ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (84) 717 
 
 
 
Vol. 1984/0 259 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Communit y and the European Atom ic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), this file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation. 
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februar 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen 
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983, 
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003 
(ABI. L 243 vom 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit 
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5 
der genannten Verordnung freigegeben. 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
KOM(84) 717 endelig udg.
Bruxelles, den 14. december 1984
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET  
OFFENTLIGE INDKØB  
Konklusioner og perspektiver
KOM(84) 717 endelig udg.

·■; . r t p '~ i /-f / ' r -
-  2 -
INDHOLDSFORTEGNELSE
INDLEDNING s. 3
I. EF-LOVGIVNINGEN S. 6
II. GENNEMFØRELSE AF DEN AFLEDTE RET I MEDLEMSSTATERNES
LOVGIVNING s. 7
III. ANVENDELSE AF EF-DIREKTIVERNE s. 10
IV. OFFENTLIGE INDKØB OG HANDELSPOLITIK s. 16
V. FÆLLESSKABSPOLITIKKENS VIDERE UDVIKLING s. 17
V.1. Forbedret anvendelse af de eksisterende direktiver s. 17
V.1.1. Gennemførelse i  den nationale lovgivning s. 18
V.1.2. Antallet og kvaliteten af oplysninger s. 18
V.1.3. Fortolkning af direktiverne s. 19
V.1.4. EF-institutionernes overholdelse af direktiverne s. 20
V.1.5. De regionale og lokale myndigheders overholdelse
af direktiverne s. 2 0
V.1.6. Anvendelsen af statistikker s. 21
V.1.7. Små og mellemstore virksomheder s. 22
V.2. Forbedringer via ændring af direktiverne s. 22
V.2.1. Gennemsitighed s. 23
V.2.2. Undtagelsernes anvendelsesområde s. 24
V.2.3. Indkøbsproceduren s. 25
V.2.4. Institutionaliseret klageadgang s. 25
V.3. Områder, der falder uden for de nuværende direktiver s. 26
STATISTISKE BILAG

- 3 -
INDLEDNING
Med forelæggelsen af denne rapport imødekommer Kommissionen nu den anmod­
ning, som Rådet fremkom med, da direktivet om offentlige indkøb (1) blev  
vedtaget, nemlig at Kommissionen skulle udarbejde en rapport om, hvoledes  
direktivet havde fungeret og de erfaringer, der var opnået i  forbindelse  
hermed. Udarbejdelsen af rapporten, som nu forelægges efter stedfunden  
høring af Det rådgivende Udvalg for offentlige aftaler, trak i  langdrag,  
fordi man først for nylig fik de nødvendige basisinformationer og herunder  
navnlig brugbare statistiske oplysninger.
Rapporten kaster lys over den utilfredsstillende situation, der hersker  
inden for én af det interne markeds sektorer, hvor liberaliseringen er  
hæmmet på grund af specifikke forhold, og hvor der er afgivet utallige  
politiske løfter i  tidens løb. Det er denne fortsatte opdeling af de enkel­
te nationale markeder for offentlige indkøb, som er en af de mest åbenbare  
årsager til, at EF-økonomiens dynamisme blokeres.
Men en indkredsning af de mangler, der måtte findes, er kun det første skridt  
på vejen. Det næste skridt må være at finde frem til, hvorledes man kan  
udbedre disse mangler. Det er Kommissionens hensigt med denne rapport, at  
give startsskuddet til iværksættelse af en række nye foranstaltninger, der  
effektivt kan bidrage til at fjerne de barrierer, som stadig findes inden  
for den offentlige indkøbssektor.
Den offentligesektors andel (investeringer og løbende indkøb) af brutto­
nationalproduktet ligger generelt set på omkring 2 0%, og i  visse lande  
endda herover. I opgørelsen er medregnet offentlige virksomheders indkøb  
samt indkøb til forsvaret. Offentlige kontrakter i  snæver forstand, dvs.  
de indkøb, som foretages af de offentlige myndigheder alene, tegner sig  
for mellem 7 og 10%.
En række eksperter har forsøgt at beregne, hvor meget det koster samfundet,  
at markederne for offentlige indkøb fortsat er lukkede inden for Fællesskabet.  
I en betænkning, der for nylig er blevet forelagt Europa-Parlementet, anslås  
det, at den manglende gennemførelse af et enhedsmarked på dette område bety­
der en merudgift på omkring 40 mia ECU.
(i) Radets^direktiv 77/62/EØF af 21. december 1976 om samordning af frem­
gangsmåderne ved offentlige indkøb - EFT nr. L 13 af 5.1.1977, s. 1;  
Rådets resolution af 21. december 1976 om revision af direktiv 77/62/EØF  
- EFT nr. C 11 af 15.1.1977, S. 3.

- 4 -
Dette tal viser noget om, hvad der kan vindes, dersom markederne inden for  
Fællesskabet integreres. At tallet er så højt kan ikke undre i betragtning  
af den offentlige sektors størrelse i de højt industrialiserede medlemsstater.
Der er her tale om meget mere end blotte statistiske tal. En meget stor del  
af de offentlige indkøb falder nemlig inden for sektorer, hvis hele fremtid  
direkte afhænger af størrelsen af det marked, der står åbent for dem. Dette  
gælder f. eks. navnlig for telekommunikationsindustriend En række meddelelser,  
som Kommissionen for nylig har fremkommet med, og forskellige henstillinger,  
vedtaget af Ministerrådet, markerer dog et fremskridt, idet der heri foreslås,  
at man vedtager en fællesskabspolitik pi dette område.
en "u-europæisk" holdning vil være en direkte og alvorlig trussel mod selve  
grundlaget for Fællesskabets industrielle potentiel.
De bestræbelser, som Kommissionen og de andre fællesskabsinstitutioner  
har udfoldet med det formål at udvide det interne marked til også at  
omfatte den offentlige sektor, har mange facetter, og denne rapport ved­
rører ét aspekt af dem, nemlig samordningen af reglerne for tildeling af  
offentlige indkøbskontrakter.
/
Kommissionen er fuldt ud klar over, hvilken strategisk betydning det har for  
Fællesskabets økonomi, at markedet for offentlige kontrakter åbnes og har  
derfor lige siden begyndelsen af tresserne arbejdet på at nå frem til dette  
mal.
Retsgrundlaget for gennemførelsen af det i  EØF-traktaten opstillede princip  
om frie varebevægelser findes i  artikel 30 og følgende bestemmelser. I hen­
hold til disse bestemmelser er alle kvantitative foranstaltninger mellem  
medlemsstaterne, såvel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning,  
forbudt. Men erfaringen har vist, at den heri indeholdte forpligtelse til  
at undlade at træffe visse foranstaltninger ikke har været tilstrækkelige  
til at opnå den ønskede åbning af de nationale markeder for offentlige  
indkøb. Skal dette mål nås, må der også foreligge en pligt til at træffe be­
stemte foranstaltninger. Medens en ordning, der sikrer en effektiv konkur­
rence mellem private eller offentlige virksomheder, er tilstrækkeligt til  
også at sikre markedsintegration, er forholdet et andet for så vidt angår  
markederne for offentlige indkøb, hvor supplerende foranstaltninger er  
nødvendige.

- 5 -
Til forskel fra den private erhvervsdrivende, son; primært handler ud fra egne  
særinteresser,  må de offentlige indkøbsmyndigheder træffe deres afgørelse ud  
fra helt andre hensyn. Mars koncentrerede sig derfor i  første række om den fremgangs­
måde, der skal følges ved offentlige indkøb. Der blev indført fælles regler  
for sådanne offentlige indkøb. Formålet med disse reg­
ler var at. fastlægge en fremgangsmåde ved offentlige indkøb, der sikrer
at alle nødvendige oplysninger meddeles både før og efter kontraktens indgåelse  
og at alle potentielle leverandører stilles på lige fod. Kontrolordninger med  
henblik på disse reglers overholdelse og domstolsadgang til imødegåelse af even­
tuelle fejl er den nødvendige overbygning til dette· system. Der1  blev således  
gjort forsøg på at indføre en ordning, der skulle sikre disse kontrakter  
"gennemsigtighed", dvs. et sæt fællesskabsregler, som de nationale indkøbs-  
procedurer skulle bringes på linje med.
I 1970'erne blev der indført særlige bestemmelser med henblik på fri udveksling  
af tjenesteydelser inden for bygge- og anlægskontrakter. Arbejdet i  forbindelse hermed  
resulterede i, at Fællesskabet vedtog en række regler, der skulle sikre, at kon­
trakter om offentlige indkøb blev indgået på et rationelt.grundlag og var base­
ret på effektiv konkurrence mellem de offentlige myndigheders leverandører.
Inden Fællesskabet havde haft lejlighed til at vurdere, hvilken indvirkning  
Fællesskabets regler om offentlige indkøb havde hoft på de indkøbende myndighe­
ders adfærd og hvilke fremskridt, der var gjort med hensyn til den gensidige  
integration af markederne, blev det - som et resultat af
de multinationale GATT-forhandlinger - lorpligtet til at udvide  
reglerne, således at de tildels også omfattede Fællesskabets vigtigste part­
nere inden for GATT. Den GATT-aftale, der blev indgået vedrørende statslige  
indkøb nødvendiggjorde en række ændringer i Fællesskabets regler,
I dette memorandum, der kun vedrører kontrakter om offentlige .indkøb, redegører  
man for første gang i  hovedtræk for de fremskridt, Fællesskabet har  
gjort på dette område, ligesom man forsøger at gøre status herover.
Den tilsigtede liberalisering af offentlige kontrakter bør komme ikke alene  
leveran-ørerne,  industrien og handelen tilgode, men også køberne, og dermed  
staten, der på denne måde vil opnå besparelser. Det er klart, at en effektiv konkurrence  
mellem de potentielle leverandører nødvendigvis vil indvirke positivt på tilbud­
denes kvalitet og pris. Den omstændighed, at de offentlige indkøbsmyndigheder  
far deres valgmuligheder udvidet vil - selv på kort sigt - medføre betydelige

-5a-
besparelser, dersom udbudsbetingelserne opfyldes, og fordelene vil på .længere·  
sigt være endog langt større, da det bidrager til en udvikling af de indu­
strielle og handelsmæssige strukturer, hvis effektivitet i  høj grad vil blive  
forbedret, når markederne åbnes og det interne marked bliver en realitet.

-  6 -
i. EF-LOVGIVNINGEN
Hvad angår leverancer til offentlige myndigheder blev bestemmelserne i  
EØF-traktatens artikel 30 ff.,som danner grundlaget for Fællesskabets poli­
tik på dette område, gennemført ved Kommissionens direktiv 70/32/EØE af  
17. december 1969 om vareleverancer til staten, regionale og lokale myn­
digheder samt til andre offentligretlige juridiske personer. Dette direk­
tiv angiver de former for diskriminerende praksis, som med­
lemsstaterne skal bringe til ophør, for at fjerne foranstaltninger med  
tilsvarende virkningi som kvantitative restriktioner.
Rådets direktiv 77/62/EØF af 21. december 1976 om samordning af fremgangs­
måderne ved offentlige indkøb er således et skridt på vejen henimod åbning  
af fællesmarkedet, da det omfatter et stort antal offentlige indkøbsmyndig­
heder, der pålægges at overholde en række positive forpligtelser, foruden  
også forbuddet i artikel 30 og bestemmelserne i det ovennævnte direktiv.
Da Fællesskabet indgik multilaterale aftaler som et resultat af handels­
forhandlingerne med GATT (fra 1973-1979) (Rådets afgørelse 80/272/EØF af  
10. december 1979) og herunder bl.a. aftalen om statslige indkøb, rnåtte  
EF-reglerne ændres for derved at blive bragt i overensstemmelse med GATT-  
reglerne i det omfang vilkårene heri var mere liberale. Denne ændring  
gennemførtes ved Rådets direktiv 80/767/EØF af 22. juli 1980 om ændring  
og supplering af det første direktiv for såvidt angår visse ordregivende  
myndigheder.

- 7 -
II.  GENNEMFØRELSE AF DEN AFLEDTE RET I MEDLEMSSTATERNES LOVGIVNING
Den række af retsakter, der blev vedtaget i perioden fra 1976 til 1980  
har således resulteret i et ret kompliceret sæt EF-regler. Dette har  
derfor vanskeliggjort gennemførelsen af alle disse bestemmelser i den  
nationale lovgivning.
Det der navnlig har voldt vanskeligheder er, at der findes to sæt regler  
for liberalisering af markederne for offentlige indkøb, der har hver sit  
retsgrundlag, og hvor det ene regulerer forholdene inden for Fællesskabet  
og det andet forholdene mellem Fællesskabet og visse tredjelande. Det  
første sæt regler bygger på Rådets direktiver, der pålægger medlemssta­
terne visse forpligtelser med hensyn til hvilke resultater der skal nås,  
medens det i øvrigt overlades til de nationale myndigheder selv at bestem­
me med hvilke midler dette mål skal nås. Det andet sæt regler er baseret  
på en rådsopgørelse, der er bindende i alle enkeltheder for medlemsstaterne.
En given situation er imidlertid omfattet af begge regelsæt. Derfor kan der ved  
tildelingen af en bestemt kontrakt ikke vælges mellem to forskellige  
fremgangsmåder. Myndighederne skal ved kontrakttildelingen følge
både Fællesskabsreglerne og GATT-reglerne. Men da GATT-reglerne kun vedrø­
rer visse statslige indkøbsaftaler, var det kun med hensyn til sådanne,  
at Fællesskabets regler skulle ændres og bringes på linje med bestemmel­
serne i GATT-aftalen. Dette har medført, at reglerne er meget forskellige  
alt efter hvilke ordregivende myndigheder der er tale om,
kontrakternes art og den fremgangsmåde, der skal følges ved deres  
tildeling. Reglerne er som helhed meget specificerede og indeholder ofte  
en meget detaljeret opregning af rettigheder og pligter. Som en yderligere  
komplikation kan nævnes^ at Fællesskabets regler skulle tage højde for si­
tuationer, der i høj grad varierer fra medlemsstat til medlemsstat. Visse  
lande har allerede veludviklede regler, baseret på meget detaljerede love.
I andre lande har man kun administrative regler af mere eller mindre om­
fattende karakter, medens atter andre overhovedet ikke har nogle faste  
regler på dette område. · :
Disse forskellige situationer har i et vist omfang været årsag til vanske­
lighederne og den mangelfulde gennemførelse af Fællesskabets regler i  
national lovgivning.

- s -
Ved gennemførelsen af et direktiv i national lovgivning må følgende to 
hovedmål nas:
a) De i direktivet indeholdte forpligtelser skal på nationalt plan inkorpo­
reres på en sådan måde, at de fremstår klart for de personer, der skal 
overholde de pågældende forpligtelser, hvilket i dette tilfælde vil sige 
alle de statslige og lokale myndigheder, sorn skal tildele kontrakterne
i overensstemmelse med disse bestemmelser;
b) de potentielle leverandørers interesser skal beskyttes, ligesom de også 
skal sikres mulighed for domstolsprøvelse, dersom deres rettigheder til­
sidesættes .
De lande, der allerede havde en særlovgivning om offentlige indkøbskontrakter, 
kunne ved gennemførelsen af direktiv 77/62/EØF i national ret uden større 
vanskelighed opfylde disse to mål. Men i de lande, hvor indgåelsen af
offentlige indkøbskontrakter var reguleret ved administrative regler, viste 
det sig, at gennemførelsen af direktivet i national ret gav
og stadig giver - anledning til visse vanskeligheder. Hvad endelig angår 
de lande, hvor der overhovedet ikke fandtes nogen faste regler for indgåelsen 
af offentlige indkøbskontrakter, blev retsstillingen ikke ændret mærkbart, 
trods forpligtelsen til at gennemføre direktivet i national ret. I disse 
lande har regeringerne blot - til orientering - videresendt direktivet til 
de relevante myndigheder, som så formodes at overholde dets bestemmelser.
Denne praksis må naturligvis ophøre, dersom man skal sikre gennemførelsen 
af de to ovennævnte mål.
Uden at komme nærmere ind på alle de mere specifikke problemer i forbindelse med 
gennemførelsen af Fællesskabets regier i de enkelte medlemsstaters nationale 
ret, kan man derfor generelt sige, at inkorporeringen af disse regler i na­
tional ret - på grund af de forskellige midler og de vidt forskellige udgangs­
punkter - ikke har resulteret i virkeliggørelse af et reelt internt EF-marked, 
aer er underkastet ensartede regler. Den omstændighed at firmaerne og de kon­
traherende myndigheder er underkastet forskellige vilkår fra land til land - 
i henseende til rettigheder og pligter - kan underminere grund­
laget o g selve principperne for det interne marked. Dette er i høj grad be~ 
lonkoliy, og en videreførelse af den betydelige indsats. Kommissionen 
iUorfi? har lagi; for dagen, er derfor pi kræve·':.

- 9 -
De principper og retningslinjer, som skal lægges til grund ved gennemførelsen 
af Fællesskabsordningen, er i hovedtræk følgende:
Medlemsstaterne er inden for det spillerum, der overlades dem i henhold til 
EØF-traktatens artikel 189, forpligtet til at vælge den form og de midler, 
der er mest effektive med henblik på direktivers gennemførelse på nationalt 
plan. De interne bestemmelser, der skal sikre denne gennemførelse, skal dog 
være bindende, således at de berørte myndigheder er forpligtede til at over­
holde dem. En sådan gennemførelse skal - sagt i korthed - opfylde visse krav 
i henseende til klarhed, således at der ikke hersker usikkerhed med hensyn 
til den retstilstand, der søges opnået med direktivet. Den administrative 
eller judicielle prøvelse af beslutninger,  der træffes af de statslige, re­
gionale eller lokale indkøbsmyndigheder, er - bortset fra den fællesskabs­
procedure, der indledes på grundlag af klage eller ex officio, og som er ens 
for alle - underkastet de i det pågældende land gældende procedureregler.

-  1 0
Hi. ANVENDELSE AF EF-DIREKTIVER
Det er vanskeligt at give en endelig vurdering af EF-direktivernes anven­
delse, eftersom vi her står over for en ordning, der lige siden den blev 
indført i 1977, har været i stadig udvikling, og hvor nogle medlemsstater 
har været hurtigere end andre til at gennemføre direktiverne fuldt ud. 
Anvendelsen af direktivet har endvidere ikke givet et til­
strækkeligt statistisk grundlag, hvoraf man kan udlede nogen konklusioner.
At denne rapport har trukket i langdrag skyldes til dels de vanskeligheder, 
medlemsstaterne har haft med at overholde dette tilsyneladende ret 
elementære krav om statistiske oplysninger.
Men uanset systemets indbyggede usikkerhed og de foreliggende statistik­
kers mangler kan man dog på grundlag af en nærmere undersøgelse af direk­
tivets anvendelse inden for de sidste fem år, spore en vis tendens. 
Bilaget til denne rapport indeholder en række detaljerede statistiske 
oplysninger.
Antallet af udbud - det være sig enten i form af offentligt eller begræn­
set udbud - der af de statslige, regionale og lokale myndigheder er blevet 
offentliggjort i supplementet til EF-Tidende, er trods det ugunstige øko­
nomiske klima steget stødt fra år til år, nemlig fra 1 038 i 1979 ti]
2 683 i  1983. SeJ.v i 1983 steg antallet af
offentliggjorte udbud med omkring 12% i forhold til 1982. Da det offent­
lige forbrug - målt i faste priser - kun steg med 5?o i  perioden fra 1979- 
1983 og inden for de to sidste år med mindre end 1% er det klart, at der 
er sket et betydeligt fremskridt med hensyn til direktivernes anvendelse.
I to medlemsstater (Belgien og Vesttyskland) steg antallet af offentliggjorte 
udbud (se Tabel 1 i Bilaget), til trods for at det offentlige realforbrug 
faldt i 1982.
De offentliggjorte udbud vedrører mange forskelligartede produktgrupper:
- de to kategorier: fodtøj/beklædningsgenstande samt levnedsmidler - tegner 
sig hver især for mere end 10?o af de offentliggjorte udbud;

-  11  -
- de seks kategorier; elektrotekniske produkter,  jern-og metalvarer,  maskin- 
tekniske produkter, kontormaskiner og edb-udstyr, olieprodukter, papir og 
pap, tegner sig hver især for mellem 5 og 10“o af de offentliggjorte ud­
bud;
- de fem kategorier: kemiske produkter, motorkøretøjer, tekstiler, præci­
sionsinstrumenter og plastvarer tegner sig hver især for mellem 1 og b% 
af de offentliggjorte udbud.
Til trods for at tallene for 1982 og 1983 blev meget fordrejet, fordi en 
medlemsstat først sent gennemførte direktivet, forbliver helhedsbilledet dog 
ret positivt. Men globalt set er der dog betydelige og overraskende divergen­
ser mellem de enkelte medlemsstater i henseende til direktivernes gennemførelse.
Dette kan måske til dels tilskrives den omstændighed, at EF-landenes 
økonomiske struktur er forskellig, at indkøbsvirksomhed er organiseret på 
forskellig måde, og at direktiverne gennemføres i forskellige tempi* men 
den egentlige årsag hertil ligger nok snarere i, at direktiverne ikke gen­
nemføres fuldt ud og korrekt.
Direktiverne om offentlige indkøb har i realiteten en ret beskeden indvirk­
ning. Tallet 12 mia ECU, som de ni EF-landes statslige myndigheder - dvs. 
med undtagelse af de regionale og lokale myndigheder - anvender til vareind­
køb, er isoleret set et imponerende tal, men målt i forhold til Fællesskabets 
bruttonationalprodukt udgør det kun 0,5“ o (se Tabel V i Bilaget).

- 12 -
Selv hvis man indsnævrer sammenligningsgrundlaget og maler udgifterne i  
forhol·:] t.H de samlede offentlige udgifter inden for Fællesskabet som hel­
hed dvs. offentligt forbrug plus drifts- og anlægsudgifter og minus løn­
ninger til offentligt ansatte, vil man se, at de statslige indkøb, som er 
omfattet af direktiverne, tegner sig for omkring 7% af det offentliges 
samlede virksomhed (se Tabel V i Bilaget).
Fra dette tal skal man herefter fratrække summen af de tilbud, der ganske 
vist falder inden for direktivernes anvendelsesområde, men hvis anslåede 
kontraktværdi ligger under den i direktiverne angivne tærskel, samt summen 
af de kontrakter, der ligger over denne tærskel, men som tildeles uden ind­
hentning af tilbud (underhåndsaftaler). I 1982 faldt over 44% af de af staten 
tildelte kontrakter i den første kategori, medens andre 29% af kontrakt- 
tildelingerne faldt i den anden kategori.
Det er således kun 27% af alle de af staten tildelte kontrakter, der er 
genstand for konkurrence på fællesskabsplan (se Tabel IV i Bilaget). For­
holdet er med andre ord det, at de af staten foretagne indkøb, der er om­
fattet af direktiverne om offentlige indkøb, næppe dækker mere end 2% 
af det samlede offentlige forbrug. Selv inden for denne beskedne procentdel 
tildeles ca. 10% af kontrakterne under anvendelsen af en accelereret procedure, 
sorn i høj grad begrænser de udenlandske virksomheders mulighed for at deltage, 
idet fristen for indgivelse af tilbud afkortes (se Tabel III i Bilaget).
Dette viser, at der endnu ikke eksisterer et reelt fællesmarked for offent­
lige indkøb, hvilket også blev anført i den betænkning, som Albert og Ball 
for nylig har udarbejdet for Europa-Parlamentet.
Det er ganske vist rigtigt, at hvis man medregnede de områder, for hvilke 
vi ikke har fyldestgørende statistikker, dvs. de lokale og regionale 
myndigheders indkøb, der er omfattet af direktiverne om offentlige indkøb 
og direktivet om offentlige bygge- og anlægsarbejder, ville de ovennævnte 
7% formentlig stige til 20-25% af det offentliges samlede indkøbsvirksomhed.
En af de væsentlige grund til, at de af direktiverne omfattede offentlige 
indkøb, tegner sig for denne ret beskedne procentdel er, at direktivet har

- 13 -
udelukket en række områder, nemlig telekommunikation, energi, transport'og -  
vandforsyning, samt de områder, der anses for helt at falde uden for direk- . . .  
tivets rammer, som f.eks. materiel til forsvaret.
Selv om udelukkelsen af disse sektorer i nogen grad kan forklare direktiver­
nes beskedne gennemslagskraft, er der dog også andre faktorer inden for di­
rektivernes rammer, der uden tvivl bidrager hertil.
Mange statslige myndigheder foretager ingen indkøb, der falder inden for direk­
tivernes rammer, og en del medlemsstater hævder, at den i direktiverne fast­
satte tærskel er for lav, til trods for at mere end totredjedele af de insti­
tutioner, der er omfattet af direktiv 80/767/EØF, ikke foretager indkøb, der 
ligger over denne tærskel.
De lokale og regionale myndigheder foretager kun i beskedent omfang indkøb, 
der falder ind under direktiverne. I visse medlemsstater offentliggør de 
lokale og regionale myndigheder ikke udbudene. (Se Tabel II i Bilaget).
Antallet af kontrakter, der ligger under den i direktiverne fastsatte beløbs­
grænse, er stort i Fællesskabet - i fire medlemsstater falder mere end 70?o 
af de tildelte kontrakter under denne tærskel, (se Tabel IV i  Bilaget). I betragtning 
af den diversitet, der præger Fællesskabet, kunne man have forventet, at medlems­
staterne - set internationalt - ville dække hele spektret. Men hvis de sta­
ter, der har undertegnet GATT-aftalen om statslige indkøb, opstilles i række­
følge efter hvilket af landene, der har indgået færrest kontrakter, der fal­
der under denne beløbsgrænse, vil man kunne se, at EF-landene dominerer 
nederst på listen. Dette forhold kan til dels skyldes, at visse medlemsstater 
decentraliserer deres indkøb. På den anden side må den omstændighed, at fæno­
menet er så udbredt, nødvendigvis lede til den konklusion, at den reelle arsag 
er, at kontraktværdien anslås for lavt, og at man i alt for mange tilfælde 
opdeler projekterne i afsnit for derved at bringe kontrakterne uden for direk­
tivernes anvendelsesområde.

- 14 -
Samme bemærkninger kan anføres for så vidl angå^ brugen af underhåndsaftaler 
uden indhentning af tilbud, og selv om de foreløbige statistikker for 1982 
viser en forbedring i 1981 rangerer Fællesskabet dog stadig nederst på den 
internationale klassifikationsliste.
Ikke sjældent ser man, at der ved køb af bestemte produkter overhovedet ikke 
indhentes tilbud. Dette fænomen kan til dels skyldes, at indkøbsmyndighederne 
ofte ikke er opmærksomme på direktivernes eksistens, eller forsætligt ignore­
rer dem.
Et andet eksempel på "det endnu" ikke eksisterende interne marked for offentlige 
indkøb/ er den ekstremt lave integrationsgrad, der opnåedes i både 1981 og 1982. 
Hen forholdet kan meget vel være det, at Fællesskabets statistikker, der 
bygger på et bopælskriterium, hvor ordremodtagerens hjemsted er afgørende, 
i nogen grad undervurderer omfanget af den handel, der i dag finder sted 
inden for Fællesskabet. Foretages indkøbet f.eks. hos en agent, der repræ­
senterer en producent i enten en anden medlemsstat eller i et tredjeland, 
vil et sådant køb anses for foretaget i agentens hjemland, selv orn alle 
varerne leveres fra en anden stat af agenturgiveren. Dette spørgsmål 
om varernes oprindelse har allerede været drøftet indgående i Det
rådgivende Udvalg for offentlige aftaler og ikke mindst i GAT!-komiteen 
vedrørende statslige indkøb, uden at man dog endnu er nået frem til en 
tilfredsstillende løsning. Dette er således et problem, som Kommissionen 
må søge løst.
Selv om myndighederne kunne angive oprindelsesstedet
på de slutprodukter, som de måtte have købt, er det tvivlsomt om dette - 
i betragtning af den øgede integration af de nationale markeder og den 
heraf følgende større handel med halvfabrikata og uddelegering af under­
entrepriser på tværs af landegrænserne - vil bidrage til at give et bedre 
billede af den integration, der har fundet sted med hensyn til markederne 
for offentlige indkøb.
En kendsgerning er det dog, at formålet med direktiverne
er at give virksomheder i en medlemsstat mulighed for at deltage i de kon­
trakter om offentlige indkøb, der udbydes i en anden medlemsstat, og Fælles­
skabets statistikker er i så henseende en ret god målestok for de fremskridt, 
der sker pa dette område. I 1981 blev kun 4,5% af de offentlige indkøb - 
målt efter værdien af alle tildelte kontrakter - foretaget i et andet EF-land 
og hvoraf to medlemsstater tegnede sig for størstedelen. Dette tal nåede knapt 
op på 1% i 1982 (se Tabel VI i Bilaget).

- 15 -
Sammenfattende må man sige, at selv om direktivets bestemmelser vedrørende 
offentliggørelse i stadig højere grad overholdes, er det helt tydeligt, 
at ønsket om konkurrence ikke deles af alle de involverede parter, og 
at ønsket om at undgå konkurrence i alt for mange tilfælde kommer for dagen 
selv efter at offentliggørelser har fundet sted. Nar der er tale om at 
tildele kontrakter om offentlige indkøb er det vanskeligt at komme tidligere 
fordomme og præferencer til livs. Selv en periode på 5-6 år er for kort tid 
til at nedbryde hævdvunden praksis i forbindelse med offentlige indkøb. Na­
tionale såvel som lokale interesser, der ofte er af mere kortsigtet karakter, 
synes i beslutningsprocessen at veje tungere end de betydelige fordele, som 
helt klart kan opnås, dersom markederne åbnes med deraf følgende øget konkur­
rence mellem EF-landenes virksomheder.
For flertallet af leverandørerne gælder det, at de enten ikke er informeret 
om det marked, som offentlige indkøb byder på, eller også er nået til den 
konklusion - ofte på grund af mangelfuld information - at der ikke er sket 
nogen reel ændring på dette område, dvs. at udenlandske firmaer ikke har nogen 
chance for at få kontrakterne tildelt. Og selv blandt det mindretal, som er 
opmærksom på markedets muligheder, er der ofte en uforklarlig modvilje mod 
at yde den indsats, der er nødvendig for at vinde i kapløbet om en udenlandsk 
kontrakt. Den omstændighed, at der kun rekvireres et relativt beskedent an­
tal, nemlig kun ca. 3 500, eksemplarer af supplement til EF-Tidende taler også 
i denne retning. EF-direktivernes troværdighed vurderes helt klart lavt af 
de potentielle tilbudsgivere på dette marked. Direktivet kritiseres ofte for 
at være uden reel effekt, da de retsmidler, der står åbne for eventuelle foru­
rettede parter, er ensbetydende med langvarige og ofte bekostelige rets­
sager, som sjældent resulterer i en omgørelse af beslutningen om kontrakts- 
tildelingen.
Det anføres ofte, at direktivet diskriminerer til skade for de små og mellemstore 
virksomheder. Imidlertid tyder de foreliggende, omend begrænsede oplysnin­
ger på, at de små og mellemstore virksomheder spiller en vigtig rolle på 
markedet både som underleverandører og som selvstændige leverandører, omend 
der for sidstnævntes vedkommende er tale om en kraftig koncentration af mange 
små kontrakter, der ligger underdeni direktivet angivne tærskel.

- 16 -
IV. OFFENTLIGE INDKØB OG HANDELSPOLITIK
Siden 1. januar 1981 har en betydelig del af Fællesskabets offentlige ind­
køb, såvel som en lang række af de statslige indkøb, også stået åben for 
konkurrerende tilbudsgivning og dermed for direkte konkurrence fra leveran­
dører, etableret i visse tredjelande (USA, Canada, Japan, LFTA-landene, Sin­
gapore, Hongkong og for nylig også Israel), som har tiltrådt GATT-aftalen 
om statslige indkøb.
Det skal i den forbindelse bemærkes, at leverandører og produkter fra tred­
jelande allerede før den pågældende GATT-aftale trådte i kraft,kunne drage 
direkte eller indirekte fordel af fællesskabsordningen i kraft af princip­
perne om fri udveksling af tjenesteydelser og fri etableringsret. Fællesska­
bets liberale ordning har betydet, at virksomheder fra tredjelande altid har 
haft mulighed for at deltage i fællesskabslandenes kontrakter om offentlige 
indkøb. Leverandører fra tredjelande kan deltage på lige fod med de europæ­
iske leverandører, forudsat at deres tilbud afgives via en leverandør, der 
er etableret i Fællesskabet.
De europæiske virksomheder derimod indrømmes ikke de samme fordele, nar der 
er tale om markederne i tredjelande, hvor lovgivningen foreskriver- eller 
foreskrev~ at der kun må indkøbes indenlandske varer (som f.eks. i USA) eller 
hvor der ikke gælder nogen ordning om markedsgennemsigtighed (som f.eks. i 
Japan).
GATT-aftalen om statslige indkøb, som blev resultatet af Tokio-runden, betød 
således en vigtig landvinding, efter som der til en vis grad blev etableret en gensidig 
ordning, som ikke fandtes før. Ordningen betød dog samtidig en alvorlig be­
grænsning i Fællesskabets mulighed for selv at regulere sit interne marked, 
eftersom enhver ændring i fællesskabsreglerne kan skabe problemer i relation 
til bestemmelserne i GATT-aftalen, og således nødvendiggøre en genforhand­
ling af denne.

- 17 -
V. FÆLLESSKABSPOLITIKKENS VIDERE UDVIKLING
Det er nødvendigt, at man fra denne blot formelle overholdelse 
af direktiverne bevæger sig henimod en reel og mere omfattende 
åbning af EF-landenes markeder for offentlige indkøb, med alle 
de fordele, som dette vil indebære for potentielle leveran­
dører.
Kommissionen har valget mellem tre muligheder, hvoraf den ene ikke udeluk­
ker den anden, med henblik på at fremme virkeliggørelsen af et reelt fælles 
marked for statslige indkøb:
1. Anvendelsen af de eksisterende direktiver kan forbedres
2. Direktiverne kan ændres med henblik på at begrænse åbenbart misbrug og 
forbedres i lyset af erfaringerne fra de sidste fem år
3. Anvendelsesområdet kan udvides til også at omfatte de sektorer og områder 
inden for offentlig indkøb, som i  dag er udelukket fra direktiverne.
V.1. Forbedret anvendelse af de eksisterende direktiver
Kommissionen har under direktivernes gennemførelsesperiode taget hensyn 
til de vanskeligheder, som medlemsstaterne har stået over for i denne fase, 
og har valgt at holde en lav profil i forbindelse med direktivernes prak­
tiske anvendelse. Da overgangsperioden nu er et overstået stadium må der 
træffes mere rigoristiske foranstaltninger med henblik på en effektiv gen­
nemførelse og anvendelse af direktiverne.
følgende aspekter er her af overordentlig stor betydning:
1. Gennemførelsen i national lovgivning
2. En forøgelse af antallet og en forbedring af kvaliteten af oplysninger om
markedet for offentlige indkøb.
3. fortolkning af direktiverne
4. EF-institutionernes overholdelse af direktiverne
5. De regionale og lokale myndigheders overholdelse af direktiverne om 
offentlige indkøb
6. Anvendelsen af statistikker
7. Behandling af små og mellemstore virksomheder.

- 18 -
v·1·1·GennemføreLse i den nationale Lovgivning
De midler og metoder, som medlemsstaterne har bragt, i anvendelse for at 
gennemføre direktivet i national ret er af Kommissionen hidtil blevet be­
dømt ud fra de opnåede resultater, f.eks. antallet af offentliggjorte 
udbud og tildelte kontrakter. At gribe sagen an på denne måde var helt 
klart hensigtsmæssigt i den første fase af direktivernes gennemførelse.
Nu derimod må man se nærmere - ud fra et retligt synspunkt - på de en­
kelte gennemførelsesbestemmelser og herunder navnlig deres bindende karak­
ter, for herved at sikre at alle og ikke blot nogle enkelte af de indkøbs- 
myndigheder, der omfatter direktiverne, føler sig forpligtet til, når de 
foretager indkøb, at overholde direktivets bestemmelser og sikre leveran­
dørernes rettigheder.
V.1.2. antallet og kvaliteten af oplysninger
Det er nødvendigt at videreføre og styrke de bestræbelser, der allerede har 
været udfoldet med henblik på at udbrede kendskabet til markederne for
offentlige indkøb. Kommissionen har således til brug for alle interesserede 
parter offentliggjort en brochure, hvori man i  hovedtræk redegør for de 
potentielle markeder, som de to direktiver om offentlige indkøb, åbner.
Denne første brochure er blevet udsendt i næsten 100 000 eksemplarer både 
inden for og uden for Fællesskabet. Da brochuren har øget manges interesse 
for at deltage i de offentlige indkøbskontrakter, synes det hensigtsmæssigty 
om man lettede deres muligheder for adgang til dette marked ved at udsende 
en ny brochure, hvori der redegøres for de enkelte medlemsstaters retsregler 
og fremgangsmåder ved offentlige indkøb.
I 1983 begyndte man at indkode offentliggjorte udbud om statslige indkøb 
på edb. Databanken TED (Tenders Electronic Daily), der registrerer de udbud, 
der løbende offentliggøres i supplement "S" til EET-Tidende, er nu fuldt 
ud opcrni Lenel og eliminerer således de stadig større forsinkelser i post- 
forsendeis i  af EF I-supplementet,  eftersom oplysningerne kan hentes frem 
inden for en time efter deres indkodning i databanken. Systemet indebærer 
herudover den fordel, at brugerne får en række valgmuligheder, som læsere 
af EFT-supplementet naturligvis ikke har. Der er planer om at videreudbygge 
databanken.

- 19 -
Da direktiverne nu er kommet ind i en relativ stabil periode er det nød­
vendigt - for derved at sikre størst mulig gennemsigtighed på markedet - 
at se nærmere på kvaliteten af de offentliggjorte udbud, herunder navn­
lig om de er i overensstemmelse med de i direktiverne fastsatte regler 
og om de i udbuddene indeholdte oplysninger er brugbare for de potenti­
elle deltagere.
I direktiverne har man erkendt den vigtige rolle, som brugen af normer og 
standarder kan spille i forbindelse med en åbning af EF-landenes markeder 
for offentlige indkøb. Indkøbsmyndighederne skal så vidt mulig fastlægge 
de normer og standarder, som den pågældende leverance skal opfylde, og 
direktivet angiver sådanne normer i rækkefølge efter prioritet. I praksis 
synes indkøbsmyndighederne at have betydelige vanskeligheder ved at opfyl­
de dette tilsyneladende ret enkle krav. Men det er klart, at Kommissionens 
nye direktiv vedrørende standardisering (direktiv 83/189/EØF) i høj grad 
vil bidrage til at eliminere den diskrimination, som brugen af normer og 
standarder ved offentlige indkøb, kan medføre.
V.1.3. Fortolkning af direktiverne
Det rådgivende Udvalg for offentlige aftaler har efter langvarige drøftel­
ser udtalt sig om en række af direktivernes aspekter, som f.eks. fortolk­
ningen af de i direktiverne indeholdte bestemmelser om udelukkelse af be­
stemte sektorer og af begrebet leasing og meget andet. Den afmatning, der 
fulgte i kølvandet af disse drøftelser, er måske årsagen til, at udvalgets 
henstillinger - skønt vedtaget enstemmigt - kun i ganske få tilfælde er 
blevet fulgt af i medlemsstaterne. Det er derfor nødvendigt, at man i 
udvalget genoptager drøftelserne af disse vigtige fortolkningsspørgsmål 
for at finde frem til, hvorfor medlemsstaterne tilsyneladende ikke f ø l ­
ger dem. Kommissionen kan i givet fald - som resultat af en sådan under­
søgelse - beslutte at foretage ændringer i direktivet eller også indlede 
retsforfølgning mod de medlemsstater, som ikke respekterer fællesskabs­
bestemmelserne. En række andre aspekter af direktiverne skal i lyset af 
de indtil dato gjorte erfaringer afklares yderligere og vil blive bragt 
på bane på udvalgets næste møder.

-  20  -
V.1.4. EF-institutionernes overholdelse af direktiverne
Kommissionen bør foregå medlemsstaterne med et godt eksempel ved frivilligt 
at anvende direktivets bestemme Iser i  videst muligt omfang.
Kommissionen og de andre EF-institutioner har ikke altid insisteret på, 
at direktivets bestemmelser skulle være overholdt som betingelse for at 
finansiere et bestemt projekt, der falder inden for direktivernes anven­
delsesområde. Dette var navnlig i  den første periode af direktivernes gen­
nemførelse berettiget, omend det må erkendes, at det i  visse medlemsstater 
ikke ligefrem bidrog til en generel gennemførelse af direktiverne.
Da direktivernes bestemmelser ikke har ændret sig siden 1980, må overgangs­
perioden nu klart siges at være et overstået stadium. Kommissionen bør derfor 
for fremtiden nægte at finansiere et projekt, der falder inden for direktivet; 
dersom ansøgere ikke har overholdt direktivbestemmelserne. Men da dette 
kan give anledning til alvorlige skævheder, bør overholdelsen af direktiverne 
være obligatorisk for alle projekter, der helt eller delvis finansieres af 
Fællesskabet, uanset om projektet falder uden for direktivet og uden hensyn 
til ansøgerens retlige status.
Den europæiske Investeringsbank har for nylig besluttet, at gøre en øget 
indsats for at sikre, at dens kunder overholder de eksisterende direktiver 
om offentligt indkøb, og for at tilskynde både offentlige og private initia­
tivtagere - på områder, der ikke er omfattet af direktiverne - til at åbne 
deres markeder for international konkurrence.
V-1-5. De regionale og lokale myndigheders overholdelse af direktiverne
Selv om mere end 40% af alle offentlige udgifter inden for Fmllesskabet 
afholdes pa regionalt og lokalt plan er der stadig på dette plan tale om 
en ret beskeden gennemførelse i  medlemsstaterne af direktiverne om offent­
lige indkøb, hvilket f.eks. også fremgår af antallet af de i  EFT-supplement 
offentliggjorte udbud. Det er tvivlsomt, om dette forhold

-  21  -
udelukkende skyldes den i direktiverne fastsatte høje tærskel eller om 
det snarere skyldes de
i højere grad anvender deres midler til offentlige bygge- og anlægsarbej­
der end til leverancer.
Kommissionen vil i samarbejde med Det rådgivende Udvalg og de enkelte med­
lemsstater gå i gang med en undersøgelse af, hvorledes direktivet om 
offentlige indkøb anvendes på regionalt og lokalt plan, for derved 
at finde frem til, hvordan man kan opnå forbedringer.
V.1.6. Anvendelsen af statistikker
Statistikker vedrørende tildelte kontrakter foreligger for 1981 og for 
1982, og vil også snart foreligge for 1983.
Kommissionens tjenestegrene er på grundlag af dette statistiske materiale 
gået i gang med en omfattende analyse af direktivernes praktiske gennemfø­
relse i de enkelte medlemsstater.
Denne analyse viste i sin første fase en række anomalier i medlemsstaterne. 
Dette - sammen med en anmodning om yderligere oplysninger om visse forhold, 
herunder bl.a. den tilsyneladende overdrevne brug af underhåndsaftaler uden 
konkurrerende tilbud - er blevet forelagt medlemsstaterne til nærmere undersøgel­
se. Det er nødvendigt at foretage en tilbundsgående undersøgelse af det i 
Fællesskabet udbredte fænomen med underhåndsaftaler uden konkurrerende til­
bud for bedre at forstå, hvorfor denne fremgangsmåde netop er så udbredt 
i forbindelse med offentlige indkøb.
Kommissionen agter at anvende de foreliggende statistiske oplysninger i 
videst mulig omfang for derved at sikre og forbedre overholdelsen af di­
rektiverne.
Endvidere er det klart nødvendigt at forbedre kvaliteten af de foreliggende 
statistiske oplysninger for derved at danne sig et bedre billede af markedet 
for offentlige indkøb. Dette spørgsmål vil - efter anmodning fra Kommissionen 
og visse medlemsstater - igen blive taget op til drøftelse under senere 
møder i Det rådgivende Udvalg for offentlige aftaler.

-  22  -
V.1.7. Små og mellemstore virksomheder
Direktiverne vedrører store offentlige indkøbskontrakter, som kan tildeles 
på tværs af landegrænserne. De kontrakter, der blev indgået inden for ram­
merne af direktiv 80/767/EØF La i 1981 og 1982 i gennemsnit på ca. 500000 
ECU. På dette marked optræder de små og mellemstore virksomheder primært 
som underleverandører. Det har været Kommissionens politik at tilskynde de 
indkøbende myndigheder til at opsplitte de større kontrakter i mindre af­
snit for derved at give de små og mellemstore virksomheder bedre mulighed 
for direkte at deltage i sådanne kontrakter.
Som nævnt tidligere falder lidt over halvdelen af de kontrakter, der til­
deles af det offentlige, under den i direktivet om offentlige indkøb fast­
satte tærskel - og i visse medlemsstater overstiger dette tal endda 70% 
af alle tildelte offentlige kontrakter. Det er navnlig inden for denne sek­
tor af markedet, at de små og mellemstore virksomheder får de fleste offent­
lige kontrakter, således at de i visse medlemsstater - som hovedkontrahent - 
får omkring 30% af alle offentlige kontrakter.
Kommissionen vil sammen med Det rådgivende Udvalg for offentlige aftaler 
bestræbe sig på, at de små og mellemstore virksomheders adgang til markedet 
for offentlige indkøb ikke berøres af de nye bestemmelser til direktivet.
V.2. Forbedringer via ændring af direktiverne
Man kan nævne fire områder, hvor der er mulighed for forbedringer:
1. tilvejebringelse af større gennemsigtighed under hele proceduren, for 
'at sikre en bedre overholdelse af direktiverne
2. præcisering af de i direktiverne indeholdte undtagelser
3. ændring og forbedring af indkøbsprocedurerne
4. indførelse af en klageordning, som vil give Kommissionen - i  samarbejde 
med medlemsstaterne - mulighed for at sikre, at direktivets bestem­
melser verholdes under hele indkøbsproceduren.

- 23 -
V.2.1. Gennemsigtighed
Spørgsmålet om gennemsigtighed er ikke behandlet nærmere i det nuværende 
direktiv, da det kun stiller krav om offentliggørelse af udbud. Direktivet 
pålægger derimod indkøbsmyndighederne en lang række forpligtelser, hvoraf 
de fleste kan tilsidesættes, uden at hverken Kommissionen eller medlemssta­
terne selv bliver bekendt hermed. Selv om det af administrative grunde ikke 
er muligt at sikre fuld offentlighed omkring alle aspekter af proceduren, 
er der i hvert fald 3 områder, som man bør have opmærksomheden særligt hen­
ledt på, nemlig forhåndsorientering om projekter, underhåndsaftaler uden 
konkurrerende tilbud og meddelelse om tildelte kontrakter.
Forhåndsorientering om projekter finder sted i visse tilfælde, og de få 
potentielle deltagere, til hvem meddelelsen gives, begunstiges således i 
forhold til alle de andre potentielle leverandører. For at undgå en sådan 
diskrimination bør der i direktivet indføres et krav, hvorefter de af direk­
tivet omfattede indkøbsmyndigheder pålægges pligt til én gang om året eller 
kvartalsvis at offentliggøre oplysninger i EF-Tidende om de indkøb, myn­
dighederne har planer om at foretage.

- 24 -
Indkøb uden indhentning af tilbud eller underhåndsaftaler er stadig et meget 
udbredt fænomen i Fællesskabet, til trods for at en sådan fremgangsmåde 
langt fra altid er indiceret. Kommissionen bliver normalt først bekendt 
hermed, når årsstatistikkerne foreligger, dvs. i visse tilfælde op til 
18 måneder efter at begivenheden har fundet sted. Man bør derfor, - af 
hensyn til kravet om større gennemsigtighed omkring og kontrol med 
denne fremgangsmåde - indføre en bestemmelse i direktiver, hvorefter der er 
pligt til at indrykke en meddelelse i EFT om, at en sådan fremgangsmåde 
i givet fald vil blive anvendt, ligesom også de indkøbsmyndigheder, der 
indhenter konkurrerende tilbud, har pligt til at offentliggøre deres 
udbud. Den myndighed, der ikke ønsker indhentet konkurrerende tilbud, skal 
naturligvis i meddelelsen begrunde dette.
Alle indkøbsmyndigheder bør ligeledes forpligtes til at offentliggøre 
oplysninger om tildelte kontrakter, der ligger over tærskelværdien, inden 
for en bestemt frist fra datoen for kontrakttildelingen.
Dette ville ikke alene betyde en øget kontrol med direktivernes overhold­
else, men også - eventuelt ved hjælp af TED (*) - en lettelse for 
indkøbsmyndighedernes bearbejdelse af årsstatistikker - en opgave, som 
de ikke påskønner og kun modvilligt udfører. De statistiske oplysninger 
ville da også på denne måde kunne tilvejebringes langt hurtigere, end 
tiIfældet er i  dag.
Information om de ovennævnte forhold ville også være til fordel for de små 
og mellemstore virksomheder, der optræder som underleverandører.
Endvidere synes det hensigtsmæssigt, om man - på baggrund af ordningen 
med edb-indkodning af bekendtgørelser om offentlige indkøb - på ny over­
vejede hvilke oplysninger, der bør offentliggøres, for derved at sikre, 
at udbudsmaterialet er af en sådan beskaffenhed og kvalitet, at størst 
mulig gennemsigtighed opnås og dermed deltagelse på markedet.
V.2.2. Undtagelse -es anvendelsesområde
De nuværende undtagelser fra direktivets anvendelsesområde kan fortolkes 
som kun omfattende det udstyr, der er specifikt for de institutioner, som 
udøver offentlig '.'irksomhed inden for én af de undtagne sektorer. Visse 
medlenibSCater ha;' allerede - i hvert fald til dels - anlagt en sådan for­
tolkning af direktivet. Alle disse institutioner foretager store indkøb
(*) elektronisk offentliggørelse af udbud.

- 25 -
af varer, der ikke er specifikke for deres virksomhed som f.eks. indkøb 
af kontorudstyr, papirvarer, tekstiler, levnedsmidler mv. Sådanne indkøb, 
der ikke er specifikke for den pågældende institutions virksomhed, bør 
også være omfattet af direktiverne. En række eksperter går endog videre 
og foreslår, at kun højt teknologisk udstyr, der er kapitalintensivt, 
skal være udelukket fra direktivets anvendelsesområde.
V.2.3. Indkøbsproceduren
Før man kommer nærmere ind på indkøbsproceduren, må man først undersøge 
en række spørgsmål, såsom hvorledes tærsklen ved visse kontrakter bereg­
nes, hvor lang fristen for afgivelse af tilbud skal være, hvorfor indkøbs- 
proceduren er så langsommelig i mange tilfælde, samt hvorledes man skal 
kvalificere de indkøbsprocedurer, der anvendes i praksis, samt spørgsmålet 
om de anvendte indkøbsprocedurers hensigtsmæssighed. Direktivet som sådan 
opererer kun med tre former for indkøbsmåder, nemlig offentligt udbud, 
begrænset udbud eller indkøb uden indhentning af tilbud (underhåndsaftaler). 
Medlemsstaterne anvender dog også andre fremgangsmåder, der hver især er 
forbundet med visse fordele, og som skal undersøges nærmere med henblik på 
at afgøre, hvorvidt direktivet skal ændres, således at disse varianter også 
anerkendes. Det ville uden tvivl være hensigtsmæssigt, om man på dette tids­
punkt tog alle disse forskellige procedurer op til fornyet vurdering, navn­
lig eftersom Fællesskabet - som et resultat af den nødvendige genforhand­
ling af GAIT-aftalen om statslige indkøb - er nødsaget til at revidere 
direktiv 80/767/EØF.
V.2.4. Institutionaliseret klageadgang
Feverandører,  der mener, at direktivets bestemmelser er tilsidesat under 
indkøbsproceduren eller ved kontraktstildelingen til skade for dem, har 
naturligt nok - siledes som reglerne er i dag - ikke større tillid til de 
retsmidler, direktiverne hjemler.

- 26 -
Domspraksis pa dette område er meget beskeden, både på nationalt og euro­
pæisk plan, og den, der matte findes, yder ikke de potentielle deltagere 
i  offentlige indkøbsaftaler nogen større garanti.
Denne mangel bevirker, at potentielle leverandører afholder sig fra at 
deltage på markedet.
Indtil dato har Kommissionen på en mere uformel basis interveneret over 
for bestemte former for indkøbspraksis, nar én eller flere deltagere har 
henledt Kommissionens opmærksomhed på, at direktivernes bestemmelser helt 
klart ikke har været overholdt under indkøbsproceduren. Disse interventio­
ner - omend kun få - gav alle uden undtagelse resultat. Men kun få leveran­
dører har på den anden side benyttet sig af denne uformelle service, ganske 
enkelt fordi de generelt ikke ved, at den findes. For at give direktiverne 
større troværdighed er det derfor nødvendigt at overveje, hvorledes denne 
interventionsmulighed under indkøbsproceduren kan formaliseres. Ordninger 
af denne art findes allerede i visse medlemsstater, og vil blive undersøgt 
i det omfang, de er relevante for den her nævnte problemstilling. En sådan 
ordning skal naturligvis ikke erstatte anvendelsen af artikel 169-proceduren 
og ej heller afskære de potentielle leverandører, som mener deres rettighe­
der tilsidesat, fra at gå til de nationale domstole.
V.3. Omrader, der_falder^ uden for de nuværende direktiver
De nuværende direktiver omfatter kun en meget beskeden del af hele det om­
råde, der vedrører offentlige indkøb. En række større sektorer blev udeluk­
ket fra direktivernes anvendelsesområde, nemlig de institutioner, der udøver 
offentlig virksomhed inden for følgende sektorer: telekommunikation, trans- 
energi og vandforsyning samt anden form
for offentlig service, dog med undtagelse af kontrakter,der vedrører offent- 
bygge- og anlægsarbejder.
Da det klart er nødvendigt også at opnå større åbning af disse markeder, 
er man på ny gået i gang med at undersøge mulighederne for at finde frem 
til løsringer, der er velegnede med henblik på disse sektorer.
Komm ssic -en har allerede foreslået Fællesskabet en fælles politik på tele- 
kommunikal ansomrader, som - udover en række andre mål - skulle kunne føre 
til en åbning af dette meget store marked.
Denne ranport indeholder kun en undersøgelse af den faktiske retstilstand med 
hensyn ti; anvendelsen af direktiverne orn offentlige indkøb^ spørgsmålet om en 
eventuel udvidelse af direktivets anvendelsesområde vil blive omhandlet i 
særsk i  lt-· meddele' ser.

STATISTISKE BILAG

-  1 -
TABEL I
ANTAL UDBUDSBEKENDTGØRELSER OFFENTLIGGJORT I EFT
Land 197919801981i  982 1983
B 68778436 81
DK 23415160 59
D '21254v 2 '.417 415
C 344513593596689
IRL 461533 22
I --84274 409
LC
_J883 5
NLr73,,156 182
UK 4Ó8319(■31678 710
EØF 1038129319232301 2583
Årlig
stigning
-----1--------- ---- **4
8,7X+19,7% + 12,3%
Fodnote: de forste 6 måneder af 1984 blev 1 M 4  udbud offentliggjort
i EFT, hvilket var en stigning på 269 eller 23,5% i forhold til 
den samme periode i 1983.

-  2 -
TABEL II
ANTAL UDBUDSBEKENDTGØRELSER OFFENTLIGGJORT I EET-SUPPLEMENTET I 1983
Fordelt pa de enkelte medlemsstater og indkøbsmyndigheder
MEDLEMSSTAT-----------1 ---
FG
RSVARFT i 31AI FN SI ATEN I  ALIREGIONALE 
OG LOKAlE 
MYNDIGHEDERI ALT
10 44 54 27 81
Belgien 12 31 43 16
5 9 iDanmark 218 97 315 100 415
Tyskland275 191 466 223 689
E rankrig 0 10 10 1 11
Grækenland 0 . 19 19 3 22
Irland 186 49 235 174 409
Italien0 5 5 0 5
Luxembourg33 148 181 1 182
Nederlandene
Det forenede 
Kongerige186 324 510 200 710
I ALT 1983 920 918 1838 745 2583
I ALT 1982 719 914 1633 668 2301
I ALT 1981 547 831 1378 545 1923

TABEL III
OFFENTLIGE INDKØB
Udbud offentliggjort i perioden fra 1.1.1983 til 
31.12.1983
Begrænset udbud%
MedlemsstatOffentligtFor hele
udbüdNormal Fremskyndet IALT
- procedure procedureEØF
Anta 1 ZAntal ZAntal Z
Belgien 6884,0 1316,0 00,0 81 3,1
Danmark 23,4 5288,1 58,5 59 2,3
Tyskland 120 28,9 260 62,7 35 8,4 415 16,1
Frankrig 298 43,3 349 50,7 42 6,0 689 26,7
Grækenland 11100,0 00,0 00,0 11 0,4
Irland 1986,4 313,6 00,0 22 0,9
Italien 20,5358 87,5 4912,0 409 15,8
Luxembourg 480,0 120,0 00,0 5 0,2
Nederlandene 10,5163 89,6 18 9,9 182 7,0
Det fore. Kongerige 7710,8 549 77,3 8411,9 710 27,5
I ALT EØF 1983 602 23,31748 67,7 233 9,02583 100,0
I ALT EØF 1982 612 26,61469 63,E 220 9,62301 100,0

- 4 -
'TABEL IV
ANALYSE AF DE KONTRAKTER, DER ER TILDELT AF STATEN I 1982
I. EFTER VÆRDI (i 1  OOO ECU)
Indkøbs- 
kontrakternes !Indkøbs-Kontrakter over tærskelværdien, 
ti Idelt ved
Landsamlede
værdiunder tærskel­
værdienUnderhånds­
aftaleOffentligt eller 
aegrænset udbud
B 305.856 131.563 77.185 97.108
DK 680.291 624.578 32.915 22.798
D2.015.729 1.298.743 287.263 429.723
F5.061.664 1  .305.128 2.440.407 1  .316.129
IRL 93.374 74.515 1  .229 17.630
I n .a . n.a. 252.176 92.702
LUX 34.905 23.188 2.247 9.470
NL1.345.404 1.039.699 88.173 217.532
UK2.646.759 912.552 587.163 1.147.044
I ALTi
198212.183.982 5.409.966 3.768.758 3.350.136
I ALT1981'- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -- - - - - - - - - - - - - -
11
.786.508_  _\6.049.886 2.896.656 2.839.966
II.I PROCENT/
B 100,0 43,0 25,2 31,8
DK 100,0 91,8 4,8 3,4
D 100,0 64,4 14,3 21,3
F 100,0 25,8 48,2 26,0
IRL 100,0 79,8 1,3 18,9
I n .a . n.a. n .a . n .a .
LUX 100,0 66,4 6,4 27,2
NL 100,0 77,3 6,6 16,1
UK 100,0 34,5 22,2 43,3
I ALT1982 100,0 44,4 28,9 26,7
I ALT-----1- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -- - - - - - - - - - - - -
19
81 100,0 51,3 24,6 24,1

- 5 -
TABEL V
VÆRDIEN AF KONTRAKTER, TILDELT AF STATEN INDEN FOR RAMMERNE AF DIREKTIVERNE, 
SAMMENHOLDT MED BRUTTONATIONALPRODUKTET OG DETS KOMPONENTER
- 1982 -
Mia ECU
LandBruttonational­
produktet 
I løbende D r i s e rOffent l i g 
vi rksomhed(*)
.  VTi Idelte 
kont rakterC/A(%) C/B(%)
CA) CB) (C)
B 86,140 6,506 0,306 0,36 4,70
DK 57,610 6,238 0,680 1,18 10,90
D 673,020 38,509 2,016 0,30 5,24
F 551,950 39,682 5,062 0,92 12,76
IRL 18,010 2,480 0,093 0,52 3,75
I 354,890 31,676 0,345 (D 0,09 1,09
LUX 3,420 0,415 0,035 1,02 8,43
NL 140,550 11,152 1,345 0,96 12,06
!  UK 487,590 48,376 2.647 0.54 5.47
I ALT 1982 
—2373,180 185,035 12,529 0,53 6,77
I
I ALT 1981 2180,260 170,480 11,786 0,54 6,91
(*) Løbende forbrug + statens udgifter til bygge- og anlægsarbejder minus
lønninger til offentligt ansatte.
C1) Tildelte kontrakter under tærsklen - ikke medtaget.

-  6 -
TABEL VI
ANALYSE AF KONTRAKTER TILDELT AF STATEN I 1982 
EFTER HVOR ORDREMODTAGEREN ER HJEMMEHØRENDE
Mio ECU
Kontrakter tildelt:
Ordre- 
gi vende 
landtildelte kontrakter Indenlandske |  
firmaerFirmaer fra andre 'Firmaer fra 
nedlemsstater tredjelande
Værdi XVærdi XVærdiI
X iVærdi I X
B 97108 100,0 93945 96,7 2848 3,0 3150,3
DK 22798 100,0 22154 97,2 1640,7 4802,1
D 429723 100,0 428472 99,7 1251 0,3 00,0
F 1316129 100,01314984(1) (99,91) 222(2)(0,02) 923(3)(0,07)
IRL 17630 100,0 16245 92,1 1122 6,3 2631,6
I 92702 100,0 92702 100,0 00,0 00,0
LUX 9470 100,0 9295 98,2 1751,8 00,0
NL 217532 100,0 209574 96,3 7958 3,7 00,0
UK 1147044 100,01127181(4) (98,3) 16679(5) (1,4) 3184 0,3
EØF 1982 3350136 100,03314552(6) (98,9) 30419(7) (0,9) 5165(3)(0,2)
EØF 198 1 2260077 100,02108085 93,3101548 4,550109 2,2
(1) plus 5 kontrakter )
(2) plus 4 kontrakter ^
(3) plus 1 kontrakt hvis beløb ikke ~,.ev meddelt af fortrolighedshensyn.
*i(4) plus 3 kontrakter ^
.  (5) plus 3 kontrakter '
■■(6) plus 8 kontrakter ^
(7) plus 7 kontrakter
é