Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

- »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg«, og - »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter« (97/C 66/21)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 17. oktober 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om de ovennævnte emner.

ØSU henviste det forberedende arbejde til Rudolf Strasser som hovedordfører.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 340. plenarforsamling af 27. og 28. november 1996, mødet den 27. november 1996, med 95 stemmer for, 4 imod og 4 hverken for eller imod følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Begrundelse for udbygningen af de gældende ordninger

1.1.1. Der er opstået stor foruroligelse over europæisk oksekøds og oksekødprodukters sikkerhed, ikke blot i hele EU, men også i en række tredjelande, der traditionelt importerer europæisk oksekød.

1.1.1.1. Dette har medført en i nogle tilfælde drastisk nedgang i efterspørgslen og et prisfald, der er gået økonomisk hårdt ud over landmændene i EU og over kvæg- og kødbranchen i EU og i tredjelande.

1.1.1.2. De ofte utilstrækkelige, for at ikke at sige helt manglende oplysninger om kødets oprindelse og kvalitet har gjort folk endnu mere ængstelige og øget tilbagegangen i forbruget yderligere. Kød er et yderst følsomt produkt, og derfor må der indføres nye ordninger for at forbedre identifikationen og dermed udbygge begrebet »kvalitet«. De europæiske forbrugere vil i sidste instans vide, hvad det er, de køber.

1.1.2. Det er vigtigt, at finde frem til en hurtig og især klar ordning for identifikation af kød og kødprodukter for at undgå, at EU's fælles landbrugspolitik igen bliver kaldt en »fiasko«. Der vil blive sat spørgsmålstegn ved samtlige foranstaltninger, der iværksættes for oksekødssektoren, hvis ikke forbrugernes behov for sikre produkter samtidig opfyldes.

1.1.2.1. Kvægavlerne i EU opfylder de højeste produktionsstandarder i verden i henseende til naturlige metoder og oksekødets kvalitet. Dette må også komme til udtryk via en klar og forståelig identifikationsordning.

1.1.2.2. En række produktsikkerhedskrav, som ikke alle vedrører det konkrete tilfælde, må imødekommes ved udformningen af en ny identifikationsordning. Desuden må der tages hensyn til, at der i de enkelte medlemslande findes vidt forskellige traditioner og former for handel og afsætning af oksekød.

1.1.3. Der findes allerede en række EU-bestemmelser om identifikation af levnedsmidler. De er imidlertid blevet både sparsomt og utilstrækkeligt anvendt i markedsføringen af kød. De nødvendige fremskridt kan tilsyneladende ikke opnås uden forordninger, som fastsætter obligatoriske minimumskrav for identifikation af oksekød.

1.1.4. Den fremgangsmåde, Kommissionen foreslår, er efter ØSU's mening inkonsekvent. De foreslåede omfattende, og til dels besværlige, obligatoriske ændringer i ordningen for identifikation af dyr står i kontrast til den frivillige karakter, identifikationen af kød skal have. Begrundelsen for denne fremgangsmåde forekommer ikke overbevisende og man kan risikere ikke at nå det i og for sig ønskværdige mål.

1.1.5. Efter ØSU's mening er der andre grunde, der taler for en omfattende identifikationsordning for kvæg og oksekød. Ligevægten på det europæiske kvægmarked har i nogle år været skrøbelig. Oksekødbruget, som er et afgørende parameter for markedets funktionsevne på lang sigt, har i årevis været faldende. Kvægcyklen betyder, at der i 1996 og i de kommende år igen må forventes en stigning i produktionen.

1.1.6. De forpligtelser, der er indgået under GATT/ Uruguay-runden, omhandler en reduktion af eksportrestitutionerne og de subsidierede eksportmængder og begrænser i stigende omfang EU's mulighed for at styre markedet. Bilaterale og unilaterale EU-forpligtelser om import af levende kvæg (lette og tunge kalve, bjergkvægracer) og oksekød (high quality beef, oksekød til forarbejdning) er et vigtigt element i EU's handelspolitik, men har også gjort det sværere at få løst vanskelighederne på EU's kvægmarked. Denne problematik er blevet skærpet på dramatisk vis med BSE-krisen, uden at landmændene eller kødbranchen kan lægges til last herfor.

1.1.7. I modsætning til andre tillids- og afsætningskriser inden for kødsektoren må der ifølge forskellige prognoser på mellemlang sigt frygtes en nedgang i oksekødforbruget på op til 15 % af det hidtidige normalforbrug, hvis der ikke træffes effektive modforanstaltninger. Dette skyldes BSE-krisens komplekse karakter og det forhold, at det endnu ikke er tilstrækkeligt undersøgt, om sygdommen kan overføres til mennesker; vedvarende negativ dækning i medierne gør ikke problemet mindre.

1.1.8. Oksekødforbruget kan kun blive normalt igen, hvis der iværksættes en række foranstaltninger:

konsekvent udryddelse af årsagerne til BSE,

fjernelse af alle problematiske dyr fra markedet,

videreførelse og udbygning af de løbende forskningsprogrammer,

en hurtig forbedring af identifikationen af kvæg og oksekød og en konsekvent omsættelse i praksis:

- identifikation af dyr på ethvert trin,

- mulighed for sporing af dyret i handelsleddet,

- anvendelse af mere sikre mærkningsordninger for oksekød i detailleddet.

1.1.9. ØSU anerkender derfor principielt Kommissionens bestræbelser for via fremlæggelse af to forordningsforslag hurtigt at etablere et EU-grundlag for en forbedring af identifikation af kvæg og mærkning af oksekød og oksekødsprodukter.

1.2. Uomtvistelige målsætninger

1.2.1. Landbrugsministrene slog på deres møde i Rådet i april og september 1996 til lyd for indførelsen af en bedre identifikationsordning for kvæg og oksekød.

1.2.2. Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS) behandlede i sin udtalelse af 7. juni 1996 indgående følgerne af BSE-krisen og krævede en række foranstaltninger iværksat. For EFS er det særligt vigtigt at genvinde forbrugernes tillid.

1.2.3. ØSU har i sin udtalelse om »Krisen omkring bovin spongiform encephalopati og dens mangfoldige konsekvenser i Den Europæiske Union« () (10.-11. juli 1996) krævet indført et »dyrepas« som grundlag for en klar og udførlig forbrugerinformation. Hertil hører også ifølge ØSU, at producentorganisationerne tager skridt til at fremme afsætningen af klart identificeret og klassificeret kød, så forbrugerne får sikkerhed for produkternes kvalitet, oprindelse og handelsværdi.

2. Kommissionens forslag til Rådets forordning om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg

2.1. Indledende bemærkninger

Videreharmoniseringen af identifikationsbestemmelserne for kvæg må hilses velkommen. Tilstrækkelig sikkerhed ved identifikationen af levende dyr må være et led i en omfattende identifikationsordning. Man må imidlertid sikre sig, at nye ordninger nemt kan anvendes i de enkelte medlemsstater, og der må tages hensyn til eksisterende identifikationsordninger. Man må undgå at overbebyrde kvægavlere og kvæghandlere for at sikre sig en accept af ordningen fra starten.

2.1.2. Da der foregår en livlig handel med levende dyr på det indre marked og med tredjelande, er det nødvendigt at supplere det gældende direktiv 92/102/EØF for at fremme harmoniseringen og forbedre ledsagedokumenterne.

2.1.3. Der må dog nøje skelnes mellem:

- den ØSU-støttede forbedring af registreringen af levende kvæg og mærkning af oksekød, der er nødvendig for varigt at genskabe forbrugernes tillid og for at forbedre kontrollen med smitsomme sygdomme og

- en unødvendig forøgelse af det administrative arbejde og skærpelse af forsigtighedsforanstaltninger i det integrerede system for forvaltning og kontrol, som ikke er af relevans for identifikation af kød.

2.2. Bemærkninger til de enkelte punkter

2.2.1. ØSU bifalder de foreliggende forslag til forordning, men gør dog opmærksom på, at der i forhold til de tidligere bestemmelser i direktiv 92/102/EØF er tale om en væsentlig fornyelse på området for identifikation og registrering af brugsdyr i landbruget. Alligevel forekommer dette at være den bedste måde til at sikre en hurtig og ensartet gennemførelse af de foreslåede bestemmelser.

2.2.2. Eftersom den nugældende forordning allerede er en væsentlig bestanddel af det integrerede system for forvaltning og kontrol, må tidshorisonten for implementeringen af nye bestemmelser fastsættes, således at de enkelte medlemsstater kan omsætte dem i praksis på tilfredsstillende vis. Man må i forbindelse med den planlagte ordning også sikre, at den bliver let at anvende for landmændene, og at udgifterne pr. dyr bliver begrænsede.

2.2.3. ØSU opfordrer til, at der i den foreslåede forordning anvendes de samme begreber som i direktiv 92/102/EØF.

2.2.4. Det er en god idé at gå over til en ordning med et øremærke i begge ører, da dette vil gøre identifikationen sikker og varig. Der bør imidlertid tilstræbes en glidende overgang, så kun dyr, der fødes efter forordningens ikrafttræden, skal mærkes i begge ører.

2.2.5. Det fremgår ikke af artikel 3, hvilke andre parter end Kommissionen og de kompetente myndigheder, der skal sikres adgang til de oplysninger, som indsamles under den nye ordning. For at genoprette forbrugernes tillid må forbrugerorganisationerne, som de har tillid til, have adgang (uden at der kan trues med regler om databeskyttelse) til de informationer, der er lagret i systemet. Definitionen af »særlig interesse« må ikke kunne anvendes til at holde forbrugerorganisationerne udenfor.

2.2.6. Indførelsen af et obligatorisk pas for hvert dyr og opbygningen af databaser, som forudset i artikel 3 er et vigtigt skridt i sporingen af et dyr.

2.2.6.1. Hvert enkelt dyr må løbende kunne spores. M.h.t. artikel 5, stk. 3 i forordningen anser ØSU det dog ikke for nødvendigt:

- at hver flytning af et dyr straks skal meldes til den centrale database, og at oplysningen skal være tilgængelig til enhver tid med det resultat, at databasen skal indeholde en liste over alle flytninger af hvert dyr begyndende med flytningen fra oprindelsesbedriften,

- at dyrepasset til enhver tid skal indeholde de samme oplysninger.

For at mindske det administrative arbejde burde man derfor undersøge, om det nødvendige mål ikke kan nås hvis hver flytning af et dyr efter dets fødsel blot anføres i et pas, og registrering i den centrale database først foretages, når dyret slagtes eller transporteres til et andet medlemsland eller et tredjeland.

2.2.7. Identifikationen af et dyr senest 30 dage efter fødslen eller før det for første gang bringes i handlen - som det sker nu - burde også være tilstrækkeligt for denne ordning.

2.2.8. Udstedelsen af det pas, som de kompetente myndigheder i henhold til artikel 6 skal foretage senest 7 dage efter brugerens meddelelse om dyrets fødsel, vil volde vanskeligheder i praksis, da mange kalve i nogle tilfælde allerede markedsføres tidligere.

Det bør også være muligt for brugeren selv at udstede pas under tilsyn af de kompetente myndigheder. Fristerne for indgivelse af oplysninger til de kompetente myndigheder i henhold til artikel 7 må være praktisk gennemførlige.

3. Forordning om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter

3.1. Indledning

3.1.1. ØSU godkender principielt det foreliggende forslag til en forordning om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter. Forbrugerne ønsker i stigende grad ikke blot at blive oplyst om produkternes oprindelse, men også om opfedningsmetoden, fodringen eller miljørelevante aspekter. ØSU mener, at forslaget kan imødekomme det informationsbehov, mange forbrugere har, samt yde et vigtigt bidrag til at få genskabt forbrugernes tillid til europæisk oksekød.

3.1.2. I den nuværende krise er salget af oksekød og forbrugertilliden faldet mindre på markeder med mærkebaserede ordninger, som giver forbrugerne klare oplysninger om kødets oprindelsesregion. Også de steder, hvor der hidtil har været et specielt tillidsforhold mellem forbrugeren og slagteren som følge af en særlig personlig rådgivning og omfattende information om oksekødet, har man hurtigt kunne rette op på en eventuel nedgang i forbruget.

3.1.3. ØSU er overrasket og yderst skuffet over, at Kommissionens forslag ikke gør oprindelsesmærkning af oksekød obligatorisk. De hidtidige forslag til en løsning af krisen samt de eksisterende tekniske muligheder gør det muligt at indføre en generel, obligatorisk oprindelsesmærkningsordning. I betragtning af de anstrengelser, der gøres for at forbedre identifikationen og registreringen af levende dyr, ville den eneste logiske løsning være at indføre en sådan ordning.

3.1.4. Det ville være for simpelt at sige, at forbrugerne alene via deres købsafgørelse skal bestemme, i hvilket omfang identifikationen i sidste instans finder sted. Der er risiko for, at en frivillig identifikationsordning snarere vil gøre markedsaktørerne mindre villige til at deltage i en sådan på grund af de betingelser, der skal opfyldes. Kun en obligatorisk ordning kan sikre, at tilliden genskabes på lang sigt.

3.1.5. Manglen på identifikationsordninger, som sikrer sammenhængen mellem dyr og slagtekrop, vil, i henhold til den foreliggende tekst, tendere mod at der gives færre oplysninger om kvalitative kendetegn såsom oprindelse og opfedning.

3.1.6. Med dette udgangspunkt går ØSU ind for, at det foreliggende forslag fra Kommissionen skal tilstræbe et nyt mål, nemlig indførelse af:

- en generel forpligtelse til identifikation af slagtekroppe,

- obligatorisk identifikation af fersk oksekød hele vejen igennem til den endelige forbruger.

3.1.6.1. Det er af stor værdi at få indført enkle ordninger, som gør den praktiske gennemførelse af obligatorisk identifikation af fersk kød overskuelig, som ikke pålægger de økonomiske aktører yderligere omkostninger, og som gør det muligt for alle markedsaktører, især slagtere, at deltage i disse ordninger uden at blive påført store byrder. ØSU går ind for en generel forpligtelse til identifikation af slagtekroppe. Dermed vil der også opnås et væsentligt fremskridt i retning af frivillig identifikation af oksekødsprodukter.

3.1.6.2. For fersk køds vedkommende vil der således blive skabt et vigtigt grundlag, for at man uden store vanskeligheder kan indføre obligatorisk identifikation ved salg på stedet. Ved salg af uemballeret kød og køddele kan identifikationen så se anderledes ud end ved emballeret kød, hvor mærkning ikke er noget problem.

3.1.6.3. ØSU er af den opfattelse, at identifikationen af forarbejdede oksekødsprodukter godt kan være frivillig. Med obligatorisk identifikation af slagtekroppe, vil der ligeledes være skabt en vigtig forudsætning for frivillig identifikation af forarbejdede produkter.

3.1.6.4. For at forbrugerne kan have tillid til en sådan ordning må myndighederne eller andre uafhængige kontrolinstanser foretage i det mindste en stikprøvelignende kontrol.

3.1.6.5. ØSU mener, at man for fersk kød bør begrænse sig til nogle få vigtigt oplysninger for at opnå accept af ordningen:

- dyrets oprindelsesland samt identitet,

- kategori (tyr, kviekalv osv.),

- slagteri.

3.1.6.6. Derudover bør det være muligt at anvende yderligere, frivillige identifikationselementer. Her skal især nævnes mærkebaserede programmer for kød (især programmer med regional oprindelsesgaranti for lokale racer eller »kontrollerede oprindelsesregioner«) og yderligere oplysninger i henhold til artikel 5 i Kommissionens forslag (såsom opfedningsmetoder, f.eks. på græsmarker).

3.1.7. Den fleksible fremgangsmåde, der er blevet valgt m.h.t. mærkningens omfang, må hilses velkommen, eftersom den er afstemt efter de enkelt medlemsstaters behov og bidrager til objektiv information om oksekød. Bestemmelserne om de nationale kompetente myndigheders godkendelse af specifikationer (eller snarere tilladelse) bør fastholdes.

3.1.8. Medtagelse af import fra tredjelande er ligeledes et vigtigt skridt og bifaldes.

3.2. Bemærkninger til de enkelte punkter

3.2.1. En nøje definition af »mærkning« er yderst vigtig. I artikel 1 tales der om »detaljeret mærkning af oksekød eller oksekødsprodukter på salgsstedet«. Artikel 2 går videre og anfører »forbrugerinformation på salgsstedet«. Begrebet »mærkning« bør defineres nøje.

3.2.1.1. ØSU antager, at det på linie med grunddirektivet om mærkning af levnedsmidler (79/112/EØF) er den mere omfattende definition, der gælder. ØSU mener, at »mærkning« omfatter forhåndsmeddelelse om et bestemt produkt, prissættelse og/eller identifikation på salgsstedet i henhold til direktiv 84/450/EØF harmonisering af bestemmelserne om vildledende reklame.

3.2.2. Det ville være nyttigt, om gennemførelsesbestemmelserne præciserede, i hvilken udstrækning de kompetente myndigheder, som skal godkende specifikationen, skal holde sig til de »foranstaltninger, der skal træffes for at sikre nøjagtigheden af oplysningerne«, jf. artikel 3, stk. 1, andet led. Det er vigtigt, at mærkningsordningen gennemføres effektivt uden unødvendige meromkostninger. Det er desuden yderst vigtigt, at de til rådighed stående midler hovedsagelig anvendes til at gennemføre stikprøvekontrollen for således at sikre, at de handlende reelt opfylder de krav, som de anfører på papiret.

3.2.3. Under alle omstændigheder er det nødvendigt, at en statslig autoriseret, uafhængig kontrolinstans foretager en yderligere kontrol af ordningen for sikring af kødets oprindelse.

3.2.4. Ud over de identifikationsfaktorer, der er nævnt i artikel 5, bør det være muligt at anføre bestemte mærker eller kvalitetscertifikater for dermed at samle de relevante oplysninger.

3.2.5. De sanktionsforanstaltninger, der omtales i artikel 7 (tilbagekaldelse af godkendelse eller fastsættelse af yderligere krav) bør suppleres med effektive instrumenter på nationalt plan, især for den obligatoriske del af identifikationen, for at forhindre misbrug og vildledning af forbrugerne.

Bruxelles, den 27. november 1996.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 295 af 7. 10. 1996.