Bruxelles, den 29.9.2004

KOM(2004) 629 endelig

2004/0220 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING

om oprettelse af et instrument til finansiering af udviklingssamarbejdet og det økonomiske samarbejde

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Kommissionen har i vid udstrækning forklaret den nye opbygning af instrumenterne til gennemførelse af den eksterne bistand med sigte på de finansielle overslag 2007-2013 i sine meddelelser til Rådet og Europa-Parlamentet om de finansielle overslag[1] og i meddelelsen vedrørende grundforordningerne. Finansieringsoversigten, som er vedlagt forordningen, indeholder yderligere oplysninger om de generelle mål, de specifikke mål og betingelserne for anvendelse af instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejdet og det økonomiske samarbejde. I begrundelsen gøres der derfor kun rede for de nærmere enkeltheder ved forordningens vigtigste bestemmelser.

Mål og principper (afsnit I)

Generelle mål og samarbejdsområder (artikel 1)

Artikel 1 definerer, hvilke lande, territorier og regioner der kan drage fordel af et indgreb i henhold til forordningen (stk. 1), de generelle mål (stk. 1) og områderne for EF's samarbejde (stk. 2).

Forordningen dækker alle verdens lande, territorier og regioner med undtagelse af:

- Fællesskabets medlemsstater

- de oversøiske lande og territorier, som er associeret Fællesskabet i henhold til artikel 182 til 188 i EF-traktaten

- de lande, der har adgang til førtiltrædelsesinstrumentet (Albanien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Serbien og Montenegro og Tyrkiet)

- de lande, der har adgang til det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (Algeriet, Armenien, Aserbajdsjan, Belarus, Egypten, Georgien, Israel, Jordan, Libanon, Libyen, Marokko, Moldova, Den Palæstinensiske Myndighed for Vestbredden og Gazastriben, Den Russiske Føderation, Syrien, Tunesien og Ukraine).

Forordningen dækker både de generelle mål, der er defineret i afsnit XX i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (udviklingssamarbejde) og afsnit XXI (økonomisk, finansielt og teknisk samarbejde med tredjelande). Den underbygger således både udviklingspolitikken[2] og alle former for samarbejde med udviklingslandene, landene med overgangsøkonomi og de industrialiserede lande. Forordningen er i overensstemmelse med meddelelsen om de finansielle overslag[3] mere generelt også det nye konsoliderede retsgrundlag for realisering på internationalt plan af målene for de interne politikker, herunder på multilateralt og globalt plan.

Forordningen afgrænser ikke områderne for Fællesskabets samarbejde og interventioner. Listen over områder er kun til illustration. Områderne udvælges efter, hvor relevante de er for at opfylde traktatens mål, Fællesskabets internationale forpligtelser og tilsagn (f.eks. milleniumudviklingsmålene) eller de specifikke mål i partnerskabs- og samarbejdsaftaler med partnerlande og –regioner. Valget skal dog ske under hensyntagen til Fællesskabets retningslinjer for koncentration af bistanden[4], og der skal tilstræbes komplementaritet mellem EF's politik og medlemsstaternes politik i overensstemmelse med traktatens artikel 177[5], samt Kommissionens meddelelser og Rådets resolutioner og Europa-Parlamentets beslutninger[6].

Almindelige principper (artikel 2)

Artikel 2 opregner fem almindelige principper for forordningens gennemførelse:

- sammenhæng mellem de forskellige områder for EF’s eksterne indsats og sammenhæng med EF's andre politikker i overensstemmelse med traktatens artikel 6 og 178[7], Kommissionens meddelelser og Rådets resolutioner[8]

- koordination af medlemsstaternes udviklingspolitikker og -aktioner og mellem medlemsstaterne og Kommissionen i overensstemmelse med traktatens artikel 180[9], Kommissionens meddelelser og Rådets konklusioner og resolutioner[10]

- koordination med de andre donorer, såvel bilaterale som multilaterale inden for rammerne af det generelle mål for Den Europæiske Unions eksterne aktion for fremme af en multilateral tilgang til løsning af internationale problemer

- nyorientering af EF's bistand til andre former som f.eks. sektorstøtte og budgetstøtte, navnlig med henblik på at konsolidere strategierne for national udvikling og reformpolitikkerne, øge nyttevirkningen af EF's bistand, befordre lokalt ejerskab og lokal kapacitet og fremme koordination og komplementaritet mellem donorer

- respekten for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, de demokratiske principper og retsstatsprincippet. Proceduren for suspension af bistanden i tilfælde, hvor et partnerland ikke respekterer et væsentligt element, findes i artikel 23.

Programmering og tildeling af midler (afsnit II)

Generelle rammer for programmering og tildeling af midler (artikel 3), flerårig programmering af geografiske programmer (artikel 4) og flerårig programmering af tematiske programmer (artikel 5)

Artikel 3 beskriver de generelle rammer for gennemførelsen af Fællesskabets eksterne bistand. Den bygger på de indhøstede erfaringer, respekterer de retningslinjer, der er udledt af reformen af forvaltningen af Fællesskabets eksterne bistand[11], og omfatter de vigtigste fornyelser i henhold til de seneste forordninger, som Fællesskabet har udstedt[12]. Fællesskabets eksterne bistand skal gennemføres på basis af større geografiske programmer. Der er desuden sat en beløbsramme til udarbejdelse af tematiske programmer, som sigter mod finansiering af globale og horisontale initiativer, navnlig i forbindelse med multilaterale eller globale initiativer til fremme i udlandet af målene for Den Europæiske Unions interne politikker, og der er planlagt et specifikt tematisk program for samarbejde med de industrialiserede lande (se også punkt 6.1.1 og punkt 5.2 i finansieringsoversigten).

Artikel 4 og 5 indeholder retningslinjerne for den flerårige programmering af de geografiske programmer (strategidokumenter og flerårige vejledende programmer) og tematiske programmer (tematiske strategidokumenter), som svarer overens med reformen og de principper, som siden 2000 er blevet fastlagt i nært samarbejde med medlemsstaterne. I strukturen i strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer, som udarbejdes for hvert partnerland og hver partnerregion, er der bl.a. taget hensyn til forskrifterne i dokumentet med titlen "Rammerne for landestrategidokumenter"[13], eventuelt justeret for at tage højde for erfaringerne, siden reformen gik i gang. De tematiske strategidokumenter vil på deres side blive udarbejdet under hensyntagen til bl.a. dokumentet med titlen "Fælles ramme og procedure for programmering af de tematiske og horisontale budgetposter"[14]. Der vil fortsat blive tilstræbt en bedre kvalitet og ensartethed i programmeringen for at afspejle Den Europæiske Unions mål og prioriteter. De strategiske prioriteter vil blive nedfældet i strategidokumenter, og den flerårige programmering vil give den mest egnede policy mix for hvert partnerland eller –region gennem en integration af instrumenterne for ekstern bistand og andre EF-instrumenter (handel, FUSP) og under hensyntagen til Unionens regionale prioriteter, synergien og komplementariteten med medlemsstaterne og de andre bilaterale og multilaterale donorer, hvert lands specifikke makroøkonomiske situation og den politiske dialog med partnerlandene. De geografiske strategidokumenter udarbejdes i samarbejde med partnerlandene og -regionerne, og de flerårige vejledende programmer godkendes af partnerlandene og -regionerne. For at sikre sammenhæng i Fællesskabets aktioner og komplementaritet mellem Fællesskabets og medlemsstaternes interventioner, vil medlemsstaterne blive inddraget i programmeringsprocessen, først ved en tæt koordination på stedet mellem Kommissionens og medlemsstaternes repræsentation og siden i Bruxelles via udvalgsproceduren.

Vedtagelse af de flerårige programmeringsdokumenter (artikel 6)

Artikel 6 fastsætter, at de flerårige programmeringsdokumenter (dvs. strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer for partnerlandene og –regionerne og de tematiske strategidokumenter) vedtages af Kommissionen efter proceduren i artikel 4 i afgørelse 1999/468/EF, dvs. efter udtalelse fra et forvaltningsudvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne og med Kommissionens repræsentant som formand (udvalget nedsættes ved artikel 21 i forordningen). Udvalget afgiver udtalelse om programmeringsdokumenterne med det flertal, der er omhandlet i artikel 205, stk. 2, i traktaten for vedtagelse af afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen.

Gennemførelse (afsnit III)

Vedtagelse af handlingsprogrammer (artikel 7)

Artikel 7 fastsætter, at Kommissionens finansieringsafgørelser skal tage form af handlingsprogrammer for hvert land og hver region, som gælder for et år. Det er i tråd med de nye principper i de seneste forordninger, som Fællesskabet har udstedt[15]. Hvor det drejer sig om afgørelser, som Kommissionen træffer i overensstemmelse med de flerårige programmeringsdokumenter (dvs. strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer for partnerlandene og –regionerne og de tematiske strategidokumenter), som er godkendt af medlemsstaterne, skal handlingsprogrammerne ikke behandles under udvalgsproceduren. Kommissionen fremsender handlingsprogrammerne til medlemsstaterne senest en måned efter afgørelsen herom. På basis af handlingsprogrammerne indgås der finansieringsaftaler med partnerlandene og -regionerne, når det er relevant, særlig i forbindelse med de geografiske programmer. Handlingsprogrammerne vil kunne justeres, hvis Kommissionen skønner det nødvendigt. Artikel 7 fastsætter undtagelsesvis muligheden for at træffe foranstaltninger uden om handlingsprogrammerne efter samme retningslinjer som for handlingsprogrammerne. Denne bestemmelse kan vise sig at blive nyttig i tilfælde, hvor Kommissionen måtte ønske hurtigt at tilvejebringe en finansiering, selv om handlingsprogrammet endnu ikke foreligger helt færdigt.

Vedtagelse af særlige foranstaltninger, som ikke indgår i strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer (artikel 8)

Artikel 8 åbner mulighed for at vedtage særlige foranstaltninger, som ikke indgår i strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer, i tilfælde af uforudsete begivenheder. Med denne bestemmelse bliver Fællesskabet mere reaktionsdygtigt, og der tilføres den nødvendige fleksibilitet til en effektiv gennemførelse af Fællesskabets eksterne bistand, særlig hvor det gælder hasteforanstaltninger. Afgørelser, som Kommissionen træffer uden om den flerårige programmering, som medlemsstaterne har godkendt, skal gennem udvalgsproceduren, når det beløb, der skal finansieres, er på over 15 mio. EUR. Særlige foranstaltninger, som ikke indgår i strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer, vedtages således af Kommissionen efter proceduren i artikel 3 i afgørelse 1999/468/EF, dvs. efter udtalelse af et rådgivende udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne og med Kommissionens repræsentant som formand (udvalget nedsættes ved artikel 21 i forordningen). Udvalget afgiver sin udtalelse om de særlige foranstaltninger, og Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse og den underretter udvalget om, hvorledes udtalelsen er taget til efterretning. Kommissionen kan foretage en justering af de særlige foranstaltninger efter samme procedure; dog er det ikke nødvendigt med en udtalelse fra udvalget, hvis justeringerne anses for at være af mindre betydning, jf. artikel 8, stk. 5.

Støtteberettigelse (artikel 9)

Artikel 9 præciserer, hvilke enheder, organer og institutioner der er støtteberettigede i henhold til forordningen. Der er som ifølge den aktuelle praksis tale om en bred vifte af støtteberettigede. Institutioner og organer fra Den Europæiske Union kan komme i betragtning, men udelukkende i forbindelse med gennemførelse af støtteforanstaltninger (se artikel 11). Hvad angår adgang til EF-tilskud, skal artikel 9 sammenholdes med artikel 16, som præciserer reglerne for deltagelse i procedurerne for offentlige indkøb og tildeling af tilskud.

Foranstaltningernes art (artikel 10) og støtteforanstaltninger (artikel 11)

Artikel 10 illustrerer på en ikke-udtømmende måde, hvilken type foranstaltninger der ud fra den aktuelle praksis[16] kan finansieres i henhold til forordningen.

Ifølge artikel 11 kan Fællesskabet i henhold til forordningen finansiere samtlige støtteforanstaltninger, som er nødvendige til forordningens anvendelse. Hvis støtteforanstaltningerne ikke finansieres direkte som led i de flerårige programmeringer og handlingsprogrammerne, kan der benyttes specifikke bevillinger (svarende til BA-posterne i øjeblikket), jf. punkt 6.1.2 i finansieringsoversigten, og artikel 11, stk. 3, fastsætter, at støtteforanstaltningerne skal vedtages efter samme retningslinjer som de særlige foranstaltninger, som ikke indgår i strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer (se artikel 8).

Samfinansiering (artikel 12) og forvaltningsprocedurer (artikel 13)

Ifølge nuværende praksis og i overensstemmelse med donorernes ønske om en bedre koordination af samarbejdsaktionerne bekræftes det i artikel 12, at foranstaltninger, der finansieres, kan gøres til genstand for samfinansiering (parallel eller samlet). Det præciseres i stk. 3, at Kommissionen i dette tilfælde vil kunne modtage og forvalte midler fra medlemsstaterne (særlig fra offentlige og halvoffentlige organer) fra enhver anden donorstat eller internationale og regionale organisationer. Hermed kan Kommissionen handle på lige fod med de andre donorer.

Artikel 13 beskriver, hvilke forvaltningsformer Kommissionen kan anvende til at gennemføre de i henhold til forordningen finansierede foranstaltninger:

- central forvaltning, som varetages direkte eller indirekte af EF-agenturer eller organer, der er oprettet af Fællesskaberne (stk. 2)

- central forvaltning, som varetages indirekte af organer i medlemsstaterne (stk. 3) i overensstemmelse med artikel 54, stk. 2, litra c), nr. i), i finansforordningen, som giver denne mulighed, hvis det er fastsat i basisretsakten. Artiklen præciserer i dette tilfælde, at Kommissionen træffer sin afgørelse efter proceduren i artikel 4 i afgørelse 1999/468/EF, dvs. efter udtalelse fra et forvaltningsudvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne (jf. retningslinjerne i punkt 2.2).

Budgetforpligtelser (artikel 14)

Artikel 14 præciserer, at budgetforpligtelserne indgås på basis af afgørelser, som Kommissionen træffer i henhold til handlingsprogrammer (artikel 7), særlige foranstaltninger, som ikke indgår i strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer (artikel 8) og støtteforanstaltninger (artikel 11).

Beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser (artikel 15)

Artikel 15 omhandler, hvilke forholdsregler der skal tages til at beskytte Fællesskabets finansielle interesser og navnlig til at foretage alle de nødvendige undersøgelser til at kontrollere gennemførelsen af aktiviteterne.

Deltagelse i procedurerne for offentlige indkøb og tildeling af tilskud samt oprindelsesregler (artikel 16)

Artikel 16 fastlægger betingelserne for adgang til deltagelse i udbud og tildeling af tilskud i forbindelse med forordningens gennemførelse. For nærværende er bestemmelserne i overensstemmelse med forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om adgangen til EU's eksterne bistand[17], ifølge hvilken der skal foretages en ændring af grundforordningerne for de vigtigste af Fællesskabets bistandsinstrumenter med henblik på en større afbinding af bistanden. Det skal bemærkes, at artikel 16, (stk. 2), fastsætter, at når et tredjeland giver Fællesskabets medlemsstater adgang til sine udbud og tildelinger af tilskud, kan Kommissionen beslutte at give dette tredjeland adgang til sine udbud og tildelinger af tilskud efter udtalelse fra et forvaltningsudvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne (efter proceduren i artikel 4 i afgørelse 1999/468/EF – jf. retningslinjerne i punkt 2.2). Artikel 16 kan ændres på baggrund af Rådets og Europa-Parlamentets konklusioner af behandlingen af ovennævnte forordningsforslag.

Forfinansiering (artikel 17) og midler, der stilles til rådighed for Den Europæiske Investeringsbank og andre finansielle formidlere (artikel 18)

Artikel 17 og 18 tydeliggør bestemte tekniske aspekter af gennemførelsen af visse af de i artikel 10 nævnte foranstaltninger. Det gælder navnlig følgende:

Artikel 17 fastsætter, at renterne på forfinansieringsmidler fratrækkes den endelige betaling.

Artikel 18 præciserer, hvilke bestemmelser Kommissionen skal vedtage fra sag til sag, når den beslutter at stille midler til rådighed for Den Europæiske Investeringsbank og andre finansielle formidlere.

Evaluering (artikel 19)

Artikel 19 forpligter Kommissionen til med regelmæssige mellemrum at evaluere resultaterne af de geografiske og tematiske politikker og programmer og sektorpolitikkerne og programmeringens effektivitet.

Afsluttende bestemmelser (afsnit IV)

Årsrapport (artikel 20)

Det blev i 2001 besluttet at forenkle og reducere antallet af beretninger til Rådet og Europa-Parlamentet, og dette forhold videreføres ved artikel 20, således at Kommissionen hvert år forelægger Rådet og Europa-Parlamentet en rapport. Rapporten udarbejdes under hensyntagen til de indhøstede erfaringer siden 2001, og særlig Rådets og Europa-Parlamentets årlige bemærkninger vedrørende rapportens form og indhold[18].

Udvalg (artikel 21)

Udvalget for medlemsstaternes repræsentanter nedsættes ved artikel 21. Se nærmere om dets beføjelser i punkt 2.2, 3.2, 3.5 og 3.8. Når udvalget behandler eksterne aktioner med berøring til projicering udadtil af interne politikker, kan udvalgets medformandskab beklædes af en repræsentant for den pågældende tjenestegren i Kommissionen.

Deltagelse af tredjelande, som ellers ikke er berettigede i henhold til denne forordning (artikel 22)

For at øge nyttevirkningen af Fællesskabets bistand og særlig for at undgå en opdeling af visse programmer på flere instrumenter udvides anvendelsesområdet for denne forordning ved artikel 22 til også at omfatte de oversøiske lande og territorier, lande, der har adgang til førtiltrædelsesinstrumentet og lande, der har adgang til det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument. Denne bestemmelse bringes i anvendelse, når et projekt eller program er af global, regional eller grænseoverskridende karakter.

Suspension af bistanden (artikel 23)

Artikel 23 fastlægger, hvilken procedure der skal følges i tilfælde af manglende overholdelse af de i afsnit I omhandlede principper. Artiklen anvendes, hvis der ikke foreligger nogen partnerskabs- og samarbejdsaftale med et partnerland, eller hvis en sådan aftale ikke indeholder sådanne væsentlige bestemmelser.

Finansielle bestemmelser (artikel 24)

I artikel 24 fastsættes det finansielle referencebeløb til anvendelsen af forordningen og præciseres bevillingen til samarbejdet med staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet i overensstemmelse med meddelelsen til Rådet og Europa-Parlamentet med titlen Gennemførelse af fuld integration af AVS-landene i EU's budget[19].

Revision af forordningen (artikel 25)

Artikel 25 åbner mulighed for en revision af forordningen pr. 31. december 2011.

2004/0220 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING

om oprettelse af et instrument til finansiering af udviklingssamarbejdet og det økonomiske samarbejde

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 179, stk. 1, og artikel 181A, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[20],

efter proceduren i traktatens artikel 251, og

ud fra følgende betragtninger:

For at gøre Fællesskabets eksterne bistand mere effektiv er der udarbejdet nye rammer for planlægning og levering af bistanden. Ved Rådets forordning (EF) nr. ….. af … oprettes der et førtiltrædelsesinstrument (IPA) for Fællesskabets bistand til kandidatlandene og potentielle kandidatlande[21]. Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. ….. af … oprettes det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (ENPI). Denne forordning udgør det tredje generelle instrument til direkte støtte af Den Europæiske Unions eksterne politikker.

De tætte og stærke bilaterale forbindelser mellem Fællesskabet og de industrialiserede lande og konsolideringen af de multilaterale institutioner er væsentlige faktorer, som styrker Den Europæiske Unions rolle og placering i verden og bidrager betydeligt til verdensøkonomiens balance og udvikling.

Fællesskabet fører med udgangspunkt i principperne i aftalerne, handlingsplaner og diverse fælleserklæringer en politik for samarbejde med de industrialiserede lande for at skabe et klima, der kan befordre forbindelserne mellem Fællesskabet og disse lande. Samarbejdspolitikken bidrager til at skabe gunstige betingelser for en styrkelse af den europæiske tilstedeværelse i disse lande og udvekslingerne med dem, navnlig på det økonomiske, handelsmæssige, akademiske og kulturelle plan.

Fællesskabet fører en politik for udviklingssamarbejde, som navnlig sigter mod at realisere målene om bekæmpelse af fattigdom, om bæredygtig økonomisk og social udvikling og om en harmonisk og gradvis integration af udviklingslandene i verdensøkonomien.

Milleniummålene for udvikling, som blev vedtaget af De Forenede Nationers Generalforsamling i 2000, hvoriblandt kan nævnes udryddelse af ekstrem fattigdom og sult, og målene og principperne for udvikling, som er aftalt på De Forenede Nationers konferencer, er retningsgivende for Fællesskabets politik for udviklingssamarbejde og internationale indsats.

Et politisk klima, der kan garantere fred, sikkerhed og stabilitet, respekt for menneskerettighederne, de grundlæggende frihedsrettigheder, de demokratiske principper og retsstatsprincippet samt god offentlig forvaltningsskik, udgør en integrerende del af udvikling på lang sigt.

En forsvarlig og bæredygtig økonomisk politik er en forudsætning for udvikling.

Erklæringen fra Rådet og Kommissionen af 10. november 2000 om Det Europæiske Fællesskabs udviklingspolitik danner de generelle rammer for Fællesskabets indsats på udviklingsområdet.

Fællesskabet og dets medlemsstater har indgået partnerskabs- og samarbejdsaftaler med henblik på at yde et væsentligt bidrag til udviklingen på lang sigt i partnerlandene og til deres befolknings velfærd.

Partnerskabs- og samarbejdsaftalerne bygger på fælles og universelle værdier, hvad angår respekt for og fremme af menneskerettighederne, de grundlæggende frihedsrettigheder samt respekt for de demokratiske principper og retsstatsprincippet, idet dette er væsentlige elementer i disse aftaler.

Det er et essentielt mål for Fællesskabets udviklingspolitik at øge bistandens effektivitet. En større komplementaritet og en yderligere rationalisering, forenkling, harmonisering og koordination af procedurer uden dermed at anfægte de politiske valg inden for Den Europæiske Union men også i forholdet til donorerne og de andre aktører i udviklingen er nødvendig for at sikre bistandens kohærens og relevans samtidig med, at omkostningerne for partnerlandene mindskes.

Partnerlandenes tilegnelse af udviklingsstrategierne er nøglen til udviklingspolitikkernes succes, og der bør i dette perspektiv anspores til størst mulig inddragelse af alle samfundssektorer. Samarbejdsstrategierne og procedurerne for gennemførelse af donorernes interventioner bør så vidt muligt afpasses efter partnerlandenes med henblik på ejerskab, effektivitet og åbenhed.

Sammenhængen mellem de forskellige områder for Fællesskabets eksterne indsats bør sikres, og Fællesskabets eksterne politikker bør være forenelige med de interne politikker.

Kommissionen har vedtaget to meddelelser om sammenkobling af nødhjælp, rehabilitering og udvikling (KOM(1996) 153 og KOM(2001) 153), som er blevet fulgt op af beslutninger fra Europa-Parlamentet og Rådets konklusioner, hvori man understreger behovet for at garantere en effektiv overgang mellem operationer, som finansieres med forskellige EF-finansieringsinstrumenter.

Tematiske programmer er et væsentligt redskab til effektivt at projicere Unionens interne politikker udadtil, når det drejer sig om at forene kravet om sektormæssig sammenhæng og tematisk synlighed for de interne politikker med kravet om en global sammenhæng i de eksterne forbindelser.

En passende afbinding af bistanden er af stor betydning for en forøgelse af bistandens merværdi og en styrkelse af den lokale kapacitet.

I denne forordning fastlægges der for perioden 2007-2013 en finansieringsramme, der udgør det primære referencegrundlag for budgetmyndigheden, som omhandlet i punkt 33 i den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren.

De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen[22]. De flerårige programmeringsdokumenter og visse specifikke gennemførelsesforanstaltninger bør vedtages efter proceduren med forvaltningsudvalg. Andre foranstaltninger, som ikke indgår i programmeringsdokumenterne, vedtages efter proceduren med rådgivende udvalg.

Da målene for den påtænkte handling, som er at støtte udviklingssamarbejdet, det økonomiske samarbejde, det finansielle samarbejde, det videnskabelige og tekniske samarbejde og alle andre former for samarbejde med lande, territorier og regioner, som ikke er medlemsstater i Fællesskabet, eller de oversøiske lande og territorier, som er associeret Fællesskabet, og som ikke er berettiget til EF-bistand i henhold til IPA eller ENPI, ikke kan opfyldes i tilstrækkelig grad af medlemsstaterne og derfor på grund af den påtænkte handlings omfang bedre kan gennemføres på EF-plan, kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, er forordningen ikke mere vidtgående end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

Følgende forordninger skal ophæves som følge af denne forordning: a) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1568/2003 af 15. juli 2003 om støtte til bekæmpelse af fattigdomsbetingede sygdomme (hiv/aids, tuberkulose og malaria) i udviklingslandene, b) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1567/2003 af 5. juli 2003 om bistand til politikker og aktioner vedrørende reproduktiv og seksuel sundhed og dermed forbundne rettigheder i udviklingslande, c) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2493/2000 af 7. november 2000 om foranstaltninger til fremme af fuld integrering af miljøaspektet i udviklingslandenes udviklingsproces, d) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2494/2000 af 7. november 2000 om foranstaltninger til fremme af bevarelse og bæredygtig forvaltning af tropiske skove og andre skove i udviklingslandene, e) Rådets forordning (EF) nr. 975/1999 af 29. april 1999 om kravene til gennemførelsen af udviklingssamarbejdsaktioner, der bidrager til de generelle mål om udvikling og befæstelse af demokratiet og af retsstaten samt respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, f) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 806/2004 af 21. april 2004 om fremme af ligestilling mellem kønnene i udviklingssamarbejdet, g) Rådets forordning (EF) nr. 1659/98 af 17. juli 1998 om decentraliseret samarbejde, ændret ved forordning (EF) nr. 995/2002 og (EF) nr. 625/2004, h) Rådets forordning (EF) nr. 1658/98 af 17. juli 1998 om samfinansiering med europæiske ikke-statslige udviklingsorganisationer (ngo) af foranstaltninger på områder af interesse for udviklingslandene, i) Rådets forordning (EF) nr. 1292/96 af 27. juni 1996 om fødevarehjælpspolitik og fødevarehjælpsforvaltning og om særlige aktioner til støtte for fødevaresikkerheden, ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1726/2001 af 23. juli 2001 om ændring af artikel 21 i Rådets forordning (EF) nr. 1292/96 om fødevarehjælpspolitik og fødevarehjælpsforvaltning og om særlige aktioner til støtte for fødevaresikkerheden, j) Rådets forordning (EF) nr. 382/2001 af 26. februar 2001 om gennemførelse af projekter til fremme af samarbejde og handelsmæssige forbindelser mellem EU og industrilandene i Nordamerika, Fjernøsten og Australasien og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1035/1999, k) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1726/2000 af 29. juni 2000 om udviklingssamarbejde med Sydafrika, l) Rådets forordning (EØF) nr. 443/92 af 25. februar 1992 om finansiel og faglig bistand til og økonomisk samarbejde med udviklingslandene i Asien og Latinamerika, m) Rådets forordning (EF) nr. 2258/96 af 22. november 1996 om rehabiliterings- og genopbygningsforanstaltninger til fordel for udviklingslandene, n) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2130/2001 af 29. oktober 2001 om foranstaltninger på området bistand til hjemstedsfordrevne i udviklingslandene i Asien og Latinamerika, o) Rådets forordning (EF) nr. 550/97 af 24. marts 1997 om foranstaltninger på området hiv/aids i udviklingslandene og p) Rådets forordning (EF) nr. 1484/97 af 22. juli 1997 om støtte til befolkningspolitik og -programmer i udviklingslandene -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

AFSNIT I

MÅL OG PRINCIPPER

Artikel 1

Formål og anvendelsesområde

(1) Fællesskabet finansierer i overensstemmelse med traktatens artikel 179 og 181A foranstaltninger med sigte på at underbygge samarbejdet med lande, territorier og regioner, i det følgende benævnt "partnerlande og –regioner", som ikke er medlemsstater i Fællesskabet eller oversøiske lande og territorier, der er associeret Fællesskabet, og som ikke har adgang til EF-bistand i henhold til førtiltrædelsesinstrumentet eller det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument, såvel som den internationale indsats i multilaterale rammer.

(2) Fællesskabets bistand støtter i overensstemmelse med traktatens artikel 179 og 181A navnlig udviklingssamarbejdet, det økonomiske samarbejde, det finansielle samarbejde, det videnskabelige og tekniske samarbejde og alle andre former for samarbejde med partnerlandene og –regionerne samt internationale aktioner til fremme uden for Unionen af målene for de interne politikker. Samarbejdet på alle disse områder gennemføres på basis af principperne og målene for Fællesskabets eksterne indsats.

(3) Foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, dækker alle samarbejdsområder af relevans for målene i artikel 177 til 181A i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab samt for indfrielse af Fællesskabets internationale forpligtelser. De dækker tillige de områder, der er omhandlet i partnerskabs- og samarbejdsaftalerne og andre bilaterale instrumenter, som er indgået med partnerlandene og –regionerne, eller præciseret i fælleserklæringer med partnerlandene og –regionerne, samt virkeliggørelsen på internationalt plan af målene for de interne politikker. Foranstaltningerne vedrører bl.a.:

(a) social og menneskelig udvikling, herunder sundheds- og befolkningsspørgsmål

(b) fremme af ligestilling mellem kønnene

(c) udvikling af landdistrikter og fødevarehjælp og fødevaresikkerhed

(d) byudvikling

(e) miljøbeskyttelse

(f) bæredygtig forvaltning af naturressourcerne

(g) infrastruktur, særlig inden for transport, vand, energi, miljø og telekommunikation, herunder forvaltningssystemer og sikkerhed ved operationer og infrastruktur inden for energi og transport og foranstaltninger vedrørende energibesparelser

(h) den private sektor, produktionssektorerne og økonomisk infrastruktur

(i) handel og investeringer

(j) beskæftigelse, social samhørighed og social sikring

(k) respekt for de grundlæggende sociale rettigheder, herunder de grundlæggende arbejdsstandarder

(l) told- og skatteanliggender

(m) makroøkonomiske og strukturelle reformer

(n) sektorreformer

(o) uddannelse på primær og sekundærtrinnet samt videregående uddannelse og erhvervsuddannelse

(p) forskning, samarbejde og udvikling af den videnskabelige og tekniske kapacitet og videnskabelig mobilitet

(q) kultursamarbejde og akademiske og tværkulturelle udvekslinger

(r) gensidig forståelse mellem Fællesskabet og partnerlandene og –regionerne

(s) udvikling af civilsamfundet og dialog med ikke-statslige aktører, navnlig sammenslutninger, ikke-statslige organisationer, medierne og arbejdsmarkedets parter

(t) støtte af institutioner med særligt sigte på at fremme god forvaltningsskik, styrke retsstaten, den administrative kapacitet og lokale myndigheder, på at forbedre offentlige ydelsers effektivitet og virkning og sikre en indbyrdes tilnærmelse af de institutionelle og forskriftsmæssige rammer

(u) dialog om politik

(v) fremme og beskyttelse af menneskerettighederne og den grundlæggende frihedsrettigheder og støtte af demokratiseringsprocessen, herunder overvågning af og bistand til afholdelse af valg

(w) samarbejde og regional integration, herunder samarbejde mellem industripartnere

(x) grænseoverskridende samarbejde

(y) retsvæsen, retligt samarbejde, politi-, skatte-, finans- og toldsamarbejde

(z) asyl og migration (lovlig og ulovlig) under alle former, herunder grænsekontrol, tilbagetagelse og tilbagevenden samt international beskyttelse

(æ) bistand til flygtninge og hjemstedsfordrevne

(ø) konfliktforebyggelse, -styring og -løsning

(å) overgang fra nødhjælp til rehabilitering og langsigtet udvikling, genopbygning og rehabilitering efter katastrofesituationer

(aa) forebyggelse af naturkatastrofer

(bb) alle andre områder, som er nødvendige for virkeliggørelsen af målene i traktatens artikel 177 til 181A.

Artikel 2

Generelle principper

(1) Fællesskabet tilstræber i forbindelse med alle foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, og alle samarbejdsområder, der er omfattet af den, en sammenhæng mellem de forskellige aspekter af den eksterne indsats samt sammenhæng med de øvrige EF-politikker. Denne sammenhæng skal sikres ved politikudformningen, den strategiske planlægning, programmeringen af aktiviteter og gennemførelsen.

(2) Med henblik på en bedre koordination af samarbejdspolitikkerne og harmonisering af procedurerne og programmeringen af aktiviteter tilstræber Kommissionen og medlemsstater en indbyrdes koordination og komplementaritet i handlinger i forbindelse med alle foranstaltninger, som finansieres i henhold til denne forordning, og alle samarbejdsområder, som er omfattet af den.

Koordinationen forudsætter en regelmæssig og hyppig udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og mellem medlemsstaterne og Kommissionen om analyser af situationen i partnerlandene og –regionerne, samarbejdsstrategier, prioriterede indsatssektorer, igangværende og fremtidige samarbejdsaktiviteter og evalueringer.

Der arbejdes navnlig for en sådan koordination på lokalt plan i partnerlandene og -regionerne.

Resultaterne af de regelmæssige koordinationstiltag benyttes som essentielle data i medlemsstaternes og Fællesskabets programmeringsproces.

(3) For at fremme en multilateral tilgang til løsning af internationale problemer tager Kommissionen i kontakt med medlemsstaterne de nødvendige initiativer til at sikre koordination og samarbejde med multilaterale og regionale organisationer og organer som f.eks. de internationale finansieringsinstitutioner, De Forenede Nationers organer, fonde og programmer, samt med bilaterale donorer uden for Fællesskabet.

(4) Fællesskabets samarbejde fremmer og ansporer støtte af udviklingsstrategier og reformpolitik samt sektorspecifikke politikker og programmer under anvendelse af de bedst egnede virkemidler, særlig budgetstøtte.

(5) Unionen bygger på værdier som respekt for menneskets værdighed, frihed, demokrati, lighed, retsstaten og menneskerettighederne og søger tilslutning til disse værdier hos partnerlandene gennem dialog og samarbejde.

AFSNIT II

PROGRAMMERING OG TILDELING AF MIDLER

Artikel 3

Generelle rammer for programmeringen og tildelingen af midler

(1) Finansieringen af foranstaltninger sker på grundlag af geografiske programmer eller tematiske programmer eller ved deltagelse i globale initiativer.

Geografiske programmer vedrører samarbejdsaktiviteter på alle egnede områder med geografisk bestemte partnerlande og –regioner.

Tematiske programmer omhandler et emne eller et specifikt område, som vedrører en gruppe partnerlande, der ikke er bestemt ud fra et geografisk synspunkt, eller dækker samarbejdsaktiviteter, som henvender sig til forskellige partnerregioner eller grupper af partnerlande, eller en international aktion uden noget specifikt geografisk grundlag, navnlig hvor det drejer sig om multilaterale eller globale initiativer til fremme udadtil af målene for Unionens interne politikker.

Kommissionen udarbejder de geografiske og tematiske programmer og fastlægger deres geografiske dækning.

(2) Hvad angår de geografiske programmer, udarbejder Kommissionen strategidokumenter og flerårige vejledende programmer for hvert partnerland og hver partnerregion, jf. artikel 4, og vedtager handlingsprogrammer for hvert partnerland og hver partnerregion, jf. artikel 7.

Hvad angår de tematiske programmer, udarbejder Kommissionen tematiske strategidokumenter, jf. artikel 5, og vedtager handlingsprogrammer, jf. artikel 7.

Under ekstraordinære omstændigheder kan Fællesskabets bistand også tage form af særlige foranstaltninger, som ikke indgår i strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer, jf. artikel 8.

(3) Kommissionen fastlægger for de geografiske programmer en flerårig vejledende tildeling af midler til at finansiere samarbejdet med hvert partnerland og hver partnerregion. Tildelingen bygger på kriterier, der tager udgangspunkt i partnerlandenes og -regionernes behov og præstationer set i forhold til EF's samarbejdspolitikker og -strategier, uden at dette berører ekstraordinære omstændigheder eller Fællesskabets internationale forpligtelser. Kommissionen kan fastsætte en særlig finansieringsramme til at styrke samarbejdet mellem regionerne i EU's yderste periferi og partnerlande og -regioner, de støder op til dem.

Artikel 4

Strategidokumenter og flerårig programmering af geografiske programmer

(1) Strategidokumenterne for partnerlandene og –regionerne dækker en periode på højst syv år og skal danne en sammenhængende ramme for koordinationen mellem Fællesskabet og partnerlandene og -regionerne. På grundlag heraf kan der udarbejdes flerårige vejledende programmer.

Strategidokumenterne underkastes en midtvejsrevision og eventuelt ad hoc-revisioner, i givet fald efter principperne og procedurerne i partnerskabs- og samarbejdsaftalerne med partnerlandene og -regionerne.

(2) Strategidokumenterne udarbejdes så vidt muligt på basis af en dialog med partnerlandene og -regionerne med inddragelse af civilsamfundet i partnerlandene og -regionerne for at sikre et tilstrækkeligt ejerskab til processen og fremme støtten til nationale udviklingsstrategier, særlig vedrørende bekæmpelse af fattigdom.

(3) Der udarbejdes på basis af strategidokumenterne flerårige vejledende programmer for hvert partnerland og hver partnerregion. De aftales så vidt muligt med partnerlandene og -regionerne.

I de flerårige vejledende programmer angives de prioriterede områder, der er udvalgt med henblik på EF-finansiering, de specifikke mål, de forventede resultater og resultatindikatorerne.

De flerårige vejledende programmer angiver tillige vejledende finansielle tildelinger, globalt og for hvert prioriteret område, eventuelt i form af et beløbsinterval.

De flerårige vejledende programmer justeres, hvis det er nødvendigt og under hensyntagen til midtvejsrevisionerne eller ad hoc-revisionerne af strategidokumenterne.

Under ekstraordinære omstændigheder kan den flerårige vejledende tildeling af midler justeres op eller ned afhængigt af særlige behov, som f.eks. i situationer efter kriser, eller ekstraordinære resultater.

(4) Under visse omstændigheder såsom kriser, situationer efter konflikter, trusler mod demokratiet, retsstaten, menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder kan der efter en særlig hasteprocedure foretages en ad hoc-revision af samarbejdsstrategien pr. land eller pr. region. Denne revision vil kunne resultere i en strategi pr. land eller pr. region for stimulering af overgangen til udvikling og samarbejde på lang sigt. Strategien skal sikre en sammenhæng mellem de forantaltninger, som træffes i henhold til denne forordning, og alle andre EF-instrumenter, særlig stabilitetsinstrumentet, og den humanitære bistand. Når partnerlande eller grupper af partnerlande er direkte berørt eller påvirket af en krise- eller en efter-krisesituation, lægges vægten ved den flerårige programmering særlig på en styrkelse af koordinationen mellem nødhjælp, rehabilitering og udvikling af hensyn til overgangen fra nødsituation til udviklingsfasen, samt på katastrofeberedskab og -forebyggelse for lande og regioner, som regelmæssigt er udsat for naturkatastrofer.

(5) Kommissionen og medlemsstaterne afholder gensidige konsultationer for at sikre komplementaritet i deres samarbejdsaktiviteter. Andre donorer og aktører i udviklingsprocessen, herunder civilsamfundet, inddrages, når det skønnes hensigtsmæssigt.

Artikel 5

Strategidokumenter og flerårig programmering af tematiske programmer

(1) De tematiske strategidokumenter dækker en periode på højst syv år. De præsenterer Fællesskabets strategi for de pågældende temaer, Fællesskabets prioriteter, situationen på verdensplan og de vigtigste partneres aktiviteter.

Kommissionen sikrer sammenhæng mellem de tematiske programmer og de geografiske programmer og drager navnlig omsorg for, at aktiviteter, som iværksættes på basis af tematiske programmer, er sammenhængende med strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer for partnerlandene og -regionerne.

I de tematiske strategiprogrammer angives de prioriterede områder, der er udvalgt med henblik på EF-finansiering, de specifikke mål, de forventede resultater og resultatindikatorerne.

De tematiske strategidokumenter angiver tillige vejledende finansielle tildelinger, globalt og for hvert prioriteret område, eventuelt i form af et beløbsinterval.

De tematiske strategidokumenter underkastes en midtvejsrevision og eventuelt ad hoc-revisioner.

(2) Kommissionen og medlemsstaterne afholder gensidige konsultationer for at sikre komplementaritet i deres samarbejdsaktiviteter. Andre donorer og aktører, herunder civilsamfundet, inddrages, når det skønnes hensigtsmæssigt.

(3) Der fastlægges ressourcer til og foretages en indsatsprioritering for deltagelse i globale initiativer.

Artikel 6

Vedtagelse af de flerårige programmeringsdokumenter

Strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer, der er omhandlet i artikel 4 og 5, samt de revisioner, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1 og 3, og artikel 5, stk. 1, vedtages af Kommissionen efter den forvaltningsprocedure, der er omhandlet i artikel 21, stk. 2.

AFSNIT III

GENNEMFØRELSE

Artikel 7

Vedtagelse af handlingsprogrammerne

(1) Kommissionen vedtager hvert år handlingsprogrammer, som bygger på strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer, der er omhandlet i artikel 4 og 5.

Kommissionen kan undtagelsesvis, f.eks. når der endnu ikke er vedtaget et handlingsprogram, på basis af strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer, der er omhandlet i artikel 4 og 5, træffe foranstaltninger uden om handlingsprogrammer efter samme regler og retningslinjer som for handlingsprogrammerne.

(2) I handlingsprogrammerne fastlægges mål, indsatsområder, forventede resultater, forvaltningsform samt det samlede finansieringsbeløb. Der gives en beskrivelse af de aktioner, der skal finansieres, en angivelse af de dertil svarende finansieringsbeløb og en vejledende tidsplan for gennemførelsen.

(3) Kommissionen fremsender handlingsprogrammerne til medlemsstaterne til orientering senest en måned efter afgørelsen herom.

Artikel 8

Vedtagelse af særlige foranstaltninger, som ikke indgår i strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer

(1) Kommissionen træffer i tilfælde af uforudsete behov eller omstændigheder særlige foranstaltninger, som ikke indgår i strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer, i det følgende benævnt "særlige foranstaltninger".

De særlige foranstaltninger kan også anvendes til at finansiere aktioner til at lette overgangen fra nødhjælp til langsigtede udviklingsaktiviteter, herunder aktiviteter, som hjælper befolkningen til bedre at modstå tilbagevendende kriser.

(2) Særlige foranstaltninger til et beløb på over 15 mio. EUR vedtages af Kommissionen efter konsultationsproceduren, som er omhandlet i artikel 21, stk. 3.

(3) For de særlige foranstaltninger fastlægges mål, indsatsområder, forventede resultater, forvaltningsprocedurer og det samlede finansieringsbeløb. Der gives en beskrivelse af de aktioner, der skal finansieres, en angivelse af de dertil svarende finansieringsbeløb og en vejledende tidsplan for gennemførelsen.

(4) Kommissionen meddeler medlemsstaterne de særlige foranstaltninger til orientering senest en måned efter afgørelsen herom.

(5) Det er ikke nødvendigt at følge proceduren i artikel 21, stk. 3, for ændringer af særlige foranstaltninger som f.eks. tekniske tilpasninger, forlængelse af gennemførelsesperioden, reallokering af bevillinger inden for det planlagte budget, forhøjelse af budgettet med et beløb på under 20 % af det oprindelige budget eller nedsættelse heraf så længe ændringerne ikke påvirker de oprindelige mål, der er fastsat i Kommissionens afgørelse.

Artikel 9

Støtteberettigelse

(1) Følgende kan få adgang til finansiering i henhold til denne forordning i forbindelse med gennemførelsen af de i artikel 7 nævnte handlingsprogrammer eller de i artikel 8 nævnte særlige foranstaltninger:

(a) partnerlandene og -regionerne og deres institutioner

(b) decentrale instanser i partnerlandene såsom regioner, departementer, provinser og kommuner

(c) blandede organer oprettet af partnerlandene og -regionerne og Fællesskabet

(d) internationale organisationer, herunder regionale organisationer, FN-organer, -tjenester og -missioner, de internationale finansieringsinstitutioner og udviklingsbanker, i det omfang de bidrager til at realisere denne forordnings mål

(e) institutioner og organer fra Fællesskabet, men udelukkende i forbindelse med gennemførelse af de i artikel 11 omhandlede støtteforanstaltninger

(f) Den Europæiske Unions agenturer

(g) samt følgende enheder eller organer i medlemsstaterne, partnerlandene og -regionerne og ethvert andet tredjeland i overensstemmelse med reglerne for adgang til Fællesskabets eksterne bistand, jf. artikel 16, i det omfang de bidrager til at realisere denne forordnings mål:

i. offentlige og halvoffentlige organer, lokale myndigheder eller administrationer og sammenslutninger heraf

ii. selskaber, virksomheder og andre organisationer og erhvervsdrivende i den private sektor

iii. finansieringsinstitutioner, som foretager, fremmer og finansierer private investeringer i partnerlandene og -regionerne

iv. ikke-statslige aktører som defineret i stk. 2

v. fysiske personer.

(2) Blandt ikke-statslige aktører, som kan opnå finansiel støtte i henhold til denne forordning, kan nævnes: ikke-statslige organisationer, organisationer, som repræsenterer oprindelige folk, lokale erhvervssammenslutninger og lokale initiativgrupper, kooperativer, fagforeninger, organisationer af økonomiske og sociale aktører, lokale organisationer (herunder netværk) inden for decentralt regionalt samarbejde og decentral regional integration, forbrugerorganisationer, kvinde- eller ungdomsorganisationer, undervisnings- og forskningsinstitutioner, kulturelle institutioner, universiteter, kirker, religiøse sammenslutninger og trossamfund, medier og alle ikke-statslige sammenslutninger og uafhængige politiske stiftelser, som vil kunne bidrage til udviklingsprocessen eller den eksterne dimension af de interne politikker.

Artikel 10

Finansieringsform

Finansieringen inden for rammerne af handlingsprogrammerne eller de særlige foranstaltninger kan bl.a. tage form af:

(a) projekter og programmer

(b) sektorspecifik eller generel budgetstøtte, når partnerlandets forvaltning af offentlige udgifter er tilstrækkelig gennemskuelig, pålidelig og effektiv, og når partnerlandet har udført hensigtsmæssige sektorspecifikke eller makroøkonomiske politikker som er godkendt af dets vigtigste donorer, herunder eventuelt de internationale finansieringsinstitutioner

(c) sektorstøtte

(d) ekstraordinære tilfælde, sektorspecifikke eller generelle importstøtteprogrammer, som kan være a) sektorspecifikke importprogrammer vedrørende naturalier, b) sektorspecifikke importprogrammer vedrørende valutastøtte til finansiering af sektorspecifik import eller c) generelle importprogrammer vedrørende valutastøtte til finansiering af generel import af en bred vifte af produkter

(e) midler, der stilles til rådighed for Den Europæiske Investeringsbank eller andre finansielle formidlere, på grundlag af Kommissionens programmer med henblik på at yde lån (f.eks. til støtte for investeringer og udvikling i den private sektor), risikovillig kapital (navnlig i form af underordnede eller betingede lån) eller anden form for midlertidige minoritetsandele i selskabskapital samt bidrag til garantifonde, på de i artikel 18 anførte vilkår

(f) rentegodtgørelser, særlig ved lån på miljøområdet

(g) gældslempelsesprogrammer

(h) tilskud til finansiering af aktioner, som foreslås af de i artikel 9, stk. 1, litra b), c), d), f) og g), nr. i) til v), nævnte enheder

(i) tilskud til finansiering af driftsudgifter for de i artikel 9, stk. 1, litra b), c), d), f) og g), nr. i), iii) og iv), nævnte enheder

(j) finansiering af programmer for parvist samarbejde mellem offentlige institutioner, offentlige nationale organer og privatretlige enheder, som varetager offentlige tjenesteydelsesopgaver i medlemsstaterne og partnerlandene og –regionerne

(k) bidrag til internationale fonde, især fonde forvaltet af internationale eller regionale organisationer

(l) bidrag til nationale fonde, som er oprettet af partnerlandene og -regionerne til at fremme samlet samfinansiering fra flere donorers side, eller til fonde, som er oprettet af en enkelt eller flere andre donorer med henblik på fælles gennemførelse af aktioner

(m) kapitaloverførsler til de internationale finansieringsinstitutioner og regionale udviklingsbanker

(n) menneskelige og materielle ressourcer til effektiv forvaltning og overvågning af projekter og programmer i partnerlandene og -regionerne.

Artikel 11

Støtteforanstaltninger

(1) EF's finansieringer kan anvendes til at dække udgifter i forbindelse med forberedelse, opfølgning, kontrol, revision og evaluering, som er direkte nødvendige for gennemførelsen af denne forordning og realiseringen af dens mål, det være sig undersøgelser, møder, oplysning, bevidstgørelse, uddannelse og publikation, udgifter i forbindelse med edb-net til informationsudveksling og alle andre udgifter til administrativ og teknisk bistand, som Kommissionen kan få brug for til forvaltningen af programmet. Den dækker også udgifter til administrativ assistance i Kommissionens delegationer til forvaltning af aktioner, som finansieres i henhold til denne forordning.

(2) Støtteforanstaltningerne er ikke nødvendigvis omfattet af en flerårig programmering og kan derfor finansieres uden om strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer. De kan dog også finansieres via flerårige vejledende programmer.

Kommissionen vedtager støtteforanstaltninger, der ikke indgår i de flerårige vejledende programmer, efter bestemmelserne i artikel 8.

Artikel 12

Samfinansiering

(1) De finansierede foranstaltninger kan gøres til genstand for samfinansiering, navnlig med:

(a) medlemsstaterne og deres offentlige og halvoffentlige organer

(b) tredjelandsdonorer, særlig deres offentlige og halvoffentlige organer

(c) internationale og regionale organisationer, særlig de internationale og regionale finansieringsinstitutioner

(d) selskaber, virksomheder og andre organisationer og erhvervsdrivende i den private sektor og andre ikke-statslige aktører

(e) partnerlande og –regioner, som modtager midler.

(2) I tilfælde af parallel samfinansiering opdeles projektet eller programmet i flere tydeligt identificerbare delprojekter, som hver især finansieres af de forskellige partnere, som deltager i samfinansieringen, således at finansieringsmidlernes endelige anvendelse altid kan identificeres.

I tilfælde af samlet samfinansiering fordeles de samlede omkostninger ved projektet eller programmet mellem de partnere, som deltager i finansieringen, og midlerne sammenlægges, således at det ikke er muligt at identificere finansieringskilde i forbindelse med en specifik aktivitet under projektet eller programmet.

(3) I tilfælde af samlet samfinansiering kan Kommissionen modtage og forvalte midler på vegne af de i stk. 1, første, andet led og tredje led, omhandlede enheder til gennemførelse af fælles aktioner. Midlerne behandles som formålsbestemte indtægter som omhandlet i artikel 18 i finansforordningen.

Artikel 13

Forvaltningsprocedurer

(1) Foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, gennemføres i overensstemmelse med forordningen 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

(2) Kommissionen kan i forbindelse med samfinansiering og i andre behørigt begrundede tilfælde beslutte at overlade offentligretlige opgaver og navnlig budgetgennemførelsesopgaver til de organer, der er omhandlet i artikel 54, stk. 2, litra c), i forordning 1605/2002.

(3) I tilfælde af decentral forvaltning kan Kommissionen beslutte at benytte procedurerne for udbud og tildeling af tilskud i partnerlande eller –regioner, som modtager midler, forudsat at:

- procedurerne i de pågældende partnerlande eller -regioner overholder principperne om gennemskuelighed, forholdsmæssighed, ligebehandling og ikke-forskelsbehandling og hindrer enhver form for interessekonflikt

- de pågældende partnerlande eller -regioner forpligter sig til med regelmæssige mellemrum at undersøge, om de aktioner, der finansieres via Fællesskabets budget, gennemføres korrekt, at tage passende skridt til at modvirke uregelmæssigheder og svig og til i givet fald at retsforfølge med henblik på at tilbagekræve ubehørigt udbetalte midler.

Artikel 14

Budgetforpligtelser

(1) Budgetforpligtelserne indgås ved afgørelser, som Kommissionen træffer i medfør af artikel 7, stk. 1, 8, stk. 1, og 11, stk. 3.

(2) EF's finansiering kan juridisk set bl.a. tage form af:

- finansieringsaftaler

- tilskudsaftaler

- indkøbskontrakter

- arbejdskontrakter.

Artikel 15

Beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser

(1) Aftaler, der indgås i henhold til denne forordning, skal indeholde bestemmelser, som garanterer beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser, særlig i forbindelse med svig, korruption og andre uregelmæssigheder, jf. Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/1995, (EF, Euratom) nr. 2185/1996 og (EF) nr. 1073/1999.

(2) I aftalerne anføres det udtrykkeligt, at Kommissionen og Revisionsretten har beføjelse til at foretage dokumentrevision eller revision på stedet for alle kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EF-midler. Det skal også udtrykkeligt fastsættes, at Kommissionen kan foretage kontrol og inspektioner på stedet i overensstemmelse med forordning (EF, Euratom) nr. 2185/96.

(3) I alle kontrakter, der indgås i forbindelse med bistandsgennemførelsen, skal Kommissionens og Revisionsrettens rettigheder, som anført i stk. 2, sikres både under og efter kontraktgennemførelsen.

Artikel 16

Deltagelse i procedurerne for offentlige indkøb og tildeling af tilskud samt oprindelsesregler

(1) Som led i gennemførelsen af de i artikel 7 omhandlede handlingsprogrammer eller de i artikel 8 omhandlede særlige foranstaltninger er deltagelse i procedurerne for offentlige indkøb og for tildeling af tilskud:

- når det drejer sig om et tematisk program som beskrevet i artikel 3, stk. 1, åben for alle fysiske og juridiske personer i et udviklingsland eller et land med overgangsøkonomi, jf. OECD's definition, og i ethvert andet land, der er berettiget i henhold til det tematiske program

- når det drejer sig om et geografisk program som beskrevet i artikel 3, stk. 1, åben for alle fysiske og juridiske personer i et udviklingsland eller et land med overgangsøkonomi, jf. OECD's definition, som er berettiget i henhold til det geografiske program

- i alle tilfælde åben for alle fysiske og juridiske personer i Fællesskabets medlemsstater, medlemsstaterne i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og de stater, der er berettigede til EF-bistand i henhold til førtiltrædelsesinstrumentet, samt alle andre tredjelande med forbehold af gensidighed i overensstemmelse med bestemmelserne i stk. 2.

(2) Når et tredjeland giver tilsagn om at tillade fysiske og juridiske personer i medlemsstaterne at deltage i procedurerne for offentlige indkøb og tildeling af tilskud som led i sine samarbejdsprogrammer, kan Kommissionen beslutte at tillade fysiske og juridiske personer fra dette tredjeland at deltage i procedurerne for offentlige indkøb og tildeling af tilskud.

Kommissionen træffer afgørelse om adgang til indkøb og tilskud efter udtalelse fra det ved artikel 21 nedsatte udvalg på basis af en rapport med en gennemgang af begrundelserne og betingelserne for og virkningerne af tilladelsen og efter den forvaltningsprocedure, der er omhandlet i artikel 21, stk. 2.

Afgørelsen kan omfatte al EF-bistand eller et eller flere tematiske eller geografiske programmer eller et eller flere partnerlande eller -regioner og eventuelt begrænses til visse samarbejdsområder. Afgørelsen gælder i mindst et år.

(3) Når foranstaltninger, som finansieres i henhold til denne forordning, gennemføres centralt indirekte af medlemsstaternes organer eller privatretlige enheder i medlemsstaterne, som varetager offentlige tjenesteydelsesopgaver, eller decentralt under de bistandsmodtagende partnerlandes og –regioners ansvar eller ved delegation til internationale eller regionale organisationer, særlig de internationale finansieringsinstitutioner, er deltagelse i procedurerne for offentlige indkøb og tildeling af tilskud, som iværksættes af forvaltningsorganet, åben for fysiske og juridiske personer i stater, der har adgang til Fællesskabets indkøb og tilskud i overensstemmelse med principperne i stk. 1 og 2, samt alle andre stater, der er berettigede i medfør af forvaltningsorganets regler og procedurer.

(4) Principperne i stk. 1, 2 og 3, skal overholdes, hvad angår oprindelsen af leverancer og udstyr, som indkøbes på grundlag af en kontrakt, der er indgået i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltninger i henhold til denne forordning.

(5) Under ekstraordinære omstændigheder og særlig i yderst hastende tilfælde, hvor tjenester, leverancer og udstyr ikke er til rådighed i stater, der har adgang til EF's indkøb, eller hvis reglerne for deltagelse i indkøb gør gennemførelsen af et projekt eller et program umulig eller yderst vanskelig, kan Kommissionen beslutte:

- at udvide åbningen af indkøbene til også at omfatte fysiske og juridiske personer i en stat, som ikke er berettiget i henhold til stk. 1,

- at tillade indkøb af leverancer og udstyr med oprindelse i en stat, som ikke er berettiget i henhold til stk. 1.

Artikel 17

Forfinansiering

Renter på beløb, der stilles til rådighed for støttemodtagerne i forbindelse med forfinansiering, fradrages den endelige betaling.

Artikel 18

Midler, der stilles til rådighed for Den Europæiske Investeringsbank eller andre finansielle formidlere

(1) De i artikel 10, fjerde led omhandlede midler forvaltes af finansielle formidlere, Den Europæiske Investeringsbank eller en anden bank eller organisation, som har den nødvendige kapacitet til at forvalte disse midler.

(2) Kommissionen skal fra sag til sag vedtage gennemførelsesbestemmelserne til stk. 1, navnlig hvad angår risikodeling, vederlag til den finansielle formidler, som står for gennemførelsen, anvendelse og tilbagebetaling af renter på midlerne samt betingelserne for afslutning af operationen.

Artikel 19

Evaluering

(1) Kommissionen evaluerer regelmæssigt resultaterne af de geografiske og tematiske politikker og programmer, sektorpolitikkerne og programmeringens effektivitet for at efterprøve, om målene nås, og for at kunne rette henstillinger om en forbedring af fremtidige operationer.

(2) Kommissionen sender sine evalueringsrapporter til det udvalg, der er nedsat ved artikel 21, til orientering.

AFSNIT IV

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 20

Årsrapport

(1) Kommissionen undersøger, hvilke fremskridt der er gjort med gennemførelsen af de i henhold til denne forordning trufne foranstaltninger og forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en årsrapport om gennemførelsen af bistanden. Rapporten fremsendes også til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.

(2) Rapporten skal indeholde oplysninger for det foregående år om de finansierede foranstaltninger, overvågnings- og evalueringsresultaterne og gennemførelsen af budgetforpligtelser og -betalinger efter partnerland og –region og samarbejdsområde.

Artikel 21

Udvalg

(1) Kommissionen bistås af et udvalg.

(2) Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8. Fristen i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til 30 dage.

(3) Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

(4) Udvalget vedtager selv sin forretningsorden. Denne indeholder regler, hvorefter Kommissionen kan træffe særlige foranstaltninger, jf. artikel 8, stk. 2, første afsnit, efter en hasteprocedure.

(5) En repræsentant for Den Europæiske Investeringsbank er til stede under udvalgets arbejde.

Artikel 22

Deltagelse af tredjelande, som ellers ikke er støtteberettigede

(1) For at sikre sammenhæng i EF's bistand og garantere dens effektivitet kan Kommissionen ved vedtagelsen af de i artikel 7 omhandlede handlingsprogrammer eller de i artikel 8 omhandlede særlige foranstaltninger beslutte, at lande, territorier og regioner, som er berettigede til EF-støtte i henhold til førtiltrædelsesinstrumentet eller det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument, samt de oversøiske lande og territorier kan drage fordel af foranstaltningerne i henhold til denne forordning, når det pågældende projekt eller geografiske eller tematiske program er af global, horisontal, regional eller grænseoverskridende karakter. Denne finansieringsmulighed kan omtales i strategidokumenterne og de flerårige vejledende programmer, der er omhandlet i artikel 4 og 5. Bestemmelserne om støtteberettigelse i artikel 9 og bestemmelserne om deltagelse i procedurerne for offentlige indkøb og tildeling af tilskud samt oprindelsesreglerne i artikel 16 justeres således, at de pågældende lande, territorier og regioner kan deltage effektivt.

(2) Når det drejer sig om globale initiativer til bæredygtig udvikling eller til støtte af globale offentlige goder, som implementeres gennem multilaterale mekanismer, kan Kommissionen bevilge finansiel støtte i henhold til denne forordning. Berettiget til finansiering er i så fald alle lande, som modtager støtte i henhold til det globale initiativ.

Artikel 23

Suspension af bistanden

Uden at dette indskrænker bestemmelserne om suspension af støtte i partnerskabs- og samarbejdsaftalerne med partnerlandene og –regionerne i tilfælde af, at et partnerland ikke overholder de i afsnit I omhandlede principper, kan Rådet med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen tage alle egnede forholdsregler med hensyn til enhver bistand til partnerlandet i henhold til denne forordning.

Artikel 24

Finansielle bestemmelser

(1) Det finansielle referencegrundlag til gennemførelsen af denne forordning for perioden 2007-2013 er på 44 229 mio. EUR, heraf 23 572 mio. EUR til finansiering af det geografiske samarbejde med staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet, med undtagelse af Sydafrika og Timor Leste.

(2) De årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for rammerne af de finansielle overslag.

Artikel 25

Revision af forordningen

Kommissionen forelægger inden den 31. december 2011 Europa-Parlamentet og Rådet forslag vedrørende denne forordnings fremtid og om nødvendigt forslag til ændringer af den.

Artikel 26

(1) Følgende forordninger ophæves fra den 1. januar 2007:

- a) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1568/2003 af 15. juli 2003 om støtte til bekæmpelse af fattigdomsbetingede sygdomme (hiv/aids, tuberkulose og malaria) i udviklingslandene

- b) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1567/2003 af 15. juli 2003 om bistand til politikker og aktioner vedrørende reproduktiv og seksuel sundhed og dermed forbundne rettigheder i udviklingslande

- c) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2493/2000 af 7. november 2000 om foranstaltninger til fremme af fuld integrering af miljøaspektet i udviklingslandenes udviklingsproces

- d) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2494/2000 af 7. november 2000 om foranstaltninger til fremme af bevarelse og bæredygtig forvaltning af tropiske skove og andre skove i udviklingslandene

- e) Rådets forordning (EF) nr. 975/1999 af 29. april 1999 om kravene til gennemførelsen af udviklingssamarbejdsaktioner, der bidrager til de generelle mål om udvikling og befæstelse af demokratiet og af retsstaten samt respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder

- f) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 806/2004 af 21. april 2004 om fremme af ligestilling mellem kønnene i udviklingssamarbejdet

- g) Rådets forordning (EF) nr. 1659/98 af 17. juli 1998 om decentraliseret samarbejde, ændret og udvidet ved forordning (EF) nr. 995/2002 og 625/2004

- h) Rådets forordning (EF) nr. 1658/98 af 17. juli 1998 om samfinansiering med europæiske ikke-statslige udviklingsorganisationer (ngo) af foranstaltninger på områder af interesse for udviklingslandene

- i) Rådets forordning (EF) nr. 1292/96 af 27. juni 1996 om fødevarehjælpspolitik og fødevarehjælpsforvaltning og om særlige aktioner til støtte for fødevaresikkerheden, ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1726/2001 om ændring af artikel 21 i Rådets forordning (EF) nr. 1292/96 om fødevarehjælpspolitik og fødevarehjælpsforvaltning og om særlige aktioner til støtte for fødevaresikkerheden

- j) Rådets forordning (EF) nr. 382/2001 af 26. februar 2001 om gennemførelse af projekter til fremme af samarbejde og handelsmæssige forbindelser mellem Den Europæiske Union og de industrialiserede lande i Nordamerika, Fjernøsten og Australasien og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1035/1999

- k) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1726/2000 af 29. juni 2000 om udviklingssamarbejde med Sydafrika

- l) Rådets forordning (EØF) nr. 443/92 af 25. februar 1992 om finansiel og faglig bistand til og økonomisk samarbejde med udviklingslandene i Asien og Latinamerika

- m) Rådets Forordning (EF) nr. 2258/96 af 22. november 1996 om rehabiliterings- og genopbygningsforanstaltninger til fordel for udviklingslandene

- n) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2130/2001 af 29. oktober 2001 om foranstaltninger på området bistand til hjemstedsfordrevne i udviklingslandene i Asien og Latinamerika

- o) Rådets Forordning (EF) nr. 550/97 af 24. marts 1997 om foranstaltninger på området hiv/aids i udviklingslandene

- p) Rådets forordning (EF) nr. 1484/97 af 22. juli 1997 om støtte til befolkningspolitik og -programmer i udviklingslandene.

(2) De ophævede forordninger finder fortsat anvendelse på retsakter og forpligtelser til gennemførelse af budgetterne for årene forud for 2007.

Artikel 27

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende . Den anvendes fra den 1. januar 2007.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den […]

På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne

Formand Formand

[…] […]

FICHE FINANCIÈRE LÉGISLATIVE

+++++ TABLE +++++

1. LIGNE(S) BUDGÉTAIRE(S) + INTITULÉ(S)

Activités actuellement couvertes par les Fonds européens de développement[26]

Et sous réserve de certaines activités relevant de l’instrument de stabilité :

Dépenses administratives [27]

07 01 04 06 - Participation aux activités internationales en matière d'environnement — Dépenses pour la gestion administrative

06 01 04 09 - Intelligent energy - Expenditure on administrative management (in part)

07 01 04 05 - LIFE (European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006) — Operations outside Community territory — Expenditure on administrative management (in part)

19 01 04 01 - Coopération avec les pays tiers industrialisés - Dépenses pour la gestion administrative

19 49 04 01 — Coopération avec les pays tiers industrialisés — Dépenses pour la gestion administrative

19 01 04 04 - Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Asie - Dépenses de gestion administrative

19 49 04 04 - Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Asie - Dépenses de gestion administrative

19 01 04 05 - Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Amérique latine - Dépenses de gestion administrative

19 49 04 05 - Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Amérique latine - Dépenses de gestion administrative

19 01 04 07 - Assistance aux Etats partenaires d´Europe orientale et d´Asie centrale - Dépenses de gestion administrative ( en partie )

19 49 04 06 - Assistance aux Etats partenaires d´Europe orientale et d´Asie centrale - Dépenses de gestion administrative ( en partie )

19 01 04 11 - Développement et consolidation de la démocratie et de l´État de droit - Respect des droits de l´homme et des libertés fondamentales - Dépenses de gestion administrative ( en partie )

19 49 04 10 - Développement et consolidation de la démocratie et de l´État de droit - Respect des droits de l´homme et des libertés fondamentales - Dépenses de gestion administrative ( en partie )

19 01 04 12 - Promotion de l´investissement communautaire dans les pays en développement d´Amérique latine, d´Asie, de la Méditerranée et en Afrique du Sud, dans le cadre des accords de coopération économique et commerciale - Dépenses de gestion administrative ( en partie )

19 49 04 11 - Promotion de l´investissement communautaire dans les pays en développement d´Amérique latine, d´Asie, de la Méditerranée et en Afrique du Sud, dans le cadre des accords de coopération économique et commerciale - Dépenses de gestion administrative ( en partie )

21 01 04 01 - Autres aides en produits, actions d´appui et transport, distribution, mesures d´accompagnement et de contrôle de la mise en oeuvre - Dépenses de gestion administrative

21 49 04 01 - Autres aides en produits, actions d´appui et transport, distribution, mesures d´accompagnement et de contrôle de la mise en oeuvre - Dépenses de gestion administrative

21 01 04 02 - Autres actions de coopération et stratégies sectorielles - Dépenses de gestion administrative

21 49 04 02 - Autres actions de coopération et stratégies sectorielles - Dépenses de gestion administrative

21 01 04 05 - Programme européen pour la reconstruction et le développement (PERD) - Dépenses de gestion administrative

21 49 04 05 - Programme européen pour la reconstruction et le développement (PERD) - Dépenses de gestion administrative

Relations multilatérales [28]

19 02 03 - Coopération avec les pays tiers sur les migrations ( en partie )

19 02 07 - Promotion de l´investissement communautaire dans les pays en développement d´Amérique latine, d´Asie, de la Méditerranée et en Afrique du Sud, dans le cadre des accords de coopération économique et commerciale ( en partie )

19 02 11 - Programme de coopération Nord-Sud dans la lutte contre les drogues et la toxicomanie ( en partie )

Droits de l’Homme[29]

19 04 02 - Aide aux victimes de violations de droits de l'homme ( en partie )

19 04 03 - Développement et consolidation de la démocratie et de l´État de droit - Respect des droits de l´homme et des libertés fondamentales ( en partie )

19 04 04 - Soutien aux activités des tribunaux pénaux internationaux et à la mise en place de la Cour pénale international ( en partie )

Pays industrialisés

19 05 02 - Coopération avec les pays tiers industrialisés

Europe de l’Est, Caucase et Républiques d’Asie Centrale[30]

19 06 01 - Assistance aux Etats partenaires d´Europe orientale et d´Asie centrale ( en partie )

19 06 02 - Coopération transfrontalière dans le domaine structurel ( en partie )

19 06 04 - Action de réhabilitation et de reconstruction en faveur des États partenaires d´Europe orientale et d´Asie centrale ( en partie )

Moyen-Orient et Méditerranée du Sud[31]

19 08 05 - Actions de réhabilitation et de reconstruction en faveur des pays méditerranéens et du Proche- et du Moyen Orient ( en partie )

19 08 06 - Autres interventions au bénéfice des pays en développement du Proche- et du Moyen-Orient ( en partie )

19 08 07 - Aide à la réhabilitation et reconstruction de l'Iraq

Amérique Latine

19 09 01 - Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Amérique latine

19 09 02 - Coopération politique, économique et culturelle avec les pays en développement d'Amérique latine

19 09 03 - Aide aux populations déracinées dans les pays d´Amérique latine

19 09 04 - Actions de réhabilitation et de reconstruction en faveur des pays en développement d´Amérique latine

Asie

19 10 01- Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Asie

19 10 02 - Coopération politique, économique et culturelle avec les pays en développement d'Asie

19 10 03 - Aide aux populations déracinées dans les pays d´Asie

19 10 04 - Actions de réhabilitation et de reconstruction en faveur des pays en développement d´Asie

19 10 06 - Aide à la réhabilitation et reconstruction de l'Afghanistan

Stratégies sectorielles

07 02 01 Participation aux activités internationales en matière d'environnement

06 04 02 Intelligent energy — Europe programme (2003 to 2006): external strand — Coopener (in part)

07 02 02- LIFE (European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006 — Operations outside Community territory (in part)

21 02 01 - Produits à mobiliser au titre de la convention relative à l´aide alimentaire

21 02 02 - Autres aides en produits, actions d´appui et transport, distribution, mesures d´accompagnement et de contrôle de la mise en oeuvre

21 02 03 - Participation communautaire à des actions en faveur de pays en développement exécutées par des organisations non gouvernementales

21 02 05 - Environnement dans les pays en développement

21 02 06 - Intégration des questions de genre dans la coopération au développement

21 02 07 02 - Lutte contre les maladies dues à la pauvreté (VIH/sida, paludisme et tuberculose) dans les pays en développement

21 02 07 03 - Aide aux populations et soins de santé en matière de procréation

21 02 07 04 - Lutte contre les maladies dues à la pauvreté, autres que le VIH/sida, le paludisme et la tuberculose, dans les pays en développement

21 02 08 - Aide à l'éducation fondamentale dans les pays en développement

21 02 12 - Intégration des droits de l'enfant dans la coopération au développement

21 02 13 - Coopération décentralisée

21 02 14 - Constitution de capacités dans le domaine des technologies de l'information et des communications et dans le domaine de l'énergie durable

21 02 17 - Coopération culturelle avec les pays en développement

Etats ACP

21 03 01 — Aide programmable – États ACP

21 03 02 — Ajustement structurel, y compris les pays pauvres lourdement endettés (PPLE) — États ACP

21 03 03 — Stabex — États ACP

21 03 04 — Sysmin — États ACP

21 03 05 — Capitaux à risque — États ACP

21 03 06 — Bonifications d'intérêts — États ACP

21 03 07 — Aides d'urgence — États ACP

21 03 08 — Aides aux réfugiés — États ACP

21 03 09 — Aide programmable — Pays et territoires d'outre-mer (PTOM

21 03 10 — Ajustement structurel, y compris les pays pauvres lourdement endettés (PPLE) — PTOM

21 03 11 — Stabex — PTOM

21 03 12 — Sysmin — PTOM

21 03 13 — Capitaux à risque — PTOM

21 03 14 — Bonifications d'intérêts — PTOM

21 03 15 — Aides d'urgence — PTOM

21 03 16 — Aides aux réfugiés — PTOM

21 03 17 - Programme européen pour la reconstruction et le développement (PERD)

21 03 19 - Assistance aux producteurs traditionnels de rhum ACP dans les domaines du développement et de la diversification des marchés

21 03 20 - Action de réhabilitation et de reconstruction en faveur des pays en voie de développement, notamment les Etats ACP

2. DONNÉES CHIFFRÉES GLOBALES

2.1 Enveloppe totale de l’action (partie B): 44 229 millions d'euros en CE

2.2 Période d’application: 2007-2013

2.3 Estimation globale pluriannuelle des dépenses: (prix courant)

a) Échéancier crédits d'engagement/crédits de paiement (intervention financière) (cf. point 6.1.1)

Millions d'euros ( à la 3 e décimale)

+++++ TABLE +++++

b1) Assistance technique et administrative : personnel (cf. point 6.1.2)

+++++ TABLE +++++

b2) Assistance technique et administrative : dépenses d’appui (DDA) (cf. point 6.1.2)

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

* “années suivantes” ne s’appliquent qu’aux paiements

c) Incidence financière globale des ressources humaines et autres dépenses de fonctionnement (cf. points 7.2 et 7.3)

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

2.4 Compatibilité avec la programmation financière et les perspectives financières

Proposition compatible avec la programmation financière prévue pour la période 2007-2013.

2.5 Incidence financière sur les recettes

Aucune implication sur les recettes.

3. CARACTÉRISTIQUES BUDGÉTAIRES

+++++ TABLE +++++

4. BASE JURIDIQUE

Articles 179 et 181a du traité instituant la Communauté européenne.

5. DESCRIPTION ET JUSTIFICATION

5.1 Nécessité d'une intervention communautaire

5.1.1 Objectifs poursuivis

Coopération avec les pays en voie de développement

Avec la politique extérieure et de sécurité commune, la politique commerciale et l’assistance humanitaire, la politique de développement de la Communauté est un domaine important des relations extérieures de l’Union européenne.

Les objectifs poursuivis par le financement d’activités de coopération au titre du présent Règlement sont ceux définis à l’article 177 du traité instituant la Communauté européenne, à savoir :

- le développement économique et social durable des pays en développement et plus particulièrement des plus défavorisés d'entre eux ;

- l'insertion harmonieuse et progressive des pays en développement dans l'économie mondiale ;

- la lutte contre la pauvreté dans les pays en développement.

En outre, la politique de la Communauté contribue à l'objectif général de développement et de consolidation de la démocratie et de l'État de droit, ainsi qu'à l'objectif du respect des droits de l'homme et des libertés fondamentales.

La déclaration conjointe du Conseil et de la Commission de novembre 2000[32] donne à la Communauté un encadrement général pour ses activités de coopération et ses partenariats avec les pays en développement ou en transition. C’est ainsi que le principal objectif de la politique de coopération au développement de la Communauté est de réduire et éventuellement d’éradiquer la pauvreté par un appui au développement économique, social et environnemental durable, par l’intégration progressive des pays en développement dans l’économie mondiale et par la lutte contre les inégalités. La promotion des droits de l’homme, de la démocratie, de l’Etat de Droit, et de la bonne gouvernance fait partie intégrante de la politique communautaire de développement. En outre, la Communauté encourage une plus grande participation des organisations non gouvernementales, des opérateurs économiques, et notamment du secteur privé, et des partenaires sociaux dans les processus de développement. La politique communautaire de développement contribue également aux objectifs internationaux approuvés dans le contexte des Nations Unies ou au sein d’autres organisations internationales compétentes.

Les objectifs de coopération de la Communauté sont inscrits dans les accords de coopération et de partenariat conclus entre la Communauté, ses Etats membres, et les pays et régions partenaires. Ils sont déclinés et adaptés en fonction des particularités régionales (les objectifs spécifiques par programme de coopération sont repris à la partie 5.2).

Les objectifs de la politique de développement de la Communauté sont notamment ancrés dans les engagements pris par 189 Etats membres des Nations Unies, y inclus tous les Etats membres de la Communauté, lors de l’assemblée du millénaire des Nations Unies en septembre 2000. Les Etats ont en effet convenu d’un ensemble d’objectifs, dénommés Objectifs du Millénaire pour le développement (OMD), et de cibles mesurables pour lutter contre la pauvreté, la faim, la maladie, l’analphabétisme, la dégradation de l’environnement et la discrimination à l’égard des femmes. La Déclaration du Millénaire a également énoncé dans ses grandes lignes un consensus sur la « marche à suivre » qui met l’accent plus résolument sur les droits de l’homme, la bonne gouvernance et la démocratie.

Objectifs du millénaire pour le développement devant être atteints d’ici 2015 :

- Réduire l’extrême pauvreté et la faim ;

- Assurer l’éducation primaire pour tous ;

- Promouvoir l’égalité entre les sexes et l’autonomisation des femmes ;

- Réduire la mortalité des moins de cinq ans ;

- Améliorer la santé maternelle ;

- Lutter contre le VIH/sida, le paludisme et d’autres maladies ;

- Assurer un environnement durable ;

- Développer un partenariat mondial pour le développement.

Atteindre les OMD dépendra largement des politiques mises en œuvre par les pays en voie de développement, mais aussi de l’augmentation des ressources allouées à la coopération au développement, de l’amélioration de l’efficacité de l’aide et de la mise en place d’un système commercial et financier multilatéral ouvert.

Lors de la Conférence internationale sur le financement du développement qui a eu lieu à Monterrey (Mexique) en mars 2002, les pays développés et les pays en développement ont commencé d’allouer des ressources et de prévoir des interventions conformément aux engagements du millénaire. C’est ainsi que les réformes politiques et économiques soutenues par les pays en développement devaient être appuyées par un apport direct du monde développé sous forme d’aide, d’échanges commerciaux, d’allègement de la dette et d’investissements.

Les engagements de Barcelone[33] qui définissent la contribution de l’Union européenne au consensus de Monterrey engagent notamment la Communauté et ses Etats membres à : accroître substantiellement leur aide officiel au développement, renforcer la coordination des politiques et l’harmonisation des procédures, délier plus avant leur aide, accroître l’aide liée au commerce, encourager le règlement de la question des biens publics mondiaux, poursuivre l’examen de sources de financement novatrices, favoriser certaines reformes des systèmes financiers internationaux et tendre vers l’établissement d’un niveau soutenable d’endettement, dans le cadre de l’initiative PPTE. Ces engagements contribuent donc à définir le cadre général de la politique de développement communautaire, ses objectifs et ses modalités de mise en œuvre.

The development and consolidation of democracy and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms constitute key objectives of the European Union’s external policies. Within the framework of the present Regulation and its geographical scope, the European Community will contribute to the implementation of operations advancing respect for human rights and fundamental freedoms, promoting and strengthening democratic processes, including where appropriate through election observation and assistance, and developing and consolidating the rule of law and good governance.

Coopération avec les pays industrialisés

The objectives pursued are essentially based on joint policy statements and instruments (joint political Declarations, Action Plans, Framework Agreements, New Transatlantic and Partnership Agendas…) between the European Union and the partner countries concerned.

Cooperation initiatives with industrialised non-member countries, by providing an underpinning of concrete activities for the bilateral dialogues, aim to contribute to the creation of a more favourable environment for the conduct and development of political, economic and trade relations between the European Union and these partner countries, thus building stronger bilateral links in all relevant areas. This includes the improvement of market access and business opportunities for European Union industry on those markets.

Cooperation objectives with industrialised countries relate more particularly to four main action fields: promoting peace, security, democracy and development in the world; strengthening bilateral economic and trade relations and contributing to the expansion of world trade and economy; responding to global and societal challenges; building bridges between people and cultures.

Multilateral and other cooperation as external aspects of internal policies

5.1.2 Dispositions prises relevant de l’évaluation ex ante

The Commission carried out in the second half of 2003 an extensive high-level review of the whole range of European Community external instruments, in the context of the preparation of its proposals for the new financial perspectives. The Commission established the “Peace Group” which was tasked with leading the identification of the future priorities for external relations and the instruments needed to serve those priorities. This Group functioned at both the level of the external relations Commissioners and the services. It met regularly between April and December 2003 and developed the principles, which were set out in the Communication “Building our Common Future, Policy Challenges and Budgetary Means of the Enlarged Union 2007-2013”[34]. The need to align objectives and instruments more closely to European Union values and interests was identified as being fundamentally important.

In particular, the “Peace Group” underlined that the European Union’s values, reflected by its democratic tradition, social model and integration experience, include human dignity, the rule of law, human rights, solidarity, equality between the sexes, adherence to the multilateral system of the United Nations and support, within the multilateral economic system, for regionalism as a force for development and stability. It emphasised that its interests drive the European Union to promote stable international growth founded on sustainable development. In this way it guarantees itself increasing outlets and quality jobs on competitive, open and regulated markets. Finally, the “Peace Group” recommended that the European Union promotes its values and interests by operating simultaneously as a continental power, and as a global economic and political player.

As far as external community instruments are concerned, the “Peace Group” recognised that the European Union's co-operation and assistance policy is the result of 50 years of successive sedimentation, which results in a multiplication of assistance instruments and a fragmentation of aid management both in terms of programming and implementation functions (even if recent policy and structural reforms have helped to improve coherence and consistency of the European Union's co-operation and assistance policy).

The “Peace Group” put forward that the European Union’s framework for external assistance should be rationalised and simplified by a reduction in the number of legal bases, the number of budget lines, and the number of programmes. More precisely, it recommended that:

- the complex structure of existing aid programs (EDF, ALA, MEDA, TACIS, CARDS, etc…) covering a wide range of interventions (peacekeeping and post-crisis operations; rehabilitation; economic reforms; projects; human rights programs; budgetary support) should be significantly streamlined;

- European Community and Member States policies and implementation should be harmonised.

Furthermore, the “Peace Group” underlined the following points:

- Large geographic programmes based on the principles of ownership and partnership with partner countries and regions and thematic programmes allowing for policy initiatives by the Community should be maintained;

- Strategy papers, subject to regular reviews, are the right tool to ensure overall policy coherence and to respect external policy objectives in the different areas as well as in the external aspects of internal policies;

- Resources should be allocated to partner countries according to expected and measured performances and strategy papers process, backed up by stronger analytical capabilities, should confront goals and achievements;

- Performance-based allocations do not mean increased conditionality in the traditional sense and the issue of political conditionality should be approached cautiously, on the basis of lessons drawn from experience;

- Though this is not necessarily a solution in each and every case, such concerns for results, namely the political and economic reforms in the partner countries, leads the Commission to suggest, where possible, moving further financial and technical assistance from projects towards sector programmes, budget support and macro-economic financial assistance which facilitate both the absorption by the partner country since its own budgetary procedures are used, and donors’ co-ordination as well as quick disbursement subject to compliance though.

The current proposal also takes account of the vast literature of work on development, the practice of other international and bi-lateral donors, as well as of the principles and objectives of the reform of the management of external assistance launched by the Commission in May 2000.

5.1.3 Dispositions prises à la suite de l’évaluation ex post

While the diversity of evaluations undertaken during the last five years to a large extent precludes the definition of any single overarching finding, the various sets of results available continue to isolate a cluster of key issues.

These results underline the fact that clearly-defined and realistic objectives, associated with agreed criteria for success, remain of great importance for the successful implementation of external assistance. At the same time, sensitivity to possible changes in the circumstances and capacity of partner organisations will be nurtured through appropriate institutional support, policy dialogue and technical assistance.

Coherent and comprehensive approaches will be formulated, embracing an array of means of interventions allowing for flexible planning and rapid delivery in response to any specific in-country situation.

Sound policy and methodological frameworks following the highest international standards will be translated into clear and realistic targets applying leaner procedures. Implementation will take full advantage of the devolution process to ensure optimal management capacity and information systems. At the ex-ante or feasibility stage, consideration of the full range of alternative choices of approach will be undertaken, including reflection on the most appropriate instruments and conditions for assistance, and favouring rapid and simple instruments for administration and operative management.

First positive results and the soundness of proposed improvements were evidenced through the latest evaluation reports.

5.2 Actions envisagées et modalités de l'intervention budgétaire

Afrique Sub-saharienne, Caraïbes, Pacifique et Océan Indien (ACP)

Populations visées

The ACP regroup 78 developing countries (76 countries covered by the EDF plus South Africa and East Timor) with a total population of 700 million. 42 of these countries are least developed countries and close from 50% of the ACP population lives with less than 1 USD per day.

Objectifs spécifiques

This programme is designated to finance cooperation activities at country, regional and at all ACP levels aimed at reducing poverty, promoting sustainable development, addressing in a balanced and integrated manner social, economic and environmental objectives, and the progressive integration of the ACP countries into the world economy. The programmes will be designed according to the approach and principles defined in the ACP-EC Partnership Agreement signed in Cotonou in June 2000. They will contribute to the achievement of the Millennium Development Goals and will be based on and promote the respect for all human rights and fundamental freedoms, democracy based on the rule of law and transparent and accountable governance. The policy co-operation framework between the European Union and South Africa is set out in the Bi-Lateral Trade, Development and Cooperation Agreement (TDCA) which came into full force on 1 May 2004 as well as in the ACP-EC Partnership Agreement, to which South Africa is a Party as qualified in Protocol N°3.

Mesures à prendre

The co-operation programmes shall be tailored to each country’s and region’s circumstances, shall promote local ownership and the involvement of non state actors in the development process.

Interventions will be made in the form of grant subsidy with direct budget support and sector-specific programme aid as preferred intervention tools, or in the form of risk capital and loans managed by the European Investment Bank.

The priorities will be discussed with each partner government and with each partner regional organisation. They will be agreed upon in the form of Country Strategy Papers and Regional Strategy Papers that shall be coherent with the national and regional development and poverty reduction strategy papers and complementary to other donor interventions, in particular from Member states. These strategy papers will be operationalised through National and Regional Indicative five-year programmes to be signed by both parties. Those indicative programmes will define the focal sectors for Community interventions in line with the Joint Declaration by the Council and the Commission of November 2000 on the European Community’s Development Policy, as well as a number of non focal areas for co-operation, taking into account cross-cutting issues. They will include a set of overall and sector-specific objectively measurable performance indicators related to the achievement of the Millennium Development Goals. The financial envelopes for each indicative programme will be defined on the basis of both needs and performance indicators and may be revised on the basis of periodic assessments of performance.

Moyen-orient(Est du Jourdain : Irak, Pays du Golfe, Yémen, Iran)

Populations visées

The population of the countries belonging to the Gulf Cooperation Council, Iran, Iraq and Yemen is likely to benefit under this Regulation.

Objectifs spécifiques

The major objectives for European Community co-operation with the Countries of East of Jordan are:

- Contribute to peace and security in the region and globally, through a broadening of Community engagement with the region;

- Promote the sustainable development of the less prosperous countries of the region, addressing the root causes of poverty;

- Contribute to the protection of human rights and to the spreading of democracy, good governance and the rule of law;

- Support reforms in the region

- Support domestic efforts in areas such as fight against organized crime, drugs trafficking, terrorism and non proliferation;

- Further strengthen mutual trade and investment flows with the region, and support trade related assistance with particular attention to the DDA and WTO implementation issues;

- Promote regional cooperation.

Mesures à prendre

Measures receiving Community support shall include, inter alia: support to reconstruction in Iraq in line with Commission's communications, support fight against all forms of trafficking, money laundering, organized crime, terrorism and non proliferation; supporting the development of network links to the EU, particularly for oil and gaz, support the implementation of the EU-GCC Free trade agreement (to be concluded in the near term); support to human rights and democracy programmes; support for programmes on environmental protection and sustainable management of natural resources; support for institutional, legal and administrative reforms; support to development of trade and investment; measures to improve governance and rule of law; support to higher education systems; support to policy reforms; support to poverty alleviation programmes in Yemen.

Amérique Latine

Populations visées

The entire population (500 million) in Latin America is likely to benefit under this Regulation.

Objectifs spécifiques

Community cooperation shall in particular pursue the following specific objectives:

- Promoting sustainable development addressing in a balanced and integrated manner social, economic and environmental objectives and promote harmonious and progressive integration and participation in the world economy;

- Increasing social cohesion by reducing poverty, exclusion and inequality;

- Promoting, democracy, rule of law and respect for human rights;

- Favouring regional integration in Latin America, and support the development of closer relations between Latin American partners and the European Union;

- Support trade related assistance with particular attention to the DDA and WTO implementation issues;

- Supporting rehabilitation, reconstruction and aid to uprooted people, with particular attention to the transition between emergency and development.

Mesures à prendre

Measures receiving Community support could relate inter alia to local and rural development, food aid, environmental protection and sustainable management of natural resources, trade assistance with particular attention for the DDA, fiscal and social policies and social sectors such as health and education and private sector. Special attention will be paid to promoting the transfer of European Union experience in the social and fiscal fields. Intra regional and bi-regional cooperation in the social and environmental fields will be encouraged. Assistance shall be provided to strengthening the institutional and legislative framework in particular to underpin democratic institutions, public administration, justice administration, and also to deal with threats to security such terrorism and organized crime. Measures could concern the management of asylum and migration flows. Assistance shall be provided to regional integration processes in Latin America, including, trade, institutional, customs and other aspects of regional integration. Closer relations between societies from both regions will be promoted through decentralised programmes.

Community cooperation shall also support sectors included in agreements with partner countries

Asie

Populations visées

The entire populations of developing countries in Asia are likely to benefit under th