EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 26.4.2019 COM(2019) 198 final MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET EU's resultattavle for retsområdet 2019



"Den Europæiske Union er et retsfællesskab. At respektere retsstatsprincippet og overholde rettens afgørelser er ikke valgfrit." Kommissionsformand Jean-Claude Junckers tale om Unionens tilstand 2018 "Overholdelsen af retsstatsprincippet er ikke kun en forudsætning for beskyttelsen af alle de grundlæggende værdier, der er omhandlet i artikel 2. Det er også en forudsætning for at opretholde alle de rettigheder og pligter, der følger af traktaterne, og for at skabe gensidig tillid mellem borgere, virksomheder og nationale retslige myndigheder i alle medlemsstaterne." Første næstformand Frans Timmermans, Europa-Parlamentets plenarmøde, 28. februar 2018 "Vi arbejder for at øge tilliden til retsvæsenet. Tilvejebringelse af tilstrækkelige finansielle ressourcer til retssystemet er ikke en omkostning, det er en investering. Lande med et velfungerende retsvæsen er bedre til at tiltrække investorer." Kommissær Vĕra Jourová, Wien, 30. november 2018



1 Indledning Uafhængighed, kvalitet og effektivitet, de vigtigste elementer i effektive retssystemer, er en forudsætning for opretholdelsen af retsstatsprincippet og de værdier, som Unionen bygger på. Effektive retssystemer er afgørende for gennemførelsen af EU-retten. De nationale domstole optræder som EU-domstole, når de anvender EU-retten. Det er de nationale domstole, der i første omgang sikrer, at rettigheder og forpligtelser ifølge EU-retten håndhæves effektivt . Som EU-Domstolen har udtrykt det, er eksistensen af effektiv retsbeskyttelse udøvet af uafhængige domstole selve essensen af retsstatsprincippet . I meddelelsen om Yderligere styrkelse af retsstatsprincippet i Unionen – Status og eventuelle næste skridt, som blev vedtaget den 3. april 2019, udpeges EU's resultattavle som et af EU's midler til at styrke retsstatsprincippet ved at bidrage til fremme af en retsreform og retsstatsnormer. Overholdelsen af retsstatsprincippet, herunder retssystemernes uafhængighed, har stor indvirkning på investeringsbeslutninger og er af afgørende betydning for at tiltrække virksomheder. Derfor er forbedringen af effektiviteten af de nationale retssystemer en prioritet for det europæiske semester – EU's årlige cyklus for samordning af den økonomiske politik. I den årlige vækstundersøgelse 2019, som udpeger de økonomiske og sociale prioriteter for EU og medlemsstaterne i det kommende år, gentages det, at der er en forbindelse mellem retsstatsprincippet og effektive retssystemer på den ene side og et erhvervsvenligt miljø og økonomisk vækst på den anden side . Ved overvågningen af retsreformer og deres virkninger i medlemsstaterne har EU's resultattavle (herefter "resultattavlen") siden 2013 opstillet en årlig oversigt over indikatorer vedrørende retssystemernes uafhængighed, kvalitet og effektivitet, der er væsentlige parametre for et effektivt retssystem. I 2019-udgaven videreudvikles indikatorerne vedrørende alle tre elementer, og for første gang indeholder resultattavlen indikatorer vedrørende: -detaljeret anvendelse af finansielle ressourcer i de enkelte retssystemer -standarder, der anvendes for at forbedre kvaliteten af domme fra de højeste retsinstanser -beføjelser til at forvalte de nationale anklagemyndigheder og til at udnævne og afsætte nationale anklagere

-myndigheder, der er involveret i disciplinærsager vedrørende dommere -standarder og praksis i forbindelse med forvaltning af domstolenes sagsbyrde og efterslæb.



Hvad er EU's resultattavle for retsområdet? EU's resultattavle for retsområdet er et sammenlignende informationsværktøj, der har til formål at hjælpe Unionen og medlemsstaterne med på årsbasis at forbedre effektiviteten af deres nationale retssystemer ved at tilvejebringe objektive, pålidelige og sammenlignelige data om en række indikatorer, der er relevante for vurderingen af retssystemernes kvalitet, uafhængighed og effektivitet i alle medlemsstater. I resultattavlen opstilles der ikke en samlet rangordning, men en oversigt over, hvordan alle retssystemerne fungerer, baseret på forskellige indikatorer, som er af fælles interesse for alle medlemsstater. Resultattavlen fremhæver ikke en bestemt type retssystem og behandler alle medlemsstater lige. Uafhængighed, kvalitet og effektivitet er væsentlige parametre for et effektivt retssystem, uanset det nationale retsvæsens opbygning eller den retstradition, som retsvæsenet er forankret i. Figurer vedrørende disse tre parametre bør læses sammen, da alle tre elementer er nødvendige for et retssystems effektivitet og ofte hænger sammen (initiativer, der har til formål at forbedre et af elementerne, påvirker ofte de øvrige). Resultattavlen fokuserer hovedsagelig på civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist samt forvaltningsretlige sager med henblik på at bistå medlemsstaterne i deres bestræbelser på at skabe et mere investerings-, erhvervs- og borgervenligt klima. Resultattavlen er et sammenlignende informationsværktøj, der udvikles i dialog med medlemsstaterne og Europa-Parlamentet . Den har til formål at identificere de væsentlige parametre for et effektivt retssystem og tilvejebringe relevante data på årsbasis. Hvad er metoderne i EU's resultattavle for retsområdet? Resultattavlen benytter forskellige informationskilder. En stor del af de kvantitative oplysninger kommer fra Commission for the Efficiency of Justice (Den Europæiske Kommission for et Effektivt Retsvæsen (CEPEJ)) under Europarådet, som Europa-Kommissionen har indgået en aftale med om gennemførelse af en særlig årlig undersøgelse. Disse data dækker perioden 2010-2017 og kommer fra medlemsstaterne i overensstemmelse med CEPEJ's metoder. Undersøgelsen indeholder også detaljerede kommentarer og landespecifikke faktablade, som giver flere baggrundsoplysninger og skal læses sammen med tallene . Data om retssagernes varighed, som er indsamlet af CEPEJ, viser "gennemløbstiden", som er en beregnet varighed af retssager (baseret på forholdet mellem verserende og afsluttede sager). Data om domstolenes effektivitet, når EU-retten finder anvendelse på særlige områder, viser den gennemsnitlige varighed af sager ud fra retssagernes faktiske varighed. Det bør bemærkes, at varigheden af retssager geografisk set kan variere betydeligt inden for en medlemsstat, navnlig i byområder, hvor erhvervsaktiviteter kan medføre en større sagsbyrde. Andre datakilder omfatter gruppen af kontaktpersoner vedrørende nationale retssystemer , Det Europæiske Netværk af Domstolsadministrationer (ENCJ) , Netværket af Præsidenterne for Den Europæiske Unions Øverste Domstole (NPSJC) , Sammenslutningen af Statsråd og Forvaltningsdomstole i Den Europæiske Union (ACA-Europa) , Det Europæiske Konkurrencenetværk (ECN) , Kommunikationsudvalget (COCOM) , Det Europæiske Observationscenter for Krænkelser af Intellektuelle Ejendomsrettigheder , Ekspertgruppen vedrørende Hvidvask af Penge og Finansiering af Terrorisme (EGMLTF) , Eurostat , Det Europæiske Netværk for Uddannelse af Dommere og Anklagere (EJTN) og Det Verdensøkonomiske Forum (WEF) . Metoderne for resultattavlen er blevet forbedret i tæt samarbejde med gruppen af kontaktpersoner vedrørende nationale retssystemer, især gennem et spørgeskema og indsamling af data om visse aspekter af retssystemernes funktionsmåde. Adgangen til data, navnlig vedrørende indikatorer for retssystemernes effektivitet, bliver bedre og bedre, da mange medlemsstater har investeret i kapacitet til at udarbejde bedre retslige statistikker. I de tilfælde, hvor der fortsat er vanskeligheder med at indsamle eller tilvejebringe data, skyldes det enten utilstrækkelig statistisk kapacitet eller det forhold, at de nationale dataindsamlingskategorier ikke helt svarer til dem, der anvendes i resultattavlen. Kun i ganske få tilfælde skyldes datamanglen visse nationale myndigheders manglende vilje til at bidrage. Kommissionen opfordrer fortsat medlemsstaterne til yderligere at nedbringe denne forskel i datamængden og til at deltage aktivt i udvekslingen af bedste praksis. Hvordan giver EU's resultattavle for retsområdet input til det europæiske semester? Resultattavlen giver en sammenlignende oversigt over de nationale retssystemers uafhængighed, kvalitet og effektivitet og hjælper dermed medlemsstaterne med at forbedre deres nationale retssystemers kapacitet. Det gør det lettere at udpege mangler og bedste praksis og at gøre status over udfordringer og fremskridt. Inden for rammerne af det europæiske semester gennemføres der landespecifikke vurderinger gennem en bilateral dialog med de berørte nationale myndigheder og interessenter. Denne vurdering afspejles i de årlige landerapporter under semestret og kombinerer erfaringerne fra resultattavlen med en kvalitativ analyse, hvor der tages hensyn til retssystemets særlige forhold og den generelle situation i de berørte medlemsstater. Analysen under semestret kan få Kommissionen til at foreslå Rådet at vedtage landespecifikke henstillinger vedrørende forbedring af de nationale retssystemer i de enkelte medlemsstater. Hvorfor er effektive retssystemer vigtige for et investeringsvenligt miljø? Effektive retssystemer, som værner om retsstatsprincippet, har i lang tid vist sig at have en positiv økonomisk virkning. Hvis retssystemerne garanterer håndhævelsen af rettigheder, er kreditorer mere tilbøjelige til at låne ud, virksomheder afstår fra en opportunistisk adfærd, transaktionsomkostningerne nedbringes, og innovative virksomheder er mere tilbøjelige til at investere. Den positive virkning, som velfungerende nationale retssystemer har på økonomien, understøttes af en række undersøgelser og akademisk litteratur, bl.a. fra Den Internationale Valutafond , Den Europæiske Centralbank , OECD , Det Verdensøkonomiske Forum og Verdensbanken . En nyere undersøgelse har vist, at en nedbringelse af retssagers varighed med 1 % (målt i gennemløbstid ) kan øge virksomheders vækst , og at en stigning i andelen af virksomheder, der opfatter retssystemet som uafhængigt, på 1 % ofte kan forbindes med højere omsætning og produktivitetsvækst . En anden undersøgelse har vist en positiv korrelation mellem opfattelsen af retsvæsenets uafhængighed og udenlandske direkte investeringsstrømme i Central- og Østeuropa . Derudover har adskillige undersøgelser understreget vigtigheden af de nationale retssystemers effektivitet for virksomhederne. I en undersøgelse svarede f.eks. 93 % af de store virksomheder, at de systematisk foretager en løbende gennemgang af retsstatsforholdene (herunder domstolenes uafhængighed) i de lande, de investerer i , og i en anden svarede over halvdelen af de små og mellemstore virksomheder, at omkostninger og langvarige retssager var blandt hovedårsagerne til, at de afstår fra at anlægge retssager på grund af krænkelse af intellektuelle ejendomsrettigheder .



2. Baggrund: Væsentlig udvikling i retsreformerne i 2018 2.1. Kortlægning af retsreformer I 2018 fortsatte et stort antal medlemsstater deres indsats for yderligere at forbedre effektiviteten af deres retssystemer. Figur 1 viser en oversigt over vedtagne og planlagte foranstaltninger på tværs af de forskellige funktionsområder i medlemsstaternes retssystemer. Figur 1: Lovgivnings- og reguleringsmæssige aktiviteter vedrørende retssystemerne i 2018 (vedtagne foranstaltninger/initiativer under forhandling pr. medlemsstat) (kilde: Europa-Kommissionen ). I 2018 var procesret stadig et fokusområde for mange medlemsstater, og et betydeligt antal lovgivningsmæssige aktiviteter var enten allerede i gang eller planlagt for den nærmeste fremtid. Dommernes status, reformer vedrørende retsvæsenets aktører, udvikling af informations- og kommunikationsteknologi, retshjælp og foranstaltninger til optimering af domstolene var også genstand for øget aktivitet. En sammenligning med den foregående resultattavle viser, at aktiviteterne fik større fremdrift i visse områder, da medlemsstaterne fulgte op på tidligere varslede reformplaner, mens der i nogle områder må forventes yderligere reformer inden for den nærmeste fremtid. Dette bekræfter endvidere, at retsreformer tager tid − nogle gange flere år fra den første meddelelse om nye reformer over vedtagelsen af love og forskrifter til den faktiske gennemførelse af de vedtagne retsakter.



2.2. Overvågning af retsreformer I 2018 fortsatte Kommissionen overvågningen af medlemsstaternes reformarbejde. − Resultater af det europæiske semester 2018 – Forbedring af retssystemernes uafhængighed, kvalitet og effektivitet er en veletableret prioritet for de strukturreformer, der fremmes gennem det europæiske semester. Det europæiske semesters cyklus starter hvert år i november med Kommissionens fremlæggelse af prioriteterne for det næste år (meddelelse om den årlige vækstundersøgelse). I februar fremlægger Kommissionens tjenestegrene landespecifikke vurderinger, som dækker alle forhold, der er omfattet af semestret, i landerapporterne. I maj/juni fremlægger Kommissionen sine forslag til de landespecifikke henstillinger, der er rettet til medlemsstaterne. Disse henstillinger vedtages af Rådet i juli, når de er blevet godkendt af Det Europæiske Råd. I det europæiske semester 2018 rettede Rådet på grundlag af et forslag fra Kommissionen landespecifikke henstillinger til fem medlemsstater vedrørende deres retssystem . Ud over de medlemsstater, der har modtaget landespecifikke henstillinger, står yderligere 11 medlemsstater over for specifikke udfordringer med hensyn til deres retssystem, herunder retsstatsprincippet og retsvæsenets uafhængighed, og de overvåges af Kommissionen gennem det europæiske semester . − 2018-rapporter under mekanismen for samarbejde og kontrol – Mekanismen for samarbejde og kontrol blev etableret i forbindelse med Bulgarien og Rumæniens tiltrædelse af Unionen i 2007 og havde til formål at afhjælpe manglerne i retsreformen og i bekæmpelsen af korruption og – for Bulgariens vedkommende – organiseret kriminalitet. Målet med rapporterne om mekanismen for samarbejde og kontrol har efterfølgende været at bidrage til at målrette de rumænske og bulgarske myndigheders indsats gennem specifikke henstillinger samt at kortlægge de fremskridt, der er gjort . I rapporten om mekanismen for samarbejde og kontrol fra november 2018 gjorde Kommissionen status over de opnåede resultater set i forhold til de henstillinger, der var indeholdt i de tidligere rapporter. I rapporten om Rumænien blev det bemærket, at Rumænien havde taget skridt til gennemførelse af de endelige henstillinger, men at den seneste udvikling var et skridt i den forkerte retning og satte spørgsmålstegn ved den positive vurdering, der blev foretaget i januar 2017. For Bulgariens vedkommende blev det konkluderet i rapporten, at adskillige henstillinger allerede var blevet gennemført, og at flere andre var tæt på at være gennemført. Kommissionen har fulgt behørigt op på begge disse rapporter. 2.3. Støtte til retsreformer − Europæiske struktur- og investeringsfonde − Kommissionen støtter finansielt en række retsreformer gennem de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fonde). Siden 2007 har 16 medlemsstater anvendt såvel Den Europæiske Socialfond (ESF) som Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til at forbedre effektiviteten af deres retssystemer . I perioden 2007-2020 vil disse medlemsstater have brugt mere end 900 mio. EUR til at øge effektiviteten og forbedre kvaliteten af deres retssystemer . Støttede aktiviteter omfatter: ·udvikling og opgradering af domstolenes forretningsgange og indførelse af sagsstyringssystemer eller udvikling eller opgradering af procedurer for forvaltning af menneskelige ressourcer

·digitalisering af domstolstjenester og indkøb af informations- og kommunikationsteknologisystemer (IKT) ·uddannelse af dommere, anklagere, domstolsmedarbejdere, fogeder, notarer og advokater og oplysning af borgerne om deres rettigheder. Kommissionen lægger særlig vægt på at sikre, at EU-midlerne anvendes hensigtsmæssigt til de nødvendige reformer i overensstemmelse med retsstatsprincippet. Kommissionen understreger betydningen af at benytte en resultatorienteret tilgang ved gennemførelsen af finansieringsprioriteringer og opfordrer medlemsstaterne til at evaluere virkningen af ESI-fondenes støtte. − Teknisk bistand − Medlemsstaterne benytter også teknisk bistand fra Kommissionens Strukturreformtjeneste under støtteprogrammet for strukturreformer , som har et samlet budget på 222,8 mio. EUR for perioden 2017-2020. Siden 2017 har 16 medlemsstater allerede modtaget eller anmodet om teknisk bistand til en lang række områder, f.eks. teknisk bistand til forbedring af domstolssystemets effektivitet, omstrukturering af domstolene, domstolenes organisation, udformning eller gennemførelse af e-justice-programmer og digital retfærdighed, sagsstyringssystemer, proceduren for udvælgelse og forfremmelse af dommere, uddannelse af dommere og udenretlig løsning af forbrugertvister. I maj 2018 fremlagde Kommissionen sine forslag til den næste flerårige finansieringsperiode 2021-2027, især til et nyt reformstøtteprogram med et samlet budget på 25 mia. EUR, som skal yde finansiel og teknisk bistand til samtlige medlemsstater med henblik på at fortsætte og gennemføre reformer, der har til formål at modernisere deres økonomier, navnlig reformprioriteter, som blev identificeret inden for rammerne af det europæiske semester . 2.4. Sikring af retsvæsenernes uafhængighed EU benytter forskellige instrumenter til at forbedre uafhængigheden af medlemsstaternes retsvæsener med henblik på at beskytte EU's funktionsmåde. − Traktatbrudssager og afgørelser fra EU-Domstolen – Kommissionen er fast besluttet på at forfølge alle sager, hvor den nationale lovgivning forhindrer, at nationale retssystemer sikrer effektiv anvendelse af EU-retten i overensstemmelse med retsstatsprincippet og artikel 47 i EU's charter om grundlæggende rettigheder . I september 2018 besluttede Kommissionen at indbringe Polen for EU-Domstolen for krænkelse af princippet om dommeres uafsættelighed og uafhængighed med loven om højesteret . Kommissionens bekymringer vedrører den pludselige sænkelse af pensionsalderen for højesteretsdommere og den skønsbeføjelse, landets præsident tillægges til at forlænge disse dommeres aktive tjeneste uden klare kriterier og uden nogen domstolsprøvelse af den endelige afgørelse, der træffes i denne henseende. Dette udgør ifølge Kommissionen en krænkelse af artikel 19, stk. 1, i TEU sammenholdt med chartrets artikel 47 . Den 17. december 2018 traf EU-Domstolen på Kommissionens anmodning foreløbige foranstaltninger, hvorved Polen blev tilsagt at gendanne situationen for højesteret, som den så ud inden den 3. april 2018, hvor den omtvistede lov trådte i kraft, indtil der afsiges endelig dom i sagen . Den 1. januar 2019 trådte en lov vedtaget af det polske parlament til gennemførelse af Domstolens kendelse i kraft. Den 11. april 2019 fastslog Domstolens generaladvokat, at Domstolen skulle afsige dom om, at bestemmelserne i polsk lovgivning om sænkelse af pensionsalderen for højesteretsdommere er i modstrid med EU-retten, da de krænker principperne om dommernes uafsættelighed og retsvæsenets uafhængighed. Den 3. april 2019 indledte Kommissionen en traktatbrudsprocedure ved fremsendelse af en åbningsskrivelse til Polen vedrørende den nye disciplinærordning for almindelige dommere med den begrundelse, at ordningen undergraver dommernes uafhængighed, da den ikke giver dem de nødvendige garantier, som beskytter dem mod politisk kontrol. Vigtigheden af, at medlemsstaterne sikrer de nationale domstoles uafhængighed, fremhæves med hensyn til EU-retten i EU-Domstolens nylige retspraksis . Domstolen forklarede navnlig, at kravet om uafhængighed tillige fordrer, at disciplinærordningen for dem, som har til opgave at udøve dømmende myndighed, frembyder de nødvendige garantier for at undgå enhver risiko for, at en sådan ordning anvendes som et system til politisk kontrol med retsafgørelsers indhold . I 2018 forelagde en række nationale domstole deres sager for EU-Domstolen inden for rammerne af den præjudicielle forelæggelsesmekanisme (artikel 267 TEUF) for at få klarlagt EU-rettens krav til retsvæsenets uafhængighed. Polens øverste domstol forelagde f.eks. seks sådanne sager , mens den øverste domstol i forvaltningsretlige sager forelagde én , og tre kom fra almindelige domstole , . − Retssager i medfør af artikel 7 i TEU og den retlige ramme for beskyttelse af retsstatsprincippet − Artikel 7, stk. 1, i TEU indeholder en forebyggelsesmekanisme, som kan aktiveres i tilfælde af, at "der er en klar fare for, at en medlemsstat groft overtræder" de værdier, der er nævnt i artikel 2, og artikel 7, stk. 2, i TEU indeholder en sanktionsmekanisme, der kan anvendes i tilfælde af, at "en medlemsstat groft og vedvarende overtræder" disse værdier. EU's retlige ramme for beskyttelse af retsstatsprincippet blev oprettet af Kommissionen i 2014 , og dens rolle er blevet bekræftet af Domstolen . Den giver mulighed for en trinvis dialogproces med en medlemsstat, som struktureres med udtalelser og henstillinger fra Kommissionen. Formålet er at forebygge fremkomsten af en systemisk trussel mod retsstatsprincippet, som ville kræve iværksættelse af artikel 7-proceduren. Den første – og hidtil eneste – gang, EU's retlige ramme for beskyttelse af retsstatsprincippet er blevet anvendt, var, da der blev indledt en dialog med Polen i januar 2016 . Mens dialogen hjalp med at identificere problemer og skabe en ramme for drøftelserne, afhjalp den ikke de påviste mangler for så vidt angår retsstatsprincippet, og Kommissionen udløste proceduren i artikel 7, stk. 1, i TEU i december 2017 . Den 26. juni, 18. september og 11. december 2018 afholdt Rådet tre høringer om Polen inden for rammerne af artikel 7, stk. 1, i TEU. Den 12. september 2018 fremsatte Europa-Parlamentet et begrundet forslag i henhold til artikel 7, stk. 1, i TEU for at få Rådet til at fastslå, at der er en klar fare for, at Ungarn groft overtræder EU's værdigrundlag .

3. Centrale konklusioner i EU's resultattavle for retsområdet 2019 Effektivitet, kvalitet og uafhængighed er de vigtigste parametre for et effektivt retssystem, og resultattavlen opstiller indikatorer for alle tre områder. 3.1. Retssystemernes effektivitet

I resultattavlen præsenteres indikatorer for retssagernes effektivitet inden for de brede områder for civil-, handels- og forvaltningsretlige sager og inden for specifikke områder, hvor forvaltningsmyndigheder og domstole anvender EU-retten . 3.1.1. Udvikling i sagsbyrden Sagsbyrden i medlemsstaternes retssystemer er høj og stabil, om end niveauet varierer betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat (figur 2). Dette viser, at det er vigtigt at fortsætte indsatsen for at sikre retssystemernes effektivitet. Figur 2: Antal indkomne civil-, handels- og forvaltningsretlige sager samt andre sager (*) (første instans/pr. 100 indbyggere) (kilde: CEPEJ-undersøgelse ) (*) Ifølge CEPEJ's metode omfatter denne kategori alle civil- og handelsretlige sager (uanset om der foreligger en tvist mellem parterne), tinglysnings- og virksomhedsregistersager (ikke anlagt som følge af en tvist), andre registersager, andre sager (ikke anlagt som følge af en tvist), forvaltningsretlige sager og andre ikkestrafferetlige sager. Metoden er ændret i SK. Figur 3: Antal indkomne civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist (*) (første instans/pr. 100 indbyggere) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Ifølge CEPEJ's metode omfatter civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist tvister mellem parter, f.eks. tvister angående kontrakter. Civil- og handelsretlige sager, hvor der ikke foreligger en tvist mellem parterne, vedrører eksempelvis ubestridte betalingspåkrav. Metoden er ændret i EL og SK. Data for NL omfatter sager, hvor der ikke foreligger en tvist. Figur 4: Antal indkomne forvaltningsretlige sager (*) (første instans/pr. 100 indbyggere) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Ifølge CEPEJ's metode omfatter forvaltningsretlige sager tvister mellem borgere og lokale, regionale eller nationale myndigheder. Metoden er ændret i EL og SK. DK og IE registrerer ikke forvaltningsretlige sager separat.

3.1.2. Generelle data om effektivitet De indikatorer, der er forbundet med retssagernes effektivitet inden for de brede områder for civil-, handels- og forvaltningsretlige sager, er følgende: retssagernes varighed (gennemløbstiden), gennemførelsesprocenten og antallet af verserende sager. − Retssagernes varighed – En retssags varighed er et udtryk for den forventede tid (i antal dage), der er nødvendig for at behandle en sag ved retten og nå frem til en afgørelse i første instans. Indikatoren "gennemløbstid" er antallet af uafsluttede sager divideret med antallet af afsluttede sager ved årets udgang ganget med 365 (dage) . Figurerne vedrører primært retssager i første instans og sammenligner eventuelle data for 2010, 2015, 2016 og 2017 . To figurer viser gennemløbstiden i 2017 i civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist og forvaltningsretlige sager i alle instanser. Figur 5: Tid, der er nødvendig for at afgøre civil-, handels- og forvaltningsretlige sager samt andre sager (*)

(første instans/i dage) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Ifølge CEPEJ's metode omfatter denne kategori alle civil- og handelsretlige sager (uanset om der foreligger en tvist mellem parterne), tinglysnings- og virksomhedsregistersager (ikke anlagt som følge af en tvist), andre registersager, andre sager (ikke anlagt som følge af en tvist), forvaltningsretlige sager og andre ikkestrafferetlige sager. Metoden er ændret i SK. Verserende sager omfatter alle instanser i CZ og indtil 2016 i SK. Figur 6: Tid, der er nødvendig for at afgøre civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist (*)

(første instans/i dage) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Ifølge CEPEJ's metode omfatter civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist tvister mellem parter, f.eks. tvister angående kontrakter. Civil- og handelsretlige sager, hvor der ikke foreligger en tvist mellem parterne, vedrører eksempelvis ubestridte betalingspåkrav. Metoden er ændret i EL og SK. Verserende sager omfatter alle instanser i CZ og indtil 2016 i SK. Data for NL omfatter sager, hvor der ikke foreligger en tvist. Figur 7: Tid, der er nødvendig for at afgøre civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist (*) i alle instanser i 2017 (første, anden og tredje instans/i dage) (kilde: CEPEJ-undersøgelse)

(*) Rækkefølgen bestemmes af den retsinstans, der har den længste sagsbehandlingstid i hver medlemsstat. Der foreligger ingen data for domstole i første og anden instans i BE, BG og IE, for domstole i anden og tredje instans i NL og AT og for domstole i tredje instans i HR. Der er ingen domstol i tredje instans i MT. Adgang til domstolen i tredje instans kan være begrænset i nogle medlemsstater. Figur 8: Tid, der er nødvendig for at afgøre forvaltningsretlige sager (*) (første instans/i dage) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Ifølge CEPEJ's metode omfatter forvaltningsretlige sager tvister mellem borgere og lokale, regionale eller nationale myndigheder. Metoden er ændret i EL og SK. Verserende sager omfatter alle instanser i CZ og indtil 2016 i SK. DK og IE registrerer ikke forvaltningsretlige sager separat. Figur 9: Tid, der er nødvendig for at afgøre forvaltningsretlige sager (*) i alle instanser i 2017

(første og, hvis de findes, anden og tredje instans/i dage) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Rækkefølgen bestemmes af den retsinstans, der har den længste sagsbehandlingstid i hver medlemsstat. Data foreligger ikke: for domstole i første instans i LU, for domstole i anden instans i MT og RO og for domstolen i tredje instans i NL. Højesteret er den eneste appelinstans i CZ, IT, CY, AT, SI og FI. Der er ingen domstol i tredje instans for disse typer sager i HR, LT, LU og MT. Den højeste forvaltningsdomstol er første og eneste instans for visse sager i BE. Adgang til domstolen i tredje instans kan være begrænset i nogle medlemsstater. DK og IE registrerer ikke forvaltningsretlige sager separat. − Gennemførelsesprocent – Gennemførelsesprocenten er antallet af afgjorte sager i forhold til antallet af indkomne sager. Den er et mål for, om en domstol kan følge med den indkommende sagsbyrde. Når gennemførelsesprocenten er på 100 % eller derover, betyder det, at retssystemet kan afgøre mindst lige så mange sager, som der bliver anlagt. Når gennemførelsesprocenten er på under 100 %, betyder det, at domstolene afgør færre sager, end der kommer ind. Figur 10: Afgørelsesprocent for civil-, handels- og forvaltningsretlige sager samt andre sager (*)

(første instans/i % – værdier over 100 % viser, at der afgøres flere sager, end der anlægges, mens værdier under 100 % angiver, at der afgøres færre sager, end der anlægges) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Metoden er ændret i SK. IE: Antallet af afgjorte sager forventes at være angivet for lavt som følge af den anvendte metode. Figur 11: Afgørelsesprocent for civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist (*) (første instans/i %) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Metoden er ændret i EL og SK. IE: Antallet af afgjorte sager forventes at være angivet for lavt som følge af den anvendte metode. Data for NL omfatter sager, hvor der ikke foreligger en tvist. Figur 12: Afgørelsesprocent for forvaltningsretlige sager (*) (første instans/i %) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Tidligere værdier for nogle medlemsstater er reduceret af hensyn til præsentationen (MT i 2015 = 411 %, IT i 2010 = 316 %). Metoden er ændret i EL og SK. DK og IE registrerer ikke forvaltningsretlige sager separat. − Verserende sager – Antallet af verserende sager er et udtryk for det antal sager, som stadig ikke er blevet afgjort ved udgangen af det pågældende år. Det påvirker ligeledes gennemløbstiden. Figur 13: Antal verserende civil-, handels- og forvaltningsretlige sager samt andre sager (*) (første instans/pr. 100 indbyggere) (kilde: CEPEJ-undersøgelse)

(*) Metoden er ændret i SK. Verserende sager omfatter alle instanser i CZ og indtil 2016 i SK. Figur 14: Antal verserende civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist (*) (første instans/pr. 100 indbyggere) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Metoden er ændret i EL og SK. Verserende sager omfatter alle instanser i CZ og indtil 2016 i SK. Data for NL omfatter sager, hvor der ikke foreligger en tvist. Figur 15: Antal verserende forvaltningsretlige sager (*) (første instans/pr. 100 indbyggere) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Tidligere værdier for nogle medlemsstater er reduceret af hensyn til præsentationen (EL i 2010 = 3,7). Metoden er ændret i EL og SK. Verserende sager omfatter alle instanser i CZ og indtil 2016 i SK. DK og IE registrerer ikke forvaltningsretlige sager separat.



3.1.3. Effektivitet inden for særlige områder af EU-retten Dette afsnit supplerer de generelle data om retssystemernes effektivitet og præsenterer den gennemsnitlige varighed af retssager på særlige områder, når EU-retten finder anvendelse. Resultattavlen for 2019 bygger videre på tidligere dataindsamlinger inden for konkurrence, elektronisk kommunikation, EU-varemærker og bekæmpelse af hvidvask af penge. Områderne er udvalgt på grundlag af deres relevans for det indre marked og erhvervsklimaet. Store forsinkelser i retssager kan generelt have negative konsekvenser for de rettigheder, der følger af EU-retten, f.eks. når der ikke længere foreligger passende retsmidler, eller alvorlige økonomiske tab ikke kan inddrives. – Konkurrence – Effektiv håndhævelse af konkurrenceretten sikrer lige konkurrencevilkår for virksomheder og er derfor afgørende for et attraktivt erhvervsklima. I figur 16 nedenfor præsenteres den gennemsnitlige varighed af domstolsprøvelser af afgørelser truffet af nationale konkurrencemyndigheder, hvor artikel 101 og 102 i TEUF finder anvendelse. Figur 16: Konkurrence: Gennemsnitlig varighed af domstolsprøvelser (*) (første instans/i dage) (kilde: Europa-Kommissionen sammen med Det Europæiske Konkurrencenetværk) (*) EE: Ingen sager. IE og AT: Scenariet er ikke relevant, da myndighederne ikke har beføjelse til at træffe sådanne afgørelser. AT: Data omfatter sager afgjort af karteldomstolen vedrørende overtrædelse af artikel 101 og 102 i TEUF, men er ikke baseret på klager over den nationale konkurrencemyndighed. Et estimat af varigheden er anvendt i BG og IT. En tom kolonne kan vise, at medlemsstaten ikke indberettede sager for det pågældende år. Antallet af sager er lavt (under fem om året) i mange medlemsstater. Det betyder, at de årlige data kan afhænge af en særligt langvarig eller kortvarig sag. Nogle af de længstvarende sager i datasættet omfattede den tid, der medgik til en forelæggelse for EU-Domstolen (f.eks. LT), forfatningsmæssig prøvelse (f.eks. SK) eller specifikke forsinkelser i proceduren (f.eks. CZ, EL og HU). – Elektronisk kommunikation – EU-lovgivningen om elektronisk kommunikation har til formål at øge konkurrencen, bidrage til det indre markeds udvikling og skabe investeringer, innovation og vækst. De positive virkninger for forbrugerne kan sikres gennem effektiv håndhævelse af denne lovgivning, som kan føre til lavere slutbrugerpriser og tjenester af bedre kvalitet. I figur 17 nedenfor præsenteres den gennemsnitlige varighed af domstolsprøvelser af afgørelser truffet af de nationale tilsynsmyndigheder, hvor EU-lovgivning om elektronisk kommunikation finder anvendelse. Den dækker et bredt spektrum af sager, der varierer fra mere komplekse "markedsanalyse"-prøvelser til forbrugerorienterede emner. Figur 17: Elektronisk kommunikation: Gennemsnitlig varighed af domstolsprøvelser (*)

(første instans/i dage) (kilde: Europa-Kommissionen sammen med Kommunikationsudvalget) (*) Antallet af sager varierer medlemsstaterne imellem. En tom kolonne viser, at medlemsstaten ikke indberettede sager for det pågældende år (undtagen PT for 2017: ingen data). I nogle retsinstanser betyder det begrænsede antal relevante sager (LV, LT, MT, SK og SE), at de årlige data kan afhænge af en særligt langvarig eller kortvarig sag, og at der kan være store forskelle fra år til år. DK: Et domstolslignende organ har ansvaret for klagesager i første instans. ES, AT og PL: Forskellige domstole har ansvaret alt efter sagens genstand. MT: I 2016 blev der indberettet en usædvanligt langvarig sag på 2 500 dage, som vedrørte et vanskeligt spørgsmål, hvor en lokal myndighed sammen med en række borgere anlagde sag vedrørende skadelige emissioner fra jordstationer til mobil radiokommunikation. – EU-varemærke – Effektiv håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder er helt afgørende for at stimulere investeringer i innovation. EU's lovgivning om EU-varemærker lader de nationale domstole spille en væsentlig rolle, idet de optræder som EU-domstole og træffer afgørelser, som påvirker det indre marked. I figur 18 nedenfor vises den gennemsnitlige varighed af sager om krænkelse af EU-varemærker mellem private parter.





Figur 18: EU-varemærke: Gennemsnitlig varighed af sager om krænkelse af EU-varemærker (*)

(første instans/i dage) (kilde: Europa-Kommissionen sammen med Det Europæiske Observationscenter for Krænkelser af Intellektuelle Ejendomsrettigheder) (*) FR, IT, LT, LU: En stikprøve af sager er anvendt for data for visse år. BG: Domstolenes estimater er anvendt for 2016. PL: Domstolenes estimater er anvendt for 2015. Særligt langvarige sager påvirkede det indberettede gennemsnit for EE, IE, LV og SE. EL: Data baseret på vægtet gennemsnitlig varighed fra to domstole. ES: Sager vedrørende andre intellektuelle ejendomsrettigheder i henhold til EU-retten er medtaget i beregningen af den gennemsnitlige varighed. DK: Data fra alle sager om varemærker – ikke kun om EU-varemærker – i Sø- og Handelsretten. – Hvidvask af penge – Ud over at bidrage til bekæmpelsen af kriminalitet er effektiviteten af bekæmpelsen af hvidvask af penge afgørende for den finansielle sektors soliditet, integritet og stabilitet, tilliden til det finansielle system og retfærdig konkurrence på det indre marked . Som Den Internationale Valutafond har understreget, kan hvidvask af penge afskrække udenlandske investorer, fordreje de internationale kapitalstrømme og have negative følger for et lands makroøkonomiske resultater, således at der opstår tab af velfærd, og ressourcer drænes fra mere produktive økonomiske aktiviteter . I henhold til direktivet om bekæmpelse af hvidvask af penge skal medlemsstaterne føre statistikker over effektiviteten af deres systemer til bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme . I samarbejde med medlemsstaterne er der via et ajourført spørgeskema indsamlet data om de forskellige retsforhandlingsfaser i de nationale systemer til bekæmpelse af hvidvask af penge. I figur 19 vises den gennemsnitlige varighed af førsteinstanssager vedrørende hvidvask af penge. Figur 19: Hvidvask af penge: Gennemsnitlig varighed af domstolssager (*) (første instans/i dage) (kilde: Europa-Kommissionen sammen med Ekspertgruppen vedrørende Hvidvask af Penge og Finansiering af Terrorisme) (*) Ingen data for 2017: LU, AT, CY, PL og FR. ES: estimeret varighed. LV: Som følge af relativt få sager i 2016 kan forskellige faktorer påvirke varigheden af domstolssager, f.eks. udsættelse af en enkelt sag af objektive grunde. PL: Beregningen af varigheden for 2016 er baseret på en stikprøve af sager. SE: Beregningen i 2017 er baseret på en stikprøve af afsluttede sager. IT: Dataene henviser til de responderende domstole og dækker ca. 91 % af det samlede antal sager i 2015 og ca. 99 % i 2016 og 2017. Dataene vedrører både hovedforhandlingen og de indledende retsmøder. 3.1.4. Oversigt over retssystemernes effektivitet Et effektivt retssystem forvalter sin sagsbyrde og sit efterslæb og træffer afgørelser uden forsinkelser. De hovedindikatorer, der anvendes i EU's resultattavle for retsområdet til overvågning af retssystemernes effektivitet, er derfor retssagernes varighed (skønnet eller gennemsnitlig tid i antal dage, der er nødvendige for at afgøre en sag), gennemførelsesprocenten (forholdet mellem antallet af afsluttede sager og antallet af indkomne sager) og antallet af verserende sager (som stadig skal behandles ved årets udgang). Generelle data om effektivitet EU's resultattavle for retsområdet 2019 indeholder data om effektiviteten for otte år (2010-2017). Denne periode gør det muligt at kortlægge visse tendenser og tage hensyn til, at det ofte tager tid, inden virkningerne af retsreformer slår igennem. Ifølge de data, der er blevet indberettet siden 2010 i civil-, handels- og forvaltningsretlige sager, er effektiviteten blevet forbedret eller forblevet stabil i 11 medlemsstater, mens den er blevet forringet, om end ofte marginalt, i 10 medlemsstater. Der kan konstateres positive tendenser i de fleste af de medlemsstater, som inden for rammerne af det europæiske semester er blevet udpeget som medlemsstater med særlige udfordringer : ·I næsten alle disse medlemsstater er varigheden af førsteinstanssager i den brede kategori "alle sager" (figur 5) og civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist (figur 6) siden 2010 faldet eller forblevet stabil. I forvaltningsretlige sager (figur 8) er varigheden af sager siden 2010 faldet eller forblevet stabil i de fleste af disse medlemsstater. For enkelte medlemsstater, som stod over for de største udfordringer, steg varigheden af sager imidlertid i 2017. ·Resultattavlen indeholder data om retssagernes varighed i alle instanser for civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist (figur 7) og forvaltningsretlige sager (figur 9). Det fremgår, at flere af de medlemsstater, der er udpeget som medlemsstater med udfordringer for så vidt angår varigheden af førsteinstanssager, er mere effektive ved højere retsinstanser. Til gengæld er den gennemsnitlige varighed af sager ved højere retsinstanser endnu længere end i første instans i nogle af medlemsstaterne med udfordringer. ·For den brede kategori "alle sager" og kategorierne civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist (figur 10 og 11) er antallet af medlemsstater, hvor gennemførelsesprocenten er under 100 %, faldet siden 2010. I 2017 indberettede næsten alle medlemsstater, herunder medlemsstaterne med udfordringer, en høj gennemførelsesprocent (over 97 %), hvilket betyder, at domstolene generelt er i stand til at håndtere alle de indkomne sager inden for disse kategorier. I forvaltningsretlige sager (figur 12) kan der konstateres en større variation i gennemførelsesprocenten fra år til år, og selv om den samlet set er lavere end i de andre kategorier af sager, har nogle medlemsstater gjort store fremskridt. ·Siden 2010 er fremskridtene fortsat i stort set alle de medlemsstater, der har de største udfordringer med deres efterslæb, uanset kategori. Ofte er der opnået betydelige forbedringer med at reducere antallet af verserende sager i civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist (figur 14) og i forvaltningsretlige sager (figur 15). På trods af disse forbedringer er forskellen mellem medlemsstaterne med forholdsvis få verserende sager og medlemsstaterne med mange verserende sager stor. Effektivitet inden for særlige områder af EU-retten Data om den gennemsnitlige varighed af sager inden for særlige områder af EU-retten (figur 16-19) viser, hvordan retssystemerne fungerer i disse typer erhvervsrelaterede tvister. Data om effektiviteten inden for særlige retsområder indsamles på grundlag af snævert definerede scenarier, og antallet af relevante sager kan synes lavt. Sammenlignet med den beregnede varighed af sager, som præsenteres under de generelle data om effektivitet, viser disse figurer imidlertid den faktiske gennemsnitlige varighed af alle relevante sager inden for særlige områder i et år. Det skal derfor bemærkes, at flere medlemsstater, som ifølge de generelle data om effektivitet ikke står over for udfordringer, indberetter en betydeligt længere gennemsnitlig sagsvarighed inden for særlige områder af EU-retten. Samtidig kan varigheden af sager inden for forskellige særlige områder også variere betydeligt inden for den samme medlemsstat. Figurerne for særlige områder af EU-retten viser følgende tendenser: ·For konkurrencesager (figur 16) er den generelle sagsbyrde på tværs af medlemsstaterne faldet markant, hvilket betyder, at domstolsprøvelsen i syv medlemsstater er blevet kortere, mens den er forblevet stabil eller blevet længere i syv andre medlemsstater. Som tegn på fremskridt kan det nævnes, at kun tre medlemsstater i 2017 indberettede en gennemsnitlig varighed på over 1 000 dage, mens dette var tilfældet for otte medlemsstater året før. ·På området for elektronisk kommunikation (figur 17) kan der på trods af en markant stigning i domstolenes sagsbyrde konstateres en – nogle gange særdeles – positiv tendens med hensyn til kortere varighed af sager i hele EU, og kun ganske få medlemsstater var ude af stand til at reducere eller i det mindste opretholde den tidligere gennemsnitlige varighed. ·For så vidt angår sager om krænkelse af EU-varemærker (figur 18) var domstolene i nogle medlemsstater i stand til at håndtere sagsbyrden bedre og reducere den tid, der var nødvendig for at afgøre sager, mens den gennemsnitlige varighed i andre medlemsstater steg ganske betydeligt. ·Den effektive bekæmpelse af hvidvask af penge er afgørende for at beskytte det finansielle system, sikre retfærdig konkurrence og forhindre negative økonomiske følger. Udfordringer med hensyn til varigheden af sager om hvidvask af penge kan påvirke den effektive bekæmpelse af hvidvask af penge. EU's resultattavle for retsområdet 2019 indeholder ajourførte data om varigheden af retssager vedrørende hvidvask af penge (figur 19), som viser, at mens disse sager i første instans i omkring halvdelen af medlemsstaterne i gennemsnit varer et år, varer de i gennemsnit omkring to år i en række medlemsstater med udfordringer. 3.2. Retssystemernes kvalitet Der findes ikke én bestemt metode til at måle retssystemernes kvalitet. I EU's resultattavle for retsområdet 2019 undersøges igen faktorer, der er almindeligt accepterede som relevante for forbedringen af retssystemernes kvalitet. Som i de forgangne år er de opdelt i fire kategorier: 1) adgang til domstolsprøvelse for borgere og virksomheder 2) tilstrækkelige materielle og menneskelige ressourcer 3) indførelse af vurderingsværktøjer 4) anvendelse af kvalitetsstandarder. 3.2.1. Adgang Det er nødvendigt med adgang i hele retskæden for at gøre det lettere at indhente relevante oplysninger – om retssystemet, om anlæggelse af en sag og de dermed forbundne økonomiske aspekter samt om retssagers status helt indtil deres afgørelse – således at der hurtigt er onlineadgang til retsafgørelsen . – Formidling af oplysninger om retssystemet – Et borgervenligt retssystem forudsætter, at oplysninger om retssystemet gives på en måde, der er lettilgængelig, og at disse oplysninger præsenteres på en måde, der er særligt tilpasset specifikke samfundsgrupper, som ellers vil have vanskeligt ved at få adgang til disse oplysninger. I figur 20 vises tilgængeligheden af onlineoplysninger om specifikke aspekter af retssystemet og for specifikke samfundsgrupper.





Figur 20: Tilgængelighed af onlineoplysninger om retssystemet for offentligheden (*) (kilde: Europa-Kommissionen ) (*) DE: Hver delstat og forbundsregering beslutter, hvilke oplysninger der skal afgives online. – Retshjælp og retsafgifter – Adgang til retshjælp er en grundlæggende rettighed, som er nedfældet i EU's charter om grundlæggende rettigheder . De fleste medlemsstater yder retshjælp på baggrund af ansøgerens indkomst . Figur 21 viser mulighederne for at modtage fuld eller delvis retshjælp i et scenarie med et krav på 6 000 EUR i forhold til indkomst og levevilkår i de enkelte medlemsstater . Den indeholder en procentvis sammenligning af indkomstgrænserne for retshjælp med Eurostats fattigdomsgrænse i hver medlemsstat. Hvis grænsen for retshjælp angives som 20 %, betyder det f.eks., at en ansøger med en indkomst, der er 20 % højere end Eurostats fattigdomsgrænse for den pågældende medlemsstat, stadig kan modtage retshjælp. Hvis grænsen for retshjælp angives som under 0, betyder det til gengæld, at en person med en indkomst på under fattigdomsgrænsen ikke nødvendigvis er berettiget til retshjælp. Nogle medlemsstater har et retshjælpssystem, der dækker 100 % af retsomkostningerne (fuld retshjælp), suppleret med et system, som dækker dele af omkostningerne (delvis retshjælp), hvor kriterierne for berettigelse i sidstnævnte system er forskellige fra kriterierne i det første. Andre medlemsstater har enten kun et system med fuld retshjælp eller kun et system med delvis retshjælp. Figur 21: Indkomstgrænse for retshjælp i en specifik forbrugersag (*) (forskelle i % i forhold til Eurostats fattigdomsgrænse) (kilde: Europa-Kommissionen sammen med CCBE ) (*) LV: Indkomstgrænserne kan ikke sammenlignes med det foregående år, da beregningsmetoden er blevet tilpasset. EE: Beslutningen om at yde retshjælp træffes ikke på baggrund af ansøgerens økonomiske situation. IE: Indkomstgrænsen for fuld retshjælp kan ikke sammenlignes med det foregående år, da beregningsmetoden er blevet tilpasset. Ved delvis retshjælp skal der også tages hensyn til ansøgerens disponible aktiver. De fleste medlemsstater kræver, at parterne betaler en retsafgift, når en retssag indledes. Modtagere af retshjælp er ofte fritaget for retsafgifter. Kun EE, IE, NL og SI kræver, at modtagere af retshjælp betaler retsafgift. I CZ afgør retten i hver sag, om en modtager af retshjælp kan fritages for retsafgifter. I figur 22 sammenlignes størrelsen af retsafgiften som en andel af tvistens værdi i to scenarier. Hvis retsafgiften f.eks. er 10 % af en tvist på 6 000 EUR i figuren nedenfor, skal forbrugeren betale en retsafgift på 600 EUR for at indlede en retssag. Tvisten med lav værdi er baseret på Eurostats fattigdomsgrænse for hver medlemsstat.



Figur 22: Retsafgift for at indlede en retssag i en specifik forbrugersag (*) (retsafgiftens størrelse som en andel af tvistens værdi) (kilde: Europa-Kommissionen sammen med CCBE ) (*) "Tvist med lav værdi" er en tvist, der svarer til Eurostats fattigdomsgrænse for en ugift i hver medlemsstat omregnet til månedlig indkomst (i 2018 varierede denne værdi f.eks. fra 110 EUR i RO til 1 716 EUR i LU). BE og RO: Der forelå ingen oplysninger om retsafgifter for tvister med lav værdi. LU: Sagsparter skal betale fogedafgifter for at anlægge sag som sagsøger, medmindre de modtager retshjælp. NL: Retsafgifter for indkomst <2 242 EUR/måned. – Indgivelse af og opfølgning på et krav online – Muligheden for at gennemføre visse trin i retsproceduren elektronisk er en vigtig del af retssystemernes kvalitet, fordi elektronisk indgivelse af krav og muligheden for at overvåge og føre en sag videre online gør det lettere at få adgang til domstolsprøvelse og nedbringer omfanget af forsinkelser og omkostninger. IKT-systemer ved domstolene spiller også en stadig større rolle ved samarbejde på tværs af grænserne mellem retsmyndigheder og fremmer dermed gennemførelsen af EU-retten vedrørende f.eks. småkravsprocedurer.



Figur 23: Tilgængelighed af elektroniske midler (*) (0 = tilgængelige i 0 % af domstolene, 4 = tilgængelige i 100 % af domstolene ) (kilde: CEPEJ-undersøgelse)

(*) DK og RO: Sager kan indgives til domstolene pr. e-mail. – Oplysninger til parterne – I figur 24 præsenteres standarder for den måde, hvorpå parter informeres, og den type oplysninger, de modtager om forløbet af deres sag, idet der især fokuseres på anvendelsen af elektroniske og automatiske metoder. Nogle medlemsstater har et system med automatisk underretning pr. e-mail eller SMS med oplysninger om forsinkelser, tidsplaner eller sagens generelle forløb. Andre giver onlineadgang til oplysningerne i løbet af sagen, og endnu andre lader det være op til de enkelte domstole. Figur 24: Standarder for oplysninger om sagsforløb (kilde: Europa-Kommissionen ) (*) Maksimum: 16 point. Medlemsstaterne fik point afhængigt af den metode, de anvendte til at give de forskellige typer oplysninger. 1,5 point for automatisk underretning pr. e-mail eller SMS, 1 point for onlineadgang til sagen i løbet af retssagen og 0,5 point for henholdsvis oplysninger efter anmodning fra parterne, domstolsskøn eller andre anvendte metoder. LU: Kommunikation pr. e-mail er ikke juridisk bindende (stadig i gennemførelsesfasen). SI: I henhold til de nye domstolsregler har domstolene pligt til at muliggøre onlinevisning af data, der er registreret i sagsaktsystemer. Dette er endnu ikke blevet gennemført. – Adgang til retsafgørelser – Offentliggørelse af retsafgørelser online bidrager til at fremme gennemsigtigheden af retssystemerne, hjælper borgere og virksomheder med at forstå deres rettigheder og kan bidrage til at øge kontinuiteten vedrørende retspraksis. Ordningerne for offentliggørelse af retsafgørelser online er vigtige for at sikre brugervenlige søgefaciliteter , som gør det nemmere at få adgang til retspraksis for både retsvæsenets aktører og offentligheden. Offentliggørelse af retsafgørelser online kræver, at der skabes balance mellem mange forskelligartede interesser inden for de juridiske og politiske rammer . Europa-Kommissionen støtter initiativer vedrørende åbne data fra den offentlige sektor, herunder retssystemet . Figur 25: Offentlighedens adgang til offentliggjorte retsafgørelser online (*) (civil- og handelsretlige samt forvaltningsretlige sager og straffesager, alle instanser) (kilde: Europa-Kommissionen ) (*) Maksimum: 9 point. For henholdsvis civil- og handelsretlige samt forvaltningsretlige sager og straffesager er der givet ét point for hver instans, hvis alle retsafgørelser er tilgængelige online (0,5 point, hvis kun visse retsafgørelser foreligger). Hvis en medlemsstat kun har to instanser, er der givet point for tre instanser ved at kopiere dataene fra den pågældende højere instans til den ikkeeksisterende instans. For de medlemsstater, der ikke skelner mellem de to retsområder (civil- og handelsretlige sager og forvaltningsretlige sager), er der givet samme antal point for begge retsområder. BG: Alle kassationsrettens afgørelser i straffesager offentliggøres med undtagelse af dem, der indeholder fortrolige oplysninger. LU og SE: Domstolene offentliggør ikke retsafgørelser regelmæssigt online (kun i skelsættende sager). LV: For retsafgørelser i lukkede sager offentliggøres kun de offentlige dele online. DE: Hver delstat beslutter, om retsafgørelser i første instans skal gøres tilgængelige online. IE: I summariske sager (straffesager) er retsafgørelsen normalt ikke skriftlig. CY: I forvaltningsretlige sager og straffesager bestemmer dommerne, hvilke afgørelser der skal offentliggøres. NL: Domstolene bestemmer, hvilke retsafgørelser der skal offentliggøres, i henhold til offentliggjorte kriterier. PL: I forvaltningsretlige sager bestemmer afdelingslederne ved de enkelte domstole, hvilke retsafgørelser der skal offentliggøres. PT: I civilretlige sager og straffesager bestemmer et udvalg ved domstolen, om retsafgørelserne skal offentliggøres.



Figur 26: Ordninger for offentliggørelse online af retsafgørelser i alle instanser (*) (civil- og handelsretlige samt forvaltningsretlige sager og straffesager) (kilde: Europa-Kommissionen ) (*) Maksimum: 45 point. For hver af de tre instanser kan der gives tre point, hvis civil- og handelsretlige samt forvaltningsretlige sager og straffesager er omfattet. Hvis kun en kategori af sager er omfattet, gives kun et point pr. instans. Hvis en medlemsstat kun har to instanser, er der givet point for tre instanser ved at kopiere dataene fra den pågældende højere instans til den ikkeeksisterende instans. For de medlemsstater, der ikke skelner mellem forvaltningsretlige sager og civil- og handelsretlige sager, er der givet samme antal point for begge retsområder. CZ: Nogle afgørelser i anden instans i civil- og handelsretlige sager tildeles et ECLI. IE: De forvaltningsretlige sager er inkluderet i kategorien civil- og handelsretlige sager i den irske retsorden. NL: Der indsættes ingen søgeord, men en indholdsfortegnelse i hver offentliggjort retsafgørelse. – Adgang til alternative tvistbilæggelsesmetoder – I figur 27 vises medlemsstaternes indsats for at fremme frivillig anvendelse af alternative tvistbilæggelsesmetoder (ATB-metoder) gennem særlige incitamenter, som varierer afhængigt af retsområdet .

Figur 27: Fremme af og incitamenter til brug af alternative tvistbilæggelsesmetoder (*) (kilde: Europa-Kommissionen )

(*) Maksimum: 48 point. Aggregerede data baseret på følgende indikatorer: 1) websted med oplysninger om alternativ tvistbilæggelse, 2) oplysningskampagner i medierne, 3) brochurer til offentligheden, 4) domstolen arrangerer på anmodning specifikke informationsmøder om alternativ tvistbilæggelse, 5) koordinator for alternativ tvistbilæggelse/mediation ved domstole, 6) offentliggørelse af evalueringer af anvendelsen af alternativ tvistbilæggelse, 7) offentliggørelse af statistikker om anvendelsen af alternativ tvistbilæggelse, 8) retshjælp dækker (helt eller delvist) de omkostninger, der er forbundet med alternativ tvistbilæggelse, 9) hel eller delvis refusion af retsafgifter, herunder stempelafgifter, hvis den alternative tvistbilæggelse lykkes, 10) intet krav om advokat i proceduren med alternativ tvistbilæggelse, 11) dommer kan fungere som mægler, og 12) en aftale indgået mellem parterne kan håndhæves ved retten. For hver af disse 12 indikatorer blev der givet ét point for hvert retsområde. DK: Hver ret har en ambassadør, der er ansvarlig for fremme af brugen af mediation. Forvaltningsdomstolene har mulighed for at foreslå parterne at bruge mediation. IE: Forvaltningsretlige sager er inkluderet i kategorien civil- og handelsretlige sager. EL: Alternativ tvistbilæggelse kan anvendes inden for området offentlige udbudsprocedurer ved appeldomstolen i forvaltningsretlige sager. ES: Alternativ tvistbilæggelse er obligatorisk i arbejdsretlige sager. LT: En sekretær for den nationale domstolsforvaltning koordinerer mediationsprocedurer ved domstolene. PT: Ved civil- og handelsretlige tvister refunderes retsafgifter kun i sager for fredsdommere. SK: I den slovakiske retsorden er det ikke muligt at anvende alternativ tvistbilæggelse i forvaltningsretligt øjemed. SE: Dommere har processuel kompetence i forbindelse med alternativ tvistbilæggelse. De skal forsøge at nå frem til en mindelig ordning, medmindre det er uhensigtsmæssigt. 3.2.2. Ressourcer Retssystemet kan kun fungere godt, hvis det har tilstrækkelige ressourcer, herunder de nødvendige investeringer i fysisk og teknisk infrastruktur, og det har velkvalificerede og korrekt aflønnede medarbejdere med adgang til videreuddannelse inden for alle kategorier. Uden tilstrækkelige faciliteter, instrumenter og medarbejdere med de nødvendige kvalifikationer og kompetencer samt adgang til videreuddannelse bliver kvaliteten af retssager og afgørelser sat på spil. – Finansielle ressourcer – Figurerne nedenfor viser den offentlige sektors faktiske udgifter til retssystemets drift (ekskl. fængsler), både pr. indbygger (figur 28) og som en andel af bruttonationalproduktet (BNP) (figur 29), samt kriterierne for fastsættelse af bevillinger (figur 30) og hovedkategorierne for udgifter til domstole (figur 31) . Figur 28: Den offentlige sektors samlede udgifter til domstole (*) (i EUR pr. indbygger) (kilde: Eurostat) (*) Medlemsstaterne er opstillet efter udgifter i 2017 (fra højeste til laveste). 2017-data for ES, FR, HR, NL og SK er foreløbige. Figur 29: Den offentlige sektors samlede udgifter til domstole (*) (i procent af BNP) (kilde: Eurostat) (*) Medlemsstaterne er opstillet efter udgifter i 2017 (fra højeste til laveste). 2017-data for ES, FR, HR, NL og SK er foreløbige.



I figur 30 vises det, hvilken statsmagt (retsvæsenet, lovgiver eller den udøvende magt) der fastlægger kriterierne for fastsættelse af bevillinger til retsvæsenet, og hvilke kriterier der anvendes. Figur 30: Kriterier for fastsættelse af bevillinger til retsvæsenet (*) (*) DK: Der tages højde for antallet af indkomne og afsluttede sager ved domstole i første instans. DE: Kun med hensyn til budgettet for højesteret – for så vidt angår domstolene i første og anden instans varierer delstaternes retssystemer. EE: Der tages højde for antallet af indkomne og afsluttede sager ved domstole i første og anden instans. FR: Der tages højde for antallet af indkomne og afsluttede sager ved domstole i alle instanser. Antallet af afsluttede sager baseret på en evaluering af omkostningerne for domstolene tages i betragtning. IT: Justitsministeriet fastsætter kriterier for civil- og strafferetlige domstole, mens domstolsadministrationen (CPGA) fastsætter kriterier for forvaltningsdomstole. HU: I henhold til loven skal dommernes løn fastsættes i finansloven, idet beløbet ikke må være lavere end året før. NL: Antallet af afsluttede sager baseret på en evaluering af omkostningerne for domstolene tages i betragtning. FI: Antallet af afsluttede sager baseret på en evaluering af omkostningerne for domstolene tages i betragtning. Figur 31 viser for første gang de økonomiske hovedkategorier for den offentlige sektors udgifter til domstole: 1) Lønninger og andet vederlag til dommere og domstolsmedarbejdere, herunder bidrag til sociale sikringsordninger ("aflønning af ansatte" ), 2) udgifter til varer og tjenester, som forbruges i driften af domstolene, herunder leje af bygninger, kontorartikler, energi og retshjælp ("forbrug i produktionen" ), 3) investering i faste aktiver såsom domhuse og software ("faste bruttoinvesteringer" ) og 4) andre udgifter. Figur 31: Den offentlige sektors samlede udgifter til domstole (i 2017, i procent af alle udgifter) (kilde: Eurostat)

– Menneskelige ressourcer – Tilstrækkelige menneskelige ressourcer er afgørende for et retssystems kvalitet. Mangfoldighed blandt dommere, herunder ligestilling mellem kønnene, sikrer supplerende ekspertise, kompetencer og erfaring og afspejler sammensætningen i samfundet. Figur 32: Antal dommere (*) (pr. 100 000 indbyggere) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Denne kategori omfatter ifølge CEPEJ-metoden dommere på fuld tid. Den omfatter ikke "Rechtspfleger"/"court clerks", som findes i nogle medlemsstater. AT: Data om dommere i forvaltningsretlige sager er medtaget for første gang for 2016-cyklussen. EL: Det samlede antal juridiske dommere omfatter forskellige kategorier for den ovenfor angivne periode, hvilket til dels forklarer udsvingene. Fra og med 2016 omfatter data om antallet af juridiske dommere af enhver rang, der behandler strafferetlige og politiske sager, samt forvaltningsdommere. IT: De regionale forvaltningsdomstole, de regionale afdelinger af revisionsretten, de lokale domstole i skatte- og afgiftsretlige sager og militærdomstolene er ikke taget i betragtning. UK: Vægtet gennemsnit af de tre jurisdiktioner. Data for 2010 omfatter 2012-data for UK (NI). LU: Tallene er blevet revideret efter en forbedret metode.



Figur 33: Andel af kvindelige juridiske dommere ved domstole i første og anden instans i 2017 (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) EL: Data for 2016. Figur 34: Andel af kvindelige juridiske dommere ved højesteret i 2017 og 2018 (*) (kilde: Europa-Kommissionen ) (*) Medlemsstaterne er angivet i samme rækkefølge som i figur 33.



Figur 35: Antal advokater (*) (pr. 100 000 indbyggere) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) (*) Efter CEPEJ-metoden er en advokat en person, der er kvalificeret og autoriseret i henhold til national ret til at procedere og optræde på vegne af sin klient, udøve erhvervet som advokat, have møderet for retterne eller rådgive og repræsentere sine klienter i retlige anliggender (henstilling Rec(2000)21 fra Europarådets Ministerkomité til medlemsstaterne om frihed til at udøve erhvervet som advokat). DE: Der skelnes ikke mellem forskellige advokatgrupper i Tyskland som f.eks. mellem advokater og sagførere med møderet. FI: Fra og med 2015 omfatter det oplyste antal advokater både advokater inden for den private sektor og advokater inden for den offentlige sektor. UK: Data for 2010 og 2014. – Uddannelse – Uddannelse af dommere og anklagere er et vigtigt bidrag til retsafgørelsernes kvalitet og den domstolsservice, der leveres til borgerne. Dataene nedenfor omfatter uddannelse af dommere og anklagere inden for mange forskellige områder, bl.a. vedrørende kommunikation med parterne og pressen, og i retslige kompetencer. Figur 36Error! No sequence specified.: Dommere, der deltager i videreuddannelsesaktiviteter i EU-ret eller i en anden medlemsstats ret (*) (i procent af det samlede antal dommere) (kilde: Europa-Kommissionen )

(*) Værdier for nogle medlemsstater er reduceret af hensyn til præsentationen (SI=257 %). I flere medlemsstater overstiger antallet af deltagere 100 %, hvilket betyder, at nogle deltagere deltog i mere end én uddannelsesaktivitet. DK: Data omfatter domstolsmedarbejdere. IT: De regionale forvaltningsdomstole, de regionale afdelinger af revisionsretten, de lokale domstole i skatte- og afgiftsretlige sager og militærdomstolene er ikke taget i betragtning. AT: Data omfatter anklagere. UK: Data vedrører 2016. Figur 37: Andel af videreuddannelsesaktiviteter for dommere vedrørende forskellige typer kompetencer (*) (i procent af det samlede antal dommere, der modtog uddannelse) (kilde: Europa-Kommissionen ) (*) Tabellen viser fordelingen af dommere, der har deltaget i videreuddannelsesaktiviteter (dvs. dem, der finder sted efter grunduddannelsesperioden for at blive dommer) inden for hvert af de fire udpegede områder, som en procentdel af det samlede antal uddannede dommere. Juridiske uddannelsesaktiviteter er ikke taget i betragtning. Myndighederne for uddannelse af dommere og anklagere i EL, CY, LU og MT tilbød ikke specifikke uddannelsesaktiviteter vedrørende de udvalgte kompetencer. DK: Data omfatter domstolsmedarbejdere. AT: Data omfatter anklagere. Dataene for UK vedrører England og Wales. Figur 38: Adgang til uddannelse i kommunikation for dommere (*) (kilde: Europa-Kommissionen ) (*) Maksimum: 12 point. Medlemsstaterne fik 1 point, hvis de har grunduddannelsesaktiviteter, og 1 point, hvis de har videreuddannelsesaktiviteter (maksimum 2 point for begge uddannelsestyper). DK: Der tilbydes ikke uddannelse i kommunikation med personer med nedsat syn eller hørelse, fordi staten tilbyder støtte til sådanne personer i form af hjælpemidler eller en assistent i retssalen, f.eks. en tegnsprogstolk. 3.2.3. Vurderingsværktøjer Overvågning og evaluering af domstolenes aktiviteter gør det muligt at påvise mangler og behov og medvirker derved til at forbedre retssystemets kvalitet. Regelmæssige evalueringer kan forbedre retssystemets reaktionsevne over for nuværende og kommende udfordringer. Hensigtsmæssige IKT-værktøjer kan muliggøre sagsstyring i realtid og kan hjælpe med at opstille standardiserede domstolsstatistikker på nationalt plan. De kan desuden anvendes til håndtering af efterslæb og automatiserede hurtige varslingssystemer. Det er også vigtigt med undersøgelser for at vurdere, hvordan retssystemerne virker set ud fra retsvæsenets aktørers og domstolsbrugernes synsvinkel. Tilstrækkelig opfølgning på undersøgelser er nødvendig for at forbedre retssystemernes kvalitet. Figur 39: Adgang til overvågning og evaluering af domstolsaktiviteter (*) (kilde: CEPEJ-undersøgelse ) (*) Evalueringsordningen vedrører retssystemernes resultater, og der benyttes almindeligvis indikatorer og mål. I 2018 oplyste alle medlemsstater, at de har en ordning, der giver dem mulighed for at overvåge antallet af indkomne sager, antallet af trufne afgørelser samt retssagernes varighed, hvilket gør disse kategorier irrelevante i figuren ovenfor. På tilsvarende måde har det mere dybdegående arbejde med kvalitetsstandarder erstattet anvendelsen heraf som en evalueringskategori. Data om "øvrige elementer" omfatter f.eks. gennemførelsesprocent (AT og FR), antal påklagede sager og håndhævelsesprocedurer (ES), antal sager efter tvisternes art (SK), sagernes udfald, f.eks. fuld eller delvis opfyldelse (SK), endelige domme og udsatte sager (RO) og antal retsmøder (PL). Figur 40: Tilgængelighed af IKT anvendt til sagsstyring og statistikker over domstolsaktiviteter

(0 = tilgængelig i 0 % af domstolene, 4 = tilgængelig i 100 % af domstolene ) (kilde: CEPEJ-undersøgelse) Figur 41: Emner for undersøgelser foretaget blandt domstolsbrugere eller retsvæsenets aktører (*) (kilde: Europa-Kommissionen ) (*) Medlemsstaterne fik et point pr. angivet undersøgelsesemne, uanset om undersøgelsen blev gennemført på nationalt eller regionalt plan eller på domstolsniveau. "Andre emner" omfatter: fysisk adgang (MT), anvendelighed af onlineportalen med retsoplysninger (DK), adgang til retsoplysninger (PT) og tilgængelighed af formularer og instrukser om deres udfyldelse (PL). Denne kategori omfatter også undersøgelser blandt domstolsmedarbejdere, f.eks. om dommernes integritet (HU), videnniveau og personlig dannelse blandt domstolenes ansatte (PL), retsvæsenets ejendomsprofil (AT) og kvalitative aspekter som f.eks. tilfredshed (AT), domskvalitet (MT), loyalitet over for domstolene (PT) og opfattelse af passende straf (FI). Figur 42: Opfølgning på undersøgelser foretaget blandt domstolsbrugere eller retsvæsenets aktører (*) (kilde: Europa-Kommissionen )

(*) Medlemsstaterne fik et point pr. type opfølgning. Kategorien "Andre former for specifik opfølgning" omfattede: vejledning om og rammer for den nye onlineportal (DK), vejledning om politisk ledelse og driftsledelse (MT), forbedring af den generelle opfattelse af retssystemet (PT) og offentliggørelse af informationsværktøjer til offentligheden. IE: Dataene vedrører den undersøgelse om prøveløsladelse, der blev foretaget i 2016.



3.2.4. Standarder Standarder kan højne retssystemernes kvalitet. EU's resultattavle for retsområdet 2019 indeholder for første gang – med udgangspunkt i data indsamlet af Sammenslutningen af Statsråd og Forvaltningsdomstole i Den Europæiske Union (ACA-Europa) og Netværket af Præsidenterne for Den Europæiske Unions Øverste Domstole (NPSJC) – en oversigt over de fremgangsmåder, der benyttes ved de øverste og lavere domstole, og som bidrager til retsafgørelsernes kvalitet (figur 43). Efter undersøgelsen af standardforanstaltninger vedrørende timing og oplysninger til parterne i den foregående udgave rettes fokus i EU's resultattavle for retsområdet 2019 mod timing, efterslæb og tidsplaner som et ledelsesværktøj for retsvæsenet . I figur 44 præsenteres en oversigt over, hvilke medlemsstater der anvender standardforanstaltninger vedrørende tidsfrister, tidsplaner og efterslæb. Tidsfrister er kvantitative frister, f.eks. for det maksimale antal dage fra registreringen af en sag og indtil det første retsmøde. Efterslæb er sager, som har varet længere end et bestemt tidsrum. Tidsplaner er målbare mål/praksisser, som f.eks. angiver en på forhånd fastlagt andel sager, der skal være afsluttet inden for en bestemt periode. I figur 45 præsenteres det, hvilke instanser der fastsætter, overvåger og følger op på standarderne for efterslæb, og figur 46 giver et mere detaljeret billede af visse aspekter vedrørende tidsplaner. – Retsafgørelsernes kvalitet – Retsafgørelser anses generelt for at være af høj kvalitet, når de er udformet klart og struktureret og har fundet den rette balance mellem klart ræsonnement og kortfattethed, hvilket gør dem nemme at forstå og håndhæve. Retsafgørelsernes formulering og struktur kan også have betydning for, hvor godt de kan behandles af softwareprogrammer, navnlig applikationer til natursprogsbehandling (NLP). Dette slutresultat kan kun opnås gennem en kombination af et komplekst og mangefacetteret sæt elementer, herunder erhvervsuddannelse af dommere af høj kvalitet, anvendelse af god praksis ved udarbejdelsen og overvågning af afgørelsernes kvalitet, under overholdelse af princippet om retsvæsenets uafhængighed. Sammenslutningen af Statsråd og Forvaltningsdomstole i Den Europæiske Union (ACA-Europa) udarbejdede et spørgeskema, som blev besvaret af de øverste forvaltningsdomstole og af højesteretterne (medlemmer af Netværket af Præsidenterne for Den Europæiske Unions Øverste Domstole (NPSJC)). Uden at gå ind i sagens realitet i de enkelte afgørelser viser figur 43 de standarder, som medlemsstaterne anvendte med hensyn til udvalgte indikatorer, der blev opfattet som medvirkende til retsafgørelsernes overordnede kvalitet.



Figur 43: Standarder anvendt for at forbedre kvaliteten af retsafgørelser fra de højeste retsinstanser (*) (kilde: Europa-Kommissionen sammen med ACA-Europa og NPSJC) (*) For hver medlemsstat viser venstre kolonne praksis i højesteretterne, mens højre kolonne viser praksis i de øverste forvaltningsdomstole (kolonnen mærket med bogstavet "A"). Medlemsstaterne er angivet i alfabetisk rækkefølge efter deres geografiske navne på originalsproget. Medlemsstaterne fik et point pr. indikator for retsafgørelsernes kvalitet. Uddannelse omfatter juridisk uddannelse af dommere i at strukturere skriftlige afgørelser (0,25 point), juridisk uddannelse af højesteretsdommere i at formulere deres ræsonnement i skriftlige afgørelser, juridisk uddannelse af dommere ved lavere retsinstanser i at formulere deres ræsonnement i skriftlige afgørelser (0,25 point) og uddannelse i at udarbejde retsafgørelser (universitet, dommerskole eller på jobbet) (0,25 point). En forpligtelse til at bruge et klart og enkelt sprog anses for at foreligge, hvad enten den er fastsat ved lov, forskrift eller i henhold til faglig praksis (1 point). Forpligtelsen til kortfattethed anses for at finde anvendelse, hvad enten den er fastsat ved lov, domstolsregulativer eller praksis (1 point). Vurderingen af retsafgørelsernes kvalitet vedrører, om der foreligger en intern mekanisme på højesteretsniveau til vurdering af den globale kvalitet af højesterets afgørelser (1 point). IT, Corte Suprema di Cassazione: Der foreligger ganske vist ikke noget proceduremæssigt værktøj til præcisering af retsafgørelser, men i nogle situationer kan visse aspekter af sagen alligevel præciseres i forbindelse med afgørelsens gennemførelse ved en kompetent dommer. DK og RO: Ingen data. Deltagende domstole: BE: Cour de Cassation (højesteret) og Conseil d'Etat (statsråd). BG: Върховен касационен съд (højesteret) og Върховен административен съд (øverste forvaltningsdomstol). CZ: Nejvyšší soud (højesteret) og Nejvyšší správní soud (øverste forvaltningsdomstol). DE: Bundesverwaltungsgericht (forbundsdomstol i forvaltningsretlige sager). EE: Riikohus (højesteret). IE: Chúirt Uachtarach (højesteret). EL: Συμβούλιο της Επικρατείας (statsråd). ES: Tribunal Supremo (højesteret). FR: Cour de Cassation (højesteret) og Conseil d'Etat (statsråd). HR: Vrhovni sud (højesteret) og Visoki upravni (øverste forvaltningsdomstol). IT: Corte Suprema di Cassazione (højesteret) og Consiglio de Stato (statsråd). CY: Ανώτατο Δικαστήριο (højesteret). LV: Augstākā tiesa (højesteret). LT: Vyriausiasis Administracinis Teismas (øverste forvaltningsdomstol). LU: Cour de Cassation (højesteret). HU: Kúria (højesteret). MT: Court of Appeal (appeldomstol). NL: Hoge Raad (højesteret) og Raad van State (statsråd). AT: Oberster Gerichtshof (højesteret) og Verwaltungsgerichtshof (øverste forvaltningsdomstol). PL: Sąd Najwyższy (højesteret) og Naczelny Sąd Administracyjny (øverste forvaltningsdomstol). PT: Supremo Tribunal Administrativo (øverste forvaltningsdomstol). SI: Vrhovno sodišče (højesteret). SK: Najvyšší súd (højesteret). FI: Korkein hallinto-oikeus (øverste forvaltningsdomstol). SE: Högsta domstolen (højesteret) og Högsta förvaltningsdomstolen (øverste forvaltningsdomstol). UK: Supreme Court (højesteret).



Figur 44: Standarder for timing (*) (kilde: Europa-Kommissionen ) (*) Medlemsstaterne fik et point pr. retsområde (civil- og handelsretligt, forvaltningsretligt eller andet), hvor standarder er defineret. I figur 45 er fokus rettet mod standarder for efterslæb, som består i forsinkelsesreducerende foranstaltninger til forbedring af definitionshastigheden i tvister. Figuren viser de forskellige myndigheders kompetencer i medlemsstaterne til at opstille, overvåge og følge op på standarder for efterslæb. I figur 46 er fokus rettet mod tidsplaner, som kan være et effektivt ledelsesværktøj for retsvæsenet, eftersom de kan hjælpe med at afsløre potentielle problemer med effektiviteten og med at udpege løsninger (f.eks. yderligere menneskelige eller finansielle ressourcer, omorganisering af forvaltningsprocessen ved domstolen eller midlertidig assistance til en domstol). Figur 45: Fastsættelse og overvågning af standarder for efterslæb (*) (kilde: Europa-Kommissionen ) (*) Den "udøvende magt" omfatter institutioner, som er under regeringens direkte eller indirekte kontrol. "Andre" omfatter det nationale kontor for retsvæsenet i HU, der ledes af dets formand valgt af parlamentet ved kvalificeret flertal blandt landets dommere for en periode på ni år. Den "dømmende magt" omfatter organer som f.eks. retspræsidenter, domstolsadministrationer, dommersammenslutninger osv. HU: Det nationale kontor for retsvæsenet medvirker i fastsættelse og overvågning af samt opfølgning på standarder for efterslæb.





Figur 46: Tidsplaner: definition, automatisk overvågning og opfølgning (*) (kilde: Europa-Kommissionen )

3.2.5. Oversigt over retssystemernes kvalitet Nem adgang, tilstrækkelige ressourcer, effektive vurderingsværktøjer og hensigtsmæssige standarder og fremgangsmåder er centrale faktorer, der bidrager til retssystemernes kvalitet. Borgere og virksomheder forventer afgørelser af høj kvalitet af et effektivt retssystem . I EU's resultattavle for retsområdet 2019 gives der en detaljeret sammenlignende undersøgelse af disse faktorer. Tilgængelighed I denne udgave undersøges de elementer, der bidrager til et brugervenligt retssystem: ·Næsten alle medlemsstater giver visse onlineoplysninger om deres retssystem, herunder en central webportal med onlineformularer og interaktive uddannelsesaktiviteter om juridiske rettigheder (figur 20). Der er forskelle med hensyn til oplysningernes indhold, og i hvilket omfang de opfylder brugernes behov. F.eks. giver et højere antal medlemsstater (13) nu brugerne mulighed for at finde ud af, om de er berettiget til retshjælp, via en onlinesimulation. Der gives oplysninger til fremmedsprogede i de fleste medlemsstater, men ikke alle giver oplysninger, der specifikt er målrettet mod børn og syns- eller hørehandicappede. ·Tilgængeligheden af retshjælp og retsafgifternes størrelse har stor betydning for adgangen til domstolsprøvelse, især for de dårligt stillede. Det fremgår af figur 21, at forbrugere, hvis indtægt ligger under Eurostats fattigdomsgrænse, ikke modtager retshjælp i visse medlemsstater. Sammenlignet med sidste år har to af disse medlemsstater dog gjort det lettere at modtage retshjælp. Samtidig er muligheden for at få retshjælp i løbet af årene blevet indskrænket i nogle medlemsstater. Retsafgifternes størrelse (figur 22) har generelt været stabil siden 2016, men retsafgifterne er i visse medlemsstater steget i forhold til tvisternes størrelse, navnlig for tvister med lav værdi, hvilket skyldes en stigning i den gældende minimumsafgift. Vanskelighederne med at få adgang til retshjælp kombineret med retsafgifternes anseelige størrelse i visse medlemsstater kan afskrække dårligt stillede fra at udøve deres ret til domstolsprøvelse. ·Tilgængeligheden af elektroniske midler under retsproceduren bidrager til at øge adgangen til retssystemet og reducere både forsinkelser og omkostninger. Det fremgår af figur 23, at elektronisk indgivelse af krav ikke er mulig i mere end halvdelen af medlemsstaterne eller kun er mulig i begrænset omfang, og at ikke alle medlemsstater giver mulighed for at følge forløbet af retssager online. ·De fleste medlemsstater har indført standarder for, hvordan parterne informeres om forløbet af deres sag, domstolens tidsplan eller mulige forsinkelser (figur 24). Sammenlignet med tidligere år har enkelte medlemsstater forbedret disse standarder markant. Forskellene mellem medlemsstaterne vedrører især de anvendte metoder. Mens nogle medlemsstater har et system med automatisk underretning pr. e-mail eller SMS med oplysning om forsinkelser, tidsplaner eller sagens generelle forløb, giver andre blot onlineadgang til oplysninger om sagen, og endnu andre lader det være op til de enkelte domstole. ·Sammenlignet med tidligere år er onlineadgangen til retsafgørelser (figur 25) blevet bedre, navnlig for så vidt angår offentliggørelsen af afgørelser i højeste instans, eftersom 19 medlemsstater offentliggør alle civil- og handelsretlige samt forvaltningsretlige afgørelser. For første gang omhandler EU's resultattavle for retsområdet også offentliggørelsen af strafferetlige afgørelser. Det fremgår, at 19 medlemsstater offentliggør alle strafferetlige afgørelser i højeste instans. Denne positive udvikling ansporer alle medlemsstater til yderligere forbedringer, eftersom afgørelser i højeste instans har stor betydning for kontinuiteten vedrørende retspraksis. Da forskellige ordninger for onlineoffentliggørelse (figur 26) kan gøre det lettere at søge efter relevant retspraksis, kan tagging af domme med søgeord og øget anvendelse af den europæiske retspraksisidentifikator (ECLI) videreudvikles. ·Antallet af medlemsstater, som fremmer den frivillige anvendelse af alternative tvistbilæggelsesmetoder (figur 27) i private tvister, bliver ved med at stige sammenlignet med tidligere år. Dette gøres navnlig ved at introducere flere incitamenter til anvendelsen af alternative tvistbilæggelsesmetoder på tværs af forskellige retsområder. Forvaltningsretlige tvister er ligeledes blevet taget i betragtning, og under halvdelen af medlemsstaterne giver mulighed for alternativ tvistbilæggelse på dette område. Ressourcer Retssystemer af høj kvalitet i medlemsstaterne kræver en tilstrækkelig grad af finansielle og menneskelige ressourcer, herunder de nødvendige investeringer i fysisk og teknisk infrastruktur, relevant grunduddannelse og videreuddannelse samt mangfoldighed blandt dommerne, herunder ligevægt mellem kønnene. EU's resultattavle for retsområdet 2019 viser følgende: ·Vedrørende finansielle ressourcer viser dataene, at den offentlige sektors udgifter til domstole generelt forblev stabile i de fleste medlemsstater i 2017, men at der stadig er betydelige forskelle mellem de faktiske beløb, både i EUR pr. indbygger og i procent af BNP, medlemsstaterne imellem (figur 28 og 29). Der var dog færre medlemsstater, som øgede deres udgifter i 2017 sammenlignet med 2016. Medlemsstaterne fastlægger primært de finansielle ressourcer til retsvæsenet ud fra historiske eller faktiske omkostninger, og kun få tager hensyn til den faktiske arbejdsbyrde eller anmodninger fra domstolene (figur 30). ·For første gang indeholder EU's resultattavle for retsområdet 2019 med udgangspunkt i data indsamlet af Eurostat en opdeling af de samlede udgifter i forskellige kategorier. Figur 31 påviser betydelige forskelle mellem medlemsstaternes udgiftsmønstre. På den ene side udgør lønninger og andet vederlag til dommere og domstolsmedarbejdere (herunder bidrag til sociale sikringsordninger) den største andel i de fleste medlemsstater, mens investeringer i faste aktiver som f.eks. domhuse og software er meget lave og i nogle tilfælde ikkeeksisterende. På den anden side er udgifterne til domstolenes drift (f.eks. leje af bygninger, retshjælp og andet forbrug) væsentligt højere i nogle medlemsstater (figur 31). ·Et stort flertal af dommerne er kvinder. I domstole i første og anden instans er der flest kvindelige dommere i de fleste medlemsstater (figur 33). Dette vender imidlertid i domstolene i højeste instans, hvor der i de fleste medlemsstater er under 50 % kvindelige dommere (figur 34). Andelen af kvindelige dommere i højeste instans er dog steget siden 2010 i de fleste medlemsstater. ·Med hensyn til uddannelse af dommere tilbyder de fleste medlemsstater videreuddannelse i EU-ret, andre medlemsstaters lovgivning og retslige kompetencer, men færre medlemsstater tilbyder uddannelse i IT-kompetencer, domstolsforvaltning og retsetik (figur 37). Med hensyn til uddannelse i kommunikation med sårbare sagsparter ser det ud til, at der er sket forbedringer til fordel for børn, syns- eller hørehandicappede parter og ofre for kønsbaseret vold (figur 38), men ikke for asylansøgere. Under halvdelen af medlemsstaterne tilbyder uddannelse i oplysning om og håndtering af falske nyheder og problemer i tilknytning til sociale medier. Vurderingsværktøjer ·Overvågnings- og evalueringsværktøjer til vurdering af, hvordan retssystemerne fungerer (figur 39), findes i alle medlemsstater. De omfatter generelt forskellige resultat- og kvalitetsindikatorer og regelmæssig rapportering. Næsten alle medlemsstater overvåger antallet og varigheden af retssager og har systemer til regelmæssig evaluering. Sammenlignet med tidligere år har flere medlemsstater udvidet overvågningen til flere specifikke elementer, og nogle har inddraget flere specialiserede domstolsmedarbejdere til sikring af kvaliteten. ·Mange medlemsstater udnytter endnu ikke det fulde potentiale af IKT-sagsstyringssystemer, og der er ikke sket forbedringer i forhold til tidligere år (figur 40). Sådanne systemer tjener forskellige formål, herunder at generere statistikker, og bør indføres konsekvent i hele retssystemet. Nogle medlemsstater har indført hurtige varslingssystemer for at påvise funktionsfejl eller manglende overholdelse af sagsbehandlingsstandarderne, hvilket gør det lettere at finde rettidige løsninger. I nogle medlemsstater er der endnu ikke sikret dataindsamling på landsplan inden for alle retsområder. ·Anvendelsen af undersøgelser med deltagelse af domstolsbrugere og retsvæsenets aktører (figur 41) er faldet, og flere og flere medlemsstater vælger ikke at gennemføre undersøgelser. Tilgængelighed, kundeservice, retsmøder og domme samt den generelle tillid til retssystemet var stadig vigtige undersøgelsesemner, men kun få medlemsstater undersøgte tilfredsheden blandt grupper med særlige behov og bevidstheden om rettigheder. Selv om næsten alle de medlemsstater, der gennemførte undersøgelser, også sikrede opfølgning (figur 42), varierede omfanget af opfølgningen fortsat betydeligt. Undersøgelsesresultaterne blev oftest offentliggjort og anvendt i rapporter, og i de fleste medlemsstater blev de brugt til at påvise behov for lovgivningsændringer. Standarder Standarder kan højne retssystemernes kvalitet. Denne udgave omfatter igen en nærmere undersøgelse af visse standarder, der har til formål at forbedre timingen af sagsforløb og oplysningerne til parterne. For første gang indeholder EU's resultattavle for retsområdet 2019 også data om standarderne for retsafgørelsernes kvalitet. ·Med udgangspunkt i data indsamlet af ACA-Europa og NPSJC viser figur 43, at standarderne for retsafgørelsernes kvalitet er meget forskellige fra medlemsstat til medlemsstat og i nogle medlemsstater endda fra en domstol til en anden. De fleste medlemsstater tilbyder dog en eller anden form for juridisk uddannelse for dommere i strukturering, ræsonnementsformulering og udarbejdelse af retsafgørelser. I de fleste medlemsstater omfatter afgørelsernes strukturering og ræsonnement forud fastsatte elementer. Derudover har domstolsbrugerne i nogle medlemsstater adgang til mekanismer, hvor de kan få præciseringer vedrørende retsafgørelser – en interessant fremgangsmåde, som er med til at forbedre borgervenlige retssystemer. Højesteretter, der anvender instrumenter til selvvurdering af kvaliteten af deres afgørelser, er i mindretal, selv om en sådan praksis – under overholdelse af princippet om retsvæsenets uafhængighed – kunne udmønte sig i forbedringer. ·De fleste medlemsstater bruger standarder for timing. Visse medlemsstater, som står over for særlige udfordringer med hensyn til effektivitet, anvender imidlertid ikke sådanne standarder på nuværende tidspunkt. Standarder for efterslæb er stadig ikke lige så udbredte som de standarder, der fastsætter tidsfrister (f.eks. for det faste tidsrum fra registreringen af en sag og indtil det første retsmøde) og tidsplaner (som f.eks. angiver en på forhånd fastlagt andel sager, der skal være afsluttet inden for en bestemt periode) (figur 44). ·Standarder for efterslæb er et nyttigt værktøj, der kan medvirke til at forbedre sagsstyringen og effektiviteten. Figur 45 viser, at efterslæb oftest fastsættes alene af retsvæsenet eller i samarbejde med den udøvende magt. Overvågning og opfølgning påhviler primært retsvæsenet, mens den udøvende magt i nogle medlemsstater også spiller en rolle i overvågnings- og opfølgningsfasen. ·Mens de fleste medlemsstater har indført standarder for tidsplaner (figur 46), har kun få mekanismer til kontinuerlig overvågning af de på forhånd opstillede tidsplaner. EU's resultattavle for retsområdet 2019 viser, at størstedelen af medlemsstaterne anvender yderligere ressourcer til opfølgningsforanstaltninger, dog med forskelligt anvendelsesområde. De mest almindelige opfølgningsforanstaltninger er omorganisering af forvaltningsprocessen ved domstolen, mens muligheden for, at specialiserede dommere yder midlertidig assistance, kun foreligger i få medlemsstater.



3.3. Uafhængighed Domstolenes uafhængighed er et krav, der udspringer af princippet om effektiv retsbeskyttelse, som er omhandlet i artikel 19 i TEU, og retten til effektive retsmidler ved en domstol, som er forankret i EU's charter om grundlæggende rettigheder (artikel 47) . Denne uafhængighed sikrer, at retssystemet er retfærdigt, forudsigeligt og sikkert, hvilket er vigtige elementer for retsstatsprincippet og et attraktivt investeringsklima. Opfattelsen af retsvæsenets uafhængighed er en vækstfremmende faktor, ligesom opfattelsen af manglende uafhængighed kan virke hæmmende for investeringer. Ud over en række indikatorer for opfattelsen af retsvæsenets uafhængighed fra forskellige kilder indeholder resultattavlen en række indikatorer for, hvordan retssystemerne er organiseret med henblik på at beskytte retsvæsenets uafhængighed i bestemte typer situationer, hvor uafhængigheden kan være i fare. På baggrund af input fra Det Europæiske Netværk af Domstolsadministrationer (ENCJ), Netværket af Præsidenterne for Den Europæiske Unions Øverste Domstole (NPSJC) og Sammenslutningen af Statsråd og Forvaltningsdomstole i Den Europæiske Union (ACA-Europa) indeholder EU's resultattavle for retsområdet 2019 nye eller ajourførte indikatorer vedrørende retsgarantier i forbindelse med disciplinærsager vedrørende dommere og udnævnelse af dommermedlemmer af domstolsadministrationerne samt organisering af anklagemyndighederne. 3.3.1. Opfattelse af retsvæsenets uafhængighed Figur 47: Borgernes opfattelse af domstoles og dommeres uafhængighed (*) (kilde: Eurobarometer – lyse farver: 2016, 2017 og 2018, mørke farver: 2019) (*) Medlemsstaterne er i første omgang opstillet efter den procentdel af respondenterne, der oplyste, at domstolenes og dommernes uafhængighed er meget god eller rimelig god (samlet antal positive svar). Hvis procenten for det samlede antal positive svar for nogle medlemsstater er den samme, opstilles de efter den procentdel af respondenterne, der oplyste, at domstolenes og dommernes uafhængighed er rimelig dårlig eller meget dårlig (samlet antal negative svar). Hvis procenten for det samlede antal positive og negative svar for nogle medlemsstater er den samme, opstilles de efter den procentdel af respondenterne, der oplyste, at domstolenes og dommernes uafhængighed er meget god. Hvis procenten for det samlede antal positive og negative svar samt for svaret meget god for nogle medlemsstater er den samme, opstilles de efter den procentdel af respondenterne, der oplyste, at domstolenes og dommernes uafhængighed er meget dårlig. I figur 48 vises hovedårsagerne til opfattelsen af domstoles og dommeres manglende uafhængighed. De respondenter blandt borgerne, som havde angivet retsvæsenets uafhængighed som "rimelig dårlig" eller "meget dårlig", kunne vælge mellem tre årsager til deres bedømmelse. Medlemsstaterne er angivet i samme rækkefølge som i figur 47. Figur 48: Hovedårsager til opfattelsen af manglende uafhængighed blandt borgerne (andel af alle respondenter – højere værdi betyder større betydning) (kilde: Eurobarometer ) Figur 49: Virksomhedernes opfattelse af domstoles og dommeres uafhængighed (*) (kilde: Eurobarometer – lyse farver: 2016, 2017 og 2018, mørke farver: 2019) (*) Medlemsstaterne er i første omgang opstillet efter den procentdel af respondenterne, der oplyste, at domstolenes og dommernes uafhængighed er meget god eller rimelig god (samlet antal positive svar). Hvis procenten for det samlede antal positive svar for nogle medlemsstater er den samme, opstilles de efter den procentdel af respondenterne, der oplyste, at domstolenes og dommernes uafhængighed er rimelig dårlig eller meget dårlig (samlet antal negative svar). Hvis procenten for det samlede antal positive og negative svar for nogle medlemsstater er den samme, opstilles de efter den procentdel af respondenterne, der oplyste, at domstolenes og dommernes uafhængighed er meget god. Hvis procenten for det samlede antal positive og negative svar samt for svaret meget god for nogle medlemsstater er den samme, opstilles de efter den procentdel af respondenterne, der oplyste, at domstolenes og dommernes uafhængighed er meget dårlig. I figur 50 vises hovedårsagerne til opfattelsen af domstoles og dommeres manglende uafhængighed. De respondenter blandt virksomhederne, som havde angivet retsvæsenets uafhængighed som "rimelig dårlig" eller "meget dårlig", kunne vælge mellem tre årsager til deres bedømmelse. Medlemsstaterne er angivet i samme rækkefølge som i figur 49.

Figur 50: Hovedårsager til opfattelsen af manglende uafhængighed blandt virksomhederne (andel af alle respondenter – højere værdi betyder større betydning) (kilde: Eurobarometer ) Figur 51: WEF: Virksomhedernes opfattelse af retsvæsenets uafhængighed (opfattelse – jo højere værdi, jo gunstigere opfattelse) (kilde: Det Verdensøkonomiske Forum ) 3.3.2. Strukturel uafhængighed Garantierne for uafhængighed forudsætter, at der findes regler – om bl.a. domstolenes sammensætning, medlemmernes udnævnelse og funktionsperiode, tilfælde, hvor domstolenes medlemmer kan vige deres sæde, tilfælde, hvor de har pligt til at vige deres sæde, samt tilfælde, hvor de kan afsættes – som gør det muligt at fjerne enhver rimelig tvivl i offentligheden om, at domstolene er uimodtagelige for påvirkninger udefra og neutrale i forhold til de interesser, som står over for hinanden . Der er udviklet europæiske standarder, navnlig af Europarådet i f.eks. Europarådets henstilling fra 2010 om dommere: uafhængighed, effektivitet og ansvar . I resultattavlen præsenteres en række indikatorer for, hvordan retssystemerne er organiseret med henblik på at garantere retsvæsenets uafhængighed. Denne udgave af resultattavlen indeholder for første gang indikatorer for organer og myndigheder, som er involveret i disciplinærsager vedrørende dommere (figur 52 og 53), og den indeholder ligesom sidste år en indikator for udnævnelse af dommermedlemmer af domstolsadministrationerne (figur 54) . EU's resultattavle for retsområdet 2019 indeholder en udvidet oversigt over, hvordan anklagemyndighederne forvaltes og er organiseret i medlemsstaterne (figur 55, 56 og 57) . I figurerne vises de nationale rammer, som de forelå i december 2018. Figurerne i resultattavlen er ikke udtryk for nogen vurdering og indeholder ingen kvantitative data om, hvor effektive garantierne er. De har ikke til formål at afspejle kompleksiteten af og detaljerne i garantierne. Flere garantier sikrer ikke i sig selv et velfungerende retssystem. Det bør endvidere bemærkes, at gennemførelsen af politikker og praksis for at fremme integritet og forebygge korruption i retsvæsenet også er af afgørende betydning for at sikre dettes uafhængighed. Effektiv beskyttelse af retsvæsenets uafhængighed kræver i sidste ende en kultur for integritet og uvildighed, som deles af alle aktører og respekteres af samfundet som helhed.



– Garantier i forbindelse med disciplinærsager vedrørende dommere – Disciplinærsager vedrørende dommere udgør nogle af de mest følsomme situationer, når det gælder retsvæsenets uafhængighed. Ifølge EU-Domstolen fordrer "[k]ravet om uafhængighed [...] tillige, at disciplinærordningen for dem, som har til opgave at udøve dømmende myndighed, frembyder de nødvendige garantier for at undgå enhver risiko for, at en sådan ordning anvendes som et system til politisk kontrol med retsafgørelsers indhold" . De garantier, der af Domstolen er udpeget som væsentlige med henblik på at bevare den dømmende magts uafhængighed, omfatter regler, som både definerer, hvilken adfærd der udgør disciplinærforseelser, og hvilke sanktioner der konkret finder anvendelse, som foreskriver et uafhængigt organs indgriben i henhold til en procedure, der fuldt ud garanterer rettighederne i chartrets artikel 47 og 48, bl.a. retten til et forsvar, og som fastsætter en mulighed for at indbringe disciplinærorganers afgørelser for domstolene . Domstolen fastslog, at "artikel 267 TEUF giver de nationale retter en meget vid adgang til at indbringe spørgsmål for Domstolen [...] på ethvert tidspunkt under proceduren, som de finder passende". Domstolen tilføjede, at en national bestemmelse, der forhindrer en sådan adgang "for at undgå [...] at [...] pådrage sig disciplinære sanktioner" er "en krænkelse af de prærogativer, der er tillagt de nationale retter ved artikel 267 TEUF, og følgelig effektiviteten af det samarbejde mellem Domstolen og de nationale retter, der er fastsat ved ordningen med præjudiciel forelæggelse". Domstolen har senere fastslået, at det forhold, at man ikke pådrager sig disciplinære sanktioner for at indgive en anmodning om præjudiciel afgørelse til Domstolen, er en væsentlig garanti for retsvæsenets uafhængighed. I henhold til Europarådets standarder kan der indledes disciplinærsager vedrørende dommere, når de ikke udfører deres opgaver effektivt og på behørig vis . Dommeres fortolkning af lovgivning, vurdering af kendsgerninger eller afvejning af beviser for at træffe afgørelse i en sag bør ikke give anledning til civilt eller disciplinært ansvar undtagen i tilfælde af forbryderisk hensigt og grov uagtsomhed . Derudover bør disciplinærsager behandles af en uafhængig myndighed som f.eks. en domstol under overholdelse af alle garantier for en retfærdig rettergang. Dommeren bør under en disciplinærsag være berettiget til at indbringe afgørelsen og sanktionen for domstolene. Disciplinærsanktioner skal være forholdsmæssige . I figur 52 vises en oversigt over de myndigheder, der træffer afgørelse om disciplinære sanktioner mod almindelige dommere. Det kan være enten a) almindelige uafhængige myndigheder, som f.eks. domstole (højesteret, forvaltningsdomstol eller retspræsident) eller domstolsadministrationer, eller b) andre myndigheder, hvis medlemmer udnævnes specifikt af domstolsadministrationen, af dommere eller af den udøvende myndighed til at træffe afgørelse i disciplinærsager vedrørende dommere.



Figur 52: Myndighed, som træffer afgørelse om disciplinære sanktioner mod dommere (*) (*) BG: Retspræsidenten kan pålægge lettere disciplinære sanktioner. CZ: Disciplinærsager behandles af disciplinærafdelinger under den øverste forvaltningsdomstol. Medlemmerne foreslås af retspræsidenten ud fra en liste over dommere, og de vælges ved lodtrækning. DK: Den Særlige Klageret, hvis medlemmer foreslås af forskellige aktører (dommere, advokatfirmaer og offentlige organisationer) og udnævnes af justitsministeriet efter henstilling fra Dommerudnævnelsesrådet (uafhængigt organ), træffer afgørelse. DE: Disciplinærforanstaltninger kan anvendes i formelle disciplinærsager (§ 63 i den tyske lov om retsvæsenet) af tjenestedomstole ("Dienstgerichte der Länder" vedrørende delstatsdommere og "Dienstgericht des Bundes" vedrørende forbundsstatsdommere), som er særlige paneler i almindelige domstole. Medlemmerne af disse paneler udnævnes af dommerne ("Präsidium") ved den pågældende ret (regional appeldomstol, regional ret i første instans eller forbundsdomstolen). Der kan træffes afgørelse om mindre alvorlige disciplinærforanstaltninger, som f.eks. en irettesættelse, i en disciplinærdom (§ 64 i den tyske lov om retsvæsenet) af enten en retspræsident eller justitsministeriet (både på delstats- og forbundsstatsniveau). EE: Disciplinærsager behandles af dommere i disciplinærkammeret, som udnævnes af højesteret og generalforsamlingen af alle estiske dommere. IE: Dommerne er ikke underlagt noget disciplinærorgan eller nogen disciplinærordning bortset fra den i forfatningen fastlagte procedure, i henhold til hvilken en dommer kan afsættes for påvist misbrug af offentligt hverv eller inhabilitet efter resolutioner truffet af begge parlamentskamre (Oireachtas) med opfordring til, at dommeren afsættes. EL: Disciplinærmyndigheden over for dommere udøves i første og anden instans af råd sammensat af højtplacerede almindelige dommere, som vælges ved lodtrækning. Disciplinærmyndigheden over for højtplacerede dommere udøves af det øverste disciplinærråd. LV: Disciplinærsager behandles af det retlige disciplinærudvalg, hvis medlemmer udnævnes af generalforsamlingen af dommere. ES: Disciplinære afgørelser vedrørende mindre disciplinærforseelser træffes af forvaltningskammeret ved domstolen i det distrikt, hvor den pågældende dommer har sæde (øverste regionale domstol, national domstol og højesteret). LT: I første instans træff