Forslag til Rådets forordning (EF) om en kapacitetspolitik for EF's indlandsflåder til fremme af vandvejstransporten (98/C 320/04) (EØS-relevant tekst) KOM(1998) 541 endelig udg. - 98/0281(SYN)

(Forelagt af Kommissionen den 28. september 1998)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 75,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C, og

ud fra følgende betragtninger

Ved forordning (EØF) nr. 1101/89 (1) blev der indført en ordning for strukturel sanering af indlandsskibsfarten for de flåder, der drives på det indbyrdes forbundne vandvejsnet mellem Belgien, Tyskland, Frankrig, Luxembourg, Nederlandene og Østrig; forordningen sigtede mod at nedbringe indlandsflådernes overkapacitet gennem EF-samordnede ophugningsforanstaltninger; forordningen udløber den 28. april 1999;

i ledsageforanstaltningerne til denne struktursaneringsordning, som sigter mod at forebygge, at den eksisterende overkapacitet forværres, eller at der opstår ny overkapacitet, har »gammelt for nyt«-reglen vist sig at være uundværlig for markedets evne til at fungere på afbalanceret måde (rapport fra Kommissionen KOM(97) 555 endelig udg. af 3. november 1997); denne regel vil forblive det vigtigste styringsmiddel under en alvorlig forstyrrelse af det nævnte marked, som defineret i direktiv 96/75/EF (2), artikel 1; i øvrigt bør det hindres, at resultaterne af den ophugningsindsats, der har været gjort siden 1990, går tabt igen ved idriftsættelse af ny lastekapacitet, straks efter at den nævnte regel er udløbet; det er derfor nødvendigt at opretholde »gammelt for nyt«-reglen i en begrænset periode på højst fem år, idet kompensationsforholdene gradvis nedsættes til nul, således at overgangen sikres, og fasen med fællesskabsindgreb på markedet afvikles; det har endvidere vist sig vigtigt at opretholde det styringsmiddel for kapaciteten i EF's indlandsflåder, som udgøres af »gammelt for nyt«-reglen, ud over de fem år, men på med et kompensationsforhold på nul og dermed som en overvågningsmekanisme, der eventuelt kan reaktiveres, hvis der skulle opstå alvorlige markedsforstyrrelser som defineret i direktiv 96/75/EF, artikel 7;

det er nødvendigt at have effektiv kontrol med fremkomsten af ny overkapacitet inden for alle sektorer af markedet for vandvejstransport; derfor må de foranstaltninger, der skal træffes, være generelle og omfatte alle fragtskibe foruden skubbebådene; man kunne forestille sig at udelukke både, der, fordi de udelukkende anvendes på lukkede nationale eller internationale markeder, ikke bidrager til overkapaciteten på nettet af indbyrdes forbundne vandveje; private flåder, der udfører transport for egen regning, bør ikke udelukkes, da de påvirker transportmarkederne i væsentlig grad;

en fælles fremgangsmåde, der består i, at medlemsstaterne i fællesskab træffer foranstaltninger med sigte på at nå det samme mål, udgør en af de afgørende forudsætninger for at sikre, at lastekapaciteten reguleres; til det formål bør de ophugningsfonde, der er oprettet ved forordning (EØF) nr. 1101/89 opretholdes i de medlemsstater, hvor der drives indlandsskibsfart, under betegnelsen Fond til Samordning og Fremme af EF's Indlandsflåder; disse fonde bør forvalte »gammelt for nyt«-reglen; restmidlerne fra struktursaneringsindsatsen frem til 28. april 1999 bør placeres i en reserve, der tilføres den nævnte fond:

der er grundlæggende forskelle på markederne for tørlasttransport, tanklasttransport og skubbebådstransport, og der bør derfor etableres særskilte afdelinger inden for samme fond for tørlastbåde, tankbåde og skubbebåde;

under en traktatmæssig økonomisk politik påhviler det i første række operatørerne i sektoren selv at regulere lastekapaciteten; derfor må omkostningerne ved de foranstaltninger, der skal iværksættes, bæres af de virksomheder, der driver indlandsskibsfart; reguleringen består i at opstille betingelser for idriftsættelse af en vis ny kapacitet, uden at adgangen til markedet blokeres fuldstændig; betingelserne kan gøres tidsbegrænsede, deres grad af indgriben kan begrænses, og de kan gøres variable, så de smidigt kan følge markedsudviklingen, men kompensationsforholdene skal gradvis sænkes til nul i løbet af fem år regnet fra den 28. april 1999; den reguleringsmekanisme, der går under betegnelsen »gammelt for nyt«-reglen kan opretholdes med et kompensationsforhold på nul også efter ovennævnte femårsperiode, idet den da vil fungere som overvågningsmekanisme; de særlige bidrag, der betales i medfør af »gammelt for nyt«-reglen placeres i reserven og kan benyttes til at bevilge ophugningspræmier, hvis det bliver nødvendigt at gribe ind på markedet;

det må sikres, at der ikke udgår nogen konkurrencefordrejning eller fare for konkurrencefordrejning fra foranstaltningerne i henhold til denne forordning, f.eks. ved favorisering af visse virksomheder i et omfang, der strider mod den fælles interesse; for at sikre lige konkurrencevilkår for de berørte virksomheder skal der lægges ensartede takster og betingelser til grund for fastsættelsen af de særbidrag, som skal indbetales til fonden ved nybygninger, og de ophugningspræmier, der kan bevilges efter fremgangsmåden i direktiv 96/75/EF, artikel 8, hvis de skulle vise sig nødvendige under en alvorlig forstyrrelse af markedet;

da indlandsflåderne har karakter af fællesskabsflåder, bør beslutninger til forvaltning af en sådan reguleringsmekanisme for lastekapaciteten vedtages på fællesskabsplan; Kommissionen bør have beføjelse til at vedtage disse beslutninger og til at overvåge, at de gennemføres, og at de med denne forordning tilsigtede konkurrencevilkår opretholdes;

som led i en modernisering og omstrukturering af disse fællesskabsflåder til gavn for miljø og sikkerhed bør der være mulighed for at støtte personer, der ønsker at forlade vandvejstransporten eller omstille sig til en anden erhvervssektor; der bør tages skridt til at fremme sammenslutning af virksomheder, forbedre bådførernes kvalifikationer og fremme bådenes tilpasning til den tekniske udvikling;

for at forebygge konkurrenceforvridning på de pågældende markeder og øge effektiviteten af de påtænkte foranstaltninger, bør Schweiz tage tilsvarende skridt for den del af den schweiziske flåde, der besejler de berørte medlemsstaters indbyrdes forbundne vandvejsnet; Fællesskabet er rede til at indlede forhandlinger herom med Schweiz -

VEDTAGET FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

I denne forordning fastsættes en kapacitetspolitik for EF's indlandsflåder; den gælder for fartøjer til indlandsskibsfart, der anvendes til godstransport mellem to eller flere punkter på de indre vandveje i medlemsstaterne. I en højst femårig periode fra den 28. april 1999 omfatter denne politik i overensstemmelse med forordningen et sæt betingelser for idriftsættelse af nye fartøjer.

Artikel 2

1. Denne forordning finder anvendelse på fragtskibe og skubbebåde, som udfører transport for fremmed eller egen regning, som er registreret i en medlemsstat, eller som ikke er registreret, men drives af en virksomhed, der er etableret i en medlemsstat.

Ved »virksomhed« forstås i denne forordning enhver fysisk eller juridisk person, der udøver håndværks- eller industrivirksomhed.

2. Følgende fartøjer er ikke omfattet af denne forordning:

a) fartøjer, som udelukkende sejler på nationale vandveje, der ikke er forbundet med Fællesskabets øvrige indre vandveje

b) fartøjer, som på grund af deres størrelse ikke kan forlade de nationale indre vandveje, som de besejler, og som ikke kan gå ind i andre indre vandveje i Fællesskabet, såfremt disse fartøjer ikke formodes at konkurrere med de fartøjer, der er omfattet af denne forordning

c) fartøjer, som udelukkende sejler på det lukkede marked på Donau (med bifloder) til Kelheim uden nogensinde at forlade dette

d) skubbebåde, hvis fremdrivningskraft ikke overstiger 300 kW

e) fartøjer, der anvendes på indre vandveje og til søs, samt skibslægtere, hvis de udelukkende udfører international eller national transport, der delvis foregår til søs

f) fartøjer, der udelukkende anvendes til oplagring af varer, dvs. både, der benyttes til lastning og derefter losning af varer på samme sted

g) materiel til slamsugning som f.eks. mudderpramme og pontoner samt flydemateriel for anlægsvirksomheder

h) færger

i) fartøjer, som anvendes af en offentlig forvaltning uden erhvervsformål.

Artikel 3

1. Hver af de medlemsstater, hvis indre vandveje er forbundet med en anden medlemsstats indre vandveje, og hvis flådetonnage overstiger 100 000 tons, i det følgende benævnt »de berørte medlemsstater«, opretter ved national lovgivning og med egne forvaltningsmidler en »fond til samordning og fremme af EF's indlandsflåder«, i det følgende benævnt »fond«.

2. Hver fond forvaltes af den berørte medlemsstats kompetente myndigheder. Den berørte medlemsstat inddrager de nationale repræsentative organisationer for indlandsskibsfarten i forvaltningen.

3. Hver fond skal omfatte tre særskilte afdelinger: en for tørlastfartøjer, en for tankskibe og en for skubbebåde.

4. Hver fond råder over en reserve, hvis midler stammer fra:

- restmidlerne fra struktursaneringsindsatsen frem til den 28. april 1999, bestående af de pågældende medlemsstaters, Fællesskabets og erhvervets bidrag

- de særbidrag, der er omhandlet i denne forordnings artikel 4

- finansieringsmidler, der kan stilles til rådighed i tilfælde af alvorlige markedsforstyrrelser som omhandlet i direktiv 96/75/EF, artikel 7.

5. Reserven kan anvendes til passende foranstaltninger som omhandlet i direktiv 96/75/EF, artikel 7, og navnlig som led i saneringsforanstaltninger, der organiseres på fællesskabsplan i henhold til nærværende forordnings artikel 6.

6. Reserven kan kun anvendes i forbindelse med foranstaltninger som omhandlet i denne forordnings artikel 8, hvis de repræsentative organisationer for indlandsskibsfarten på fællesskabsplan enstemmigt anmoder derom.

Artikel 4

1. Idriftsættelse af fartøjer, der er omfattet af denne forordning, og som enten er nybyggede, er importeret fra et tredjeland eller kommer fra en af de nationale vandveje, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), b) eller c), er betinget af (»gammelt for nyt«-reglen), at fartøjets ejer:

- enten uden at modtage ophugningspræmie ophugger en lastetonnage, der fastsættes efter et forhold mellem gammel og ny tonnage, som benævnes »kompensationsforhold« og fastsættes af Kommissionen

- eller til den fond, som det nye fartøj henhører under, eller som ejeren har valgt i henhold til artikel 5, stk. 2, indbetaler et særbidrag, hvis beløb fastsættes ud fra kompensationsforholdet, eller, såfremt ejeren ophugger mindre tonnage end krævet efter kompensationsforholdet, ud fra forskellen mellem det nye fartøjs tonnage og tonnagen for den ophuggede lastekapacitet.

2. Kompensationsforholdet kan fastsættes på forskellige niveauer for de forskellige markedssektorer: tørlastfartøjer, tankskibe og skubbebåde; kompensationsforholdet skal gradvis nedbringes til nul i løbet af de første fem år efter den 28. april 1999. Når kompensationsforholdet er fastsat til nul, overgår ordningen til at være en overvågningsmekanisme og kan kun reaktiveres, hvis der opstår en alvorlig markedsforstyrrelse som omhandlet i direktiv 96/75/EF, artikel 7.

3. Fartøjets ejer kan vælge at betale sit særbidrag eller ophugge gammel lastetonnage enten på det tidspunkt, hvor han afgiver bindende bygge- eller importordre på det nye fartøj, hvis fartøjet sættes i drift senest 18 måneder efter ordren, eller på det tidspunkt, hvor det nybyggede eller -importerede fartøj faktisk sættes i drift. Valget skal træffes, når der afgives bygge- eller importordre. Det fartøj, som tilbydes til ophugning som kompensationskapacitet, skal være ophugget, inden det nye fartøj sættes i drift. Har en ejer af et fartøj, der skal sættes i drift, ophugget en større tonnage end nødvendigt, ydes der ikke økonomisk kompensation for den overskydende tonnage. Fartøjer, der definitivt trækkes ud af markedet med henblik på andre anvendelsesformål end varetransport, f.eks. for at blive anvendt til humanitære formål, som museumsbåde, udført til udviklingslande uden for Europa eller stillet til rådighed for almennyttige organisationer, kan, efter afgørelse fra Kommissionen, betragtes som kompensationskapacitet, dvs. behandles, som om de var blevet ophugget.

4. For skubbebåde erstattes »tonnage« med »fremdrivningskraft«.

5. Betingelserne i stk. 1, gælder også for kapacitetsforøgelse ved forlængelse af fartøjer og udskiftning af motor i skubbebåde.

6. Kommissionen kan udelukke specialiserede fartøjer fra stk. 1's anvendelsesområde. Specialiserede fartøjer skal være specielt og teknisk konstrueret til transport af én bestemt varetype, skal være teknisk uegnede til transport af andre varer; det skal være teknisk umuligt at transportere denne særlige varetype med fartøjer, der ikke er udstyret med særlige tekniske anordninger, og deres ejere skal skriftligt erklære, at ingen andre varer vil blive transporteret med deres fartøjer, så længe »gammelt for nyt«-reglen gælder.

Artikel 5

1. For fartøjer, der er registreret i en af de berørte medlemsstater, indbetales særbidraget til fonden i den medlemsstat, hvor fartøjet er registreret. For fartøjer, der ikke er registreret, men som drives af en virksomhed, der er etableret i en af de berørte medlemsstater, indbetales særbidraget til fonden i den medlemsstat, hvor virksomheden er etableret.

2. For fartøjer, der er registreret i en anden medlemsstat, og for ikke-registrerede fartøjer, der drives af en virksomhed, der er etableret i en anden medlemsstat, indbetales særbidraget til en af fondene i de berørte medlemsstater efter fartøjsejerens valg.

Artikel 6

1. Under en alvorlig markedsforstyrrelse, som defineret i direktiv 96/75/EF, artikel 7, kan Kommissionen - efter anmodning fra en medlemsstat, efter udtalelse fra det i direktiv 96/75/EF, artikel 8, omhandlede udvalg og efter den dér fastsatte fremgangsmåde - reaktivere »gammelt for nyt«-reglen for en begrænset periode som anført i direktiv 96/75/EF, artikel 7, eller træffe saneringsforanstaltninger gående ud på, at en ejer af et fartøj som omhandlet i artikel 2, stk. 1, kan modtage en ophugningspræmie, hvis størrelse fastsættes af Kommissionen inden for rammerne af de til rådighed stående midler og på de betingelser, der er anført i artikel 7, fra den fond, som fartøjet henhører under, hvis han lader fartøjet ophugge, dvs. skrotter hele fartøjets skrog, eller destruerer motoren, hvis der er tale om en skubbebåd. Denne præmie kan kun udbetales for et fartøj, hvis ejer dokumenterer, at det indgår i den »aktive flåde«, dvs.:

- at det er i god driftsstand, og

- at der enten kan forelægges et gyldigt sødygtighedsbevis og målecertifikat eller en tilladelse til at udføre national transport udstedt af den kompetente myndighed i en af de berørte medlemsstater, og

- at det har udført mindst ti rejser i de 24 måneder forud for indgivelsen af ansøgningen om ophugningspræmie. Ved »rejse« forstås en forretningsmæssig transportoperation over en afstand, som svarer til den sædvanlige transportafstand for varer af samme art (over 50 km) med et lastvolumen, der står i et rimeligt forhold til fartøjets lastekapacitet (mindst 70 %)

Der bevilges og udbetales ikke præmie for fartøjer, som efter havari eller anden skade ikke eller ikke uden udgifter, der er større end præmiesummen, kan repareres. Hvis de kompetente myndigheder har begrundet mistanke om, at et fartøj, som der søges om ophugningspræmie til, ikke er i god driftsstand, kan de anmode en virksomhed med den fornødne ekspertise om at attestere, at fartøjet er i en teknisk stand, som gør, at det kan udføre transportopgaver. Bevilling af ophugningspræmie kan afvises, hvis fartøjet ikke opfylder dette krav.

2. Fondene virker solidarisk for så vidt angår de særskilte afdelinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 3. Solidariteten træder i kraft for alle udgifter og alle fondsmidler, som omhandlet i artikel 3, stk. 4, for at sikre ligebehandling af alle transportvirksomheder under denne forordning, uanset hvilken fond de henhører under.

Artikel 7

1. Kommissionen fastsætter særskilt for tørlastfartøjer, tankskibe og skubbebåde:

- »gammelt for nyt«-reglens kompensationsforhold for de i artikel 2 omhandlede både

- satsen for særbidragene

- periode, tildelingsbetingelser og satser for de ophugningspræmier, der er omhandlet i artikel 6

- udnyttelseskoefficienterne (tilsvarende tonnage) for de forskellige typer og kategorier af vandvejsmateriel.

2. Særbidragene og ophugningspræmierne beregnes i euro. Deres satser er ens for alle fondene.

3. Særbidrag og præmier beregnes i forhold til henholdsvis dødvægten for fragtskibe og fremdrivningskraften for skubbebåde.

4. Kommissionen fastsætter de nærmere bestemmelser for den i artikel 6, stk. 2, omhandlede økonomiske solidaritet mellem fondene.

Når Kommissionen træffer disse beslutninger, tager den ligeledes hensyn til resultaterne af tilsynet med transportmarkederne i Fællesskabet og disses forventede udvikling samt nødvendigheden af at undgå, at konkurrencen forvrides i et omfang, der er i strid med den fælles interesse. Som deres bidrag til markedsovervågningen skal fartøjsejere, der har afgivet bestilling på nybyggede eller importerede fartøjer, underrette fondene herom seks måneder, før fartøjerne sættes i drift.

Artikel 8

Medlemsstaterne kan træffe foranstaltninger med henblik på:

- at gøre det lettere for de udøvere af transport ad indre vandveje, der forlader dette erhverv, at opnå førtidspension eller blive omskolet til en anden erhvervsaktivitet

- at tilrettelægge erhvervsuddannelses- eller omskolingsforanstaltninger for arbejdstagere, der efter ophugningsforanstaltningerne forlader indlandsskibsfarten

- at tilskynde små selvstændige bådførere til at danne erhvervssammenslutninger

- at tilskynde til teknisk tilpasning af fartøjerne for at forbedre arbejdsforholdene og de tekniske sikkerhedsforhold

- at højne bådførernes kvalifikationer for at sikre erhvervets udvikling og fremtid.

Artikel 9

I det omfang, det måtte blive nødvendigt af hensyn til anvendelsen af denne forordning, vil Fællesskabet optage forhandlinger med Schweiz og andre tredjelande.

Artikel 10

1. Medlemsstaterne vedtager de foranstaltninger, der er nødvendige for denne forordnings gennemførelse, og underretter Kommissionen herom.

Disse foranstaltninger skal bl.a. omfatte et vedvarende og effektivt tilsyn med overholdelsen af de forpligtelser, som påhviler virksomhederne i henhold til denne forordning, og de foranstaltninger, medlemsstaterne træffer for dens gennemførelse, samt passende sanktioner i tilfælde af overtrædelse.

2. Medlemsstaterne giver årligt Kommissionen alle relevante oplysninger om, hvilke resultater »gammelt for nyt«-reglen har givet, og om fondenes økonomiske situation og deres reserver.

3. Kommissionen vedtager inden den 29. april 1999 de beslutninger, den skal træffe i medfør af artikel 7.

4. Kommissionen fører tilsyn med, at fondene anvender denne forordning ensartet, og varetager samordningen af fondene.

Artikel 11

Denne forordning træder i kraft den 29. april 1999.

(1) EFT L 116 af 28.4.1989, s. 25. Forordningen er senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 742/98 af 2. april 1998 (EFT L 103 af 3.4.1998, s. 3).

(2) EFT L 304 af 27.11.1996, s. 12.

BILAG TIL ORIENTERING

Udkast til Kommissionens forordning (EF) om visse gennemførelsesforanstaltninger til Rådets forordning (EF) nr. . . ./99 om en kapacitetspolitik for EF's indlandsflåder til fremme af vandvejstransporten

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. . . ./99 om en kapacitetspolitik for EF's indlandsflåder til fremme af vandvejstransporten, særlig artikel 1, stk. 3, og

ud fra følgende betragtninger:

I henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. . . ./99 fastsætter Kommissionen de praktiske bestemmelser om gennemførelse af den kapacitetspolitik for indlandsflåden, der er fastlagt i den nævnte forordning;

de satser for særbidragene, der er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 241/97 af 10. februar 1997 (1), bør opretholdes, da de har vist sig effektive;

niveauerne for de forskellige kompensationsforhold, der er omhandlet i artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. . . ./99, der er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 2812/94 (2) af 18. november 1994 for så vidt angår tankskibe, (EF) nr. 2310/96 (3) af 2. december 1996 for så vidt angår skubbebåde og (EF) nr. 742/98 (4) af 2. april 1998 for så vidt angår tørlastfartøjer;

til administrationen af den økonomiske solidaritet mellem fondene til samordning og fremme af EF's indlandsflåder, bør Kommissionen i samarbejde med fondenes ledelser ved begyndelsen af hvert år opgøre de disponible ressourcer i reserverne og foretage udligning mellem afdelingerne i tilfælde af en ny saneringsindsats;

de i denne forordning fastsatte foranstaltninger har været til høring hos de berørte medlemsstater og de repræsentative organisationer for indlandsskibsfarten på fællesskabsplan -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

I denne forordning fastsættes bl.a.: de særbidrag, der er omhandlet i forordning (EF) nr. . . ./99, artikel 7, »gammelt for nyt«-reglens kompensationsforhold, der er omhandlet i samme artikel i samme forordning, og de praktiske regler for gennemførelse af flådekapacitetspolitikken, når der i givet fald skal bevilges ophugningspræmier.

Artikel 2

Særbidrag

1. Særbidraget for de forskellige fartøjstyper og -kategorier ligger i intervallet mellem 70 og 115 % af følgende satser (5*):

- Tørlastfartøjer:

- med egen maskinkraft: [120] (6*) EUR/ton

- pramme, der skubbes: 60 EUR/ton

- pramme, der slæbes: [43] (7*) EUR/ton.

- Tankskibe:

- med egen maskinkraft: [216] (8*) EUR/ton,

- pramme, der skubbes: 108 EUR/ton,

- pramme, der slæbes: [39] (9*) EUR/ton.

- Skubbebåde:

180 EUR/kW med en lineær forøgelse op til 240 EUR/kW for en motorkraft på eller over 1 000 kW.

2. - For fartøjer med en dødvægt på under 450 tons nedsættes de i stk. 1 anførte højeste satser for særbidragene med 30 %.

- For fartøjer med en dødvægt på mellem 450 tons og 650 tons nedsættes de højeste satser for særbidragene med 0,15 %, for hvert ton fartøjets dødvægt er mindre end 650 tons.

- For fartøjer med en dødvægt på mellem 650 og 1 650 tons øges maksimalsatsen for særbidrag lineært fra 100 til 115 % op til både på 1 650 tons. For både med en dødvægt på over 1 650 tons opretholdes maksimalsatsen for ophugningspræmier på 115 %.

3. Særbidragene i euro omregnes til den pågældende fonds nationale valuta efter kursen på den dag i det pågældende år, hvor det første nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende udkommer med angivelse af de rentesatser, som Det Europæiske Monetære Institut anvender for sine operationer i januar måned.

Artikel 3

»Gammelt for nyt«-reglens kompensationsforhold

For idriftsættelse af fartøjer gælder efter den 29. april 1999 den betingelse, der er anført i forordning nr. . . ./99, artikel 4, stk. 1:

1) For tørlastfartøjer fastsættes kompensationsforholdet (forholdet mellem gammel og ny tonnage) til [1,25:1] (10*).

2) For tankskibe fastsættes kompensationsforholdet til [1,50:1] (11*).

3) For skubbebåde fastsættes kompensationsforholdet til [1:1] (12*).

Artikel 4

Økonomisk solidaritet

1. Med henblik på at opgøre de disponible ressourcer i reserverne eller med henblik på den i artikel 6, stk. 2, i forordning (EØF) nr. . . ./99 omhandlede økonomiske solidaritet mellem afdelingerne i de forskellige fonde tilsender hver fond i begyndelsen af hvert år Kommissionen følgende angivelser:

- fondens indtægter året før, hvis de er bestemt til udbetaling af ophugningspræmier eller til fremmeindsatser (Rdn)

- de finansielle forpligtelser, fonden har indgået året før vedrørende ophugningspræmier eller fremmeindsatser (Pn)

- fondens overskud den 1. januar året før af indtægter bestemt til udbetaling af ophugningspræmier eller til fremmeindsatser (Sn).

2. Kommissionen fastslår i samarbejde med fondsmyndighederne på grundlag af de i stk. 1 omhandlede angivelser:

- de samlede forpligtelser, som fondene har indgået året før til udbetaling af ophugningspræmier eller fremmeindsatser (Pt)

- alle fondenes samlede indtægter året før (Rdt)

- alle fondenes samlede overskud den 1. januar året før (St)

- hver fonds normaliserede årlige finansielle forpligtelser (Pnn), der beregnes således:

Pnn = >NUM>Pt >DEN>(Rdt + St) × (Rdn + Sn)

- for hver fond forskellen mellem årets finansielle forpligtelser (Pn) og de normaliserede årlige finansielle forpligtelser (Pnn)

- de beløb som hver fond, hvor årets finansielle forpligtelser er lavere end de normaliserede årlige finansielle forpligtelser (Pn < Pnn) udbetaler til en fond, for hvilken årets finansielle forpligtelser er højere end de normaliserede årlige finansielle forpligtelser (Pn >Pnn).

3. Hver af de berørte fonde betaler inden den 1. marts i det pågældende år de øvrige fonde de i stk. 2, sjette led, omhandlede beløb.

Artikel 5

Tilsvarende tonnage

1. Når en ejer sætter et i forordning (EF) nr. . . ./99, artikel 4, omhandlet fartøj i drift og tilbyder at ophugge tonnage af en anden type vandvejsmateriel, fastsættes den tilsvarende tonnage, der skal tages i betragtning, inden for hver af nedenstående to skibssektorer på grundlag af følgende udnyttelseskoefficienter:

- Tørlastfartøjer

- med egen maskinkraft på over 650 tons: 1,00

- pramme, der skubbes, på over 650 tons: 0,50

- pramme, der slæbes, på over 650 tons: 0,36.

- Tankskibe:

- med egen maskinkraft på over 650 tons: 1,00

- pramme, der skubbes, på over 650 tons: 0,50

- pramme, der slæbes, på over 650 tons: 0,18.

2. For fartøjer med en dødvægt på under 450 tons nedsættes de i stk. 1 anførte koefficienter med 30 %. For fartøjer med en dødvægt på mellem 450 tons og 650 tons nedsættes disse koefficienter med 0,15 % for hvert ton, fartøjets dødvægt er mindre end 650 tons.

Artikel 6

Høringer

1. Kommissionen hører medlemsstaterne, hver gang den påtænker at ændre denne forordning.

2. Kommissionen indhenter, for så vidt angår alle spørgsmål i forbindelse med gennemførelsen af flådekapacitetspolitikken, udtalelse fra en gruppe, bestående af sagkyndige fra de erhvervsorganisationer, der er repræsentative for indlandsskibsfarten på fællesskabsplan, og fra de berørte medlemsstater. Gruppen benævnes Den Sagkyndige Gruppe vedrørende Kapacitetspolitik og Fremmeindsats for EF-flåderne.

Artikel 7

Slutbestemmelser

Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Forordning (EØF) nr. 1102/89 finder anvendelse, indtil denne forordning træder i kraft.

(1) EFT L 40 af 11.2.1997, s. 11.

(2) EFT L 298 af 19.11.1994, s. 22.

(3) EFT L 313 af 3.12.1996, s. 8.

(4) EFT L 103 af 3.4.1998, s. 3.

(5*) Foreløbig vejledende satser.

(6*) Foreløbig vejledende satser.