke struktur- og samhørighedsudgifter fra alle beregninger til opgørelse af medlemsstaternes bidrag eller rabatter på deres bidrag, da et sådant skridt ville afstedkomme en sondring mellem "ædle" og "mistænkelige" udgifter og derved åbne døren for en Europæisk Union à la carte, hvor de forskellige former for politik i sidste ende kun ville blive finansieret af de medlemsstater, som måtte have interesse i disse;

Konklusion

21. noterer sig det forslag, som Finland i 2004 stillede om at erstatte det nuværende finansieringssystem i Den Europæiske Union og samtidig opretholde de traditionelle egne indtægter med et BNI-baseret system, hvori BNI-andele danner grundlag for medlemsstaternes bidrag til Unionens egne indtægter, mens momsindtægterne afskaffes i deres nuværende form, da de udelukkende udgør det matematiske grundlag for beregning af de nationale bidrag, ligesom den britiske rabat skal nedsættes gradvist til nul i 2013;

22. understreger, at dette system vil have det fortrin at være både enkelt og gennemskueligt, ligesom det eventuelt kan udgøre det første skridt hen imod indførelsen af en egentlig ordning for Unionens egne indtægter, og at alle de medlemsstater, der for øjeblikket bidrager til den britiske rabat, vil drage fordel heraf, også Det Forenede Kongerige selv, gennem afskaffelse af moms-indtægten i dens nuværende form; fremhæver, at dette ikke vil have negative følger for inddragelsen af en ændret merværdiafgift i finansieringen af EU på længere sigt;

23. erkender, at BNI-indtægter er mindre synlige for borgerne, men retfærdige, idet bidragene kædes sammen med det generelle velstandsniveau i medlemsstaterne og er udtryk for solidaritet mellem dem;

24. er klar over, at en aftale om et nyt finansieringssystem efter de i det finske forslag afstukne retningslinjer kun vil være politisk acceptabelt som led i en global forhandlingsproces, som også ville indbefatte udgifterne; opfordrer Kommissionen til at overveje det i det foregående beskrevne BNI-baserede system, når den udfærdiger eventuelle nye forslag om EU-indtægterne efter revisionsprocessen som omhandlet i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006;

25. understreger, at sammenhængen mellem indtægter og udgifter bør indgå i overvejelserne om overgangen til et nyt system; afviser ethvert forsøg på renationalisering af den fælles landbrugspolitik;

26. henstiller, at den første fase indledes umiddelbart efter ratificeringen af den aftale, der indgås, idet systemet, samtidig med at ordningen med nationale bidrag opretholdes, ville blive mere enkelt, mere gennemskueligt og være i fuldstændig overensstemmelse med den relative velstand i hver medlemsstat; pointerer dog, at denne fase er en overgang, idet dens eneste formål er, at den skal munde ud i en egentlig ny ordning for egne indtægter;

Anden fase af reformen: et nyt system med egne indtægter

27. bekræfter sit tidligere standpunkt, at sigtet med reformen af Fællesskabets indtægter bør være tilvejebringelse af et system med egentlige egne indtægter for Den Europæiske Union, som skal træde i stedet for de eksisterende ordninger; minder om, at dette mål og forslagene til virkeliggørelse heraf på ingen måde er revolutionerende, men blot et forsøg på at finde tilbage til ånd og bogstav i de grundlæggende traktater;

28. betragter følgende principper, som er kommet frem i alle kontakter med nationale parlamenter, som hjørnesten i ethvert fremtidigt system med egne indtægter:

- fuld respekt for princippet om medlemsstaternes fiskale suverænitet

- fiskal neutralitet,

- ingen ændringer i størrelsesordenen af EU-budgettet,

- gradvis indførelse af det nye system,

- etablering af en klar politisk sammenhæng mellem en reform af indtægter og en reform af udgifter;

Fuld respekt for medlemsstaternes fiskale suverænitet

29. fastholder, at den fiskale suverænitet fortsat vil ligge hos medlemsstaterne, således som det er fastsat i traktaterne og i udkastet til forfatningstraktat, men at disse dog i en begrænset periode, der kan ophæves når som helst, kan tillade Unionen at drage direkte fordel af en bestemt andel af en skat, således som det er tilfældet i de fleste medlemsstater med regionale eller lokale myndigheder;

Fiskal neutralitet

30. er overbevist om, at det nye system alt andet lige ikke må øge de samlede offentlige udgifter eller skattebyrden for borgerne; konkluderer, at der i det tilfælde, at et nyt system lader en del af et skatteprovenu, som helt eller delvis er synligt for borgerne, tilflyde Den Europæiske Union direkte, må ske en tilsvarende nedskæring andetsteds; foreslår, at de nationale revisionsinstanser og Den Europæiske Revisionsret bør opfordres til at undersøge og kontrollere overensstemmelsen med dette princip;

31. mener, at indførelsen af et nyt system med egne indtægter skal tage hensyn til medlemsstaternes indsats for at koordinere deres politikker på skatteområdet;

Ingen ændringer i størrelsesordenen af EU-budgettet, men sikring af tilstrækkelige indtægter på EU's budget til at gennemføre de politiske prioriteringer

32. anser det ikke på nuværende tidspunkt for nødvendigt at ændre loftet på 1,24 % af BNI, da det allerede giver tilstrækkelig manøvremargin; minder om, at der aldrig har været noget budget, der er kommet tæt på dette loft, som medlemsstaterne selv vedtog i 1992 under britisk formandskab, og hvor betalingsbevillingerne nåede deres højeste niveau i 1993 med 1,18 % af BNP; understreger, at der i den finansielle ramme ganske vist opereres med en procentsats på 1,045 af BNI i årene 2007-2013, men at det første budget for dette tidsrum blev vedtaget på et niveau, der lå så lavt som blot 0,99 % af BNI;

Gradvis indførelse af det nye system

33. kræver gradvis indførelse af det nye system, og at det sker fra 2014; går ind for en overgangsperiode for at sikre en problemfri afvikling af det gamle finansieringssystem med alle dets historiske særordninger;

Etablering af en klar politisk sammenhæng mellem en reform af indtægter og en reform af udgifter

34. påpeger, at en reform af strukturen i EU's indtægter og en reform af strukturen i EU's udgifter må forløbe parallelt som fastsat i erklæring nr. 3, der er vedføjet som bilag til den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006;

35. bemærker, at et system med egne indtægter, som sikrer udviklingen i EU's budgetindtægter i overensstemmelse med væksten i medlemsstaternes velstand, vil forbedre det politiske klima i forbindelse med beslutningstagningen vedrørende budgettet og vil gøre det muligt for beslutningstagerne at koncentrere sig om hovedprioriteringer med en merværdi for EU i stedet for at forhandle om udgiftsniveauer;

36. glæder sig over initiativet som led i de fælles møder mellem Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter om nedsættelse af en særlig arbejdsgruppe om egne indtægter; mener, at dialogen med de nationale parlamenter er afgørende for, at der kan gøres fremskridt med reformen af egne indtægter;

Fremtidige valgmuligheder

37. gentager, at mange under kontakterne med medlemsstaternes nationale parlamenter gav udtryk for, at tiden endnu ikke er inde til en ny europæisk skat på kort sigt; understreger dog, at dette ikke udelukker muligheden for, at hvis og når medlemsstaterne beslutter sig for at opkræve skatter, kan de samtidig eller på et senere tidspunkt beslutte at lade EU drage direkte fordel af disse nye skatter;

38. understreger dog, at det er helt afgørende i en anden fase at undersøge indførelsen af et nyt system med egne indtægter baseret på en i medlemsstaterne opkrævet skat ud fra ideen om, at denne skat helt eller delvis tilflyder EU-budgettet direkte som en egentlig egen indtægt og dermed skaber et direkte bånd mellem Unionen og de europæiske skatteydere; fastslår, at der hermed ville ske en tilnærmelse af medlemsstaternes skattelovgivning; understreger, at denne løsningsmodel blot ville markere en tilbagevenden til det i Romtraktaten fastlagte princip, hvorefter europæiske udgifter skal finansieres med egne europæiske indtægtsmidler;

39. minder om, at de skatter, der delvis eller helt kan blive tale om, og som under drøftelserne med de nationale parlamenter eller i Kommissionens beretninger om ændringer af ordningen for de egne indtægter er blevet nævnt som mulige i dette øjemed, bl.a. er følgende:

- moms

- punktafgifter på motorbrændstof til transport og andre energiafgifter,

- punktafgifter på tobak og alkohol,

- skatter på selskabsoverskud;

40. konstaterer, at der under drøftelserne i Europa-Parlamentet også blev behandlet andre muligheder, såsom:

- skatter på handel med værdipapirer,

- skatter på transport- og telekommunikationstjenesteydelser,

- indkomstskat,

- kildeskat på renter,

- ECB-fortjeneste (møntningsgevinst),

- miljøafgifter,

- afgifter på valutatransaktioner,

- skat på opsparing,

- afgifter på finansielle transaktioner;

41. finder, at formålstjenligheden af et nyt system for egne indtægter bør vurderes ud fra følgende kriterier:

- tilstrækkelighed: vil indtægterne være tilstrækkelige til i det lange løb at dække EU's udgifter?

- stabilitet: vil systemet tilvejebringe stabile indtægter til EU-budgettet?

- synlighed og forenkling: vil det være synligt for EU-borgerne, og vil det være forståeligt for dem?

- lave driftsudgifter: vil det være enkelt at administrere og indebære lave driftsomkostninger?

- effektiv ressourcetildeling: vil systemet bevirke en effektiv ressourcetildeling i EU?

- vertikal rimelighed: vil det indebære omfordeling af indkomst?

- horisontal rimelig: vil det få ensartede konsekvenser for ligestillede skatteydere i hele EU?

- rimelige bidrag: vil denne indtægtskilde føre til højere provenu fra medlemsstaterne i overensstemmelse med deres økonomiske styrke?

42. ønsker at gennemføre undersøgelsen af disse valgmuligheder i nært samarbejde med de nationale parlamenter, inden det fastlægger sin endelige holdning; prioriterer, at der eventuelt under det portugisiske formandskab opnås enighed om at nå frem til et fælles grundlag for drøftelser med henblik på den kommende nyvurdering af EU's indtægter; vil gøre enhver indsats for at nå frem til en holdning om fremtiden for Unionens egne indtægter, der kan finde tilslutning hos et flertal af medlemsstaternes parlamenter;

43. anser denne løsning for at udgøre et foreløbigt, men solidt grundlag for en ny og mere retfærdig og gennemsigtig ordning for finansiering af Den Europæiske Union; agter at drøfte og vedtage sin endelige holdning om en ny ordning for Den Europæiske Unions egne indtægter i så god tid, at der kan tages hensyn hertil under forhandlingerne om en samlet revision af EU's indtægter og udgifter som fastsat i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006;

*

* *

44. pålægger sin formand at sende denne beslutning med tilhørende bilag til Rådet og Kommissionen samt til medlemsstaternes regeringer og parlamenter.

[1] EFT C 324 af 24.12.1990, s. 243.

[2] EFT C 128 af 9.5.1994, s. 363.

[3] EFT L 293 af 12.11.1994, s. 9.

[4] EFT C 175 af 21.6.1999, s. 238.

[5] EFT C 189 af 7.7.2000, s. 72.

[6] EFT L 253 af 7.10.2000, s. 42.

[7] EUT C 124 E af 25.5.2006, s. 373.

[8] Undersøgelse udført af undersøgelsesgruppen for europæisk politik (SEP), jf. også bilag: kommentarer vedrørende tilstrækkeligheden af eventuelle egne EU-skatter, 30. august 2005.

[9] "Vedtagne tekster", P6_TA(2006)0292.

[10] Undersøgelse udført af Deloitte and Touche: Fase II rapport — indledende udkast, 12. januar 2007.

[11] EUT C 139 af 14.6.2006, s. 1.

[12] Betænkning af E. Cornelissen, Europa-Parlamentet 1985: "Kan Parlamentet tolerere, at momsindtægterne i stigende grad udvandes til et nationalt bidrag efter den nødvendige opgivelse af princippet om en fælles momssats, og kan det acceptere, at indførelsen af et ensartet momsgrundlag i sidste instans reduceres til en statistisk beregning? Eller skal der gøres enhver mulig indsats i forbindelse med beregningen af momsgrundlaget for at genskabe Fællesskabernes ordning med egne indtægter og den finansielle autonomi, som Fællesskabet er afhængigt af?".

[13] "Vedtagne tekster" af 4.7.2006, P6_TA(2006)0292.

[14] Se bilaget til denne beslutning.

[15] Se punkt 18 i udtalelse nr. 2/2006 (EUT C 203, af 25.8.2006, s. 50).

[16] "Schreyer-rapporten": KOM(2004)0505 og KOM(2004)0501 af 14. juli 2004.

--------------------------------------------------

BILAG

UNDTAGELSER INDFØRT AF DET EUROPÆISKE RÅD I DECEMBER 2005 VEDRØRENDE BUDGETTETS UDGIFTS- OG INDKOMSTSIDE:

Øremærket til projekter:

- 865 mio. EUR til Ignalina-atomkraftværket (LIT) og 375 mio. til Bohunice-atomkraftværket (SLK)

- 200 mio. til fredsprocessen i Nordirland (UK)

Øremærket til regioner

- 879 mio. til fem polske mål 2-regioner (107 EUR pr. borger)

- 140 mio. til en region i Ungarn (Közép-Magyarország)

- 200 mio. til Prag

- udfasningsstøtte til en region i Finland og til Madeira, som oprindeligt var "indfasningsregioner"

- 100 mio. til De Kanariske Øer

- 150 mio. til de østrigske grænseregioner

- 75 mio. til Bayern

- 50 mio. til Ceuta og Melilla (ES)

- 225 mio. til de østtyske delstater

- 136 mio. til regionerne i den yderste periferi (35 EUR pr. borger)

- 150 mio. til de svenske regioner under målet "konkurrenceevne og beskæftigelse"

Særlige midler til medlemsstaterne

- absorptionshastigheden for Polen hæves med 4%

- "indfasningsstøtte" til Cypern, selv om landet aldrig har været en mål 1-region

- 2000 mio. til Spanien, der uden betingelser fordeles på målene for strukturfondene

- 1400 mio. til Italien (på forhånd fastlagt fordeling)

- 100 mio. til Frankrig (mål: "regional konkurrenceevne og beskæftigelse")

- 47 mio. til Estland (35 EUR pr. borger)

- 81 mio. til Litauen (35 EUR pr. borger)

- tillægsbetalinger til udvikling af landdistrikter:

1350 mio. til Østrig | 20 mio. til Luxembourg |

460 mio. til Finland | 100 mio. til Frankrig |

500 mio. til Irland | 820 mio. til Sverige |

500 mio. til Italien | 320 mio. til Portugal |

Særlige betingelser

- 50 % forhøjelse af støtten til de tidligere ydre grænser til Rumænien og Bulgarien i forhold til den normale støtte til grænseregioner

- der kan medregnes privat samfinansiering ved projekter i de nye medlemsstater, der støttes af strukturfondene (med et BNP per capita på <85 % af EU-gennemsnittet), og i de østtyske delstater

- i de nye medlemsstater (<85 %), VAT kan moms betragtes som støtteberettigede omkostninger ved projekter under strukturfondene

Særlige betingelser i retsgrundlag

- undtagelse fra "n+2"-regelen for nye medlemsstater (<85 %) i 2007-2010

- byggeprojekter er støtteberettigede i de nye medlemsstater (EU-10 + Rumænien og Bulgarien)

- 20 % af midlerne under første søjle (landbrug) kan af de enkelte lande anvendes til udvikling af landdistrikter uanset de generelle bestemmelser om samfinansiering

- særlige midler til udvikling af landdistrikter i Portugal (320 mio.), uden samfinansiering

Særlige betingelser for finansiering af budgettet

- bidragssats for egne indtægter fra moms nedsættes med 25 % for Østrigs vedkommende

- bidragssats for egne indtægter fra moms nedsættes med 50 % for Tysklands vedkommende

- bidragssats for egne indtægter fra moms nedsættes med 66 % for Sveriges og Nederlandenes vedkommende

- Nederlandene modtager 4230 mio. ("egne indtægter" BNI)

- Sverige modtager 1050 mio. ("egne indtægter" BNI)

- den britiske rabat opretholdes, men nedsættes med visse betalinger til de nye medlemsstater.

--------------------------------------------------