1. Indledning

Den globale økonomiske indbyrdes afhængighed og samspillet mellem de nationale skatteregler kan medføre såvel dobbeltbeskatning som dobbelt ikke-beskatning af multinationale virksomheder. BEPS-handlingsplanen (Action Plan on Base Erosion and Profit Shifting), som Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) fremlagde i juli 2013, skal forbedre de internationale skatteregler og har fået bred international opbakning på højeste plan. I handlingsplanen identificeres adskillige mangler i de eksisterende internationale skatteregler og standarder, som kan udnyttes til at udhule skattegrundlaget i andre jurisdiktioner og til overførsel af dele af skattegrundlaget for at nedbringe den samlede beskatning.

Set fra Den Europæiske Unions (EU's) perspektiv hindrer de eksisterende huller i de internationale skatteregler og standarder, at det indre marked, som omfatter 28 forskellige skattesystemer, fungerer ordentligt. Kommissionen finder det vigtigt dels at undersøge mulighederne for en synergieffekt mellem den aktuelle internationale debat om BEPS og drøftelserne i EU om at finde brugbare løsninger i EU under hensyntagen til EU's traktatfæstede forpligtelser, dels at fremme EU's interesser i forbindelse med fastlæggelse af internationale standarder. Kommissionen anerkender også, at foranstaltninger truffet på EU-plan kan bidrage til at opfylde de målsætninger, der er fastlagt i BEPS-handlingsplanen.

På området for koncernintern afregning står de multinationale virksomheder og skattemyndighederne over for praktiske problemer med at fastsætte afregningspriser på grænseoverskridende transaktioner mellem forbundne virksomheder i beskatningsøjemed. EU-medlemsstaternes metode til at vurdere prisen på sådanne transaktioner korrekt er armslængdeprincippet[1]. Armslængdeprincippet bygger på en sammenligning mellem de betingelser, som de forbundne virksomheder anvender, og de betingelser, som ville være gældende for uafhængige virksomheder.

Fortolkningen og anvendelsen af armslængdeprincippet varierer imidlertid fra den ene skattemyndighed til den anden og ligeledes mellem skattemyndigheder og erhvervslivet. Dette kan føre til usikkerhed, øgede omkostninger og potentiel dobbeltbeskatning eller dobbelt ikke-beskatning. Disse aspekter hæmmer et velfungerende indre marked.

Kommissionen nedsatte i oktober 2002[2] en ekspertgruppe med titlen Det Fælles EU-Forum for Interne Afregningspriser (JTPF) til at finde pragmatiske løsninger på problemer, der opstår som følge af anvendelsen af armslængdeprincippet i EU. JTPF får mandat til sit virke for fire år ad gangen i henhold til beslutninger, som Kommissionen træffer. JTPF's indeværende mandat udløber den 31. marts 2015.

JTPF har været en vigtig ressource i Kommissionens arbejde med at forbedre praksis på området for forvaltning af koncernintern afregning og den måde, dette fungerer på i EU. Gruppen kan også være en nyttig bidragyder til G20's OECD BEPS-projekt.

I denne meddelelse gøres der rede for JTPF's arbejde i perioden juli 2012 til januar 2014.

2. Sammendrag af JTPF's aktiviteter fra juli 2012 til januar 2014

I perioden juli 2012 til januar 2014 fortsatte JTPF med at gennemføre sit arbejdsprogram 2011-2015 og holdt fire møder. Der blev udfærdiget detaljerede rapporter om tre emner: sekundære justeringer, risikostyring af koncernintern afregning og udligningsjusteringer. Parallelt hermed afholdt JTPF adskillige overvågningsøvelser. Blandt JTPF's igangværende projekter kan nævnes overvågning af den faktiske gennemførelse af konvention 90/436/EØF om ophævelse af dobbeltbeskatning i forbindelse med regulering af forbundne foretagenders overskud[3] (voldgiftskonventionen) og den reviderede adfærdskodeks for den faktiske gennemførelse af voldgiftskonventionen[4] samt overvågning af adfærdskodeksen for transfer pricing-dokumentation for forbundne foretagender i EU (EU TPD)[5].

JTPF's arbejde har overordnet været i overensstemmelse med de tiltag, der er planlagt i BEPS-handlingsplanen. De nyligt vedtagne rapporter kan bruges som grundlag for en eventuel revision af de relevante bestemmelser i kommentarerne til OECD's modelkonvention og retningslinjerne for koncernintern afregning, mens JTPF's aktuelle arbejde med forbedring af den praktiske gennemførelse af voldgiftskonventionen er relevant for BEPS-drøftelserne om at gøre konfliktløsningsmekanismerne mere effektive (punkt 14 i BEPS-handlingsplanen). BEPS-arbejdet med dokumentation af koncernintern afregning (punkt 13 i BEPS-handlingsplanen) vil også få gavn af resultaterne af JTPF's løbende gennemgang af EU TPD.

2.1. JTPF's rapport om sekundære justeringer (bilag I)

I visse medlemsstater tillader eller kræver lovgivningen om koncernintern afregning, at der foretages "sekundære transaktioner" for at bringe den faktiske anvendelse af overskuddet i overensstemmelse med den oprindelige justering af afregningspriserne ("primær justering"). Der kan opstå dobbeltbeskatning, fordi den sekundære transaktion i sig selv kan have skattemæssige konsekvenser og medføre en justering ("sekundær justering").

Ved hjælp af et JTPF-spørgeskema blev der gjort status over situationen i medlemsstaterne pr. 1. juli 2011, og det fremgik, at de retlige bestemmelser og praksis med hensyn til de sekundære justeringer varierede, hvilket kan medføre dobbeltbeskatning i EU.

I rapporten præsenteres de generelle aspekter af sekundære justeringer og gives anbefalinger til, hvordan man håndterer eventuel dobbeltbeskatning i denne forbindelse. Medlemsstater, hvor sekundære justeringer ikke er obligatoriske, rådes til at undlade at foretage sekundære justeringer for at undgå dobbeltbeskatning. Medlemsstater, hvor sekundære justeringer er obligatoriske, rådes til at finde måder at undgå dobbeltbeskatning på. Dog forudsætter JTPF i denne anbefaling, at skatteyderen handler i god tro.

Med baggrund i EU's moder-/datterselskabsdirektiv[6] anbefales det i rapporten at betegne sekundære justeringer i EU som maskerede udbytter eller maskerede kapitalbidrag. Dette direktiv sikrer nemlig, at der ikke opkræves kildeskat af udlodningen fra et datterselskab til dets moderselskab i EU.

I situationer, der ikke er omfattet af moder-/datterselskabsdirektivet, beskriver og anbefaler JTPF i rapporten proceduren med hjemtagelse i forbindelse med en gensidig aftaleprocedure, der kan benyttes i henhold til den relevante gældende dobbeltbeskatningsaftale eller endnu tidligere. Desuden anbefales det medlemsstaterne at undlade at pålægge sekundære justeringer sanktioner.

Rapportens anbefalinger omhandler de fleste tilfælde af dobbeltbeskatning, der opstår som følge af forskelle i medlemsstaternes praksis med hensyn til sekundære justeringer.

2.2. JTPF's rapport om risikostyring af koncernintern afregning (bilag II)

Håndhævelse og overholdelse af reglerne om koncernintern afregning kan være ressourcekrævende for både skattemyndighederne og skatteyderne. JTPF erkender, at de tilgængelige midler til koncernintern afregning er begrænsede og derfor bør anvendes effektivt. Til dette formål er det vigtigt at vurdere risici, styre dem effektivt og indføre mekanismer til effektiv og hurtig løsning af konflikter.

I rapporten understreges det, at skattemyndigheder og skatteydere i EU – ud over de retlige og praktiske værktøjer, der findes – kan benytte særlige værktøjer til at styre koncernintern afregning. Sådanne værktøjer kan f.eks. være informationsudveksling, fælles arbejdsprocedurer for revision generelt, koordineret tilgang til revision af koncernintern afregning, en fælles dokumentationsstandard[7] og konfliktløsningsmekanismen i henhold til voldgiftskonventionen.

Rapporten bygger videre på tidligere arbejde med risikostyring udført af Kommissionen[8] og andre organer såsom OECD[9] og sætter det i forbindelse med de særlige udfordringer med koncernintern afregning foruden de retlige og administrative værktøjer, der findes i EU.

Rapporten indeholder vejledning i risikostyring af koncernintern afregning baseret på de generelle principper om samarbejde mellem skatteyder og skattemyndighed(er), identifikation af højrisiko- og lavrisikoområder samt målrettede, rettidige og hensigtsmæssige foranstaltninger. I fasen inden en revision anbefales det i rapporten, at skatteyder og skattemyndighed kommunikerer på et tidligt tidspunkt og finder en balance mellem skattemyndighedernes behov for information og den byrde, som anmodningerne herom er for skatteyderen. I rapporten anbefales det desuden, at medlemsstaterne i relevante tilfælde overvejer at udveksle oplysninger på grundlag af EU's direktiv om administrativt samarbejde[10]. Ifølge direktivet kan enhver kompetent myndighed i en medlemsstat anmode en kompetent myndighed i en enhver anden medlemsstat om relevante oplysninger. Kompetente myndigheder kan også på eget initiativ og spontant udveksle information, som de mener kan være relevant for andre kompetente myndigheder, med disse myndigheder. Desuden bør skattemyndighederne have hensigtsmæssige værktøjer til rådighed til håndtering af højrisikosager.

I revisionsfasen anbefales det i rapporten skatteyderne og skattemyndighederne på et tidligt tidspunkt at opnå en fælles forståelse af faktiske forhold og omstændigheder ved de transaktioner, der er genstand for revisionen. Det anbefales desuden, at medlemsstaterne under passende omstændigheder overvejer at samarbejde inden for EU om revisionen.

I konfliktløsningsfasen anbefales det i rapporten, at konflikter løses effektivt og hurtigt inden for rammerne af gensidige aftaleprocedurer og voldgiftskonventionen.

2.3 JTPF's rapport om udligningsjusteringer (bilag III)

Udligningsjusteringer er justeringer af koncerninterne afregninger, hvor skatteyderen indberetter en afregningspris i beskatningsøjemed, som efter skatteyderens mening er en armslængdepris for en kontrolleret transaktion, selv om denne pris adskiller sig fra det beløb, der faktisk er overført mellem de forbundne virksomheder[11].

Ved hjælp af et JTPF-spørgeskema blev der gjort status over situationen i EU's medlemsstater pr. 1. juli 2011, og det fremgik, at praksis med hensyn til udligningsjusteringer varierede mellem medlemsstaterne. Medlemsstaterne har forskellige betingelser, procedurer og tidsforbrug for disse justeringer, og det kan medføre dobbeltbeskatning såvel som dobbelt ikke-beskatning.

Rapportens formål er at yde praktisk vejledning i at undgå dobbeltbeskatning og dobbelt ikke-beskatning, der kan opstå som følge af forskellig praksis i medlemsstaterne, når de anvender udligningsjusteringer. Vejledningen i rapporten gælder udligningsjusteringer, som foretages i skatteyderens regnskaber og forklares i skatteyderens dokumentation for den koncerninterne afregning.

I rapporten anbefales det medlemsstaterne at acceptere en udligningsjustering, som skatteyderen har taget initiativ til (både op- og nedjustering), hvis skatteyderen har opfyldt en række betingelser: Overskuddet i den berørte forbundne virksomhed er beregnet symmetrisk, dvs. virksomheder, der deltager i en transaktion, indberetter samme pris for transaktionen i hver sin berørte medlemsstat; skatteyderen har gjort en rimelig indsats for at opnå et armslængderesultat; skatteyderen anvender den samme metode hver gang; justeringen er foretaget, førend selvangivelsen er afleveret; hvis skatteyderens prognose adskiller sig fra det opnåede resultat, kan vedkommende redegøre for årsagen hertil, hvis mindst en af de berørte medlemsstater anmoder herom.

2.4 Overvågningsaktiviteter

En af JTPF's stående opgaver er at overvåge og sørge for en effektiv gennemførelse af gruppens resultater. Dette sker gennem udarbejdelse af både årlige statistiske rapporter og særlige rapporter. Rapporterne gennemgås derefter af Kommissionen og JTPF for at finde ud af, hvor JTPF skal gøre en yderligere indsats.

Hvert år udarbejdes og evalueres statistiske rapporter om uafsluttede gensidige aftaleprocedurer i henhold til voldgiftskonventionen og om forhåndsaftaler om prisafregning. Statistikkerne om uafsluttede gensidige aftaleprocedurer i henhold til voldgiftskonventionen er blevet forbedret med hensyn til formen, hvilket giver mulighed for bedre evaluering.

Den igangværende omfattende overvågning af den faktiske gennemførelse af voldgiftskonventionen og den tilhørende adfærdskodeks har allerede ført til konkrete forslag til forbedring, som drøftes i JTPF. I 2013 overvågede JTPF, hvordan EU TPD fungerede, ved at lade medlemsstaterne og de ikke-statslige interessenter udfylde spørgeskemaer om EU TPD's virkning. Resultaterne vil blive drøftet af JTPF i 2014. Efter udgivelsen af rapporten om små og mellemstore virksomheder og koncernintern afregning offentliggjorde JTPF i 2013 information om koncernintern afregning af relevans for SMV'er på sit websted for hver medlemsstat.

3. Kommissionens konklusioner

Kommissionen anser fortsat JTPF-ekspertgruppen for at være en værdifuld ressource i arbejdet med at afhjælpe problemer med koncernintern afregning og finde pragmatiske løsninger på en lang række spørgsmål i den forbindelse. JTPF's arbejde er i overensstemmelse med de tiltag, der er planlagt i BEPS-handlingsplanen. Rapporterne om sekundære justeringer, risikostyring af koncernintern afregning og udligningsjusteringer omhandler nøgleopgaver, som Kommissionen har udpeget, da den nedsatte JTPF, og som indgår i BEPS-handlingsplanen.

Kommissionen støtter fuldt ud konklusioner og forslag i rapporterne om sekundære justeringer, risikostyring af koncernintern afregning og udligningsjusteringer. Kommissionen opfordrer Rådet til at godkende rapporten om sekundære justeringer og opfordrer medlemsstaterne til hurtigt at gennemføre anbefalingerne i deres nationale lovgivning eller administrative forskrifter. Kommissionen opfordrer Rådet til at godkende rapporten om risikostyring af koncernintern afregning og opfordrer medlemsstaterne til at indføre en praksis, som er i overensstemmelse med rapportens foreslåede tilgange og proceduremæssige overvejelser. Kommissionen opfordrer Rådet til at godkende rapporten om udligningsjusteringer og opfordrer medlemsstaterne til at gennemføre den praktiske løsning, der anbefales i rapporten.

Kommissionen mener, at en fremtidig periodisk overvågning af gennemførelsen af rapportens konklusioner og anbefalinger vil give nyttig feedback med henblik på at kvalificere eventuelle nødvendige ajourføringer.

Kommissionen opfordrer JTPF til at fortsætte sine overvågningsaktiviteter og ser frem til resultatet af det igangværende arbejde med at forbedre den faktiske gennemførelse af voldgiftskonventionen og til drøftelsen af adfærdskodeksen for transfer pricing-dokumentation for forbundne foretagender i EU. I forbindelse med BEPS vil JTPF, når de konkrete løsninger på området for koncernintern afregning er fundet og aftalt, se på forskellige måder at bidrage til en konsistent gennemførelse heraf i EU.

[1] Armslængdeprincippet fremgår af artikel 9 i modeloverenskomsten, som er udarbejdet af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD). OECD har også udarbejdet retningslinjer for koncerninterne afregningspriser for multinationale virksomheder og skattemyndigheder.

[2] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg: "På vej mod et indre marked uden skattemæssige hindringer – En strategi for fastsættelse af et konsolideret selskabsskattegrundlag for erhvervsvirksomheders aktiviteter overalt i EU", KOM(2001) 582 endelig af 23.10.2001, s. 21.

[3] EFT L 225 af 20.8.1990, s. 10.

[4] EUT C 322 af 30.12.2009, s. 1.

[5] EUT C 176 af 28.7.2006, s. 1.

[6] Rådets direktiv 2011/96/EU af 30. november 2011 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater.

[7] Adfærdskodeks for transfer pricing-dokumentation for forbundne foretagender i Den Europæiske Union (EU TPD), EUT C 176 af 28.7.2006.

[8] Europa-Kommissionen: Risk Management Guide for Tax Administrations (2006) og Compliance Risk Management Guide for Tax Administrations (2010).

[9] OECD FTA Study "Dealing Effectively with the Challenges of Transfer Pricing" og OECD Draft Handbook on Transfer Pricing Risk Assessment.

[10] Rådets direktiv 2011/16/EU af 15. februar 2011 om administrativt samarbejde på beskatningsområdet og om ophævelse af direktiv 77/799/EØF, EUT L 64 af 11.3.2011.

[11] "An adjustment in which the taxpayer reports a transfer price for tax purposes that is, in the taxpayer's opinion, an arm's length price for a controlled transaction, even though this price differs from the amount actually charged between the associated enterprises", fra OECD's Transfer Pricing Guidelines for Multinational Enterprises and Tax Administrations, Glossary (2010).

BILAG I

RAPPORT OM SEKUNDÆRE JUSTERINGER

1. Baggrund

1. Det Fælles EU-Forum for Interne Afregningspriser (JTPF) kiggede som led i sit arbejdsprogram for 2011-2015 på de såkaldte sekundære justeringer i den koncerninterne afregning, da disse justeringer kan medføre dobbeltbeskatning. Ved hjælp af et spørgeskema udsendt i juni 2011 blev der gjort status over situationen i EU's medlemsstater pr. 1. juli 2011, og JTPF fik input til en oversigt over de retlige og administrative/praktiske aspekter i de forskellige medlemsstater. Alle 27 medlemsstaters svar indgik i dokument JTPF/018/REV1/2011. Der blev udarbejdet et udkast til et diskussionsoplæg om sekundære justeringer (JTPF/010/2012/EN), og det blev drøftet på et møde i JTPF i juni 2012. Nærværende rapport blev drøftet og vedtaget på JTPF-mødet i oktober 2012.

2. Definition og anvendelsesområde

2. Det er muligt, at en justering af en koncernintern afregning følges af en såkaldt "sekundær justering". OECD definerer i ordlisten til sine retningslinjer for koncernintern afregning (OECD Transfer Pricing Guidelines (TPG)) sekundær justering som en justering, der kan opstå som følge af beskatning af en sekundær transaktion i tilfælde af koncernintern afregning, og en sekundær transaktion som en maskeret transaktion, som visse stater tillader i henhold til deres nationale lovgivning om koncernintern afregning efter at have foreslået en primær justering for at bringe den faktiske anvendelse af overskuddet i overensstemmelse med den primære justering. Sekundære transaktioner kan have form af maskerede udbytter (dvs. poster, der behandles, som om der er tale om udbytte, selv om de ikke normalt ville blive opfattet som sådan), maskerede kapitalbidrag eller maskerede lån.

I visse medlemsstater tillader eller kræver lovgivningen om koncernintern afregning, at der foretages "sekundære transaktioner" for at bringe den faktiske anvendelse af overskuddet i overensstemmelse med den primære justering. Der kan opstå dobbeltbeskatning, fordi den sekundære transaktion i sig selv kan have skattemæssige konsekvenser og medføre en justering. F.eks. kan beløbet for indtægtsjusteringen til et datterselskab af en transaktion med et moderselskab i et andet land behandles af datterselskabets jurisdiktion som et skønnet udbytte betalt til moderselskabet, og der kan måske skulle opkræves kildeskat. Sekundære justeringer tilbageføres, hvis den primære justering tilbageføres. Sekundære justeringer i form af maskerede udbytter kan udløse dobbeltbeskatning, hvis den anden stat ikke yder et tilsvarende skattefradrag i henhold til artikel 23 i OECD's modeloverenskomst (MTC) for den kildeskat, der opkræves af den sekundære justering. Selv om der allerede i afsnit 28 i kommentarerne til artikel 10 i OECD's modeloverenskomst står, at maskerede udbytter er omfattet af artikel 10 og af reglerne om ophævelse af dobbeltbeskatning, anerkender den anden stat måske blot ikke en sådan skønnet transaktion, der udløser kildeskat (jf. afsnit 4.69 i OECD TPG). OECD MTC hindrer ikke, at der foretages sekundære justeringer, når de er tilladt i national ret[1]. Skattemyndighederne tilskyndes imidlertid til at strukturere sådanne justeringer således, at det minimerer muligheden for dobbeltbeskatning som følge heraf, undtagen hvor skatteyderens adfærd tyder på, at han har til hensigt at maskere et udbytte for at undgå kildeskat (jf. afsnit 4.71 i OECD TPG).

6. Af 27 medlemsstater har de ni indført lovgivning om sekundære justeringer. Besvarelserne af spørgeskemaet viser, at sekundære justeringer i nogle af disse ni medlemsstater foretages på grundlag af skøn.

Anbefaling 1:

Anvendelse af sekundære justeringer kan medføre dobbeltbeskatning. Hvis sekundære justeringer ikke er obligatoriske, anbefales det derfor, at medlemsstaterne afholder sig fra at foretage sekundære justeringer, når disse medfører dobbeltbeskatning. Hvis sekundære justeringer er lovpligtige i en medlemsstat, anbefales det medlemsstaten at finde måder at undgå dobbeltbeskatning på (f.eks. ved at prøve at løse problemet ved en gensidig aftaleprocedure eller ved at tillade hjemtagelse af midler på et tidligt tidspunkt, når det er muligt). Disse anbefalinger forudsætter, at skatteyderens adfærd ikke tyder på en hensigt om at maskere udbyttet for at undgå kildeskat[2].

7. I de fleste medlemsstater, hvor sekundære justeringer er mulige/obligatoriske, behandles disse justeringer som skjult overskudsudlodning og anses derfor som maskeret udbytte, der potentielt er kildeskattepligtigt.

8. Sekundære justeringer kan også foretages i form af maskerede lån. I OECD TPG (afsnit 4.70) understreges det, at disse maskerede transaktioner medfører deres egne komplikationer, f.eks. problemer forbundet med den tilskrevne rente på disse lån. I deres svar på spørgsmålene i spørgeskemaet omtalte de færreste medlemsstater disse typer maskerede transaktioner. Det kan skyldes, at medlemsstaterne ønsker at undgå de tilhørende komplikationer og generelt foretager sekundære justeringer i form af maskerede udbytter/bidrag. Maskerede bidrag og maskerede udbytter mellem et datterselskab i EU og et moderselskab i EU minimerer risikoen for dobbeltbeskatning, da de ikke medfører kildeskatteopkrævning (se afsnit 3).

Anbefaling 2:

På grund af de ekstra komplikationer, der følger med, anbefales det medlemsstaterne i EU at betegne sekundære justeringer som maskeret udbytte eller maskerede kapitalbidrag frem for maskerede lån, så længe der ikke sker hjemtagelse.

9. Der opstår en mere problematisk situation, hvis den primære justering foretages mellem parter, der kun er indirekte forbundne. Nogle medlemsstater kan håndtere denne situation ved at lægge en udlodning til moderselskabet og et bidrag fra moderselskabet til det andet datterselskab til grund (afsnit 4.70 i OECD TPG).

10. Denne rapport omhandler sekundære transaktioner mellem enheder, der er beliggende/etableret i EU, i form af maskerede udbytter og behandler på baggrund af EU's eksisterende retlige ramme måder, hvorpå man kan minimere dobbeltbeskatning og andre administrative og finansielle byrder (f.eks. bøder) som følge af sekundære justeringer[3].

11. I de følgende afsnit behandles anvendelsen af EU's direktiv om fælles beskatning af moder- og datterselskaber (se afsnit 3), situationer, hvor medlemsstaterne måske overvejer at indrømme skattefradrag, hvis skatteyderen hjemtager midler (i en gensidig aftaleprocedure (se afsnit 4.2) eller på et tidligere tidspunkt (se afsnit 4.3)), og drøftes sanktioner og proceduremæssige/administrative aspekter (se afsnit 5 og 6).

3. Moder-/datterselskabsdirektivet

12. Når sekundære justeringer behandles som skjult overskudsudlodning og derfor anses som maskeret udbytte, betyder anvendelsen af moder-/datterselskabsdirektivet (artikel 4 og 5), at der ikke lægges kildeskat på en udlodning fra et datterselskab til dets moderselskab i EU.

13. Ni EU-medlemsstater anvender i øjeblikket sekundære justeringer – Østrig, Bulgarien, Danmark, Tyskland, Frankrig, Luxembourg, Nederlandene, Slovenien og Spanien. I en situation, hvor et datterselskab i en medlemsstat er genstand for en sekundær justering baseret på en primær justering af en koncernintern afregning vedrørende en transaktion med sit moderselskab, der er beliggende i en anden medlemsstat, ville syv[4] af de ni medlemsstater ikke pålægge en kildeskat på baggrund af bestemmelserne i moder-/datterselskabsdirektivet. To medlemsstater[5] ville mene, at moder-/datterselskabsdirektivet ikke finder anvendelse på maskerede udbytter.

4. Hjemtagelse af midler 4.1 Generelt Kort fortalt betyder hjemtagelse, at man faktisk tilbagefører midler, sådan at de involverede parters regnskaber bringes i overensstemmelse med det, der var den økonomiske hensigt med den primære justering. I OECD TPG (afsnit 4.73) beskrives nogle af de mulige måder at foretage en hjemtagelse på. OECD's Manual on effective mutual agreement procedures (MEMAP)[6] indeholder også vejledning i at hjemtage. OECD TPG (afsnit 4.76) anbefaler at drøfte hjemtagelse i en gensidig aftaleprocedure, hvis hjemtagelsen er blevet indledt for den tilhørende primære justering. Vilkårene i et forlig i en gensidig aftaleprocedure mellem de kompetente myndigheder om en justering af koncernintern afregning er specifikke for det pågældende forlig mellem de to kompetente myndigheder. Når de kompetente myndigheder er nået til enighed om betegnelsen for den skønnede transaktion, indebærer en gensidig aftaleprocedure også en undersøgelse af følgende to emner, nemlig:

· hvorvidt den skattemyndighed, der foretog den sekundære justering, ville afholde sig fra at trække kildeskat, eller den anden skattemyndighed ville fjerne den deraf følgende dobbeltbeskatning

· hvordan – når man overvejer hjemtagelse – denne vil blive foretaget, og hvordan det sikres, at den ikke medfører en yderligere skattepligtig byrde, som i sig selv kan medføre dobbeltbeskatning.

OECD skriver i MEMAP, at en hjemtagelsesaftale også kan indgås på et tidligere tidspunkt, f.eks. under en revision (se afsnit 4.3). 4.2 Hjemtagelse i løbet af en gensidig aftaleprocedure

17. Hvis hjemtagelse er led i et forlig, kan vilkårene variere, men ofte kan hjemtagelsen af midler foretages enten ved direkte refusion eller gennem en modregning i de koncerninterne regnskaber. Typisk giver de aftalte vilkår også skatteyderen mulighed for at hjemtage midler inden for en aftalt rimelig frist, uden opkrævning af kildeskat i den stat, hvorfra hjemtagelsen sker, og uden yderligere beskatning i den stat, hvortil hjemtagelsen sker. Hjemtagelse kan være underlagt revisionskrav.

Anbefaling 3:

Når de kompetente myndigheder i en gensidig aftaleprocedure enes om, at der er brug for effektivt at bringe regnskaberne i overensstemmelse med den økonomiske hensigt med den primære justering, anser medlemsstaterne hjemtagelse ved en direkte refusion eller gennem en modregning i de koncerninterne regnskaber for at være et passende redskab til at opnå dette resultat.

Anbefaling 4:

Skattemyndighederne bør være klar over, at skatteyderne behøver op til 90 dage fra datoen for meddelelse af aftalen til den faktiske gennemførelse af hjemtagelsen.

Anbefaling 5:

Når hjemtagelsen er aftalt i et forlig i en gensidig aftaleprocedure, anbefales det, at det i den gensidige aftaleprocedure angives, at der ikke vil blive opkrævet kildeskat i den medlemsstat, hvorfra hjemtagelsen sker, og ingen yderligere beskatning i den medlemsstat, hvortil hjemtagelsen sker.

18. Når en hjemtagelse sker efter den oprindelige transaktion, kan den medlemsstat, hvortil hjemtagelsesbetalingen skal ske, mene, at betalingen bør omfatte et renteelement for at give skatteyderen i denne medlemsstat en kompensation for den udenlandske forbundne virksomheds anvendelse af den pågældende skatteyders midler i perioden fra den oprindelige transaktion til hjemtagelsen. Denne tilgang ville dog komplicere hjemtagelsen yderligere og kan også få sine egne skattemæssige konsekvenser.

Anbefaling 6:

Hvis aftalen om en gensidig aftaleprocedure er indgået mellem medlemsstater, anbefales det af forenklingshensyn medlemsstaterne så vidt muligt at tillade hjemtagelse uden et renteelement og at angive dette i aftalen.

4.3 Hjemtagelse på et tidligt tidspunkt, f.eks. en revision

19. Visse medlemsstater har udarbejdet måder at undgå potentiel dobbeltbeskatning på ved at undlade at foretage sekundære transaktioner og sekundære justeringer, hvis der allerede er sket hjemtagelse i forbindelse med en revision. Hjemtagelse på et tidligere tidspunkt, f.eks. i forbindelse med en revision, ville set fra skatteyderens perspektiv kræve en ordning for, hvordan man bringer regnskaber i overensstemmelse med de primære justeringer, og set fra skattemyndighedens side kræve, at de tilslutter sig en sådan ordning (visse medlemsstater kan måske kun gå med til at undlade sekundær transaktion/justering i forbindelse med en gensidig aftaleprocedure). Desuden kræver det en tilsvarende behandling fra den anden berørte skattemyndigheds side. At sikre dette kan kræve, at den anden medlemsstat bliver informeret i henhold til reglerne om informationsudveksling, eller at der igangsættes en gensidig aftaleprocedure, da den pågældende skattemyndighed måske endda ikke har accepteret den primære justering. Det bør bemærkes, at det i henhold til artikel 25 i OECD MTC ville være muligt for en skatteyder at igangsætte en gensidig aftaleprocedure, allerede når vedkommende mener, at foranstaltningerne i det ene land sandsynligvis medfører dobbeltbeskatning[7].

Anbefaling 7:

Hvis en medlemsstat overvejer hjemtagelse på et tidligt tidspunkt, f.eks. i forbindelse med en revision, anbefales det at sikre, at den anden medlemsstat informeres samtidig efter informationsudvekslingsproceduren eller af skatteyderen (hvis skatteyderen samtykker).

Anbefaling 8:

En hjemtagelsesaftale, der indgås i forbindelse med revision, bør ikke udelukke, at skatteyderen kan anmode om en gensidig aftaleprocedure, og der bør heller ikke angives noget i den om enighed eller uenighed i en revisionserklæring.

5. Sanktioner

20. Sekundære justeringer kan i visse medlemsstater være underlagt specifikke sanktioner eller medføre sanktioner i henhold til generelle sanktionsregler. Allerede i sin sammenfattende rapport om sanktioner[8] beskriver JTPF de forskellige sanktionsordninger i EU og afdækker i afsnit 5, at det i de fleste medlemsstater er muligt at undlade at iværksætte sanktioner (så længe de ikke opfattes af en medlemsstat som en alvorlig sanktion). Desuden sender den det budskab, at sanktionerne bør være i overensstemmelse med den endelige aftalte koncerninterne afregningspris. Denne konklusion kan også læses sådan, at sanktionerne kun bør vedrøre justeringen af koncernintern afregning i sig selv, dvs. den primære justering og ikke den sekundære justering.

Anbefaling 9:

Når der er brug for en sekundær justering, bør medlemsstaterne undlade at iværksætte en sanktion vedrørende den sekundære justering.

I tilfælde, hvor der ikke desto mindre iværksættes sanktioner for sekundære justeringer, er det værd at overveje at håndtere disse sanktioner i en gensidig aftaleprocedure for at sikre, at den dobbeltbeskatning, der følger af de sekundære justeringer, ophæves.

Anbefaling 10:

Når de skattemæssige konsekvenser af en sekundær justering fjernes eller mindskes i en gensidig aftaleprocedure, anbefales det at fjerne eller mindske den tilhørende sanktion tilsvarende.

6. Procedure for ophævelse af dobbeltbeskatning

22. I deres spørgeskemabesvarelser om sekundære justeringer (JTPF/018/REV1/2011) svarede de fleste medlemsstater, der anvender sekundære justeringer, at de ikke mener, at dobbeltbeskatningsproblemer som følge af sekundære justeringer er dækket af voldgiftskonventionen, nogle få medlemsstater, at de mener, at de er dækket af voldgiftskonventionen, og resten, at spørgsmålet om, hvorvidt voldgiftskonventionen kan anvendes på sekundære justeringer, henstår ubesvaret for deres vedkommende. De fleste medlemsstater, der anvender sekundære justeringer, ville imidlertid være villige til at håndtere dem i forbindelse med en gensidig aftaleprocedure. I tilfælde, hvor det ikke er muligt at undgå dobbeltbeskatning fra begyndelsen, f.eks. gennem anvendelse af moder-/datterselskabsdirektivet, ville en skatteyder derfor, når der er risiko for dobbeltbeskatning som følge af en sekundær justering, skulle indgive to anmodninger, dvs. en anmodning i henhold til voldgiftskonventionen og en anmodning om igangsætning af en gensidig aftaleprocedure. En gensidig aftaleprocedure kræver i hvert enkelt tilfælde, at der indgås en traktat mellem medlemsstaterne, som omfatter en bestemmelse om gensidige aftaleprocedurer i tråd med artikel 25 i OECD MTC (helst inklusive en voldgiftsklausul i henhold til artikel 25, stk. 5, i OECD MTC).

Anbefaling 11:

Da skatteyderne måske ikke er klar over, at de i visse situationer er nødt til at indsende en separat anmodning om ophævelse af dobbeltbeskatning som følge af sekundære justeringer, opfordres medlemsstater, som ikke mener, at sekundære justeringer kan behandles i henhold til voldgiftskonventionen, til i deres offentlige vejledning at understrege, at det kan være nødvendigt at indsende en separat anmodning i henhold til artikel 25 i OECD MTC for at ophæve dobbeltbeskatning. Af effektivitetshensyn anbefales det skatteyderne at indsende begge anmodninger i samme brev.

BILAG II

RAPPORT OM RISIKOSTYRING AF KONCERNINTERN AFREGNING

Baggrund Det Fælles EU-Forum for Interne Afregningspriser (JTPF) anså risikostyring for at være et vigtigt aspekt af den koncerninterne afregning og indarbejdede det i sit arbejdsprogram for 2011-2015[9]. Arbejdet med dette emne blev indledt med præsentationer fra tre medlemsstater[10] og fra ikkestatslige medlemmer[11] af deres tilgange til risikostyring. Derefter blev der nedsat en undergruppe til at forberede diskussionen. Fra starten mente man ikke, at det ville være optimalt at begrænse projektet til risikovurdering. Derfor blev afgrænsningen udvidet til "risikostyring af koncernintern afregning" generelt for at dække hele processen med at sikre, at de interne afregningspriser fastsættes endeligt i overensstemmelse med armslængdeprincippet. JTPF blev informeret om status på arbejdet i undergruppen på møderne i oktober 2012 og februar 2013. Med det omfattende materiale om risikostyring, som allerede er offentligt tilgængeligt (f.eks. fra OECD[12]), og for at undgå dobbeltarbejde vil der i rapporten blive henvist til relevante konklusioner i materialet og lagt større vægt på den specifikke situation i EU. På grund af forskellene i de økonomiske situationer, variationen i de interne transaktioner i en multinational virksomhed, de forskellige retlige og forvaltningsmæssige miljøer samt forskellene i de forskellige medlemsstaters ressourcer til formålet er det ikke muligt at udforme en universel måde konkret og effektivt at håndtere risikoen på ved koncernintern afregning. Derfor er meningen med denne rapport at formidle bedste praksis for effektiv risikostyring i koncernintern afregning med fokus på aspekter, der er specifikke for EU's medlemsstater og erhvervsliv. Medlemsstaterne og skatteyderne opfordres til at bruge denne vejledning inden for deres egne og lovens muligheder til at håndtere risici ved koncernintern afregning effektivt. 1. Præambel

4. Håndhævelse og overholdelse af reglerne om koncernintern afregning og armslængdeprincippet i denne forbindelse i henhold til artikel 9 i OECD's modeloverenskomst (OECD MTC) kan være ressourcekrævende for både skattemyndighederne og skatteyderne. JTPF erkender, at de tilgængelige midler til koncernintern afregning er begrænsede og derfor bør udnyttes effektivt. Derfor bruges udtrykket "risiko ved koncernintern afregning" i denne rapport ikke blot til at betegne den risiko, der er for, at afregningspriserne ikke fastsættes korrekt ifølge armslængdeprincippet[13], men også risikoen for, at de tildelte ressourcer ikke bruges effektivt til at sikre, at afregningspriserne fastsættes i overensstemmelse med armslængdeprincippet.

5. JTPF forsøger at finde praktiske løsninger, så armslængdeprincippet kan fungere ordentligt i EU. I overensstemmelse med denne opgave skal JTPF's rolle i forbindelse med risikostyring af koncernintern afregning ses som en hjælp for medlemsstaterne og skatteyderne med at koordinere indsatser og sikre gennemsigtighed samt at arbejde ud fra tilnærmede metoder.

Anbefaling 1:

Det anbefales at overholde følgende generelle principper ved risikostyring af koncernintern afregning:

· Man skal helst vælge en samarbejdsbaseret tilgang baseret på dialog og tillid. En samarbejdsbaseret tilgang er bl.a. kendetegnet ved kommunikation mellem skattemyndighed og skatteyder på et tidligt tidspunkt, dvs. allerede når en revision overvejes, forberedes eller faktisk påbegyndes. Tidlig kommunikation kan forebygge misforståelser og ineffektiv tildeling af ressourcer ved at bidrage til fokus på de mest kritiske aspekter, der kan bidrage til effektiv risikostyring. En samarbejdsbaseret tilgang indebærer, at skatteyderen får indsigt i og forståelse af faktiske forhold og omstændigheder i den sag, der er under behandling.

· Det er værd at gøre en indsats for at identificere aspekter, der udløser en større risiko ved koncernintern afregning end andre, og at tage hensyn til specifikke aktiver i SMV'erne[14].

· Effektiv risikostyring indebærer også at tildele ressourcer til områder med en stor risiko ved koncernintern afregning.

· Der bør være retlige instrumenter til rådighed til effektiv håndtering af situationer med stor risiko ved koncernintern afregning.

· For at undgå unødig anvendelse af ressourcer er det vigtigt at sikre, at alle planlagte tiltag er meget målrettede og egnede til omstændighederne i sagen, idet der tages hensyn til de tilgængelige ressourcer og den byrde, indsatsen kan medføre.

6. Det bør imidlertid understreges, at den samarbejdsbaserede tilgang kun er gyldig, når skatteyderen er samarbejdsvillig. Om en skatteyder kan anses for samarbejdsvillig, kan f.eks. ses af erfaring med tidligere administrative procedurer (f.eks. revision)[15], gennemsigtighed eller det forhold, at skatteyderen vedligeholder og stiller dokumentation, som er i overensstemmelse med Adfærdskodeks for transfer pricing-dokumentation for forbundne foretagender i Den Europæiske Union (EU TPD)[16], til rådighed for skattemyndigheden.

2. De forskellige faser i koncernintern afregning

7. Denne del er struktureret efter de tre faser, som koncernintern afregning normalt følger:

· indledende fase – perioden før en revision af den problematiserede koncerninterne afregning

· revisionsfase – perioden fra start til afslutning af en revision

· løsningsfase – periode, i hvilken skattemyndigheden og skatteyderen forsøger at blive enige.

2.1 Den indledende fase Det erkendes, at medlemsstaterne har forskellig praksis for, hvordan de tilrettelægger deres administrative procedurer og især deres revisioner. I nogle medlemsstater udvælges skatteyderne til revision ud fra generelle kriterier som størrelse, geografisk placering eller erhvervssektor. Revisionens konkrete fokus, f.eks. koncernintern afregning, fastlægges på et senere stadium. Andre medlemsstater har en procedure, hvor skatteyderne bliver særligt udvalgt til revision af koncernintern afregning. Det er ikke formålet med denne rapport nøje og universelt at sondre mellem de forskellige faser. Derfor skal udtrykket "indledende fase" i denne rapport forstås som perioden, før en skattemyndighed seriøst afsætter ressourcer til konkret at undersøge, om den koncerninterne afregningspris er fastsat i overensstemmelse med armslængdeprincippet, uanset om dette stadium allerede opfattes som revision eller forrevision i medlemsstatens administrative praksis. Formålet med den indledende fase er at sætte skattemyndigheden i stand til at træffe en velbegrundet afgørelse om, hvorvidt den i lyset af den identificerede risiko og de tilgængelige ressourcer bør skride til en yderligere undersøgelse (revisionsfasen), og i givet fald, hvor den skal lægge vægten. Derfor bør en skattemyndighed også være parat til at undlade at (videre-)behandle problematiserede koncerninterne afregninger i form af en revision, hvis den indledende fase viser, at risikoen ved koncernintern afregning er lille eller ikkeeksisterende. For effektivt at strukturere den indledende fase bør følgende aspekter generelt tages i betragtning:

· En vis mængde oplysninger er nødvendigt for at vurdere, om der er en risiko ved koncernintern afregning, som kræver en yderligere indsats. Denne information kan være til rådighed for skattemyndigheden i forskellige kilder såsom offentlige kilder, resultater fra tidligere revisioner, information, der indhentes automatisk (f.eks. i forbindelse med selvangivelsen) og specifikt (f.eks. udsendelse af specifikke spørgeskemaer om koncernintern afregning)[17].

Anbefaling 2:

Når skattemyndighederne anmoder om yderligere oplysninger, bør de afveje deres eget behov i forhold til den byrde, som dermed lægges på skatteyderen, set i lyset af de forskellige metoder, de anvender hertil. Der bør især tages hensyn til:

· hvilken information der faktisk er brug for i den indledende fase

· hvornår det er mest hensigtsmæssigt at anmode om denne information

· hvordan det er mest hensigtsmæssigt at anmode om information

· hvilken byrde der lægges på skatteyderen med denne anmodning.

Mere generelt anses forståelse af faktiske forhold og omstændigheder ofte som mere nyttig end rene tal.

· Den indhentede information skal evalueres med hensyn til, hvorvidt den afdækker risici ved koncernintern afregning, som det er værd at afsætte flere ressourcer til at håndtere. Det er derfor nødvendigt at vide, hvilke faktorer der skaber risiko ved koncernintern afregning, hvilke typiske scenarier der udløser risikoen, og hvordan de tilgængelige oplysninger skal vurderes med hensyn til disse risikofaktorer[18]. Til dette formål ville det være nyttigt at have en organisatorisk ramme, som gør det muligt at træffe en afgørelse af, om det er det værd at tage yderligere skridt[19] (set i lyset af risikoen og de tilgængelige ressourcer). Nogle medlemsstater har f.eks. god erfaring med at nedsætte en ekspertgruppe om koncernintern afregning, som kan beslutte, hvordan bestemte problemer og tilfælde på området skal behandles.

Anbefaling 3a:

Når det overvejes at anvende risikobaserede metoder, anbefales det at fastlægge specifikke kriterier for risikoen ved koncernintern afregning.

Anbefaling 3b:

Det anbefales at tilrettelægge forvaltningen af spørgsmålet på en sådan måde, at det sætter en skattemyndighed i stand til at træffe en velbegrundet afgørelse om, hvorvidt der bør afsættes yderligere ressourcer til en bestemt sag/revisionsområde.

· Nogle medlemsstater har god erfaring med at etablere en såkaldt samarbejdsbaseret overholdelsesordning[20] med skatteyderne, dvs. opretholdelse af kommunikation om spørgsmål om koncernintern afregning mellem skatteyder og skattemyndighed, før der indsendes selvangivelse eller overhovedet foretages transaktioner. Med deres erfaring hilser skatteyderne også denne metode velkommen.

Anbefaling 4:

Selv om det må erkendes, at en samarbejdsbaseret overholdelsesordning – på grund af forskellige administrative rammer og praksis – måske ikke anses for velegnet i alle medlemsstater, anbefales det i det mindste at gennemføre foranstaltninger, der gør det muligt for skatteydere og skattemyndigheder at kommunikere på et tidligt tidspunkt. Dette ville især være nyttigt, når skatteyderen finder aspekter af koncernintern afregning, der må forventes at give materielle eller administrative problemer.

11. Der er også situationer, hvor det ville give mening, at en risiko ved koncernintern afregning, som blev identificeret af én skattemyndighed, kommunikeres til den eller de andre berørte skattemyndigheder. EU-direktivet om administrativt samarbejde[21] danner en praktisk ramme om effektiv og tidlig udveksling af denne type information fra risikovurderingen. I denne indledende fase bør den fremlagte information dog ikke være for detaljeret, da formålet med udvekslingen vil være at forebygge problemer som følge af (for) tidlige eller sene revisioner eller at planlægge en samtidig eller fælles revision.

Anbefaling 5:

Det anbefales, at medlemsstaterne udveksler information om risici ved koncernintern afregning baseret på EU's direktiv om administrativt samarbejde (2011/16/EU), når der må forventes materielle eller administrative problemer mellem de berørte medlemsstater, eller en fælles indsats fra skattemyndighedernes side ville være en hensigtsmæssig reaktion.

2.2 Revisionsfasen

12. I denne rapport indledes "revisionsfasen" med en skattemyndigheds beslutning om seriøst at afsætte ressourcer til konkret at undersøge, om en koncernintern afregningspris var fastsat i overensstemmelse med armslængdeprincippet. I revisionsfasen er det vigtigt, at proceduren er struktureret så effektivt som muligt, og de tilgængelige ressourcer udnyttes til at afslutte revisionen så hurtigt som muligt.

13. Grundlaget for en effektiv revisionsproces er et velbegrundet resultat i den indledende fase, dvs. identifikationen af områder, hvor der er belæg for at undersøge en risiko ved koncernintern afregning nærmere. Desuden er det vigtigt at udarbejde en arbejdsplan, som omfatter de skridt, der sandsynligvis skal tages, og henholdsvis skattemyndighedens og skatteyderens tidsplan. Udarbejdelsen af en sådan arbejdsplan kan hjælpe med at sikre en effektiv proces, der er kendetegnet ved gensidig forståelse.

Anbefaling 6:

Det anbefales at udarbejde en arbejdsplan for revisionen. Arbejdsplanen bør omfatte både skattemyndighedens og skatteyderens perspektiver og indsats.

Bilaget til denne rapport giver et eksempel på en sådan arbejdsplan.

Anbefaling 7:

Det anbefales at inddrage følgende aspekter i revisionsfasen[22]:

· Betydningen af at starte med at etablere en fælles forståelse af de faktiske forhold og omstændigheder ved de transaktioner, der blev udvalgt til nærmere gennemgang, i forbindelse med det erhverv og den branche, hvori skatteyderen driver virksomhed, før reglerne om koncernintern afregning anvendes. Til det formål kan det være nyttigt at inddrage eksperter fra den pågældende sektor.

· En høj grad af samarbejde mellem skatteyder og skattemyndighed, f.eks. ved tidligt og løbende at være i dialog, anses for befordrende for hele processen. Desuden er velforberedte fysiske møder nyttige. Generelt er det gavnligt at begrænse perioden mellem transaktionen og revisionen så meget som muligt eller endda tage drøftelserne samtidig.

· Som allerede nævnt i præamblen bør alle tiltag og anmodninger være målrettede, og der bør holdes en rimelig balance mellem nytten af den information, der anmodes om til det omhandlede problem, og den byrde, som anmodningen skaber for både skatteyderen og skattemyndigheden.

Safe harbours og andre forenklingsforanstaltninger kan under visse omstændigheder bidrage til effektiv risikostyring ved koncernintern afregning[23]. Et andet aspekt, som bør understreges, er, at skatteyderen ved hjælp af passende dokumentation bør kunne påvise over for skattemyndigheden, at vedkommendes afregningspriser er fastlagt i overensstemmelse med armslængdeprincippet. Selv om medlemsstaterne stiller forskellige dokumentationskrav, kan det konkluderes, at det på grund af den koncerninterne afregnings bi- eller multilaterale karakter er gavnligt at fastlægge fælles centrale træk ved dokumentationen. Mens disse centrale træk set fra skatteyderens side kunne bidrage til at mindske byrden med at overholde reglerne, ligger nytten for skattemyndigheden i tilgængeligheden af standardiseret information i det internationale arbejde og med henblik på udarbejdelsen af fælles regler. I EU danner EU TPD, der blev udarbejdet i 2006, allerede en sådan ramme for dokumentation af koncernintern afregning. At skatteyderen holder dokumentationen i overensstemmelse med EU TPD og gør den tilgængelig, kan også tyde på samarbejdsvilje. EU TPD består af et basisdokument med alle generelle oplysninger om virksomheden og dens koncerninterne afregningssystem, som ville være relevant og tilgængeligt for alle berørte medlemsstater, og som supplement til dette dokument en landespecifik dokumentation, som vil være tilgængelig for de skattemyndigheder, der har en legitim interesse i den korrekte skatteligning af de transaktioner, som er omfattet af denne dokumentation. Med hensyn til den landespecifikke dokumentation skal der findes en balance mellem behovet for information og den administrative byrde, anmodningerne afføder. Derfor er det vigtigt, at også dokumentationen er rettet mod områder med større risici og mindre fokuseret på områder med lav risiko.

Anbefaling 8:

Det anbefales at tage følgende aspekter i betragtning i forbindelse med valg af risikobaserede tilgange til dokumentation:

· kvantitative aspekter, f.eks. lavere dokumentationskrav til transaktioner med små beløb

· kvalitative aspekter, f.eks. lavere dokumentationskrav til visse transaktioner med lav risiko

· tidsmæssige aspekter, f.eks. ingen krav til årlig dokumentation for løbende transaktioner, hvor de faktiske forhold og omstændigheder ikke ændrer sig

· forenkling for visse transaktioners vedkommende og i overensstemmelse med OECD's konklusioner om safe harbours i de ændrede afsnit 4.93-4.131 i OECD TPG. I denne forbindelse er det nyttigt at konsultere JTPF's retningslinjer vedrørende koncerninterne tjenesteydelser med lav merværdi[24] og omkostningsbidragsordninger vedrørende tjenesteydelser, der ikke afføder immaterielle rettigheder[25].

Et yderligere og vigtigt aspekt af koncernintern afregning er dens bi- eller endda multilaterale karakter. En velbegrundet primær justering foretaget af én stat afføder behov for en tilsvarende justering i den anden stat for at undgå dobbeltbeskatning. Hvis én stat besluttede at investere ressourcer i en revision af en bestemt skatteyder/et bestemt revisionsområde, og dette udløser en primær justering, er resultatet, at også den eller de andre berørte stater skal afsætte ressourcer til at fastslå, om denne justering er principielt berettiget, og tage stilling til beløbet. Den eller de andre berørte stater skal også afgøre, om en tilsvarende justering bør foretages, eller en eventuel dobbeltbeskatning skal ophæves i henhold til en gensidig aftaleprocedure. Risikostyring af koncernintern afregning er derfor ikke kun relevant for den stat, der overvejer primær justering, men også de andre stater, der berøres af denne primære justering. Der er risiko for, at der afsættes flere ressourcer end nødvendigt i staterne, f.eks. på grund af utakt i tidsplanen eller forskellige informationsniveauer. Problemet mangedobles i multilaterale tilfælde, hvor justeringerne angår mere end én stat. En koordineret indsats på et tidligt tidspunkt mellem de berørte medlemsstater kan afhjælpe disse problemer. EU's direktiv om administrativt samarbejde (2011/16/EU) hjemler mulighed for samtidige revisioner[26]. Samtidige revisioner eller endda fælles revisioner[27] kan på grund af den koncerninterne afregnings bi- eller multilaterale karakter være særlig nyttig i forbindelse med koncernintern afregning. Det kan også være nyttigt, hvis der er mulighed for, at skatteyderen kan foreslå sådanne samtidige revisioner i situationer, hvor der må forventes problemer. En sådan mulighed kan anses for at bygge bro mellem forhåndsaftaler om prisafregning, som generelt kun anvendes før vurderingen, og de gensidige aftaleprocedurer, som i praksis som regel anvendes efter en vurdering, selv om samtidige revisioner er et informationsudvekslingsinstrument, og revisorerne måske ikke har beføjelse til at forhandle om aftalerne. En fælles dokumentationspakke, der er i overensstemmelse med EU TPD, er særlig nyttig i forbindelse med samtidige eller fælles revisioner. Fordelen ved samtidige kontroller er ikke begrænset til revisionsfasen, men kan også påvirke løsningsfasen. Hvis der f.eks. foretages en samtidig revision, kan der anmodes om oplysninger i forbindelse med den samtidige revision, så begge skattemyndigheder har en tidlig mulighed for at udpege de oplysninger, de kan have brug for som minimum med henblik på en senere anmodning i forbindelse med en gensidig aftaleprocedure. Man kan således undgå forsinkelser i forhold til den toårige periode i henhold til artikel 7 i voldgiftskonventionen. Det må erkendes, at den faktiske gennemførelse af samtidige og fælles revisioner giver både retlige og praktiske udfordringer i begyndelsen. Det vil derfor være nyttigt at skabe nye eller forbedre de eksisterende retlige rammer og praktiske vejledninger i bi- eller multilaterale kontroller af koncernintern afregning. Det foreslås, at JTPF overvejer at tage fat på denne opgave i fremtiden.

Anbefaling 9a:

På grund af den koncerninterne afregnings bi- eller multilaterale karakter anbefales det i de relevante tilfælde at overveje samtidige revisioner på grundlag af direktivet om administrativt samarbejde (2011/16/EU), men samtidig at tage hensyn til, at den ene eller begge berørte skattemyndigheders kapacitet og erfaring især i begyndelsen kan være begrænset.

Anbefaling 9b:

I tilfælde, hvor skatteyderen allerede tidligt forventer betydelige problemer med den koncerninterne afregning mellem medlemsstaterne og/eller alvorlige tidsmæssige forskydninger, anbefales det at ansøge om en forhåndsaftale om prisafregning eller få mulighed for at informere de berørte skattemyndigheder og foreslå samtidig eller fælles revision.

Det er gavnligt for skattemyndigheden at vide, om den har at gøre med en skatteyder, som kan anses for at være samarbejdsvillig. Erfaring fra tidligere revisioner kan vise, om en skatteyder er samarbejdsvillig. Den erfaring kan være til fordel for ikke blot skattemyndighederne med hensyn til fremtidig sagsbehandling, men også for skatteyderen, som ville få feedback og et incitament til at forbedre situationen om nødvendigt.

Anbefaling 10:

Som allerede understreget i præamblen er det en fordel for skatteyder såvel som skattemyndighed at kommunikere effektivt. Det er derfor en hjælp, hvis begge parter i de forskellige faser af revisionen ikke blot drøfter indhold, men også selve processen. Dette gælder især i begyndelsen og slutningen af revisionen.

2.3 Løsningsfasen Selv om alle berørte parter handler på bedste vis, vil der være tilfælde, hvor det ikke er muligt er skabe enighed. Der kan være uenighed mellem skatteyder og skattemyndighed, eller de berørte skattemyndigheder kan f.eks. i samtidige eller fælles revisioner drage forskellige konklusioner. I disse situationer er det vigtigt at beslutte, om problemet skal løses i revisionsfasen, eller om den såkaldte løsningsfase skal indledes.[28] I denne rapport betyder "løsningsfase" yderligere sagsbehandling (retssag eller gensidig aftaleprocedure), hvis skatteyderen påberåber sig den. Beslutningen om at indlede løsningsfasen bør ikke udsættes unødigt. Selv om gensidig aftaleprocedure og retssag indledes på skatteyderens forlangende, kræver konfliktløsning en udtrykkelig beslutning, hvis den ene part ikke indrømmer fradrag. Nogle medlemsstater har positive erfaringer med at få en tredjepartsgennemgang af sagen og konfliktområderne for at få vurderet, om det kan betale sig at føre en retssag eller indlede en gensidig aftaleprocedure. En sådan proces kan foregå rent internt eller ved hjælp af ekstern bistand[29]. Hvis det ikke er muligt at løse sagen mindeligt, er det vigtigt at have en effektiv konfliktløsningsmekanisme. I EU findes der bestemmelser herom i voldgiftskonventionen og adfærdskodeksen for den faktiske gennemførelse heraf. Selv om denne mekanisme allerede fungerer, har JTPF identificeret forskellige områder, hvor der er mulighed for yderligere forbedringer[30].

Anbefaling 11:

Det anbefales at etablere en administrativ ramme, der sikrer, at beslutningen om at indlede løsningsfasen træffes rettidigt og effektivt. Medlemsstaterne og skatteyderne bør sikre, at voldgiftskonventionen fungerer korrekt, ved at følge vejledningen i adfærdskodeksen. På grund af den store arbejdsbyrde i en gensidig aftaleprocedure kan medlemsstaterne også overveje at indføre alternative konfliktløsningsmetoder.

3. Evaluering

23. Udfordringerne ved risikostyring i forbindelse med koncernintern afregning varierer og ændrer sig med tiden. Skatteyderne og skattemyndighederne kan stå over for nye problemer og strukturer. JTPF vil derfor gerne efter en vis periode evaluere den erfaring, der høstes med anvendelsen af risikobaserede tilgange. Erfaringerne vil så blive udvekslet i JTPF.

4. Konklusion

24. Anvendelsen af armslængdeprincippet rummer en risiko for, at afregningspriserne ikke fastsættes i overensstemmelse hermed, og at ressourcerne ikke udnyttes effektivt til at sikre overholdelsen heraf. En af måderne at afhjælpe dette på er at tilvejebringe tydelig vejledning, der passer til nutidens økonomi og de multinationale virksomheders komplicerede globale transaktioner. Risikobaserede tilgange skal målrettes sager med større risici, herunder skatteydere, der ikke er samarbejdsvillige. Til dette formål er det vigtigt at vurdere risici, styre dem effektivt gennem revision og indføre mekanismer til effektiv og hurtig løsning af konflikter. Denne rapport understreger, at skattemyndighederne og skatteyderne i EU ud over de generelt tilgængelige værktøjer også får særlige værktøjer til effektiv informationsudveksling, fælles arbejdsprocedurer for revision generelt og koordinerede tilgange, en fælles dokumentationsstandard og en effektiv konfliktløsningsmekanisme. Kombinationen og den faktiske anvendelse af disse værktøjer bidrager til effektiv styring af risici ved koncernintern afregning.

Bilag: Arbejdsplan for en revision af koncernintern afregning

Forklarende bemærkning til arbejdsplan for en revision af koncernintern afregning

Denne arbejdsplan for en revision af koncernintern afregning er et eksempel på de forskellige trin, som er typiske for en revision af en koncernintern afregning (ikke en altomfattende revision) set fra henholdsvis skatteyderens og skattemyndighedens side. Den skal forstås som en informativ vejledning og ikke ufravigelige regler. Det erkendes, at den foreslåede struktur måske ikke passer ind i alle medlemsstaters og skatteyderes retlige rammer og administrative praksis. Det forudsættes, at der findes ordentligt udarbejdet dokumentation – som de lokale skattemyndigheder måtte anmode om – og veluddannet personale hos både skattemyndigheder og skatteyder.

Den første sides resumé af de forskellige trin giver en oversigt over de forskellige trin, der typisk gennemføres, og rækkefølgen af dem. De efterfølgende sider går i dybden med de enkelte trin.

Navnlig de første trin om meddelelse og udformning af revisionen kan være forskellig fra land til land eller i situationer, hvor koncernintern afregning kun er en del af revisionen frem for selve formålet med den. Så vidt muligt bør udformningen altid indgå i den indledende fase. Desuden er det ikke hvert eneste trin i arbejdsplanen, som nødvendigvis skal gennemføres i enhver sag, og visse trin såsom informationsanmodningen kan om nødvendigt gentages. Det kan være fornuftigt at afholde yderligere halvvejsmøder undervejs i revisionsfasen.

De forskellige trin vil skulle planlægges tidsmæssigt efter sagens faktiske forhold og omstændigheder og aftales på forhånd i videst muligt omfang. De forskellige personer, der er ansvarlige for de forskellige trin, kan også skifte alt efter organisationsstruktur hos skatteyder og skattemyndighed.

Generelt bør revisionen af koncernintern afregning hos en samarbejdsvillig skatteyder være kendetegnet ved gensidig forståelse, gennemsigtighed, rettidighed og en målrettet indsats fra begge sider.

BILAG III

RAPPORT OM UDLIGNINGSJUSTERINGER

1. Baggrund I overensstemmelse med arbejdsprogrammet for Det Fælles EU-Forum for Interne Afregningspriser (JTPF) for 2011-2015 (dok. JTPF/016/2011/EN) aftalte medlemsstaterne på JTPF-mødet den 9. juni 2011, at det i forbindelse med udligningsjusteringer ville være nyttigt at få en status over den fremherskende situation i hver medlemsstat pr. 1. juli 2011, udarbejde et overblik og evaluere, om der burde arbejdes yderligere med dette emne (dok. JTPF/015/2011/EN). Sekretariatet udarbejdede et spørgeskema til medlemsstaternes skattemyndigheder og rundsendte det til besvarelse den 30. juni 2011. Medlemsstaternes svar på JTPF's spørgeskema om udligningsjusteringer (dok. JTPF/019/REV1/2011/EN) og yderligere bidrag fra ikkestatslige medlemmer af JTPF (dok. JTPF/006/2013/EN) og fra medlemsstaterne gav materiale til en drøftelse i JTPF om udligningsjusteringer, hvilket førte til udarbejdelsen af et udkast til en rapport (JTPF/009/2013/EN) til JTPF-mødet i juni 2013.

3. Denne rapport afspejler drøftelsen om udligningsjusteringer, som JTPF havde i juni og november 2013. Den giver forslag til en praktisk løsning på problemer, der kan opstå som følge af medlemsstaternes anvendelse af forskellige tilgange til udligningsjusteringer. Prisjusteringer og teoretiske problemer ligger uden for denne rapports afgrænsning.

2. Definition

4. I ordlisten til sine retningslinjer for koncernintern afregning (OECD Transfer Pricing Guidelines (TPG)) definerer OECD "udligningsjusteringer" som justeringer af koncerninterne afregninger, hvor skatteyderen indberetter en afregningspris i beskatningsøjemed, som efter skatteyderens mening er en armslængdepris for en kontrolleret transaktion, selv om denne pris adskiller sig fra det beløb, der faktisk er overført mellem de forbundne virksomheder. Denne justering foretages, før selvangivelsen indsendes.

3. Afgrænsning af denne rapport

5. Medlemsstaternes svar på JTPF's spørgeskema om udligningsjusteringer (dok. JTPF/019/REV1/2011/EN) viser, at medlemsstaterne anvender forskellige tilgange til udligningsjusteringer. Det må erkendes, at disse forskelle ofte bunder i forskellig forståelse af de mere grundlæggende principper i koncernintern afregning, f.eks. tidsmæssige problemer og brugen af information om samtidige transaktioner, der ikke kontrolleres[31], tilgængeligheden af sammenlignelige data og kvaliteten af benchmarkingundersøgelser, der gennemføres ved hjælp af kommercielle databaser[32], og hvad der udgør upassende brug af bagklogskab i koncernintern afregning[33].

6. Vejledningen i denne rapport skal ikke opfattes som JTPF's holdning til disse mere grundlæggende principper. Formålet med denne rapport er i stedet at give en praktisk løsning på de problemer, der er beskrevet i afsnit 4.1 nedenfor, og som opstår som følge af medlemsstaternes forskellige tilgange. Desuden bør accepten af udligningsjusteringer ikke forstås sådan, at den begrænser en skattemyndigheds evne til at foretage en justering på et senere tidspunkt.

7. Anbefalingerne i denne rapport gælder udligningsjusteringer, som foretages i skatteyderens regnskaber og forklares i skatteyderens dokumentation for den koncerninterne afregning.

4. Udligningsjusteringer 4.1 Generelt

8. Generelt vedrører senere justeringer af afregningspriser, der fastsættes på transaktionstidspunktet, det vigtige teoretiske spørgsmål inden for koncernintern afregning om,

· hvorvidt skatteyderne bør have pligt til at fremskaffe dokumentation for koncernintern afregning, som beviser, at de har gjort en rimelig indsats for at overholde armslængdeprincippet på tidspunktet for deres koncerninterne transaktioner, på grundlag af de oplysninger, der med rimelighed må forventes at have været tilgængelige for dem på det tidspunkt (forudgående fastsættelse af pris eller fastsættelse af armslængdepris)[34], eller

· hvorvidt skatteyderne kan eller bør teste det faktiske resultat af deres kontrollerede transaktioner for at påvise, at betingelserne for disse transaktioner var i overensstemmelse med armslængdeprincippet (efterfølgende test af resultatet eller test af armslængderesultat)[35].

9. Medlemsstater, der følger rationalet i en forudgående tilgang, ville generelt kræve, at skatteyderen gør en rimelig indsats for at fastsætte afregningsprisen på transaktionstidspunktet. Hvis priserne blev fastsat, sådan som tredjeparter ville have gjort, og med den information, der rimeligvis var til rådighed for tredjeparterne på transaktionstidspunktet, ville disse priser og det økonomiske resultat være bindende.

10. Medlemsstater, der følge rationalet i en efterfølgende tilgang, ville generelt tillade eller endog kræve, at skatteyderne tester og om nødvendigt justerer deres koncerninterne afregningspriser ved årets udgang, før de lukker regnskaberne eller afleverer selvangivelsen[36]. En efterfølgende tilgang kan også betyde, at man på tidspunktet for en revision måske er nødt til at bruge de bedste tilgængelige data (f.eks. data, der relaterer sig til det tidspunkt, hvor transaktionen blev gennemført).

11. Når begge medlemsstater anvender en efterfølgende tilgang og kræver udligningsjusteringer, kan der opstå problemer og endda risiko for dobbeltbeskatning eller dobbelt ikke-beskatning i forbindelse med:

· det tidspunkt, hvor en sådan justering bør/kan foretages (årets udgang, regnskabsårets afslutning, aflevering af selvangivelse osv.)

· de data, der bør bruges til at fastslå behovet for en justering og selve justeringen

· hvorvidt en justering kan foretages i begge retninger (opad og nedad)

· hvilken pris der skal justeres (i tilfælde af prisspektre f.eks. nærmeste kvartil, median).

12. Hvis de transaktioner, der er genstand for gennemgangen, foregår mellem to forbundne parter, som ligger i to medlemsstater, hvoraf den ene følger en forudgående tilgang, mens den anden har valgt en efterfølgende tilgang med pligt til at lade justeringerne fremgå af regnskaberne, opstår der en konflikt om, hvorvidt en sådan justering kan foretages overhovedet.

13. Vejledningen i OECD TPG om disse spørgsmål er i øjeblikket temmelig begrænset. Både metoden med fastsættelse af armslængdepris og test af armslængderesultat anerkendes som anvendelige af medlemsstaterne, og i tilfælde af konflikt henviser OECD til den gensidige aftaleprocedure[37].

14. Men der er måske endnu ikke indledt en gensidig aftaleprocedure, eller den rummer ikke en løsning på konflikten på et tidligt tidspunkt, f.eks. på det tidspunkt, hvor skatteyderen har frist for selvangivelsen.

15. For at afhjælpe disse eller tilhørende praktiske problemer aftaler medlemsstaterne de vilkår, på hvilke udligningsjusteringer, som skatteyderen har igangsat, bør accepteres med henblik på selvangivelsen. Beslutningen om, hvorvidt skatteyderen skal pålægges pligt til at foretage en sådan justering, overlades til medlemsstaternes skøn.

4.2 Praktisk løsning på udligningsjusteringer i EU

16. Til løsning af de praktiske problemer, der opstår i den situation, som beskrives i afsnit 4.1 ovenfor, aftaler medlemsstaterne, i) at overskuddet i de forbundne virksomheder med hensyn til de kommercielle eller finansielle forbindelser mellem dem skal beregnes symmetrisk, dvs. virksomhederne i en transaktion bør anvende samme pris for de respektive transaktioner, og ii) at en udligningsjustering, som skatteyderen har igangsat, bør accepteres, hvis de nedenstående betingelser er opfyldt. Dette betyder, at hvis de berørte medlemsstater har mindre præskriptive regler for udligningsjusteringer, er det disse mindre præskriptive regler, der gælder. Desuden opfordres medlemsstaterne ikke i denne rapport til at indføre flere betingelser for udligningsjusteringer end dem, der gælder i øjeblikket. Betingelserne er følgende:

· Før den pågældende transaktion eller række af transaktioner gjorde skatteyderen en rimelig indsats for at opnå et armslængderesultat. Dette vil normalt være beskrevet i skatteyderens dokumentation af den koncerninterne afregning.

· Skatteyderen foretager en symmetrisk udligning i regnskaberne i begge berørte medlemsstater.

· Skatteyderen anvender samme procedure fra gang til gang.

· Skatteyderen foretager justeringen før aflevering af selvangivelsen.

· Skatteyderen er i stand til at forklare, hvorfor vedkommendes prognose adskiller sig fra det opnåede resultat, når dette kræves ifølge national lovgivning i mindst en af de berørte medlemsstater.

17. Hvis det faktiske resultat ligger over eller under det tilsigtede armslængderesultatniveau ved fastsættelsen af prisen på transaktionstidspunktet, bør justeringen foretages af det mest hensigtsmæssige prisleje i armslængdeområdet. I denne forbindelse kan vejledningen i afsnit 3.55 ff. i TPG være nyttig. Både justeringer opad og nedad bør accepteres.

18. At acceptere en justering på førnævnte måde bør anses for at være en praktisk løsning på problemer, der opstår ved anvendelse af udligningsjusteringer, og bør ikke opfattes som en medlemsstats holdning til de mere grundlæggende principper, der omtales i afsnit 3, stk. 6, ovenfor. Desuden bør det ikke forstås som en begrænsning af en skattemyndigheds evne til at foretage en justering på et senere tidspunkt (f.eks. i en revision) og har ingen vægt i en gensidig aftaleprocedure.

[1] Afsnit 9 i kommentarerne til artikel 9 i OECD MTC.

[2] Italien tager forbehold: Italien har ikke nationale bestemmelser om sekundære justeringer og mener, at det primært bør være op til de medlemsstater, der har lovgivet om sekundære justeringer, at strukturere sådanne justeringer således, at det minimerer muligheden for dobbeltbeskatning som følge heraf. I princippet vil Italien ikke give fradrag for kildeskat på sekundære justeringer foretaget af den anden medlemsstat, som medførte dobbeltbeskatning.

[3] Minimering af muligheden for dobbeltbeskatning som følge af sekundære justeringer anbefales i afsnit 4.71 i OECD TPG.

[4] Østrig, Danmark, Tyskland, Luxembourg, Nederlandene, Slovenien og Spanien.

[5] Bulgarien og Frankrig.

[6] http://www.oecd.org/document/1/0,3746,en_2649_33753_36195905_1_1_1_1,00.html.

[7] Afsnit 14, kommentarer til artikel 25 i OECD MTC.

[8] EU JTPF Summary report on Penalties accompanying the communication on the work of the JTPF in the period March 2007 to March 2009 (COM(2009)472 final).

[9] Se dokument JTPF/016/2011/EN.

[10] Nederlandene (JTPF-mødet den 26. oktober 2011, dagsordenspunkt 6), Østrig og Det Forenede Kongerige (JTPF-møde den 8. marts 2012, dagsordenspunkt 6, ii)).

[11] JTPF-møde den 26. oktober 2011, dagsordenspunkt 6.

[12] OECD FTA study "How to deal effectively with the Challenges of Transfer Pricing” (2012); OECD Handbook on Transfer Pricing Risk Assessment (2013).

[13] OECD har peget på koncernintern afregning, især i forbindelse med flytning af risici og immaterielle aktiver, som et af indsatsområderne i forbindelse med sit BEPS-projekt (Base Erosion and Profit Shifting).

[14] Se dokument JTPF/001/FINAL/2011/EN.

[15] Se afsnit 19 og anbefaling 10 nedenfor.

[16] Kommissionens meddelelse KOM(2005) 543 af 10.11.2005.

[17] Se f.eks. kapitel 3 i OECD FTA Study "Dealing Effectively with the Challenges of Transfer Pricing" og kapitel 4 i OECD Draft Handbook on Transfer Pricing Risk Assessment.

[18] Se f.eks. kapitel 2 i OECD FTA Study "Dealing Effectively with the Challenges of Transfer Pricing" og kapitel 4 i OECD Draft Handbook on Transfer Pricing Risk Assessment.

[19] Se f.eks. Europa-Kommissionen: Risk Management Guide for Tax Administrations (2006) ("2006 EC guide").

http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/tax_cooperation/gen_overview/risk_management_guide_for_tax_administrations_en.pdf og kapitel 5 i OECD Draft Handbook on Transfer Pricing Risk Assessment.

[20] Denne metode anvendes f.eks. i Nederlandene og Det Forenede Kongerige. Europa-Kommissionen giver vejledning i sin Compliance Risk Management Guide for Tax Administrations (2010) ("2010 EC Guide"):

http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/common/publications/info_docs/taxation/risk_managt_guide_en.pdf og kapitel 6 i OECD Handbook on Transfer Pricing Risk Assessment.

[21] Rådets direktiv 2011/16/EU af 15. februar 2011 om administrativt samarbejde på beskatningsområdet og om ophævelse af direktiv 77/799/EØF, EUT L 64 af 11.3.2011.

[22] Yderligere vejledning findes i kapitel 5 i OECD's FTA-undersøgelse: "Dealing effectively with the Challenges of Transfer Pricing".

[23] Se OECD Transfer Pricing Guidelines (OECD TPG), afsnit 4.125 i det nye afsnit om "safe harbours" (http://www.oecd.org/ctp/transfer-pricing/Revised-Section-E-Safe-Harbours-TP-Guidelines.pdf).

[24] Kommissionens meddelelse KOM(2011) 16 endelig af 25.1.2011.

[25] Kommissionens meddelelse COM(2012) 516 final af 19.9.2012.

[26] Artikel 12 i direktivet om administrativt samarbejde på beskatningsområdet af 15. februar 2011 (2011/16/EU) muliggør "samtidige kontroller". Ved en samtidig kontrol aftaler to eller flere medlemsstater at foretage en kontrol samtidig på hver sit område af en eller flere personer, som er af fælles eller komplementær interesse, med henblik på at udveksle de således tilvejebragte oplysninger. Da det i forbindelse med direkte skatter og koncernintern afregning er mere almindeligt at bruge udtrykket "revision", skal udtrykket "samtidig revision" i denne rapport forstås som "samtidig kontrol" i direktivets forstand.

[27] Ifølge afsnit 7 i 2010-rapporten fra OECD's Forum on Tax Administration er en fælles revision en revision, hvor to eller flere lande har sluttet sig sammen i et enkelt revisionshold for at undersøge ét eller flere problem(er)/transaktion(er) vedrørende en eller flere indbyrdes forbundne afgiftspligtige personer (både juridiske og fysiske personer) med grænseoverskridende erhvervsaktiviteter, eventuelt også grænseoverskridende transaktioner, med tilknyttede virksomheder, der er organiseret i de deltagende lande, og som er af fælles eller komplementær interesse for de pågældende lande; den afgiftspligtige forelægger og udveksler oplysninger samlet med de pågældende lande, og holdet omfatter kompetente myndighedsrepræsentanter fra hvert land.

[28] Se kapitel 6 i OECD FTA Study "Dealing Effectively with the Challenges of Transfer Pricing".

[29] Se kapital 6, afsnittet om alternativ konfliktløsning, i OECD FTA Study "Dealing Effectively with the Challenges of Transfer Pricing".

[30] Se dokument JTPF/020/REV1/2012/EN.

[31] 3.68 i TPG.

[32] 3.30 ff. i TPG.

[33] 3.73 i TPG.

[34] 3.69 i TPG.

[35] 3.70 i TPG.

[36] 4.38/4.39 i TPG.

[37] 3.71 og 4.39 i TPG.