Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs resolution om bidrag til Kommissionens arbejdsprogram for 2020 og derefter

(2020/C 47/01)

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin plenarforsamling den 30.-31. oktober 2019 (mødet den 30. oktober) følgende resolution med 170 stemmer for, 5 imod og 9 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. digitalisering, klimaforandringer og tab af biodiversitet, demografi og globalisering . Disse megatendenser forandrer den måde, vi lever og arbejder på, og de skaber enorme muligheder, men også nye udfordringer Overordnet set er der fire megatendenser, som skal stå i centrum for de politiske prioriteter i den nye politiske valgperiode:. Disse megatendenser forandrer den måde, vi lever og arbejder på, og de skaber enorme muligheder, men også nye udfordringer ( 1 ) . Under alle omstændigheder er det helt store problem omfanget og den hastighed, hvormed disse forandringer sker.

1.2. EU og medlemsstaterne har forpligtet sig til at gennemføre FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling og Parisaftalen ( 2 ) og til at fremme gennemførelsen heraf på globalt plan ved hjælp af hele spektret af deres foranstaltninger udadtil. Desuden underskrev EU og 20 medlemsstater i december 2018, sideløbende med COP24, Schlesienerklæringen om en solidarisk og retfærdig omstilling ( 3 ) . I denne erklæring slog de fast, at der skal tages højde for det sociale aspekt ved omstillingen til en lavemissionsøkonomi, så samfundet accepterer de forandringer, der finder sted.

1.3. Det indre marked er fortsat et vigtigt instrument i den europæiske integration. Dets fornyelse ville være til gavn for Europa og skabe en bæredygtig Union med sammenhængskraft. F.eks. skaber det digitale indre marked muligheder og skal videreudvikles for at sikre EU's konkurrenceevne gennem etablering af gunstige rammevilkår for nye virksomhedsformer, der dukker op på dette marked. I mellemtiden skal EU sikre, at disse nye virksomhedsformer er bæredygtige, og at de vil vokse og forblive i Europa.

1.4. en overordnet EU 2050-strategi for bæredygtighed med det formål at gennemføre FN's 2030-dagsorden Vi er nødt til at handle på alle niveauer samtidig og skabe en dynamik til håndtering af de presserende økonomiske, sociale og miljømæssige udfordringer. Derfor mener EØSU, at bæredygtig udvikling skal udgøre en central del af Europas fremtid ( 4 ) og opfordrer til, at der udarbejdes ( 5 ) . Dette paradigmeskifte kræver ændringer i a) forvaltning, dvs. der er brug for specifikke forvaltningsmekanismer til at løse presserende problemer og til at tackle komplekse problemstillinger. Disse forvaltningsmekanismer skal forbinde EU og medlemsstaterne og ikke træde i stedet for foranstaltninger, som træffes på de to planer og b) integration af FN's mål for bæredygtig udvikling i EU's økonomiske og sociale overvågnings- og budgetprocesser. I den henseende kan der indgå nye, forbedrede, målbare og supplerende sociale, økonomiske og miljømæssige indikatorer i det europæiske semester for at overvåge og følge status på alle aspekter af den europæiske søjle for sociale rettigheder og dens principper samt de 17 mål for bæredygtig udvikling.

1.5. Med hensyn til den sociale dimension kan EU være stolt over sin sociale model sammenlignet med andre dele af verden. Imidlertid kan de samfundsmæssige præstationer og fremskridt i Europa ikke tages for givet. I 2017 bekræftede EU sin forpligtelse til at gennemføre den europæiske søjle for sociale rettigheder. Gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder og vejen frem er afgørende for at opnå sammenhængende og gensidigt styrkende politisk beslutningstagning på EU- og medlemsstatsplan med det formål at opnå fornyet konsensus om en økonomisk og socialt bæredygtig strategi, så EU's løfte om at arbejde for en afbalanceret økonomisk vækst og sociale fremskridt fører til øget velfærd for EU's borgere ( 6 )

1.6. EU skal forbedre sine politikker og sin indsats for at sikre ligestilling mellem kvinder og mænd og andre former for ligestilling samt garantere, at alle, som er udsat for forskelsbehandling på en eller anden måde, har lige muligheder i samfundet.

1.7. For at imødekomme både nye og nuværende sociale, økonomiske og miljømæssige prioriteter efterlyser EØSU et ambitiøst og mere målrettet EU-budget, som afspejler viljen til at imødegå EU's udfordringer, der kan udnyttes som muligheder, og give EU et nyt projekt. Derfor opfordrer EØSU til en kvalitetskontrol af den flerårige finansielle ramme (FFR).

1.8. En struktureret og regelmæssig inddragelse af civilsamfundet og civil dialog spiller en central rolle for at fremme bæredygtigheden i alle dens dimensioner – økonomisk, socialt og miljømæssigt — og der bør være et klart mandat for civilsamfundets deltagelse i udviklingen, gennemførelsen og overvågningen af strategien. EØSU bifalder det friske pust til det europæiske demokrati, som er foreslået af Kommissionens tiltrædende formand Ursula von der Leyen, og udvalget er klar til at udfylde sin rolle fuldt ud ved den foreslåede konference om Fremtidens Europa.

1.9. Den sociale dialog skal fortsat spille en central rolle ved udarbejdelsen og gennemførelsen af arbejdsmarkedspolitik og -foranstaltninger, der bistår virksomheder og arbejdstagere på effektiv vis. I betragtning af de store udfordringer, der er forbundet med en retfærdig omstilling til en grøn økonomi og bæredygtig vækst, er det afgørende, at det sker i dialog med arbejdsmarkedets parter for at inddrage relevant information og nå til enighed om foranstaltningerne. Social dialog og overenskomstforhandlinger er en forudsætning for retfærdige omstillinger, bedre job og en anstændig indkomst og for at bekæmpe social dumping.

1.10. EØSU er tilhænger af en retfærdig beskatning og støtter kampen mod svig, skatteunddragelse, hvidvaskning af penge og den økonomiske praksis, der foregår i skattelylande. Et fælles mål for EU-institutioner, regeringer og erhvervsliv skal være at samarbejde om at etablere effektive mekanismer, som f.eks. de to direktiver om bekæmpelse af skatteundgåelse.

1.11. Kommissionens arbejdsprogram for 2020 og de foreslåede prioriteter og aktiviteter vil derfor kræve justeringer af Kommissionens mål, holdninger og arbejdsmetoder. Alle dens interne og eksterne politikker skal være sammenhængende og på linje med målene for bæredygtig udvikling, så der tages behørigt hensyn til principperne om effektivitet, nærhed, proportionalitet og bæredygtighed.

1.12. Hvad angår de konkrete forslag til Kommissionens arbejdsprogram for 2020 har EØSU taget højde for de politiske retningslinjer for den næste Kommission i perioden 2019-2024, som forelagt af Kommissionens tiltrædende formand i juli 2019 ( 7 )

1.13. Den nye Kommission, som blev præsenteret den 10. september, afspejler de prioriteter og ambitioner, som er fastsat i disse politiske retningslinjer, og de er struktureret ud fra behovet for at tackle klimaforandringer og de teknologiske og demografiske ændringer, der får os til at leve og arbejde anderledes.

2. Udvikling af vores økonomiske fundament: Den europæiske model for fremtiden — fremme af vedvarende, inkluderende og bæredygtig økonomisk udvikling, et revitaliseret indre marked, fuld og produktiv beskæftigelse samt anstændigt arbejde til alle

2.1. Der er et presserende behov for en ny europæisk økonomisk strategi, et positivt narrativ for EU-økonomiens kommende udvikling i verden, som kan bidrage til at styrke EU's modstandsdygtighed over for økonomiske rystelser og styrke den økonomiske, sociale og miljømæssige bæredygtighed af EU's økonomiske model og dermed genvinde tillid, stabilitet og fælles velstand for alle borgere i Europa. Ved at bygge på de fremskridt, der er opnået i de seneste år, kan denne strategi danne grundlaget for den fortsatte økonomiske, finanspolitiske, finansielle, sociale og politiske integration, som er nødvendig for at nå målene for EU's indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union, som fastsat i artikel 3 i TEU.

2.2. EU kan kun bygge på en strategi, der er økonomisk forsvarlig og solid med hensyn til dens sociale og miljømæssige bæredygtighed. Miljødimensionen skal sikre, at »verdens ressourcebegrænsninger«respekteres, og at naturressourcer ikke overforbruges, så bæredygtig anvendelse af ressourcerne er muligt på lang sigt, og biodiversiteten beskyttes effektivt ( 8 ) . Erhvervslivet er en katalysator for samfundsmæssig og miljømæssig udvikling samt bæredygtig konkurrencedygtighed. Virksomhederne i EU er parate til at udfylde deres rolle og påtage sig ansvaret sammen med arbejdstagere og interessenter. Europa har brug for et erhvervsmiljø, der er med til at forberede os på fremtiden, hvor samfunds- og miljømæssige aspekter indgår i definitionen, og som skaber forudsætningerne og de støttende rammer for at drive virksomhed, så erhvervslivet kan opnå bæredygtig vækst og derved skabe velstand og mulighed for efterfølgende omfordeling. Dette kan også være i form af øget kvalitetsbeskæftigelse, bedre jobmuligheder og juridisk bindende rettigheder.

2.3. Det indre marked er i alle dets økonomiske, sociale og miljømæssige dimensioner kernen i den europæiske integration og en stor bidragyder til den europæiske sociale markedsøkonomi. Det skal imidlertid fuldføres, revitaliseres og ajourføres, så det bliver et digitalt indre marked. Der bør fokuseres på at skabe gunstige rammevilkår for udviklingen af forskellige virksomhedsformer (herunder nye økonomiske modeller), digitalisering og innovation samt grænseoverskridende muligheder. Dets funktion bør forbedres, og der bør garanteres fuld støtte til yderligere integrering af det. Det indre marked bør være i stand til at skabe en bæredygtig økonomisk udvikling og innovation, tiltrække investeringer, støtte iværksættere og fremme bæredygtig konkurrencedygtighed for virksomhederne i EU på globaliserede markeder. Men det er samtidig vigtigt at erkende, at den positive virkning af det indre marked ikke er jævnt fordelt, og at ikke alle borgere er i en situation, hvor de får del i velstanden ( 9 )

2.4. For de makroøkonomiske udsigters vedkommende er usikkerheden ikke blevet mindre. Det Forenede Kongeriges forventede udtræden af Den Europæiske Union og de globale spændinger imellem USA og Kina skaber stadig yderst aktuelle risici for nedgang i den økonomiske vækst og beskæftigelsen i den nærmeste fremtid. I Kommissionens sommerprognose blev det konstateret, at der trods en lav sammenlagt ledighed i forhold til de to seneste årtier var flere lande, hvor beskæftigelsesniveauet ikke var nået op på samme niveau som før krisen. Væksten i BNP i Den Europæiske Union forventes i år at blive på beskedne 1,4 % i EU og 1,2 % i euroområdet ( 10 ) . EØSU er bekymret for, at de nedadgående risici i tilknytning til de økonomiske perspektiver for euroområdet meget vel kan udvikle sig til en ny samfundsøkonomisk krise i nær fremtid, hvilket i høj grad kan udfordre tilpasningen ( 11 ) . For at undgå risikoen for en ny økonomisk nedgang er der behov for en ekspansionsorienteret budgetudvikling (en positiv finanspolitisk kurs) kombineret med en pengepolitik, der er baseret på en tilsvarende tilgang. Budgetekspansion er især vigtigt i de medlemsstater, som har et stort overskud på betalingsbalancen og en budgetbalance, der er stabil eller i overskud.

2.5. Vækst i BNP er ikke et udtryk for velfærden hos flertallet af borgerne, og den afspejler ikke forringelsen af miljøet og udtømningen af naturressourcerne. Derfor er der brug for at udarbejde foranstaltninger for samfundsvelfærd og bæredygtighed, der evalueres ved hjælp af et sæt bedre egnede indikatorer, som afspejler den reelle indvirkning på økonomien på lang sigt. Ved udelukkende at basere sig på BNP vil de resulterende politikker kun tage højde for deres økonomiske påvirkning. Derfor er det nødvendigt at udvide referencerammen ved at inddrage sociale og miljømæssige indikatorer, så der kan udformes reelt bæredygtige reformer. Det er afgørende, at disse indikatorer er forenelige med FN's mål for bæredygtig udvikling ( 12 )

2.6. Markante sociale forskelle i og blandt medlemsstaterne og i regioner samt territoriale ubalancer imellem landdistrikter og byområder er fortsat vigtige aspekter. Der er desuden en betydelig ulighed, når det gælder velstand. I den henseende hilser EØSU det finske rådsformandskabs fokus på »trivselsøkonomi«velkommen og er enig i, at mindskelse af ulighed og forskelle/skævheder skal være en politisk prioritet. Udvalget er desuden enig i, at det er nødvendigt at integrere begrebet trivselsøkonomi i EU's fremtidige politikker, og at det fortjener en mere fremtrædende plads i økonomisk bæredygtig beslutningstagning.

2.7. EU står over for en geopolitisk og økonomisk situation i hastig forandring, stigende social og samfundsmæssig polarisering, digitaliseringens og teknologiens stadigt større rolle i alle aspekter af livet samt klimaforandringer og øvrige miljøudfordringer. For at tackle disse udfordringer er den industrielle omstilling i EU afgørende og skal tage fuld højde for de globale mål for bæredygtig udvikling, som udgør vigtige globale rammer for en retfærdig og bæredygtig økonomisk udvikling.

2.8. I den forbindelse bør der lægges større vægt på sociale og beskæftigelsesrelaterede spørgsmål, der vedrører de unge, navnlig hvad angår diskussionen om fremtidens arbejde. Disse omfatter bl.a. digitalisering, platformsarbejde, fragmentering af og usikkerhed på arbejdsmarkedet, der især rammer de unge.

2.9. Virkningerne af de demografiske ændringer bliver den grundlæggende årsag til nogle af de mest oplagte udfordringer, som EU og medlemsstaterne kommer til at stå over for på mellemlang sigt. Den demografiske udvikling viser, at der i Europa er brug for en bedre integration af kvinder, unge og ældre arbejdstagere, personer med handicap og migranter på arbejdsmarkedet. Der er brug for mere dynamiske, effektive og velorganiserede arbejdsmarkedspolitikker for at udnytte disse borgeres kompetencer, kvalifikationer og iværksætterpotentiale samt tilvejebringe job af høj kvalitet. I denne ligning bør indgå behørige sociale sikringssystemer samt sikring af en hurtig overgang fra ledighed til stabile ansættelseskontrakter og -forhold.

2.10. Investeringer i mennesker og social bæredygtighed kan være med til at tackle disse fælles udfordringer. Forbedringer hos arbejdsmarkedsinstitutioner (f.eks. aktive arbejdsmarkedspolitikker, en mere effektiv rolle for offentlige arbejdsformidlinger ( 13 ) ) bør i princippet resultere i bedre økonomiske og sociale forhold for flere EU-borgere. For at tackle ovennævnte udfordringer efterlyser EØSU bl.a. mere effektive, velorganiserede og bæredygtige sociale sikringssystemer. I den henseende er der plads til mere effektive politiktiltag fra EU og medlemsstaterne.

2.11. I den forbindelse kunne der fokuseres på en forpligtelse til at gennemføre den europæiske søjle for sociale rettigheder. Denne forpligtelse, som er fastsat i den interinstitutionelle proklamation, er bl.a. baseret på principperne om bæredygtig vækst og fremme af økonomisk og social udvikling såvel som samhørighed og konvergens, forskelligartetheden af nationale systemer og arbejdsmarkedsparternes centrale rolle ( 14 )

2.12. Desuden skal EU være frontløber i gennemførelsen af FN's mål for bæredygtig udvikling og for det første erkende, at indenlandske ressourcer primært skabes af økonomisk vækst på baggrund af gunstige rammevilkår på alle niveauer, og for det andet erkende, at aktiviteter i det private erhvervsliv, lønmodtagernes erfaring og kreativitet, investeringer og innovation er væsentlige udviklingsfaktorer ( 15 )

2.13. Social dialog har vist sig som et uundværligt instrument til at forbedre EU's politiske beslutningstagning og lovgivning, til at foregribe lovgivning eller tilvejebringe alternativer hertil og til at styrke den sociale legitimitet. Den sociale dialog kan desuden fungere som et instrument til at gennemføre dagsordenen for bæredygtig udvikling.

2.14. Under den finansielle og økonomiske krise spillede ECB en stabiliserende rolle. EØSU opfordrer til at forankre ECB's rolle som kreditgiver i sidste instans. Ikke desto mindre står vi stadig over for bekymrende økonomiske fænomener, bl.a. et beskedent investeringsniveau til trods for en relativt ekspansiv pengepolitik, og bankernes fortsatte indskud i ECB, selv om de pådrager sig negative renter. Da vi stadig ikke kan udelukke flere finans- og økonomikriser, skal den kommende Kommission gennemføre foranstaltninger for at gøre økonomien i EU mindre sårbar over for kriser og mere robust. For at undgå kriser fremover skal den kommende Kommission desuden indføre foranstaltninger møntet på at stabilisere de finansielle markeder og navnlig styrke økonomiens efterspørgselsside. En streng anvendelse af budgetregler svækker den økonomiske udvikling især i den nuværende uklare situation. EØSU opfordrer atter til at gennemføre den gyldne regel ( 16 )

Forslag:

— FN's 2030-dagsorden omfatter 17 mål for bæredygtig udvikling, som EU har forpligtet sig til at opfylde senest i 2030. EØSU opfordrer til, at der udarbejdes en overordnet EU 2050-strategi for bæredygtighed med henblik på at gennemføre FN's 2030-dagsorden baseret på et ambitiøst EU-budget og mener, at gennemførelse af den europæiske søjle for sociale rettigheder vil medvirke hertil (17). — Et nyt europæisk indre marked og en ny industripolitisk strategi for EU, der har til formål at udvikle en bæredygtig model for den sociale markedsøkonomi, skal sikre, at EU fører an inden for teknologi, innovation og bæredygtighed, på følgende måder: — Revitalisering, reformering og fuldførelse af det indre marked ved at revidere centrale direktiver, der skal sikre gunstige rammevilkår for virksomheder, SMV'er og forskellige virksomhedsformer (såsom nye økonomiske modeller og den sociale økonomi) samt for innovation og udvikling af færdigheder. Dette omfatter en revision af mobilitetsordninger og andre grænseoverskridende muligheder, herunder navnlig det indre marked for tjenesteydelser. — I betragtning af socialøkonomiens voksende betydning for fremme af en inklusiv og bæredygtig økonomisk udvikling samt EU's sociale dimension, mener EØSU, at et gunstigt økosystem — med passende EU-finansiering — for den sociale økonomi er et vigtigt mål, der skal indgå i Kommissionens arbejdsprogram (18). — Etablering af rammevilkårene for en reel digital omstilling og et digitalt indre marked for at genvinde en global bæredygtig konkurrenceevne og skabe bæredygtig vækst og beskæftigelse, samtidig med at der udvikles en europæisk vision på områder som udvikling af etisk AI og robotteknologi. Det kræver et overordnet skifte at gøre EU til den mest dynamiske digitale region i verden, når der skal tages højde for mulighederne i de nye teknologier, der forandrer samfundet, såsom blockchainteknologi, den digitale økonomis globale karakter og virksomhedernes integration i de globale værdikæder (19), således at EU kan tilvejebringe gunstige rammevilkår for innovation, iværksætteri, skabelse af velbetalte og produktive job af høj kvalitet, der tager hensyn til miljøet, samt en realøkonomi, der er til gavn for alle (20). Der bør lægges særlig vægt på tilegnelse af digitale færdigheder for at bakke yderligere op om kompetencer inden for naturvidenskab, teknologi, ingeniørvirksomhed og matematik samt lærlingeuddannelser. Uddannelsessystemerne bør reformeres i nødvendigt omfang, så de imødekommer behovene på bl.a. det digitale område, og der bør investeres mere i uddannelsessystemerne (21). — Fortsat støtte til omstillingen af arbejdsmarkedet i EU, idet det samtidig sikres, at det er velfungerede, fair og sikkert (22). EØSU anbefaler, at der gøres en indsats for at sikre, at alle arbejdstagere i EU, herunder arbejdstagere i de nye arbejdsformer, er omfattet af lovgivningen om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen i alle aspekter af deres arbejde (23), og at de kan drage fordel af de bedste teknologier til forbedring af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen og forebyggelse af ulykker under behørig hensyntagen til de følger, som dette kan have for privatlivets fred og præstationskontrol (24). — Sikring af retten til livslang læring for alle bør være et punkt på EU's dagsorden med særlig vægt på tilegnelse af digitale færdigheder. Nationale systemer for almen uddannelse og erhvervsuddannelse samt lærlingeuddannelser bør videreudvikles med fokus på naturvidenskab, teknologi, ingeniørvirksomhed og matematik samt vekseluddannelsessystemer. Dette vil føre til en bedre matchning af kvalifikationer til arbejdsmarkedets behov og gøre det muligt for borgerne at tilegne sig færdigheder samt omskole og opkvalificere sig, så konsekvenserne af den digitale revolution, klimaforandringer og samfundsmæssig og demografisk udvikling kan afbødes (25). — Fremsættelse af forslag til et sammenhængende policy mix inden for makroøkonomi-, industri-, sektor- og arbejdsmarkedspolitik for at sikre en grøn omstilling af økonomien i EU (26). Formålet er at få hele forsyningskæden til at fungere bedre, skabe anstændige job i hele kæden og skabe beskæftigelsesmuligheder i større omfang. Dette bør indebære udnyttelse af potentialet til at skabe og fremme grønne og produktive job af høj kvalitet ved at fremsætte en dagsorden for grøn og bæredygtig vækst og gennemføre initiativer, der gør det muligt for virksomheder, især små og mellemstore virksomheder, navnlig mikrovirksomheder, at inddrage FN's mål for bæredygtig udvikling i deres forretningsstrategi. — Det europæiske semester, som EU's ramme for økonomisk styring, fokuserer til en vis grad på beskæftigelse og sociale resultater, men minimalt på risiciene ved klimaforandringer og på EU's fremskridt med hensyn til at nå Parismålene, som det fremgår af den årlige vækstundersøgelse for 2019. EØSU efterlyser derfor en fremadrettet EU 2050-strategi for bæredygtig udvikling, integreret i en cyklus for bæredygtig udvikling, der er baseret på målbare og supplerende sociale, økonomiske og miljømæssige indikatorer og mål, (27) således at der kan udarbejdes reelt bæredygtige reformer. — Den sociale resultattavle har vist sig at være et nyttigt instrument, men kan forbedres. Resultattavlens 14 indikatorer og delindikatorer (35 i alt) bør løbende tages op til revision under inddragelse af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne, så de tilpasses de politiske målsætninger og skiftende socioøkonomiske forhold i Europa.

— EØSU mener, at følgende bør medtages som centrale robusthedsfaktorer i et handlingsprogram (28): — Styrkelse af den finansielle stabilitet: Forøgelse af den europæiske stabilitetsmekanismes finansielle kapacitet, fremme af en europæisk skattepolitik, der omfatter skatteharmonisering, fremme af tilstrækkelig skatteopkrævning i medlemsstaterne og etablering af effektive mekanismer til bekæmpelse af skattesvig — Fuldførelse af den økonomiske og monetære union ved at udvide ECB's målsætninger, oprette et fælleseuropæisk finansministerium med gældsudstedelsesbeføjelser og forbedre forvaltningen af euroområdet og gøre det mere demokratisk — Forøgelse af produktiviteten i EU's økonomier ved at fokusere på centrale faktorer som f.eks. investeringer (offentlige og private), forskning, udvikling, uddannelse og erhvervsuddannelse, forbedret virksomhedsledelse og medarbejderindflydelse — Arbejdsmarkeder og beskæftigelsens kvalitet: Styrkelse af overenskomstforhandlinger og dialog mellem arbejdsmarkedets parter, sikring af effektive automatiske stabilisatorer og indførelse af en EU-arbejdsløshedsforsikring (som supplement til de nationale) samt udarbejdelse af flere og bedre aktive beskæftigelsespolitikker, understøttet af de offentlige arbejdsformidlinger i en ny rolle — Fremme af social samhørighed ved at videreudvikle og anvende den europæiske søjle for sociale rettigheder ved hjælp af behørig og mere målrettet finansiering og social dialog — Tilvejebringelse af gunstige rammevilkår for erhvervsaktiviteter og investeringer ved at forbedre finansieringsmulighederne for virksomheder. Hurtig gennemførelse af kapitalmarkedsunionen og bankunionen, herunder en europæisk indskudsforsikringsordning — Bekæmpelse af langtidsledighed og genindslusning af arbejdsløse, der har opgivet at finde et job, er et yderligere centralt politikområde, hvor der er presserende behov for målrettede foranstaltninger. EØSU bakker op om minimumskrav til arbejdsløshedsforsikring hvad angår nettokompensationsgrad, berettigelsesperiode og dækningsgrad samt arbejdstageruddannelse og -støtte i tilfælde af arbejdsløshed.

— Det er helt afgørende at afhjælpe det offentlige og private investeringsunderskud med det formål at nå niveauerne for kortsigtede investeringer i 2007 (22,5 % af BNP i EU sammenlignet med de nuværende 20,5 %; begge disse tal er fortsat betydeligt lavere end tallene i Kina og USA). Derfor skal en af hovedprioriteterne for budgetpolitikkerne være offentlige investeringer og begunstigelse af private investeringer samt en reformproces til forbedring af erhvervsmiljøet. Disse reformer skal gå hånd i hånd med reformer, der forbedrer beskæftigelsens kvalitet, reducerer de stærkt bekymrende usikre beskæftigelsesforhold samt sikrer social- og arbejdstagerrettigheder på et højt niveau (29);

— I forbindelse med fastsættelsen af benchmarks og minimumsstandarder for et »AAA socialt Europa« (30) mener EØSU, at Kommissionen og medlemsstaterne bør nå til enighed om en række fælles principper, definitioner og metoder, som skal sikre en passende minimumsindkomstordning, der skal indføres i alle medlemsstater. Det nuværende arbejde med referencebudgetter (31) og det europæiske mindsteindkomstnetværk (32) skaber grundlaget for, at Kommissionen og medlemsstaterne kan nå til enighed om fælles kriterier for fastlæggelse af, hvad der udgør en tilstrækkelig minimumsindkomst til at løfte mennesker ud af fattigdom og give dem mulighed for at leve et værdigt liv, der er foreneligt med den menneskelige værdighed. Det bør overvejes at udforme et EU-lovgivningsinitiativ på dette område i samråd med alle interessenter.

— Der er behov for yderligere offentlige investeringer i sundhed, uddannelse og social inklusion samt i grøn omstilling af økonomien, især på lokalt og regionalt plan. De bør tilvejebringes igennem indførelse af den gyldne regel, som EØSU har anbefalet i flere af udvalgets seneste udtalelser. Denne lyder: udgifter til investeringer, navnlig investeringer til fremme af langsigtet, bæredygtig vækst, bør ikke medregnes i opfyldelsen af målene for underskud i stabilitets- og vækstpagten. Dette, i kombination med en reformproces, vil fortsat sikre den langsigtede bæredygtighed af de offentlige finanser (33).

— EØSU noterer sig, at Kommissionens tiltrædende formand har givet tilsagn om at fremlægge et forslag til et juridisk instrument, der skal sikre, at alle arbejdstagere i Unionen får en fair minimumsløn. EØSU mener, at det vil være nyttigt at fastsætte benchmarks som hjælp til at vurdere tilstrækkeligheden af lave lønninger med henblik på at forebygge fattigdom blandt lønmodtagere, herunder ved at fremme analyse og udveksling af god praksis igennem de tilgængelige gensidige læringsprocesser og ved at indføre fælles standarder for fastsættelse af gennemskuelige og forventelige mindstelønninger, hvor de findes, og hvis arbejdsmarkedets parter ønsker det (34).

— Mindskelse af sociale forskelle, bekæmpelse af skattesvig og -unddragelse samt støtte til en mere retfærdig fordeling af skattebyrden skal være politiske prioriteter for den kommende Kommission. Derfor opfordrer udvalget til, at de regler, der er vedtaget for at bekæmpe disse former for kriminalitet og uregelmæssigheder på europæisk niveau, bliver anvendt omgående, og at der foretages en evaluering af muligheden for at indføre andre, mere effektive foranstaltninger, herunder instrumenter til at bringe de ulovlige aktiviteter i skattely til ophør (35).

3. Skabelse af en grønnere, mere retfærdig og inkluderende fremtid — hastetiltag til bekæmpelse af klimaforandringer og effekten af dem

3.1. EØSU understreger, at miljøbeskyttelse skal prioriteres højt af EU i lyset af den nuværende miljøforringelse, og at den skal integreres i alle Unionens politikker og tiltag. Udvalget understreger, at EU bør udarbejde en fornyet industripolitisk strategi, der er forenelig med behovet for at træffe effektive foranstaltninger til at reducere drivhusgasemissioner, øge vedvarende energikilders andel af energimikset og opnå energibesparelser med henblik på at sikre, at i det mindste målene i Parisaftalen gennemføres i fuld udstrækning og hurtigt. Samtidig bør EU tilskynde de øvrige parter i Parisaftalen til at opfylde deres forpligtelser for at sikre lige konkurrencevilkår for virksomheder i EU. Dette bør også afspejles gennem en tilpasning af EU's emissionsreduktionsmål for 2030 og 2050.

3.2. Klimaet, der er i hastig forandring, biodiversitet, der går tabt, andre miljømæssige risici og den kollektivt manglende tilvejebringelse af velfungerende politikker er også en stor trussel mod Europas befolkning, økonomi og økosystemer. Derfor har vi brug for en stærk, overordnet EU 2050-strategi for bæredygtig udvikling til gennemførelse af FN's 2030-dagsorden. EU bør fremskynde den retfærdige og bæredygtige omstilling til størst mulig vedvarende energiforsyning. Energiforsyningen bør være ren, overkommelig i pris og understøtte medejerskab hos lokalsamfund og borgere.

3.3. EU skal føre an i kampen for miljøet og håndtering af klimaforandringer. EØSU bifalder, at en øget klimaindsats er en af EU's prioriteter og fortsat vil være det som fastsat i de politiske retningslinjer fra Kommissionens tiltrædende formand Ursula von der Leyen. Miljømæssig bæredygtighed kræver en bred vifte af politiske tiltag, herunder i handelspolitikken. Bæredygtighed vil desuden kræve rettidig indførelse af foranstaltninger på globalt plan, EU-plan samt nationalt og regionalt plan på områder som f.eks. energi- og transport-, beskatnings-, forsknings-, industri- og konkurrencepolitik samt beskæftigelses- og socialpolitik.

3.4. Overordnet set viser fremskrivninger af effekten ved fuld gennemførelse af Parisaftalen, at omstillingen til en klimaneutral økonomi kan øge BNP med yderligere 1,1 % og beskæftigelsen med 0,5 % sammenlignet med et scenarie uden klimapolitikker. Det svarer til yderligere 1,2 mio. job i EU senest i 2030 oven i de 12 mio. nye job, der allerede forventes ( 36 ) . For at det kan ske, skal der skabes lige vilkår for den internationale konkurrence, især for Europas ressource- og energiintensive industrier (REII'er) ( 37 )

3.5. Omstillingen til en cirkulær og klimaneutral økonomi vil ikke automatisk være inkluderende, da den indebærer potentielt høje omkostninger og risici for bestemte sektorer. En retfærdig omstilling har to hoveddimensioner, nemlig resultaterne (det nye beskæftigelsesmæssige og socioøkonomiske landskab i en dekarboniseret økonomi) og processen (hvordan vi når dertil). Resultatet bør være et solidt industrielt og økonomisk grundlag side om side med et gunstigt investeringsmiljø og velfungerende arbejdsmarkeds- og uddannelsessystemer, der kan tilvejebringe anstændigt arbejde for alle i et inkluderende samfund, hvor fattigdom er udryddet. Processen med at nå dertil bør være baseret på en styret omstilling ved hjælp af økonomiske politikker samt en social og civil dialog, der er meningsfyldt på alle niveauer, for at sikre, at fordele og ulemper fordeles ligeligt, og at ingen bliver ladt i stikken. De nødvendige foranstaltninger og reformer kan påvirke mennesker og regioner i betydelig grad, bl.a. i form af omfattende arbejdsomfordeling på tværs af sektorer og erhverv samt gennemgribende ændringer i de fremtidige behov for kompetencer. En bæredygtig omstilling kræver investeringer i en effektiv og integreret social sikring. Desuden skal den kombineres med en gennemgribende, demokratisk styrkelse af den økonomiske og monetære union og med en solid finansieringsstrategi, der kan sikre tilstrækkelig finansiering af den bæredygtige omstilling i en ny, ambitiøs flerårig finansiel ramme, bæredygtige og retfærdige nationale skattesystemer samt stærke offentlige investeringer på nationalt plan og EU-plan. I den forbindelse er der brug for en kvalitetskontrol af den flerårige finansielle ramme (FFR).

3.6. EU-instrumenter som f.eks. det europæiske semester, Den Europæiske Socialfond (ESF) og Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (EGF) samt den europæiske sociale dialog kan medvirke til en retfærdig omstilling ved at støtte virksomheder, arbejdstagere og familier, der er afhængige af job i energiintensive sektorer under omstillingen, bl.a. gennem omskoling, omkvalificering, individuel jobsøgningsrådgivning og mulig indkomstkompensation.

3.7. EØSU bifalder de nye retningslinjer for virksomheders indberetning af klimarelateret information som led i Kommissionens handlingsplan for bæredygtig finansiering samt de centrale anbefalinger til de former for økonomisk aktivitet, der reelt kan medvirke til afbødning af eller tilpasning til klimaforandringer (klassificering) ( 38 ) . I den henseende er det afgørende at opnå gennemskuelighed, sikkerhed og klarhed med hensyn til, hvilke aktiviteter der reelt er miljømæssigt bæredygtige ( 39 )

Forslag:

— EØSU støtter udviklingen — inden for rammerne af den sociale dialog på de rette nationale niveauer og EU-niveauer — af egnede foranstaltninger til en »retfærdig omstilling«, hvorved der indføres foranstaltninger og tiltag med henblik på at forvalte, ændre og give minimumsbeskyttelse i tilfælde af omorganisering af arbejdspladser eller kollektive afskedigelser, som skyldes omstillinger (som følge af teknologi, demografi, globalisering, klimaforandringer eller den cirkulære økonomi), herunder retten til at deltage i overenskomstforhandlinger for at foregribe ændringer og yde støtte til berørte arbejdstagere (direktivet vedrørende kollektive afskedigelser (40)).

— En retfærdig omstilling skal være en integreret del af de politiske rammer for bæredygtig udvikling. Politikker for en retfærdig omstilling bør fokusere på at afhjælpe de negative fordelingsmæssige virkninger af klimapolitiske foranstaltninger, på aktiv styring af arbejdsmarkedsomstillinger og på at tackle regionale udviklingsproblemer.

— For at tackle klima- og miljøudfordringer skal EU omstille en lineær økonomi til en cirkulær, CO2-neutral økonomi, der sikrer, at cyklusserne er langvarige og så effektive som muligt (41).

— EØSU mener, at Klimafinansieringspagten skal rumme alle aspekter af en politik til at tackle klimaforandringer: En retfærdig omstilling (foranstaltninger til afbødning af effekten af forandringerne, men også til at opveje skader og tab) samt effektive politikker for tilpasning til klimaforandringer. Modellen for cirkulær økonomi bør prioriteres i videst muligt omfang og retsgrundlaget herfor forbedres. Det hele skal finansieres ved hjælp af tilstrækkelige budgetter, som opnås ved at omdirigere de nuværende investeringer (grøn øremærkning) og igennem nye tilgængelige finansieringskilder (42).

— Pagten forudsætter, at der indføres klare, gennemskuelige og langsigtede politiske rammer på EU-plan for at sikre investeringsplanlægningen. Disse rammer skal ledsages af en aktiv overvejelse af politiske alternativer, bl.a. grænsetilpasningsmekanismer, som f.eks. CO2-grænseafgiften, for at undgå CO2-lækage (43) for produkter, der ikke er omfattet af de samme sociale og miljømæssige standarder (44).

— Når bæredygtighedsklassificeringen (45) er vedtaget og gennemført fuldt ud, bør det på grundlag af en grundig konsekvensanalyse overvejes, om der er behov for eventuelle yderligere lovgivningsmæssige foranstaltninger. I den forbindelse henviser EØSU til sine to udtalelser om henholdsvis den europæiske klimafinansieringspagt (46) og Kommissionens handlingsplan for finansiering af bæredygtig vækst (47);

— Investeringer, såvel offentlige som private, i den fremtidige CO2-neutrale økonomi skal optrappes for at nå EU's opgraderede emissionsreduktionsmål for 2030, og en radikal ændring er nødvendig for at nå en CO2-neutral økonomi senest i 2050 i overensstemmelse med målene i Parisaftalen. Den fortsat lave investeringsaktivitet i vedvarende energi i Europa står i kontrast til den høje grad af fortsat støtte til fossile brændstoffer og andre miljøskadelige energikilder i medlemsstaterne. Problemet er ikke kun manglende investeringer, da fordelingen af de eksisterende ressourcer også er dysfunktionel. Derfor er der behov for klare politiske målsætninger og en mere sammenhængende politisk ramme, hvis denne negative udvikling skal vendes. Under alle omstændigheder skal afslutningen af æraen med fossile brændstoffer i Europa ledsages af de nødvendige investeringer, der sikrer beskyttelse af arbejdstagerne, skabelse af nye arbejdspladser og støtte til lokal udvikling. Omstillingsprocesserne skal forhandles med arbejdsmarkedsparterne og civilsamfundsorganisationerne og være knyttet til gennemsigtighed og en effektiv kommunikationspolitik.

— CO2-emissioner bør beskattes i alle EU-lande på en socialt retfærdig måde, så forureneren betaler, og investeringer i ren og økonomisk overkommelig energi fremmes. Energibeskatning kan støtte omstillingen til ren energi og bidrage til bæredygtig og socialt retfærdig vækst.

— En af de største miljømæssige sundhedsrisici i EU er luftforurening, der forårsager ca. 400 000 for tidlige dødsfald hvert år. Modvirkning af luftforurening ved hjælp af klimatiltag er en mulighed for at højne den folkelige og politiske opbakning til klimapolitikker.

— Bekæmpelse af energi- og vandfattigdom, garanti for tilgængelige sunde kvalitetsfødevarer, sikre produkter og stop for skadelig eksponering for giftige kemikalier. En bred vifte af politiske tiltag, herunder i EU's landbrugspolitik, bør hjælpe med at imødekomme nye samfundsmæssige krav, herunder om bæredygtige produktionsmetoder, bedre ernæring, mindre madspild, bedre dyrevelfærd, klimabeskyttelse og bevarelse af biodiversitet.

— EU bør støtte partnerlandes indsats for at udfase miljøskadelige subsidier, og dermed hjælpe dem med at gennemføre FN's 2030-dagsorden og Parisaftalen.

— EU's handelspolitik skal være i overensstemmelse med 2030-dagsordenen og Parisaftalen. De eksisterende bestemmelser i kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling i handelsaftaler skal håndhæves effektivt.

4. Beskyttelse af borgere og frihedsrettigheder — fred, retfærdighed og stærke institutioner

4.1. EU sikrer fred, stabilitet og velstand i og uden for Europa til trods for Unionens mange interne og eksterne udfordringer. EU står fast på sine principper for demokrati, retsstatsprincippet og grundlæggende rettigheder. De er en rettesnor for vores politikker og fremmer følelsen af at høre til, baseret på vores fælles kultur. Demokratiet skal respekteres i Europa og udbredes til tredjelande. Aktivt medborgerskab, offentlig ansvarlighed og mere retfærdige, gennemsigtige og inkluderende beslutningsprocesser skal styrkes på alle planer.

4.2. EU har brug for åbne og levende samfund, hvor borgerne har lige rettigheder og kan leve frit uden forskelsbehandling med fuld respekt for privatlivets fred og sikkerhed. Kulturel mangfoldighed beriger Europa og dets befolkninger. Mangfoldighed er en del af den europæiske identitet og styrke.

4.3. Europa står over for store udfordringer, og de skal tages op og drøftes ud fra et europæisk perspektiv og ikke kun ud fra et nationalt perspektiv og ved at give bestemmelserne i artikel 10 og 11 i traktaten om Den Europæiske Union fuld virkning. Derfor er det europæiske demokrati nødt til at styrke den tværnationale dimension af sine målsætninger og udfordringer og samtidig fremme europæisk medborgerskab baseret på fælles værdier i EU med øget oplysning om EU's institutioner, en samtalebaseret og mere deltagerorienteret samfundsramme samt et større europæisk fokus.

4.4. Den demografiske udvikling viser, at Europa får brug for migranter, deres evner, kompetencer og iværksætterpotentiale. Der er et presserende behov for at ændre fortællingen om og politikkerne for migration baseret på et tættere samarbejde med tredjelande for at sikre en rationel debat baseret på fakta. Flygtninge og migranter bør ikke betragtes som en trussel, men som en mulighed for EU's økonomiske og sociale model. Dertil har vi brug for en samlet tilgang og strategi for migration, herunder lovlig migration.

Forslag:

— EU har brug for en fyldestgørende håndhævelsesmekanisme til løbende overvågning af demokratiets tilstand og retsstatsprincippet i alle EU-lande.

— Frie og uafhængige medier og civilsamfundet skal støttes og have mulighed for at opfylde deres demokratiske roller.

— Forbrugerpolitik ligger borgerne på sinde og kan derfor indvirke på deres engagement i EU's integrationsproces. EØSU opfordrer Kommissionen til at sikre, at forbrugernes rettigheder håndhæves og respekteres i REFIT-processen, i den digitale verden og i forbindelse med produkt- og tjenesteydelsessikkerhed. Kommissionen bør gøre en større indsats for at eliminere energi- og forbrugsfattigdom og i højere grad sikre, at alle EU-borgere har adgang til fødevarer og tjenesteydelser. Kommissionen bør desuden fremme forbrugernes ret til information, uddannelse og deltagelse samt deres ret til at organisere sig på en sådan måde, at deres interesser er repræsenteret ved udformningen af de regler, som angår dem.

— Kommissionen skal fuldføre sin gennemgang af EU-forbrugerpolitikkens primære retlige og ikkeretlige instrumenter som en tværgående, horisontal medborgerskabspolitik og fremsætte en ny handlingsplan for forbrugerbeskyttelse for de næste 10 år.

— Endvidere og under hensyntagen til, at adgangen til tjenesteydelser af almen interesse er et vigtigt element i social retfærdighed og understøttes af princippet om ligebehandling af brugerne, der forbyder enhver form for forskelsbehandling eller udelukkelse, opfordrer EØSU til, at begrebet universel adgang til tjenesteydelser af almen interesse præciseres, og at der indføres lovgivningsmæssige foranstaltninger, der forpligter medlemsstaterne til at fastsætte adgangsindikatorer (48).

— Kommissionen bør fremsætte en EU-dagsorden for bekæmpelse af forskelsbehandling på grundlag af definitionen i artikel 19 i Lissabontraktaten og samtidig gøre en konkret indsats for frigøre potentialet i og gennemgå direktivet om gennemførelse af princippet om ligebehandling og forholde sig til vilkårene for børn, kvinder, personer med handicap og ældre i sårbare situationer samt nye former for sårbarhed. EØSU opfordrer til, at Kommissionen handler hurtigt på dette spørgsmål fra starten af dens mandat.

— Kommissionen bør tage specifikke initiativer i tråd med anbefalingerne fra FN's komité for rettigheder for personer med handicap og implementere FN's konvention om rettigheder for personer med handicap (»UNCRPD«) i sine eksterne politikker og programmer, bl.a. gennem lancering af et EU-handicapkort, der anerkendes i alle medlemsstater. I 2020 bør EU fremsætte sit forslag til EU's dagsorden for personer med handicaps rettigheder i 2020-2030 og udnævne 2023 som det europæiske år for personer med handicaps rettigheder.

— EØSU opfordrer desuden Kommissionen til at støtte aktiviteter i uddannelsesinstitutioner på alle niveauer for at hjælpe elever og studerende med at skelne mellem »falske nyheder«(misinformation) og videnskabelige fakta.

— EU skal forbedre sine politikker og foranstaltninger til sikring af ligestilling mellem kvinder og mænd ved at gennemføre en omstillings- og målbarhedsdagsorden for ligestilling mellem kønnene som led i en integreret og ambitiøs femårig EU-strategi for ligestilling mellem kønnene. Denne strategi bør omfatte fjernelse af kønsbestemte lønforskelle, bl.a. via et særligt redskab til at forbedre virksomheders åbenhed om lønpolitik og deres strategier til at tackle kønsbestemte lønforskelle, og bør omfatte alle områder, der er defineret i handlingsplanen til bekæmpelse af lønforskellen mellem kønnene. Desuden skal EU garantere, at alle, der udsættes for forskelsbehandling på en eller anden måde, har lige muligheder i samfundet.

— EØSU understreger det akutte behov for at bistå og integrere flygtninge og asylansøgere. Udvalget opfordrer Kommissionen til straks at iværksætte og påtage sig en effektiv reform af det fælles europæiske asylsystem, der overholder menneskerettighederne, samt etableringen af et reelt fælles system for alle medlemsstater. EØSU anbefaler desuden, at der gøres fremskridt med hensyn til genbosætning og humanitære visa til flygtninge for at opfylde reelle behov. Udvalget opfordrer Kommissionen til at intensivere indsatsen for at overvåge og fremme gennemførelsen af aftalen om fordeling af flygtninge i medlemsstaterne.

— Desuden opfordrer EØSU til, at menneskerettigheder og international ret overholdes ved gennemgangen af partnerskabsaftaler med tredjelande, der er transit- og oprindelseslande for migrantstrømme, og opfordrer til, at der udvikles finansielle instrumenter til at modvirke de grundlæggende årsager til migration.

— Samarbejde med partnerlande er afgørende for at modvirke de grundlæggende årsager til migration, hjælpe flygtninge, håndtere blandede migrationsstrømme, bekæmpe smugling og sikre, at tilbagesendelse og tilbagetagelse fungerer i praksis. Det er nødvendigt at koordinere humanitære, udviklingsmæssige og politiske instrumenter for at yde mennesker effektiv assistance i deres hjemlande.

— EU bør indføre politikker og foranstaltninger, som baner vej for sikker og lovlig migration under ordnede forhold og samtidig styrker inklusion og social samhørighed. EU bør regulere status for »miljømæssigt fordrevne personer« og koordinere tættere med ILO med hensyn til programmerne for arbejdskraftmigration og -integration (49).

— EØSU efterlyser sikre og lovlige ruter for flygtninge, når de kommer til EU. Der er behov for en koordineret tilgang fra alle medlemsstater samt EU-interessenter og nationale interessenter baseret på fælles ansvar, retfærdig fordeling, konvergens og respekt for de grundlæggende rettigheder, så der bliver flere muligheder for familiesammenføring, flytning og genbosætning.

5. Fremme af EU's interesser og værdier på verdensplan — styrkelse af midlerne til at implementere og puste nyt liv i det globale partnerskab for bæredygtig udvikling

5.1. I en stadig mere opsplittet og multipolar verden bliver EU nødt til at styrke sin position for at sikre sin velstand, sin sikkerhed og sine værdier. Som fremhævet i EU's globale strategi fra juni 2016 er Europa nødt til at føre an i verden gennem konsekvent og stærk støtte til en multilateral, regelbaseret verdensorden med FN i centrum. EU bør fremme en global regeringsførelse, der bygger på kerneværdierne social markedsøkonomi, menneskerettigheder, retsstatsprincippet, bæredygtig udvikling, multilateralisme og respekt for humanitær folkeret.

5.2. EU bør desuden prioritere at udvikle stærke relationer til nære naboer baseret på en klar balance mellem rettigheder og pligter. Der kan henvises til EU's naboskabspolitik og udviklingspolitik som en af EU's prioriteter og EU som verdens største bidragyder. Civilsamfundet bør deltage i overvågningen af disse politikker.

5.3. EU skal fortsætte udvidelsesprocessen og videreføre tiltrædelsesforhandlingerne og -programmerne med landene på det vestlige Balkan.

5.4. EU's handelspolitik er en nøglefaktor for EU som helhed og forener alle Unionens medlemsstater. Handelspolitikken har hjulpet EU med at øge sin velstand gennem samhandel med en lang række partnere. Samtidig legemliggør og fremmer EU gennem handel værdierne for social inklusion og miljøbeskyttelse, hvilket er afgørende for at udforme en bæredygtig globalisering, dvs. en form for globalisering, som ikke kun vil gavne store virksomheder og investorer, men også almindelige mennesker, arbejdstagere, landmænd, forbrugere, håndværkere og liberale erhverv samt SMV'er og især mikrovirksomheder. Handel er også et vigtigt redskab til støtte for EU's politik over for udviklingslandene, som bidrager til overgangen fra udvikling til partnerskab, navnlig med Afrika.

5.5. EU har brug for en retfærdig og moderne skattepolitik, der er tilpasset udfordringerne i den digitale økonomi og sikrer lige vilkår for internetgiganter, e-handelsplatforme og lokale virksomheder. Bekæmpelse af skatteunddragelse, skattesvig og skatteundgåelse vil kræve større samarbejde på internationalt plan og mellem de nationale skattemyndigheder.

Forslag:

— EØSU efterlyser navnlig en ambitiøs handelspolitisk dagsorden på alle tre niveauer, unilateralt, bilateralt og multilateralt — en politik, der vil skabe vækst og job af høj kvalitet i EU og samtidig fremme en regelbaseret handelspolitik på globalt plan.

— EU, i samarbejde med civilsamfundet i Unionen, herunder erhvervslivet, skal desuden aktivt fremme fuld respekt for menneskerettigheder ved forhandlinger om handelsaftaler. Derudover bør ILO's konventioner overholdes. Disse aftaler bør være underlagt demokratisk tilsyn for at sikre behørig inddragelse af civilsamfundet, og der bør tilstræbes en køreplan for faste forpligtelser, hvis ILO's konventioner ikke ratificeres eller gennemføres behørigt (50).

— EU skal desuden påtage sig en stærk forpligtelse i relation til Parisaftalen og biodiversitetskonventionen for at fastsætte egentlige sociale, forbrugerbeskyttende og miljømæssige bestemmelser i alle handelsaftaler (dette vil vedrøre alle potentielle handelspartnere i Europa, fordi 195 af de 197 medlemmer af FN er medunderskrivere heraf). Prissætning af CO2 på globalt plan vil også være en mulighed, der kan overvejes yderligere, især for de europæiske ressource- og energiintensive industrier (REEII'er) (51) og bør, hvis de er hensigtsmæssigt udformet efter EU's og WTO's regler, fremmes aktivt (52). En CO2-grænseafgift vil kunne bistå med at nå dette mål.

— EØSU tilskynder Kommissionen til at styrke sin dialog med civilsamfundet om at udvikle anvendelsen af kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling i nuværende og fremtidige handelsaftaler. EØSU opfordrer Kommissionen til at være mere ambitiøs, især for at styrke effektiv håndhævelse af forpligtelserne i kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling (53). EU skal desuden inkludere de højeste standarder for menneskerettigheder, forbrugerbeskyttelse og arbejdstagerrettigheder i alle handelsaftaler fremover. Derudover bør ILO's konventioner overholdes. Disse aftaler bør være underlagt demokratisk tilsyn for at sikre behørig deltagelse af civilsamfundet.

— EØSU er tilhænger af en retfærdig beskatning og støtter kampen mod svig, skatteunddragelse, hvidvaskning af penge og den økonomiske praksis, der foregår i skattelylande. Et fælles mål for EU-institutioner, regeringer og erhvervsliv skal være at samarbejde om at etablere effektive mekanismer, som f.eks. de to direktiver om bekæmpelse af skatteundgåelse.

— EU er nødt til at samarbejde med andre økonomiske regioner for at kunne bekæmpe korruption og skatteundgåelse effektivt på verdensplan og for at sikre, at de internationale selskabsskatteregler er klare, gennemsigtige, objektive og forudsigelige.

— Med de nye forretningsmodeller, der anvender internetplatforme og andre digitale værktøjer, er der dukket virksomheder op, som er mindre afhængige af fysisk tilstedeværelse i et land. EØSU mener, at det er meget vigtigt i en dialog med handelspartnerne at formulere nye principper for, hvordan selskabsoverskud henføres til et EU-land og beskattes, og at deltage aktivt i de igangværende drøftelser i OECD/G20 om en global aftale for den digitale økonomi for at undgå enhver eskalering af handels- og skattemæssige spændinger mellem verdens store globale økonomiske aktører (54).

6. Realisering af prioriteterne ved hjælp af solid regeringsførelse og et stærkere EU-budget

6.1. Økonomier og arbejdsmarkeder i forandring, klimaforandringer og ændrede geopolitiske forhold er allerede i gang med at forme EU og bliver betydende faktorer for Unionens fremtid. EU har brug for en ny forvaltningstilgang og, i nødvendigt omfang, nye regler og instrumenter til udformning og gennemførelse af EU's politikker. Bæredygtig udvikling kræver en helhedsorienteret politik på tværs af sektorer for at sikre, at de økonomiske, sociale og miljømæssige udfordringer tackles under ét.

6.2. EØSU understreger, at EU skal tackle disse udfordringer ved hjælp af et stærkt politisk engagement, øget og bedre politisk integration og fuld respekt for og fremme af menneskerettigheder, grundlæggende frihedsrettigheder og de demokratiske principper samt ved at arbejde sammen.

6.3. EØSU fremhæver, at den finansielle og økonomiske krise har skabt ubalance mellem EU's vigtigste institutioner. Dette kræver nye former for styring og forvaltning på EU-plan. Europa-Parlamentets rolle skal styrkes for at fremme mere demokratisk ansvarlighed.

6.4. Gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder og FN's mål for bæredygtig udvikling kræver et robust budgetgrundlag , et gunstigt erhvervsmiljø samt offentlige og private investeringer. Forhandlingerne om den næste flerårige finansielle ramme (FFR) bør sigte mod at sikre passende finansiering til beskæftigelses-, social- og miljøpolitikker samt produktive investeringer.

6.5. Et første skridt i retning af at styrke klimadimensionen af den næste FFR vil være at øge målet for klimamainstreaming for hele FFR til 40 %, som EØSU opfordrer til. Dette vil kræve en tilsvarende justering af alle sektorspecifikke klimamål, samt at de gøres juridisk bindende. Kommissionen og Europa-Parlamentet bør desuden arbejde sammen om at sikre, at den grønne arkitektur i den nye fælles landbrugspolitik, nemlig konditionaliteten og økologiordningerne, bliver gennemført effektivt fra et miljømæssigt synspunkt for at udfase EU-støtte til projekter, der skader klimaet, og for at forbedre metoderne til overvågning af klimaet. De bør desuden frigive betydelige ressourcer til at støtte de borgere og områder, som berøres mest af energiomstillingen, ved at etablere nye instrumenter eller reformere eksisterende instrumenter.

6.6. Enstemmighed, som traktaterne kræver i visse grundlæggende spørgsmål, er en næsten uovervindelig hindring på afgørende tidspunkter, hvor der skal træffes vigtige afgørelser, og udvalget går derfor, når det gælder beslutningsproceduren, ind for anvendelse af princippet om kvalificeret flertal i Rådet og, når det gælder lovgivning, anvendelse af den almindelige lovgivningsprocedure på alle områder, hvor det er muligt. EØSU minder om, at dette i henhold til de nuværende traktater kan opnås ved at anvende de forskellige »passerellebestemmelser«eller, i forbindelse med øget samarbejde, ved anvendelse af artikel 333 i TEUF ( 55 )

Forslag:

— Samarbejdet på interinstitutionelt niveau har fået nye rammer i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning, der fremhæver vigtigheden af dette samarbejde og samtidig respekterer de enkelte institutioners beføjelser, som forankret i traktaterne EØSU mener, at udvalget bør inddrages for at sikre, at der tages højde for synspunkter hos alle relevante interessenter, og i sidste ende for at fremme borgernes deltagelse i arbejdet i EU.

— Brug af Kommissionens værktøjer til bedre regulering er en anden måde at sikre yderligere integration af bæredygtig udvikling på i EU's politikker. Kommissionen skal i alle sine konsekvensanalyser vurdere miljømæssige, klimamæssige, sociale og økonomiske konsekvenser, så bæredygtighed indgår i overvejelserne og indregnes behørigt. Efterfølgende evalueringer skal også indeholde en analyse af alle tre dimensioner ved hjælp af en stærk, integreret tilgang. Høringer af arbejdsmarkedets parter er også påkrævede i henhold til traktatens bestemmelser, hvoraf det konkret fremgår, at arbejdsmarkedets parter skal høres i forbindelse med lovgivning om sociale spørgsmål (artikel 154, stk. 2). Høringer af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, Det Europæiske Regionsudvalg og de nationale parlamenter udgør en anden del af værktøjskassen til bedre regulering, der skal sikre opfyldelsen af kravet om inklusion, som er kernen i 2030-dagsordenen (56).

— EØSU er overbevist om, at den foreslåede flerårige finansielle ramme for 2021-2027 ikke er rustet til at håndtere de nye udfordringer, som er fastsat i Det Europæiske Råds strategiske dagsorden for 2019-2024 og de politiske retningslinjer for den næste Kommission 2019-2024. EØSU foreslår at øge finansieringen for at kunne i) gennemføre den europæiske søjle for sociale rettigheder i medlemsstaterne og stimulere skabelsen af kvalitetsjob i sammenhæng med bæredygtig udvikling, ii) gennemføre FN's 2030-dagsorden og iii) gennemføre Parisaftalen, der fremmer en retfærdig omstilling til grønne og digitaliserede samfund.

— At gøre medlemsstaternes modtagelse af EU-midler betinget af overholdelse af retsstatsprincippet, hvilket er en hjørnesten i EU's værdier som fastlagt i artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union. Udvalget mener desuden, at denne konditionalitet kan udvides til at omfatte andre principper, der har tilknytning til retsstatsprincippet i EU-traktaterne (57).

— De støttede projekter, der skal være i overensstemmelse med FN's mål for bæredygtig udvikling, og som kræver betydelige midler til innovation og FoU, skal styrkes ved hjælp af et redskab, der gør det muligt at visualisere de forskellige finansieringskilder (herunder den fremtidige FFR), og baseres på forskellige initiativer (58), nemlig: — omdirigering af midler til bæredygtige investeringer via »grøn øremærkning«og i den sammenhæng fremme af miljømærkede lån fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB) — anvendelse af Den Europæiske Centralbanks (ECB) kvantitative lempelser som finansieringskilde — forhøjelse til 40 % af den andel af Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer, som er øremærket til bekæmpelse af klimaforandringer — EU skal udvise et ambitionsniveau, der står mål med omfanget af den udfordring, som bekæmpelsen af klimaforandringer udgør. Der skal afsættes i gennemsnit 40 % af Unionens samlede budget (FFR 2021-2027) til dette mål — forhøjelse af Samhørighedsfondens andel til over de nuværende 20 % — anvendelse af 3 % af pensions- og garantifondene — støtte til virksomheder, navnlig SMV'er og især mikrovirksomheder, i forbindelse med deres FoU-investeringer, op til 100 mia. EUR afsat til dette formål — overholdelse af tilsagn om finansiel støtte til landene i syd, som deltager i bekæmpelsen af klimaforandringer (59).

7. EØSU fører an og fremmer civilsamfundets deltagelse i EU-anliggender — udvalget involverer, hører og giver civilsamfundets organisationer større indflydelse

7.1. Fremme af bæredygtighed i alle dens dimensioner — den økonomiske, sociale og miljømæssige — kræver en betydelig indsats og et stærkt engagement fra alle de involverede aktørers side. En åben demokratisk debat, der bygger på en struktureret inddragelse af civilsamfundet, spiller en central rolle med hensyn til at gøre omstillingen retfærdig og effektiv. Vigtige spørgsmål om »resultaterne«, »vejen dertil«, og hvordan det sikres, at fordelingen af byrder og fordele er retfærdig og ikke lader nogen i stikken, skal behandles åbent og gennemsigtigt.

7.2. EØSU fremhæver den centrale rolle, som civilsamfundets organisationer spiller i alle faser af udformningen, gennemførelsen og overvågningen af politikker på alle niveauer, herunder på lokalt niveau. Dette indebærer ændringer i kulturen og en anerkendelse af civilsamfundets værdi på EU- og medlemsstatsplan, som allerede nedfældet i artikel 11 i TEU, hvorefter institutionerne skal fremme og støtte en horisontal og vertikal dialog med civilsamfundet, foretage brede høringer og fastlægge grundlaget for det europæiske borgerinitiativ. Disse supplerende processer føjer sig til høringen af EØSU og den sociale dialog.

7.3. Civilsamfundet har kapacitet til reelt at afspejle meget forskellige og til tider divergerende interesser og gøre beslutningstagerne opmærksomme på disse. EØSU er et godt eksempel på denne proces, og udvalget er fast besluttet på fortsat at udfylde sin rolle: at fremme dialog og bygge bro både internt i civilsamfundet og i forholdet til de øvrige EU-institutioner.

Forslag:

— I og med at EØSU er civilsamfundsinstitutionen på EU-plan, bør udvalgets rolle styrkes bredt og gennemgribende og udnyttes til at vise vejen og støtte inddragelsen og høringen af civilsamfundet i EU-anliggender. Udvalget bør derfor inddrages aktivt i forberedelsen og gennemførelsen af konferencen om Europas fremtid, der efter planen skal indledes i 2020, og som Ursula von der Leyen annoncerede i sin dagsorden for Europa.

— EØSU følger nøje, og er aktivt involveret i, strukturerede dialoger og rådgivende fora (f.eks. interessentplatformen for cirkulær økonomi og Det Europæiske Migrationsforum), der samler og involverer civilsamfundsorganisationer og andre aktører fra EU's institutioner og medlemsstaterne. Ved etableringen af platforme, som f.eks. REFIT, bør Kommissionen overveje EØSU's repræsentation i overensstemmelse med det mandat, som udvalget er tildelt i traktaterne, og i den forbindelse sikre, at udvalgets repræsentation afspejler dets sammensætning i form af tre grupper.

— EØSU peger på, at civilsamfundsorganisationerne på EU-plan ikke er inddraget på en struktureret måde i tilsynet med samhørighedspolitikkens gennemførelse. EØSU anbefaler derfor kraftigt, at Kommissionen opretter et samhørighedsforum for det europæiske civilsamfund (60) med deltagelse af arbejdsmarkedets parter og andre relevante civilsamfundsorganisationer.

— Ved oprettelsen af internetportaler for at høre offentlighedens mening, dvs. både organisationer og enkeltpersoner, bør Kommissionen sondre mellem bidrag fra civilsamfundsorganisationer og bidrag fra enkeltpersoner. Med henblik herpå bør Kommissionen i samarbejde med EØSU foretage en kortlægning af interessenterne for at identificere repræsentative og geografisk afbalancerede målgrupper gennem anvendelse af åbenhedsregistret. Kommissionen bør desuden sikre, at der foretages en kvantitativ og kvalitativ vægtning af svarene. Derudover bør Kommissionen løbende arbejde på at forbedre disse høringer med hensyn til gennemsigtighed, tilgængelighed, feedback og ansvarlighed over for deltagerne.

— For at udvikle en mere strategisk tilgang til denne praksis og give høringerne et mere struktureret institutionelt og repræsentativt fundament bør Kommissionen arbejde tæt sammen med EØSU og anmode om en sonderende udtalelse om, hvordan den civile dialog kan organiseres effektivt og på et permanent grundlag, hvilket bør resultere i en specifik meddelelse fra Kommissionen.

— Det europæiske borgerinitiativ bør gøres mere effektivt, og der bør findes nye metoder, f.eks. digitale værktøjer, til at styrke engagementet blandt især unge og sårbare grupper.

Bruxelles, den 30. oktober 2019. Luca JAHIER Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Europa-Parlamentets undersøgelse Global Trends to 2035 og rapporten fra European Strategy and Policy Analysis System (ESPAS) Global Trends to 2030: Challenges and Choices for Europe af 9. april 2019.

(2) Supporting the Sustainable Development Goals across the world: The 2019 Joint Synthesis Report of the European Union and its Member States af 16. maj 2019.

(3) Ministererklæringen Solidarity and Just Transition Silesia Declaration vedtaget på EU-ledernes topmøde ved den 24. partskonference (COP24) under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC) den 3. december 2018 i Katowice i Polen.

(4) EØSU's udtalelse af 26. september 2019 om oplægget om vejen til et bæredygtigt Europa inden 2030 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(5) EØSU's udtalelse af 13. marts 2019 om lytten til Europas borgere med henblik på en bæredygtig fremtid (Sibiu og derefter) (EUT C 228 af 5.7.2019, s. 37).

(6) EØSU's udtalelse af 25. januar 2017 om den europæiske søjle for sociale rettigheder (EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10).

(7) »En mere ambitiøs Union: Min dagsorden for Europa«, politiske retningslinjer for den næste Europa-Kommission (2019-2024).

(8) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1386/2013/EU af 20. november 2013 om et generelt EU-miljøhandlingsprogram frem til 2020 »Et godt liv i en ressourcebegrænset verden«(EUT L 354 af 28.12.2013, s. 171).

(9) Jf. fodnote 5.

(10) Kommissionens sommerprognose 2019 https://ec.europa.eu/info/business-economy-euro/economic-performance-and-forecasts/economic-forecasts/summer-2019-economic-forecast-growth-clouded-external-factors_da.

(11) EØSU's udtalelse af 24. januar 2019 om henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet (EUT C 159 af 10.5.2019, s. 49).

(12) OECD-rapport af 1. marts 2019, Going beyond GDP: Measuring What Counts for Economic and Social Performance og EØSU's udtalelse af 29. marts 2012 om BNP og mere – inddragelse af civilsamfundet i valget af supplerende indikatorer (EUT C 181 af 21.6.2012, s. 14).

(13) EØSU's udtalelse af 17. juli 2019 om offentlige arbejdsformidlingers nye rolle i forbindelse med gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder (EUT C 353 af 18.10.2019, s. 46).

(14) Interinstitutionel proklamation om den europæiske søjle for sociale rettigheder (EUT C 428 af 13.12.2017, s. 10).

(15) Resolution vedtaget af FN's Generalforsamling den 25. september 2015: Transforming our world: the 2030 Agenda for Sustainable Development (Ændring af vores samfund: 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling).

(16) Jf. navnlig udtalelsen af 24. januar 2019 om henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet (EUT C 159 af 10.5.2019, p. 49) og udtalelserne af 14. februar 2018 om erfaringer fra krisen: hvordan undgås de hårde virkninger af EU's sparepolitik, (EUT C 227 af 28.6.2018, s. 1), af 18. januar 2018 om henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet (EUT C 197 af 8.6.2018, s. 33), af 10. juli 2013 om grønbog om langsigtet finansiering af den europæiske økonomi (EUT C 327 af 12.11.2013, s.11), af 26. marts 2014 om sociale investeringers virkninger for beskæftigelsen og de offentlige budgetter (EUT C 226 af 16.7.2014, s. 21), af 14. april 2018 om finansiering af den europæiske søjle for sociale rettigheder (EUT C 262 af 25.7.2018, s. 1) og af 20. februar 2019 om årlig vækstundersøgelse 2019: For et stærkere Europa i en tid med global usikkerhed (EUT C 190 af 5.6.2019, s. 24).

(17) Jf. fodnote 5.

(18) EØSU's udtalelse af 17. oktober 2018 om Den Europæiske Socialfond Plus (ESF+) (EUT C 62 af 15.2.2019, s. 165).

(19) Jf. fodnote 5.

(20) EØSU's udtalelse af 17. oktober 2018 om Den europæiske klimafinansieringspagt (EUT C 62 af 15.2.2019, s. 8).

(21) Jf. fodnote 5.

(22) Rapport fra ILO's Global Commission on the Future of Work — Work for a brighter future af 22. januar 2019. I denne rapport indgår sundhed og sikkerhed i Den Internationale Arbejdsorganisations universale arbejdsgaranti.

(23) EØSU's udtalelse af 25. september 2019 — Sammenfatning af omkostninger og fordele ved investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(24) Employment and social development in Europe 2019. Kvartalsrapport af 26. marts 2019.

(25) EØSU's udtalelse af 25. september 2019 om den europæiske søjle for sociale rettigheder — evaluering af den indledende gennemførelse og anbefalinger vedrørende fremtiden (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(26) EØSU's udtalelse af 21. september 2017 om Omstillingen til en mere bæredygtig europæisk fremtid – en strategi frem til 2050 (EUT C 81 af 2.3.2018, s. 44).

(27) Jf. fodnote 5.

(28) EØSU's udtalelse af 17. juli 2019 om en mere robust og bæredygtig europæisk økonomi (EUT C 353 af 18.10.2019, s. 23).

(29) Jf. fodnote 11.

(30) EØSU's udtalelse af 20. februar 2019 – For et europæisk rammedirektiv om minimumsindkomst (EUT C 190 af 5.6.2019, s. 1).

(31) https://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=1092&intPageId=2312&langId=en.

(32) https://emin-eu.net/what-is-emin/.

(33) Jf. fodnote 16.

(34) Jf. fodnote 25.

(35) Jf. fodnote 11.

(36) Eurofound (2019), Future of manufacturing – Energy scenario: Employment implications of the Paris Climate Agreement, forskningsrapport fra Eurofound, februar 2019.

(37) EØSU's udtalelse af 17. juli 2019 om en sektorspecifik, industriel vinkel på foreningen af klima- og energipolitik (EUT C 353 af 18.10.2019, s. 59).

(38) Meddelelse fra Kommissionen af 18. juni 2019 Retningslinjer for ikke-finansiel rapportering: Tillæg om rapportering af klimarelaterede oplysninger.

(39) EØSU's udtalelse af 17. oktober 2018 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fastlæggelse af en ramme til fremme af bæredygtige investeringer (COM(2018) 353 final — 2018/0178 (COD)) og om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) 2016/1011, for så vidt angår benchmarks for lille CO2-effekt og benchmarks for positiv CO2-effekt (COM(2018) 355 final — 2018/0180 (COD)) (EUT C 62 af 15.2.2019, s. 103).

(40) Jf. fodnote 25.

(41) Jf. fodnote 5.

(42) Jf. fodnote 19.

(43) Jf. fodnote 7.

(44) Jf. fodnote 19.

(45) Jf. fodnote 38.

(46) Jf. fodnote 19.

(47) EØSU's udtalelse af 17. oktober 2018 om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Den Europæiske Centralbank, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Handlingsplan for finansiering af bæredygtig vækst (COM(2018) 97 final) (EUT C 62 af 15.2.2019, s. 73).

(48) EØSU's udtalelse af 19. juni 2019 — Mod en bedre gennemførelse af den sociale søjle ved at fremme grundlæggende tjenesteydelser (EUT C 282 af 20.8.2019, s. 7).

(49) Jf. fodnote 5.

(50) EØSU's udtalelse af 14. februar 2018 om Kapitler om handel og bæredygtig udvikling i EU's frihandelsaftaler (EUT C 227 af 26.8.2018, s. 27).

(51) EØSU's udtalelse af 17. juli 2019 om En sektorspecifik, industriel vinkel på foreningen af klima- og energipolitik (EUT C 353 af 18.10.2019, s. 59).

(52) Jf. fodnote 19.

(53) EØSU's udtalelse af 14. februar 2018 om Kapitler om handel og bæredygtig udvikling i EU's frihandelsaftaler (EUT C 227 af 28.6.2018, s. 27).

(54) EØSU's udtalelse af 12. juli 2018 om beskatning af multinationale selskabers overskud i den digitale økonomi (EUT C 367 af 10.10.2018, s. 73).

(55) EØSU's udtalelse af 17. september 2015 om forbedring af Lissabontraktaten (EUT C 13 af 15.1.2016, s. 183).

(56) Jf. fodnote 5.

(57) EØSU's udtalelse af 19. september 2018 om pakken for den flerårige finansielle ramme for perioden 2021-2027 (EUT C 440 af 6.12.2018, s. 106).

(58) Jf. fodnote 19.

(59) Jf. fodnote 19.

(60) EØSU's udtalelse af 17. oktober 2018 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden (EUT C 62 af 15.2.2019, s. 90).