DA Den Europæiske Unions Tidende C 88/48

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Indførelse af et fælles konsolideret grundlag for selskabsbeskatning i EU

(2006/C 88/12)

I et brev af 13. maj 2005 fra kommissionsmedlem László Kovács blev Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg i henhold til EF-traktatens artikel 262 anmodet om at udarbejde en udtalelse om: Indførelse af et fælles konsolideret grundlag for selskabsbeskatning i EU.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som udpegede Lars Nyberg til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 27. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14.-15. februar 2006, mødet den 14. februar, følgende udtalelse med 94 stemmer for, 6 stemmer imod og 4 hverken for eller imod:

Konklusioner og henstillinger

Allerede i 1992 blev det fastslået i Ruding-rapporten, at der er brug for fælles regler for definitionen af skattegrundlaget. Man ville desuden udvide forslaget til at omfatte minimum- og maksimumniveauer for skattesatserne.

EØSU anser det for et skridt i den rigtige retning, at en arbejdsgruppe under Kommissionens ledelse nu langt om længe skal udarbejde forslag til et fælles konsolideret beskatningsgrundlag for selskabsskatten. At arbejdet skal vare tre år, må betragtes som nødvendigt med tanke på spørgsmålets kompleksitet. Gruppen arbejder også med stor åbenhed. Alle dokumenter lægges direkte ud på internettet, så alle interesserede kan følge med i diskussionerne. Det, som derefter må undgås, er, at en uvilje mod at ændre i for længst etablerede nationale systemer, kommer til at forsinke indførelsen af det fælles skattegrundlag. Medlemsstaterne er nødt til at demonstrere, at medlemskab af EU har en værdi, eftersom et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag kun kan skabes gennem EU. Samtidig må spørgsmålet om skattesatserne midlertidigt udskydes for at gøre det mindre vanskeligt at nå til en aftale om skattegrundlaget.

Skattesystemerne skal grundlæggende fastlægges politisk. Det er nødvendigt, at udviklingen af fælles regler for selskabsskattegrundlaget sker via Ministerrådet og Europa-Parlamentet, så man undgår, at reglerne for dette område i stedet gradvist fastlægges gennem EF-domstolens juridisk begrundede domme. På samme måde er det vigtigt, at diskussionerne føres med arbejdsmarkedets parter og det øvrige civilsamfund.

Spørgsmålet om et fælles selskabsskattegrundlag er præget af, at »intet er klart, før alt ligger klart«. Da der er en stor risiko for forsinkelser, bør man dog hele tiden overveje, om de dele, man er enig om, kan indføres gradvist gennem deldirektiver.

De overvejelser, som må gøres, er dels af juridisk og skatteteknisk, dels af økonomisk art. Vi opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til — trods det store antal tekniske detaljer og de store forskelle landene imellem — at lade sig vejlede af de økonomiske fordele, der kan opnås med et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag.

De diskussioner, vi har haft, kan opsummeres med de forslag til principper for et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag, vi fremlægger i det sidste afsnit. Samtidig opfordres Kommissionen til hele tiden at følge de principper, vi angiver som ledestjerne for arbejdet med de tekniske detaljer. Vi har valgt at koncentrere os om de principielle argumenter, da vi tror, at valget mellem forskellige tekniske løsninger bliver lettere, hvis man tager udgangspunk i disse principper.

1. Grundlag

1.1 Kommissionsmedlem Laszlo Kovacs anmodede den 13. maj 2005 EØSU om at udarbejde et forslag til udtalelse om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag. Kommissionsmedlemmet påpegede, at et sådant skattegrundlag ville løse mange af de problemer, som virksomheder med aktiviteter i flere EU-lande oplever. Der er bred opbakning til forslaget i erhvervslivet og hos mange regeringer.

1.2 Kommissionen har siden 2001 udarbejdet flere meddelelser og rapporter om selskabsskatten, bl.a. en stor rapport om erhvervsbeskatningen i oktober 2001.

1.2.1 Efter et »non-paper« i juli 2004 om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag og en diskussion i Ministerrådet er der blevet nedsat en særlig gruppe med eksperter fra medlemslandene. Denne gruppe skal frem til 2007 gå i detaljer med alle aspekter i forbindelse med den praktiske udformning af et fælles skattegrundlag. Disse diskussioner handler ligesom denne udtalelse udelukkende om grundlaget for at beregne selskabsskatten og ikke om selskabsskattesatsen. Ej heller behandles den såkaldte »home-state taxation«. Det er et eventuelt tilfældigt pilotprojekt, mens det fælles skattegrundlag er et overordnet projekt.

1.3 Diskussionerne handler ikke blot om at skabe et fælles system for skattegrundlaget, men også om, at det skal være konsolideret. Det retter sig specifikt mod virksomheder med aktiviteter i flere medlemsstater. Hvis et fælles system for skattegrundlaget skal fungere maksimalt, bør disse virksomheder kunne sammenlægge deres skattegrundlag og beregne deres fortjeneste for virksomhedsgruppen som helhed. Beregningerne konsolideres. Der bliver derved brug for systemer til fordeling af den samlede fortjeneste mellem de enkelte virksomhedsdele.

1.4 Diskussionerne handler udelukkende om selskabsskatten og ikke om alle former for erhvervsbeskatning. Der er mange virksomhedstyper, f.eks. non-profit organisationer og stiftelser, som er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat. Hvis der indføres et fælles skattegrundlag for aktieselskaber, ændres relationerne mellem disse virksomheder og de andre typer virksomheder, hvad angår beskatning af fortjenesten. Nationale justeringer kan derfor blive nødvendige ved beskatningen af fortjenesten i andre typer virksomheder. Dette aspekt behandles ikke i ovenstående gruppe med Kommissionen og medlemsstaterne eller i denne udtalelse.

2. Tidligere EØSU-udtalelser om selskabsskattegrundlaget

2.1 EØSU har i mange udtalelser behandlet de problemer, som skyldes forskellige skattegrundlag for selskabsbeskatningen i EU-landene. EØSU har som mål, at der skabes en fri og fair konkurrence, som fremmer grænseoverskridende aktiviteter uden at undergrave det nationale grundlag for erhvervsbeskatningen. (1) EØSU foretrækker derfor, at man til at begynde med ser på, hvordan man kan fastlægge et fælles skattegrundlag for selskabsskatten og først derefter diskuterer skattesatserne (2).

2.2 Et fælles grundlag for selskabsbeskatningen ville kunne reducere eller helt fjerne hovedparten af de hindringer, som står i vejen for virksomhedernes grænseoverskridende aktiviteter i EU. Som eksempler på problemer kan nævnes: — dobbeltbeskatning, — intern prisfastsættelse for grænseoverskridende transaktioner, — holdningerne til hensættelser af forskellig art, når virksomheder i forskellige lande sammenlægges, — allokeringen af kapitalgevinster eller kapitaltab, når virksomhedsgrupper reorganiseres hen over grænserne, — kompensation for tab inden for en virksomhed med aktiviteter i flere lande og — forskellige regler for skattebehandlingen af investeringer.

2.2.1 Selv om selskabsbeskatningen er vigtig for at skabe en gunstig situation, må man ikke glemme, at mange andre faktorer også kan være afgørende, både hvad angår handlen hen over grænserne og placeringen af aktiviteter. (3)

2.3 EØSU har også påpeget, at det ikke bare er forskellene i selve skattegrundlaget, som er problemet. Der findes også mange praktiske forskelle i lovgivningen, f.eks. hvordan skatter indbetales, hvordan årsregnskabet skal se ud og hvordan stridigheder skal løses. Også en del af disse problemer bør kunne mindskes gennem de praktiske regler, som er nødt til at ledsage et fælles skattegrundlag. (4)

2.3.1 Kun at have ét sæt regler, som man skal kende og anvende, vil være virksomhedernes største praktiske fordel ved et fælles skattegrundlag. I stedet for særskilt regnskabsføring i virksomhedsgruppens forskellige dele kan samlet regnskabsføring anvendes. Ud over at skabe mere fair konkurrence kan et fælles skattegrundlag medføre effektivitetsgevinster, ikke kun for virksomhederne men også for skattemyndighederne. (5)

2.4 EØSU har også slået til lyd for, at diskussionen om et fælles skattegrundlag ikke blot kommer til at dreje sig om kerneproblemet med de grænseoverskridende problemer. Når et fælles skattegrundlag fastlægges, skal det ikke bare gavne virksomheder med grænseoverskridende aktiviteter, men også virksomheder med udelukkende indenlandske aktiviteter. Hovedformålet med at skabe fair konkurrence for virksomheder med aktiviteter i flere lande må ikke resultere i nye forskelle mellem disse virksomheder og virksomheder med udelukkende indenlandske aktiviteter.

2.4.1 Heri ligger også et ønske om at hjælpe små virksomheder, som næsten alle kun har aktiviteter i deres eget land. I den sammenhæng spiller forsøgene på at skabe enkle og klare skatteregler også en vigtig rolle. (6)

2.5 EØSU har tidligere påpeget, at et fælles skattegrundlag ikke må være frivilligt — dvs. at man kan vælge mellem et tilbageværende nationalt skattesystem og et særligt system for virksomheder med grænseoverskridende aktiviteter. EØSU mener altså, at når der etableres et fælles skattegrundlag for selskabsbeskatningen, så skal det være obligatorisk. (7)

2.6 EØSU har hele tiden støttet tanken om, at man så vidt muligt skal knytte reglerne for det fælles skattegrundlag sammen med de internationale regnskabsregler. Udvalget er klar over, at IFRS kun kan fungere som udgangspunkt for international bogføring med henblik på et fælles skatteberegningsgrundlag.

2.7 En uønsket effekt af Ministerrådets og Europa-Parlamentets hidtidige manglende evne til at fastlægge et fælles selskabsskattegrundlag er, at de beslutninger, som skal træffes, i stedet ender hos EU-domstolen. Så længe der findes forskelle, vil der være brug for juridiske afgørelser mellem de forskellige skattesystemer. Gradvist påvirkes medlemsstaternes skattesystemer derved af domstolens beslutninger i det indre marked, uden at der er blevet truffet politiske beslutninger (8) (9). Denne situation illustreres tydeligt af den nylige afgørelse i »Marks and Spencer«-sagen ved EU-domstolen.

2.8 Når EØSU ønsker at se på selskabsbeskatningen i et længere politisk perspektiv, er det, fordi skatteneutralitet ikke blot skal ses i forbindelse med selskabsbeskatningen, men også mellem de to produktionsfaktorer arbejde og kapital. Dette principielle synspunkt hører dog først og fremmest sammen med, hvilken skattesats som vælges. (10)

2.9 Integration og øget konkurrence går hånd i hånd. Det kan øge effektiviteten og væksten. Men det betyder samtidig, at de, som ikke kan magte den øgede konkurrence, ikke kan kompensere for deres manglende produktivitet gennem nedsat selskabsbeskatning. For at opnå de positive effekter af integrationen skal man derfor fjerne de dele af selskabsbeskatningen, som kan skævvride konkurrencen. (11)

2.10 Med et fælles, forhåbentlig obligatorisk skattegrundlag bliver mulighederne for at kontrollere skattebetalingerne større, da myndighederne blot behøver at kende til ét system og lettere kan tale med hinanden. Det vil altså blive lettere at bekæmpe skatteflugt. Et ikke-bindende fælles skattegrundlag — hvor man kan vælge mellem dette og en fortsat national beregning af det skattegrundlag, som gælder for indenlandske virksomheder — ville desuden skabe en situation, hvor det er staterne snarere end virksomhederne, som får flere skattesystemer at håndtere.

3. Nogle fakta om selskabsskatten

3.1 Skatteindtægterne fra selskaberne varierer afhængig af, i hvilket land skatten opkræves. Den vigtigste forklaring er forskelle i skattesatser (mellem 12,5 og 40 %), men da skattegrundlaget samtidig varierer, bliver det ikke tydeligt, hvor meget som faktisk skyldes forskelle i skattesatser. (12)

3.2 Kommissionen har fremlagt oplysninger om det, som kaldes indirekte skattesats, der skal beskrive, hvor stor en andel af selskabsfortjenesten, som faktisk betales i skat. Som regel ser man i stedet kun sammenligninger af skattesatser. Sidstnævnte kan være vildledende, da f.eks. en høj skattesats kan medføre beskedne skatteindtægter, hvis der er store fradragsmuligheder. Opkrævningen af skat kan også variere afhængigt af skatteinddrivningens effektivitet og eksisterende kontrolforanstaltninger. Hvor mange virksomhedsressourcer, der er afsat til betalingen af selskabsskatten, afhænger også af, om skatteordningerne er effektive eller bureaukratiske. (13)

3.3 OECD konstaterede i 1990, at 60 % af verdenshandelen finder sted inden for virksomhedsgrupper. Forskellene mellem landenes skattesystemer bliver derved et problem for virksomhederne, eftersom forskellene kommer til udtryk inden for disse virksomheder.

3.4 Det er vanskeligt at beregne den økonomiske effekt af et fælles selskabsskattegrundlag. I en aktuel undersøgelse har man vurderet effekten på BNP til mellem 0,2 og 0,3 % af BNP. Beregningerne tager udelukkende hensyn til de fælles regler for skattegrundlaget, men ikke konsolidering eller administrative besparelser. Det bør også ses i lyset af, at selskabsbeskatningen i alt udgør ca. 3 procent af BNP (14).

3.5 De større virksomheder står i dag for hovedparten af aktiviteterne hen over grænserne. Forskellene i selskabsbeskatning udgør derfor et problem for dem. Virksomheder med aktiviteter i flere lande har dog erhvervet sig de fornødne kundskaber og været i stand til at finansiere de ekstra omkostninger. Men forskellene i skattesystemerne har dog sandsynligvis størst indvirkning på de små og mellemstore virksomheder, som har overvejet, men afstået fra aktiviteter uden for deres eget lands grænser. Fælles regler vil i vid udstrækning gøre det lettere at starte virksomhed i flere lande. Her er der store muligheder for øget integration og øget konkurrence, hvilket kan blive en af de store gevinster ved et fælles system til beregning af selskabsskattegrundlaget.

4. Hidtidige fælles beslutninger om selskabsbeskatningen

4.1 Indtil nu er der kun blevet vedtaget tre direktiver om selskabsbeskatning. Moder-/datterselskabsdirektivet (90/435) fastslår, at udbyttet fra et datterselskab i et land skal være skattefrit i den medlemsstat, hvor moderselskabet er placeret. Skattefritagelse kan dog erstattes af en regel om, at den skat, som er blevet indbetalt i datterselskabslandet, trækkes fra den skat, som skal betales i moderselskabslandet.

4.2 Fusionsdirektivet (90/434) regulerer beskatningen ved selskabsomdannelser. Selv om der ikke findes nogen civilretlig lovgivning for grænseoverskridende fusioner og opsplitninger, er disse dog endnu ikke omfattet af direktivet. Det bliver derfor mest virksomhedsafhændelser, som direktivet regulerer.

4.3 Et tredje direktiv, som for nylig blev vedtaget, vedrører en fælles ordning for beskatning af renter og royalties, der betales mellem associerede selskaber i forskellige medlemsstater (2003/49). Direktivet fjerner kildeskatten ved sådanne grænseoverskridende overførsler.

4.4 Siden 1997 findes der et adfærdskodeks for selskabsbeskatningen, ifølge hvilken medlemsstaterne ikke skal kunne tiltrække investeringer ved hjælp af skadelige tiltag på skatteområdet. Med kodekset forpligter landene sig til ikke at indføre nye skadelige skatter og derefter gennemgå deres eksisterende bestemmelser. Kodekset er blevet suppleret med en liste på 66 skatteforanstaltninger, som anses for skadelige. Disse er man i gang med at afvikle.

5. Diskussionen om de tekniske detaljer

5.1 Reglerne for, hvilke fradrag der må foretages i skatteberegningsgrundlaget, inden skatten beregnes, er en af de væsentligste forskelle landene imellem, og udgør derfor et vigtigt emne for diskussionerne mellem medlemsstaterne. I den sammenhæng vil vi især pege på det vigtige i at tilstræbe et bredt grundlag for selskabsskatten. Dog skal man være opmærksom på, at et bredere skattegrundlag kan kræve en revision af skattesatsen. Desværre må diskussionen begynde på et basalt niveau. Man kan i dag behandle udgifter forskelligt, nemlig om de skal klassificeres som almindelige udgifter og altså indgå i beregningen af selve skattegrundlaget, eller om de skal kunne fratrækkes fortjenesten, efter at skattegrundlaget er fastlagt. Der ligger et stort arbejde forude for skatteeksperterne, inden de kan fremlægge fælles forslag.

5.2 Systemet for skatteberegningsgrundlaget skal være konkurrencedygtigt, så det skaber gode forudsætninger for investeringer inden for EU. Skattesystemet må imidlertid ikke generelt påvirke, hvilke investeringer som foretages eller hvilken medlemsstat de skal foretages i. Det er rentabiliteten, som skal være afgørende, og ikke hvordan man finansierer en investering. Selvfølgelig skal det være muligt at stimulere f.eks. miljøvenlige investeringer eller dirigere dem hen til mindre gunstigt stillede regioner, men det gøres passende med andre tiltag end med selskabsskattegrundlaget.

5.2.1 Ligeledes er det vigtigt med en klar afgrænsning i forhold til indkomstbeskatningen. Hvordan man behandler udlodningen af udbyttet til aktieejerne, er et spørgsmål, der skal afklares i forbindelse med indkomstbeskatningen. Det skal ikke blandes ind i diskussionerne om, hvordan selskabernes fortjeneste skal beskattes. Det er desuden ikke et spørgsmål, som påvirker selskabernes valg af etableringssted.

5.3 Selv om man kan nå frem til et fælles skattegrundlag, så skal det indeholde varierende regler for visse brancher. Der kan f.eks. være brug for særlige regler for hensættelser inden for visse brancher. Det kan være i bank- og finanssektoren, især livsforsikringsbranchen, hvor hensættelser ofte har en særlig betydning for netop den branche. Et andet eksempel er skovbrugssektoren, hvor indtægterne i ekstreme tilfælde kan ske med intervaller på op til hundrede år.

5.4 Et andet aspekt er, om virksomhedens finansiering hovedsagelig baseres på lån eller på egenkapital. Hvis omkostningerne ved renterne på lånene er fradragsberettigede, beskattes kun en lille del af virksomhedens indtægter i form af udbyttet af få aktier. Hvis der ikke findes lån, men alt er finansieret via egne aktier, bliver alt beskattet som udbytte. En styring af valget af finansiering via selskabsskatten bør i størst muligt omfang undgås.

5.5 Når man har fastlagt, hvilke fradrag som må foretages, skal man også beslutte, hvornår og hvordan disse må foretages. Den største forskel mellem medlemsstaterne er, om man har individuel afskrivning for hver investeringstype eller om man har et system, hvor alle investeringer behandles i en fælles pulje. Puljesystemet er let at håndtere for virksomhederne. Der er ikke brug for beregninger for de enkelte maskiner eller udstyret.

5.6 For at kunne indføre et konsolideret skattegrundlag, hvor fortjenesten beregnes for en hel virksomhedsgruppe, er man nødt til at definere, hvad der menes med en virksomhedsgruppe. En sådan definition kan enten være baseret på et procenttal for ejerskabet af hver virksomhedsdel eller at alle dele af virksomheden skal have en forbindelse med moderselskabets aktiviteter. Det synes nødvendigt at vælge en kombination af disse, da der ikke er nogen grund til at skabe et konsolideret skattegrundlag for fællesejede virksomheder, hvis de opererer inden for forskellige brancher.

5.7 Når man er blevet enige om, hvordan man skal nå frem til det skattegrundlag, som selskabsskatten skal beregnes på, er der fortsat problemet med konsolidering — hvordan skal fortjenesten for virksomheder med aktiviteter i flere lande fordeles mellem forskellige lande? For at undgå, at skattesystemerne anvendes til at flytte fortjenesten, er det ikke nok med et fælles skattegrundlag, der må også være et enkelt og logisk system for, hvordan virksomhedens fortjeneste skal fordeles mellem medlemsstaterne (og dermed mellem lande med forskellige skattesatser). Når fortjenesten på denne måde slås sammen mellem virksomhedsdele i forskellige lande, bliver det også nødvendigt med et udvidet samarbejde mellem skattemyndighederne.

5.7.1 På baggrund af disse krav kan det være interessant at studere det system, som anvendes i Canada (hvor den ene halvdel af fortjenesten fordeles i henhold til andelen af arbejdskraften og den anden halvdel i henhold til andelen af omsætningen).

5.8 Hvis fordelingen af fortjenesten skal fungere enkelt i praksis, er det nødvendigt, at flere regler end blot beregningen af skattegrundlaget bliver ensartede. Beregningerne bør f.eks. foretages på helårsbasis, og indbetalingerne af skatten skal ske samtidig i alle lande. Standardiserede overførsler i elektronisk form bør være et andet krav.

5.9 En af de vigtigste effekter af et fælles skattegrundlag er, at systemet bliver gennemskueligt. I dag er det kun skattesatsen, som kan gennemskues af en lægmand. For at vise, hvor vildledende dette kan blive, kan man sammenligne selskabsskattesatsen med, hvor stor en del af BNP som kommer fra denne skat. Den laveste andel af BNP, nemlig 0,8 % ifølge tal fra 2003, finder man i Tyskland med en skattesats på 39,5 %. Det skyldes formentlig i en vis grad definitionsproblemer, hvad angår skattegrundlaget. I de »nye« medlemsstater ligger tallet i gennemsnit på 2,7 % af BNP med skattesatser, som varierer mellem 35 og 15 %. I de fleste »gamle« medlemsstater ligger tallet på ca. 3 % af BNP med skattesatser, som varierer mellem 38 og 12,5 % (15). Det er vigtigt, at så varierede og uventede forskelle bliver synlige, ikke blot for virksomhederne, men også — i et demokratisk øjemed — for vælgerne.

6. Principperne for et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag (16)

6.1 Et bredt grundlag

Formålet med skatter er at finansiere den offentlige velfærd. Grundlaget for beskatningen bør derfor være så bredt som muligt. Et bredt grundlag er også med til at sikre en så begrænset skævvridende effekt på økonomiens funktionsmåde som muligt, eftersom det gør det muligt at holde selve skattesatsen nede.

6.2 Neutralitet

Et fælles grundlag for selskabsskatten skal være neutralt i forhold til de forskellige investeringsalternativer og må ikke skævvride konkurrencen mellem forskellige brancher. Realøkonomiske overvejelser skal afgøre, hvor virksomhederne placerer deres aktiviteter og hvor skattegrundlaget skatteteknisk skal placeres. Et neutralt skattegrundlag er med til at skabe en fri og fair konkurrence mellem virksomhederne.

6.3 Enkelthed

De fælles regler må samtidig være kendetegnet af enkelthed, klarhed og gennemsigtighed. Af hensyn til enkeltheden skal der, hvor det er skattepolitisk hensigtsmæssigt, være en sammenkobling med de internationale regnskabsregler, som allerede anvendes af mange virksomheder. Man skaber også mere enkle systemer ved at anvende de samme regler for, hvornår og hvordan betalingen finder sted.

6.4 Effektivitet

Skatteopkrævningen skal være effektiv, også i den forstand at den skal være let at kontrollere, så skattefejl undgås og skattefusk bekæmpes.

6.5 Stabilitet

Det er vigtigt med stabile skattesystemer. Virksomhedernes investeringer skal være motiverede på lang sigt og eftersom skattesystemerne indgår i investeringsbeslutningerne, må disse ikke udsættes for alt for mange forandringer.

6.6 Legitimitet

Udformningen skal være accepteret af dem, som berøres direkte, nemlig arbejdsmarkedets parter, og af befolkningen i sin helhed, da det skal bruges til at finansiere den offentlige sektor.

6.7 Retfærdighed

Fordelingen mellem medlemsstaterne af den fortjeneste, som er beregnet under et fælles selskabsskattegrundlag, udgør grundlaget for et retfærdigt system. En retfærdig fordeling bidrager til medlemsstaternes frihed til selv at fastlægge skattesatsen.

6.8 International konkurrence

Ved udformningen af skattegrundlaget bør man også tage hensyn til, hvordan det forholder sig til selskabsbeskatningen uden for EU.

6.9 Obligatorisk

For at undgå, at der opstår nye forskelle i skattebehandlingen inden for medlemsstaterne, er reglerne for skattegrundlaget i et optimalt system nødt til at være obligatoriske for både virksomheder med grænseoverskridende aktiviteter og for virksomheder, som kun har aktiviteter i ét land. Hvis et fælles system følger de øvrige principper og bliver tilstrækkelig enkelt og konkurrencedygtigt for virksomhederne, bliver modsætningen mellem et obligatorisk eller frivilligt system snarest hypotetisk. Det er udformningen af systemet, som afgør, om der rejses spørgsmål ved et obligatorisk system.

6.10 Foreløbige/overgangsregler

At give virksomhederne valgfrihed kan imidlertid være et acceptabelt foreløbigt system. En så stor ændring som et fælles selskabsskattegrundlag kan også gøre det nødvendigt med overgangsregler. Et foreløbigt system eller muligheden for overgangsregler gør realiseringen af et fælles system mere fleksibelt.

6.11 Smidige beslutningsprocedurer

Selv om der er brug for et langsigtet stabilt beskatningssystem for virksomheder, må der være mulighed for ændringer på grund af forandringer i den omgivende verden eller for at lappe »huller« i systemet. Der kan f.eks. være tale om, at systemet skaber ikke-tilsigtede effekter. Beslutningen om et fælles system må derfor indeholde regler om, hvordan man på en smidig måde kan gennemføre justeringer.

Bruxelles, den 14. februar 2006 Anne-Marie SIGMUND Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EØSU's udtalelse om »Skattepolitik i EU – Prioriteringer for de kommende år«, EFT C 48/19, 21.2.2002, s. 73.

(2) EØSU's udtalelse om »Beskatningen i EU: fælles retningslinjer, mere ensartede skatteregler og muligheden for at træffe afgørelser med kvalificeret flertal«, EUT C 80/33, 30.3.2004, s. 139.

(3) EØSU's udtalelse om »Skattekonkurrencen og dens konsekvenser for virksomhedernes konkurrenceevne«, EFT C 149/16, 21.6.2002, s. 73.

(4) EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(5) EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(6) EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(7) EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(8) EØSU's udtalelse om »Et indre marked uden selskabsskattemæssige hindringer - hidtidige resultater, igangværende initiativer og tilbageværende udfordringer«, EUT C 117/10, 30.4.2004, s. 41.

(9) I 2003 og 2004 blev der afsagt 25 domme om direkte skatter i EU-domstolen.

(10) EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(11) EØSU's udtalelse om »Beskatningen i EU: fælles retningslinjer, mere ensartede skatteregler og muligheden for at træffe afgørelser med kvalificeret flertal«, EUT C 80/33, 30.3.2004, s. 139.

(12) EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(13) EØSU's udtalelse om »Beskatningen i EU: fælles retningslinjer, mere ensartede skatteregler og muligheden for at træffe afgørelser med kvalificeret flertal«, EUT C 80/33, 30.3.2004, s. 139.

(14) Economic effects of tax cooperation in an enlarged European Union, Copenhagen Economics 2004 (Copenhagen Economics (2005) s. 36.)

(15) Structures of the taxation systems in the European Union, 2005 edition of Copenhagen Economics.

(16) Princippernes rækkefølge indebærer ingen indbyrdes prioritering.