Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om det første flerårige program til støtte for turismen i Europa (1997-2000) PHILOXENIA« () (97/C 30/26)

Rådet besluttede den 24. juni 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Regionaludvikling og Fysisk Planlægning, som udpegede Georgios Sklavounos til ordfører og Giacomo Regaldo til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 17. september 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 338. plenarforsamling af 25. og 26. september 1996, mødet den 26. september 1996, med 84 stemmer for, 5 imod og 6 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning og historisk baggrund

1.1. Første gang, ØSU tog spørgsmålet om turisme op, var i 1989. I en initiativudtalelse om turisme og regionaludvikling () beklagede ØSU, at en så stor erhvervssektor, som skabte velstand og arbejdspladser, ikke var omfattet af en EF-støttepolitik. ØSU bemærkede sågar, at mange af medlemsstaterne negligerede sektoren og ikke havde fundet det på sin plads at oprette et særligt ministerium for den.

1.2. Kommissionen offentliggjorte sine første overvejelser over EF-foranstaltninger til fremme af turismen i løbet af 1980'erne. Rådet besluttede derpå at udråbe 1990 til Det Europæiske År for Turisme, en symbolsk gestus, som gjorde medlemsstaterne og de europæiske borgere opmærksomme på turismens økonomiske dimension og på betydningen af at igangsætte en samordnet aktion til udvikling af turismen.

1.3. I 1992 offentliggjorde Kommissionen en treårig handlingsplan, som ØSU godkendte, fordi den på trods af dens mangler var et lovende første skridt ().

1.4. I de efterfølgende år og især under forberedelserne til Edinburgh-konferencen, der førte til Maastricht-trakaten, opfordrede ØSU og Europa-Parlamentet ved forskellige lejligheder Kommissionen og Rådet til at koordinere de foreslåede foranstaltninger bedre og skabe en sammenhængende ramme for en europæisk turistpolitik ().

1.5. De umiddelbare resultater levede ikke op til forventningerne, for selv om den ændrede traktat for første gang anerkendte muligheden for at iværksætte foranstaltninger på turistområdet, veg man uden om spørgsmålet om at skrive en sådan politik ind i traktaten med eget retsgrundlag. Spørgsmålet blev således udsat til regeringskonferencen i 1996.

1.6. Det næste skridt var offentliggørelsen af Kommissionens grønbog om turisme (). Grønbogens sigte var at sondere terrænet hos de berørte aktører (folk inden for turisterhvervet, forbrugere, miljøbevægelser osv.) for at finde frem til, hvad der vil være en ønskelig fremtid for sektoren på europæisk plan, lige fra opretholdelse af status quo til den maksimale løsningsmulighed nr. 4, nemlig indføjelse af et kapitel om turisme i EU-traktaten. Et flertal i ØSU bakkede op om løsningsmulighed nr. 4 ud fra den begrundelse, at Europa er i stand til at bibringe turismen en merværdi ud over, hvad der fremmes og praktiseres i de forskellige medlemsstater.

1.7. Efter at have vurderet resultaterne af handlingsplanen () og reaktionerne på grønbogen fremlægger Kommissionen nu på forslag af kommissionsmedlem PAPOUTSIS PHILOXENIA-programmet.

1.8. Den administrative enhed for turisme i GD XXIII blev først oprettet i 1989. Det skal nævnes, at turisme tidligere henhørte under GD VII, transport.

1.9. Pr. definition er turisme et spørgsmål af horisontal karakter, og følgelig vedtog ikke blot GD XXIII, men ligeledes andre generaldirektorater foranstaltninger før i tiden og vedbliver med at vedtage foranstaltninger i dag, som direkte eller indirekte har indflydelse på turistsektoren. Der er tale om følgende generaldirektorater: GD IV, konkurrence, GD V, beskæftigelse, arbejdsmarkedsrelationer og sociale anliggender, GD X, AV-sektoren, information, kommunikation og kultur, GD XI, miljø, GD XVI, regionalpolitik, GD XXI, told og indirekte beskatning og GD XXIV, forbrugerpolitik.

1.10. Følgelig blev de fleste fællesskabsforanstaltninger, bortset fra naturligvis GD XXIII's, vedtaget på grundlag af forskellige prioriteter og ud fra andre synsvinkler end turismens.

1.11. Det skal dog fremhæves, at ovennævnte ikke gælder for perioden fra 1995 og frem, hvor GD XXIII, turisme, bestræbte sig på at sikre en bedre koordinering af de fællesskabsforanstaltninger, der indvirker på turismen, naturligvis inden for rammerne af dets uformelle og begrænsede koordineringsbeføjelser. Takket være handlingsplanen for 1993/1994 konstaterede man et behov for at styrke den horisontale tilgang til turismen og undgå overlapninger. I dag er det påkrævet med en videreudvikling af de interne fællesskabsmekanismer til koordinering og maksimering af de forventede resultater. Dette må primært være GD XXIII's rolle og ansvar.

2. Turismens betydning for den europæiske økonomi

2.1. ØSU har gentagne gange understreget den betydning, det tillægger turismen. Det griber denne lejlighed til at påpege, at det anser turistsektoren for at være af væsentlig betydning for den europæiske økonomi af en række årsager, især følgende:

- turistindustrien forventes at blive den største industri i verden i år 2010 med internationale ankomster () på 700-750 mio.,

- Europa forventes at vedblive med at være den væsentligste destination for turiststrømmen i verden (selv om Europas relative andel i verdensturismen er faldende),

- dette gør turismen til den største jobskabende faktor; turismen har derfor direkte og indirekte følger for regionaludviklingen og udviklingen i andre sektorer.

2.2. Turismens betydning for den europæiske økonomi kan kort beskrives med følgende tal: turismen tegner sig i dag for hver ottende arbejdsplads i Europa, idet den beskæftiger over 9 mio. arbejdstagere. Endvidere repræsenterer den 13,4 % af EU's BNP ().

2.3. Som det erkendes i begrundelsen til programmet PHILOXENIA (KOM(96) 168) berettiger indtagelsen af førstepladsen på verdensmarkedet for turisme ikke til at udvise efterladenhed. I de sidste 20 år er Europas markedsandel støt og roligt blevet udhulet (med ca.10 %), mens der er sket en parallel stigning i destinationer i Sydøstasien, Nordafrika og Sydamerika. EU kan naturligvis ikke forholde sig passiv over for denne udvikling.

2.4. I forsøget på at fastholde en vigtig stilling på verdensmarkedet for turisme bør man ikke udelukkende være koncentreret om statistiske mål. Europa må fastholde sin førende stilling inden for høj-standard turisme og tilbyde produkter af høj kvalitet og alternative former for turisme, der indebærer udveksling. Bortset fra at slå på sine naturlige ressourcer og de kulturelle værdier må Europa udforme og fastholde en slagkraftig politik baseret på kvalitetsprodukter og -tjenesteydelser samt fremhæve den europæiske identitet og de nuværende tendenser i Europa. Udover museumsrelaterede, historiske, kulturelle og naturlige aspekter af markedet kan og må der i den europæiske markedsføring tilbydes produkter, som til stadighed fornyer interessen og skaber efterspørgsel.

2.5. I forbindelse med formuleringen og gennemførelsen af en sådan strategi er der behov for en høj grad af samarbejde og koordinering på alle niveauer - såvel på lokalt, regionalt, nationalt som på EU-niveau. Der bør foregå et samarbejde og en samordning mellem de fælles ansvarlige organer i den offentlige sektor og mellem den offentlige og den private sektor.

2.6. Der er behov for forskning i efterspørgslen på verdensplan, og hvordan den dannes, i den verdensomspændende konkurrence og i udviklingen på det interne marked.

3. Nuværende udvikling og problemer

3.1. Udviklingen i den europæiske turisme fra dengang, der kun var en enkelt turist/rejsende (sidst i det 19. århundrede og i begyndelsen af det 20. århundrede), til i dag med masseturisme eller den såkaldte »turistindustri«, hænger uløseligt sammen med udviklingen i det europæiske samfund og den europæiske økonomi, der betinger den, og som nu om dage i høj grad indvirker på den.

3.2. Udover de mange positive følger i henseende til økonomisk udvikling er den moderne masseturisme kendetegnet ved følgende forhold:

- fra at være et privilegium for en økonomisk og social elite, kommer turismen nu et bredere befolkningslag til gode, ja der er faktisk tale om masseforbrug,

- turistferier er blevet indført som et grundlæggende behov på alle niveauer (i henseende til indkomst, uddannelse og klasse), i det europæiske samfund,

- der er blevet dannet kæmpeforetagender, som påtager sig at imødekomme ovennævnte behov via skabelse af turismeprodukter og rejsefaciliteter,

- massetransport, masseudbud af rekreative aktiviteter, masseindkvartering og masseforplejning, dvs. standardarrangementer omfattende næsten alle aspekter,

- turistprodukterne og serviceydelserne er både i henseende til kvalitet og i den måde, hvorpå de præsenteres og forbruges, blevet tilpasset de behov, masseturismen har skabt,

- det stadigt større udbud af lavpristransport og serviceydelser betyder ikke nødvendigvis, at slutproduktet sælges til en lav pris.

3.3. Der optræder følgende konsekvenser:

- i miljømæssig henseende (for stor koncentration af indkvarteringssteder i små og særligt naturskønne områder, en for stor koncentration af turister i særdeles små områder og i visse perioder af året med en betydelig belastning af jordbunden og undergrunden til følge),

- i social henseende (i en række regioner, som specialiserer sig i masseturisme og sæsonpræget turisme, er der opstået en række alvorlige sociale problemer: problemer i lokale samfund, som modtager turister, og problemer mellem turister og disse lokalsamfund),

- i kulturel henseende (turismens massive omfang og form skaber alvorlige kulturelle problemer i mange regioner).

3.4. Særlige konsekvenser af masseturismen

3.4.1. Den ensidige specialisering i turisme og økonomiens sæsonprægede karakter i adskillige regioner har en destabiliserende indvirkning på det sociale mønster.

3.4.2. I højsæsonen paralyseres det sociale liv af hensyn til økonomien, mens det kulturelle liv omdannes til et produkt, som besøgende kan benytte sig af.

3.4.3. Relationerne mellem turister og lokalsamfundet er utilstrækkelige. Som følge af ovennævnte standardarrangementer for turisten som kunde og som forbruger lægges der større vægt på udbytte end på menneskelig kontakt og kommunikation reduceres til et minimum.

3.4.4. Tendensen henimod et oligopol inden for marketing og varetagelse af den europæiske turisme tenderer mod at skabe alvorlige sammenstød og interessekonflikter i den europæiske turistsektor.

3.4.5. Gigantforetagender inden for turisme har flyttet omdrejningspunktet for deres forretningsinteresse fra udbud af turistprodukter og serviceydelser til givtig investering af den kapital, som de får ind ved i stor stil at forhåndssælge forudbetalte pakkerejser.

3.4.6. Turistindustriens kapital og indtjening overføres til det finansielle system.

3.4.7. Der er sket en hurtig »turistmæssig degradering« af hele områder, som har haft negative følger for de lokale samfund og økonomier. Resultatet er en geografisk set for stor koncentrering af indkvarteringssteder, for mange turister og ødelæggelse af de naturlige og kulturelle ressourcer, som udgjorde det oprindelige grundlag for udvikling af turismen.

3.4.8. Turiststrømmen er sæsonmæssig koncentreret i de fleste områder af Europa, hvilket fører til sæsonbetonet beskæftigelse, både hvad angår arbejdsstyrken, og hvad angår den investerede kapital.

4. Den europæiske turismes grundlæggende behov i dag

4.1. Den europæiske turismes grundlæggende behov i dag kan inddeles således:

- gennemsnitskundens behov (borgeren som individ, som arbejdstager og som forbruger, i henseende til det nuværende og fremtidige efterspørgselsbehov),

- behovene hos ejere eller bestyrere af indkvarteringsfaciliteter (hovedsagelig små og mellemstore virksomheder),

- behovene hos rejsearrangørerne, som er hovedaktørerne i den europæiske turistindustri,

- behovene hos dem, der er beskæftiget inden for turistsektoren,

- behovene i samfundet generelt, især på turistdestinationer.

4.2. Kundernes behov

- behov for pålidelige reklamer og oplysninger,

- behov for sikkerhed under transport og under hele opholdet (beskyttelse mod mulige trusler),

- behov for billigere takster på det indre marked, uden at det går ud over tjenesteydelsernes kvalitet,

- behov for, at markedsprisen svarer til kvaliteten af de tjenesteydelser, der udbydes,

- behov for at undgå risiciene ved, at et fåtal kontrollerer markedet,

- behov for en direkte, effektiv og finansielt set objektiv indsats i tilfælde af ulykke og sygdom, både for den interne og den eksterne turisme.

Både med hensyn til turistens problemer som forbruger og med hensyn til problemer vedrørende ulykker og sundhed holder ØSU fast ved de synspunkter, det har givet udtryk for i tidligere udtalelser.

4.3. Behovene hos indehavere og bestyrere af indkvarteringsfaciliteter

- Disse leverandører anmoder om fair behandling ved fastsættelsen af deres priser som forholdsregel mod rejsearrangørers misbrug af dominerende stilling,

- de har behov for mæglingsprocedurer og -institutioner til at løse stridigheder om priser og rimelige betalingsbetingelser,

- de har behov for særlige lånemuligheder for deres iværksætterbehov inden for det europæiske banksystem og EU's strukturfonde,

- de har behov for en mere direkte kontakt med forbrugerne, for information og for yderligere uddannelse inden for informationssamfundet og de nye teknologier,

- der er et behov for, at de lokale og regionale myndigheder, medlemsstaterne og EU deltager i reklamefremstød, i miljøbeskyttelsen og i en forbedring af infrastrukturerne,

- der er et behov for at løse turismens sæsonbetonede karakter og de problemer, som dette rejser for et stort antal virksomheder i turistsektoren,

- endvidere behov for managementuddanelse og -oplæring.

Løsning af ovennævnte problemer forudsætter accept af nærhedsprincippet og EU-inddragelse.

4.4. Rejsearrangørernes behov

Rejsearrangørerne indtager det standpunkt, at sikring af de grundlæggende infrastrukturer såsom lufthavne, telekommunikation, vandforsyning og kloakeringsanlæg samt et sociopolitisk klima, der er fredeligt og imødekommende over for turisme, er væsentlige forudsætninger, for at de kan planlægge og udbyde produkter og serviceydelser.

Europæiske og verdensomspændende reklamefremstød hilses uden tvivl velkommen blandt rejsearrangørerne.

4.5. Behovene hos dem, som er beskæftiget med turisme

4.5.1. De ansatte i turistsektoren udgør ikke en homogen kategori i henseende til indkomst, faglige kvalifikationer eller deres stilling i henseende til lovgivning og regelsæt. Dette skyldes delvis de store forskelle i de aktiviteter, de varetager, og dels det store antal virksomheder, som bidrager til samme endelige »turistprodukt«.

4.5.2. Det, som disse arbejdstagere imidlertid har til fælles, er en høj andel af atypiske og sæsonbetingede jobs og et miljø med relativ deregulering i henseende til arbejdsvilkår.

4.5.3. Den stigning i beskæftigelsen, som burde blive resultatet af en passende strategi for turismeudvikling, må følges op af en kvalitativ forbedring af arbejdskraftens færdigheder. Der bliver behov for foranstaltninger til:

- at fremme uddannelse, kunnen og inddragelse samt gensidig anerkendelse af kvalifikationer og diplomer,

- at opstille en lovramme for samtlige arbejdstagere, også dem, som har atypiske jobs,

- at sørge for overholdelse af minimumsrettighederne i Charteret over grundlæggende rettigheder for arbejdstagere i EU, specielt med hensyn til arbejdstid, sundhed, sikkerhed på arbejdspladsen og arbejdsvilkår, som skal være nedfældet i en kontrakt,

- at overholde ILO-konventionerne, især konvention 172, i alle tilfælde.

4.5.4. Disse foranstaltninger vil medvirke til at højne turismeservicens kvalitet, at sikre vertikal og horisontal mobilitet for dem, der er beskæftiget inden for turisme, samt via konsensus at løse turisme-SMV'ers fleksibilitetsproblemer.

4.6. Samfundets behov generelt

4.6.1. I grel modsætning til en velafbalanceret regional og økonomisk udvikling har den anarkiske udvikling af masseturistaktiviteter i mange regioner i Europa, især i Sydeuropa, skabt en række problemer og behov, som må undersøges nærmere og tages effektivt hånd om. Mange turistcentre er blevet til ukontrollerede områder med rekreative aktiviteter i stor stil, hvilket skaber problemer for lokalsamfundet. I mange turistområder er turismen frem for at bidrage til kontakt, venskab og forståelse mellem befolkninger og kulturer blevet en faktor, der fremkalder fremmedhad, konflikter og åbne sammenstød.

4.6.2. Lokalsamfundene i turistområder må forberedes og informeres. Massemedierne, som har til opgave at kommunikere med og informere lokalsamfund i turistområder, har brug for en særlig form for information for at forebygge negative konsekvenser. Kulturelle kontakter og udvekslinger mellem turisternes hjemsted og destinationsområder i lavsæsonen er nødvendige for at give relationerne og udvekslingerne en anden karakter og kvalitet, som ikke udelukkende er nyttebestemte. Udnyttelse af lavsæsonen i social, økonomisk og kulturel henseende er et problem, som kræver uddannelse og videreuddannelse i mange regioner, især i Sydeuropa.

5. De væsentligste mangler i den hidtidige indsats

5.1. De foranstaltninger, der er taget til fremme af turismen til og med 1995, er karakteriseret ved:

- mangel på sammenhæng,

- mangel på koordinering mellem de ansvarlige organer,

- mangel på strategi,

- mangel på forskning og planlægning,

- mangel på procedurer til vurdering af resultater,

- svaghed i forebyggelse og/eller udbedring af turismens negative konsekvenser,

- mangel på procedurer og metoder for dialog på området for turisme,

- mangel på harmonisering (f.eks. på momsområdet).

6. PHILOXENIA

6.1. Det foreslåede fireårige program til støtte for turismen i Europa (PHILOXENIA), som løber fra første januar 1997, har som hovedmålsætning at fremme europæisk turismes kvalitet og konkurrenceevne for at bidrage til den generelle vækst i den europæiske økonomi og til jobskabelse.

6.2. Til opnåelse af denne strategiske målsætning har programmet fire specifikke målsætninger:

- forbedring af kendskabet til turisme,

- forbedring af det juridiske og økonomiske klima for turismen,

- forbedring af kvaliteten af de udbudte serviceydelser og produkter,

- forøgelse af antallet af turister fra tredjelande.

6.3. Det foreslås at lade programmet være åbent for deltagelse af de associerede lande i Central- og Østeuropa i overensstemmelse med samarbejdsprotokollerne for disse landes deltagelse i Fællesskabets programmer. Programmet vil ligeledes være åbent for deltagelse af Cypern og Malta efter de regler, som gælder for de EFTA-lande, der er part i EØS-aftalen, og efter procedurer, der skal aftales med disse lande.

6.4. I henhold til programmet skal Kommissionen i en rapport til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget gøre rede for de væsentligste af de foranstaltninger, som vedrører turisme (artikel 7).

6.5. I henhold til artikel 8 i forslaget foretages der en regelmæssig evaluering af resultaterne af programmet, og på grundlag af denne evaluering udarbejdes en foreløbig rapport senest tre år efter programmets begyndelse og en endelig rapport senest tolv måneder efter programmets udløb.

7. Generelle bemærkninger

7.1. Hvad angår programmets målsætninger bemærker ØSU følgende:

- de målsætninger, programmer opstiller, svarer til den europæiske turismes væsentligste grundlæggende behov,

- de falder inden for de rammer, som de midler, der er afsat til gennemførelsen af programmet, sætter.

7.2. Både forslagene om informering af de ansvarlige, berørte organer og forslagene om en trinvis og endelig evaluering af programmet ligger på linje med de synspunkter, ØSU allerede har givet udtryk for om demokratisk deltagelse, transparens og effektivitet i forbindelse med fællesskabsforanstaltninger.

7.3. ØSU mener, at alle de middelhavslande, som omfattes af beslutningerne fra Euromed-regeringskonferencen i Barcelona (1995), og ikke blot Cypern og Malta, bør deltage i PHILOXENIA-programmet for at udvikle de bedst mulige turistsynergier i hele Middelhavsområdet. Naturligvis bør der trækkes på forskellige budgetmuligheder (f.eks. dem, der specifikt er omtalt i Barcelona-beslutningerne), så PHILOXENIA-programmets knappe ressourcer ikke beskæres yderligere.

7.4. De foreslåede foranstaltninger er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. Endvidere definerer de korrekt de behov og interesser, europæisk turisme som helhed har. Desuden er programmet passende struktureret og kombinerer med held strategiske målsætninger med mellemliggende og umiddelbare mål og foranstaltninger.

7.5. Imidlertid berører PHILOXENIA ikke det særligt vigtige behov for en ekstern europæisk turismepolitik. Formuleringen af en sådan politik kunne kort omhandle væsentlige spørgsmål i økonomisk, social, politisk, etisk og kulturel henseende.

7.6. Især problemerne omkring organiseret »sex-turisme« og alle former for misbrug og udnyttelse af børn, i Europa og andetsteds, er noget, som ØSU ser på med stor bekymring. Udformning og iværksættelse af tiltag til bekæmpelse af disse fænomener er en vigtig hastesag ().

Sex-turisme har også følger for Europas image udadtil og for dets forbindelser med andre lande såsom lande i Nordafrika, Stillehavsområdet og Latinamerika. Desuden trues de traditionelle former for turisme af kundernes negative reaktion på sex-turisme.

7.7. Budget

ØSU mener, at der i lyset af de behov europæisk turisme har, er brug for en langt mere opmuntrende og generøs indsats fra Kommissionens og EU's side. Programmets målsætninger er rigtigt prioriteret, men begrænset af de utilstrækkelige midler, der er afsat til programmet. Det første flerårige program til støtte for turismen i Europa bør råde over så mange ressourcer, at det kan omfatte foranstaltninger til fremme, støtte og udvikling, ikke blot for at tiltrække turister fra tredjelande, men også for at sætte skub i den interne turisme i Europa og i alternative former og kategorier af turisme, som kan bruges til:

- at udvide turistsæsonen,

- at løse turismens sæsonmæssige karakter,

- at øge beskæftigelsen,

- at tilbyde serviceydelser af høj kvalitet.

8. Særlige bemærkninger til de foreslåede målsætninger og aktioner

8.1. Mål A: forbedring af kendskabet til europæisk turisme

ØSU mener, at mål A må topprioriteres, hvis der skal gennemføres en alvorlig undersøgelse af de problemer, som den europæiske turisme står over for, samt formuleres og ske en udbygning af en effektiv politik for turismeudvikling. Desuden vil en vurdering af effektiviteten af den direkte og indirekte bistand til turisme kun forblive tom snak, hvis mål A ikke søges nået i så fuldt omfang og så metodisk, som tilfældet bør være.

8.1.1. Mål A1: udarbejdelse af turismerelateret information

ØSU finder det absolut påkrævet at forbedre adgangen til de statistiske data samt disses brugervenlighed. Hvad selve foranstaltningerne angår, tilslutter ØSU sig både nytten af at etablere et europæisk statistisk system for turisme og behovet for at gennemføre enqueter, undersøgelser og analyser. Imidlertid skal det påpeges, at de, som har ansvaret for sektoren, må være med til at prioritere behovene samt fastlægge undersøgelsesprogrammernes prioriteter.

8.1.2. Mål A2: indsamling af oplysninger på turismeområdet fra andre kilder

Indsamling af oplysninger om turisme fra andre kilder er nyttig og vil dække de praktiske, teoretiske og forskningsmæssige behov i både turismeindustrien og hos de politiske beslutningstagere. Den foreslåede aktion, etablering af et europæisk forsknings- og informationsnetværk, kan ØSU godkende, hvad netværkets nytte angår. Imidlertid er selve driften og kommunikationen med turismeindustrien nogle spørgsmål, som forudsætter en nærmere belysning, en dialog og en nøje opmærksomhed. ØSU vurderer tillige, at den foreslåede aktion under Mål A2 supplerer tiltagene under Mål A1; i den forstand dækker PHILOXENIA, i det mindste hvad metode og indfaldsvinkel angår, hele spektret af behovene inden for turismeindustrien, det være sig i henseende til forskning, undersøgelser og dokumentation. Naturligvis står det alvorlige spørgsmål om, hvorledes målene skal nås, og hvilke forbindelser der skal findes mellem netværket og dem, der er ansat i turistindustrien, fortsat åbent. Problemerne omkring adgangen til netværkets data samt transmission og formidling af information fra netværket er ligeledes uløste spørgsmål.

8.1.3. Mål A3: lettelse af evalueringen af fællesskabsforanstaltninger med indvirkning på turismen

ØSU tilslutter sig det foreslåede Mål A3, men skal dog påpege, at man ikke finder, at den foreslåede aktion svarer til de behov, som er beskrevet under dette mål.

8.1.3.1. PHILOXENIA-programmet er helt sikkert ikke det eneste instrument i den europæiske politik for turisme. Den europæiske turistindustri støttes af EU via en lang række foranstaltninger med en direkte eller indirekte indflydelse på turismen. Kommissionens beretning til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om fælles aktioner med indvirkning på turismen (KOM(96) 29 endelig udg. af 5. februar 1996) indeholder en meget omfattende beskrivelse af:

- de direkte fælles foranstaltninger, som indvirker på turismen,

- de særlige fælles aktioner til støtte for europæisk turisme og de øvrige fælles aktioner, som virker ind på turismen.

8.1.3.2. Turistforanstaltningerne finansieres hovedsageligt af strukturfonden og det skal de efter planen blive ved med at gøre i perioden 1994-1999. På trods af, at fondenes bevillinger til turisme blev »defineret« i EF-støtterammerne eller de samlede programmeringsdokumenter (der blev udarbejdet efter aftale mellem de enkelte medlemsstater og Kommissionen), er det for øjeblikket vanskeligt at afgøre, hvor støtten går hen, til nøjagtig hvilke sektorer og på basis af hvilke kriterier.

8.1.3.3. Det er klart, at turistindustrien ligeledes får støtte fra Samhørighedsfonden til forbedring af transportinfrastrukturen og miljøbeskyttelse i Spanien, Portugal, Irland og Grækenland.

8.1.3.4. Endvidere anses de interventioner, som Den Europæiske Fond for Regionaludvikling foretager, for at udgøre den vigtigste kilde til bevilling af strukturmidler til udvikling af turismen (KOM(96) 29 endelig udg., side 80). Bevillingerne fra EFRU er fordelt på infrastrukturarbejde, udvikling af regionernes egne ressourcer og erhvervsinvesteringer.

8.1.3.5. Foranstaltninger, der vedrører de såkaldte turistressourcer, den arkitektoniske og kulturelle arv, det naturlige og det menneskeskabte miljø, eller foranstaltninger, som vedrører de menneskelige ressourcer, har helt sikkert en indvirkning på turismen. Forsknings- og udviklingsforanstaltningerne anses også for at være vigtige for turismen.

8.1.3.6. Det er en indlysende kendsgerning, at turismen i EU indirekte støttes af mange foranstaltninger (ligesom alle de øvrige sektorer og brancher i den europæiske økonomi). En undersøgelse af disse foranstaltninger (foranstaltninger, som indirekte støtter turismen, eller andre tiltag, som direkte støtter turismen) fører til den ubehagelige konklusion, at vi for øjeblikket ikke ved, hvilke eller hvor mange former for støtte der gives til turismen på europæisk plan, med hvilke prioriteter, hvor bredt et samarbejde der tilstræbes og inden for hvilken strategi.

8.1.3.7. ØSU mener, at man klart må skelne mellem den direkte og indirekte støtte til turistsektoren og hvis muligt opdelt efter branche.

8.1.3.8. Udtrykket turistindustri og støtte til turistindustrien er temmelig generelt og gør det ikke muligt at foretage den nødvendige vurdering af behov, støtte og resultater opdelt efter branche. Rådet for fysisk planlægning (Leipzig, den 21. september 1994) foreslog eksempelvis, at man udarbejdede en europæisk perspektivplan for fysisk planlægning (ESDP). I erkendelse af, hvor stor betydning et sådant mål har for formuleringen af en europæisk strategi for turisme og turistpolitik på europæisk plan, kan vi helt sikkert nå frem til følgende konklusion:

- indsamling, evaluering og formidling af oplysninger om turisme på europæisk plan er særdeles vigtige,

- fastsættelse af prioriteter for foranstaltninger og sikring af sammenhæng, samordning og samarbejde i forbindelse med disse foranstaltninger bør være en topprioriteret opgave for GD XXIII.

8.1.3.9. Det er følgelig vigtigt at iværksætte nogle mere grundlæggende og mere effektive foranstaltninger for at fremme og evaluere fællesskabsforanstaltninger med indvirkninger på turismen; sådanne foranstaltninger foreslås i PHILOXENIA-programmet. Det er nødvendigt, at andre GD'er i deres tiltag inden for turisme tager hensyn til de principper, prioriteter og målsætninger, der er opstillet inden for GD XXIII's aktionsfelt. Nye politikker inden for kommunikation, strukturfonde og miljø f.eks. bør rumme et særligt kapitel om indvirkningen på turismen (således som tilfældet var i det nye miljøhandlingsprogram). Ligeledes bør det ansvarlige generaldirektorat umiddelbart kunne oplyse om enhver foranstaltning, som direkte vedrører turisme.

8.1.3.10. Hvad angår den foreslåede aktion under målsætning A3, mener ØSU, at den foreslåede mekanisme ville blive mere nyttig:

- hvis den fik en mere økonomisk end juridisk karakter,

- hvis den kunne fungere som en mekanisme for synergi, harmonisering og koordinering mellem GD XXIII og andre generaldirektorater, hvis aktiviteter vedrører turisme,

- hvis den kunne overvåge og vurdere, i hvilket omfang synergieffekten og de kombinerede resultater af de forskellige foranstaltninger opfylder de strategiske mål for EU's politik for turisme.

8.2. Mål B og B1: forbedring af det juridiske og finansielle klima for turismen og styrkelse af samarbejde med medlemsstaterne, erhvervslivet og andre berørte parter

8.2.1. ØSU bemærker, at målsætningerne B og B1 er særligt vigtige og tager fat på meget alvorlige problemer i sektoren. De foreslåede foranstaltninger er ikke egentlige foranstaltninger, men de er meget seriøst udformet som tematiske enheder.

8.2.2. Det rådgivende udvalgs rolle og aktionsfelt må revideres med henblik på at gøre det til et organ, som deltager aktivt i udformningen af den europæiske politik for turisme og i overvågningen og vurderingen af denne politik.

8.2.3. Der må tages direkte fat på finansieringssituationen for SMV'erne i den europæiske turistsektor, og problemet med sektorens forbindelser til det europæiske banksystem må løses institutionelt. Ligeledes må man i forbindelse med støtten til SMV'erne i den europæiske turistsektor via de forskellige fællesskabsfonde tage hensyn til sektorens særlige behov og opfatte den som en specifik kategori.

8.2.4. PHILOXENIA-programmet bør lægge mere vægt på behovet for dialog, bilæggelse af tvister, forligelse af interesser og voldgift. Bortset fra uformel tilrettelæggelse af regelmæssige møder og rundbordsdiskussioner (som foreslået i programmet) har den europæiske turistindustri efter ØSU's mening behov for styrkelse, rationalisering og evt. iværksættelse af midler til en dialog mellem samtlige berørte parter, især for at forebygge vanskeligheder og om nødvendigt bilægge tvister.

8.2.5. De juridiske rammer og det finansielle klima for turismen må tages op til fornyet overvejelse; målet må være at søge en harmonisering blandt medlemsstaterne samt styrkelse og fremme af de bedste fremgangsmåder. Samarbejdet mellem medlemsstaterne må fremmes med alle midler og på ethvert niveau: lige fra forbrugerbeskyttelse, sikker transport, venlig turistservice inden for de forskellige transportformer, på stationer, i lufthavne og fra politiets side, til og med den strategi, der skal anvendes for at løse de betydelige problemer turismen står over for, såsom dens sæsonbetonede karakter, miljøforurening, finansiering af SMV og konkurrenceevnen.

8.3. Mål C: forbedring af kvaliteten i europæisk turismeindustri

8.3.1. Med programmets målsætning C forsøger man at tage fat på to væsentlige spørgsmål i den europæiske turismeindustri:

- spørgsmålet om bæredygtig udvikling,

- fjernelse af hindringer for turismens udvikling. (Dette kapitels titel er dårligt valgt, da den ikke svarer til indholdet.)

8.3.2. ØSU bifalder naturligvis målet om at fremme en bæredygtig udvikling af turismen. Det er imidlertid fortsat et åbent spørgsmål, hvorledes en sådan politik bør udformes og implementeres. For det første er det nødvendigt at anlægge et kritisk syn på den etablerede, fremherskende model for udvikling af turisme, som næppe eller kun sjældent kan forliges med ideen om en bæredygtig udvikling.

8.3.3. Der må udformes en mere generel strategi, der kan danne grundlag for tilrettelæggelsen af turismen og udbuddet af »bæredygtige produkter«.

8.3.4. Spørgsmål såsom det europæiske initiativ til en perspektivplan for fysisk planlægning, transport, telekommunikation, masseturisme og særlige former og kategorier af turisme må løses med henblik på sikring af en bæredygtig udvikling.

8.3.5. Endvidere kan en bæredygtig udvikling ikke skabes blot via indgreb fra det offentliges eller turistsektorens side alene. En bæredygtig udvikling inden for turisme kræver både i teorien og i praksis, at hele samfundet inddrages. Der er behov for en europæisk kampagne, hvor problemet angribes på akademisk og massemedieplan og i henseende til tilrettelæggelse af arbejde og fritid, samt til kulturen i dagligdagen. Det er vigtigt, at der er en direkte og indgående sammenhæng mellem kultur og turisme og mellem kulturelle foranstaltninger og turisme på lokalt, nationalt, regionalt og europæisk plan.

8.4. C2: fjernelse af hindringer for turismens udvikling

8.4.1. Udvikling af alternative, specialiserede former for turisme er afgjort et middel, som kan bidrage til turismeindustriens vækst. Men det må ikke overses, at en europæisk valuta vil fjerne en lang række hindringer for den europæiske turisme.

8.4.2. ØSU finder det nyttigt at tilskynde til nye former for turisme. F.eks. kan uddannelsesorienteret turisme bidrage til at skabe en bæredygtig udvikling af turismen både inden for Europa samt den udefra kommende turisme. Agro-turisme er nu en anerkendt aktivitet. Samme incitament bør tildeles turisme med tilknytning til fiskeri og sejlads på floder, søer og omkring mindre fiskeriområder.

8.4.3. Ud over at fungere året rundt - men dog i mindre omfang i uddannelsesinstitutionernes ferieperioder - er konference- og videnskabsorienteret turisme en af de mest givtige og jobskabende sektorer inden for turismeindustrien.

8.4.4. Turisme for ældre, hvad enten den kædes sammen med terapeutisk orienteret turisme eller ej, kunne udgøre en løsning på problemet med turismens sæsonprægede karakter samt de ældres problemer såsom udelukkelse, isolering og behovet for adspredelse. I de enkelte lande bør de handicappedes særlige behov også komme til deres ret.

8.4.5. Religiøst orienteret turisme kan udvikles på mange niveauer og vil kunne åbne et marked, der hidtil ikke har fået megen opmærksomhed (f.eks. ruter i Paulus' eller Luthers fodspor, eller ruter mellem forskellige munkeklostre osv.).

8.4.6. Det ville være nyttigt at støtte lokale initiativer på den måde, der foreslås i programforslaget, for at fastslå, hvilke problemkategorier der kan tages fat på lokalt, og hvilke der kræver en regional, national, international eller paneuropæisk indsats.

8.4.7. Det er imidlertid klart, at problemerne inden for turismen under de enkelte foreslåede områder er af et sådant omfang, at de foreslåede foranstaltninger kun kan anvise visse klare løsningsmuligheder eller måder at gribe problemerne an på, men der gives ikke en samlet løsning på problemstillingen.

8.5. Mål D: markedsføring af Europa som turistmål

8.5.1. Hvad målsætning D angår, understreger ØSU, at en forøgelse af antallet af besøgende fra tredjelande vil være resultatet af alle de forudgående foranstaltninger og ikke kun af markedsføringen.

8.5.2. Skabelse af efterspørgsel efter produkter som kun Europa kan tilbyde, og især en bæredygtig efterspørgsel efter disse produkter, kan i høj grad bidrage til at få opfyldt målet om en bæredygtig udvikling. F.eks. kan samarbejdet mellem europæiske universiteter eller undervisningministerier med henblik på fastsættelse af europæiske standarder for anerkendte fag på gymnasie- eller universitetsniveau skabe en permanent strøm af besøgende. Studier i europæisk historie, europæisk kunst eller arkæologi kan ikke gennemføres uden et studieophold på et europæisk universitet.

8.5.3. EU's kontorer rundt om i verden kunne udbygges med et personale med ansvar for turismerelaterede spørgsmål. De forskellige centre i EU's medlemsstater til fremme af national kultur og sprog, såsom British Council, Goethe-Instituttet osv, som nu findes i hele verden, kunne arbejde sammen og udvikles yderligere til gavn for den europæiske turisme.

8.5.4. Af de tyve vigtigste byer i verden, som tilbyder konferenceturisme, ligger atten i Europa. Dette betyder, at Europa kan imødekomme de forskellige efterspørgselsbehov, som turister har, og ikke blot dem, der er af historisk og kulturel karakter.

8.5.5. Af hensyn til markedsføringen af Europa må man undersøge, hvorledes man kan sikre effektivitet på mellemlang sigt. Valget af målgrupper fra et europæisk synspunkt må være forskelligt, alt efter om der er tale om nationale turistorganisationers eller rejsearrangørers markedsføring.

8.5.6. Samarbejde mellem nationale turistorganisationer kan give fortrinlige resultater. F.eks. kunne Alperne fremmes som region via et internationalt samarbejde. Det samme gælder for Middelhavet og det nordiske område.

8.5.7. I stedet for blot at øge en turist-kunde-kreds kan en fuld inddragelse af europæere, som lever rundt om i verden, blive en permanent måde at markedsføre Europa på.

9. Konklusioner

9.1. Trods Europa-Kommissionens bestræbelser på at indkredse og analysere de forskellige problemer og trods de gennemførte forbedringer i henseende til harmonisering af statistiske oplysninger findes der stadig ikke nogen specifik, institutionaliseret europæisk turismepolitik.

9.2. PHILOXENIA-programmet tager sigte på at rette op på en væsentlig mangel. Det indføjer en række tidligere tiltag i en sammenhængende struktur med et klart defineret slutmål: hvorledes kan man forbedre de økonomiske resultater i turismesektoren uden at ødelægge vort naturlige miljø eller menneskelivets kvalitet.

9.3. Med dette program går EU ind i en historisk fase med udformning og implementering af en sammenhængende politik for turisme. ØSU betragter PHILOXENIA-programmet som et første lille, men afgørende skridt ind i fremtiden, og er af den opfattelse, at forberedelsen af et PHILOXENIA-2-program ville udgøre en væsentlig forpligtelse fra Kommissionens side over for det europæiske turisterhverv.

Bruxelles, den 26. september 1996.

Carlos FERRER

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 222 af 31. 7. 1996, s. 9.

() EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990.

() EFT nr. C 49 af 24. 2. 1992.

() EFT nr. C 393 af 24. 12. 1994.

() EFT nr. C 301 af 13. 11. 1995.

() Price Waterhouse Study for the European Commission.

() Verdensturismeorganisationen (WTO) International Tourism Overview Highlights 1995, Madrid 1996.

() The Economist 29. juli-4. august 1995.

() EFT nr. C 153 af 28. 5. 1996.

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforlag blev forkastet under forhandlingerne, men opnåede mindst en fjerde del af de afgivne stemmer:

Punkt 7.6

Sidst tilføjes følgende:

»I denne forbindelse opfordrer ØSU Kommissionen til at igangsætte en undersøgelse af børnearbejde i Pakistan; der er allerede indledt en procedure i henhold til artikel 9 og 10 i EF-forordning nr. 3281/84 ud fra indgåede anklager.«

Begrundelse

Indlysende.

Afstemningsresultat

30 stemmer for, 39 stemmer imod, 19 stemmer hverken for eller imod.