ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (85) 750 
 
 
 
Vol. 1985/0 255 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Communit y and the European Atom ic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), t his file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februa r 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 v om 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
KOM (85) 750 endelig udg.
Bruxelles, den 18 December 1985
0
Sorti dü
Gé^dlfren^Æ/for EF's landbrug
Retningslinier udarbejdet af Kommissionen  
på baggrund af konsultationerne  
i  forbindelse med grønbogen
(Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet)
K0M(85) 750 endelig udg.

En fremtid for EF's landbrug
Retningslinjer udarbejdet af Kommissionen 
pa baggrund af konsultationerne 
i forbindelse med grønbogen
Den 13. juli 1983 vedtog Kommissionen en meddelelse (Kom (85) 333 
endelig udg. )  om perspektiver for den fælles landbrugspolitik ("grønbogen"), 
som var tænkt som et grundlag for drøftelser med Fællesskabets institutioner 
og andre interesserede parter. Grønbogen indeholder en første beskrivende 
del, hvori Kommissionen udførligt skildrer EF-landbruget,  dets bidrag til den 
økonomiske og landbrugsmæssige udvikling i medlemsstaterne samt den rolle, som 
det har spillet i Fællesskabets integrationsproces. Derefter analyserer 
Kommissionen de problemer, som den fælles landbrugspolitik for tiden står over 
for, og den nævner de tvingende omstændigheder,  der i de kommende år vil være 
bestemmende for denne politiks udvikling, dvs. den almindelige økonomiske 
situation, der er præget af en lav vækstrate, de begrænsede budgetmæssige 
ressourcer og et verdensmarked, som bliver mindre, og hvor konkurrencen bliver 
skarpere og skarpere. Hvad løsningerne angar, opstilles der i grønbogen 
punkter til overvejelse, og der foreslås en række mulige valg.
I nærværende dokument ønsker Kommissionen at oplyse om de foreløbige 
retningslinjer,  som den har udarbejdet pa grundlag af savel de udtalelser, der 
er faldet under konsultationerne, som de grundige undersøgelser, der er blevet 
foretaget i de seneste måneder.
I visse tilfælde er yderligere analyser og overvejelser nødvendige, inden der 
kan fremlægges formelle forslag, medens omstændighederne i andre tilfælde 
kræver, at der hurtigt tages initiativ. For at sikre den nødvendige 
sammenhæng mellem de forskellige foranstaltninger, som efterhånden vil blive 
truffet, og for at give de berørte partner mulighed for at forstå den 
indbyrdes forbindelse mellem disse foranstaltninger og deres rækkevidde er det 
derfor nødvendigt allerede nu at fastlægge den samlede ramme og de mål, der 
skal tilstræbes.
Grønbogen og de konsultationer, der har fundet sted ma i øvrigt ses som en 
væsentlig del af fastlæggelsen af denne samlede ramme. Kommissionen er helt 
klar over, at en realistisk vurdering af perspektiverne for den fælles 
landbrugspolitik i de kommende år er nødvendig for de landbrugere, der gik ind 
i landbruget under markedsforhold, der var grundlæggende forskellige fra de 
nuværende, og som nu ma foretage en betydelig tilpasning for at tage hensyn 
til de nye realiteter. En sådan vurdering er ligeledes nødvendig for de unge, 
der gør sig tanker om deres fremtid og om de muligheder, som landbruget stadig 
kan tilbyde.

- 2  -
Nærværende meddelelse suppleres, for sa vidt angar visse særligt vigtige 
specifikke forhold, af forslag til forordning om fastsættelse af en 
godtgørelse for definitivt ophør med mælkeproduktion (Kom (85) 583 
endelig udg.) og af memorandum om tilpasning af den fælles markedsordning for 
korn (KOM (85) 700 endelig udg.). Kommissionen er desuden ved at afslutte et 
memorandum om oksekødssektoren, og den har påbegyndt grundige overvejelser 
vedrørende forsyningspolitikken over for udviklingslandene med hensyn til 
fødevarer, overvejelser, der i nær fremtid vil kunne udmunde i forslag.
Med hensyn til skovbrugspolitikken er Kommissionen i færd med at udarbejde et 
dokument vedrørende visse spørgsmål i forbindelse med landbrug og skovbrug. 
Kommissionen agter at afholde konsultationer vedrørende de spørgsmål, der vil 
blive rejst i dette dokument, og vedrørende de fremsatte ideer pa et sa bredt 
grundlag som muligt.
I.  Konsultationerne
Konsultationerne har været meget intensive i de seneste måneder; de har 
givet Fællesskabets institutioner og andre interesserede parter mulighed 
for at tage stilling til problemanalysen og til de forskellige 
valgmuligheder, der er opstillet i grønbogen, samt for at give udtryk for 
deres ønsker og betænkeligheder.
Selv om de modtagne udtalelser undertiden divergerer, navnlig nar der er 
tale om den praktiske gennemførelse af den forestående aktion, vidner de 
om bred enighed med hensyn til visso grundlæggende spørgsmål, som vil være 
bestemmende for fastlæggelsen af hovedlinjerne i en samlet strategi.
For det første er der stor overensstemmelse mellem udtalelserne, for sa 
vidt angår analysen af forholdene. Alle berørte parter deler i sa 
henseende Kommissionens synspunkt; de er saledes alle klare over 
problemernes alvor og den påtrængende nødvendighed af en målrettet, 
vedvarende og effektiv aktion. Man kan derfor regne med, at de er 
indstillede på at slå ind på en sådan kurs.
For det andet har ingen fremsat indvendinger mod den særlige model for 
udvikling af EF's landbrug, der er kendetegnet ved familiebrugets centrale 
rolle og ved en stor uensartethed i strukturer og produktionsbetingelser. 
Som Kommissionen har tilkendegivet i grønbogen, betyder dette forhold, at 
det hverken er muligt eller ønskeligt at tage udgangspunkt i modeller som 
dem, der anvendes i USA, der er præget af meget store landområder og fa 
landbrugere.

- 3 -
For det tredje har man kunnet konstatere en voksende bevidsthed om, at 
landbruget ud over sin økonomiske funktion er egnet til at spille en 
stadig vigtigere rolle ved udnyttelen af jorden, opretholdelsen af en vis 
socioøkonomiske Infrastruktur og bevarelsen af miljø og landskab. Denne 
samfundsgavnlige indsats vil være af afgørende betydning i de områder, der 
pa grund af afstanden til byer og pa grund af vanskelige naturgivne 
betingelser star over for en tiltagende afvandring og forarmelse såvel 
økonomisk som kulturelt.
Endelig har konsultationerne vist, at savel landbrugerne som de øvrige 
interesserede kredse afviser en alt for statisk opfattelse af landbruget. 
Landbrugerne frygter specielt at blive en marginalgruppe; de ønsker at 
deltage i den igangværende udvikling på det tekniske, økonomiske og 
samfundsmæssige område, de er villige til at bidrage til denne proces, og 
samtidig med at de fremhæver visse særlige forhold ved deres erhverv, 
ønsker de en stigende integration i den øvrige økonomi.
Kommissionen har omhyggeligt undersøgt alle de synspunkter, der er blevet 
fremført under konsultationerne, og den inddrager disse i sine egne 
overvejelser og i udarbejdelsen af de retningslinjer, der er anført i 
denne meddelelse, under hensyntagen til de tre hovedprincipper, der ligger 
til grund for den fælles landbrugspolitik: markedets enhed, den økonomiske 
solidaritet og fællesskabspræferencen.
II. Problemets karakter
Uligevægten mellem udbud og efterspørgsel i visse
landbrugsproduktionssektorer er det centrale af de problemer, som den 
fælles landbrugspolitik for tiden står over for.
Kommissionen understregede i grønbogen, at de nuværende tendenser i mange 
landbrugssektorer uundgåeligt vil medføre en øget overskudsproduktion, 
medens afsætningen heraf, såvel internt i Fællesskabet som på 
verdensmarkedet, viser sig stadig vanskeligere og mere og mere tyngende 
for budgettet. Dette medfører et ressourcespild, som vanskeligt kan 
forsvares, specielt i den nuværende økonomiske situation og på et 
tidspunkt, hvor Fællesskabet må koncentrere sine bestræbelser om en 
strategi for fremtiden. Det medfører også en usikkerhed, som hæmmer 
aktiviteten og gør det svært for Fællesskabets landbrugere at træffe deres 
valg. Endelig medfører det en øget spænding i vore forbindelser med 
tredjelande.
Situationen er bl.a. opstået som følge af de med hensyn til mængder 
ubegrænsede garantier, som efterhånden har gjort landbrugeren mindre 
afhængig al markedet. Den skyldes også de institutionelle priser, der er 
fastsat på et højt niveau for at tage hensyn til indkomstproblemerne for 
de strukturelL set svageste bedrifter, hvis andel af produktionen er 
meget begrænset, men som antalsmæssigt er dominerende i Fællesskabet.

- 4 -
Problemets årsager har længe været kendt; i 1968 gjorde Kommissionen i eL 
første af en lang række memoranda om problemerne i Fællesskabets landbrug 
opmærksom på faren for en tendens, som allerede dengang begyndte at vise 
sig. Forholdet er, at det ikke er nemt at fastlægge en kurs, der kan 
rette op på situationen, uden samtidig at skabe socialt og dermed politisk 
uacceptable indkomstproblemer for et meget stort antal landbrugere, der er 
marginale med hensyn til produktion, men hvis funktion i det mindste i 
visse tilfælde ikke synes at kunne erstattes af hensyn til den sociale 
ligevægt, jordens udnyttelse og bevarelsen af miljøet. Opgaven bliver 
endnu mere vanskelig af, at Fællesskabets overgang fra De Ti til De Tolv 
vil medføre en endnu større strukturel uensartethed inden for 
Fællesskabets landbrug.
III.De tilstræbte mål
Produktionsprocessen er for landbrugets vedkommende knyttet til biologiske 
cykler, som i de fleste tilfælde strækker sig over et eller flere ar, og 
som for de såkaldte permanente kulturers vedkommende (vin, oliven, 
frugttræer, ...) endda kan strække sig over snese år. I landbruget er man 
desuden vant til en cyklisk udvikling på markederne og uforudsigelige og 
ofte drastiske følger af vejrforholdene. I det omfang man ønsker, at 
landbrugeren skal få en mere ansvarlig holdning til produktion og 
markeder, vil det derfor være illusorisk at regne med, at dette kan opnas 
ved en drastisk aktion på enkelte punkter, eller^at forvente 
opsigtsvækkende virkninger med det samme eller pa meget kort sigt.
En drastisk aktion på enkelte punkter ville i øvrigt være uretfærdig. Som 
Kommissionen allerede har tilkendegivet i sit memorandum om tilpasning af 
den fælles markedsordning for korn (KOM (85) 700 endelig udg. af 
14. november 1985), må det ved valg af løsninger erindres, at den 
nuværende situation på landbrugsmarkederne naturligves skyldes de valg, 
landbrugerne uafhængigt har foretaget ved driften af deres virksomhed, men 
den skyldes også de retningslinjer for landbrugspolitikken som 
EF-institutionerne har fastlagt i  de mere end 20 ar, den fælles 
landbrugspolitik har eksisteret, uden at man herved overser den mere eller 
mindre samstemmende indsats, der er ydet^inden for medlemsstaternes egen 
landbrugspolitik. Dette fælles ansvar må erkendes, og der ma leves op til 
det fra begge hold.
Kommissionen er af den opfattelse, at hvis man vil nå det ønskede mål, må 
der fastlægges en aktion, der strækker sig over flere ar, og man ma være 
sig bevidst, at sammenhængen og kontinuiteten i gennemførelsen vil være 
mindst lige så vigtig som intensiteten af de foranstaltninger, der 
vedtages i løbet af et givet år. For at undgå ubegrundede skuffelser 
man endvidere gøre sig klart, at de forventede virkninger kun vil kunne 
opnås gradvis.ma

-  5  -
Det er i den forbindelse af afgørende betydning, at der lige fra 
begyndelsen oplyses om de mål, som man ønsker at nå. Det er også med 
hensyn til disse mål, at^der bør søges opnået så bred enighed som muligt, 
medens midlerne til at^nå disse mål vil kunne tilpasses hen ad vejen i det 
omfang, de i praksis matte vise sig at være utilstrækkelige.
Pa grundlag af de foretagne analyser og udtalelser, som de forskellige
instanser har fremsat under konsultationerne, opstiller Kommissionen i
overensstemmelse med artikel 39 i Rom—traktaten følgende prioriteter!
gradvis nedbringelse af produktionen inden for sektorerne med 
overskudsproduktion og reduktion af de udgifter, som dette medfører for 
skatteyderen
- tilskyndelse til spredning og kvalitativ forbedring af produktionen 
afhængigt af de interne og eksterne markeder og af forbrugernes ønsker
- en mere effektiv og systematisk hensyntagen til de små familiebrugs 
indkoms tproblemer
- opretholdelse af landbruget i de distrikter, hvor det er uundværligt 
for jordens udnyttelse, opretholdelse af den sociale ligevægt og 
bevarelse af miljøet og landskabet
- skabelse af en øget bevidsthed hos landbrugerne over for 
miljøproblemerne
- medvirken til udvikling på Fællesskabets område af 
forarbejdningsindustrier for landbrugsprodukter for derigennem at lade 
landbruget få del i vor tids store teknologiske forandringer.
IV. Midlerne
Problemernes alvor kræver en hurtig og vedvarende foranstaltning; der er 
derfor væsentligt, at de forskellige instrumenter i den fælles 
landbrugspolitke medvirker til at finde løsninger, der kan gøre det muligt 
at nå de tilstræbte mål.
Pris- og markedspolitikken og strukturpolitikken udgør et samlet hele og 
har samme mål, nemlig de i traktatens artikel 39 opstillede; det er derfor 
vigtigt, at de virker på en samordnet og konvergerende måde. Det ville 
være unormalt, hvis virkningerne af to instrumenter inden for samme 
politik ophævede hinanden.

- 6 -
Dette gælder ligeledes for den indsats, der gøres ved hjælp af de 
nationalt vedtagen foranstaltninger inden for landbrugspolitikken, som 
bl.a. for strukturernes vedkommende repræsenterer den væsentligste del, 
når der ses på de anvendte budgetmidler. Det fremgår faktisk af de 
oplysninger, der indsamledes i forbindelse med den først på aret af 
Kommissionen offentliggjorte undersøgelse vedrørende offentlige udgifter 
til landbruget, at de samlede anvendte nationale midler svarer til dem, 
der anvendes på fællesskabsplan, såvel fra EUGFL's udviklingssektion som 
fra EUGFL's garantisektion.
Den indsats, der inden for prispolitikken gøres for at styre produktionel 
udvikling og for at gøre landbrugeren mere bevidst over for markedet, ma 
ikke modvirkes af foranstaltninger, der direkte eller indirekte har mods; 
virkning, f.eks. ved at fremme sådanne investeringer pa bedrifterne, som 
kan bevirke en forøgelse af overskudsproduktionerne gennem en mere 
intensiv udnyttelse af jorden.
Kommissionen vil være særlig opmærksom på dette forhold, navnlig ved 
undersøgelsen af statsstøtteordningerne. Den er af den opfattelse, at en 
bedre sammenhæng på dette område vil være absolut nødvendig, også for at 
undgå, at den strenghed, der er påkrævet og anvendes på fællesskabsplan, 
ikke faktisk i forbindelse med den udviklede aktion bliver benyttet som 
grundlag for en lempelse på det nationale plan og dermed bliver anledning 
til, at der indledes en proces med en tiltagende renationalisering af 
landbrugspolitikken.
Problemernes karakter og især deres forbindelse med udviklingen i 
produktionen og på markedet kræver i øvrigt en større smidighed ved 
anvendelsen af de forskellige instrumenter, der er fastsat i 
fællesskabsbestemmelserne. Disse instrumenter skal kunne styres i 
overensstemmelse med de aktuelle faktiske forhold og med den rolle, de 
oprindeligt var tillagt i  forbindelse med den markedsordning, som de^ 
vedrører. Dette mål, som opfylder et ønske om effektivitet, kan opnås ved 
at udvide de beføjelser, der er tillagt Kommissionen vedrørende ^ 
forvaltningen, og navnlig ved at udvide dens ansvarsområde for sa vidt 
angår alle beslutninger, der har forbindelse med afsætning af produkter.
A. Pris- og markedspolitik
I grønbogen opstillede Kommissionen følgende to ekstreme, grundlæggende 
muligheder for at opnå en bedre ligevægt mellem udbud og efterspørgsel.
— en streng prispolitik, om nødvendigt ledsaget af direkte støtte for 
at undgå de indkomstproblemer, som en sadan politik kunne skabe for 
de strukturelt set svageste bedrifter;
— indførelse af produktionskvoter.

- 7 -
Den første løsning sigter mod igen at gøre landbrugeren til en selvstændig 
erhvervsdrivende, der frit kan vælge, men som også udviser større ansvar 
med hensyn til de virkninger, som valget medfører for markedet. Den tager 
også sigte på at sikre en større gennemsigtighed med hensyn til 
sammenhængen mellem de økonomiske og de sociale aspekter ved de 
beslutninger, der træffes vedrørende priserne inden for den fælles 
landbrugspolitik.
Den anden løsning skaber en udvikling mod et mere og mere administreret 
landbrug.
Under konsultationerne erklærede landbrugerne, at de er modstandere af 
kvoter og af en øget administration af deres erhverv; de gav også udtryk 
for mistillid med hensyn til en generel ordning med direkte 
indkomststøtte. De finder, at det ligesom inden for ethvert andet erhverv 
også inden for landbruget skal være markedet og dermed prisen, der skal 
være afgørende for bedrifternes rentabilitet,  og de kan ikke acceptere en 
ordning, som ville medføre, at mange af dem blev bistandsmodtagere. Nogle 
af Fællesskabets landbrugere erklærede sig derimod villige til at påtage 
sig en del af det finansielle ansvar for afsætning af overskuddene, men 
kun i det omfang der ville være tale om at udvikle nye
afsætningsmuligheder, og erhvervet ville blive inddraget i  forvaltningen 
iif de opkrævede midler.
Kommissionen har noteret sig disse udtalelser, som fortjener den største 
opmærksomhed på et tidspunkt, hvor det er nødvendigt at fastlægge en 
strategi, som, for at den kan føre til de ønskede mål, kræver en 
uforbeholden accept fra landbrugerne og specielt fra dem, som har valgt 
landbruget vel vidende, hvad dette erhverv indebærer, som har til hensigt 
at fortsætte hermed, og for hvem det er den væsentligste indkomstkilde.
Kommissionen skal dog understrege, at der ikke er megen sammenhæng i at 
afslå at være bistandsmodtager og samtidig afvise enhver form for 
medansvar. Ft sådant viser sig at være berettiget og rimeligt i 
betragtning af de stigende udgifter, der afholdes over EF-budgettet og 
dermed af skatteyderen, med henblik på at afsætte en produktion, som har 
udviklet sig og stadig udvikler sig i delvis ly for markedets realiteter, 
og som endvidere langt overstiger det interne markeds behov.
I.  Pr iser
Prispolitikken er det centrale instrument til at styre landbrugets 
udvikling på mellemlang og lang sigt under hensyntagen til udviklingen 
i efterspørgslen inden for Fællesskabet og i de eksterne 
afsætningsmuligheder. I den nuværende markedssituation og i 
betragtning af udsigterne for de kommende år er Kommissionen af den 
opfattelse, at det er nødvendigt med en restriktiv prispolitik. Den er 
dog klar over de grænser, som denne politik ma virke inden for.

- 8 -
En nedsættelse af de institutionelle priser ville, selv om den var 
drastisk, først efterhånden indvirke på produktionen, og den ville 
sandsynligvis kun have begrænset indflydelse på forbruget som følge af 
den forholdsvis uelastiske efterspørgsel efter landbrugsprodukter.
En stram politik, som indebærer en generel sænkning af priserne, ville 
desuden have meget forskelligartede virkninger for indkomsterne på 
grund af den store uensartethed i  strukturerne inden for Fællesskabet, 
som bliver endnu mere udpræget etter udvidelsen med Spanien og 
Portugal. Blandt mulighederne i  grønbogen til afhjælpning af denne 
ulempe er ydelse af direkte støtte, f.eks. støtte til supplering af 
landhusholdningernes indkomster eller mere strukturpræget støtte til 
bedrifter, som på lang sigt kan blive økonomisk bæredygtige. Generel 
ydelse af støtte af denne art forekommer imidlertid af både 
administrative og budgetmæssige grunde vanskelig i betragtning af de 
meget forskellige økonomiske og strukturelle vilkår, der for øjeblikket 
præger Fællesskabet; direkte støtte, der sættes ind på enkelte punkter, 
kan derimod vise sig at være et egnet supplerende instrument ved 
forvaltningen af markederne eller at mildne visse strukturelle 
problemer.
Kommissionen mener derfor, at prispolitikken bør suppleres med andre 
mekanismer, som kan øge den påtænkte foranstaltnings effektivitet og 
selektivitet. Sådanne supplerende foranstaltninger vil bl.a. give 
mulighed for bedre at tage hensyn til det særlige indkomstproblem for 
de mindre landbrugsbedrifter og dermed også til problemerne i de 
regioner, der er præget af en stærk koncentration af strukturelt svage 
bedr i f ter.
2. Produkt ionskvoter
Produktionskvoter har den indlysende fordel, at de hurtigt og direkte 
indvirker p°i den producerede mængde, selvfølgelig under forudsætning 
af, at de kan administreres ukorrekt og effektivt. Kommissionen har 
allerede i grønbogen pavist de mange ulemper ved dette instrument, som 
på en måde bevirker og institutionaliserer en systematisk adskillelse 
mellem produktionsprocessen og markedets realiteter. Den er glad for, 
at landbruget deler dens betænke 1  igheder med hensyn til dette 
instrument og foretrækker metoden med medansvar I  remtor tvang. 
Kommissionen er fortsat overbevist om, at det for enhver pris er 
nødvendigt at undgå risikoen for en stadig stigende administration af 
landbrugserhvervet, for en manglende mobilitet, hvad
produktionsfaktorerne angår, samt for en stadig skarpere adskillelse af 
denne sektor fra den almindelige økonomiske sammenhæng.
Selv om denne metode ved første øjekast skaber en illusion af 
sikkerhed, er den grundlæggende i  strid med landbrugernes interesser, 
specielt for så vidt angår de yngre landbrugere og dem, der ser 
landbruget som en virkelig dynamisk aktivitet.
Denne utvetydige stillingtagen fra Kommissionens side kan virke 
uforenelig med det forhold, at den tidligere har set sig foranlediget 
til at foreslå indførelse af kvoter i mælkesektoren. Det skal dog 
erindres, at den først greb til denne løsning pa et tidspunkt, hvor den

- 9 -
havde konstateret, at den på grund af de særlige forhold inden for 
denne sektor, problemets omfang, den tid, der var til rådighed for at 
løse det, og de anvendte instrumenters utilstrækkelighed var nødt til 
midlertidigt at benytte denne sidste udvej.
Det bør i øvrigt understreges, at hvis man vil undgå at flytte 
problemerne fra en sektor til en anden vil det i tilfælde af en fornyet 
anvendelse af kvoter være vanskeligt eller rettere umuligt at begrænse 
en sådan øget anvendelse til et givet produkt. Forvaltningen af en 
kvotaordning, der omfatter en stor del af Fællesskabets landbrug, vil 
imidlertid skabe praktisk taget uløseligt administrative problemer, 
navnlig i tilfælde af, at der måtte være tale om at kontrollere 
udviklingen for enårige afgrøders vedkommende.
3. Producenternes medansvar
Medansvarsprincippet, der benyttes i meget forskellige former tilpasset 
de enkelte markedsordninger, har i adskillige år været anvendt inden 
for den fælles landbrugspolitik. Formålet er, at landbrugerne helt 
eller delvis skal afholde udgifterne til afsætning af den produktion, 
der overstiger en bestemt mængde, som normalt kaldes garantitærsklen.
I 1984 understregede Rådet det hensigtsmæssige i at anvende 
garantitærskler for alle de landbrugssektorer, hvor der er tale om 
overskudsproduktion og der er fare for, at budgetudgifterne hurtigt vil 
stige.
Medansvarsordningerne kan alt efter forholdene have form af en 
nedsættelse af de fælles priser eller interventionspriserne, 
nedsættelse af forskellige former for støtte, begrænsning af 
støtteordninger i forhold til en maksimumsmængde, producenternes 
betaling af en afgift bestemt til at dække visse budgetudgifter til 
afsætning, kontingentering af den produktion, der er garanti for osv; 
det vil fremover blive anvendt inden for de fleste landbrugssektorer, 
bl.a. for sukker, mælk, korn, raps, solsikke, bomuld, tobak, produkter 
forarbejdet på basis af tomater og vin.
De forskellige medansvarsordninger har vist sig at være mere effektive, 
både budgetmæssigt og som middel til at styre produktionen, når de og 
prispolitikken forvaltes sammen og med en indbyrdes sammenhæng, og når 
medansvarets omfang er direkte forbundet med udviklingen i produktionen 
(som det f. eks.  er tilfældet med ordningen for bomuld) eller med de 
udgifter, som afsætningen medfører (som det er tilfældet for sukker).

-  10 -
Kommissionen tinder, at medansvarsordninger fortsat skal være et 
vigtigt supplement til prispolitikken og skal anvendes i tilpassede 
former, ved hvilke der tages hensyn til den økonomiske, budgetmæssige 
og sociale situation i den pågældend sektor; f.eks. har Kommissionen 
for kornsektorens vedkommende netop tilkendegivet sine planer om at 
tilpasse den fælles markedsordning ved hjælp af flere instrumenter, 
herunder en medansvarsafgift, hvorved der tages hensyn til 
produktionsstrukturerne i kraft af en graduering.
4. Intervention
a) Smidiggørelse af forvaltningen
Intervention udgør et af grundelementerne i de fleste ^
markedsordninger. Interventionssystemet blev indført med henblik pa 
at dæmpe de overdreve konjunkturbestemte prissvingninger og en deraf 
følgende produktionsudvikling, som har negative virkninger for såvel 
producenten forbrugeren. Undertiden bevirker det også en styrkelse 
af landbrugerens forhandlingssituation i forhold til handelen og de 
forskellige brugere af landbrugsprodukter.
Hvad det første aspekt angår, bør det fremhæves, at interventionen 
lidt efter lidt har mistet sin oprindelige funktion som 
"sikkerhedsnet", efterhånden som Fællesskabet er gået fra et 
underskud til et overskud i de forskellige sektorer.
Som følge af det fortsatte fald i markedspriserne er intervention i 
sig selv blevet en afsætningsmulighed, som er særlig attraktiv pa 
grund af, at den fritager for besværet og risikoen ved 
markedsføring. I stedet for at produktionen indrettes efter 
efterspørgslen, bliver interventionen, under disse omstændigheder et 
instrument, som stimulerer et kunstigt udbud uden reelle muligheder 
for afsætning.
Pa et marked med strukturelle overskud far udførslen i højere grad 
en regulerende rolle, selv om mulighedene i sa henseende også er 
begrænsede. Det er derfor nødvendigt med en fortsat tilpasning af 
balancen mellem intervention og udførsel med henblik pa at fa 
produktionen ind på en mere rationel kurs.
Hvad angår den rolle, som interventionen spiller med hensyn til at 
styrke landbrugernes forhandlingsposition, er det sikkert, at 
betydningen heraf gradvis aftager, efterhånden som landbruget 
organiserer sig og far oprettet strukturer, f.eks. af kooperativ 
art, som kan forhindre de ulemper, der er forbundet med en stor 
spredning af udbudet i forbindelse med en forholdsvis koncentreret

-  LI -
efterspørgsel. Kommissionen finder, at en udvikling mod en bedre 
organisering af landbruget i sig selv er et ønskeligt mål; den 
ønsker derfor at bidrage til at løse problemet ved at fremme en 
sådan udvikling og ikke ved nødløsningen med denaturering i 
forbindelse med intervention.
Pa baggrund af disse overvejelser bør der vedtages justeringer af 
systemet med henblik på at afskaffe visse stivheder og for at opnå, 
at interventionen igen får sin oprindelige funktion. De gældende 
ordningers kontinuitet og stabilitet sikres bedst ved at bevare den 
oprindelige funktion ved de tilpasninger, som de skiftende 
markedsforhold gør nødvendige, og ikke nødløsningen med en 
mekanisme, som er fastlagt på et givet tidspunkt på grundlag af en 
situation, der siden har ændret sig væsentligt.
b. Kvalitetskriterier
Kvalitetspolitikken har to formål, som svarer til de aktuelle behov.
For det første får den produktionen til at stemme bedre overens med 
markedsbehovene og brugernes ønsker, og for det andet bidrager den til 
at begrænse den kvantitative udvikling i produktionen, idet en bedre 
kvalitet meget ofte indebærer at lavere udbytte pr. enhed.
I den forbindelse må det understreges, at Fællesskabets overskud i 
visse tilfælde har en kvalitativ og ikke en kvantitativ karakter 
således at forstå, at overskuddet alene vedrører visse kvaliteter eller 
sorter i  en given sektor.
Kommissionen har til hensigt at fortsætte bestræbelserne på dette 
område ved hjælp af alle formålstjenslige midler, og især ved 
gradueringer af interventionsprisen på grundlag af forskelle, der på 
markedet konstateres for produkter af forskellige kvaliteter. 
Gradueringen af priserne er nødvendig, når interventionsprisen, som det 
for tiden er tilfældet for mange sektorer, ligger tæt på markedsprisen 
og således får en kraftigt tiltrækkende og bestemmende virkning for 
producenten.
I takt med udførslens stigende betydning såvel som afsætningsmulighed 
som reguleringsfaktor for markedet bliver det i stadig højere grad 
nødvendigt, at der i den politik, der føres på dette område, også tages 
hensyn til kvaliteten.

- 12 -
c) Afsætning af restlagre
Store interventionslagre medfører ikke alene betydelige budgetudgifter, 
men svækker også forhandlingspositionen over for eventuelle købere og 
bidrager på denne måde til at trykke markedet og skabe ustabilitet.
Udviklingen i de seneste år har ført til en ophobning af 
interventionslagre, som bl.a. for smørs og oksekøds vedkommende skaber 
problemer, der er så meget mere generende, som der er tale om 
letfordærvelige produkter.
For smørs vedkommende er der tale om lagre, som for en stor dels 
vedkommende er ophobet, inden ordningen med mælkekvoter blev indført; 
med hensyn til oksekødssektoren påvirkes den for tiden indirekte af 
konsekvenserne af indførelsen af de pågældende kvoter og den unormalt 
omfattende slagtning af køer, som denne nye ordning har medført. I 
såvel det ene som det andet tilfælde har en væsentlig del af den 
oplagrede produktion været på lager i mere end et år.
Kommissionen er klar over problemets alvor og de virkninger, som det 
har. Den har derfor taget initiativer med hensyn til udlagring, som 
efterhånden skulle medvirke til at rette op på forholdene. Den har 
også foreslået at bevilge midler med henblik på en nedskrivning af de 
letfordærvelige interventionsprodukters værdi på tidspunktet for 
oplagringen, hvilket ville medvirke til at forbedre den budgetmæssige 
gennemsigtighed og lette afsætningen af de oplagrede produkter.
5. Forbrugerne
I grønbogen mindede Kommissionen om de fordele, den fælles 
landbrugspolitik har medført for forbrugerne, navnlig i kraft af 
stabiliseringen af markederne og forsyningsgarantien. Den 
understregede ligeledes, at udviklingen i de institutionelle priser 
på landbrugsprodukter i de seneste år i almindelighed har været 
langsommere end inflationen.
For øjeblikket ser det ud til, at forbrugeren i højere og højere 
grad lægger vægt på levnedsmidlernes "naturlige" karakter og deres 
næringsværdi. Genmanipulationer, hormoner, pesticider, 
tilsætningsstoffer, konserveringsstoffer er alle udtryk, der er 
blevet udbredt af massemedierne, og som vækker uro. Fællesskabet 
har allerede gjort en betydelig indsats for at tage hensyn til denne 
bekymring, navnlig ved at forbyde skadelige stoffer, tilskynde til 
anvendelse af sunde sorter, bekæmpe epidemier, oplyse forbrugerne om 
levnedsmidlernes indhold, standardisere kvaliteterne, harmonisere

-  n  -
lovgivningen osv. Dette arbejde må videreføres, og forbrugeren må 
holdes underrettet, og der ma navnlig gives garantier i fornødent 
omfang. Hvis det lykkes at genoprette et tillidsforhold, vil dette 
utvivlsomt få positive virkninger på forbruget. En sådan udvikling 
er både i producenternes og forbrugernes interesse.
I samme and ma der tages hensyn til ønskerne hos et regelmæssigt 
stigende antal forbrugere, som ønsker adgang til biologisk 
producerede landbrugsprodukter, selv om de koster mere. Der er tale 
om et ønske, som det er L Fællesskabets landbrugeres interesse at 
opfylde, før tredjelandes landbrugere gør det i deres sted. 
Kommissionen agter at tage initiativer til fremme af denne 
produktion ved hjælp af bestemmelser, der udformes således, at de 
frie varebevægelser sikres, og der gives tilstrækkelige garantier. 
Fastlæggelse af kvalitetsmærker kan i dette og andre tilfælde være 
et middel til at tilfredsstille både forbrugernes og producenternes 
behov.
Endvidere tilskyndes forbrugeren i vort samfund til stadighed ved 
hjælp af mangfoldige reklamemedier til at købe 
levnedsmiddelprodukter, der ofte konkurrerer med traditionelle 
landbrugsprodukter. For at stille landbrugsprodukterne på lige fod 
med disse produkter, samtidig med at der levnes plads til fri 
konkurrence, bør der afholdes informationskampagner på EF-plan eller 
pa nationalt plan, som vil give forbrugerne et bedre grundlag for at 
træffe beslutning om køb. Der er afsat midler hertil, som i 
almindelighed stammer fra forskellige former for
producentmedansvarsafgifter,  og der allerede er gennemført en vis 
indsats på dette område. De erfaringer, der er gjort i forbindelse 
med de allerede gennemførte kampagner, må udnyttes, således at 
kommende kampagner kan forbedres og gøres mere intensive.
Spredning af produktionen
Spredning af produktionen kan bidrage til en bedre udnyttelse af 
Fællesskabets landbrugspotentiel samtidig med at overskudsproduktion 
eller forøgelse af eksisterende overskud undgås;
Som det fremgår af grønbogen, er de mest perspektivrige sektorer 
olie- og proteinafgrøder, som Fællesskabet har et stort underskud 
af; det drejer sig om produkter, som f.eks. visse frugter, der nu 
kun er udbredt i ringe grad, men som kan have visse 
fremtidsmuligheder, samt træproduktion. Med hensyn til olie— og 
proteinafgrøder hæmmes den udvikling, der allerede har fundet sted, 
og som vil kunne viderereføres,  af omkostningsproblemer, som hænger 
sammen med arten af de for øjeblikket gældende EF-støtteordninger.

- 14 -
Der er tale om ordninger, som budgeLmæssigL set er kostbare, fordi 
Fællesskabet på grund af mangelen på tilstrækkelig beskyttelse over for 
tredjelande har måttet anvende "deficiency payments" for at gøre det 
muligt at lade disse produkter indgå i EF-landbrugenes markbrug.
I grønbogens kapitel vedrørende forbindelser med tredjelande anførte 
Kommissionen muligheden for løsning af dette problem gennem en mere 
afbalanceret beskytteLse udadtil. Denne vej forudsætter imidlertid 
vanskelige forhandlinger med vore handelspartnere, og det ville være 
urealistisk at tro, at der kan findes en løsning i løbet af kort tid.
Indtil dette sker, må denne sektor - i det omfang budgetomkostningerne 
skyldes selve det indførte system og ikke udviklingen i 
overskudssituationen - ikke behandles på samme måde som de sektorer, 
for hvilke der findes en effektiv beskyttelse udadtil.
Foruden disse to produktgrupper vil anden produktion, der for 
øjeblikket kun i ringe grad er udbredt (bær, medicinal- og 
aromaplanter, mandler, opdrætning af mindre dyr osv.), pa de rette 
betingelser kunne få et vist omfang, uden at det derfor bliver 
nødvendigt at indføre tunge og bekostelige støttemekanismer. Den meget 
stærke polarisering af produktionen, der for øjeblikket kan konstaters 
på visse områder, skyldes i det mindste delvis den absolutte garanti 
som følge af stive interventionsmekanismer. En gradvis smidiggørelse i»f 
interventionerne, som nia forventes at medføre en øget markedsbevidsthed 
hos landbrugerne, vil formentlig også virke fremmende for en vis 
spredning og omlægning af produktionen.
Kommissionen agter at tage initiativer med hensyn til forskning, 
forsøgs- og konsulentvirksomhed, som er de bedst egnede instrumenter 
til at støtte udviklingen af denne tendens.
Skovbrug kan også spille en rolle ikke blot som middel til supplerende 
indkomster, men også i forbindelse med anvendelse af arealer, der ikke 
længere anvendes til landbrug. Skovbrug som alternativ produktion kan 
være forbundet med visse fordele, da det er vidt udbredt i 
Fællesskabets regioner og i mange henseender virker 
beskæftigelsesskabende. Der er tale om en aktivitet, der vil kunne 
iværksættes på forskellig måde for at tage hensyn til de berørte 
landbrugs og regioners situation, og som allerede i et vist omfang 
støttes af strukturpolitikken under den fælles landbrugspolitik.
Kommissionen er i færd med at udarbejde et dokument om skovbrug med 
henblik pa drøftelse af visse spørgsmål i forbindelse med landbrug og 
skovbrug. Blandt de problemer, Kommissionen ønsker at lægge ud til en

-  1 5 -
bredere drøftelse er følgende spørgsmål: "Hvorledes kan skovarealerne i  
Fællesskabet bedst udvides ? Hvad er betingelserne for, at skovbrug kan 
fungere som alternativ til overskudsgivende landbrugsproduktion ? 
Hvorledes kan skattebegunstigelse og ydelse af støtte kombineres, 
således at der effektivt tilskyndes til udvikling og bedre udnyttelse 
af skovbruget ?
7. Den tekniske udvikling og de nye anvendeIsesmuligheder
Den Lekniske udvikling ligger i  vidt omfang til grund for den 
produktionsfremgang, der bar kunnet konstateres i  de senere år. Denne 
udviklings bidrag vil takket være navnlig bioteknologien formentlig 
blive større i de kommende år, ikke kun for udbudets vedkommende, men 
også hvad angår efterspørgslen. Udviklingen af bioteknologien vil 
utvivlsomt medføre en forøgelse af afsætningsmuligbederne for de 
landbrugsprodukter, der traditionelt dyrkes i Fællesskabet (sukker og 
korn), og for de produkter, hvis produktion kan udvikles (f.eks. visse 
olieplanter).
Imidlertid er de mængder landbrugsprodukter, der vil kunne afsættes på 
denne made, i det mindste pa kort og mellemlang sigt relativt 
begrænsede.
Den væsentligste hindring for udnyttelse af de nye afsætningsmuligheder 
er 1  andbrugsråvarernes høje pris. For at inddrage Fællesskabets 
landbrug i denne nye udvikling og undgå, at prisniveauet tilskynder 
investorer til at placere deres virksomheder uden for Fællesskabet, har 
Kommissionen foreslået at indføre ordninger, som vil gøre det muligt 
for de pågældende industrier at få forsyninger til
verdensmarkedspriser. De produkter, der for øjeblikket er omfattet af 
disse ordninger, er korn og sukker.
Produktivitetsforøgelsen vil formentlig på længere sigt gøre det muligt 
at planlægge en produktion, som er specielt lagt an på industriel 
anvendelse, og som er tilstrækkelig konkurrencedygtig til at 
overflødiggøre budgetmæssigt kostbare tilskud. Det er i dette 
perspektiv og under stadig hensyntagen til, at enhver fremtidig 
udvikling af produktionen må begrundes ved en reel og ikke 
tilskudsbetinget udvikling af afsætningsmulighederne, at 
landbrugsforskningen bør fremmes og styres.
Kommissionen har også undersøgt spørgsmålet om anvendelse af visse 
KF-produkter til fremstilling af bioethanol. Den har gjort rede for 
sine foreløbige tanker i sit memorandum om tilpasning al den tælles 
markedsordning for korn (KOM(85) 700 endelig udg.). Dette problem er 
særlig kompliceret, både i kraft af de strategiske og budgetmæssige 
følger. Kommissionen agter dels at gå videre med spørgsmålet med 
henblik på at få et objektivt overblik over dets forskellige 
bestanddele, dels på kort sigt at fortsætte med at fremme 
forskningsprogrammerne pa dette omrade.

- 16 -
B·  Strukturpolitikken
Som nævnt i grønbogen har landbrugssektoren i den sidste snes år bidraget  
til den dybtgående tilpasningsproces, der har berørt og stadig berører  
samtlige økonomiske sektorer, navnlig på grund af den teknologiske  
udvikling og udviklingen i konkurrencesituationen.
En begrænset vækstrate, manglende alternative beskæftigelsesmuligheder og  
overforsyning af landbrugsmarkederne vil dog i fremtiden gøre det temmelig  
urealistisk at gennemføre en udviklingsstrategi, som først og fremmest  
bygger på arbejdskraftens og produktionsmidlernes usvækkede mobilitet og  
på forøgelse af produktionen.
Ministerrådet vedtog således den 12. marts 1985 en ajourføring af de  
gældende bestemmelser vedrørende landbrugsstrukturer (Rådets forordning  
(EØF) nr. 797/85) for at gøre dem mere effektive.
Med denne ajourføring er der i et vist omfang taget hensyn til ændringerne  
i den sammenhæng, den skal indgå i, navnlig ved at investeringsstøtten  
koncentreres på områder som omlægning af produktionen, forbedring af  
kvaliteten, forbedring af leve- og arbejdsvilkårene, beskyttelse af  
miljøet samt i almindelighed bestræbelser på at øge produktiviteten gennem  
formindskelse af omkostningerne i stedet for forøgelse af produktionen.
I grønbogen gik Kommissionen derfor ud fra det princip, at Fællesskabet  
som følge af de seneste tilpasninger råder over de hovedinstrumenter, som  
er nødvendige til udvikling af dets indsats på dette område. Den tog dog  
hensyn til muligheden af suppleringer eller tilpasninger.
Kommissionen fremhæver endvidere betydningen af at tilvejebringe  
indtægtkilder, som kan erstatte eller supplere indtjeningen for  
landbruget, og dermed på nødvendigheden af en betydelig forøgelse af  
intensiviteten af strukturfondens indsats i landdistrikterne ved hjælp af  
supplerende økonomiske midler. Det er i denne ånd, Fællesskabet f.eks. har  
besluttet at iværksætte de integrerede programmer for middelhavsområderne  
(IMP).
Den egentlige strukturpolitiske indsats i den samlede strategi med henblik  
på sanering af markedernes manglende ligevægt kan forløbe i fire  
hovedretninger.

- 17 -
1 ·  Støt te t i _ L _til pasningsbes t r æb e 1  s e r
De
t drejer sig i  tørste omgang om at hjælpe Landbrugerne til at  
tilpasse sig til den nye markedssituation:
- ved rationalisering af produktionsmidlerne, der i højere grad skal  
lægges an pa en bedre organisering end på uplanlagt forøgelse af  
produktionen
- ved spredning eller kvalitetsforbedring af produktionen
ved aktiv indsats for at finde nye afsætningsmuligheder og mere  
systematisk hensyntagen til markedstendenserne på mellemlang og lang
S lg t ·
I  denne forbindeLse har de tjenester, der sikrer landbrugeren den  
nødvendige tekniske og økonomiske støtte til en hensigtsmæssig drift af  
lians landbrug, altid udgjort et afgørende element for udviklingen af  
landbruget, navnlig familiebruget. De i mange henseender heLt
usædvanlige udbytter, der kan konstateres i visse af Fællesskabets  
lande, kan utvivlsomt i vidt omfang forklares ved de pågældende  
tjenesters effektivitet. Det er givet, at nødvendigheden af en sådan  
støtte er særlig åbenbar, når^der - som det er tilfældet for øjeblikket  
- som følge af temmelig dybtgående ændringer i den økonomiske situation  
og i markedssituationen, skal foretages tilpasninger af driftsformen og  
af den måde, bedrifterne er organiseret på, eller der skal ske en  
gradvis ændring af en holdning i produktionssektoren, som hidtil har  
været præget af en vis passivitet over for markedet.
Denne støtte, som i meget vidt omfang bygger pa statens administration  
og pa de strukturer, som landbrugsorgnisationerne har indført, har  
udviklet sig meget forskelligt i de enkelte lande. Det er dog  
vanskeligt ensartet og centralt at stimulere initiativer, der må  
tilpasses til den lokale situation. De erfaringer, der hidtil er gjort  
i denne henseende, er ret skuffende. Det er imidlertid vigtigt at  
fortsætte indsatsen med henblik på at afhjælpe visse mangler, navnlig i  
de regioner, der er præget af naturgivne og strukturelle ulemper.
Kommissionen agter at øge sin indsats for fremme og samordning af  
forskning og forsøgsvirksomhed vedrørende Landbruget betydeligt.  
LandbrugsforskningspoLitikken må styrkes. Teknologioverførslen må  
organiseres mere effektivt, navnlig til fordel for de mindre udvikLede

- 18 -
regioner, saLedes at deres forsinkelse på dette område kan mindskes.  
Kommissionen er endvidere rede til i samarbejde med de nationale myndigheder  
og landbrugsorganisationerne at undersøge, hvorledes det mest effektivt er  
muligt at fremme udviklingen af konsulenttjester og administrativ bistand, og  
hvorledes landbrugerne kan få adgang til oplysninger vedrørende  
markedss i tuat ionen.
2. Fremme af produkternes afsætning
For det andet bør der ydes større bistand til strukturer, som kan lette  
produktionens afsætning gennem bedre tilrettelæggelse af  
markedsføringen og udvikling af forarbejdningen.
En markedsføringsstruktur, der sikrer den nødvendige gennemsigtighed,  
og en konkurrencedygtig forarbejdningsindustri er landbrugerens bedste  
allierede. Det er sandsynligt, at årsagen til nederlag og skuffelser i  
mange tilfælde skal findes på dette niveau snarere end i produktionen.  
F.eks. er mulighederne for udvikling af visse alternative produktioner  
snævert knyttet sammen med tilvejebringelse af passende infrastrukturer  
t i L  markedsføring og forarbejdning.
De ændringer, der for nylig er foretaget i  forordning (EØF) nr. 355/77,  
som tidligere har vist sig at være et meget effektivt instrument, har  
øget disse muligheder. Kommissionen ønsker at støtte indsatsen på dette  
omrade meget kraftigt, og er rede til, såfremt de økonomiske midler  
viser sig at være utilstrækkelige, at tage de nødvendige initiativer  
til at øge disse.
3. Bidrag til formindskelse af produktionspotentiellet og fremme af unge  
landbrugeres etablering
For det tredje bør der træffes foranstaltninger, som kan bidrage til at  
opnå bedre ligevægt i produktionen, samtidig med at der gives støtte  
til visse kategorier af landbrugere, som fortjener særlig opmærksomhed  
i  forbindelse med de igangværende tilpasninger.
Den tekniske udvikling vil utvivlsomt medføre en forøgelse af udbyttet  
pr. enhed og dermed af den mængde produkter, der udbydes på markedet,  
samtidig med at efterspørgslen er stagnerende eller i det mindste kun  
udviser ringe dynamik. Disse forhold gør det nødvendigt at anvende en  
del af arealerne til andre formål end landbrug, til skovbrug eller til  
mindre intensivt landbrug.

- 19 -
Endvidere er unge, som i  den nuværende siLuaLion ønsker aL gå i  gang  
med landbrug, hæmmet ikke alene af markedernes mætning, men også af  
produktionsmidlernes, navnlig jordens, meget begrænsede mobilitet, og  
de støder pa store vanskeligheder, når de vil oprette bedrifter, som  
har en tilstrækkelig størrelse og dermed er bæredygtige.
Situationen er også temmelig vanskelig for ældre landbrugere, som  
startede med landbrug på et tidspunkt, hvor markedssituationen var  
grundlæggende forskellig fra den nuværende. For en del af dem, især  
dem, der ikke nogen efterfølger, vil det på grund af alder, uddannelse  
og gennem mange ar udviklede vaner sandsynligvis være svært at gøre den  
indsats, som er nødvendig til en grundlæggende ændring af  
tilrettelæggelsen af deres aktivitet. Af de samme grunde er det  
vanskeligt at forestille sig, at de kan omskoles til en anden sektor,  
navnlig i  den nuværende økonomiske situation.
Som svar pa disse forhold overvejer Kommissionen en foranstaltning, so  
består i at tilbyde landbrugere på mellem 55 og 65 år en årlig  
førtidspension suppleret med en engangspræmie pr. ha, uår driften  
indstilles, og jorden enten ikke dyrkes og dermed ligger brak et antal  
ar, eller den overgår til andre formål end landbrug, f.eks. skovbrug,  
sport eller fritidsaktiviteter. Det ma samtidig undersøges, hvorledes  
de foranstaltninger, der træffes i  forbindelse med de sociale  
sikringsordninger for lønmodtagere i  landbruget, kan integreres i  en  
sadan ordning.
Det er ligeledes meningen, at landbrugere på mellem 55 og 65 år, der  
ophører med landbrugsvirksomhed og overdrager ansvaret for bedriften  
til en yngre landbruger, skal kunne modtage en årlig førtidspension,  
forudsat at efterfølgeren forpligter sig til at omlægge bedriftens  
produktion, f.eks. til alternativ produktion, kvalitetsproduktion eller  
et produktionssystem under hensyntagen til miljøkravene.
For at tage hensyn til de særlige regionale og nationale forhold og  
dermed øge to rans taltn ingens effektivitet, vil størrelsen af pensionen  
og fællesskabets refusionssats eventuelt kunne gøres variabel.
Kommissionen overvejer endvidere stadigvæk muligheden af andre  
foranstaltninger, som vil kunne gøre det lettere at lade en del af  
jorden overgå til anden anvendelse end landbrug. En aktiv og omfattende  
politik til formindskelse af produktionspotentiellet ville være af  
indlysende nytte i den nuværende produktions- og markedssituation, men  
den rejser ikke uvæsentlige problemer med hensyn til finansiering og  
kontrol. I  denne forbindelse er det navnlig vigtigt, at de erfaringer,  
visse trejdelande allerede har gjort på dette område, analyseres  
grundigt.

-  20  -
4. Bidrag til opretholdelse af landbrugsvirksomhed
For det fjerde bør der ske en styrkelse af de foranstaltninger, hvormed  
der tages hensyn til landbrugets uerstattelige rolle i visse af  
Fællesskabets områder, og der bør sikres en rimelig aflønning af den  
nytte, samfundet har af denne aktivitet med henblik på fysisk  
planlægning og opretholdelse af social og miljømæssig ligevægt.
I denne forbindelse agter Kommissionen at foresla at udvide og styrke  
ordningen til fordel for landbrug i bjergområder og i visse ugunstigt  
stillede områder (afsnit III i forordning (EØF) nr. 797/85). Denne  
styrkelse vil ske pa en sådan måde, at der ikke tilskyndes til  
forøgelse eller intensivering af produktionen, idet formålet  
udelukkende er at sikre en tilfredsstillende indkomst og dermed bidrage  
til opretholdelse i disse områder af den landbrugsvirksomhed, som er  
nødvendig for at bevare den sociale og naturmæssige ligevægt.
Kommissionen agter desuden i  forbindelse med iværksættelsen af artikel  
18 i forordning (EØf) nr. 797/85 at foreslå foranstaltninger, der kan  
indgå i sammenhæng med foranstalninger under de andre strukturfonde og  
laneinstrumenter,  med henblik på at øge visse af Fællesskabets  
landområders økonomiske levedygtighed ved navnlig at fremme  
tilvejebringelse af alternative beskæftigelseskilder.
C.  Miljøbeskyttelse og bevarelse af landdistrikterne
Konsultationen har bekræftet den stigende interesse for alt vedrørende  
miljøet og beskyttelse af det. Offentlighedens bevidstgørelse om dette  
problem stimulerer en mangfoldiggørelse af initiativerne til regulering af  
dette område. Det er grunden til, at der i  forbindelse med al produktion i  
fremtiden ma tages hensyn til de miljømæssige følger ved planlægningen af  
udviklingen.
Landbruget er derfor i højere grad berørt af f.eks. foranstaltninger til  
begrænsning af overdreven anvendelse af pesticider og gødning eller visse  
former for husdyrbrug. I denne forbindelse bevirker indførelsen i visse  
medlemsstater af bestemmelser vedrørende intensive husdyrbrug, navnlig  
svinebrug, at spørgsmålet om en fælles indsats nu bliver påtrængende, ikke  
kun af hensyn til beskyttelsen af miljøet, men også med henblik på at  
sikre rimelige konkurrencevilkår. På samme måde forekommer det vanskeligt  
i  al fremtid at fritage landbrugsbedrifterne, navnlig dem der i  kraft af  
deres struktur og produktionssystem i  praksis kan ligestilles med  
industrivirksomheder, fra princippet om, at forureneren betaler.

-  21  -
Imidlertid må det huskes, at indførslen af visse forpligtelser tvinger  
1aiulbiugeren til at tilpasse sine sædvanlige produktionsmetoder. Det er  
derfor vigtigt, at dette sker, nar han kan rtide over den nødvendige  
sagkyndige bistand og dermed gennemføre tilpasningen på tilfredsstillende  
betingeLser.  Kommissionen agter at uddybe dette aspekt og tage de  
nødvendige initiativer, navnlig med henblik pa at fremme forskning og  
forsøgsvirksomhed vedrørende produktionsmetoder, der er bedre egnede til  
at na det tilstræbte mal pa tilfredsstillende økonomiske betingelser.  
Endvidere må der indføres egnede planlægningsprocedurer, der navnlig  
omfatter en samlet vurdering af indvirkningen på miljøet af store  
projekter vedrørende udnyttelsen af jorden, og eventuel begrænsning af  
eller i  visse tilfælde forbud mod anvendelse af offentlige midler til  
afvanding bør overvejes.
I modsætning til andre aktiviteter kan landbruget imidlertid, når visse  
regler overholdes, påberåbe sig, at det bidrager positivt til beskyttelse  
cif miljøet. Det hensigtsmæssige i en fælles ordning for støtte til  
landbrugere, der tager hensyn hertil, blev således anerkendt i den nye  
landbrugsstrukturforordning (forordning (EØF)  nr. 797/85, artikel 19).  
Kommissionen har forpligtet sig til at foreslå fælles rammer til fremme af  
beskyttelse af miljøet i landdistrikter og af visse særlige naturområder,  
og den vil i nær fremtid forelægge Radet de nødvendige forslag. Det drejer  
sig om at yde indkomststøtte til landbrugere, der viderefører (eller  
indfører) produkt ionsmetoder, som er forenelige med kravet om beskyttelse  
af naturen, og at indarbejde foranstaltningerne under den fælles  
landbrugspolitik i  den generelle miljøpolitik. Økonomiske tilskud fra  
Ea’l lesskabeL til en sådan indkomststøtte kan overvejens.
Det er derfor som helhed betragtet positivt for landbruget, at  
miljøproblemerne inddrages. Der kan blive tale om supplerende indkomster  
for landbrugere i forbindelse med særlige støtteforanstaltninger, og visse  
former for manglende ligevægt på markedet, som skyldes for intensiv  
udnyttelse af jorden, kan saneres.

-  22 -
D. Forbindelser med tredjelande
Den gradvise overgang fra en underskuds- til en overskudssituation  
bevirker, at man i  højere grad må tage hensyn til afsætningsmulighederne i  
tredjelande ved udformning og forvaltning af den fælles landbrugspolitik.
I  sektorerne med overskud, som nu er i  overtal i  Fællesskabets landbrug,  
er afsætningsmulighederne i  tredjelandene både et væsentligt element i  
forbindelse med genoprettelse af ligevægt på markedet og et fundamentalt  
referencegrundlag med henblik på kvantitativ og kvalitativ orientering af  
produktionen. Derfor medtog Kommissionen i grønbogen et kapitel om den  
internationale samhandel. Under konsultationerne kom det frem, at man i  
Landbruget betragtede dette aspekt som særdeles vigtigt, og at visse  
ændringer af importordningen må komme i første række ved en eventuel  
justering af den fælles landbrugspolitiks mekanismer.
Med hensyn til produkter bundet i GATT kan Fællesskabet kun ændre  
importordningen, hvis man kan forhandle sig frem til sådanne ændringer med  
handelspartnerne. At kræve, at de pågældende samhandelsordninger ændres,  
før der kan foretages nogen anden ændring i den fælles landbrugspolitiks  
mekanismer - som visse landbrugere synes at ønske det - svarer til at  
indrømme, at Fællesskabet ikke selv kan løse sine interne problmer; det inå  
være helt klart, at Kommissionen ikke kan gå ind for en sådan holdning.  
Kommissionen er imidlertid af den opfattelse, at Fællesskasbets øvrige  
handelspartnere må gøre en indsats svarende til den, der kræves af  
EF-producenterne for at tilpasse sig den faktiske markedssituation og  
begrænse overskuddene.
•
I  afventning af eventuelle forhandlinger er det dog muligt at se på visse  
skævheder i  beskyttelsen udadtil og at sikre fællesskabspræferencer ved  
andre midler. I  Kommissionens nylige memorandum om tilpasning af den  
tælles markedsordning for korn har man således overvejet at lade  
substitionsvarer, der indføres til Fællesskabet toldfrit eler til. meget  
lav told, indgå i det interne forbrug af korn, hvilket vil medføre en  
tilsvarende nedsættelse af den del af produktionen, som medansvarsafgiften  
beregnes på. Fællesskabet har også på grund af den utilstrækkelige  
beskyttelse indført en forarbejdningsstøtteordning samt minimumspriser,  
hvorved der tages hensyn til producenternes interesser; dette gælder  
f.eks. for oliefrø og vegetabilske olier.

-  21  -
Det bør også understreges, således som det også blev anført i grønbogen  
at en udvidelse af beskyttelsen i visse sektorer må modsvares af en ’  
nedsættelse af beskyttelsen i andre sektorer. Det ville være utopi at tro  
at vi kan forhandle om konsolidering og endog udvidelse af udførslen og så  
samtidig lukke vore grænser for al indførsel. Selvforsyning er ikke en  
model, der skal tilstræbes af Fællesskabet, hvis økonomi i vid udstrækning  
afhænger af samhandelen, og som ma indføre de fleste af de råvarer det  
har behov for. ’
erI dette kapitel kan Kommissionen på dette stadium blot bekræfte, at der  
interesse for de i  grønbogen indeholdte ideer, der både vedrører  
importordningen og eksportordningen, og som Kommissionen er i gang med at  
uddybe. Det torberedende arbejde til de kommende multilaterale
forhandlinger er nu i  gang, og det er vigtigt på dette stadium at tage det  
størst mulige forbehold.
Det er dog helt sikkert, at Fællesskabets troværdighed og dets indflydelse  
pa, hvordan aftaler, der måtte blive indgået under de kommende  
internationale landbrugsforhandlinger, kommer til at se ud, i betydelig  
grad vil afhjænge af, hvordan det far løst sine interne problemer,  
herunder især landbrugsoverskuddet.
Hvis Fællesskabet udviser den nødvendige beslutsomhed, kan vi måske  
overbevise vore handelspartnere om, at det er nødvendigt at organisere  
verdensmarkedet på en bedre måde. Der er her tale om et traditionelt krav  
fra Fællesskabets side. Det er selvfølgelig i Fællesskabets interesse, mei  
Kommissionen er fuldt overbevist om, at det også vil være i vore  
handelspartneres interesse, såvel i industrilandene som i  
udviklingslandene.  Man kan saledes håbe pa, at et mere systematisk  
samarbejde og mere fuldstændige handelsregler på internationalt plan kan  
komme til at afløse konfrontationen på markederne og i de internationale  
organer og de unødige omkostninger ved overdreven konkurrence.
Det er endvidere at altafgørende betydning, at der ved tilpasninger af den  
fælles landbrugspolitik tages hensyn til Fællesskabets forbindelser med  
udviklingslandene og til nødvendigheden af, at Fællesskabets  
eksportpolitik imødekommer disse landes forsyningsbehov. Fællesskabet er  
pa én og samme tid en stor leverandør og deres bedste kunde med hensyn til  
landbrugsprodukter. Fællesskabet har desuden etableret et udstrakt  
samarbejde med en stor del af udviklingslandene og oprettet en ordning med  
generelle toldpræferncer,  som omfatter en lang række landbrugsprodukter.
Som anført i begyndelsen af denne meddelelse har Kommissionen indledt  
grundig gennemgang af sin forsyningspolitik over for udviklingslande med  
underskud af landbrugsprodukter, og den vil, når tiden er inde, fremsætte  
forslag heroin. Den ønsker dog endnu engang at understrege, at denne

- 24 -
politik under ingen omstændigheder hverken kan eller bør udformes som et  
middeL til afsætning af overskudsprodukter fra landbruget, og at  
Fællesskabet må fortsætte sine bestræbelser for at bidrage til udviklingen  
af landbruget i de pågældende lande.
Kommissionen ønsker endelig at bekræfte det, den også anførte i grønbogen  
om behovet for, at der fortsat føres en aktiv eksportpolitik og for i den  
forbindelse at sikre, at instrumenterne i den fælles landbrugspolitiks  
samhandelsordning med tredjelande fungerer effektivt. På grund af  
verdensmarkedets store betydning som afsætningsmulighed for en del af  
EF-produktionen er der to behov, der må tilgodeses:
- For det første må man fortsætte bestræbelserne for at rationalisere de  
nuværende instrumenter og gøre anvendelsen heraf mere gennemsigtig. Det  
kunne bidrage til at genskabe tilliden hos vore handelspartnere og til  
at undgå unødvendige uoverensstemmelser til skade for EF's landbrug.
- For det andet er det væsentligt at differentiere disse instrumenter,  
således at Fællesskabets eksportører kan være rustet på samme måde som  
på et marked, hvor konkurrencen skærpes mere og mere.
V. Budgetmæssige betragtninger
Med de afstukne retningslinjer tages der hensyn til den stramme  
budgetsituation og især til de begrænsninger for EUGFL, garantisektionen,  
der følger af budgetdisciplinen. Denne disciplin, som indebærer en  
vækstrate for landbrugsudgifterne, der er lavere end vækstraten for  
Fællesskabets egne indtægter, vil gøre det nødvendigt at træffe vanskelige  
beslutninger, navnlig som følge af den seneste udvikling i situationen pa  
landbrugsmarkederne, både i Fællesskabet og udenfor.
I  betragtning af den tid, det vil tage at gennemføre de påtænkte  
foranstaltninger, nytten - for ikke at sige nødvendigheden - af at udbygge  
visse former for intervention samt den tid, der medgår, inden virkningen  
af foranstaltningerne til begrænsning af produktionsstigningen slår  
rigtigt igennem på Fællesskabets udgifter, er det dog et spørgsmål, om de  
fastsatte mål kan nås inden det ønskede tidpunkt, når man skal holde sig  
inden for de "normale" rammer for de nugældende finansregler og de  
bevillinger, som disse regler stiller til rådighed for de to  
EUGFL-sekt ioner.
Selv om det ikke for øjeblikket er muligt at besvare dette spørgsmål med  
konkrete tal, er det dog helt klart, at en række af de påtænkte og mulige  
foranstaltninger i  markedspolitikken og/eller strukturpolitikken vil  
resultere i  en langsommere stigning i  landbrugsudgifterne pa mellemlang og  
lang sigt, medens de på kort sigt dog kan medføre en stigning i EUGFL's  
udgifter.

- 25 -
Dette fænomen, som Kommissionen allerede undersøgte i forbindelse med  
udarbejdelsen af forslaget vedrørende tilbagekøb af mælkekvoter,  viser sig  
pa ny for en hel del påtænkte specifikke foranstaltninger, der skal  
medvirke til at fjerne skævheden mellem udbud og efterspørgsel, som på  
nuværende tidspunkt er hovedproblemet for den fælles landbrugspolitik.
Pa dette omrade er det f.eks. en forudsætning for genoprettelse af en vis  
ligevægt, at der ud over iværksættelsen af markeds- og strukturpolitiske  
foranstaltninger til begrænsning af produktionsstigningen og dermed  
ophobningen af overskud også gennemføres en sanering af den nuværende  
situation i form af afsætning af de bestående lagre, hvis omfang er en  
hard belastning for savel EF-budgettet som markedspriserne.
Det er i  den forbindeLse klart, at en særlig afsætningsforanstaltning, som  
trods alt er nødvendig, når man ser på, hvor stor produktionen er nu og i  
den nærmeste fremtid, ikke kan finansieres med de ordinære midler, som  
EUGFL har til rådighed efter de gældende budgetregler.
Ud fra samme betragtning skal det understreges, at den femårige tildeling  
1984-1989 til EUGFL, udviklingssektionen, ikke omfatter bevillinger til  
foranstaltningen til tilskyndelse til ophør med landbrugsvirksomhed, da  
det er en ny foranstaltning, og at de disponible bevillinger desuden er  
utilstrækkelige til at dække den udvidelse, der skal ske af visse allerede  
igangværende foranstaltninger.
Konklusionen må være, at, hvis budgetdisciplinen skal overholdes, bliver  
det nødvendigt for at nå de fastsatte mål trods alt at finansiere  
punktuelle foranstaltninger af den slags, der her er skitseret i  
forbindelse med EUGFL, garantisektionen, ud over de almindelige  
bevillinger og øge den femårige tildeling til EUGFL, udviklingssektionen.
VI. Konklusioner
I  en tid hvor der i hele Fællesskabet er bestræbelser i gang for at  
justere produktionsapparatet med henblik på at koncentrere indsatsen og  
rationalisere ressourcernes udnyttelse ifølge en strategi, der skal  
forberede Fællesskabet til udfordningerne i det kommende årti og således  
sikre samtlige EF-borgere gode fremtidsudsigter, kan landbruget ikke gå  
ram forbi.
Der er pa ingen made tale om at bestride landbrugets særlige situation.  
Landbruget er fortsat i stor udstrækning afhængig af de biologiske cykler,  
der påtvinger produktionen visse begrænsninger og en særlig rytme; det er  
fortsat sårbart over for naturgivne forhold som man kun i meget ringe grad  
har kontrol over, det spiller fortsat en strategisk rolle som leverandør  
af basislevnedsmidler, og ud over de rent økonomiske funktioner, spiller

-  26  -
det endvidere en rolle, som i hvert fald i visse tilfælde ikke kan spilles  
af andre, nemlig i forbindelse med fysisk planlægning og opretholdelse af  
en vis ligevægt på det sociale, miljømæssige og landskabsmæssige område.
Af konsultationerne fremgik det i øvrigt, at der var stor enighed om, at  
man i denne sektor havde interesse i at bevare den særlige europæiske  
model. Denne model er i vid udstrækning kendetegnet ved den store rolle,  
som familiebrugene spiller for de strukturer, der er en følge af den store  
befolkningstæthed og et ofte meget udtalt samspil mellem bykoncentrationen  
og landdistrikter. Samfundet som sådant har interesse i, at der  
opretholdes en vis ligevægt.
Disse særlige forhold kræver en stabil rammelovgivning, som skal afbøde de  
følger, som en for kraftig produktionsstigning får for priserne og  
indkomsterne, og give en vis beskyttelse mod tilfældige prisudviklinger på  
et lille, ofte marginalt og undertiden manipuleret verdensmarked. Hverken  
rent budgetmæssige - og dermed ufuldstændige - betragtninger eller pres  
fra visse tredjelande kan få Fællesskabet til at rokke ved  
grundprincipperne i den fælles landbrugspolitk. Målsætningerne for den  
fælles landbrugspolitik som fastsat i Rom-traktaten står fortsat ved magt.
Hvis landbruget skal bevare sin dynamik og effektivitet må man, ligesom  
det er tilfældet i alle andre sektorer, dog ikke lade hånt om  
markedskræfternes spil og den generelle samfundsøkonomiske udvikling.  
Landbrugets særlige situation er i skatteydernes øjne ikke nogen rimelig  
begrundelse for det vedvarende og alt for store ressourcespild, og da slet  
ikke når den økonomiske situation er anspændt og kræver, at alle yder ofre.
Som nævnt i begyndelsen af denne meddelelse er uligevægten mellem udbud og  
efterspørgsel den egentlige årsag til de nuværende problemer for den  
fælles leindb rugs pol itik; det er derfor især pris- og markedspolitikkens  
rolle at rette op pa denne situation.
Der står mange instrumenter til rådighed; alle kan være til hjælp, og det  
drejer sig om at anvende dem på en sammenhængende made, sa man hjælper  
landbrugeren til at blive mere markedsbevidst og handle ud fra  
markedsudvik1 ingen.
I den forbindelse er priserne af afgørende betydning. Det er nemlig  
prisudviklingstendenserne og prishierarkiet, som bestemmer, i hvilken  
retning produktionsudviklingen går på lang sigt, samt hvilke strukturelle  
tilpasninger, der må foretages. Prisen er desuden det element, der tjener  
som indikator for eventuelle indgreb med de øvrige
forvaltningsinstrumenter, der findes. På et mættet marked er der jo  
tendens til, at priserne falder: hvis den nuværende markedssituation  
fortsætter uændret, kan prispolitikken i de kommende år kun være  
restriktiv.

- 27 -
Systemet med Landbrugernes medansvar er, indtil der sker en tilpasning af  
produktionen på mellemlang og lang sigt, et væsentligt supplement til  
prispolitikken. I det omfang, medansvarsordningerne skal give de enkelte  
producenter et pålideligt fingerpeg om markedsdynamikken, må de svinge i takt  
med stigningen eller faldet i produktionen og udgifterne til afsætning af  
produktionen. Landbrugernes ofre bør desuden fordeles på en rimelig måde,  
hvilket i dette tilfælde vil sige, at de må differentieres, således at der  
tages hensyn både til visse særligt store sociale problemer for de mindre  
landbrugsbedrifter, og til de relative fordele, som hver enkelt kategori af  
landbrugere opnår gennem den fælles landbrugspolitiks støtte og ordningen med  
garanterede priser i forhold til deres struktursituation.
Interventionen skaL gradvis bringes tilbage til sin oprindelige funktion som  
"sikkerhedsnet” med henblik på inden for visse grænser at opveje  
konjunkturbestemte prisudsving. Den kan ikke træde i  stedet for et  
struktureLt overmættet marked. Den stivhed, som hindrer dette  
forvaltningsinstrument i at virke effektivt, skal således gradvis mindskes.
Større smidiggørelse af interventionsstrukturerne og en mere realistisk  
prispolitik vil på en naturlig måde stimulere en produktionsspredning samt  
fremme anvendelsen af landbrugsprodukter til andre formål. Denne proces skal  
støttes ved forskning og konsulentvirksomhed.
En politik, der sætter kvalitet højere end kvantitet, større og mere  
systematisk lydhørhed over for forbrugernes ønsker og gennemførelse af  
foranstaltninger til begrænsning af de negative følger af et overdrevent  
intensivt landbrug for miljøet er andre ting, som kan være af stor nytte, når  
det drejer sig om at skabe større markedsligevægt. De bidrager til at  
modvirke en uønsket produktionsudvikling og skaber betingelser, der kan lette  
afsætningen af produktionen.
Strukturpolitikken kan og bør ved en med prispolitikken samordnet og  
konvergerende foranstaltning også yde sit bidrag til at nå de tilsigtede mål.  
De pa dette omrade planlagte foranstaltninger hjælper landbrugerne i deres  
bestræbelser for at tilpasse sig de nye markedsforhold og bidrager til at  
skabe større ligevægt mellem udbud og efterspørgsel.
Kommissionen vil for sit vedkommende udnytte alle de instrumenter og midler,  
den råder over med henblik på at give større garanti for, at dens indsats  
bliver præget af retfærdighed og effektivitet, og den vil i denne forbindelse  
basere sig på mere åbne konsultationer af de berørte erhvervskredse.
De i denne meddeleLse afstukne retningslinjer er resultatet af et forsøg på at  
udarbejde en afvejet politik, hvori der tages hensyn til de mange tvingende  
krav; sigtet er, at landbrugeren gradvis på ny kommer til at varetage sin  
funktion som selvstændig erhvervsdrivende. Det kræver en indsats i form af  
tilpasning, som for visse landbrugere kan blive temmelig omfattende. Man må  
jo være helt klar over, at en sådan tilpasning, såfremt den ikke accepteres og  
foretages på landbrugernes eget initiativ eller med støtte fra dem,  
uundgåeligt viL blive dem påtvunget af omstændighederne. Kommissionen  
betragter det som sin pligt at give landbrugerne visse konkrete  
fremtidsudsigter og ikke en række tomme illusioner, og den er overbevist om,  
at den foreslåede vej på én gang er både realistisk og rimelig.