! \ -.*, it .*. 
it" ' * 
.A, A KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 1.10.1997 
KOM(97) 484 endelig udg 
Forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) 
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sække og poser af 
polyethylen eller polypropylen med oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand og 
endelig opkrævning af den indførte midlertidige told 
(forelagt af Kommissionen) 
i XlK, 

BEGRUNDELSE 
Ved forordning (EF) nr. 47/971 indførte Kommissionen en midlertidig antidumpingtold 
på importen af sække og tasker fra Indien, Indonesien og Thailand henhorende under 
KN-kode6305 32 81 og 6305 33 91. 
?.•••••" *" 
Herefter fik de berorte parter lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger skriftligt og 
til at anmode om at blive hørt. Deres bemærkninger blev taget i betragtning, hvor det 
var påkrævet. Kommission fortsætter med indhente alle de oplysninger, den anser for 
påkrævet til den endelige fastlæggelse af de faktiske forhold. 
Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told, blev det klart at det 
omhandlede produkt i nogle tilfælde også kunne henhøre under andre KN-koder end 
dem nævnt i forordningen om midlertidig told. Det foreslås derfor, at forordningen om 
indførelse af en endelig told også kommer til at omfatte disse koder. 
Som et resultat af de tilstrækkelige oplysninger, der blev indgivet af nogle af 
producenterne/eksportørerne i de berørte lande, blev de endelige dumpingmargener 
fastsat på et lavere niveau end dem, der blev fastsat midlertidigt. 
De endelige margener for Indonesien og Thailand ikke var særlig forskellige fra de 
midlertidige, jf. betragtning 27 og 29, hvorimod de indiske eksportører havde indgivet 
oplysninger, som tillod en væsentlig nedskæring i deres endelige dumpingmargener, jf. 
betragtning 24. 
Ud fra den kendsgerning at der, hvad angår skade, årsagssammenhæng og 
Fællesskabets interesser, ikke blevet indgivet nyt bevismateriale, der kan føre til en 
ændring af de midlertidige konklusioner, bekræftes det hermed at Fællesskabets 
erhversgren led væsentlig skade på grund af importen til dumpingpriser, og at det er i 
Fællesskabets interesse at indføre endelige antidumpingforanstaltninger. 
Da de konstaterede skadesmargener for eksportørerne i alle de berørte lande i alle 
tilfælde var højere end de konstaterede dumpingmargener, foreslås det, at 
antidumpingtolden bliver indført på samme niveau som de endelige dumpingmargener 
som nedenfor: 
- Indien: margener fra 0,0% til 36,0% 
- Indonesien: margener fra 23,5% til 56,0% 
- Thailand: margener from 13,2% til 60,8% 
EFTnr. L 12 af 15.01.1997, s. 8. 
A 
RÅDETS FORORDNING (EF) NR. 
af 
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sække og poser af 
polyethylen eller polypropylen med oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand og 
endelig opkrævning af den indførte midlertidige told 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om 
beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske 
Fællesskab1, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2331/962, særlig artikel 9, 
under henvisning til forslag fremsat af Kommissionen efter konsultationer i det 
rådgivende udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER 
(1) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 45/973 (i det følgende benævnt 
forordningen om midlertidig told) blev der indført en midlertidig told på importen til 
Fællesskabet af sække og poser henhørende under KN-kode 6305 32 81 og 6305. 33 
91 og med oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand. Gyldighedsperioden for den 
midlertidige antidumpingtold blev ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1168/974 
forlænget med maksimalt tre måneder. 
1 EFT nr.L 56 af 6.3.1996, s. 1. 
2 EFT nr.L 317 af 6.12.1996, s. 1. 
3 EFT nr.L 12 af 15.1.1997, s. 8. 
4 EFT nr. L 169 af 27.6.1997, s. 14. 
/I CL 
II. EFTERFØLGENDE PROCEDURE 
(2) Efter at der var truffet midlertidige antidumpingforanstaltninger, fremsatte en række 
interesserede parter skriftlige bemærkninger. 
(3) De parter, der anmodede om at blive hørt af Kommissionen, fik lejlighed dertil. 
(4) Kommissionen vedblev med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den 
anså for nødvendige til brug for sine endelige konklusioner. 
(5) Parterne blev underrettet om de væsentlige forhold og betragtninger, der dannede 
grundlag for ønsket om at henstille, at der blev opkrævet en endelig antidumpingtold 
og foretaget endelig opkrævning af de beløb, der var sikret ved hjælp af midlertidig 
told. Desuden blev der indrømmet dem en frist efter meddelelsen herom til at 
fremsætte deres bemærkninger. 
(6) De mundtlige og skriftlige bemærkninger fra de interesserede parter blev taget i 
betragtning, og der blev taget hensyn til dem i de endelige konklusioner, forudsat at 
de blev anset for relevante. 
III. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE 
(7) Nogle eksportører bestred den konklusion i forordningen om midlertidig told, at 
"leno bags" skulle anses for omfattet af antidumpingtolden. De fremførte på ny 
argumentet i betragtning (8) i forordningen om midlertidig told. Det skal i -den 
sammenhæng bemærkes, at det forhold, at "leno bags" ikke helt kan udskiftes med 
alle de andre typer af den pågældende vare, ikke udgør nogen hindring for, at de kan 
betragtes som én vare. Det må snarere anses for tilstrækkeligt, at disse varetyper har 
samme grundlæggende fysiske karakteristika og samme grundlæggende anvendelse. 
Dette er klart tilfældet for "leno bags" sammenholdt med andre typer 
polyolefinsække, som er omfattet af undersøgelsen. De foreløbige konklusioner 
vedrørende beskrivelsen af den pågældende vare bekræftes derfor. 
(8) Desuden er de pågældende eksportørers påstand om, at erhvervsgrenen i 
Fællesskabet ikke fremstiller "leno bags", urigtig. Selv om det ikke er nødvendigt, at 
en varetype fremstilles af erhvervsgrenen i Fællesskabet, for at den kan være dækket 
af en antidumpingprocedures dækningsområde, har undersøgelsen vist, at tre af de 
samarbejdsvillige producenter i Fællesskabet også fremstiller og sælger "leno bags". 
Erhvervsgrenen i Fællesskabet fremstiller således samme vare som fastlagt i artikel 
1, stk, 4, i Rådets forordning nr. 384/96 (i det følgende benævnt grundforordningen). 
(9) En importør anmodede om, at fleksible mellemstore bulkbeholdere af vævet stof af 
vægt 120 g/m2 og derunder (såkaldte "big bags") ikke skulle være omfattet af 
proceduren. Det blev i den sammenhæng hævdet, at "big bags" indtil begyndelsen af 
1995 kun kunne fremstilles ved hjælp af vævet stof af vægt 120 g/m2 og derover. 
Den teknologiske udvikling har imidlertid i mellemtiden ført til, at vævet stof af 
vægt kun 100 g/m2 nu kan benyttes til fremstilling af "big bags". Desuden oplyste 
den pågældende importør, at "big bags" af vægt 120 g/m2 og derunder er lette at 
identificere, fordi de er omfattet af en separat KN-kode. 
(10) Denne anmodning kunne ikke imødekommes. For det første omfattede klagen alle 
sække fremstillet af strimler af polyethylen eller polypropylen, ikke af trikotage, af 
vævet stof af vægt 120 g/m2 og derunder. Der sondredes ikke mellem "big bags" og 
andre typer sække. For det andet har "big bags" og andre typer sække, som er 
omfattet af undersøgelsen, samme grundlæggende fysiske/kemiske karakteristika og 
samme anvendelse, idet de består af samme råstof og anvendes til emballering og 
forsendelse af varer. Det skal i den sammenhæng bemærkes, at definitionen af varen 
- selv om en bestemt type af den pågældende vare ikke fandtes eller ikke blev 
anvendt i særlig vid udstrækning i undersøgelsesperioden - også omfatter varetyper, 
som er udviklet senere, forudsat at disse typer har de samme grundlæggende 
fysiske/kemiske/teknologiske karakteristika og samme anvendelse. 
(11) Det blev i betragtning (6) i forordningen om midlertidig told nævnt, at den 
pågældende vare henhører under KN-kode 6305 3181 og 6305 3391. Det er 
imidlertid blevet klart for Kommissionen, at de af denne undersøgelse omfattede 
' sække og poser kan henhøre under KN-kode 3923 21 00, 3923 29 10 og 3923 29 90 
og samtidig være dækket af beskrivelsen af den pågældende vare, hvis de er 
fremstillet af et vævet stof, som enten har form af en strimmel, der er bredere end 5 
mm eller lamineret på begge sider i et sådant omfang, at det er synligt med det blotte 
øje. Sække og poser, der falder ind under beskrivelsen af den pågældende vare og 
henhører under andre KN-koder end de foreløbigt angivne, er derfor også omfattet af 
denne undersøgelse. Konklusionerne i den midlertidige forordning om told 
vedrørende definitionen af den pågældende vare og samme vare bekræftes derfor. 
IV. DUMPING 
1. Normalværdi 
a. Indien 
(12) Tre indiske eksporterende producenter har rejst indsigelse mod den metode, der er 
benyttet ved fastlæggelsen af, om deres salg fandt sted i normal handel. De 
hævdede, at der skulle have været benyttet månedlige produktionsomkostninger 
frem for årlige omkostninger ved fastlæggelsen af omfanget af det tabsgivende salg, 
eftersom udgifterne til råstoffer steg kraftigt i undersøgelsesperioden. Da råstofferne 
tegner sig for den største del af de samlede produktionsomkostninger for den 
pågældende vare, blev omfanget af salg under enhedsomkostningerne beregnet på ny 
på grundlag af de månedlige produktionsomkostninger for de selskaber, der 
fremlagde disse oplysninger. 
(13) En række indiske eksporterende producenter rejste indsigelse mod den måde, hvorpå 
Kommissionen havde anvendt artikel 2, stk. 4, i grundforordningen. De anmodede 
om, at de vejede gennemsnitlige salgspriser blev sammenlignet med de vejede 
gennemsnitsomkostninger for den pågældende varetype uden udelukkelse af de salg, 
der blev foretaget med tab. Selv om nogle priser var lavere end omkostningerne på 
salgstidspunktet, lå den gennemsnitlige salgspris for den pågældende vare over de 
vejede gennemsnitsomkostninger. 
Det skal bemærkes, at det i henhold til artikel 2, stk. 4, tredje afsnit, i 
grundforordningen er fast praksis, at den normale værdi kun baseres på alle salg, 
dvs. også de tabsgivende, hvis begge følgende betingelser er opfyldt: 
- de vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger er lavere end den vejede 
gennemsnitlige salgspris for en given vare, og 
- den indenlandske tabsgivende solgte mængde er på mindre end 207c af den 
samlede solgte mængde. 
Da enhver anden fremgangsmåde ville have stredet mod artikel 2, stk. 4, måtte de 
indiske eksportørers anmodning afvises. 
(14) En indisk eksporterende producent, som solgte den pågældende vare i 
utilstrækkelige mængder på sit hjemmemarked, og som eksporterede varetyper, der 
blev solgt af andre producenter/eksportører i det pågældende land, hævdede, at 
beregningen af den normale værdi snarere skulle have været fastsat ved en 
bogholderimæssig kalkule end baseret på de priser, som blev forlangt af andre 
producenter i Indien. 
I henhold til artikel 2, stk. 1, i grundforordningen baseres den normale værdi 
normalt på de indenlandske priser. Hvis en eksportør ikke har tilstrækkelig store 
indenlandske salg i normal handel, skal den normale værdi fastsættes på grundlag af 
andre eksportørers salgspriser for samme vare, fordi det må antages, at brugen af 
andre eksportørers priser giver en mere nøjagtig normal værdi end den, der 
fastsættes ved en bogholderimæssig kalkule baseret på produktionsomkostningerne. 
Kun hvis der ikke finder noget repræsentativt indenlandsk salg sted fra andre 
producenter, eller hvis sådanne salgspriser ikke er egnede, kan den normale værdi 
fastsættes ved en bogholderimæssig kalkule i henhold til artikel 2, stk. 3, i 
grundforordningen. De pågældende eksportører fremlagde dog ikke nogen 
begrundelse for, at brugen af andre eksportørers priser ikke skulle være egnet. 
b. Indonesien 
(15) En indonesisk eksporterende producent hævdede, at det vejede gennemsnit af de 
normale værdier, der var fastlagt for de øvrige indonesiske producenter, ikke skulle 
anvendes på ham, fordi den ikke var repræsentativ for en bestemt type sække, og 
foreslog, at denne varetype holdes uden for beregningen af den normale værdi, eller 
at den normale værdi fastsættes ved en bogholderimæssig kalkule. Dette ønske 
kunne ikke imødekommes af de samme årsager som de i betragtning (10) i 
forordningen om midlertidig told fastsatte. 
c. Konklusion 
(16) De øvrige konklusioner i betragtning (14) til (24) i forordningen om midlertidig told 
vedrørende fastsættelsen af den normale værdi bekræftes. 
2. Eksportpris 
(17) Der blev ikke fremført nogen nye argumenter vedrørende fastsættelsen af 
eksportpriser. Konklusionerne i betragtning (20) i forordningen om midlertidig told 
bekræftes derfor. 
3. Sammenligning 
a. Indien 
(18) Fire indiske eksporterende producenter bestred, at der skulle medtages 
bankomkostninger i låneomkostningerne med henblik på tilpasning af eksportprisen. 
De hævdede, at de ikke tog hensyn dertil ved fastsættelsen af eksportprisen. Det skal 
bemærkes, at bankomkostningerne i disse sager er nøje forbundet med 
låneomkostningerne og derfor skal medregnes ved fastlæggelsen af disse. Dette 
ønske kunne derfor ikke imødekommes. 
(19) De fleste producenter/eksportører hævdede, at der var taget utilstrækkeligt hensyn til 
toldgodtgørelser med den begrundelse, at der var opkrævet importafgift, for hvilken 
der skulle have været givet toldgodtgørelse, af alle i indlandet erhvervede råstoffer, 
og at de modtog toldgodtgørelse ved eksporten af den pågældende vare, uanset om 
råstofferne havde oprindelse på de pågældende landes hjemmemarkeder eller blev 
importeret fra tredjelande. 
Det skal i den sammenhæng bemærkes, at producenterne/eksportørerne ikke 
fremlagde noget afgørende bevis til underbygning af påstanden om, at al polyethylen 
og polypropylen, som blev benyttet til fremstilling af sække og poser, herunder de i 
indlandet solgte, indeholdt importerede råstoffer, for hvilke der var betalt told i 
henhold til artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen. Som fastsat i betragtning 
(24) i forordningen om midlertidig told vedrørende indførelse af en midlertidig 
antidumpingtold blev der kun indrømmet en tilpasning som følge af toldgodtgørelse, 
hvor det var dokumenteret, at der rent faktisk var opkrævet importafgifter for samme 
vare og de materialer, der fysisk var indarbejdet deri, og som de pågældende 
producenter/eksportører havde solgt på deres hjemmemarkeder med henblik på 
forbrug i disse lande. 
b. Indonesien 
(20) De indonesiske eksporterende producenter hævdede, at der skulle tages hensyn til en 
toldgodtgørelse på grundlag af den hidtidige praksis og det forhold, at toldfritagelsen 
for polyethylen- og polypropylenharpiks, som benyttes til fremstilling af sække, der 
eksporteres, påstås at give sig udslag i, at importafgifterne overvæltes på den 
harpiks, som fysisk indarbejdes i de sække, der sælges på hjemmemarkedet. 
De eksporterende producenter har ikke fremlagt noget afgørende bevis på, at al den 
polyethylen- og polypropylenharpiks, der blev anvendt til fremstilling af sække og 
poser, herunder de i indlandet solgte, indeholdt importerede råstoffer, for hvilke der 
blev betalt told i henhold til artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen. Der blev 
derfor ikke foretaget nogen tilpasning for toldgodtgørelser. 
c. Thailand 
(21) De thailandske eksporterende producenter hævdede, at der som følge af de store 
prisforskelle mellem de råstoffer, der havde oprindelse på hjemmemarkedet og blev 
anvendt til salg i indlandet af den pågældende vare, og de råstoffer, der havde 
oprindelse på eksportmarkedet og blev anvendt til eksport til tredjelande, skulle 
indrømmes en godtgørelse i henhold til artikel 2, stk. 10, litra k), i 
grundforordningen. De thailandske eksporterende producenter hævdede, at den 
toldgodtgørelsesordning, der blev benyttet i Thailand, gav sig udslag i store forskelle 
mellem udgifterne til råstoffer til eksportvaren og udgifterne til råstoffer til den vare, 
der blev solgt i indlandet, og derfor øvede indflydelse på sammenligneligheden 
mellem de indenlandske salgspriser og eksportpriserne. 
Det skal bemærkes, at den tilpasning, hvorom der anmodes, har tilknytning til 
toldgodtgørelser og importafgifter, og at den udtømmende reguleres af artikel 2, stk. 
10, litra b), i grundforordningen. De eksporterende producenter har imidlertid ikke 
fremlagt noget afgørende bevis for, at al den polyethylen og polypropylen, der 
anvendes til fremstilling af sække og poser, herunder de i indlandet solgte, indeholdt 
importerede råstoffer, for hvilke der blev betalt told i henhold til artikel 2, stk. 10, 
litra b), i grundforordningen. 
4. Dumpingmargen 
a. Generelt 
(22) Da der ikke er fremført nogen nye argumenter vedrørende fastlæggelsen af 
dumpingmargenen, bekræftes den metode, der er fastsat i betragtning (25) til (36) i 
forordningen om midlertidig told. 
b. Indien 
(23) En enkelt indisk eksporterende producent bestred konklusionerne i betragtning (27) i 
forordningen om midlertidig told gående ud på, at der kun skulle fastsættes én 
dumpingmargen for to forbundne selskaber. Det blev hævdet, at selskabet er en 
særskilt økonomisk enhed med separat produktion, administration og marketing, og 
at det fremstillede en helt anden vare. 
På baggrund af forholdene i henhold til forordningen om midlertidig told, der for det 
meste ikke blev anfægtet af selskabet, og for at undgå en risiko for omgåelse af 
antidumpingforanstaltningerne blev beslutningen om kun at fastsætte én 
dumpingmargen for de pågældende to indiske producenter/eksportører imidlertid 
opretholdt. 
(24) De vejede gennemsnitlige dumpingmargener, som endeligt fastsættes for de 
samarbejdsvillige indiske producenter/eksportører, udtrykt i procent af prisen frit 
Fællesskabets grænse er følgende: 
Gilt Pack 0,0% 
Neo Sack Ltd. 0,0% 
Buildmet Private Ltd. 15,6% 
Kanpur Plastipack 4,3% 
Polyspin Export Ltd. og 
Polyspin Private Ltd. 13,8% 
Shankar Packaging Ltd. 6,1 % 
(25) Den endeligt fastsatte dumpingmargen for andre indiske eksportører end dem, der 
udviste samarbejdsvilje i forbindelse med denne undersøgelse, udtrykt i procent af 
prisen frit Fællesskabets grænse er på 36,0%. 
(26) Plastics and Linoleums Export Promotion Council in India bestred bemærkningen i 
betragtning (29) i forordningen om foreløbig told om, at der i høj grad var tale om 
manglende samarbejdsvilje. Da de samarbejdsvillige eksportører tegnede sig for 
rundt regnet 57% af den samlede eksport, var der altså 43% af eksportørerne, som 
ikke udviste samarbejdsvilje. I overensstemmelse med gældende praksis anses dette 
for høj grad af manglende samarbejdsvilje. Denne anmodning kunne derfor ikke 
accepteres, og metoden i betragtning (29) i forordningen om midlertidig told blev 
som følge heraf opretholdt. 
10 
c. Indonesien 
(27) De dumpingmargener, der blev beregnet for indonesiske producenter/eksportører i 
betragtning (31) til (33) i forordningen om midlertidig told, bekræftes endeligt. 
Dumpingmargenerne udtrykt i procent af prisen frit Fællesskabets grænse er derfor 
følgende: 
(i) for samarbejdsvillige producenter/eksportører i stikprøven: 
PT Budi Indoplast Indah 56,0% 
PT Hardo Soloplast 28,47c 
FT Kemilau Indah Permana Ltd. 31,0% 
PT Poliplas Indah Sejahtera 38,07c 
PTSimoplas 23,5% 
(ii) for samarbejdsvillige producenter uden for stikprøven: 28,37c 
(iii) for andre indonesiske producenter/eksportører 
end dem, der deltog i denne undersøgelse 56,07c. 
d. Thailand 
(28) En enkelt thailandsk eksporterende producent rejste indsigelse mod 
sammenligningen af den vejede gennemsnitlige normale værdi og eksportprisen for 
enkelttransaktioner ud fra den betragtning, at der kun var få transaktioner, der afveg 
føleligt fra den vejede gennemsnitlige salgspris, og at disse få transaktioner vedrørte 
priser, der var mærkbart højere end den vejede gennemsnitlige eksportpris. En 
fornyet gennemgang af beregningerne bekræftede dette, og den vejede 
gennemsnitlige normale værdi blev derfor sammenlignet med den vejede 
gennemsnitlige eksportpris. Sammenligningsmetoden blev også ændret for de øvrige 
thailandske eksportørers vedkommende, og da der blev konstateret en lignende 
situation for yderligere to selskaber, blev det besluttet også at sammenligne den 
vejede gennemsnitlige normale værdi med den vejede gennemsnitlige eksportpris 
for disse selskabers vedkommende. 
11 
(29) De vejede gennemsnitlige dumpingmargener, som endeligt fastsættes for de 
samarbejdsvillige thailandske producenter/eksportører, udtrykt i procent af prisen 
frit Fællesskabets grænse er følgende: 
Bangkok Polysack Co. Ltd. 13,27c 
CP Poly-Industry Public Co. Ltd. 43,2% 
Laemthong Industry Co. Ltd. 60,87c 
Pacific Polysack Co. Ltd. 47,8% 
Thai Coating Industrial Public Co. Ltd. 21,5% 
Thai Plastic Products Co. Ltd. 15,87c 
Den endeligt fastsatte dumpingmargen for andre thailandske eksportører end dem, 
der udviste samarbejdsvilje i forbindelse med denne undersøgelse, udtrykt i procent 
af prisen frit Fællesskabets grænse er på 60,87c. 
e. Nye eksportører i Indien 
(30) Tre indiske selskaber, som ikke eksporterede den pågældende vare til Det 
Europæiske Fællesskab i undersøgelsesperioden, har anmodet om at blive behandlet 
som nye eksportører. Efter at have sikret, at alle betingelserne i artikel 11, stk. 4, var 
opfyldt, nåede Kommissionen til den konklusion, at den vejede gennemsnitlige 
dumpingmargen der var beregnet for de samarbejdsvillige indiske selskaber, 10,5 %, 
skulle anvendes på disse tre nye eksportører. 
12 
V. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET 
(31) Plastics and Linoleums Export Promotion Council in India (PLEPCI) satte 
spørgsmålstegn ved klagernes adkomst med den begrundelse, at kun fire af de 
oprindelige otte klagere plus en yderligere klager, der senere tilsluttede sig klagen, 
udfyldte Kommissionens spørgeskema, og hævdede, at Kommissionen ikke 
fremlagde et grundlag for sin konklusion om den klagende erhvervsgrens 
repræsentativitet som fastsat i betragtning (37) i forordningen om midlertidig told. 
(32) Denne kritik blev ikke støttet med noget afgørende bevis for, at Kommissionens 
konklusioner på dette område var forkerte. Som nævnt i betragtning (37) i 
forordningen om midlertidig told var det i løbet af undersøgelsen blevet undersøgt, 
om de samarbejdsvillige klagende producenter i Fællesskabet stadig tegnede sig for 
en betydelig del af Fællesskabets samlede produktion af den pågældende vare i 
henhold til artikel 4, stk. 1, i grundforordningen. Det fremgik af denne undersøgelse, 
at de samarbejdsvillige producenter, som var nævnt i betragtning (4) i forordningen 
om midlertidig told, tegnede sig for ca. 757c af den anslåede samlede produktion af 
samme vare i Fællesskabet. Definitionen af den klagende erhvervsgren som 
erhvervsgrenen i Fællesskabet i forbindelse med denne procedure som angivet i 
betragtning (37) i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor. 
13 
VI. SKADE 
(33) PLEPCI satte spørgsmålstegn ved det forhold, at der ikke i forordningen om 
midlertidig told var fremlagt nogen tal for antallet af ansatte, som var beskæftiget 
med fremstilling af den pågældende vare, og anmodede om nærmere oplysninger om 
den i betragtning (51) i samme forordning nævnte beskæftigelsesnedgang på 16,97c. 
Det skal i forbindelse med dette krav blot nævnes, at beskæftigelsestallet var opgjort 
på grundlag af de svar som erhversgrenen i Fællesskabet havde givet på 
spørgeskemaet. Beskæftigelsen i Fællesskabet inden for fremstilling af samme vare 
faldt fra 767 i 1992 til 637 i undersøgelsesperioden, dvs. med 16,97c. 
(34) Da der ikke er fremført noget andet argument vedrørende skaden for erhvervsgrenen 
i Fællesskabet, bekræfter Rådet konklusionen vedrørende skaden og den konklusion, 
at denne erhvervsgren som anført i betragtning (38) til (52) i forordningen om 
midlertidig told har lidt væsentlig skade i henhold til artikel 3 i grundforordningen, 
navnlig på baggrund af den negative udvikling med hensyn til produktion, 
kapacitetsudnyttelse, markedsandel, priser, rentabilitet, investeringer og 
beskæftigelse i hele den periode, der er omfattet af undersøgelsen af skaden. 
VII. ÅRSAGEN TIL SKADE 
(35) PLEPCI hævdede, at Kommissionen havde registreret en nedgang på 3,97c i den 
vejede gennemsnitlige salgspris for erhvervsgrenen i Fællesskabet i 
undersøgelsesperioden, men ikke havde gjort rede for den rolle, som prisfaldet for 
råstoffer til fremstilling af samme vare havde spillet for denne negative 
prisudvikling, og at priserne på råstofferne faldt med mere end en tredjedel fra 1991 
til 1993. Desuden hævdede det, at der er et sammenfald mellem det drastiske fald i 
priserne på råstoffer i 1993 og de tab, som erhvervsgrenen i Fællesskabet led i løbet 
af det pågældende år. 
14 
(36) I løbet af undersøgelsen viste de foreliggende oplysninger ikke, at den påståede 
udvikling i priserne på råstoffer spillede en vigtig rolle for udviklingen i 
salgspriserne på fællesskabsmarkedet fra 1992 til første kvartal 1995, dvs. den 
samlede undersøgelsesperiode. Da PLEPCI ikke fremlagde overbevisende 
dokumentation eller oplysninger, som kunne tyde på noget andet, kan denne påstand 
ikke tages i betragtning. 
(37) Desuden skal det bemærkes, at enhver nedgang i omkostningerne ved råstofferne -
modsat hvad erklæringen fra PLEPCI antyder - på den ene eller den anden måde 
ville have haft gunstig indvirkning på rentabiliteten for erhvervsgrenen i 
Fællesskabet, navnlig fordi råstoffer kan tegne sig for op til en tredjedel af de 
samlede omkostninger for erhvervsgrenen i Fællesskabet ved fremstillingen af den 
pågældende vare. Konklusionerne i betragtning (49) i forordningen om midlertidig 
told viser imidlertid, at dette ikke var tilfældet. 
(38) PLEPCI anmodede også om nærmere oplysninger om Kommissionens konklusioner 
vedrørende de klagende producenters lagre, salg og produktion fra 1994 til 
undersøgelsesperioden, idet det hævdede, at det var inkonsistent at påstå, at 
salgsmængde og produktion for erhvervsgrenen i Fællesskabet var vokset, medens 
lagrene i samme periode var faldet. 
Hvad angår dette argument, bekræftes det, at lagrene var svagt faldende fra 1994 til 
undersøgelsesperioden. Dette skyldtes, at erhvervsgrenens salg på 
fællesskabsmarkedet var nogenlunde stabilt (ca. 46 tons), medens eksporten til lande 
uden for Fællesskabet i samme periode var voksende. 
(39) Endelig hævdede PLEPCI, at den af undersøgelsen omfattede import ikke kunne 
anses for at have forvoldt nogen væsentlig skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet, 
fordi fællesskabsproducenternes priser og markedsandel fra 1994 til 
undersøgelsesperioden var vokset, medens der var konstateret faldende 
markedsandel for de af undersøgelsen omfattede importører som følge af svagt 
stigende importpris. 
15 
(40) Det skal i den sammenhæng påpeges, at undersøgelsen af skaden dækkede perioden 
fra den 1. januar 1992 til den 31. marts 1995, dvs. en periode på mere end tre år. En 
partiel trend i en del af denne periode skal derfor ses i lyset af den overordnede trend 
i hele den af undersøgelsen omfattede periode. Da PLEPCI's konklusioner kun 
baseres på en begrænset periode inden for den af skadesundersøgelsen omfattede 
periode, har dets argumentation kun begrænset værdi. 
(41) Det bekræftes, at markedsandelen for erhvervsgrenen i Fællesskabet voksede med 
0,2% - og at priserne steg svagt - i undersøgelsesperioden sammenholdt med 1994. 
Alligevel mistede erhverv.-grenen i Fællesskabet markedsandel - ligesom dens 
salgspriser faldt - i den periode, der er taget i betragtning ved undersøgelsen af 
skaden, dvs. fra 1992 til afslutningen på undersøgelsesperioden som angivet i 
betragtning (47) og (48) i forordningen om midlertidig told. Skønt markedsandelen 
for den pågældende import faldt med 1,8%, medens priserne for den steg med 2,57c 
i undersøgelsesperioden sammenholdt med 1994, henledes opmærksomheden 
desuden på, at importens markedsandel fra 1992 til undersøgelsesperioden, dvs. hele 
den periode, der blev taget i betragtning ved vurderingen af skaden, voksede med 
13,8 procentpoint, dvs. med 46%, medens importprisen faldt med 3,3%. Dets 
argument kunne derfor ikke accepteres. 
(42) Da der ikke er fremført nye væsentlige argumenter vedrørende konklusionerne i 
betragtning (53) til (72) i forordningen om midlertidig told, bekræftes de foreløbige 
konklusioner om det forhold, at der er forvoldt væsentlig skade på erhvervsgrenen i 
Fællesskabet. 
16 
VIII. FÆLLESSKABETS INTERESSER 
(43) Der mindes om, at det i betragtning (73) ff. i forordningen om midlertidig told blev 
oplyst, at der var foretaget en vurdering af de forskellige interesser, herunder 
interesserne for erhvervsgrenen, brugerne og importørerne i Fællesskabet, og at der 
ikke var noget særligt forhold, der gjorde det bydende nødvendigt ikke at træffe 
antidumpingforanstaltninger. Tværtimod blev det konkluderet, at det af hensyn til 
Fællesskabets rimelige interesser er nødvendigt, at erhvervsgrenen i Fællesskabet 
beskyttes mod illoyal handelspraksis i form af import til dumpingpris af varer med 
oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand. 
(44) Da der ikke er fremført nye argumenter vedrørende den analyse af Fællesskabets 
interesser, der blev foretaget i forordningen om midlertidig told, bekræftes de 
foreløbige konklusioner. 
IX. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER 
A. Toldens niveau og form 
(45) På grundlag af de ovenstående konklusioner vedrørende dumping, skade, 
årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser er det overvejet, hvilken form og 
hvilket niveau antidumpingforanstaltningerne skal have for at fjerne de 
handelsfordrejende virkninger af den skadelige dumping og genskabe effektive 
konkurrencevilkår på fællesskabsmarkedet. 
(46) Da de prisniveauer, ved hvilke de skadelige virkninger af importen ville være 
fjernet, var højere end dumpingmargenen for alle de af undersøgelsen omfattede 
lande, blev dumpingmargenen benyttet ved fastlæggelsen af foranstaltningernes 
omfang. 'O' 
(47) På det ovennævnte grundlag bør der indføres endelig told i form af værditold. 
17 
(48) I henhold til artikel 11, stk. 4, i grundforordningen kan der ikke som led i denne 
procedure indledes en undersøgelse vedrørende nye eksportører med henblik på at 
fastlægge individuelle dumpingmargener vedrørende Indonesien, da der blev 
benyttet stikprøver som led i den oprindelige undersøgelse. For at sikre 
ligebehandling af eventuelle nye eksportører og de selskaber, der deltog i denne 
undersøgelse, skal det dog fastslås, at der skal åbnes mulighed for at anvende den 
vejede gennemsnitlige told, som opkræves af de sidstnævnte selskaber, på alle nye 
eksportører, der ellers ville være berettiget til en fornyet undersøgelse i henhold til 
artikel 11, stk. 4. 
X. OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD 
(49) På baggrund af størrelsen af de dumpingmargener, der blev fastlagt for de 
eksporterende producenter, og den alvorlige skade, der er påført erhvervsgrenen i 
Fællesskabet, anses det for nødvendigt endeligt at opkræve de beløb, som er sikret 
ved hjælp af midlertidig antidumpingtold for transaktioner med den pågældende 
vare, på den endelige tolds niveau -
18 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af sække og poser af den art, 
der anvendes til emballage, ikke af trikotage, fremstillet af strimler af polyethylen 
eller polypropylen, af vævet stof af vægt 120 g og derunder pr. m2 og med 
oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand. Varen, som er beskrevet ovenfor, 
henhører under KN-kode 6305 32 81, 6305 33 91, ex 3923 21 00 (Taric kode : 
39232100*10), ex 3923 29 10 (Taric kode : 39232910*10) og ex 3923 29 90 (Taric 
kode: 39232990*10). 
2. Î denne forordning fastsættes tolden til nedenstående satser beregnet af nettoprisen, 
frit Fællesskabets grænse, ufortoldet: 
(a) 36,07o for sække og poser med oprindelse i Indien (Taric-tillægskode 8900) 
med undtagelse af import af den pågældende vare, som fremstilles af 
nedenstående selskaber, for hvilke tolden fastsættes således: 
Indien: 
Toldsats 
(%) Taric-tillægskode 
Buildmet Private Ltd. 
Gilt Pack 
Kanpur Plastipack 
Neo Sack Ltd. 
Polyspin Export Ltd. og 
Polyspin Private Ltd. 
Shankar Packaging Ltd. 
Aditya Bags (India) Limited 
TPI India Limited 
Virgo Polymers (India) Limited 75,6 
0,0 
4,3 
0,0 
75,8 
6,1 
10,5 
10,5 
10,5 8944 
8945 
8946 
8947 
8948 
8949 
8424 
8424 
8424 
19 
(b) 56,07c for sække og poser med oprindelse i Indonesien (Taric-tillægskode 
8900) med undtagelse af import af den pågældende vare, som fremstilles af 
nedenstående selskaber, for hvilke tolden fastsættes således: 
Indonesien: 
Toldsats Taric-tillægskode 
(%) 
PT. Adhi Kara Suryatama 28,3 8950 
PT. Aster Dharma Industri 28,3 8950 
P.T. Hardo Soloplast 28,4 8951 
PT. Kemilau Indah Permana Ltd. 31,0 8952 
P.T. Peiasnal 28,3 8950 
P.T. Poliplas Indah Sejahtera 38,0 8953 
P.T. Simoplas 23,5 8954 
P.T. Wirapetro 28,3 8950 
(c) 60,87c for sække og poser med oprindelse i Thailand (Taric-tillægskode 
8900) med undtagelse af import af den pågældende vare, som fremstilles af 
nedenstående selskaber, for hvilke tolden fastsættes således: 
Thailand: 
Toldsats Taric-tillægskode 
(%) 
Bangkok Polysack Co. Ltd. 13,2 8955 
CP Poly-Industry Public Co. Ltd. 43,2 8956 
Thai Coating Industrial Public Co. Ltd. 27,5 8958 
Thai Plastic Products Co. Ltd. 15,8 8959 
Pacific Polysacks Co. Ltd. 47,8 8094 
20 
3. Medmindre andet er angivet, finder gældende bestemmelser for told anvendelse. 
4. Dersom en indonesisk part forelægger Kommissionen fyldestgørende bevis for, at 
den ikke eksporterede de i artikel 1, stk. 1, beskrevne varer i undersøgelsesperioden, 
at den ikke har forbindelse med nogen eksportør eller producent, der er omfattet i de 
i denne forordning fastsatte foranstaltninger, og at den har eksporteret de 
pågældende varer efter undersøgelsesperioden eller har indgået en uigenkaldelig 
kontraktlig forpligtelse til at eksportere en betydelig mængde til Fællesskabet, kan 
Rådet med simpelt flertal på forslag af Kommissionen efter konsultationer i det 
rådgivende udvalg ændre artikel 1, stk. 2, litra b), ved for den pågældende part at 
fastsætte den told, der anvendes på samarbejdsvillige producenter/eksportører, der 
ikke indgår i stikprøven, dvs. 28,37c 
Artikel 2 
Det beløb, der er sikret ved hjælp af den midlertidige antidumpingtold i henhold til 
forordning (EF) nr. 45/97, opkræves endeligt til den endeligt fastsatte toldsats. 
Beløb, der er sikret ud over satsen for den endelige antidumpingtold, og som 
vedrører import af sække og poser, frigives. 
Artikel 3 
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vesne 
21 

ISSN 0254-1459 
KOM(97) 484 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 02 li 
Katalognummer : CB-CO-97-494-DA-C 
ISBN 92-78-24872-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
c