4. erindrer om, at Australien i mellemtiden har forhandlet sig frem til, at New Zealand tager imod 150
flygtninge fra Tampa og Nauru 283, mens asylansłgningerne behandles;
5. påskłnner, at der er fundet en lłsning på den fastlåste situation omkring de 433 flygtninge, der
indebærer, at de flygtninge, der menes berettiget til at słge om asyl, flyttes til andre lande i nærheden;
6. påskłnner, at New Zealand og Nauru har indvilliget i midlertidigt at modtage flygtningene, mens
deres asylansłgninger behandles;
7. er bekymret over det stigende antal flygtninge og fordrevne i hele verden og over den stigende
udbredelse af fordrivelser, der er i strid med humanitære grundprincipper;
8. opfordrer Taliban-styret til at muliggłre ikke-statslige organisationers arbejde med at skaffe den afg-
hanske befolkning humanitær nłdhjælp og fłdevarer;
9. opfordrer Rådet og Kommissionen til at tage dette problem op i FN-regi og foreslå lłsninger, som
omfatter ansvarsfordeling mellem stater på regionalt og internationalt plan;
10. opfordrer Rådet og Kommissionen til at træffe de nłdvendige foranstaltninger med henblik på at
forpligte kyststaterne ved have, hvor situationer af denne art opstår, til at komme nłdstedte personer tilundsætning og słrge for, at de behandles i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i den inter-nationale konvention om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951;
11. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, regeringerne i Australien,
Norge, Nauru, New Zealand og Indonesien samt FNs generalsekretær.
19. Menneskerettigheder: Attentat mod et tog i Angola
B5-0544, 0560, 0567, 0576, 0589 og 0598/2001
Europa-Parlamentets beslutning om situationen i Angola
Europa-Parlamentet,
 der henviser til sine tidligere beslutninger om situationen i Angola, der henviser til erklæring fra det belgiske formandskab på Den Europæiske Unions vegne fra. august
2001, erklæring fra det svenske formandskab fra maj 2001 og erklæring fra det portugisiske formand-skab fra januar 2000,
A. der henviser til terrorangrebet mod et passagertog  et af historiens blodigste attentater  hvorunder
der blev anvendt miner og raketstyr, og til nedskydningen med maskingevær af de overlevende, dersłgte at flygte, hvilket resulterede i 252 dłde og 165 sårede,
B. der henviser til, at Jonas Savimbis UNITA har vedkendt sig dette attentat,C. der henviser til FN-Sikkerhedsrådets erklæring af 16. august 2001, hvori det udtrykker fordłmmelse af
UNITAs angreb på de civile togpassager,
D. der henviser til, at en bus en uge senere blev udsat for et attentat af samme slags med 50 dłde og 12
sårede til fłlge, og at der blev rettet et angreb på to andre busser den 2. september 2001 i Gabela,hvorunder 29 civile dłde og 52 blev såret,
E. der henviser til, at disse attentater fulgte i kłlvandet på et blodigt angreb fra UNITAs side mod Caxito
i april 2001, som kostede 150 mennesker livet, og nedskydningen af et angolansk fly med 48 pas-sagerer om bord i oktober 2000,21.3.2002 DA C 72 E/349 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 6. september 2001
F. der henviser til, at FNs fłdevareprogram måtte indstille sine flyvninger nu i sommer, efter at flere af
dets fly var blevet beskudt af UNITA,
G. der henviser til, at FNs agenturer, herunder Verdensfłdevareprogrammet, på trods af den ustabile
militære situation fortsætter med at uddele fłdevarerationer til en million hjemstedsfordrevne iAngola,
H. der henviser til, at UNITA-lederne stædigt fortsætter med at tilsidesætte de forpligtelser, de har indgået
i forbindelse med fredsprocessen, herunder navnlig Lusaka-aftalen,
I. der henviser til, at den angolanske regering bærer sin del af ansvaret for det angolanske folks vedva-
rende lidelser,
J. der henviser til, at der ikke kan findes en varig lłsning på den angolanske konflikt, så længe UNITA
kan skaffe sig våben med midler fra sin ulovlige diamanthandel,
K. der henviser til, at FNs Sikkerhedsråd i sin resolution nr. 1295 (2000) om gennemfłrelsen af de
allerede vedtagne foranstaltninger mod UNITA indtrængende opfordrede til skærpelse af disse foran-staltninger, bl.a. ved indfłrelse af en kontrolmekanisme,
L. der henviser til SADC-statschefernes fælleserklæring af 14. august 2001 vedtaget i Blantyre, Malawi,
om styrket håndhævelse af FNs sanktioner mod UNITA, herunder forbud mod ulovligt salg af diaman-ter med henblik på finansiering af borgerkrigen,
M. der henviser til konklusionerne fra 18. młde i Angolas og Zambias stående fælles forsvars- og sikker-
hedskomitØ den 31. august 2001,
N. der henviser til præsident JosØ Eduardo dos Santos vigtige beslutning om ikke at stille op til det næste
præsidentvalg, som angiveligt skal finde sted i 2002 eller 2003,
O. der henviser til konklusionerne af 20. august 2001 fra det amerikanske selskab vedrłrende valg og
styrkelse af politiske processer,
P. der henviser til, at det kommende valg błr finde sted i et klima præget af fred og frihed på alle
niveauer og garanti for mediefrihed,
Q. der henviser til, at respekten for menneskerettighederne, retsstatsprincippet, god regeringsfłrelse, frie
og retfærdige valg samt pressefrihed må forankres i den angolanske forfatning og valglov i forbindelse
med revisionen heraf, som ventes afsluttet ved udgangen af 2001,
R. der er foruroliget over, at borgerkrigen mellem den angolanske regering og UNITA nu har stået på i
25 år, og at Lusaka-fredsaftalen ikke har givet nogen resultater på grund af manglende vilje,
S. der henviser til præsident JosØ Eduardo dos Santos seneste udtalelser om, at den angolanske regering
er rede til at indlede en dialog om veje og midler til at opnå fred på grundlag af en gennemfłrelse afLusaka-protokollen,
T. der henviser til, at de afrikanske ledere på deres næste »håbets topmłde« i Abuja, Nigeria, den 26.-30
november 2001 må fokusere på den vedvarende borgerkrig i Angola og kræve en bindende våben-hvile,
U. der henviser til, at den angolanske befolkning stadig lever i yderste fattigdom og med en inflation på
173 % til trods for Angolas betydelige naturressourcer,
1. fordłmmer på det kraftigste UNITAs terrorhandlinger og udtrykker solidaritet med ofrene og deres
familier;
2. understreger, at fortsættelse af et sådant handlingsmłnster ikke bidrager til de tillidsskabende foran-
staltninger, der er nłdvendige, for at der kan indledes en seriłs og effektiv dialog, som kan fłre til fred ognational forsoning i Angola;C 72 E/350 DA 21.3.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 6. september 2001
3. opfordrer indtrængende UNITA til at afholde sig fra denne form for fremfærd mod civile samt til at
respektere ånd og bogstav i Lusaka-protokollen og gennem konkrete tiltag głre en seriłs indsats for ind-fłrelse af fred;
4. understreger atter, hvilken betydning det tillægger en effektiv gennemfłrelse af FN-Sikkerhedsrådets
sanktioner mod UNITA, og opfordrer FNs Sikkerhedsråd til at fordłmme de lande og virksomheder, derovertræder forbuddet i resolution nr. 1295 (2000) og med deres kłb af diamanter bidrager til at give
næring til denne krig;
5. understreger, at det går stærkt ind for en politisk lłsning på grundlag af Bicesse-fredsaftalen, Lusaka-
protokollen og de relevante resolutioner fra FNs Sikkerhedsråd;
6. opfordrer EU-formandskabet, EUs udenrigsministre og Kommissionen til at prioritere lłsningen af
den vedvarende krise i Angola og intensivere indsatsen for at standse forsyningerne af landminer, jord-til-
jord missiler og andre våben bestemt til en krig, der indtil nu har krævet en million menneskeliv;
7. beklager de tiltagende mineudlægninger i Angola, et land, der har undertegnet Ottawa-konventionen,
og som har stået i centrum for de EU-finansierede minerydningsaktioner;
8. bifalder det łgede samarbejde på både regionalt og kontinentalt plan mellem de forskellige stater i
Afrika, som det kommer til udtryk i SADC og oprettelsen af Den Afrikanske Union, og opfordrer Kommis-
sionen til at bistå disse afrikanske organisationer med at etablere konfliktforebyggende strategier ogenheder;
9. vil nłje kontrollere, om Kommissionen og EUs medlemsstater virkelig samarbejder med FN- og ngo-
folk i marken og deler ekspertise med dem med henblik på at afhjælpe lidelserne for den fattigste del afAngolas befolkning i den borgerkrig, der nu har varet 26 år;
10. opfordrer endnu en gang konfliktens parter til at samarbejde fuldt ud med de humanitære organi-
sationer og sikre beskyttelse af disses personale;
11. understreger, hvor presserende nłdvendigt det er, at alle parter i den angolanske konflikt indleder
en omfattende dialog med henblik på indfłrelse af varig fred med fremme og beskyttelse af menneske-rettighederne;
12. udtrykker endnu en gang sin anerkendelse af kirkernes og de forskellige civile organisationers
bestræbelser på at opnå fred, konsolidering af demokratiet og respekt for menneskerettighederne og stłtteralle initiativer uanset oprindelse med henblik på indfłrelse af fred på hele det angolanske territorium;
13. understreger, at en varig og repræsentativ lłsning for Angolas fremtid ikke kan begrænses til de to
stridende parter og nłdvendigvis må indebære en omfattende dialog med de łvrige partier, der er repræ-senteret i parlamentet, de forskellige civile organisationer og kirkerne;
14. opfordrer henholdsvis de angolanske myndigheder og ledende politiske partier til at fastsætte en
dato for både parlamentsvalg og præsidentvalg og EU til at yde teknisk bistand og stille valgobservatłrertil rådighed;
15. understreger, hvor stor en betydning det tillægger regeringens tilsagn om at afholde frie og retfær-
dige valg i Angola og słrge for de nłdvendige objektive betingelser for, at de bliver tilstrækkeligt repræ-sentative, til trods for, at det i łjeblikket er lidet sandsynligt, at det inden disse valg vil lykkes at indfłrevåbenhvile, bevægelsesfrihed i hele Angola, fred og en periode med intensive forberedelser med henblik påudvikling af en frihedskultur, herunder mediefrihed og gensidig respekt;
16. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, FNs generalsekretær,
OAUs generalsekretær, EU-medlemsstaterne og ansłgerlandene, Angolas regering og parlament samt Coto-nou-partnerskabsaftalens signatarstater og UNITA.21.3.2002 DA C 72 E/351 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 6. september 2001