DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/43

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer

2009/C 260/11

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006. Eventuelle indsigelser skal være Kommissionen i hænde senest seks måneder efter datoen for offentliggørelsen.

ENHEDSDOKUMENT

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

»RICOTTA DI BUFALA CAMPANA«

EF-nr.: IT-PDO-0005-0559-18.10.2006

BGB ( ) BOB ( X )

1. Betegnelse:

»Ricotta di Bufala Campana«

2. Medlemsstat eller tredjeland:

Italien

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren:

3.1. Produkttype (bilag II):

Kategori 1.4. Andre animalske produkter (æg, honning, forskellige mejeriprodukter undtagen smør, m.m.)

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1:

Ricotta di Bufala Campana er et friskostprodukt, dvs. et ikke-lagret produkt, som fremstilles ved varmekoagulering af proteinerne i bøffelmælksvalle, der kommer fra produktionen af bøffelmozzarella. Karakteristisk for Ricotta di Bufala Campana er det høje vandindhold (op til 75 %) og et fedtindhold på mindst 12 %. Det høje fedtindhold i tørstoffet (mindst 45 %) er forklaringen på, at produktet er særlig cremet og blødt. Karakteristisk for Ricotta di Bufala Campana er desuden den milde og aromatiske smag af bøffelmælk, som dels skyldes et ubetydeligt syreindhold fra fermenteringen på højst 0,3 % mælkesyre, dels fremhæves af et lavt natriumindhold på højst 0,3 %. På afsætningstidspunktet foreligger Ricotta di Bufala Campana i form af enten en pyramidestub eller en keglestub med en vægt på højst 2 000 g; den er porcelænshvid og uden skorpe og har en blød og kun let grynet konsistens. Den har en karakteristisk frisk og fin mild smag og en duft af mælk og fløde. Ricotta di Bufala Campana findes på markedet i to typer, »fresca« og »fresca omogeneizzata«. Sidstnævnte type er efter afdrypning af vallen varmebehandlet, så den får længere holdbarhed (op til 21 dage efter produktionen) end »fresca«-typen, der højst kan holde sig i 7 dage.

3.3. Råvarer (kun for forarbejdede produkter):

Råvaren til fremstilling af Ricotta di Bufala Campana består af jomfruvalle (sød valle, »primo siero« eller »siero dolce«) fra forarbejdning af bøffelmælk, der er produceret ved manuel eller maskinel malkning af bøfler af racen mediterranea italiana, som er avlet i produktionsområdet som beskrevet i punkt 4. Jomfruvallen skal være fremkommet ved dræning af ostekoaglet til fremstilling af bøffelmozzarella. Valle til fremstilling af Ricotta di Bufala Campana må højst have et titrerbart syreindhold på 3,5 °SH pr. 50 ml, og derfor kan sur valle fra den videre modning af ostemassen ikke anvendes til fremstilling af Ricotta di Bufala Campana. Tilsætning af rå bøffelmælk, der er varmebehandlet eller pasteuriseret og kommer fra området i punkt 4, er tilladt med op til 6 % i forhold til mængden af jomfruvalle. Tilsætning af frisk vallefløde af bøffelmælk, der kommer fra området i punkt 4, er tilladt med op til 5 % i forhold til mængden af jomfruvalle. Formålet hermed er at forbedre ricottaens konsistens og endog lette optagning eller udtagning af ricottaen. Tilsætning af salt (NaCl) er tilladt med op til 1 kg pr. 100 kg jomfruvalle eller blanding af valle med mælk og/eller frisk fløde.

3.4. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse):

Mælkeproducerende bøflers foderration består for mere end halvdelens vedkommende af frisk eller konserveret foder fra området i punkt 4, hvorved den uafviselige forbindelse mellem produktet og området bevares. De foderplanter, der er mest karakteristiske for områdets græsmarker og græsgange, er følgende: foderesparsette (Onobrychis viciaefolia); rød hanekløver (Hedysarum coronarium L.); omvendt kløver (Trifolium resupinatum); Trifolium squarrosum L.; aleksandrinerkløver (Trifolium alexandrinum); fodervikke (Vicia sativa); amerikansk hejre (Bromus catharticus); kællingetand. Derudover er det tilladt at anvende simple eller sammensatte koncentrerede fodermidler og at give mineral- og vitamintilskud.

3.5. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område:

Produktionen af mælk, valle og frisk vallefløde samt ricotta skal finde sted inden for området i punkt 4.

3.6. Særlige regler vedrørende udskæring, rivning eller emballering osv.:

Ricotta di Bufala Campana, der er et ikke-fermenteret produkt og dermed, måske i endnu højere grad end andre friskostprodukter, uden skorpe og derfor 100 % spiseligt, er særlig udsat for efterfølgende at blive kontamineret med mikroorganismer fra omgivelserne, som kan komme i berøring med produktets overflade under de afsluttende afdrypningsfaser, og dermed bliver ødelagt ved fremvækst af disse mikroorganismer. Ricotta di Bufala Campana er som et frisk produkt desuden karakteristisk derved, at det ikke er modnet, og derfor må enhver vækst af mikroorganismer undgås i afsætningsfasen. For at imødegå risikoen for ødelæggelse må emballeringen nødvendigvis foregå i den certificerede produktionsvirksomhed. Ricotta di Bufala Campana skal emballeres i papir, i lukkede plastbeholdere til fødevarebrug eller i anden fødevareindpakning. I de tilfælde, hvor produktet afsættes til anvendelse som bestanddel i forarbejdede produkter, tillades emballagestørrelser på op til 40 kg.

3.7. Specifikke mærkningsregler:

Ved emballeringen skal etiketten med betegnelsens logo, det grafiske EU-symbol og de lovmæssige oplysninger desuden have påskriften »fresca« eller »fresca omogeneizzata« anført umiddelbart under betegnelsen »Ricotta di Bufala Campana« med tydelig og let læselig skrift af en størrelse svarende til mindst 50 % af den skrift, der er benyttet til betegnelsen »Ricotta di Bufala Campana«.

Der må ud over de udtrykkeligt tilladte oplysninger ikke anføres andet, f.eks. fin, udsøgt, ekstra, udvalgt, førsteklasses, ægte eller adjektiver, som på anden måde er anprisninger af produktet. Det er dog tilladt at benytte angivelser, som henviser til private mærker, når blot de ikke indeholder nogen anprisninger eller kan vildlede forbrugerne, samt andre sandfærdige og dokumenterbare henvisninger, der er tilladt i henhold til gældende lovgivning. Udtrykket »Ricotta di Bufala Campana« skal stå på italiensk.

Betegnelsens logo er udformet af den kontrolinstans, som ministeriet for landbrug, fødevarer og skovbrug har udpeget. Betegnelsens logo forestiller et trefarvet bånd, der danner en løkke, som der stikker et bøffelhoved i profil ud af. Rundt om det førnævnte er udtrykket RICOTTA DI BUFALA CAMPANA anbragt med store blokbogstaver.

4. Præcis afgrænsning af det geografiske område:

Produktionsområdet for Ricotta di Bufala Campana strækker sig over en del af de administrative regioner Campania, Lazio, Puglia og Molise som angivet i det følgende. I Campania især i området omkring floderne Garigliano og Volturno og mellem Sele-floddalen og Cilento-området, såvel kystegnene som egnene langs dalene; i Lazio navnlig området mellem Amaseno-floddalen og den nærliggende Pontina-slette; i Puglia Foggia-provinsens slette- og bakkeland ved foden af Gargano-halvøen; i Molise kun Venafro-kommunen, som kun i kort tid har hørt administrativt under Molise-regionen.

5. Tilknytning til det geografiske område:

5.1. Det geografiske områdes egenart:

Landskabs-, jordbunds- og klimaforholdene i de områder, der kort er opregnet i punkt 4, er de hovedelementer, der har ført til bøffelavlens udbredelse i disse områder. Bøflen har netop en sådan morfologi, at den er særlig egnet til at tåle de barske omgivelser og til anvendelse i områder med det makroklima, der er typisk for middelhavsområdet. De særlige jordbundsforhold i slettelandet, som udgøres af flodaflejringer og/eller oprindelig har været marsk- eller sumpområder, og i bakkerne, hvor jord af vulkansk oprindelse er udbredt, har sammen med makroklimaet, som er typisk for middelhavsområdet, ført til den plantevækst, der er opstået af sig selv og/eller dyrkes på de blandede græsgange, der leverer bøflernes foder. Derudover har disse områder i flere hundrede år udgjort en territorial, politisk og administrativ enhed i form af Kongeriget Napoli fra 1282 til 1860. Et af de elementer, som bidrager til områdernes homogenitet, er, at der i århundreder er avlet bøfler med henblik på produktion af mælk til forarbejdning til ost og ricotta. Selv efter at sumpene er drænet, og der er indtruffet politiske og administrative forandringer, har det geografiske område bevaret mange fælles træk, bl.a. etablering og udbygning af et livskraftigt produktionsområde med hundredvis af bøffelavlere og osterier. Ifølge oplysninger i Banca Dati Nazionale Anagrafe Zootecnica i Teramo (2008) rummer det afgrænsede område mere end 92 % af de bøfler af mediterranea-racen, der avles i Italien.

5.2. Produktets egenart:

Ricotta di Bufala Campana adskiller sig fra de andre produkter i samme varekategori, men også og især fra andre ricottaer, ved nogle særlige strukturegenskaber, der gør den cremet og blød, ved sin porcelænshvide farve og ved udtalte sanselige egenskaber, der kan beskrives som mælkeduft og mildhed. Dens særkende skyldes, at valle af bøffelmælk har en anden sammensætning (af fedtstoffer og proteiner), både kvalitativt og kvantitativt, end valle af komælk og gedemælk, som benyttes til fremstilling af andre ricotta-typer. Således har bøffelmælksvalle et højere fedtindhold (op til 2,5 %) end komælks- og gedemælksvalle som følge af det højere fedtindhold (over 8 %) i den oprindelige mælk, og et højere indhold af valleprotein (0,9 - 1,0 %) end komælksvalle, hvilket dog afhænger af den oprindelige mælks proteinindhold. Da proteinerne i bøffelmælksvalle er meget specifikke, kan bøffelmælk analytisk skelnes fra mælk fra andre dyrearter. Den har desuden andre aromaegenskaber, som skyldes den naturlige syrevækker, der anvendes i produktionen af bøffelmozzarella, og hvis egenskaber, herunder aromamæssige, overføres proportionalt til den jomfruvalle, som ligger til grund for produktionen af Ricotta di Bufala Campana. Således kan syrevækkeren indeholde aromaforbindelser fra selve mælken, men også forbindelser, som ikke findes i mælken, men som den autochtone mikroflora danner under produktionen af den pågældende syrevækker. Det høje fedtindhold i tørstoffet og de særlige egenskaber ved bøffelmælkens triglycerider, hvor fedtsyrerne er forestret i andre positioner end i fedtstofferne i komælk, er med til at bestemme de helt specifikke fysiske og organoleptiske egenskaber, f.eks. den cremede og bløde karakter, og formidle alle aromakomponenterne. At bøffelmælk ikke indeholder beta-karoten, er en af årsagerne til, at bøffelmælken og osteprodukterne heraf, herunder ricotta, har den typiske porcelænshvide farve i modsætning til osteprodukter af komælk. Forskellen mellem Ricotta di Bufala Campana og ricotta af fåremælksvalle er, at der ved fremstilling af mange fåreoste anvendes fast løbeudtræk, hvis høje indhold af lipaser kan påvirke fedtstoffernes sanselige egenskaber. Den manglende lipolyse er således karakteristisk for Ricotta di Bufala Campana og fremhæver dens mildhed og mælkeduft. Forbuddet mod brug af valle, der er ved at syrne, og indførelse af specifikke krav til største holdbarhed i produktionsprocessen er to sammenhørende redskaber til at opnå og fastholde disse særlige og unikke egenskaber blandt alle produkterne af ricotta-typen. For at være sikker på at opnå den milde og mælkeduftende smag, der netop ikke har nogen syrlighed, kan der kun anvendes jomfruvalle, som udskilles straks efter itubrydning af ostemassen, og som derfor har et titrerbart syreindhold på højst 3,5 °SH pr. 50 ml. Den sure valle, der udskilles fra ostemassen under dens afsluttende modning, kan ikke anvendes til fremstilling af Ricotta di Bufala Campana, da dens høje mælkesyreindhold enten ville dæmpe ricottaens særlige egenskaber eller kræve neutralisering med alkali, hvilket ville give en anden smag, struktur og konsistens. Ricotta di Bufala Campana adskiller sig endvidere fra en generisk bøffelmælksricotta, fordi vallens karakteristiske sammensætning hænger nøje sammen med mælkens egenskaber og den måde, den forarbejdes på i osteriet.

5.3. Årsagssammenhængen mellem det geografiske område og produktets kvalitet eller egenskaber (for BOB) eller produktets særlige egenskaber, omdømme eller andre kendetegn (for BGB):

De særlige egenskaber ved Ricotta di Bufala Campana, som er opregnet i punkt 5.2, bestemmes udelukkende af kvaliteten af de anvendte råvarer, dvs. valle, frisk vallefløde og bøffelmælk, som, kun hvis de produceres inden for produktionsområdet i punkt 4, kan hævdes at have bedre egenskaber end råvarer, der kommer fra andre områder. De landskabsmæssige, jordbundsmæssige og makroklimatiske forhold i det afgrænsede område er de faktorer, der mere end nogen andre bidrager til at give de foderplanter, der er karakteristiske for græsgangene, og dermed mælken og følgelig den valle, der ligger til grund for Ricotta di Bufala Campana, de organoleptiske egenskaber, der gør nævnte ricotta enestående og let genkendelig. I modsætning til ost er årsagssammenhængen mellem det geografiske område, råvaren og produktet imidlertid mere kompleks, da ricotta er et produkt, der som vigtigste råvare har valle, der kommer fra forarbejdning af mælk til ost. Tilknytningen til den geografiske oprindelse afhænger dermed af producenternes evne til at lave valle, hvor mælkens oprindelige karakter er bevaret inden for den uundgåelige variation. Kun ved at vælge udelukkende at bruge sød valle, dvs. ikke fermenteret valle, fra itubrydningen af koagel af frisk bøffelmælk er det muligt at overføre mælkens karakter, som igen hænger uafviseligt sammen med oprindelsesområdet, til ricottaen. Det høje fedtindhold i bøffelmælken bevirker, at vallen indeholder en større mængde fedt end komælksvalle, og dermed går de aromakomponenter i mælken, som specifikt overføres med fedtstofferne, ikke tabt. Den menneskelige faktor bliver dermed uundværlig for, at denne tilknytning ikke brydes, og derigennem at der fremkommer et unikt produkt.

Allerede ved den århundredgamle produktionsmetode for bøffelricotta inden for det daværende Kongerige Napolis område og senere i de nuværende geografisk-administrativt opdelte områder havde man forstået nødvendigheden af kun at benytte frisk mælk og valle, der er helt frisk, dvs. udskilt endnu inden itubrydningen af koaglet er helt afsluttet. I 1859 gav Achille Bruni, professor ved Napolis universitet, i sin monografi »Del latte e dei suoi derivati«, der blev publiceret i Nuova Enciclopedia Agraria, følgende beskrivelse af, hvordan bøffelricotta dengang blev fremstillet: »Efter malkningen hældes mælken i kar, og der tilsættes gedeløbe; efter koaguleringen skæres ostemassen ud i store stykker med en træspatel. Dernæst tager man med en træøse vallen op, hvoraf der vindes ricotta ved kogning af den.«

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen:

Denne forvaltning har indledt den nationale indsigelsesprocedure ved at offentliggøre forslaget om anerkendelse af beskyttelsen af oprindelsesbetegnelsen »Ricotta di Bufala Campana« i Den Italienske Republiks officielle tidende nr. 75 af 30. marts 2006.

Den konsoliderede udgave af produktionsspecifikationen kan ses på dette websted: http://www.politicheagricole.it/DocumentiPubblicazioni/Search_Documenti_Elenco.htm?txtTipoDocumento=Disciplinare%20in%20esame%20UE&txtDocArgomento=Prodotti%20di%20Qualit%E0>Prodotti%20Dop,%20Igp%20e%20Stg

eller

ved at gå direkte til landbrugs-, fødevare- og skovministeriets hjemmeside, Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali, (http://www.politicheagricole.it), klikke på »Prodotti di Qualità« (i venstre side af skærmen) og endelig på »Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE [regolamento (CE) n. 510/2006]«.