#i 
TO 
i%£iJ4iÅ 
afri lir * KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
WfåSs^iky Bruxelles, den 25.03.1997 
KOM(97)126 endelig udg. 
H MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
«HMM 
kl-=f j OM 
EUROPÆISK INITIATIV FOR FORSKNING OG UDVIKLING INDEN FOR 
LANDBRUG 
s EIARD 

RESUME 
Det europæiske initiativ for forskning og udvikling inden for landbrug (EIARD) blev 
forelagt Rådet (forskning) den 10. marts 1995 og den 9. juni 1995. Kommissionen 
bekendtgjorde, at den ville udarbejde en meddelelse om initiativet i 1996. I denne 
meddelelse redegøres der for El ARD's baggrund, kontekst, formål og rolle samt 
organisation og forvaltning. EIARD omfatter i øjeblikket Unionens 15 medlemsstater, 
Norge, Schweiz og Europa-Kommissionen. 
På verdensplan vil fødevareforsyningen skulle mere end fordobles som følge af en 
befolkningstilvækst fra i dag på 5,8 til over 8 mia. i 2025, hvilket betyder enorme 
udfordringer for udvikling. De vigtigste udviklingsmål er derfor at opnå 
fødevaresikkerhed og lempe fattigdommen under tilgodeseelse af miljøet. Forskning og 
teknologi inden for landbrugsproduktion og bæredygtig forvaltning af naturressourcer 
har en vital rolle at spille i tacklingen af disse udfordringer. Vigtigheden af 
landbrugsforskning og -udvikling (ARD) er i denne forbindelse alment anerkendt. Der 
er mange aktører involveret i ARD, både på det politiske og institutionelle plan i 
donor- og udviklingslande og internationale organisationer, der alle har deres egne 
prioriteter og strategier. Der er et presserende behov for bedre koordination og 
samarbejde for at forbedre komplementariteten, synergien og rentabiliteten. 
Europa skal spille to roller inden for landbrugsforskning og -udvikling. For det første 
som donor til de internationale landbrugsforskningscentre og nationale 
landbrugsinstitutioner i udviklingslandene. For det andet som videnskabelig partner, 
der fungerer som forbindelsesled mellem institutioner i Europa og udviklingslande. 
Europa er involveret i de igangværende drøftelser om at oprette såkaldte regionale og 
subregionale fora og et globalt forum for forskning og udvikling inden for landbrug, 
der er en ny måde at samle alle aktører på, såvel på politisk som på institutionelt plan 
samt regionalt og globalt. Den europæiske stilling i den internationale dialog er 
imidlertid svag nu i forhold til dens bidrag og potentiel på grund af manglende 
samordning, og denne skal derfor udbygges. 
Formålet med EIARD er at forbedre virkningerne af investeringer i forskning og 
udvikling gennem en mere effektiv koordinering mellem de 18 partnere, både på 
politisk og operationelt plan. Dette ville ligeledes give Europa en mere aktiv rolle og 
en bedre anerkendelse i alle internationale spørgsmål vedrørende ARD. EIARD er et 
middel til at fremme samarbejdet mellem alle de aktører, der er involveret i ARD. Dets 
formål er at fremme koordinationen på forskellige europæiske planer, f.eks. 
A 
informationsudveksling, samråd, undersøgelser til orientering af forskningspolitik og -
aktiviteter samt at udvide partnerskabet mellem Europa og udviklingslandene. 
Installeringen af et informationssystem (EIARD-InfoSys) er undervejs. Der er for nylig 
blevet foretaget en større feasibilitets-undersøgelse. Der støttes samråd mellem 
forskningsgrupper og koordinering mellem de europæiske donorer med hensyn til de 
internationale centre under den rådgivende gruppe for international landbrugsforskning 
(CGIAR). 
EIARD gennemføres af en europæisk koordinationsgruppe (ECG), hvor de 18 partnere 
er repræsenteret. Det er et uformelt koordmationsforum for drøftelse af politik for 
forskning og udvikling, som ikke behandles i bestående EU-udvalg vedrørende ARD. 
De nationale ECG-medlemmer udpeges af de respektive regeringer, og det forventes, 
at de repræsenterer begge områder samt at de handler proaktivt. ECG står til regnskab 
over for de enkelte europæiske regeringer (gennem deres repræsentanter) og EU-
Ministerrådet og Europa-Parlamentet gennem Kommissionen. ECG får støtte fra en 
mindre arbejdsgruppe (WG) og kan bistås af (grupper af) eksperter. ECG og WG 
bistås af et eksekutivsekretariat, som har til huse i Europa-Kommissionen. 
RÅDET BEDES FØLGENDE OM, AT: 
anerkende dette initiativs betydning for at øge kohærensen i Unionens stilling i 
forskellige internationale fora i forbindelse med forskning i landbrugs­
produktion og forvaltning af naturressourcerne i tilknytning til 
fødevaresikkerhed, bæredygtig udvikling og lempelse af fattigdommen i 
udviklingslandene; 
anerkende betydningen af en proaktiv frivillig og fleksibel koordinations-
mekanisme og følgerne for medlemmernes deltagelse på rette plan; 
tilslutte sig, at henstillinger, der fremkommer fra dette initiativ, vil blive taget i 
betragtning ved formuleringen og gennemførelsen af Unionens fremtidige 
politik og strategier; 
støtte initiativets fortsættelse og Kommissionens deltagelse som repræsentant for 
EU's interesser på dette område som fuld partner side om side med 
medlemsstaterne og andre europæiske medlemmer; 
notere, at Kommissionen, når relevant, vil informere Rådet om fuldført arbejde. 
MEDDELELSE TIL RÅDET OG PARLAMENTET 
FRA KOMMISSIONEN 
OM 
EUROPÆISK INITIATIV FOR FORSKNING OG UDVIKLING INDEN FOR 
LANDBRUG 
EIARD 
1. BAGGRUND 
På Rådets samling (forskning) den 29. september 1994 fremkom Frankrig med et 
forslag til et europæisk initiativ for forskning og udvikling inden for landbrug. På 
mødet på ministerplan i den rådgivende gruppe for international landbrugsforskning 
CGIAR i Luzern den 9.-10. februar 1995 forelagde det franske formandskab for 
Unionen en politisk erklæring fra Rådet og et memorandum om Europa og forskmng 
og udvikling inden for landbrug. Resultaterne fra Luzern-mødet blev forelagt Rådet 
(forskning) den 10. marts 1995; Kommissionen blev opfordret til at undersøge en 
ordning for opfølgning af det europæiske initiativ og stille forslag til Rådet. Rådet 
(forskning) fremhævede på sin samling den 1. juni 1995 betydningen af forskning og 
udvikling og angav som prioriterede områder forvaltning af fornyelige naturressourcer, 
landbrugsproduktion og sundhed. Kommissionen forelagde den 9. juni 1995 Rådet 
(forskning) et arbejdsdokument med en redegørelse for en ordning, som kunne hjælpe 
til en bedre koordination mellem medlemsstaterne og Kommissionen og mellem 
forsknings- og udviklingspolitikkerne. I dokumentet foreslås det, at der nedsættes en 
europæisk koordinationsgruppe, ECG, til at gennemføre initiativet og til at sikre 
kontinuitet i det, og Kommissionen bebudede desuden, at den ville sende Rådet og 
Parlamentet en meddelelse om initiativet i 1996. 
Det europæiske initiativ for forskning og udvikling inden for landbrug EIARD er siden 
Rådets samling (forskning) den 9. juni 1995 blevet gennemført under ledelse af den 
europæiske koordinationsgruppe, som afholdt sit første møde i Wien den 11.-13. 
oktober 1995 og sit andet møde den 10.-11. oktober 1996 i Bonn. Den europæiske 
koordinationsgruppe er dannet ud fra en bestående uformel gruppe af europæiske 
donorer til CGIAR-systemet gennem en udvidelse af dens mandat og optagelse af de 
resterende medlemsstater, som hidtil ikke havde bidraget finansielt til CGIAR. Denne 
meddelelse, hvori der redegøres for det europæiske initiativs rolle og aktiviteter, skal 
ses i sammenhæng med det igangværende program for internationalt samarbejde under 
det 4. rammeprogram for FTU1 og Kommissionens meddelelse af 18. oktober 1995 om 
udsigterne for internationalt samarbejde inden for FTU og Rådets resolution af 25. 
marts 1996; den fremhæver målet med fremme af FTU2 med relevans for 
udviklingslandenes behov og prioriteter og af større regional integration med henblik 
på at befordre en bæredygtig udvikling. 
Rådets beslutning 94/807/EF af 23. november 1994 om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling herunder demonstration inden for samarbejde med tredjelande og internationale organisationer 
(1994-1998) (EFT L 126 af 18.05.1994, s. 1) 
KOM (95) 489 
2. SAMMENHÆNG OG FORMÅL 
Verdenssammenhængen 
I de næste 30 år vil fødevareforsyningen i verden skulle mere end fordobles som følge 
af en befolkningstilvækst fra i dag på 5,8 til over 8 mia. i 2025, fortrinsvis i 
udviklingslandene. Det betyder enorme udfordringer for udvikling, som er et globalt 
problem. I forbindelse med den nødvendige øgede fødevareproduktion og den 
forventede mere varierede efterspørgsel efter fødevarer og andre landbrugsprodukter 
vil der skulle tages hensyn til et betydeligt, yderligere pres på miljøet og de knappe 
naturressourcer. Samtidig er det nødvendigt at opnå fødevaresikkerhed gennem en 
tilstrækkelig indkomst til at købe fødevarer og ved at sikre passende jobskabelse. De 
vigtigste udviklingsmål er derfor at sikre fødevaresikkerhed og at lempe fattigdommen 
under tilgodeseelse af miljøet. I de senere år er disse udfordringer blevet behandlet i 
internationale fora, som f.eks. Rio-konferencen i 1992 (Agenda 21) (og dens 
forestående femårsrevision), verdenshandelsforhandlinger, konventionerne om 
biodiversitet og ørkendannelse, og varigen på dagsordenen på 
verdensfødevaretopmødet, der tilrettelagdes af FAO i 1996. 
Det er også almindeligt anerkendt, at eftersom landbrugssektoren (herunder udnyttelsen 
af fornyelige naturressourcer) bidrager i væsentlig grad til økonomien i almindelighed i 
udviklingslandene, både med hensyn til indkomst og beskæftigelse, er en fortsat 
forbedring af denne sektor en forudsætning for yderligere økonomiske fremskridt i 
disse lande. 
Man må være meget opmærksom på de mange forandringer, der sker forskellige steder 
i verden, og som kan få en betydelig indflydelse på udviklingslandene. Heriblandt kan 
man nævne globaliseringen af informationssamfundet, nye teknologier, udviklingen 
inden for videnskaben og stærkere markedskræfter. Disse forandringer kan lette 
integrationen af udviklingslandene i verdensøkonomien, men de kan også føre til en 
større diversificering mellem udviklingslandene og geografiske og politiske regioner. 
Forskning og teknologi har en vital rolle at spille i løsningen af de grundlæggende 
udviklingsproblemer. Det kræver en global og kohærent mobilisering af videnskabelig 
kompetence, større harmoni mellem forskningsaktiviteter og udviklingskrav og en 
styrkelse af båndene mellem de bestående videnskabelige og teknologiske kapaciteter. 
Forskning og teknologi står over for umådelige udfordringer, særlig i forbindelse med 
fødevarer og miljø, dvs. landbrugsproduktion og bæredygtig forvaltning af 
naturressourcerne. Det hedder følgende i den politiske erklæring fra ministermødet i 
Luzern i 1995: "Det vi har brug for i landbruget er en revolution, som er endnu mere 
produktiv end den første grønne revolution, og endnu grønnere med hensyn til 
bevarelse af naturressourcerne og miljøet, hvilket nogle har betegnet som en 
< < dobbelt grøn revolution > >. For at opnå dette er der brug for en meget bedre 
komplementaritet og synergi mellem tilgangen til forskning i de rige og de fattige 
lande. De komparative fordele med hensyn til landbrugsforskning vil skulle bedre 
defineres og udnyttes. Rentabiliteten ved de forskellige tilgange vil skulle forbedres. 
Til at tackle udfordringerne på landbrugsområdet i fremtiden er der ikke blot behov for 
finansielle ressourcer. Der er også brug for en bedre målretning af det aktuelle 
forskningsarbejde, en bedre programmering og en planlægning af forskning inden for 
rammerne af fælles agendaer og vedtagelse af fælles mål." I denne henseende er den 
strategiske rolle, som landbrugsforskning og -udvikling3 (ARD) kan spille, almindelig 
anerkendt, f.eks. i den politiske erklæring og handlingsplanen for 
verdensfødevaretopmødet. 
Der er mange aktører involveret i landbrugsforskning og -udvikling (ARD), f.eks. 
nationale landbrugsforskningsorganisationer i udviklingslandene - NARS'er - regionale 
organisationer i den tredje verden, de internationale landbrugsforskningscentre -
I ARC er - under den rådgivende gruppe for international landbrugsforskning - CGIAR 
- og landbrugsforskningsorganisationer - ARO'er - i de industrialiserede lande, f.eks. 
Vesteuropa. Sammen udgør de et væsentligt element i det globale internationale 
landbrugsforskningssystem, som støttes af forskellige lande, Europa-Kommissionen og 
andre multilaterale og internationale organisationer (Verdensbanken, FAO, UNDP 
osv.). Også andre aktørers rolle i det globale system er anerkendt, f.eks. den private 
sektor, landbrugerorganisationer, ikke-statslige organisationer - NGO'er. 
Forholdene ændrer sig hurtigt på internationalt plan. Der føres i øjeblikket drøftelser 
om at oprette et såkaldt globalt forum for landbrugsforskning og -udvikling, som 
involverer alle aktører i det globale system, både på det politiske og det institutionelle 
plan. Det globale forum er en ny måde at føre alle aktørerne inden for 
landbrugsforskning på verdensplan sammen på. Arbejdet med opbygning af det globale 
forum startede på regionalt og subregionalt plan i udviklingslandene med oprettelse af 
fora, som fokuserede på større geografiske og politiske regioner med inddragelse af 
NARS'er og bestående regionale organisationer. Der er afholdt møder i regionale fora i 
Vestasien og Nordafrika (Aleppo i december 1995), Vestindien (Port-of-Spain i januar 
1996), Asien (New Delhi i februar 1996), Afrika syd for Sahara (Kampala i februar 
1996 og Latinamerika (Bogota i februar 1996). Repræsentanter for disse regioner 
mødtes i Jakarta i maj 1996 til hvad der blev benævnt et forberedende møde til det 
globale forum. Det første møde i det globale forum fandt sted i Washington DC den 
30. og 31. oktober 1996. I dette møde deltog ikke blot repræsentanter for ovennævnte 
regioner men også repræsentanter fra ARO'er i donorlandene (herunder de to 
eksisterende ARO-net NATURA og ECART4 i Europa), donorrepræsentanter og 
CGIAR. På det første møde i det globale forum blev der vedtaget en erklæring om 
globalt partnerskab i landbrugsforskning, og der var enighed om, at en handlingsplan 
vil blive yderligere omsat til konkrete foranstaltninger. Flere af disse møder fandt sted 
under diverse formidleres auspicier, herunder Europa-Kommissionen på det 
europæiske initiativs vegne (EIARD). Europa-Kommissionen er blevet bedt om at 
spille denne rolle fremover. Denne nye udvikling viser, hvor hurtigt tingene har 
udviklet sig, siden de internationale drøftelser begyndte for to år siden efter 
ministermødet i Luzern. 
I alle fora foregår der en international dialog om væsentlige spørgsmål til drøftelse af 
forskningsplaner og formulering af prioriteter og strategier på globalt, regionalt og 
Landbragsforskriing og -udvikling (ARD) refererer til forskning og teknologi til fordel for 
udviklingslandene (herunder Middelhavspartnerlandene og vækstøkonomierne) i alle sektorer inden 
for landbrug (f.eks. afgrøder, (agro)skovbrug, fiskeri og akvakultur), såvel som bæredygtig 
forvaltning af de fornyelige naturressourcer (f.eks. agro-biodiversitet, jordbund, vand). 
NATURA: Network of European Agricultural (Tropically and subtropically oriented) Universities and 
scientific Complexes Related with Agricultural development. 
ECART: European Consortium for Agricultural Research in the Tropics. 
subregionalt plan samt fremme af operative partnerskaber om samarbejde. Indtil nu har 
de alle fokuseret på landbrugsforskning og -udvikling - ARD. Med så mange aktører 
på forskellige planer, alle med deres egne prioriteter og strategier, er det er 
presserende behov for koordination til at forbedre komplementariteten, synergierne og 
rentabiliteten. 
Europas rolle 
På verdensplan spiller Europa5 en rolle på to områder inden for landbrugsforskning 
med henblik på udvikling. 
For det første som donor til CGIAR og NARS'er i udviklingslande. CGIAR støttes af 
ca. 45 donorlande og -organisationer og sponsoreres desuden af Verdensbanken, FAO, 
UNDP og UNEP. CGIARs budget er på omkring 300 mio. USD om året. I 1996 var 
hoved levandøren Europa (42%), Nord-Amerika (USA, Canada, 15%), 
Stillehavsområdet (Japan, Australien, 15%) og Verdensbanken (15%). Alligevel er 
Europa kun en relativ beskeden rolle på grund af manglende koordination og hyppigt 
manglende samordnet europæisk optræden på CGIAR's møder. Det har betydet, at 
nogle af de andre større donorer indtager en relativ stærk stilling, særlig De Forenede 
Stater og Verdensbanken. Europa deltager i dialogen, men dets rolle bør styrkes 
yderligere. Man er nået vidt med hensyn til den fysiske og menneskelige 
kapacitetsopbygning i NARS'erne i udviklingslandene og deres engagement i ARD, 
hovedsagelig på basis af deres egen indsats og ofte med bistand fra donorlandenes 
udviklingsfonde, herunder Europa og EF. Men da finansielle og andre begrænsninger i 
høj grad hæmmer mange NARS'ers output, er der stadig behov for fortsat bistand til at 
styrke de enkelte NARS'er i udviklingslandene. Ovennævnte regionale og subregionale 
fora har en vital rolle at spille i den forbindelse, og også disse kræver fornyet 
europæisk støtte, medens de etablerer sig fuldstændigt. 
For det andet som videnskabelig partner, der fungerer som forbindelsesled mellem 
institutioner i Europa og udviklingslande. Dette vil kunne opnås ved at 
medlemsstaterne og/eller EF indgår i bilaterale og multilaterale samarbejdsaktiviteter 
inden for forskning og teknologi og udvikling, og navnlig ved at tilskynde deres 
offentlige og private institutioner til at blive mere involveret i ARD-partnerskab. 
Der er mange europæiske institutioner indenfor landbrugsforskning (ARO'er), der er 
direkte involveret i ARD, enten gennem medlemsstaternes bilaterale 
samarbejdsprogrammer inden for forskning og teknologi og udvikling eller gennem 
samordnede programmer på unionsplan. De europæiske ARO'er har en lang tradition 
for agronomisk og økologisk forskning både i tropisk og tempereret klima, som har 
resulteret i et væld af viden. De besidder knowhow og databaser om forvaltning af 
informationsnet for bedre udbredelse af sådan viden. Deres uddannelses- og 
forskningsinfrastrukturer på universiteter og andre institutioner har længe været vært 
for studerende fra udviklingslande og samarbejdet med deres NARS-institutioner for at 
hjælpe dem med at styrke deres kapacitet. Forskning, der er udviklet i og for Europa, 
Europa: gruppen af aktive partnere i ARD, nemlig Unionens 15 medlemsstater, Norge, Schweiz og 
Europa-Kommissionen. Gruppen er dannet ud fra den europæiske CGIAR-donorgruppe (13 
medlemsstater, Kommissionen, Norge og Schweiz). 
er i stigende grad blevet relevant for udviklingslandene. Betydningen af det europæiske 
forskersamfund for ARD og globale anliggender er vokset stærkt. Det har også 
resulteret i nærmere forbindelser og et stærkere engagement mellem forskere, der hidtil 
har været inddraget i ARD, og andre dele af forskersamfundet, herunder den private 
sektor. Europæiske ARO'er har også haft meget at byde på med hensyn til en 
multidisciplinær tilgang til forskning. Deres erfaringer anvendes i 
samarbejdsprogrammer verden over, fra lokalbetingede FoU-programmer om enkelte 
produkter til deltagelse i komplekse konsortier på et økoregionalt niveau. 
Europæiske institutioner (ARO'er) bidrager til at styrke forskningskapaciteten i NARS 
gennem deres deltagelse i fælles forskningsprojekter og samarbejdsnet. De placerer sig 
på grund af deres kompetence både individuelt og kollektivt i en meget stærk position, 
hvor de kan spille en rolle i globale eller økoregionale 
forskjimgssamarbejdsprogrammer og samtidig hjælpe de deltagende NARS'er med at 
dække deres behov med hensyn til f.eks. forskningsforvaltning, administration, bedre 
prioritering, planlægningsanalyse og oprettelse af bedre kommunikations- og 
informationsnet. De regionale organisationer og det nyligt dannede regionale og 
subregionale fora, der er nævnt ovenfor, spiller under ledelse af NARS-repræsentanter 
en stadig stigende rolle med hensyn til at befordre partnerskab om samarbejde. De 
spirende stærkere partnerskaber, der etableres på en mere lige fod, og mulighederne 
for en konstruktiv dialog byder på nye og inspirerende udfordringer for europæiske 
deltagere. 
Til trods for, hvor vigtige disse to roller er, vedrørte den uformelle koordination på 
europæiske plan indtil for nylig kun et enkelt aspekt - nemlig rollen som CGIAR-
donor, og her drejede det sig kun om informationsudveksling. I betragtning af den 
generelle mangel på samordning af andre aspekter af det europæiske engagement i 
ARD, blev det anset for nyttigt at udvide koordinationsgruppens mandat og at inddrage 
alle medlemsstater og ikke blot CGIAR-donorer. Denne nye mekanisme bygger på den 
tidligere med samme principper om uformalitet, fleksibilitet, subsidiaritet og lige status 
for alle deltagere. Dette resulterede i, at det europæiske initiativ for forskning og 
udvikling inden for landbrug - EIARD - blev lanceret for to år siden. 
3. EIARD's rolle 
EIARD's formål er på basis af de betydelige bidrag, som Europa yder, at forbedre 
virkningerne af investeringer i forskning og udvikling gennem en mere effektiv 
koordination mellem de 18 partnere i initiativet, og inden for staterne og 
Kommissionen, både på det politiske og på det operationelle plan. Dette vil ligeledes 
give Europa en mere aktiv rolle og en bedre anerkendelse i alle internationale 
spørgsmål vedrørende ARD. EIARD er et middel til at fremme samarbejdet mellem 
alle involverede aktører, herunder europæiske ARO'er, udviklingslandenes NARS'er 
og deres regionale og subregionale fora og CGIAR's internationale centre (IARC'er), 
for dermed at maksimere sammenhængen med fælles mål og for at skabe 
komplementaritet, synergi og en bedre rentabilitet såvel som at optimere de 
operationelle og politiske virkninger. 
For at nå målene skal der som led i det europæiske initiativ fastlægges en samordnet 
europæisk strategi for de 17 stater og Kommissionen. EIARD kan bidrage til en bedre 
koordination mellem de relevante politikker, navnlig inden for forskning og udvikling, 
og sigter mod at skabe en større sammenhæng mellem de forskellige aktiviteter, som 
Kommissionen og staterne står for. En yderligere styrkelse af koordinationen mellem 
de relevante tjenestegrene i Kommissionen vil være ønskelig, for at Kommissionen 
således kan spille en større rolle i initiativet. Denne rollefordeling er helt på linje med 
Unionstraktatens artikel 130 G og H for forsknings vedkommende og artikel 130 U og 
V for udviklingssamarbejdets vedkommende. 
EIARD's rolle skal derfor være at fremme: 
A. Koordinationen på forskellige europæiske planer 
1. Informationsudveksling inden for Europa, f.eks. inden for EF og staterne og 
mellem EF og staterne. 
Informationsudveksling mellem alle aktører er af vital betydning. De moderne 
informations- og kommunikationsteknologier giver mange muligheder for at 
lette informationsudvekslingen i bredeste forstand. EIARD stimulerer 
informationsudvekslingen og anvendelsen af moderne redskaber. Initiativet vil 
også kunne hjælpe til at mobilisere den europæiske forskningskapacitet og 
etablere forbindelser med NARS'er, med regionale og subregionale fora og med 
IARC og således bidrage til at styrke forskningskapaciteten i udviklingslandene. 
Installeringen af et informationssystem (EIARD-InfoSys) til at gøre den bedst mulige 
brug af bestående databaser og informationssystemer er under vejs. Der er foretaget en 
feasibilitets-undersøgelse herover. Den 23. og 24. september 1996 blev der i Bonn 
afholdt en workshop til at definere specifikationerne for etableringen af EIARD-
InfoSys, som starter med en pilotfase. 
Samrid om udviklingslande og internationale fora, f.eks. CGIAR, det globale 
forum, regionale og subregionale fora, Agenda 21, på politisk og institutionelt 
plan, forbedringer med hensyn til Europas synlighed, tilstedeværelse og 
deltagelse. Sarnrådsmekanismerne vil blive forbedret med henblik på at nå en 
bedre synergi med anden EU-politik, samarbejde med medlemsstaterne, de 
relevante internationale organisationer og udviklingslandene. For at kunne sikre 
en sammenhængende og komplementær tilgang er der behov for at fremme et 
større samvirke blandt europæiske ARO'er, med NARS'er, regionale og 
subregionale fora og organisationer og CGIAR. Der kræves et løbende og 
interaktivt input fra alle relevante partnere til identifikation af 
forskningsprioriteter og fordeling af de knappe finansielle ressourcer. 
Sarnrådsmekanismerne baserer sig på konsultationer mellem europæere og 
drøftelser med de andre aktører. 
|Samrådet mellem CGIAR's europæiske donorer både med hensyn til politik og strategi] 
og fordeling af midlerne til IARC'erne sker på et uformelt og regelmæssigt grundlag. 11 
alle tilfælde, hvor det skønnes egnet, kan der fastlægges en fælles europæiske holdning 1 
på møderne i CGIAR. I 
Koordinationsaktiviteter, f.eks. programmer, policy-udvikling og -formulering, 
koordination af forskellige ARD-politikker inden for og mellem EF og staterne, 
8 
fastlæggelse af koordinerede holdninger, hvor dette er muligt, og forsvar af alle 
EIARD-partneres synspunkter, hvor dette er egnet, at øge effektiviteten og 
rentabiliteten af europæisk viden og innovation i forbindelse med globale og 
udviklingsorienterede spørgsmål. 
EIARD støtter den regionale og subregionale tilgang, som kan anvendes til at 
løse nationale og lokale udviklingsspørgsmål og befordre partnerskab og tillige 
indpasses i globale prioriteter og strategier. EIARD hjælper desuden til at 
aktivere passende gennemførelsesmekanismer og at styrke NARS'erne. Inden 
for rammerne af det globale forum, der er under opbygning, bidrager EIARD 
til oprettelse af et europæisk regionalt forum for europæiske beslutningstagere 
og ARO'er med henblik på at styrke og sikre en bedre koordination af deres 
rolle i afviklingen af dagsordenen for forskning i den globale styring af 
landbrug og naturressourcer. 
|Der er undersøgelser i gang til at orientere fremtidig forskningspolitik og -aktiviteter. 
Der er foretaget en større undersøgelse over "Mekanismerne i det regionale og 
subregionale samarbejde inden for landbrugsforskning, deres funktion i praksis og 
bæredygtige finansiering". Af denne undersøgelse fremgår det allerede, at EIARD-
partnerne er indstillet på en koordineret holdning i den internationale drøftelser om 
oprettelse af det globale forum og regionale og subregionale fora for 
landbrugsforskning. 
4. Formulering af en fælles europæisk politik for ARD. Dette mål kunne tilstræbes 
på de forskellige tidligere beskrevne koordinationsniveauer afhængigt af, hvor 
villige partnerne er hertil på baggrund af de indhøstede erfaringer. 
B. Udvidet partnerskab med udviklingslandene 
1. Direkte partnerskaber mellem Europa og udviklingslandene (også om 
informationsudveksling) 
Der har foregået et vist arbejde for samvirke mellem forskningsgrupper både i Europa 
(ARO'er) og i udviklingslandene (NARS'er). Bestående europæiske organisationer af 
netværkstypen inden for ARD, f.eks. NATURA for universiteternes vedkommende og 
ECART for forskningsinstitutternes vedkommende, som repræsenterer adskillige 
ARO'er men ikke alle, er blevet opfordret til at fremkomme med deres synspunkter 
under internationale drøftelser i det globale forum. Der er planer under vejs om 
tilrettelæggelse af et europæisk forum for alle europæiske ARO'er. De subregionale 
organisationer i Afrika, f.eks. CORAF (Vest- og Centralafrika), ASARECA (Øst- og 
Centralafrika) og SACCAR (det sydlige Afrika), som repræsenterer deres regioner, 
støttes, således at de kan organisere sig i subregionale fora og deltage i det globale 
forum. 
2. Inden for rammerne af det globale forum, regionale og subregionale fora og 
CGIAR. Alle de relevante aktører bør have deres egen plads i det nye globale 
forum, og der er behov for nye retningslinjer for partnerskaber. Der kræves et 
samvirke på globalt plan, der kan trække på alle involverede parters ressourcer 
på basis af deres komparative fordele. Europa støtter allerede drøftelserne i 
udviklingslandenes regionale og subregionale fora og deres rolle i det globale 
forum. Men i denne sammenhæng bør det også organisere sig selv i et 
(regionalt) europæisk forum, både på politisk og institutionelt plan, som en del 
af det globale forum. Europæiske partnerskaber inden for ARD bør fremmes 
gennem et bedre samvirke mellem de relevante universiteter og andre højere 
læreanstalter, forskningsinstitutter, NGO'er og den private sektor. 
Alt 'dette forudsætter koordination på europæisk plan, hvilket er nødvendigt for 
at realisere EIARD's mål. 
Tidligere europæiske erfaringer med programmer, projekter, undersøgelser og netværk 
(bilaterale og multilaterale) som led i nord/syd-, nord/nord- og syd/syd-samarbejdet er 
yderst relevante. EIARD kan bygge videre herpå med det mål for øje, at det fremmer 
et direkte engagement fra forskersamfundene i udviklingslandene og i Europa. 
4. EIARD'S ORGANISATION OG FORVALTNING 
Kommissionen forelagde Rådet (forskning) et arbejdsdokument på samlingen den 9. 
juni 1995 med overvejelser over en mekanisme til at realisere EIARD's mål. Det blev 
foreslået at nedsætte en europæisk koordinationsgruppe (ECG) til at gennemføre 
initiativet og sikre kontinuiteten deri. 
Som tidligere nævnt er denne dannet ud fra den bestående gruppe af europæiske 
donorer til CGIAR, som består af 13 af Unionens medlemsstater, Europa-
Kommissionen, Norge og Schweiz med tilføjelse af de resterende medlemsstater, som 
ikke er CGIAR-donorer. EIARD repræsenterer dermed alle de 18 partnere i det 
europæiske initiativ. Det er et uformelt koordinationforum for drøftelse af alle 
interesserede EIARD-partneres politik for forskning og udvikling, som ikke behandles 
i bestående EU-udvalg vedrørende ARD. ECG-mekanismen skal fungere uden for de 
normale komitologi-procedurer for fællesskabsprogrammer. 
At ECG kommer til at fungere effektivt sikres ved landerepræsentation og Rådets 
godkendelse af den rolle, som Kommissionen skal spille. På mødet i Wien blev det 
besluttet, at ECG normalt skal bestå af to repræsentanter for hver land (17 stater) og 
repræsentanter for Kommissionen. Medlemmerne af ECG udpeges af de respektive 
regeringer og af Europa-Kommissionen. Da EIARD tager sig af både forsknings- og 
udviklingssamarbejdspolitik, forventes det af ECG-medlemmerne, at de handler 
proaktivt, repræsenterer deres landes synspunkter på disse områder og tager sig af de 
respektive sagsakter. I de fleste lande gælder det forskellige ministerier, som bør være 
repræsenter t. Det samme gælder for de forskellige tjenestegrene i EF. ECG står til 
regnskab over for de enkelte europæiske regeringer (gennem deres repræsentanter) og 
EU-Ministerrådet og Europa-Parlamentet gennem Kommissionen. 
Kommissionen rapporterer med regelmæssige mellemrum om udviklingen i EIARD til 
de bestående udvalg, der beskæftiger sig med ARD, og informerer Rådet og 
Parlamentet, særlig når der er tale om elementer, der vil skulle tages hensyn til i Den 
Europæiske Unions politik. 
Da det er blevet besluttet, at ECG i princippet kun skal træde sammen en gang om 
året, men på basis af erfaringerne med CGIAR's europæiske donorgruppe er der nedsat 
10 
en mindre arbejdsgruppe (WG), der skal følge aktiviteterne i det europæiske initiativ 
og fungere som "styringsudvalg". Den står til regnskab over for ECG. WG mødes ind 
imellem ECG's møder ca. fire gange om året, så vidt det er nødvendigt. 
WG-medlemmerne udpeges af ECG med mandat for to år; dens sammensætning tages 
op til fornyet overvejelse hvert andet år. WG består af medlemmer fra 6 partnerlande (i 
det første 2 år Frankrig, Tyskland, Det Forenede Kongerige, Sverige, Spanien og 
Schweiz) og i Kommissionen. 
De fleste omkostninger i forbindelse med initiativet (rejseudgifter osv.) afholdes af 
partnerne selv. Kommissionen huser eksekutivsekretariatet, som i en indledende 
periode på tre år er blevet varetaget af en medlemsstat (NL) på udstationeringsbasis. 
Der er ydet en vis ad hoc-støtte til specifikke foranstaltninger i henhold til INCO-DC 
ledsageforanstaltningerne, f.eks. fælles støtte sammen med Tyskland til EIARD's 
InfoSys workshops. Om nødvendigt kan der bevilges ad hoc-støtte til specifikke 
aktiviteter med midler, der forvaltes af GD VIII (Europæsk Udviklungs Fond), efter de 
normale procedurer. 
Afhængigt af, hvilke aktiviteter der gennemføres under EIARD's auspicier, vil ECG 
og WG blive bistået af (grupper af) eksperter af varierende sammensætning. Dette 
"rådgivningskorps" vil blive anmodet om at behandle spørgsmål, som ECG/WG 
ønsker at få undersøgt, eller om at udarbejde udtalelser om bestemte emner. 
ECG og WG bistås af et eksekutivsekretariat, som har til huse i Europa-
Kommissionen (GD XII). Eksekutivsekretariatet har ansvaret for den daglige 
forvaltning af det europæiske initiativ. 
RÅDET ANMODES FØLGELIG OM, AT: 
anerkende dette initiativs betydning for at øge kohærensen i Unionens stilling i 
forskellige internationale fora i forbindelse med forskning i 
landbrugsproduktion og forvaltning af naturressourcerne i tilknytning til 
fødevaresikkerhed, bæredygtig udvikling og lempelse af fattigdommen i 
udviklingslandene; 
anerkende betydningen af en proaktiv frivillig og fleksibel 
koordinationsmekanisme og følgerne for medlemmernes deltagelse på rette 
plan; 
tilslutte sig, at henstillinger, der fremkommer fra dette initiativ, vil blive taget i 
betragtning ved formuleringen og gennemførelsen af Unionens fremtidige 
politik og strategier; 
støtte initiativets fortsættelse og Kommissionens deltagelse som repræsentant for 
EU's interesser på dette område som fuld partner side om side med 
medlemsstaterne og andre europæiske medlemmer; 
notere, at Kommissionen, når relevant, vil informere Rådet om fuldført arbejde. 
11 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 126 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 01 15 11 
Katalognummer : CB-CO-97-121-DA-C 
ISBN 92-78-17500-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
A%.