Udtalelse om Verdenstopmødet om social udvikling (København den 6.-12. marts 1995) (95/C 110/12)

Den 24. november 1994 besluttede Det Økonomiske og Sociale Udvalg under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en udtalelse om Verdenstopmødet om social udvikling.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for EF's Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Thomas Etty til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 9. februar 1995.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 323. plenarforsamling af 22.-23. februar 1995, mødet den 22. februar 1995, med et flertal af stemmer for, 20 stemmer imod og 8 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

GENERELLE BEMÆRKNINGER

1. ØSU konstaterer med tilfredshed, at De Forenede Nationer (FN) har taget initiativ til at afholde et verdenstopmøde om social udvikling i næste måned i København, og håber, at det bliver en begivenhed af historisk betydning. ØSU finder det rigtigt, at FN - på et tidspunkt, hvor organisationen ellers engagerer sig mere og mere i fredsbevarende foranstaltninger - retter sin opmærksomhed mod de sociale problemer og dermed på ny aktualiserer den tanke, der kom til udtryk i Den Internationale Arbejdsorganisations charter for 75 år siden og blev bekræftet for 50 år siden i FN-Pagten, nemlig at der ikke kan herske fred i en verden, hvor stor social uretfærdighed tolereres. Topmødet i København skal således tjene til at understrege det princip, at »en universel og varig fred forudsætter social retfærdighed« (præambelen til ILO's statut, 1919). Dette princip bekræftes højtideligt i FN's charter, hvor organisationens stiftere - »De Forenede Nationers folk« - erklærer sig besluttede på »... at virke for socialt fremskridt og højere levestandard i større frihed« og »... at anvende internationale instrumenter til at fremme økonomisk og socialt fremskridt for alle folk« (præambelen til FN's charter, 1948).

2. Udkastet til erklæring og udkastet til handlingsprogram indeholder en vigtig og relevant dagsorden for social udvikling i alle dele af verden. ØSU appellerer ikke blot til EU's medlemsstater, men også til alle FN's øvrige medlemsstater om at påtage sig deres fulde ansvar og forpligte sig til at tage konkrete og effektive initiativer på grundlag af denne dagsorden inden år 2000 (hvor resultaterne af topmødet om social udvikling skal evalueres). De nævnte lande bør gøre en påviselig indsats for at opnå reelle forbedringer i de generelle leve- og arbejdsvilkår i verden.

3. Det skal dog påpeges, at der synes at være en stor kløft mellem de ni forpligtelser, der foreslås i udkastet til erklæring, og de aktuelle tendenser i den sociale udvikling. Hvad mere er: kløften vokser sandsynligvis yderligere. Det vil kræve betydelig politisk beslutsomhed at overvinde - eller bare formindske - den.

4. Den Europæiske Unions ønske om at komme til orde på verdenstopmødet og øve indflydelse på dets beslutninger, som det kommer til udtryk i Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet (KOM(94) 669 endelig udg.), fremføres i sidste øjeblik. I det store og hele går ØSU ind for de foreslåede prioriteter. Visse af disse punkter vil blive berørt under de særlige bemærkninger.

5. ØSU påskønner navnlig EU's generelle holdning, som er beskrevet i indledningen til Kommissionens meddelelse, og som afspejler forslag, som ØSU har stillet i sine udtalelser: Der kan ikke ske nogen økonomisk og social udvikling i verden, uden at man behersker de internationale økonomiske (herunder også konkurrencemæssige), kommercielle og finansielle transaktioner og lader dem tjene vigtige sociale målsætninger, såsom oprettelse af flere arbejdspladser og miljøbeskyttelse.

ØSU mener i den forbindelse, at afsætning af 0,7% af BNP til udvikling er en rimelig målsætning, som bør bekræftes.

6. ØSU opfordrer Den Europæiske Union til at støtte ILO's krav om at spille en central rolle i opfølgningsprocessen. Dets virkefelt rækker langt videre end blot beskæftigelsen, som antydet i udkastet til handlingsprogram. I de 75 år ILO har bestået, har det opnået imponerende resultater, hvad angår fremme af det sociale fremskridt, herunder også skabt et effektivt system til at kontrollere iværksættelsen af de vigtige instrumenter, det har tilvejebragt til dette formål, og til at bistå medlemsstaterne med at opfylde deres forpligtelser.

7. I forbindelse med forberedelsen af topmødet har FN's medlemsstater ladet forstå, at de ønsker at styrke FN's Økonomiske og Sociale Råds (ECOSOC's) rolle. Dette må naturligvis ske i overensstemmelse med FN-pagtens ånd og bogstav, især artikel 62, stk. 2 (fremme af respekten for menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder), og stk. 3 (samarbejde med særorganer under FN). I denne forbindelse mener ØSU, at et andet organ (f.eks. et fornyet og ændret udvalg for social udvikling) må pålægges de opgaver, som klart ligger uden for ILO's mandat. Samarbejdet mellem det økonomiske og sociale råd og særorganisationer under FN, herunder især ILO, bør forbedres, så der sikres et tilfredsstillende samarbejde om spørgsmål som gennemførelse, kontrol med opfølgningsforanstaltninger og evaluering af resultatet af topmødet. ECOSOC bør etablere snævre kontakter med repræsentative frie og uafhængige erhvervs- og interesseorganisationer og med relevante ikke-statslige organisationer, som opfylder de samme kriterier.

8. Med bekymring og skuffelse konstaterer ØSU, at det sociale topmøde endnu ikke har vakt særlig opmærksomhed i den politiske debat hverken i EU's medlemsstater eller i andre dele af verden. F.eks. har medierne hidtil så godt som ikke beskæftiget sig med sagen.

9. ØSU tilskynder medlemsstaternes regeringer og Det Europæiske Fællesskab til at deltage i topmødet på højeste plan. Det opfordrer til, at medlemsstaternes regeringer, som i flere tilfælde har inddraget arbejdsmarkedets parter og andre relevante repræsentative organisationer i det forberedende arbejde på nationalt plan, også lader repræsentanter for disse organisationer indgå i deres delegationer til topmødet.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg anmoder om, at den delegation, Det Europæiske Fællesskab som sådant sender til København, sammensættes efter lignende kriterier, og udtrykker ønske om at blive repræsenteret i den.

SÆRLIGE BEMÆRKNINGER

10. Principper

10.1. ØSU kan tilslutte sig de principper, der er fastlagt i Kommissionens meddelelse, og som den ønsker at genfinde i resultaterne af topmødet om social udvikling. ØSU er specielt tilfreds med det første princip, at respekten for menneskerettighederne og demokratiet - herunder dialogen mellem arbejdsgivere og arbejdstagere og det civile samfunds aktive medvirken - ikke kan adskilles fra den sociale udvikling. Det er overbevist om, at der her er tale om ægte universelle og grundlæggende menneskerettigheder. ØSU håber, at man på verdenstopmødet vil godkende dette princip i samme utvetydige vendinger, som Kommissionen bruger, og opfordrer de medlemsstater, som endnu ikke har gjort dette, til at inkorporere det i deres lovgivning og til at følge det i deres nationale og internationale praksis for således at fremme en ægte social udvikling i hele verden.

10.2. ILO-konvention nr. 144 fra 1976 om trepartskonsultation til fremme af gennemførelsen af internationale arbejdsmarkedsnormer er et væsentligt instrument, hvormed man kan stimulere dialogen mellem arbejdsgivere og arbejdstagere og fremme det civile samfunds indflydelse på den sociale udvikling i verden. Det er beklageligt, at Kommissionen ikke nævner dette instrument, hvis anvendelse befordrer både demokratiet og roen på arbejdsmarkedet. ØSU mener, at Den Europæiske Union på grundlag af sit eget første princip bør føre an i en kampagne over for ILO's medlemsstater for mere udbredt ratificering og fuld overholdelse af denne konvention. Kampagnen bør indledes med drøftelser med det formål at få alle EU-medlemsstater til at ratificere konventionen.

11. Målsætninger

11.1. ØSU fremhæver og støtter Den Europæiske Unions bestræbelser for gennem en multilateral indsats at udvirke, at den internationale handel i højere grad bidrager til den sociale udvikling. Det er enigt i, at forhandlingerne om dette spørgsmål skal fortsættes inden for Verdenshandelsorganisationen (WTO) og ser med tilfredshed på EU's generelle holdning i dette spørgsmål. EU bør gøre en virkelig indsats for at opnå, at dette spørgsmål prioriteres inden for WTO. ØSU mener, at der navnlig bør lægges vægt på at tilskynde landene til at ratificere ILO's grundlæggende menneskerettighedskonventioner om foreningsfrihed og organisationsret (for arbejdsgivere og arbejdstagere) (1948), om retten til at etablere kollektive forhandlinger (1949), om tvangsarbejde (1930) og om afskaffelse af tvangsarbejde (1957). Alle EU-medlemsstater har ratificeret konventionerne om foreningsfrihed og om kollektive forhandlinger; det samme gælder de andre konventioner om menneskerettigheder, som også er blevet ratificeret af et overvældende flertal af ILO's medlemsstater, herunder et stort antal udviklingslande.

11.2. ØSU beklager, at ILO-konventionen imod diskriminering i forbindelse med ansættelse og beskæftigelse (1958), som er af nøjagtig samme karakter og grundlæggende betydning som de tidligere nævnte konventioner og ratificeret i lige så udbredt grad som disse, ikke nævnes af Kommissionen i denne sammenhæng. Det må være en utilsigtet udeladelse. På mødet i den 3. komite til forberedelse af det sociale topmøde sidste måned i New York gav EU udtryk for, hvilken betydning den tillægger principperne i denne konvention. ØSU henstiller derfor kraftigt, at Den Europæiske Union korrigerer sig selv og lader denne antidiskriminationskonvention indgå i den foreslåede kampagne. Det ville være en logisk metode til at fremme Den Europæiske Unions synspunkter og intentioner vedrørende bekæmpelse af fattigdom og udstødelse af samfundet, som blandt andet kommer til udtryk i den anden konklusion i Kommissionens dokument (ligebehandling af mænd og kvinder).

11.3. ØSU lægger meget stor vægt på at forbedre kvinders status ved at give dem adgang til indtægter og uddannelse. Uddannelse, ikke mindst af kvinder og piger, er en nøglefaktor i kampen mod fattigdom og overbefolkning. Hvor kvinder får en uddannelse, falder såvel børnedødeligheden som fødselstallet.

11.4. Hovedindholdet i de under punkt 11.1 og 11.2 nævnte konventioner danner grundlag for den »sociale klausul«, som ØSU allerede har foreslået i flere udtalelser - en idé, der selvfølgelig intet har med protektionisme at gøre. Tværtimod vil generel anvendelse af disse principper stimulere handlen, idet arbejdstagerne får del i fundamentale rettigheder, der er ens for alle, og forbrugerne får en rimelig garanti for, at de varer, de køber, ikke er produceret under umenneskelige vilkår. I den forbindelse henleder ØSU desuden opmærksomheden på de undersøgelser, som OECD i øjeblikket er i færd med at foretage på området; resultaterne af disse undersøgelser kan blive værdifulde argumenter for yderligere forhandlinger.

11.5. Regeringer kan effektivt tilskyndes til at rette sig efter og til at ratificere vigtige ILO-konventioner ved, at man ved ydelse af bistand og indrømmelse af handelspræferencer prioriterer lande, som iværksætter ægte, effektive strategier med henblik på social udvikling. Dette kunne være et nyttigt bidrag fra Den Europæiske Union til den forøgelse af ressourcerne til social udvikling, som bliver nødvendig, også selv om det på topmødet skulle lykkes at sikre en mere effektiv udnyttelse af de eksisterende ressourcer. I den forbindelse hilser ØSU med tilfredshed Rådets forordning (EF) nr. 3281/94 af 19. december 1994 om anvendelse af et flerårigt arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1995-1998 for visse industrivarer med oprindelse i udviklingslande.

11.6. Kommissionens forslag kan bidrage til at skabe mere humane leve- og arbejdsvilkår for arbejdende børn. Børnearbejde kan gradvis afskaffes ved gennemførelse af generelle velfærdsfremmende foranstaltninger (arbejdsvilkår, uddannelsesmuligheder m.v.).

11.7. Ratificering og overholdelse af ILO-konventionerne er i samme grad som formulering af en effektiv socialpolitik et udslag af god regeringsførelse. Den handels- og bistandspolitik, der foreslås i det foregående punkt, vil sikre, at de eksisterende ressourcer udnyttes mere effektivt. Industrilandene og udviklingslandene bør sideløbende træffe foranstaltninger til at reducere de ulovlige fremgangsmåder i forretningsforbindelserne mellem nord og syd, som er en alvorlig hindring for det sociale og økonomiske fremskridt.

11.8. Hvis Den Europæiske Union virkelig ønsker, at den sociale udvikling skal indgå i de politikker, som IMF, Verdensbanken og de regionale udviklingsbanker formulerer, må den aktivt bruge sin indflydelse i disse institutioner til at overbevise dem om, at de skal samarbejde meget mere intensivt med ILO end hidtil, især når det drejer sig om strukturtilpasningsforanstaltninger. EU må tage højde for strukturtilpasningsprogrammers konsekvenser for de fattige, f.eks. i forbindelse med sundheds-, uddannelses- og landbrugspolitiske ændringer.

11.9. ØSU gentager et synspunkt, det har givet udtryk for i tidligere udtalelser, nemlig at det er på høje tid at tilvejebringe vilkår og instrumenter, som kan stimulere økonomisk vækst, handel og fordeling af velstand og muligheder i hele verden, og at kombinere dette med en udviklingsproces, som er forenelig med socialt fremskridt og beskyttelse af miljøet. Dette kræver, at EU forpligter sig til at styrke sammenhængen mellem sin udenrigs-, sikkerheds-, handels- og udviklingspolitik. ØSU opfordrer EU til at forpligte sig til dette på verdenstopmødet om social udvikling i København, som tidsmæssigt falder sammen med oprettelsen af WTO.

12. Midler: ressourcer og opfølgning

ØSU finder det betydningsfuldt, at Kommissionen vil hjælpe udviklingslandene (og især de fattigste) med foranstaltninger, som begunstiger den uformelle sektors gradvise integrering i økonomien. I denne sammenhæng fremhæver ØSU den vigtige rolle, som ikke-statslige organisationer, herunder landbrugsorganisationer, kooperative sammenslutninger og kvindeorganisationer, kan spille ved siden af arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationerne.

13. Konklusioner

13.1. ØSU ser med tilfredshed på, at Den Europæiske Union, som det kommer til udtryk i konklusionerne, er fast besluttet på at yde et større bidrag til multilaterale forhandlinger om normer og konventioner. Dette bør ske under overholdelse af en klar rolle- og ansvarsfordeling. ØSU henviser desangående til initiativudtalelsen om »Forholdet mellem EU og ILO«, der blev vedtaget i januar 1995.

13.2. Sluttelig anbefaler ØSU kraftigt, at Den Europæiske Union med arbejdstagernes, arbejdsgivernes og andre relevante interesseorganisationers medvirken yder et veldefineret bidrag til opfølgningen af det sociale topmøde ved at gøre et begrænset antal initiativer inden for jobskabelse, fattigdomsbekæmpelse og social integration til mål for en koordineret indsats i hele EU. Gennemførelsen af topmødets beslutninger bliver de enkelte regeringers opgave. Men topmødet bør fremhæve betydningen af regionalt samarbejde i gennemførelsesfasen, hvilket sandsynligvis også vil ske. For topmødets succes er det vigtigt, at en stor gruppe af lande, som f.eks. dem, der er forenet i Den Europæiske Union, viser et eksempel på et sådant samarbejde i deres region. Kommissionen opfordres til at udarbejde et forslag på grundlag af eksisterende EU-politikker for beskæftigelse, fattigdom og social udstødelse.

Bruxelles, den 22. februar 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag blev forkastet under debatten, men fik over en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 11.4

Første punktum i pkt. 11.4. affattes således:

»Hovedindholdet i de under pkt. 11.1 og 11.2 nævnte konventioner drøftes i forbindelse med den såkaldte »sociale klausul«, som dog ikke må føre til øget protektionisme. Generel anvendelse af disse principper ...«.

Afstemningsresultat

For: 26, imod: 64, hverken for eller imod: 8.

Punkt 5

Sidste punktum efter semikolonet affattes således:

»Forudsætningen for social udvikling er en strategi for varig økonomisk vækst, der fremmer beskæftigelsen.«

Afstemningsresultat

For: 38, imod: 64, hverken for eller imod: 13.