KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 16.11.1999 
KOM(1999)587 endelig udg. 
Fjerde beretning 
om indførelse af krav om 
sundhedsbeskyttelse 
i Fællesskabets politikker 
(1999) 
(forelagt af Kommissionen) 
Indhold 
Indledning 
Fremtidens metode 
Behov for målretning 
En metode til evaluering af de sundhedsmæssige virkninger af Fællesskabets 
politikker 
Konklusion 
3 
Indledning 
(1) Folkesundheden og sundhedsaspekterne i Fællesskabets politikker er af stor 
betydning for EU-institutionerne og borgerne i EU. Dette faktum fremgår af traktaten 
og er generelt anerkendt i hele EU. Især Kommissionen er forpligtet til at sikre, at 
Fællesskabets politikker og aktiviteter orienterer sig mod opnåelsen af et højt 
sundhedsbeskyttelsesniveau jf. artikel 3, litra p), og artikel 152 i EF-traktaten. 
(2) I denne beretning drøfter vi, hvad der i fremtiden kan gøres for i endnu højere grad at 
fremme integreringen af sundhedskrav i Fællesskabets politikker. Spørgsmålets 
betydning skal ses i lyset af, at der med Amsterdam-traktaten er sket en stramning af 
bestemmelserne om integrering af krav om sundhedsbeskyttelse i Fællesskabets 
politikker. 
(3) At dømme ud fra erfaringerne med de foregående beretninger og de modtagne 
reaktioner er der nu behov for en kritisk vurdering af, hvordan det komplekse 
spørgsmål om integrering af sundhedsbeskyttelsesaspektet i andre politikker skal 
gribes an. Man har erkendt, at det ikke er nogen let opgave at holde opsyn med 
sundhedsaspektet i alle Fællesskabets politikker, og i sidste års beretning blev der 
som følge heraf peget på behovet for at forbedre den måde, kravene om 
sundhedsbeskyttelse behandles på i Fællesskabets lovgivningsproces. 
(4) En detaljeret oversigt over EU's aktiviteter i 1997 findes i et særskilt 
arbejdsdokument fra Kommissionen. 
(5) I denne fjerde beretning gennemgår vi den aktuelle situation og drøfter, hvordan 
sundhedsbeskyttelseskravene bedre kan integreres i Fællesskabets lovgivning. 
Formålet med beretningen er imidlertid ikke at fremlægge nogen endelig løsning på 
de bestående problemer, men at fremsætte forslag til, hvordan man kan komme 
videre. Ved udarbejdelsen af den nye strategi for folkesundheden, som vil blive 
fremlagt næste år, tages der hensyn til resultaterne fra drøftelserne af disse forslag 
Fremtidens metode 
(6) Med Amsterdam-traktatens ikrafttræden er der sket en stramning af forpligtelsen til 
at integrere sundhedsaspektet i andre fællesskabspolitikker, hvilket betyder, at tiden 
er inde til at genoverveje de metoder, der hidtil har været anvendt ved 
gennemførelsen af de traktatlige forpligtelser. 
(7) Det er værd at fremhæve, at der, allerede inden Amsterdam-traktaten trådte i kraft, 
påhvilede EU-institutionerne et stort ansvar, idet de i henhold til artikel 3, litra o), og 
artikel 129 i den dagældende EF-traktat skulle sikre, at Fællesskabet bidrager til 
opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau, og at de krav, der findes på 
sundhedsområdet indgår som led i Fællesskabets politik på andre områder. Disse 
forpligtelser skulle tydeligvis opfyldes ved formuleringen og vedtagelsen af alle de 
politikker og foranstaltninger, der kunne have implikationer for sundhedsområdet. 
Kommissionen og medlemsstaterne skulle også bidrage til opnåelse af et højt 
sundhedsbeskyttelsesniveau i forbindelse med gennemførelsen af Fællesskabets 
politikker og foranstaltninger på dette område. 
3 
(8) I EF-traktatens artikel 152, som ændret ved Amsterdam-traktaten, lægges der nu 
endnu større vægt på kravet om sundhedsbeskyttelse, da det i bestemmelsens stk. 1 
understreges, at der skal sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau både ved 
fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter. 
Desuden er rækkevidden af artiklen om folkesundhed blevet udvidet til at omfatte en 
indsats, der tager sigte på at "forbedre folkesundheden" og "imødegå forhold, der kan 
indebære risiko for menneskers sundhed". 
(9) Hvor fastlæggelsen af Fællesskabets politikker og aktiviteter i det væsentlige 
varetages af EU-institutioneme, involverer gennemførelsen af politikkerne og 
aktiviteterne både EU-institutionerne og medlemsstaterne, sidstnævnte f.eks. i 
forbindelse med implementeringen af fællesskabslovgivningen i national ret. 
(10) EF-Domstolen har allerede fastslået, at EU-institutionerne har et stort ansvar i 
forhold til at sikre et højt sundhedsbeskyttelsesniveau for mennesker. I sagen om Det 
Forenede Kongeringes begæring om særlige rettergangsformer vedrørende forbuddet 
mod eksport af kvæg, oksekød og oksekødprodukter på grund af problemerne med 
BSE fremhævede Domstolen flere gange i sin kendelse Kommissionens forpligtelse 
til at sikre, at der tages tilstrækkeligt hensyn til sundhedsbeskyttelseskravene1. 
(11) Domstolen fastslog, at den fælles landbrugspolitik ikke kan lade almene hensyn som 
f.eks. forbrugerbeskyttelse eller beskyttelse af menneskers eller dyrs liv og sundhed 
ude af betragtning. For så vidt angår folkesundheden, henviste Domstolen udtryk­
keligt til EF-traktaten (som den var gældende inden Amsterdam-traktatens 
ikrafttræden) og dennes artikel 3, litra o), og artikel 129, stk. 1, 3. afsnit, hvori 
henvises til det høje sundhedsbeskyttelsesniveau, der nævnes i samme artikels stk. 1, 
1. afsnit. 
(12) Kendelsen har betydelige konsekvenser for alle områder af Fællesskabets politik, for 
så vidt som den præciserer de forpligtelser, EU-institutioneme har til at inddrage 
krav om sundhedsbeskyttelse i Fællesskabets politik på andre områder i henhold til 
EF-traktatens artikel 129 (efter ændring nu artikel 158). Denne fortolkning skal med 
de nødvendige tilpasninger også lægges til grund ved gennemførelsen af den 
gældende artikel 158 i EF-traktaten. 
(13) Kendelsen er en understregning af, at Domstolen spiller en vigtig rolle i 
bedømmelsen af, hvordan sundhedskravene integreres i de forskellige politikker. 
Kommissionen, de andre EU-institutioner og medlemsstaterne har derfor interesse i 
at påvise tydeligt, hvordan sundhedskravene er blevet integreret i Fællesskabets 
politikker eller aktiviteter, og hvordan de siden er blevet implementeret i overens­
stemmelse med forpligtelsen. Det vil derfor være nyttigt at få oplysninger om de 
sundhedsmæssige virkninger af en given politik 
(14) Af den foregående beretning om indførelse af sundhedskrav i andre politikker 
fremgik det, at Kommissionen ville overveje, hvilke redskaber der skulle anvendes 
1 Jf. sag C-180/96 R, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Kommissionen for De 
Europæiske Fællesskaber, Sml.1996, s. 1-3903. 
H 
for at opfylde disse forpligtelser, og at dette spørgsmål ville blive behandlet i den 
fjerde beretning2. 
(15) Både Rådet og Parlamentet har gentagne gange understreget, hvor vigtigt dette 
spørgsmål er, og for nylig udtrykte Rådet i konklusionerne om den fremtidige ramme 
for Fællesskabets indsats på folkesundhedsområdet tilfredshed med meddelelsen fra 
Kommissionen og fremhævede nødvendigheden af at styrke integrationen af kravene 
til sundhedsbeskyttelse i de øvrige fællesskabspolitikker3, 4. 
(16) I forbindelse med udvidelsen bør der også tages hensyn til ansøgerlandenes 
specifikke behov ved udarbejdelsen af den fremtidige strategi til integrering af 
sundhedsbeskyttelseskrav i Fællesskabets politikker. 
Behov for målretning 
(17) Det er ikke nogen let sag at udvikle en strategi til en effektiv integrering af 
sundhedskrav i politikker og foranstaltninger, der er så omfattende og har så stort et 
anvendelsesområde, som dem der udstedes af Fællesskabet. Hertil kommer, at der 
ikke findes nogen etablerede eller almindeligt anvendte metoder, der kan anvendes 
på tværs af denne brede vifte af politikker og foranstaltninger. På Fællesskabsplan 
har det for eksempel vist sig, at det ikke er let at udvikle en passende metode og 
bringe den i anvendelse. Det har heller ikke været muligt at finde lovende modeller, 
der anvendes medlemsstaterne, og som kan tilpasses, så de kan anvendes i forhold til 
Fællesskabets politik. Værre er det, at der ikke er tilstrækkelig opmærksomhed om 
og forståelse for det forhold, at hensynet til sundhedsmæssige aspekter skal 
inddrages ved politikplanlægningen. Der afsættes derfor ikke de nødvendige 
ressourcer i form af midler til stillinger og ekspertbistand med en central placering i 
den politiske beslutningsproces og i forhold til politikkens gennemførelse. 
(18) Hertil kommer, at de pågældende sundhedsmæssige aspekter er af vidt forskellig 
karakter, og at forskellige metoder derfor er påkrævet for at sikre en vellykket 
inkorporering i politikkernes tilblivelsesproces. Nogle sundhedsmæssige aspekter er 
af teknisk art og kan underkastes en kvantitativ analyse, mens andre snarere er af 
politisk art og forudsætter en omhyggelig afvejning af forskellige synspunkter og 
interesser. 
(19) Både Parlamentet og Rådet har i deres bemærkninger til de foregående beretninger 
anført, at der er behov for at målrette indsatsen mere præcist og for at indkredse 
specielle områder af særlig betydning for folkesundheden. I sin betænkning om 
anden beretning fra Kommissionen om indførelse af krav om sundhedsbeskyttelse5 
2 KOM(98) 34 endelig udg. af 27.1.1998. 
3 PE 223.766 endelig udg. 
4 Rådet for Den Europæiske Union, Luxembourg, den 30.4.1998. 
5 KOM(96) 407; C4-0663/96 
5 
anførte Europa-Parlamentet også, at en mere målrettet indsats ville være 
hensigtsmæssig6. I samme betænkning argumenterede Parlamentet endvidere for, at 
det ville være for ambitiøst at fremlægge en udførlig årlig oversigt over 
sundhedsrelaterede aktiviteter på EU-plan med dertil hørende analyse, og at der var 
behov for at finde en mere velafgrænset og veldefineret fremgangsmåde. 
(20) I sin resolution af 20. december 19957 opfordrede Rådet Kommissionen til: 
at sikre en hurtigere og mere gennemsigtig vurdering af følgerne af de forskellige 
fællesskabspolitikker og til bl.a. at være meget opmærksom på initiativerne på 
følgende områder: økonomisk politik, især skattepolitik, socialpolitik, herunder 
beskæftigelsesspørgsmål, fri bevægelighed for varer og personer, landbrugspolitik 
og levnedsmiddelpolitik, forbrugerbeskyttelse, forskning og teknologisk udvikling 
samt miljø og transport. 
(21) Efterfølgende opfordrede Rådet i sin resolution af 12. november 1996 
Kommissionen til at udforme en metode til vurdering af virkningerne af 
fællesskabspolitikkerne på menneskers sundhed. 
Udformning af en målrettet metode til evaluering af de sundhedsmæssige virkninger af 
Fællesskabets politikker 
(22) Kommissionen er enig i, at det, i betragtning af den lange række af aktiviteter der er 
knyttet til sikringen af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau, er nødvendigt at foretage 
en prioritering ved fastlæggelsen og gennemførelsen af Fællesskabets politikker. En 
mere selektiv udvælgelse af enkelte områder vil gøre det lettere at udforme en 
effektiv strategi med henblik på at sikre inkorporeringen af sundhedskrav i de 
forskellige politikker og aktiviteter. Kommissionen vil derfor overveje at udarbejde 
en række dybdeborende beretninger i stedet for den nuværende ordning med 
generelle beretninger, der kun giver en kort oversigt over sundhedsrelaterede 
aktiviteter. 
(23) Kommissionen mener, at den bedste fremgangsmåde er at udpege nogle områder, 
som skal underkastes en dybdeborende evaluering. Under indtryk af begivenhederne 
i den senere tid, her tænkes bl.a. på kogalskabs- og dioxinkrisen, kunne den første 
beretning fokusere på forbrugerbeskyttelsen. 
(24) Fremtidige beretninger skal indeholde oplysninger om et givet emne omfattende ikke 
alene udviklingen på EU-plan, men også på nationalt plan. En sådan fremgangsmåde 
vil nødvendiggøre en udstrakt koordineringsindsats mellem EU og medlemsstaterne. 
Denne bør indbefatte en detaljeret evaluering af, hvordan de tjenestegrene, der står 
for udformningen og gennemførelsen af politikken, kan indarbejde et højt sundheds­
beskyttelsesniveau i deres aktiviteter, både på nationalt plan og på EU-plan. 
6 PE 223.766 endelig udg. 
7 KOM(96) 407; C4-0663/96 
G 
(25) For at muliggøre en evaluering af virkningerne af Fællesskabets politikker kræves 
det, at der omhyggeligt udvikles et fælles metodegrundlag. Der vil skulle opstilles 
kriterier og specifikke metoder, så som bedømmelsesvejledninger og tjeklister, som 
kan bruges både til evaluering af forslag til specifikke politikker og af udviklingen på 
et givet politisk område, medens implementeringen pågår. 
Konklusion 
(26) I denne beretning har vi påpeget behovet for at styrke bestræbelserne på at 
inkorporere krav om sundhedsbeskyttelse i Fællesskabets politikker. At der er behov 
for en sådan styrkelse fremgår af de hidtidige erfaringer og af den øgede vægt, der 
tillægges dette spørgsmål efter Amsterdam-traktatens ikrafttræden. 
(27) Dernæst fremføres nødvendigheden af, at de fremtidige bestræbelser på at 
inkorporere sundhedsbeskyttelseskrav skal tage hensyn til spørgsmålets kompleksitet 
og til at det store antal af Fællesskabets politikområder, der har implikationer for 
sundheden. Behovet for at indføre en trinvis fremgangsmåde med udvælgelse af et 
område ad gangen er indlysende, og erkendes af både Parlamentet og Rådet. 
Endvidere hedder det i beretningen, at medlemsstaterne for at opnå bedre resultater 
selv har en vigtig rolle at spille i betragtning af, at de i vidt omfang er ansvarlige for 
udformningen og implementeringen af Fællesskabets politikker, uanset om der er 
tale om lovgivning eller andre instrumenter. 
(28) Kommissionen vil derfor behandle de politiske områder med implikationer for 
sundheden, som er nævnt i Rådets resolution fra 1995. Den næste beretning kunne 
omhandle forbrugerbeskyttelse. 
(29) For fremtiden skal beretningen om sundhedskravene indgå i dette arbejde, som 
erstatter den nuværende ordning med årlige beskrivende oversigter over samtlige 
Fællesskabets politikker med sundhedsimplikationer. 
% 
ISSN 0254-1459 
KOM(1999) 587 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 05 17 04 15 
Katalognummer: CB-CO-99-579-DA-C 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
S