Fælles holdning (EF) nr. 7/2004

vedtaget af Rådet den 5. december 2003

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2004 af ... om forhandling og gennemførelse af luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande

(2004/C 54 E/03)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(1),

efter proceduren i traktatens artikel 251(2), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) De internationale luftfartsforbindelser mellem medlemsstaterne og tredjelande har traditionelt været styret af bilaterale luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande, de dertil knyttede bilag og andre bilaterale eller multilaterale aftaler.

(2) I henhold til domme fra De Europæiske Fællesskabers Domstol i sag C-466/98, C-467/98, C-468/98, C-469/98, C-471/98, C-472/98, C-475/98 og C-476/98 har Fællesskabet enekompetence med hensyn til forskellige aspekter af sådanne aftaler.

(3) Domstolen har også fastslået, at EF-luftfartsselskaberne er omfattet af retten til frit at etablere sig inden for Fællesskabet, herunder retten til ikke-diskriminerende markedsadgang.

(4) Når det er klart, at indholdet af en aftale delvis hører under Fællesskabets kompetence og delvis under medlemsstaternes, er det afgørende at sikre et tæt samarbejde mellem medlemsstaterne og fællesskabsinstitutionerne, både under forhandlings- og indgåelsesprocessen og under opfyldelsen af de indgåede forpligtelser. Denne forpligtelse til at samarbejde er en følge af kravet om enhed i Fællesskabets optræden udadtil. Fællesskabets institutioner og medlemsstaterne bør træffe alle nødvendige skridt til at sikre det bedst mulige samarbejde i den forbindelse.

(5) Den samarbejdsprocedure mellem medlemsstaterne og Kommissionen, der indføres med denne forordning, bør ikke berøre kompetencefordelingen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne i henhold til fællesskabsretten, således som denne fortolkes af Domstolen.

(6) Alle eksisterende bilaterale aftaler mellem medlemsstater og tredjelande, der indeholder bestemmelser, som er i strid med fællesskabslovgivningen, bør ændres eller afløses af nye aftaler, som fuldt ud er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen.

(7) Uden at dette berører traktaten, særlig artikel 300, kan medlemsstater, der måtte ønske det, foretage ændringer i eksisterende aftaler og træffe foranstaltninger til gennemførelse heraf indtil det tidspunkt, hvor en aftale indgået af Fællesskabet træder i kraft.

(8) Det er vigtigt at sikre, at en medlemsstat, der fører forhandlinger, tager hensyn til fællesskabslovgivningen, bredere fællesskabsinteresser og igangværende fællesskabsforhandlinger.

(9) Hvis en medlemsstat ønsker at knytte luftfartsselskaber til forhandlingsprocessen, bør alle luftfartsselskaber, der er etableret på den pågældende medlemsstats område, behandles lige.

(10) Ved etablering på en medlemsstats område forstås faktisk udøvelse af en luftfartsaktivitet gennem faste arrangementer. En sådan virksomheds retlige form, hvad enten den er en filial eller et datterselskab med status som juridisk person, bør ikke være af afgørende betydning i denne forbindelse. Et foretagende, der er etableret på flere medlemsstaters område, som fastlagt i traktaten, bør for at undgå omgåelse af national lovgivning sikre sig, at hver enkelt virksomhed opfylder de krav, der under overholdelse af fællesskabsretten måtte være fastsat i den nationale lovgivning, der finder anvendelse på dets aktiviteter.

(11) For at sikre, at EF-luftfartsselskabers rettigheder ikke begrænses i urimelig grad, bør der ikke indføres nye ordninger i bilaterale luftfartsaftaler, hvis disse medfører nedsættelse af antallet af EF-luftfartsselskaber, der kan udpeges til at udføre flyvning på et givet marked.

(12) Medlemsstaterne bør indføre ikke-diskriminerende og gennemskuelige procedurer til at fordele trafikrettigheder mellem EF-luftfartsselskaber. I forbindelse med anvendelsen af disse procedurer bør medlemsstaterne tage behørigt hensyn til behovet for at bevare kontinuiteten i flyvningerne.

(13) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(3).

(14) Enhver medlemsstat kan påberåbe sig retten til fortrolighed i forbindelse med bestemmelserne i de bilaterale aftaler, den har indgået, og anmode Kommissionen om ikke at videregive oplysningerne til andre medlemsstater.

(15) En ordning vedrørende udvidet samarbejde om anvendelsen af lufthavnen i Gibraltar blev vedtaget i London den 2. december 1987 af Kongeriget Spanien og Det Forenede Kongerige i form af en fælles erklæring fra de to landes udenrigsministre. Denne ordning er endnu ikke iværksat.

(16) Da målene med denne forordning, nemlig koordinering af forhandlinger med tredjelande om indgåelse af luftfartsaftaler og nødvendigheden af at garantere en harmoniseret fremgangsmåde med hensyn til gennemførelsen og anvendelsen af aftalerne og verifikationen af deres overensstemmelse med fællesskabslovgivningen, ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne og derfor på grund af denne forordnings fællesskabsdimension bedre kan gennemføres på fællesskabsplan, kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Anmeldelse til Kommissionen

1. En medlemsstat kan - uden at dette berører Fællesskabets og dets medlemsstaters respektive kompetencer - indlede forhandlinger med et tredjeland om en ny luftfartsaftale eller ændring af en eksisterende aftale, dets bilag eller enhver anden dertil knyttet bilateral eller multilateral aftale, hvis indhold delvis falder ind under Fællesskabets kompetence, under forudsætning af:

- at alle relevante standardbestemmelser, der er udarbejdet i fællesskab mellem medlemsstaterne og Kommissionen, indgår i sådanne forhandlinger, og

- at anmeldelsesproceduren i stk. 2, 3 og 4 overholdes.

Kommissionen indbydes, om nødvendigt, til at deltage som observatør i sådanne forhandlinger.

2. Hvis en medlemsstat har til hensigt at indlede sådanne forhandlinger, skal den skriftligt anmelde dette til Kommissionen. Denne anmeldelse skal omfatte en genpart af den gældende aftale, hvis en sådan findes, anden relevant dokumentation, og en angivelse af de bestemmelser, som vil blive behandlet under forhandlingen, formålene med forhandlingen, og enhver anden relevant oplysning. Kommissionen stiller anmeldelserne, samt, efter anmodning, den ledsagende dokumentation, til rådighed for andre medlemsstater, under overholdelse af fortrolighedskravene.

Oplysningerne fremsendes mindst en kalendermåned forud for det fastlagte tidspunkt for indledning af formelle forhandlinger med det pågældende tredjeland. Hvis de formelle forhandlinger på grund af ekstraordinære omstændigheder fastlægges med mindre end en måneds varsel, fremsender medlemsstaten oplysningerne så hurtigt som muligt.

3. Medlemsstaterne kan fremsætte bemærkninger til den medlemsstat, som har anmeldt sin hensigt om at indlede forhandlinger i overensstemmelse med stk. 2. Den berørte medlemsstat skal så vidt muligt tage hensyn til sådanne bemærkninger under forhandlingerne.

4. Hvis Kommissionen inden 15 arbejdsdage efter modtagelse af den anmeldelse, der er omhandlet i stk. 2, kommer til den konklusion, at forhandlingerne kan formodes at

- være i strid med målene for igangværende fællesskabsforhandlinger med det pågældende tredjeland, og/eller

- resultere i en aftale, der ikke er forenelig med fællesskabsretten,

orienterer den medlemsstaten herom.

Artikel 2

Høring af interesserede parter og deltagelse i forhandlinger

Hvis luftfartsselskaberne eller andre berørte parter inddrages i de forhandlinger, der henvises til i artikel 1, skal medlemsstaterne sikre en ligelig behandling af alle EF-luftfartsselskaber, der er etableret på deres respektive områder, for hvilke traktaten gælder.

Artikel 3

Forbud mod indførelse af mere restriktive aftaler

En medlemsstat kan ikke med et tredjeland indgå nye aftaler, som reducerer antallet af EF-luftfartsselskaber, der i overensstemmelse med gældende aftaler kan udpeges til at udføre flyvning mellem dens område og tredjelandet, hverken med hensyn til hele lufttransportmarkedet mellem de to parter eller med hensyn til specifikke ruter mellem to byer.

Artikel 4

Indgåelse af aftaler

1. Efter undertegning af en aftale underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen om resultaterne af forhandlingerne, sammen med al relevant dokumentation.

2. Hvis forhandlingerne har ført til en aftale, der inkorporerer de relevante standardbestemmelser, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, bemyndiges medlemsstaten til at indgå aftalen.

3. Hvis forhandlingerne har ført til en aftale, der ikke inkorporerer de relevante standardbestemmelser, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, bemyndiges medlemsstaten, efter proceduren i artikel 7, stk. 2, til at indgå aftalen, forudsat at indgåelse af aftalen ikke er i strid med målsætningen for Fællesskabets fælles transportpolitik. Medlemsstaten kan midlertidigt anvende aftalen, mens den afventer udfaldet af proceduren.

4. Hvis Kommissionen aktivt forhandler med det samme tredjeland på grundlag af et landespecifikt mandat eller Rådets afgørelse 2004/.../EF af ... om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger med tredjelande om at lade en fællesskabsaftale træde i stedet for visse bestemmelser i eksisterende bilaterale aftaler(4), kan den pågældende medlemsstat uanset stk. 2 og 3 efter proceduren i artikel 7, stk. 2, bemyndiges til midlertidigt at anvende og/eller indgå aftalen.

Artikel 5

Fordeling af trafikrettigheder

Hvis en medlemsstat indgår en aftale eller ændringer til en aftale eller dens bilag, som omfatter begrænsninger i anvendelsen af trafikrettigheder eller antallet af EF-luftfartsselskaber, der er berettiget til at blive udpeget til at drage fordel af trafikrettigheder, sikrer den pågældende medlemsstat, at trafikrettighederne fordeles blandt de berettigede EF-luftfartsselskaber på grundlag af en ikke-diskriminerende og gennemskuelig procedure.

Artikel 6

Offentliggørelse af procedurer

Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om de procedurer, de påtænker at anvende med henblik på artikel 5 og, hvis det er relevant, artikel 2. Kommissionen sikrer, at disse procedurer offentliggøres til orientering i Den Europæiske Unions Tidende inden 8 uger efter modtagelsen heraf. Enhver ny procedure eller senere ændring af eksisterende procedurer skal meddeles til Kommissionen senest 8 uger, inden de træder i kraft, således at Kommissionen kan sikre, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende inden for denne otteugers periode.

Artikel 7

Udvalg

1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 11 i Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fællesskabet(5).

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 8

Fortrolige oplysninger

Ved anmeldelse til Kommissionen af forhandlinger og resultaterne heraf, som fastsat i artikel 1 og 4, angiver medlemsstaterne tydeligt over for Kommissionen, om nogle af de deri indeholdte oplysninger skal betragtes som fortrolige, og om de kan videregives til andre medlemsstater. Kommissionen og medlemsstaterne sikrer, at enhver oplysning, der er angivet som værende fortrolig, behandles i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter(6).

Artikel 9

Gibraltar

1. Anvendelsen af denne forordning på Gibraltar lufthavn foregriber ikke henholdsvis Kongeriget Spaniens og Det Forenede Kongeriges retlige holdning til deres uoverensstemmelse med hensyn til suveræniteten over det område, hvorpå lufthavnen er beliggende.

2. Anvendelsen af denne forordning på Gibraltar lufthavn suspenderes, indtil den ordning, der er fastlagt i den fælles erklæring af 2. december 1987 fra udenrigsministrene for Kongeriget Spanien og Det Forenede Kongerige, er iværksat. Kongeriget Spaniens og Det Forenede Kongeriges regeringer underretter Rådet om datoen for denne iværksættelse.

Artikel 10

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tredivtedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EUT C 234 af 30.9.2003, s. 21.

(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 2. september 2003 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af 5. december 2003 og Europa-Parlamentets holdning af ... (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(3) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(4) EUT L ...

(5) EFT L 240 af 24.8.1992, s. 8. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

(6) EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Den 26. februar 2003 forelagde Kommissionen et forslag til forordning om forhandling og gennemførelse af luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande.

2. Europa-Parlamentet vedtog sin førstebehandlingsudtalelse den 2. september 2003, og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse blev vedtaget den 16. juli 2003. Regionsudvalget har meddelt Rådet, at det ikke agter at afgive udtalelse.

3. Den 5. december 2003 vedtog Rådet sin fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 251.

II. FORMÅL

Forslaget blev forelagt i lyset af Domstolens dom af 5. november 2002 om de bilaterale luftfartsaftaler, som otte medlemsstater havde indgået med De Forenede Stater. Domstolen fastslog, at de pågældende aftaler omfattede bestemmelser, der hører under Fællesskabets enekompetence. Konsekvenserne af dommen er imidlertid langt mere vidtrækkende. Faktisk bekræfter Domstolen, at medlemsstaterne ikke har enekompetence til at forhandle og indgå en klassisk bilateral luftfartsaftale.

Kommissionens forslag tager højde for denne situation ved at fastlægge rammer, inden for hvilke medlemsstaterne fortsat kan forhandle og gennemføre sådanne aftaler samtidig med, at de overholder fællesskabsretten på dette område, hvor der er "blandet kompetence".

III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

1. De vigtigste ændringer

Rådet accepterer filosofien i Kommissionens forslag, men har foretaget en række vigtige ændringer af tekstens indhold og struktur, især i artikel 1 og 4, der omhandler anmeldelses- og godkendelsessystemet. Disse ændringer afspejler, at det er af største betydning for medlemsstaterne, at det system, der indføres ved den foreslåede forordning, kan fungere i praksis og give medlemsstaterne mulighed for at forhandle nye aftaler og opdatere allerede gældende aftaler på en måde, der både er effektiv og opfylder de vekslende behov på det globale marked for luftfart.

I den forbindelse bør opmærksomheden især henledes på følgende tre ændringer:

- Anvendelsesområdet for forordningen er udvidet, så det også omfatter de tilfælde, hvor medlemsstater forhandler med et tredjeland, som Kommissionen imidlertid fører forhandlinger med på Fællesskabets vegne. Gennem denne udvidelse af anvendelsesområdet vil Rådet kunne sikre, at begrebet parallelle forhandlinger accepteres på såvel fællesskabsplan som nationalt plan. Dette gør det bl.a. muligt at foretage rutinemæssige opdateringer af gældende bilaterale aftaler i afventning af resultatet af forhandlinger på fællesskabsplan.

- Der indføres en hurtig procedure, hvor medlemsstaterne automatisk får tilladelse til at indgå aftaler på Fællesskabets vegne, hvis aftalerne indeholder visse standardbestemmelser.

- Der indføres et princip om, at medlemsstaterne kan anvende sådanne aftaler foreløbigt, indtil der træffes afgørelse om fællesskabsgodkendelsen.

Resultatet af disse ændringer er en omfattende ramme, der dækker alle tænkelige scenarier. I henhold til den nye artikel 4 bibeholder Kommissionen sin beføjelse til at blokere aftaler, hvis forhandlingerne ikke har ført til inkorporering af EF-standardbestemmelser (og aftalerne dermed kan være i modstrid med fællesskabslovgivningen), eller i de tilfælde, hvor Kommissionen selv aktivt forhandler med det pågældende tredjeland på grundlag af et mandat fra Rådet. I begge situationer træffer Kommissionen afgørelse sammen med et rådgivende udvalg af medlemsstater. Rådet finder, at det samlet er en afbalanceret og rimelig ordning, som tager hensyn dels til Kommissionens institutionelle rolle som traktatens vogter, og dels til den afgørende betydning af hurtige og smidige procedurer, der kun skal anvendes, hvis det er strengt nødvendigt.

2. Andre vigtige ændringer

Der er indført en række andre mindre grundlæggende, og alligevel vigtige ændringer i Kommissionens forslag. Disse omfatter følgende:

- medlemsstaternes forpligtelse til i henhold til artikel 1 at underrette hinanden om kommende forhandlinger udgår. Kommissionen bliver i stedet den centrale myndighed for sådanne anmeldelser, som den stiller til rådighed for andre medlemsstater. Dette er et mindre bureaukratisk og mere strømlinet system

- affattelsen af artikel 2 er gjort bredere, så den kræver ligebehandling af alle interesserede parter (og ikke kun luftfartsselskaber), hvis de tilknyttes de forhandlinger, der finder sted

- formålet med artikel 3, der forbyder mere restriktive aftaler, er blevet gjort tydeligere

- der er indsat en tidsfrist i artikel 6 for offentliggørelse af procedurerne. (Tidligere var der kun en frist for offentliggørelsen af ændringer, men ikke for selve procedurerne)

- for så vidt angår fortrolige oplysninger (artikel 8, tidligere artikel 7), er Kommissionens hensigt, at begrænsninger med hensyn til fortrolighed kunne forhindre, at anmeldelser videregives til andre medlemsstater, blevet bibeholdt, men er yderligere præciseret

- de sædvanlige standardbestemmelser for Gibraltar lufthavn er blevet indsat.

3. Bemærkninger til Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse

De betænkeligheder, der kom til udtryk i Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse, er stort set de samme som medlemsstaternes. Det er derfor rimeligt at sige, at Parlamentets udtalelse generelt er tilgodeset i den fælles holdning. På grund af de væsentlige strukturelle ændringer, Rådet har foretaget, især for så vidt angår artikel 1 og 4, har det imidlertid ikke altid været muligt at følge den konkrete affattelse af de enkelte ændringer.

a) Ændringer, der helt eller delvis er taget med i den fælles holdning

Ændring 1, 2 og 3

Accepteres fuldt ud.

Ændring 11

Kan accepteres delvis og principielt. Begrænsningen til "officielle" forhandlinger afspejler tilføjelsen i artikel 4, stk. 4, af kravet om, at Kommissionen skal forhandle "aktivt".

Ændring 12

Kan principielt accepteres. Flytningen af teksten i første del af ændringen til stk. 2 er en rent redaktionel ændring, som Rådet principielt har efterkommet. Rådet har også efterkommet Europa-Parlamentets ønske om at lade kravet om, at en medlemsstat aktivt skal underrette de øvrige medlemsstater, udgå. Indførelsen af større fleksibilitet (ved tilføjelse af "principielt") vedrørende tidsfristen for fremsendelse af en anmeldelse følges op af Rådet i form af en fravigelse af varslet på en måned "på grund af ekstraordinære omstændigheder".

Ændring 19

Kan accepteres, da der allerede findes en tilsvarende tekst i artikel 4, stk. 1.

Ændring 14

Første del kan principielt accepteres.

Ændring 15

Kan principielt accepteres. På opfordring af Europa-Parlamentet har Rådet søgt at udarbejde en klarere affattelse af artikel 3.

b) Ændringer, der ikke er med i den fælles holdning

Ændring 4 og 14 (anden del) omhandler traktatens begreb "etablering", der er blevet fortolket i mange af Domstolens domme. Der er ikke store muligheder for at fravige dette begreb i afledt ret.

Ændring 5 er ikke i overensstemmelse med artiklen.

Ændring 6 synes at være et forsøg på at ændre gældende standard for affattelse af betragtninger vedrørende subsidiaritet og proportionalitet.

Ændring 7 passer ikke godt til teksten i artiklerne og forekommer uforenelig med, at bilaterale aftaler falder ind under "blandet kompetence".

Ændring 8, 9 og 10 vedrører ikke forhandlinger på medlemsstatsniveau og kan derfor ikke anvendes som betragtninger i denne forordning. Sådanne politiske spørgsmål kunne typisk tages med i forhandlingsmandater til Kommissionen, der nødvendigvis ikke er offentligt tilgængelige.

Ændring 13 kan ikke accepteres, da Rådet finder det vigtigt, at medlemsstaterne kan fremsætte bemærkninger til andre medlemsstaters forhandlinger.

Med hensyn til ændring 18 finder Rådet, at den fælles holdnings bestemmelser om fortrolighed er klarere og mere anvendelige i praksis.

4. Konklusioner

Rådet er af den opfattelse, at den fælles holdning sikrer en rimelig og fornuftig ligevægt, der kombinerer behovet for pragmatiske og brugbare mekanismer, der er forenelige dels med, hvordan det globale luftfartsmarked fungerer, og dels med retskrav i henhold til traktaten som fortolket af Domstolen. Med denne fælles holdning har Rådet søgt at tage størst muligt hensyn til de betænkeligheder, Europa-Parlamentet gav udtryk for i sin førstebehandlingsudtalelse.