[I SS IONEN FOR DE EUROREISKE BELLES SKABER 
K0M(91) 358 endelig udg. - SYN 362 
Bruxelles, den 18. november 1991 
Forslag ti I 
RÅDETS DIREKTIV 
om fastsættelse af nærmere regler for indbyrdes tilnærmelse af programmer 
for nedbringelse af forureningen fra affald fra titandioxidindustrien 
med henblik på at bringe den til ophør 
(forelagt af Kommissionen) 

- 2 -
BEGRUNDELSE 
1. Indledning 
l overensstemmelse med Rådets direktiv 78/176/EØF af 20. februar 1978 
om affald fra titandioxidindustrien^1>, især artikel 9, forelagde 
Kommissionen den 18. april 1983 Rådet et direktivforslag om indbyrdes 
tilnærmelse af programmer for nedbringelse af forureningen fra affald 
fra titandioxidindustrien med henblik på at bringe den til ophør og om 
forbedring af konkurrencevilkårene i denne sektor^2*, med hjemmel i 
artikel 100 og 235 i EØF-Traktaten. 
Forslaget blev i overensstemmelse med EØF-Traktatens artikel 149, 
stk.2, ændret i 1984<3) og har siden været til drøftelse i Rådet 
adskillige gange. Som følge af Den Europæiske Fælles Akts ikrafttræden 
ændrede Kommissionen forslagets retsgrundlag, idet det blev baseret på 
EØF-Traktatens artikel 100A. 
Imidlertid vedtog Rådet på mødet den 24. og 25. november 1988 en fælles 
holdning, hvorefter det kommende direktiv skulle baseres på EØF-
Traktatens artikel 130S. 
På trods af udtalelsen fra Europa-Parlamentet, som var blevet hørt af 
Rådet om denne ændring, og som fandt det af Kommissionen foreslåede 
retsgrundlag i orden, vedtog Rådet det pågældende direktiv med hjemmel 
i artikel 130S. 
(1) EFT L 54 af 25.2.1978, s. 19. 
(2) EFT C 138 af 26.5.1983, s. 5. 
(3) EFT C 167 af 27.6.1984, s. 9. 
- 3 -
Da det korrekte retsgrundlag for direktiv 89/428/EØF^4) efter 
Kommissionens opfattelse er artikel 100A, indbragte Kommissionen i 
henhold til EØF-Traktatens artikel 173, stk. 1, sagen for Domstolen den 
28. september 1989 med påstand om annullation. 
Domstolen har med sin dom af 11. Juni 1991 fundet, at det korrekte 
retsgrundlag er EØF-Traktatens artikel 100A, og annulleret direktiv 
89/428/EØF^5), idet der mangler et korrekt retsgrundlag. 
Domstolens annullationsdom har betydelige retlige virkninger, idet de 
nationale retsakter til gennemførelse af direktiv 89/428/EØF har mistet 
deres EF-retlige hjemmel. 
Der kan her erindres om, at medlemsstaterne i medfør af artikel 12 i 
det annullerede direktiv 89/428/EØF skulle have sat de bestemmelser, 
der er nødvendige for at efterkomme direktivet, i kraft senest den 
31. december 1989, og at gennemførelsen stort set er fuldført i de 
medlemsstater, der har opfyldt deres forpligtelser i denne henseende. 
Bortset fra direktivets retsgrundlag og dets undtagelsesbestemmelser 
vedrørende gennemførelsen, er dets øvrige bestemmelser i overens­
stemmelse med dets målsætning, nemlig fjernelse af konkurrencefor­
vridningen og beskyttelse af miljøet. Derfor finder Kommissionen ikke, 
at medlemsstaterne bør annullere de retsakter, de har vedtaget til 
gennemførelse af direktivet. 
(4) EFT L 201 af 14.7.1989, S. 56. 
(5) Dom af 11.6.1991, sag nr. C-300/89, Kommissionen-Europa-Parlamentet mod 
Rådet (endnu ikke offentIiggjort). 
- 4 -
Endelig har den institution, fra hvilken en annulleret retsakt 
hidrører, ifølge EØF-Traktatens artikel 176 pligt til at gennemføre de 
til dommens opfyldelse nødvendige foranstaltninger. 
Med dette for øje forelægger Kommissionen nu Rådet og Europa-
Parlamentet et nyt direktivforslag, der bygger på EøF-Traktatens 
artikel 100A. 
For hurtigt at udfylde det midlertidige retstomme rum, som annul-
lationsdommen har skabt, finder Kommissionen det hensigtsmæssigt at 
lade det nye forslag indeholde sådanne bestemmelser, at der sikres 
kontinuitet i den materielle virkeliggørelse af målsætningerne i det 
annullerede direktiv 89/428/EØF. Dette gælder naturligvis hverken for 
det annullerede direktivs retsgrundlag eller for dets bestemmelser om 
undtagelser fra tidsplanen for iværksættelsen, hvilket ville være i 
strid med kravene i EØF-Traktatens artikel 100A. 
Derfor opfordrer Kommissionen de øvrige institutioner til at fremme 
vedtagelsesproceduren mest muligt. 
2. Retsgrundlag 
I det foreliggende direktivforslag fastsættes de nærmere regler for 
indbyrdes tilnærmelse af programmer for nedbringelse af forureningen 
fra affald fra gamle industrivirksomheder inden for titandioxid­
produktionen med henblik på at bringe dem til ophør, i overensstemmelse 
med artikel 9 i Rådets direktiv 78/176/EØF af 20. februar 1978 om 
affald fra titandioxidindustrien. 
- 5 -
De nationale programmer for nedbringelse af forureningen i denne sektor 
er iværksat af miljøbeskyttelseshensyn, men behovet for harmonisering 
af dem er opstået, fordi den konkurrenceforvridning, forskellene mellem 
disse programmer er årsag til, må fjernes. 
Eksistensen af forskellige nationale regler for konkurrerende 
industrivirksomheder inden for produktion af titandioxid medfører 
nemlig betydelige økonomiske forskelle, især hvad angår de 
investeringer, som den pågældende industri er nødt til at foretage, og 
som påvirker slutproduktets pris. 
De medfører desuden, at medlemsstaternes miljø beskyttes i forskellig 
grad. 
Af disse grunde må programmerne harmoniseres. 
Med denne målsætning vil det foreliggende direktivforslag, i overens­
stemmelse med grundlaget for Domstolens annullationsdom, bidrage til 
gennemførelsen af det indre marked og dermed falde ind under artikel 
lOOA's anvendelsesområde. 
Derfor har det foreliggende direktivforslag EØF-Traktatens artikel 100A 
som retsgrundlag, hvorved Domstolens dom af 11. Juni 1991 i sag nr. 
C300/89 opfyldes. 
3. Direktivforslagets indhold 
Det foreliggende direktivforslag indeholder de samme tekniske 
bestemmelser (forbud mod dumpning og udledning samt grænseværdier) som 
det annullerede direktiv 89/428/EØF, således at der opnås kontinuitet i 
den materielle virkeliggørelse af de målsætninger om miljøbeskyttelse, 
som Rådet fastlagde i 1989. 
- 6 -
Kommissionen finder denne metode hensigtsmæssig, dels på grund af den 
lange politiske debat, der gik forud for vedtagelsen af det annullerede 
direktiv 89/428/EØF, dels som følge af de væsentlige konomiske aspekter 
af de investeringer, som de berørte industrivirksomheder allerede har 
foretaget for at anvende den teknik, der er egnet til behandling af 
titandioxidaffald, således at målene i det annullerede direktiv 
89/427/EØF kan nås efter tidsplanen heri. 
Desuden har ovennævnte annullationsdom skabt et midlertidigt retstomt 
rum, som kan indvirke negativt på miljøet og på konkurrenceforholdene i 
titandioxidsektoren. Det må hurtigt udfyldes gennem vedtagelse af et 
nyt direktiv, som genskaber den materielle situationen, som den var i 
1989. 
Den tidsplan, som det annullerede direktiv 89/428/EØF fastsatte for 
iværksættelsen, er dog stort set forældet, hvorfor der i det forelig­
gende forslag fastsættes nye datoer, der ligger inden for den nærmeste 
fremt id. 
På denne baggrund foreslås der følgende tidsplan: 
De vigtigste dele af det annullerede direktiv 89/428/EØF skulle 
have været og er rent faktisk gennemført mellem den 31.12.1989 og 
den 30.6.1990 i flere medlemsstater (som ikke af denne grund skal 
stilles endnu ringere end de andre medlemsstater) 
EF-retssikkerheden må hurtigst muligt genoprettes på dette område. 
Der er forskellige tidsplaner for nedbringelse af udledningerne til 
vandmiljøet og i luften. 
- 7 -
A. Udledninger til vandmiljøet 
Efter tidsplanen i artikel 3 og 6 i det foreliggende forslag 
fastsættes der følgende datoer: 
- 31. Januar 1993 (31.12.1989 i det annullerede direktiv 
89/428/EØF) 
1. Forbud mod dumpning (udkastning i vandmiljøet fra skib eller 
luftfartøj) af affald (artikel 3). 
2. Forbud mod anden udledning i vandmiljøet af fast og stærkt 
syreholdigt affald fra eksisterende industrianlæg, som anvender 
enten sulfatprocessen eller chloridprocessen (artikel 4, litra 
a og b). 
3. Forbud mod anden udledning i vandmiljøet af restprodukter fra 
affaldsbehandlina fra eksisterende industrianlæg, som anvender 
sulfatprocessen (artikel 4, stk. a). 
4. Dato for nedsættelse af visse grænseværdier for den samlede 
mængde chlorid pr. ton produceret titandioxid, som må findes i 
svagt syreholdigt affald, restprodukter fra affaldsbehandling 
og neutraliseret affald fra eksisterende industrianlæg, som 
anvender chloridprocessen (artikel 5, litra b). 
5. Dato, hvor medlemsstater, der står over for større teknisk­
økonomiske vanskeligheder skal have forelagt Kommissionen et 
program for nedbringelse af den samlede mængde sulfat pr. ton 
produceret titandioxid, som må findes i svagt syreholdigt 
affald og neutraliseret affald fra eksisterende industrianlæg, 
som anvender sulfatprocessen (artikel 6). 
- 8 -
- 31. december 1993 (31.12.1992 i det annullerede direktiv 
89/428/EØF) 
Dato for nedsættelse af den samlede mængde sulfat pr. ton 
produceret titandioxid, som må findes i Owvagteyreholdigt affald 
og neutraliseret affald fra eksisterende industrianlæg, som 
anvender sulfatprocessen (artikel 5, litra a) 
- 31. december 1994 (som i det annullerede direktiv 89/428/EØF) 
Afslutning på den periode, hvor der kan undtages fra kravet om 
nedsættelse af den samlede mængde sulfat pr. ton produceret 
titandioxid, som må findes i svagt syreholdigt affald og 
neutraliseret affald (kun sulfatprocessen) (artikel 6). 
B. MJQdnJPfl | mnen, 
Tidsplanen fremgår af artikel 8 i det foreliggende forslag: 
- 31. Januar 1993 (31.12.1989 i det annullerede direktiv 
89/428/EØF) 
Dato for nedsættelse af visse værdier for udledninger af støv 
og chlor fra eksisterende industrianlæg, som anvender 
chloridprocessen (artikel 8, stk. 1, litra b, nr. i) og i i)). 
- 31. december 1993 (31.12.1990 i det annullerede direktiv 
89/428/EØF) 
Dato for nedsættelse af visse værdier for udledning af støv fra 
eksisterende industrianlæg, som anvender sulfatprocessen 
(artikel 8, stk. 1, litra a, nr. i). 
- 9 -
- 1. lanuar 1995 (som i det annullerede direktiv 89/428/EØF) 
Dato for nedsættelse af visse værdier for udledning af S02, 
der hidrører fra forbrændings- og kalcineringstrinnet ved 
fremstilling af titandioxid, fra eksisterende industrianlæg, 
som anvender sulfatprocessen (artikel 8, stk. 1, litra a, nr. 
ii). 
Medlemsstaternes muligheder for at udskyde anvendelsen af nogle af 
bestemmelserne, navnlig dem i artikel 5 og artikel 7, stk. 2, i det 
annullerede direktiv 89/428/EØF om udledning i vandmiljøet, er ikke 
medtaget i det foreliggende forslag, da de ikke længere har nogen 
berettigelse. 
Ifølge de nævnte bestemmelser kunne medlemsstaterne udskyde anvendelsen 
af bestemmelserne i artikel 3 og artikel 6, litra b i direktiv 
89/428/EØF og bestemmelserne i artikel 4 (hvortil Kommissionen kunne 
give yderligere 6 måneders frist) til den 31. december 1992, forudsat 
at de senest den 31. december 1989 havde forelagt Kommissionen et 
program for effektiv nedbringelse af forureningen. 
Da ingen af medlemsstaterne har benyttet denne undtagelsesbestemmelse i 
det gamle direktiv, og da desuden henholdsvis 10 og 11 medlemsstater 
havde erklæret ikke at ville benytte denne bestemmelse, er sådanne 
bestemmelser ikke længere nødvendige. 
Til gengæld er undtagelsesbestemmelserne i artikel 7, stk. 1, i 
direktiv 89/428/EØF videreført i artikel 6 i det foreliggende forslag. 
- 10 -
Forslag ti I 
BADETS DIREKTIV 
on fastsættelse af nærmere regler for indbyrdes tilnærmelse af 
programmer for nedbringelse af forureningen fra affald fra 
titandioxidindustrien med henblik på at bringe den til ophør 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 100A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen*1), 
i samarbejde med Europa-Par lamented2), 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalgt3), 
og 
ud fra følgende betragtninger: 
Domstolen har ved dom af 11. Juni 1991*4) ophævet Rådets direktiv 
89/428/EØF af 21. Juni 1989 om fastsættelse af nærmere regier for 
indbyrdes tilnærmelse af programmer for nedbringelse af forureningen fra 
affald fra titandioxidindustrien med henblik på at bringe den til 
ophør*5), som følge af anvendelse af et forkert retsgrundlag; 
(1) EFT nr. 
(2) EFT nr. 
(3) EFT nr. 
(4) Dom af 11. juni 1991, sag C 300/89, Kommissionen mod Rådet (endnu 
ikke offentliggjort). 
(5) EFT nr. L 201 af 14.7.1989, s.56. 
- 11 -
det retstomme rum, som er opstået på grund af ophævelsen af direktivet, 
kan have negativ indflydelse såvel på miljøet som på 
konkurrenceforholdene i titandioxidsektoren, og den materielle situation, 
som det annullerede direktiv 89/428/EØF havde skabt, bør genoprettes; 
dette direktiv har til formål at tilnærme medlemsstaternes bestemmelser 
om produktionsforholdene for titandioxid til hinanden, således at 
konkurrencen mellem sektorens forskellige producenter ikke længere 
forvrides, og der sikres miljøbeskyttelse på højt niveau; 
for industrianlæg, der eksisterede den 20. februar 1978, skal 
medlemsstaterne i overensstemmelse med Rådets direktiv 78/176/EØF af 20. 
februar 1978 om affald fra titandioxidindustrien*6), senest ændret ved 
direktiv 83/29/EØF*7), særlig artikel 9, udarbejde programmer for 
gradvis nedbringelse af forureningen fra affald fra disse anlæg med 
henblik på at bringe denne til ophør-, 
i disse programmer fastsættes de generelle mål til nedbringelse af 
forureningen fra flydende, fast og luftformigt affald, som skulle nås pr. 
1. Juli 1987; programmerne skal fremsendes til Kommissionen, således at 
den kunne forelægge passende forslag for Rådet om harmonisering heraf for 
så vidt angår nedbringelse af forureningen med henblik på at bringe den 
til ophør og forbedre konkurrencevilkårene for titandioxidindustrien; 
for at beskytte vandmiljøet bør dumpning af affald og udledning af visse 
typer affald, særlig fast og stærkt syreholdigt affald, forbydes, og 
udledningen af andre typer affald, særlig svagt syreholdigt og 
neutraliseret affald, bør gradvis nedbringes; 
(6) EFT nr. L 54 af 25.2.1978, s.19 
(7) EFT nr. L 32 af 3.2.1983, s.28. 
- 12 -
de gamle industrivirksomheder bør anvende teknik, der er egnet til 
behandling af affald, således at målene nås inden for de fastsatte 
frister; 
installation af sådan teknik til behandling af svagt surt og 
neutraliseret affald fra visse virksomheder kan medføre tekniske og 
økonomiske vanskeligheder; medlemsstaterne bør derfor kunne udsætte 
gennemførelsen af de forskellige bestemmelser på betingelse af, at der 
udarbejdes og forelægges Kommissionen et program for effektiv 
nedbringelse af forureningen; hvis medlemsstaterne har særlige 
vanskeligheder, bør Kommissionen kunne forlænge de relevante tidsfrister; 
med hensyn til udledning af visse typer affald bør medlemsstaterne kunne 
anvende kvalitetsmålsætninger på en sådan måde, at resultaterne i alle 
henseender svarer til dem, der opnås ved hjælp af grænseværdier; denne 
overensstemmelse bør påvises i et program, der skal forelægges 
Komm i ss i onen; 
uden tilsidesættelse af de forpligtelser, der påhviler medlemsstaterne i 
henhold til Rådets direktiv 80/779/EØF af 15. Juli 1980 om grænseværdier 
og vejledende værdier for luftkvaliteten med hensyn til svovldioxid og 
svævestøv*8), senest ændret ved direktiv 89/427/EØF*9),og Rådets 
direktiv 84/360/EØF af 28. Juni 1984 om bekæmpelse af luftforurening fra 
industrianlæg*10), bør luftkvaliteten beskyttes ved at fastsætte 
passende emissionsnormer for luftformige udledninger fra 
titandioxidindustr i en; 
for at kontrollere den effektive gennemførelse af foranstaltningerne bør 
medlemsstaterne føre tilsyn med hver enkelt virksomheds faktiske 
produkt ion; 
alt affald fra titandioxidindustrien bør, hvor det er teknisk og 
økonomisk muligt, undgås eller genanvendes, og genanvendelse eller 
bortskaffelse af sådant affald bør ske uden fare for den menneskelige 
sundhed eller miljøet -
(8) EFT nr. L 229 af 30.8.1990, s.30. 
(9) EFT nr. L 201 af 14.7.1989, s.53. 
(10) EFT nr. L 188 af 16.7.1984, s.20. 
- 13 -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
I overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i direktiv 78/176/EØF 
fastsættes i nærværende direktiv de nærmere regler for harmonisering af 
programmer for nedbringelse af forurening fra affald fra eksisterende 
industrianlæg med henblik på at bringe denne til ophør og for at forbedre 
konkurrencevilkårene for titandioxidindustrien. 
Artikel 2 
1. I dette direktiv forstås 
a) for så vidt angår sulfatprocessen: 
- ved "fast affald": 
- uopløselige malmrester, som ikke reagerer med svovlsyre under 
fremst i 11ingsprocessen 
- Jernvitriol, dvs. krystalliseret ferrosulfat (FeS047H20) 
- ved "stærkt syreholdigt affald": 
moder lud, der opstår i fi Itreringsfasen efter hydrolyse af 
titanyI sulfatopløsningen. Hvis sådan moder lud bringes i forbindelse 
med svagt syreholdigt affald, som samlet indeholder over 0,5% fri 
svovlsyre samt forskellige tungmetaller*11), skal lud og affald 
tilsammen betragtes som stærkt syreholdigt affald 
(11) Stærkt syreholdigt affald, der er blevet fortyndet, indtil det 
indeholder højst 0,5% fri svovlsyre, er ligeledes omfattet af 
denne def in i t ion. 
- 14 -
- ved "restprodukter fra affaldsbehandling": 
fiItrersalte, slam og flydende affald, der opstår ved behandling 
(koncentrering eller neutralisering) af stærkt syreholdigt affald, 
og som indeholder forskellige tungmetaller, men ikke neutraliserede 
og filtrerede eller dekanterede restprodukter, som kun indeholder 
spor at tungmetaller, og som inden enhver fortynding har en pH-
værdi på over 5,5 
- ved "svagt syreholdigt affald": 
vaskevand, kølevand og kondensater samt andet slam og flydende 
affald, der ikke omfattes af ovennævnte definitioner, og som 
indeholder højst 0,5% fri svovlsyre 
- ved "neutraliseret affald": 
alle væsker, som har en pH-værdi på over 5,5, kun indeholder spor 
af tungmetaller, og som fremstilles direkte ved filtrering eller 
dekantering af stærkt eller svagt syreholdigt affald efter 
behandling med henblik på at reducere syre indholdet og indholdet af 
tungmetal ler 
- ved "støv": 
støv af en hvilken som helst art, der hidrører fra 
produktionsanlæg, herunder navnlig malm- og pigmentstøv 
- ved "S0X": 
luftformigt svovldioxid og svovltrioxid, der hidrører fra de 
forskellige trin i fremstillingsprocessen og de interne 
affaldsbehandlingsprocesser, herunder også syreblærer 
- 15 -
b) for så vidt angår chloridprocessen: 
- ved "fast affald": 
-uopløselige malmrester, som ikke reagerer med chlor under 
fremst i 11ingsprocessen 
- metalchiorid og metalhydroxid (filterstof), der opstår i fast 
form ved fremstillingen af titantetrachlorid 
- koksrester, som opstår ved fremstillingen af titantetrachlorid 
- ved "stærkt syreholdigt affald": 
affald, der indeholder over 0,5% fri saltsyre samt forskellige 
tungmetal 1er*12) 
- ved "restprodukter fra affaldsbehandling": 
fiItrersalte, slam og flydende affald, der opstår ved behandling 
(koncentrering eller neutralisering) af stærkt syreholdigt affald, 
og som indeholder forskellige tungmetaller, men ikke neutraliserede 
og filtrerede eller dekanterede restprodukter, som kun indeholder 
spor at tungmetaller, og som inden enhver fortynding har en pH-
værdi på over 5,5 
- ved "svagt syreholdigt affald": 
vaskevand, kølevand og kondensater samt andet slam og flydende 
affald, der ikke omfattes af ovennævnte definitioner, og som 
indeholder højst 0,5% fri saltsyre 
(12) Stærkt syreholdigt affald, der er blevet fortyndet, indtil det 
indeholder højst 0,5% fri svolvsyre, er ligeledes omfattet af 
denne def init ion. 
- 16 -
- ved "neutraliseret affald": 
alle væsker, som har en pH-værdl på over 5,5, kun indeholder spor 
af tungmetaller, og som fremstilles direkte ved filtrering eller 
dekantering af stærkt eller svagt syreholdigt affald efter 
behandling med henblik på at reducere surheden og indholdet af 
tungmetal ler 
- ved "støv": 
støv af en hvilken som helst art, der hidrører fra 
produktionsanlæg, herunder navnlig malm-, pigment- og koksstøv 
- ved "chlor": 
gasformigt chlor, der hidrører fra de forskellige trin i 
fremsti 11ingsprocessen 
c) for så vidt angår sulfatprocessen eller chloridprocessen: 
- ved "dumpning": 
enhver forsætlig udledning i indre overfladevande, indre 
kystfarvande, territorialfarvande eller i åbent hav af stoffer og 
materialer fra skibe og luftfartøjer*13). 
2. De udtryk, der er defineret i direktiv 78/176/EØF, har samme 
betydning i nærværende direktiv. 
(13) Ved "skibe og luftfartøjer" forstås søgående fartøjer og luftbårne 
fartøjer af hvilken som helst art, herunder også luftpudefartøjer, 
selvdrevne og ikke selvdrevne fartøjer samt faste eller flydende 
platforme. 
- 17 -
Artikel 3 
Dumpning af alt fast affald, alt stærkt syreholdigt affald, alle 
restprodukter fra affaldsbehandling, alt svagt syreholdigt affald eller 
neutraliseret affald, der omhandles i artikel 2, er forbudt fra den 31. 
Januar 1993. 
Artikel 4 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at 
udledning af affald i indre overfladevande, indre kystfarvande, 
territorialfarvande og i åbent hav forbydes: 
a) for så vidt angår fast affald, stærkt syreholdigt affald og 
restprodukter fra affaldsbehandling fra eksisterende industrianlæg, 
som anvender suifatprocessen: 
- fra den 31. januar 1993 i alle ovennævnte vandområder 
b) for så vidt angår fast affald og stærkt syreholdigt affald fra 
eksisterende industrianlæg, som anvender chloridprocessen: 
- fra den 31. Januar 1993 i alle ovennævnte vandområder. 
Artikel 5 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at 
udledning af affald nedbringes i overensstemmelse med følgende 
bestemmelser: 
a) fra eksisterende industrianlæg, som anvender sulfatprocessen: 
- 18 -
- svagt syreholdigt affald og neutraliseret affald nedbringes pr. 31. 
december 1993 i alle vandområder til en værdi på højst 800 kg 
samlet mængde sulfat pr, ton produceret titandioxid (dvs. svarende 
til de SO4-ioner, der findes i fri svovlsyre og i 
metalsulfaterne) 
b) fra eksisterende industrianlæg, som anvender chloridprocessen: 
- svagt syreholdigt affald, restprodukter fra affaldsbehandling og 
neutraliseret affald nedbringes pr. 31. Januar 1993 i alle 
vandområder til følgende værdier af samlet mængde chlorid pr. ton 
produceret titandioxid (dvs. svarende til de C-j-ioner, der findes 
i fri saltsyre og i metaIchloriderne): 
- 130 kg, når der anvendes naturligt rut i I 
- 228 kg, når der anvendes syntetisk rut i I 
- 450 kg, når der anvendes slagge. 
Såfremt virksomheden anvender mere end én type malm, gælder værdierne i 
forhold til mængden af de anvendte malmtyper. 
Artikel 6 
Undtagen for så vidt angår indre overfladevande kan medlemsstaterne 
forlænge den i artikel 5, litra a), anførte frist til senest den 31. 
december 1994, hvis større teknisk-økonomiske vanskeligheder kræver det, 
og på den betingelse, at der senest den 31. Januar 1993 forelægges 
Kommissionen et program for en effektiv nedbringelse af udledning af 
dette affald. Et sådant program skal gøre det muligt at nå følgende 
grænseværdi pr. ton produceret titandioxid på den angivne dato: 
svagt syreholdigt affald og neutraliseret affald: 800 kg den 31. 
december 1994. 
- 19 -
Senest tre måneder efter meddelelsen af dette direktiv underrettes 
Kommissionen*14) om sådanne tilfælde, som den skal høres om. 
Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater. 
Artikel 7 
1. For så vidt angår kravene i artikel 5 kan medlemsstaterne vælge at 
anvende kvalitetsmålsætninger med dertil passende grænseværdier på en 
sådan måde, at de har samme indvirkning på miljøbeskyttelse og 
konkurrenceforvridning som de i dette direktiv fastsatte 
grænseværdier. 
2. Hvis en medlemsstat vælger at anvende kvalitetsmål, forelægger den 
Kommits Ionen et program(l4), der vi øer, at foranstaltningernes 
virkninger med hensyn til miljøbeskyttelse og modvirkning af 
konkurrenceforvridning svarer til virkningen af grænseværdierne på de 
tidspunkter, hvor disse grænseværdier anvendes i overensstemmelse med 
artikel 5. 
Dette program forelægges Kommissionen mindst seks måneder, før 
medlemsstaten foreslår anvendelse af kvalitetsmålene. 
En vurdering af dette program foretages af Kommissionen i 
overensstemmelse med fremgangsmåderne i artikel 10 i direktiv 
78/176/EØF. 
Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom. 
Artikel 8 
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, 
at udledninger i luften nedbringes I overensstemmelse med følgende 
bestemmelser: 
(14) Sådan underretning sker inden for rammerne af artikel 14 i 
direktiv 78/176/EØF eller separat, hvis omstændighederne fordrer 
det. 
- 20 -
a) for sa vidt angår eksisterende industrianlæg, som anvender 
sulfatnrocessen: 
i) nedbringen udledningerne for så vidt angår støv pr. 31. 
december 1993 til en værdi på højst 50 mg/Nm3*15) fra 
større kilder og hdjst 150 mg/Nm3*15) fra andre kilder*16) 
i i) nedbringes udledningerne for så vidt angår S0X, der hidrører 
fra forbrændings- og ka Icineringstrinnet ved fremstilling af 
titandioxid, pr. 1. januar 1995 til en værdi på højst 10 kg 
SO2-, ækvivalenter pr. ton produceret titandioxid 
i i i) skal medlemsstaterne kræve, at der installeres midler til at 
forhindre emissionen af syrebiærer 
iv) må anlæg til koncentration af affaldssyrer ikke udlede mere end 
500 mg/Nm3 S0X beregnet som S02~ækvivalenter*17) 
v) skal anlæg ti i brænding af salte, der er frembragt ved 
affaldsbehandling, råde over den bedst tilgængelige teknologi, 
der ikko medfører urimelige omkostninger, med henblik på at 
nedbringe S0x-cmissionr3r 
b) for så vidt angår eksisterende industrianlæg, som anvender 
chlor idprocessen: 
i) nedbringes udledningerne for så vidt angår støv pr. 31. januar 
1993 til en værdi på højst 50 mg/Nm3*15) fra større kilder og 
på højst 150 mg/Nm3*15) fra andre kilder*16) 
(15) Kubikmeter ved en temperatur på 273 K og et tryk på 101,3 KPa. 
(16) Medlemsstatorne skal underrette Kommissionen om de mindre kilder, 
der ikke er omfattet af deres måling. 
(17) Med hensyn til nye koncentraticnsprocesser kan Kommissionen 
godkende en anden værdi, hvis medlemsstaterne kan påvise, at de 
ikke råder over teknikker, der gør det muligt at nå denne 
standard. 
- 21 -
II) nedbringes udledningerne for så vidt angår chlor pr. 31. januar 
1993 til en daglig gennemsnitskoncentration på højst 5 
mg/Nm3*18) og må ikke overstige 40 mg/Nm3 på noget tidspunkt. 
2. Bestemmelserne i dette direktiv berører ikke direktiv 80/779/EØF. 
3. Kontrolproceduren for referencemålinger for udledning af S0X i 
atmosfæren er beskrevet i bilaget. 
Artikel 9 
Medlemsstaterne kontrollerer de i artikel 5, 7 og 8 anførte værdier og 
den deri foreskrevne nedbringelse i forhold til hvert anlægs faktiske 
produkt ion. 
Artikel 10 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at 
alt affald fra titandioxidindustrien og navnlig affald, som er undergivet 
forbud mod udledning eller dumpning i vand eller udledning i luften 
begrænses mest muligt eller genanvendes, hvis dette er teknisk muligt 
og økonomisk forsvarligt 
genanvendes eller bortskaffes, hvis dette kan ske uden risiko for den 
menneskelige sundhed eller fare for miljøet. 
Det samme gælder affald, som opstår ved genanvendelse eller behandling af 
ovennævnte affald. 
08) net anses, at disse værdier svarer til et maksimum på 6 g/ton 
produceret titandioxid. 
22 -
Artikel 11 
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige bestemmelser for senest den 31. 
Januar 1993 at efterkomme dette direktiv. De underretter straks 
Kommissionen herom. 
Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri 
til dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggørelsen af en 
sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes 
af medlemsstatterne. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale 
retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af 
dette direkt iv. 
Artikel 12 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
- 23 
BILAG 
Kontrolprocedure for referencen*I Inger 
for udledning af luftformigt S0X 
Mængderne af S02 og S03 samt syreblærer i S02~ækvivalenter, som 
udledes fra bestemte anlæg, beregnes på grundlag af det luftvolumen, der 
udledes under de specifikke operationer, og det gennemsnitlige målte 
indhold af S02 og SO3 i denne periode. Bestemmelsen af luftstrømmen 
og indholdet af S02 og SO3 bør foretages under samme temperatur- og 
fugt ighedsforhold. 

ISSN 0254-1459 
KOM(91) 358 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 14 
Katalognummer : CB-GO-91-503-DA-C 
ISBN 92-77-77462-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg