BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET om anvendelse af bilag X til vedtægten (Rådets forordning nr. 3019/87 af 5.10.1987) 2000

INDLEDNING

I henhold til vedtægtens artikel 101 a er der i bilag X, med forbehold af andre bestemmelser i vedtægten, fastlagt en række særlige bestemmelser og undtagelser for tjenestemænd, der gør tjeneste i et tredjeland.

I henhold til artikel 14 i bilag X "forelægger Kommissionen årligt Rådet en rapport om anvendelsen af dette bilag og navnlig om fastsættelse af satsen for godtgørelsen for levevilkår i overensstemmelse med artikel 10".

Siden 1.1.1988 er der udarbejdet ti rapporter. De dækker tidsrummet oktober 1987-december 1988, 1989, 1990-1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997-1998 og 1999.

Som ønsket af Rådet blev der i 2000 gjort en betydelig indsats for at omfordele stillinger, og firmaet AIRINC blev efter et udbud i 1999 udvalgt til at beskæftige sig med justeringskoefficienterne for vederlag til tjenestemænd uden for Unionen.

Efter Balkankrisen blev de beføjelser, der var tillagt taskforcen for genopbygning af Kosovo, desuden i 2000 overdraget til Det Europæiske Genopbygningsagentur.

KAPITEL 1: ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1: Ansættelse

Tildelingen til delegationstjenesten, som var på 693 stillinger (herunder 5 'floaters') pr. 31. december 1999, har ikke ændret sig, da væksten for 2000 var lig nul. Pr. 31. december 2000 var 628 stillinger besat i delegationstjenesten, og 5 "floaters" opererede fra hovedsædet. På grund af hovedsædets store gæld over for delegationstjenesten som følge af ordningen for personalebevægelserne inden for turnusordningen kunne 25 stillinger ikke besættes på delegationerne, da de var optaget i hovedsædet, og 35 stillinger var reelt ledige i delegationstjenesten.

I 2000 blev der foretaget 12 ansættelser med kandidater fra forskellige almindelige udvælgelsesprøver.

Artikel 2: Mobilitet

Turnusordningen

Turnusordningen vedrørte i 2000 175 tjenestemænd (159 i 1999), der var optaget på turnuslisten, og det førte til:

- 64 flytninger mellem delegationerne (63 i 1999)

- 62 flytninger fra delegationerne til hovedsædet (49 i 1999)

- 12 fratrædelser (12 i 1999)

- 37 tjenestemænd forblev på deres tjenestested (35 i 1999)

Princippet om, at man skiftevis skal arbejde i en delegation og ved hovedsædet, blev overholdt:

- 62 flytninger fra delegationerne til hovedsædet (49 i 1999)

- 67 flytninger fra hovedsædet til delegationerne (56 i 1999)

Der blev således foretaget 205 flytninger (180 i 1999) som led i turnusordningen i 2000. Der blev i 2000 foretaget i alt 260 faktiske flytninger.

Omfordeling

Som led i politikken for nyfordelingen af personalet i delegationstjenesten og regionaliseringen af nettet besluttede Kommissionen den 18. juli 2000 at omfordele 31 stillinger, dvs. 26 A, 3 B og 2 C. Omfordelingen skal ske fra følgende delegationer:

- for A-stillingernes vedkommende: Angola, Cameroun, Kap Verde, Den Centralafrikanske Republik, Republikken Congo, Côte d'Ivoire, Egypten, Ghana, Republikken Guinea, Indien, Kenya, Mali, Mauritius (2 A-stillinger), Mauretanien, Namibia, Nigeria, Somalia, Sudan, Swaziland, Tchad, Togo, Trinidad og Tobago, Tunesien, Uruguay, Zambia og Zimbabwe

- for B-stillingernes vedkommende: Costa Rica, Swaziland og Togo

- for C-stillingernes vedkommende: Etiopien og Tanzania.

Formålet hermed er i hovedsagen at genskabe balancen i ressourcerne og at styrke delegationer, som har det største behov med hensyn til offentlige myndighedsopgaver. Tildelingen af flere ressourcer sker på basis af en analyse af delegationernes arbejdsbyrde. Omfordelingen forløber over regnskabsårene 2000-2003. Der er desuden foretaget fire punktuelle omfordelinger (Tchad, Norge - Den Demokratiske Republik Congo, generaldirektoratet for udvikling - Togo og Den Demokratiske Republik Congo - Kroatien) til at aflaste de pågældende delegationer.

Artikel 3: Efteruddannelse

I 2000 vedrørte beslutningerne om efteruddannelse 53 tjenestemænd i delegationstjenesten, der vendte tilbage til hovedsædet til et af Relex-generaldirektoraterne i henhold til princippet om, at man som led i turnuspolitikken skal skifte arbejdssted.

KAPITEL 2: FORPLIGTELSER

Artikel 4: Tjenestested

Ingen bemærkninger til denne artikel.

Artikel 5: Bolig

I 2000 fortsatte GD for eksterne forbindelser politikken med at stille møblerede boliger til rådighed for tjenestemænd uden for Fællesskabet. Der er opstillet referencer for boligarealer, antal værelser og udgifter/m2 for de enkelte lande.

ARTIKEL 3: ARBEJDSVILKÅR

Artikel 6, 7 og 9: Årlig ferie

I 2000 kunne man konstatere, at "normaliseringen" var begyndt at slå igennem

- dels ved beregningen, som siden 1998 er sket på basis af arbejdsdage og ikke længere kalenderdage, og

- dels i forbindelse med anmodninger om overførsel af feriedage fra et år til et andet. Efter henstillinger fra hovedsædet har tjenestemænd i tjeneste i udlandet gjort en indsats for at udnytte deres rettigheder og indskrænke for store overførsler af feriedage.

Nedenstående tabel viser klart, at overførsler på over 14 dage, særlig i gaflen mellem 36 og 70 dage, er blevet reduceret betydeligt mellem 1994/95 og 1999/2000:

>TABELPOSITION>

Artikel 8 og 9, stk. 2: Hvileferie

Kommissionen besluttede den 24. februar 2000 undtagelsesvis at bevilge hvileferie for 2000 for de tjenestesteder, hvor levevilkårene fandtes at være "særlig vanskelige", på grundlag af de kriterier, der finder anvendelse ved den årlige fastsættelse af godtgørelsen for levevilkårene.

Den fortsatte stramme anvendelse af de i artikel 8 i bilag X fastsatte betingelser giver sig udslag i, at denne ret blev bevilget til 30 tjenestesteder i 2000 (jf. bilag I) som i 1999. For tjenestesteder i kriseområder bevilges retten i forhold til krisens faktiske varighed.

KAPITEL 4: INDTÆGTER OG SOCIALE GODER

AFDELING 1: INDTÆGTER OG FAMILIETILLÆG

Artikel 10, stk. 1: Godtgørelse for levevilkårene

Kommissionen vedtog den 21. december 1999 satserne for godtgørelse for levevilkårene for regnskabsåret 2000. De fremgår af tabellen i bilag II.

Article 10, stk. 2: Ekstra godtgørelse

I 2000 besluttede Kommissionen at udbetale en ekstra godtgørelse til tjenestemænd, som gjorde tjeneste i følgende lande:

>TABELPOSITION>

Det skal bemærkes, at den taskforce, der blev oprettet i Pristina i juli 1999, gradvis har fuldført sin opgave i løbet af 2000 med oprettelsen af et team på ca. 40 personer, der sorterer under Agenturet for Genopbygning af Kosovo, som har sit officielle hovedsæde i Thessaloniki, Grækenland, og et operativt center i Pristina.

Artikel 11 og 12: Bestemmelser om lønudbetaling

Med hensyn til lønudbetalingsvaluta i 2000 er gennemsnitstallene som følger:

- 73% valgte at få udbetalt deres løn i euro i henhold til artikel 11 i bilag X til vedtægten.

- 22% anmodede om at få udbetalt en del af deres løn i lokal valuta. Af disse anmodede de 55% om det højeste beløb, der er fastsat i de interne retningslinjer for artikel 12 i bilag X (80%), og de øvrige anmodede om mellem 11% og 76%. I Japan gjaldt fortsat i 2000 forhøjelsen af overgrænsen til 90% i medfør af artikel 1, stk. 2, i de interne retningslinjer for artikel 12 i bilag X til vedtægten.

- Endelig anmodede 5% om i henhold til artikel 12, andet afsnit, i bilag X til vedtægten på grundlag af passende dokumentation at få udbetalt en del af deres løn i en anden valuta end tjenestestedets (Rusland, Ukraine og Kasakhstan).

Artikel 13: Justeringskoefficienter

Rådet udstedte den 15. september 2000 forordning nr. 1967/2000 [1] om fastsættelse af justeringskoefficienter, der anvendes fra den 1. januar 2000, og den 15. januar 2001 forordning nr. 106/2001 [2] om fastsættelse af justeringskoefficienter, der anvendes fra den 1. juli 2000. Kommissionen traf desuden henholdsvis den 28. december 2000 og den 16. maj 2001 afgørelse nr. 44/2001 [3] og nr. 407/2001 [4] om tilpasning af de "mellemliggende" justeringskoefficienter, der finder anvendelse på lønninger til tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber, som gør tjeneste i tredjeland, for den første afgørelses vedkommende med virkning fra den 1. februar, 1. marts, 1. april, 1. maj og 1. juni og for den andens vedkommende med virkning fra den 1. august, 1. september, 1. oktober, 1. november og 1. december.

[1] EFT L 235 af 19.9.2000, s. 1.

[2] EFT L 19 af 20.1.2001, s. 1.

[3] EFT L 11 af 16.1.2001, s. 50.

[4] EFT L 144 af 30.5.2001, s. 29.

Kommissionen har i de forløbne år bestræbt sig på at reducere omkostningerne ved statistisk arbejde og med henblik herpå udvalgt det private firma AIRINC. Med de nye arbejdsprocedurer har det således været muligt at nedbringe udgifterne fra tidligere ca. 2 mio. EUR til 800 000 EUR om året, samtidig med at man har kunnet bevare kvaliteten af resultaterne. Eurostat har ligeledes benyttet en begrænset nomenklatur på 84 basiselementer, der i 1999 bestod af 173, uden at dette har haft nogen nævneværdig indflydelse på resultaterne. Eurostat-rapporten (bilag III), der er ajourført i forhold til 1994, indeholder retningslinjerne for den i øjeblikket anvendte metode til beregning af justeringskoefficienterne og en vurdering af dens anvendelse i praksis.

Artikel 15: Uddannelsestillæg

Der blev i alt udbetalt 2 972 215 EUR i uddannelsestillæg i 1999/2000. Desuden er ordningen med forskudsbetaling af uddannelsestillæg blevet opretholdt for tjenestemænd med særlig store uddannelsesudgifter. Alle forskud vedrørende skoleåret 1999/2000 er blevet reguleret inden for den fastsatte frist.

Som i de foregående år har den relativ høje vekselkurs for yen'en gjort, at Kommissionen er blevet bemyndiget til at overskride det årlige loft for refusion i skoleåret 1999/2000 til tjenestemænd, der gør tjeneste i Japan, og hvis børn går i en international skole dér.

Den generelle stigning i uddannelsesudgifterne på den ene side og den ugunstige euro-kurs over for dollaren på den anden side har desuden betydet, at Kommissionen er blevet bemyndiget til at overskride loftet på andre tjenestesteder.

Det gælder dog kun ekstraordinært for børn, der på tjenestestedet går i en international skole, som udsteder europæiske/internationale studentereksamensbeviser, nemlig Lycée français, British School, Deutsche Schule eller den amerikanske/internationale skole.

Formålet med optagelsen af børnene på denne skole skal desuden være at sikre kontinuitet i skolegangen. Overskridelsen af loftet i skoleåret 1999/2000 er således også blevet tilladt for to tjenestemænd under efteruddannelse i medfør af princippet om kontinuitet i studierne.

Det samlede udbetalte beløb som følge af overskridelsen af loftet i skoleåret 1999/2000 (inkl. Japan) udgør 55 861 EUR.

Artikel 16: bosættelsespenge ved tiltræden og efter fratræden

I 2000 er der udbetalt:

- 155 godtgørelser i form af bosættelsespenge til nyankomne tjenestemænd på en delegation, hvoraf 144 er udbetalt i euro på en bankkonto i Belgien og 11 i tjenestelandets lokale valuta, og

- 22 godtgørelser i form af bosættelsespenge efter fratræden til tjenestemænd, der definitivt er udtrådt af tjenesten, heraf 3 i euro på en bankkonto i Belgien og 19 i bosættelsesmedlemsstatens valuta.

Det samlede udbetalte beløb på 1 958 626,47 EUR fordeler sig således:

- 1 376 921,70 EUR til betalinger i Belgien og

- 581 704,77 EUR i betalingerne i lokal valuta med justeringskoefficient.

AFDELING 2: BESTEMMELSER VEDRØRENDE GODTGØRELSE AF UDGIFTER

Artikel 17: Godtgørelse af udgifter til flytning af bohave og de faktiske bosættelsesudgifter for tjenestemænd, der ikke har fået stillet en møbleret bolig til rådighed af institutionen

Denne artikel blev ikke anvendt i 2000.

Artikel 18: Udgifter til midlertidig bolig

Der blev truffet 195 beslutninger om tilladelse til midlertidig indkvartering i 2000 (166 i 1997, 187 i 1998 og 163 i 1999).

Artikel 19: Tjenestekøretøj/kilometerpenge

Reglerne for anvendelse af køretøjer til tjenestebrug og private køretøjer har været gældende siden juni 1996. Der blev foretaget en revision af teksten i 1998, som blev uddelt i begyndelsen af 1999. De i artikel 19 omhandlede kilometerpenge er fastsat i overensstemmelse med praksis i flere medlemsstater ud fra de gennemsnitlige driftsudgifter. Kilometerpenge andrager for tiden 0,26 EUR/km (0,36 EUR/km for firehjulstrukne køretøjer).

Artikel 20: Rejseudgifter i forbindelse med hvileferier

Rejseudgifter i forbindelse med hvileferier godtgøres altid for afstanden mellem tjenestestedet og det feriested, Kommissionen har fastsat. Holdes hvileferien et andet sted end det af Kommissionen fastsatte, godtgøres udgifterne op til den grænse, der gælder for det fastsatte feriested. Udgifterne var i 2000 282 131 EUR.

Artikel 21: Godtgørelse af transportudgifter for personlige ejendele, flytning og opbevaring

Der fandt 276 flytninger sted i 2000 (247 i 1997, 266 i 1998 og 237 i 1999).

Der blev foretaget en ajourføring af reglerne for flytning af personlige ejendele i 1997, som trådte i kraft i begyndelsen af 1998. I 1997 blev der ligeledes offentliggjort et udbud med henblik på aftale om forsikring for transport af disse genstande, og kontrakten blev godkendt af CCAM i slutningen af februar 1998.

Artikel 23: Godtgørelse af huslejen, når tjenestemanden ikke får stillet en bolig til rådighed af institutionen

Artikel 23 anvendes i øjeblikket i 23 tilfælde (10 i 1999). Af såvel retssikkerhedshensyn til udlejeren (som entrerer med Europa-Kommissionen og ikke med en individuel diplomat) som af bygningspolitiske hensyn (opretholdelse af en kvalitetsbygningspark på lang og mellemlang sigt) bør artikel 23 erfaringsmæssigt kun bringes i anvendelse i lande, hvor markedsbetingelserne og retstilstanden tillader det (f.eks. Genève og Washington).

AFDELING 3: SOCIAL SIKRING

Artikel 24, stk. 3: Hjemsendelse af lægelige årsager i akutte eller særlig akutte tilfælde

I 2000 tillod Lægetjenesten 20 repatrieringer af helbredsmæssige grunde (1 yderst hastende tilfælde og 19 hastende tilfælde). Af disse 20 sager blev 3 afviklet i 2000 til et beløb på 24 884 EUR. 7 sager for 1999 og 3 for 1998 blev også afviklet i 2000 til et beløb på 10 599 EUR. Den årlige præmie for SOS Air Ambulance udgjorde 12 305 EUR for 2000.

Artikel 25: Ulykkesforsikring for tjenestemandens ydelsesberettigede pårørende

Der blev i 2000 ikke gjort brug af forsikringen for tjenestemænds ydelsesberettigede pårørende.

KAPITEL 6: OVERGANGSBESTEMMELSER

Artikel 27: Overgangsbestemmelser vedrørende løn

Denne artikel har været uden retsvirkning siden oktober 1992.

BILAG I

FASTLÆGGELSE AF RETTEN TIL HVILEFERIE (Artikel 8 i bilag X) Med virkning fra 1. januar 2000

>TABELPOSITION>

BILAG II

LISTE OVER TJENESTESTEDER OG SATSER FOR GODTGØRELSEN FOR LEVEVILKÅRENE (Artikel 10 i bilag X) Med virkning fra den 1. januar 2000 (Pristina pr. 1.7.1999 og Indonesien pr. 1.1.1999)

>TABELPOSITION>

BILAG III

RAPPORT TIL MINISTERRÅDET (udgave af marts 2001)

SYSTEM FOR BEREGNING AF JUSTERINGSKOEFFICIENTERNE FOR LØNNINGER I LANDE UDEN FOR DEN EUROPÆISKE UNION

Udarbejdet af Eurostat

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. INDLEDNING 13

1.1. Juridisk baggrund 13

1.2. Historisk baggrund 13

1.3. Fra subvention til et åbent marked 13

2. OVERSIGT OVER DET NUVÆRENDE SYSTEM 13

2.1. Generelt 13

2.1.1. Periodiske undersøgelser over husholdningsbudgettet i Bruxelles 13

2.1.2. Periodiske undersøgelser over husholdningsbudgettet på tjenestestederne 13

2.1.3. Periodiske undersøgelser over priser i Bruxelles 13

2.1.4. Periodiske undersøgelser over priser på tjenestestederne ("place-to-place") 13

2.1.5. Løbende overvågning af priser i Bruxelles 13

2.1.6. Løbende overvågning af priser på tjenestestederne ("time-to-time") 13

2.2. GD RELEX's/Eurostats/kontrahentens/delegationernes respektive roller 13

3. NYLIGE OG PLANLAGTE FORBEDRINGER 13

3.1. Ny klassifikation på basis af COICOP og indskrænkning af antallet af

basiselementer 13

3.2. Undersøgelser over priser i Bruxelles og på tjenestestederne 13

3.3. Undersøgelser over husholdningsbudgettet på tjenestestederne 13

3.4. Løbende overvågning af priser i Bruxelles og på tjenestestederne 13

3.5. Frist for indgivelse af undersøgelsesresultater 13

3.6. Justering af arbejdet 13

4. ANVENDELSE AF JUSTERINGSKOEFFICIENTER PÅ LØNNINGER 13

Bilag 1 Beregningsmodel

Bilag 2 Eksempel på definition af et produkt

Bilag 3 Samling i 84 basiselementer

Bilag 4 Liste over tjenestesteder

1. INDLEDNING

Formålet med denne rapport er at redegøre for retningslinjerne for den metode, der i øjeblikket anvendes til at beregne justeringskoefficienterne for lønninger til tjenestemænd, der gør tjeneste uden for Den Europæiske Union, og give en vurdering af dens anvendelse i praksis.

1.1. Juridisk baggrund

Bilag X i vedtægten (jf. Rådets forordning nr. 3019/87 af 5. oktober 1987) indeholder en række særlig vigtige bestemmelser for tjenestemænd, der gør tjeneste uden for Den Europæiske Union, jf. dog også andre vedtægtsbestemmelser.

Artikel 11 i bilag X fastsætter, at vederlaget til disse tjenestemænd i princippet udbetales i euro i Belgien, og at det korrigeres med den koefficient, der anvendes på vederlaget til tjenestemænd, der gør tjeneste i Belgien.

Artikel 12 i bilag X fastsætter, at ansættelsesmyndigheden efter anmodning fra tjenestemanden kan beslutte helt eller delvis at udbetale vederlaget i det lands valuta, hvor tjenestemanden gør tjeneste (eller ekstraordinært i en tredje valuta) inden for et loft på 80% i medfør af Kommissionens interne regler, idet beløbet da korrigeres med en justeringskoefficient, der er fastsat for tjenestestedet, og konverteres efter den officielle vekselkurs.

Artikel 13 i bilag X, stk. 1, fastsætter, at Rådet for i videst mulige omfang at sikre tjenestemændene samme købekraft uanset tjenestested hver sjette måned fastsætter justeringskoefficienterne på forslag af Kommissionen.

Artikel 13, stk. 2, i bilag X præciserer, at Kommissionen, når ændringen i leveomkostningerne i denne mellemliggende periode, beregnet på grundlag af justeringskoefficienten og den tilsvarende vekselkurs, har været over 5%, kan træffe afgørelse om tilpasning af denne koefficient.

Justeringskoefficienterne for lønningerne skal derfor beregnes for alle tjenestesteder uden for Den Europæiske Union (dvs. over 120 i skrivende stund), uanset om justeringskoefficienterne reelt anvendes på lønningerne til tjenestemænd, der gør tjeneste på disse tjenestesteder. Overholdelsen af denne vedtægtsbestemmelser afføder uvægerligt store omkostninger (ca. 800 000 EUR om året).

1.2. Historisk baggrund

Eurostat begyndte i 1988 at anvende det aktuelle system for beregning af justeringskoefficienterne uden for Unionen.

Det specielle ved systemet er, at Eurostat anvender egne statistiske kilder, som tager hensyn til de særlige levevilkår for De Europæiske Fællesskabers personale på de forskellige tjenestesteder.

Tidligere beregnede Eurostat justeringskoefficienterne på basis af statistiske oplysninger fra De Forenede Nationer.

Man har erkendt, at disse data ikke havde nogen direkte forbindelse til Europa-Kommissionens tjenestemænds situation, og på grund af kritikken af den teknik, der blev anvendt i De Forenede Nationers undersøgelser og Eurostats voksende kompetence i statistisk henseende blev det besluttet at anmode Rådet om at godkende et nyt system. Dette skete i løbet af 1991.

Fra og med 1989 blev indsamlingen af statistiske data overdraget til en nonprofit-organisation, der blev oprettet til formålet (EuroCost) og subventioneret af Eurostat.

1.3. Fra subvention til et åbent marked

På grund af de høje omkostninger, som overholdelse af denne vedtægtsbestemmelse medfører (ca. 2 mio. EUR om året), og et krav fra Ministerrådets side om en indskrænkning af udgifterne blev det besluttet at ophøre med at subventionere EuroCost efter afslutningen af arbejdsprogrammet 1999/2000. Det blev lanceret et udbud i 1999 med henblik på at udbyde kontrakten på konkurrencebetingede vilkår.

Efter udbuddet blev det private selskab AIRINC, der har sæde i De Forenede Stater, udvalgt. Der blev i begyndelsen af 2000 indgået en årlig kontrakt, der kan fornyes, og det har betydet en kraftig indskrænkning af udgifterne. Der er nu kun tale om ca. 800 000 EUR om året.

Den store besparelse kan forklares på følgende måde:

- En virksomhed, der foretager undersøgelser verden over for andre kunder uafhængigt af Eurostats krav er mere rentabel end en organisation, som foretager undersøgelse næsten udelukkende for Eurostat.

- Efter mange erfaringer med sammenligninger uden for Fællesskabet er det nu muligt at forudse på en mere effektiv måde, hvor og hvordan disse undersøgelser skal foretages.

- Antallet af "place-to-place"-undersøgelser har været betydeligt, fordi EuroCost var en ny organisation, som skulle skaffe sig referencedata så hurtigt som muligt for hvert tjenestested. Så snart der var fastsat en justeringskoefficient for næsten alle tjenestesteder, kunne man indskrænke antallet af komplette årlige undersøgelser (fra 39 i 1991/1992 til 9 i 2000/2001) og anvende lettere og mindre bekostelige undersøgelsesmetoder (18 i 2000/2001).

- EuroCost tog sig desuden af nogle mindre opgaver i forbindelse med justeringskoefficienterne inden for Den Europæiske Union; disse er nu blevet genoverdraget til Eurostat.

2. OVERSIGT OVER DET NUVÆRENDE SYSTEM

2.1. Generelt

De grundlæggende principper i systemet er de samme som i metoden for beregning af justeringskoefficenterne for lønningerne til tjenestemænd, der gør tjeneste inden for Den Europæiske Union.

Det nuværende system for dataindsamling (se bilag 1) omfatter følgende elementer:

Periodiske undersøgelser over husholdningsbudgettet i Bruxelles Periodiske undersøgelser over husholdningsbudgettet på tjenestestederne Periodiske undersøgelser over priser i Bruxelles Periodiske undersøgelser over priser på tjenestestederne Løbende overvågning af priser i Bruxelles Løbende overvågning af priser på tjenestestederne.

2.1.1. Periodiske undersøgelser over husholdningsbudgettet i Bruxelles

Formålet med undersøgelserne er at identificere strukturen i EU-tjenestemændenes udgifter. Oplysningerne kommer fra undersøgelse over husholdningsbudgettet, som foretages med henblik på beregningen af justeringskoefficienterne for såvel tjenestemænd, der er bosat inden for Den Europæiske Union, som tjenestemænd, der er bosat uden for Den Europæiske Union. Den sidste undersøgelse af denne art blev foretaget i 2000, og der er indhentet data vedrørende ca. 700 husholdninger. Undersøgelsen foretages hvert femte år.

Husholdningernes udgifter til varer og tjenesteydelser fordeler sig på 84 basiselementer (de samme som anvendes for de periodiske undersøgelser af priser - se 2.1.3 og bilag 3) med udgangspunkt i COICOP [5].

[5] COICOP = klassifikation af privat konsum efter formål.

2.1.2. Periodiske undersøgelser over husholdningsbudgettet på tjenestestederne

Det grundlæggende princip for anvendelsen af det aktuelle system for beregning af justeringskoefficienterne for lønninger til tjenestemænd, der gør tjeneste uden for Den Europæiske Union, er, at det er rimeligt at forvente, at tjenestemænd, der gør tjeneste i udlandet, til en vis grad tilpasser sig de lokale markedsforhold uden dermed helt at ændre deres forbrugsvaner (sagt med andre ord bevarer de i et vist omfang strukturen i deres udgifter som i Bruxelles).

I praksis betyder dette princip, at man beregner de økonomiske pariteter under henvisning til prisforskellen mellem Bruxelles og tjenestestedet (se 2.1.4 og bilag 1), i første række ved hjælp af udgiftsvægtningsmodellen for Bruxelles (Laspeyres-indekset), i anden række ved hjælp af vægtninger for selve tjenestestedet (Paasche-indekset) for i tredje række at fastslå gennemsnittet for de to undersøgelser (Fisher-indekset). Denne fremgangsmåde anvendes sædvanligvis for sammenligninger mellem lande.

Det er derfor nødvendigt at beregne det lokale forbrugsniveau og vægtningerne af udgifterne i Bruxelles.

Undersøgelserne over husholdningsbudgettet foretages ca. hvert femte år på alle tjenestesteder uden for Den Europæiske Union.

2.1.3. Periodiske undersøgelser over priser i Bruxelles

Formålet med disse undersøgelser er at fastslå priserne på en på forhånd opstillet liste over produkter. Tidligere blev prisundersøgelserne foretaget i Bruxelles af l'Institut national belge de statistique, der sorterer under det belgiske økonomiministerium, og af EuroCosts personale til supplering af listerne over priser i Bruxelles.

Den nuværende liste over produkter omfatter ca. 600 definitioner af varer og tjenesteydelser (se bilag 2, som giver eksempler), for hvilke der generelt er fundet 5 priser i Bruxelles. Visse udgiftskategorier findes ikke på listen, da de refunderes direkte til tjenestemænd, der gør tjeneste uden for Den Europæiske Union (f.eks. udgifter til bolig, sundhedspleje og uddannelse), hvilket afviger fra den ordning, der gælder for beregningen af justeringskoefficienterne for lønninger til tjenestemænd, der gør tjeneste inden for Den Europæiske Union. Andre findes heller ikke på listen, da de egentlig ikke forekommer i Bruxelles.

Listen er potentielt uendelig, men af praktiske og økonomiske grunde har vareudvalget måttet begrænses. Varerne er kun medtaget på listen, hvis man har skønnet, at de er repræsentative for det basiselement, de tilhører. Det komplette udvalg af varer og tjenesteydelser på listen fordeler sig på 84 basiselementer, som er de samme, som anvendes i forbindelse med udgiftsstrukturen (se 2.1.1 og bilag 3), og det svarer til det system, der anvendes til at beregne justeringskoefficienterne for tjenestemænd, der gør tjeneste inden for Den Europæiske Union.

Priserne ajourføres med regelmæssige mellemrum, og den nye kontrahent (AIRINC) foretager en supplerende undersøgelse for at tage hensyn til alle artiklerne på en ny ajourført liste. PCE-priserne i Bruxelles, der svarer til de nye definitioner, er blevet omhyggeligt efterprøvet. AIRINC indsamler nye priser for Bruxelles til enhver ny definition gældende uden for Den Europæiske Union. Hvis der mangler priser, indsamler kontrahenten supplerende priser i Bruxelles.

2.1.4. Periodiske undersøgelser over priser på tjenestestederne ("place-to-place")

Den efterfølgende etape består i at sammenligne situationen i Bruxelles med situationen på tjenestestederne. Man anvender samme vareliste som for Bruxelles til at foretage en undersøgelse på et tjenestested. Man må ikke glemme, at undersøgelser foretaget på forskellige tidspunkter kan give forskellige resultater, selvom om samme liste følges (der kan være tale om forskellige butikker, de disponible varer kan være forskellige, priserne kan være forskellige). Det er uundgåeligt i forbindelse med et stikprøvesystem.

Indsamlingen af prisoplysningerne på et tjenestested sker i de forretninger, der er angivet i foregående undersøgelser, og i dem, der er angivet i den igangværende undersøgelse. Den endelige liste over forretninger opstilles altid sammen med delegationerne.

Der indhentes kun prisoplysninger om varer og tjenesteydelser, der svarer overens med definitionerne på standardlisten, og hvis kvalitet kan sammenlignes med de varer og tjenesteydelser, der er beskrevet under den foregående periodiske undersøgelse af priserne i Bruxelles. Der tages ikke hensyn til prisen på varer og tjenesteydelser, som tjenestemænd bosat på et tjenestested importerer direkte, medens priserne på andre importerede varer og tjenesteydelser, der kan skaffes på et tjenestested, generelt tages med i betragtningerne. Det er klart, at ikke alle varer og tjenesteydelser, som kan skaffes i Bruxelles, findes i alle lande. Dette påvirker ikke nødvendigvis beregningen af en justeringskoefficient, da prissammenligningerne kun vedrører artikler, som faktisk er disponible.

Desuden fastsætter Kommissionen hvert år en godtgørelse for levevilkårene (artikel 10 i bilag X til vedtægten) på grundlag af fem parametre: sundhedspleje- og hospitalsforholdene, sikkerhedsvilkårene, klimaforholdene, graden af isolation og andre lokale vilkår (som f.eks. kulturelle særegenheder og det økonomiske udviklingsniveau). Sidstnævnte parameter kan have en stor indflydelse på, hvilke varer og tjenesteydelser der findes på et givet tjenestested og på priserne herpå.

Begrebet sammenlignelighed giver anledning til flere problemer, og under visse omstændigheder kan definitionerne være mere vidtrækkende og omfatte artikler, som snarere er tilsvarende end egentligt identiske. Kontrahentens undersøgelsesresultater kontrolleres af Eurostat, som om nødvendigt udbeder sig korrigeringer eller yderligere oplysninger.

Der er forskellige faktorer, der er bestemmende for, hvor hyppigt "place-to-place"-undersøgelserne foretages. Blandt kriterierne i undersøgelsesprogrammet for et givet år kan nævnes: niveauet af justeringskoefficienten for tjenestestedet, den tid, der er forløbet siden sidste undersøgelse på tjenestestedet, eventuelle særlige problemer i regionen, indførelse af ny metode, muligheden for at kombinere besøg på geografisk sammenlignelige tjenestesteder.

Det årlige arbejdsprogram udarbejdes af Eurostat i samarbejde med GD for eksterne forbindelser. Undersøgelsen foretages under kontrahentens ansvar, medens Eurostat deltager under særlige omstændigheder. Indsamlingen, analysen og kontrollen i forbindelse med undersøgelser af denne type kan tage lang tid, og det er vigtigt, at efterprøvningerne og kontrollen foretages korrekt. Resultaterne forelægges altid til kontrol i Eurostat.

Der foretages hvert år (april - marts) følgende "place-to-place"-undersøgelser:

>TABELPOSITION>

* Til de 9 undersøgelser i 2000/01 og de 8 i 2001/02 kommer der 18 og 13 undersøgelser med dobbelt formål. Disse undersøgelser, der indgår i systemet som "place-to-place"- eller "time-to-time"-undersøgelser, kan betragtes som en lille "place-to-place"-undersøgelse til at efterprøve leveomkostningsniveauet, uden at der skal foretages en komplet "place-to-place"-undersøgelse.

** Planlagte undersøgelser.

De priser, der registreres for de 84 basiselementer under en undersøgelse af denne type på et tjenestested, sammenlignes med priserne fra den seneste undersøgelse i Bruxelles, ajourført med detaljerede prisindekser for således at opstille økonomiske referencepariteter, der kan ajourføres løbende (se 2.1.5 og 2.1.6). Ifølge sædvanlig praksis for statistisk sammenligning mellem lande beregnes disse pariteter i første omgang med vægtningsmodellen for udgifterne for Bruxelles (Laspeyres-indekset), i anden omgang med vægtninger for tjenestestedet (Paasche-indekset) og i tredje omgang ved at fastslå det geometriske gennemsnit for de to beregningsmåder (Fisher-indekset). Det er en logisk fremgangsmåde, da man kan forvente af tjenestemændene, at de til en vis grad tilpasser sig de lokale markedsvilkår uden helt at ændre deres forbrugsvaner (se 2.1.2 og bilag 1).

2.1.5. Løbende overvågning af priser i Bruxelles

Når der engang er fastslået et basisprisniveau i forbindelse med den sidste periodiske undersøgelse af priserne i Bruxelles, er det nødvendigt at undersøge, hvilke udsving der med tiden forekommer i priserne. Hertil anvender man data vedrørende priserne, som leveres hver måned af det belgiske økonomiministerium. Disse data konverteres efter modellen med de 84 basiselementer og anvendes til at beregne et globalt indeks.

2.1.6. Løbende overvågning af priser på tjenestestederne ("time-to-time")

I visse udviklede lande, hvor der findes detaljerede og pålidelige forbrugerprisindekser, kan basispriserne, der bestemmes under den sidste prisundersøgelse på tjenestestedet, ajourføres på basis af de elementer, der udgør det nationale forbrugerprisindeks, hvilket svarer til situationen i Bruxelles. I mange andre lande er dette desværre umuligt, og der må findes en alternativ løsning.

En sådan løsning består i, at der meget ofte foretages "time-to-time"-undersøgelser til at ajourføre priserne i disse lande. Det kan ske mellem 2 til 12 gange om året afhængigt af tjenestestedet. For nogle tjenestesteders vedkommende benytter man data fra De Forenede Nationer.

I øjeblikket leveres oplysningerne for 25 lande af de nationale statistiske kontorer, og for 27 landes vedkommende benyttes FN-data. Kontrahenten foretager i øjeblikket "time-to-time"-undersøgelser i 73 lande.

De periodiske data, der opnås for hvert tjenestested (uanset kilde), konverteres efter modellen med de 84 basiselementer. Disse detaljerede indekser pr. basiselement sammenlignes med resultaterne af det tilsvarende indeks for Bruxelles og anvendes til at ajourføre basispariteterne, der blev beregnet ved den sidste prisundersøgelse på tjenestestedet (se 2.1.4 og bilag 1). Denne globale økonomiske paritet divideres derefter med den gældende officielle vekselkurs ifølge de officielle tal, der offentliggøres af Kommissionen (og som anvendes til budgettet), til at beregne den gældende justeringskoefficient.

2.2. GD RELEX's/Eurostats/kontrahentens/delegationernes respektive roller

Delegationerne yder et væsentligt bidrag til de periodiske undersøgelser over husholdningsbudgetterne og priserne. Kontrahenten tager sig af den største del af arbejdet i felten og databehandlingsarbejdet, som overdrages af Eurostat. Eurostat udarbejder arbejdsprogrammet sammen med GD for eksterne forbindelser, fastlægger metode sammen med den ved artikel 64 i vedtægten nedsatte arbejdsgruppe (som består af repræsentanter for medlemsstaterne) og leverer de endelige resultater af systemet. Eurostat foretager en daglig kontrol, hvis det skønner det nødvendigt, til at overvåge den professionelle kvalitet af kontrahentens resultater. GD for eksterne forbindelser modtager på sin side de endelige resultater (forslag til justeringskoefficienter for lønningerne) fra Eurostat hver sjette måned og forelægger dem hver sjette måned for Rådet til godkendelse. GD for eksterne forbindelser fører også en løbende korrespondance og kontakter med delegationerne. Arbejdsforbindelserne mellem alle disse grupper er nødvendigvis mere tætte, hvilket garanterer et optimalt resultat.

3. NYLIGE OG PLANLAGTE FORBEDRINGER

Metoden og teknikken for beregning af justeringskoefficienterne for lønningerne til tjenestemænd på Den Europæiske Unions delegationer revideres og forbedres løbende, dels ud fra et professionelt ønske om at forbedre resultaterne, dels under indflydelse af eksterne begivenheder. Vigtige forslag vedrørende metode drøftes altid først på møder i den ved vedtægtens artikel 64 nedsatte arbejdsgruppe, og der skal opnås konsensus, inden nogen ændring kan gennemføres.

Eurostat er overbevist om, at resultaterne af systemet er af god kvalitet og de bedst egnede til at fastsætte pålidelige justeringskoefficienter for tjenestesteder uden for Den Europæiske Union. Nedenfor redegøres der for nylige forbedringer og muligheder for forbedringer i fremtiden.

3.1. Ny klassifikation på basis af COICOP og indskrænkning af antallet af basiselementer

Artikel 64-arbejdsgruppen accepterede på sit møde i juni 1999, at der i 2000 anvendtes en nomenklatur baseret på COICOP med 84 basiselementer. Basiselementerne er grupper af varer med samme kendetegn. Det er det laveste niveau, for hvilket man råder over udgiftsvægtninger, hvilket muliggør en aggregering på højere niveauer. Den i 1999 anvendte nomenklatur omfattede 173 basiselementer.

En række simulationer har vist, at anvendelsen af den ene eller den anden nomenklatur giver nogenlunde samme resultater. Men en indskrænkning af antallet af basiselementer giver "solidere" detaljerede resultater, da varerne i hver basiselement er mere repræsentative.

Et begrænset antal basiselementer giver desuden mulighed for en mere effektiv udvælgelse af varer (se listen i 3.2.1).

Det skal bemærkes, at alle større internationale organisationer nu anvender nomenklaturer baseret på COICOP i forbindelse med deres prisindekser og sammenligninger af leveomkostninger. Indførelsen af den nye nomenklatur har således bevirket en større informationsudveksling med De Forenede Nationer, OECD, de nationale statistiske kontorer osv.

Den komplette liste over basiselementerne findes i bilag 3.

3.2. Undersøgelser over priser i Bruxelles og på tjenestestederne

3.2.1. Eurostat har for nylig revideret referencelisten over varedefinitioner (februar 2001). Den foregående liste, der var baseret på den, der tjente til at beregne justeringskoefficienterne for tjenestemænd, der gør tjeneste inden for Den Europæiske Union, svarede ikke altid til markeder, der var helt anderledes end de europæiske markeder. Den omfattede 3 000 definitioner, men på de fleste tjenestesteder var det vanskeligt at finde varer svarende til mere end 500 definitioner.

Den nye liste omfatter 600 definitioner, der er bedre egnet til sammenligninger uden for Fællesskabet (se bilag 2, som giver et eksempel). Det giver mulighed for at foretage mere effektive prissammenligninger og samtidig resultater af bedre kvalitet. Systemet garanterer desuden en bedre sammenhæng mellem de forskellige former for prisundersøgelser.

Der vil desuden blive foretaget en supplerende undersøgelse i Bruxelles til at indsamle priser på artikler, der ikke figurerer på den harmoniserede liste, særlig for at hjælpe til at foretage sammenligninger med priserne på varer og tjenesteydelser i landene uden for Den Europæiske Union.

3.2.2. Der er undersøgelser i gang af problemer med sammenligning mellem varer og tjenesteydelser defineret i Bruxelles og sådanne, som kan skaffes i de mindst udviklede lande. Der er i øjeblikket henstillinger under behandling vedrørende særlige artikler, som ikke kan direkte sammenlignes på grund af den pågældende vares eller tjenesteydelses art eller kvalitet eller den forretning, som leverer dem. Det drejer sig sædvanligvis om serviceydelser i form af hushjælp, telefon, el, vand og andet.

3.2.3. De periodiske undersøgelser af priserne på visse tjenestesteder foretages nu ikke så hyppigt. Det drejer sig om tjenestesteder, hvor der er udstationeret få tjenestemænd, og hvor justeringskoefficienterne er stabile og lave.

3.3. Undersøgelser over husholdningsbudgettet på tjenestestederne

For at finde frem til en forbrugsstruktur for personalet på tjenestesteder uden for Den Europæiske Union og på grund af det begrænsede antal tjenestemænd på de fleste af disse tjenestesteder foretog Eurostat i november 1999 en generel undersøgelse af husholdningsbudgetterne på alle tjenestesteder uden for Den Europæiske Union.

På sit møde i Luxembourg den 21. februar 2000 accepterede artikel 64-arbejdsgruppen anvendelse af en enkelt vægtningsstruktur for alle tjenestesteder uden for Den Europæiske Union. Det blev tillige aftalt at gøre en undtagelse for PCE-landene [6], for hvilke vægtningerne bygger på gennemsnitlige intra-EU-strukturer pr. større udgiftsgrupper, for så vidt der foreligger detaljerede vægtninger for HPCI til desaggregering. Der er foretaget særlige 'PCE'-vægtninger for Tjekkiet, Rumænien, Norge, Schweiz, Ungarn, Polen, Cypern, Letland, Estland, Litauen, Slovenien og Tyrkiet. Der vil snarest foreligge 'PCE'-vægtninger for Malta.

[6] PCE = programme de comparaison européenne (europæisk sammenligningsprogram). De berørte lande er de 15 EU-lande + EFTA-landene + kandidatlandene.

3.4. Løbende overvågning af priser i Bruxelles og på tjenestestederne

Tidligere blev den globale paritet for et givet tjenestested ajourført ved globalt at anvende resultaterne af den løbende overvågning af priserne i Bruxelles og på tjenestestederne. Siden april 2000 er ajourføringen foretaget for hver enkelt af de 84 basiselementer. Denne metode er mere præcis og reducerer risikoen for statistiske fejl.

I fremtiden vil "time-to-time"-undersøgelserne blive foretaget hyppigere. Det vil give endnu mere præcise resultater.

3.5. Frist for indgivelse af undersøgelsesresultater

Oplysningernes nytte afhænger af deres relevans, deres pålidelighed og af, hvor hurtigt de fremsendes. I systemets første år måtte man ofte vente næsten tre år, indtil resultaterne af visse undersøgelser af priser og husholdningsbudgetter kunne anvendes til beregning af de månedlige justeringskoefficienter (selvom størstedelen af resultaterne tages i betragtning inden for 12 måneder). Denne forsinkelse er blevet stærkt reduceret. Kontrahenten skal levere resultaterne senest 8 uger efter undersøgelsesdatoen, og Eurostat har kun brug for endnu et par uger til at validere dem.

3.6. Justering af arbejdet

Den i vedtægten fastsatte pligt til at beregne justeringskoefficienter for lønningerne på alle tjenestesteder uden for Den Europæiske Union (i øjeblikket over 120) afføder uvægerligt omkostninger. Det er måske ikke hensigtsmæssigt at ophøre med at beregne justeringskoefficienterne for tjenestesteder med en justeringskoefficient på under 100, men det forekommer acceptabelt snarere at bruge ressourcerne til arbejdet med tjenestesteder med en justeringskoefficient på over 100, og dette er, hvad der er sket i de seneste år.

Tidligere blev der foretaget "place-to-place"-undersøgelser på tjenestestederne hvert tredje til tiende år på baggrund af forskellige faktorer, bl.a. justeringskoefficientens størrelse (høj- eller lavomkostningslande). Den generelle tendens i øjeblikket går i retning af at gøre undersøgelserne mindre hyppige.

Det er planen at udvikle et nært samarbejde med De Forenede Nationer og de mest udviklede landes statistiske kontorer. De organisatoriske retningslinjer for prisundersøgelserne, som De Forenede Nationer og Eurostat foretager, er nu ens, og det bør overvejes at foretage fælles undersøgelser og at anvende nogle af De Forenede Nationers data.

I visse tilfælde kan man også undgå en ny undersøgelse af prisniveauet ved at udnyttede data, som Eurostat allerede råder over i forbindelse med PCE-programmet (det europæiske sammenligningsprogram). I denne sammenhæng foretages der med regelmæssige mellemrum "place-to-place"-undersøgelser for en gruppe af 29 lande, nemlig de 15 EU-medlemsstater og 14 andre europæiske lande. Blandt sidstnævnte tæller man to lande med høje omkostninger, nemlig Norge og Schweiz.

For at 'afprøve' prisniveauet på tjenestestederne oftere foretages der undersøgelser med dobbelt formål (dvs. lettere referenceundersøgelser); her kan der indsamles data for en underkategori af varer, der anvendes til:

- at foretage beregningerne i forbindelse med en normal "time-to-time"-undersøgelse

- at opbygge en tilstrækkeligt stor database til at gøre "place-to-place"-undersøgelserne 'rimelige'.

4. ANVENDELSE AF JUSTERINGSKOEFFICIENTER PÅ LØNNINGER

I skrivende stund gør ca. 700 tjenestemænd tjeneste i Den Europæiske Unions delegationstjeneste. Lønningerne er i øjeblikket angivet i euro, og det er tjenestemændene selv, der skal anmode om at blive betalt i lokal valuta (og dermed få anvendt de lokale justeringskoefficienter på deres lønninger).

Hvor mange tjenestemænd der anmoder om anvendelse af justeringskoefficienten på deres løn, afhænger i høj grad af den pågældende justeringskoefficients niveau og den lokale valutas stabilitet. I øjeblikket drejer det sig om ca. 100 tjenestemænd.

Betalingerne sker i medfør af de særlige bestemmelser og overgangsbestemmelserne til tider i en tredje valuta (f.eks. betalinger i USD i landene, der er dannet ud fra det tidligere Sovjetunionen).

Bilag 1

Beregningsmodel for justeringskoefficienterne for lønninger til tjenestemænd, der gør tjeneste i Den Europæiske Unions delegationstjeneste.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Bilag 2

Nogle eksempler på definition af en vare på standardlisten, som anvendes i de periodiske undersøgelser af priserne på tjenestesteder uden for Den Europæiske Union.

>TABELPOSITION>

Bilag 3

Samling i 84 basiselementer af definitionerne af varer på standardlisten, som anvendes i de periodiske undersøgelser af priserne på tjenestesteder uden for Den Europæiske Union.

COICOP-nomenklaturen i 84 basiselementer

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Bilag 4

Tjenestesteder uden for Den Europæiske Union, for hvilke justeringskoefficienterne for vederlagene er under udarbejdelse

>TABELPOSITION>