om ændring af forordning (EU) 2017/2402 om en generel ramme for securitisering og om oprettelse af en specifik ramme for simpel, transparent og standardiseret securitisering med henblik på at bidrage til genopretningen efter covid-19-pandemien

Endelig er dette initiativ, navnlig ved at fjerne tilsynsmæssige hindringer for securitisering af misligholdte eksponeringer, i overensstemmelse med handlingsplanen for behandling af misligholdte lån i Europa, der blev vedtaget af Økofinrådet i juli 2017, samt med Kommissionens meddelelse om fuldførelse af bankunionen. I begge opfordres der til, at der udvikles sekundære markeder for nødlidende aktiver. Behovet for en determineret indsats til håndtering af misligholdte eksponeringer er også blevet understreget i visse henstillinger under det europæiske semester til medlemsstaterne.

Securitiseringsrammen er allerede en vigtig byggesten i kapitalmarkedsunionen. Kapitalmarkedsunionen er en af Kommissionens prioriteter for at sikre, at det finansielle system støtter beskæftigelse og vækst i en økonomi, der arbejder for mennesker. Formålet er at skabe bedre sammenhæng mellem opsparing og vækst og give flere muligheder og bedre afkast for sparere og investorer. Det er ligeledes hensigten at give virksomhederne flere finansieringsmuligheder på forskellige stadier af deres udvikling og at kanalisere investeringer derhen, hvor de kan udnyttes mest produktivt, og således øge mulighederne for EU's virksomheder og projekter. Dagens forslag vil styrke og udvide denne ramme ved at skabe flere muligheder. Ændringerne vil bidrage til at skaffe yderligere finansieringskilder til virksomhederne, styrke bankernes evne til at støtte økonomien, diversificere investeringskilderne, øge investorernes grundlag og sprede risici på tværs af markedsdeltagerne, samtidig med at man undgår de excesser, der førte til den finansielle krise.

Dette forslag er en del af Europa-Kommissionens bredere indsats for at fremme den økonomiske genopretning efter covid-19-pandemien, herunder ændringerne af MiFID og prospektforordningen, der vedtages samtidig med dette forslag (indsæt rette reference). Det er i fuld overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om de økonomiske aspekter af coronavirus, der blev offentliggjort den 13. marts 2020, med den økonomiske covid-19-pakke — "Brug af hver en tilgængelig euro", som blev lanceret den 2. april 2020, og med Kommissionens fortolkende meddelelse om anvendelse af de regnskabs- og tilsynsmæssige rammer til at fremme banklångivningen i EU (Støtte til virksomheder og husholdninger under covid-19).

Desuden vil disse målrettede ændringer ikke kun bidrage til finansieringen af genopretningen, men de vil også bidrage til vores finansielle systems modstandsdygtighed: Ved at udvide STS-rammen til også at omfatte balanceførte securitiseringer kan det forventes, at STS-mærket med de yderligere krav, der sikrer mindre kompleksitet og større gennemsigtighed, vil blive anvendt til en bredere andel af EU's securitiseringsmarked. På denne måde kan der skabes yderligere incitamenter til, at securitisering kan finde sted inden for den robuste EU-ramme for simpel, transparent og standardiseret securitisering, og bankerne kan hjælpes med at finde metoder til risikodeling med kapitalmarkedsaktører, hvilket er et af målene med projektet vedrørende kapitalmarkedsunionen.

Securitiseringsrammen vil blive underkastet en omfattende gennemgang med mulige lovgivningsmæssige ændringer, hvis det er relevant, senest i januar 2022. Ikke desto mindre omfatter nærværende forslag nu målrettede ændringer på grund af deres nytteværdi for den økonomiske genopretning. Hvis man afventede gennemgangen af rammebestemmelserne i 2022 og eventuelle lovgivningsmæssige ændringer, ville der sandsynligvis først blive foretaget ønskværdige juridiske tilpasninger om et par år, og det ville således stå i vejen for målet om at anvende securitisering på den mest effektive måde til at fremme den økonomiske genopretning i de kommende måneder.

Den nuværende ramme udnytter ikke sit fulde potentiale i to henseender, som er meget vigtige for at fremme den økonomiske genopretning: Rammen omfatter ikke en balanceført syntetisk securitisering, og den er ikke helt egnet til securitisering af misligholdte eksponeringer (NPE'er).

Det vil fortsat være afgørende for bankerne at kunne fortsætte udlån til virksomheder også i de kommende måneder, når det umiddelbare chok fra covid-19-krisen vil være overstået. Derfor er det vigtigt at forberede eller opgradere alle redskaber, der gør det muligt for bankerne at bevare og endog øge deres kapacitet til at yde lån til realøkonomien, navnlig til SMV'er. Securitisering kan være en vigtig katalysator i denne henseende. Ved at omdanne lån til omsættelige værdipapirer kan securitisering frigøre bankernes kapital til yderligere långivning og give en bredere vifte af investorer mulighed for at finansiere den økonomiske genopretning.

Europa-Kommissionens økonomiske prognose fra sommeren 2020 peger i retning af en meget dyb recession, da den økonomiske aktivitet kollapsede i første halvdel af 2020, og det reale BNP for 2020 som helhed i EU forventes at falde med 8,3 %. Den økonomiske nedgang forventes således at blive langt alvorligere end den, der blev konstateret i 2009, og samtidig er udsigterne for opsvinget ujævne og usikre. Derfor bør de umiddelbare hasteforanstaltninger suppleres af målrettede foranstaltninger på mellemlang sigt, der kan støtte en hurtig genopretning.

Det alvorlige økonomiske chok forårsaget af covid-19-pandemien og de ekstraordinære inddæmningsforanstaltninger har vidtrækkende konsekvenser for økonomien. Virksomhederne oplever forstyrrelser i forsyningskæderne, midlertidige lukninger og faldende efterspørgsel. Offentlige myndigheder på EU-niveau og medlemsstatsniveau har truffet afgørende foranstaltninger for at støtte solvente virksomheder, således at de kan modstå denne alvorlige, men midlertidige afmatning i den økonomiske aktivitet og den mangel på likviditet, som afmatningen vil forårsage.

Ved forordning (EU) 2017/2402 (securitiseringsforordningen) sammen med forordning (EU) nr. 575/2013 (CRR) fastlægges der en generel EU-ramme for securitisering og en specifik ramme for simpel, transparent og standardiseret securitisering (STS). Formålet med rammen er at fremme et sikkert, dybt, likvidt og robust securitiseringsmarked, som er i stand til at tiltrække et bredt og stabilt investorgrundlag, der kan hjælpe med at fordele midler til de områder, hvor der er størst behov for det i økonomien. Den nye securitiseringsordning har været gældende siden januar 2019, og den er en hjørnesten i EU's bestræbelser på at etablere en kapitalmarkedsunion.

EBA's NPE-udtalelse behandlede securitiseringens rolle som et finansieringsredskab til at fjerne misligholdte eksponeringer fra bankernes balancer. EBA's analyse viste en række begrænsninger i securitiseringsforordningen og i kapitalkravsforordningen, som begrænser markedets evne til at absorbere misligholdte aktiver fra bankernes balancer og dermed stort set begrænser markedet til kun at omfatte bilateralt salg.

Kommissionen har i henhold til securitiseringsforordningens artikel 45, stk. 2, udarbejdet en rapport om oprettelsen af en specifik ramme for simpel, transparent og standardiseret syntetisk securitisering, som er begrænset til balanceført syntetisk securitisering. Kommissionens rapport ledsager dette forslag. I Kommissionens rapport udtrykkes der enighed i den analyse, som EBA har foretaget, og som viser, at det er muligt at fastsætte standarder for syntetisk securitisering, der gør det muligt at afbøde de vigtigste drivkræfter bag strukturerende risici, såsom agentur- og modelrisici, på samme måde som for traditionel securitisering, hvorved der skabes en undergruppe af syntetisk securitisering, der kan sammenlignes med den traditionelle STS-securitisering. Desuden synes der ikke at være nogen evidens for, at den syntetiske securitiseringsstruktur i sig selv skulle føre til større tab end den traditionelle securitisering. Analysen peger ikke på, at der kan forventes at opstå væsentlige negative konsekvenser som følge af oprettelsen af en specifik STS-ramme for balanceførte securitiseringer.

·at syntetisk securitisering for at kunne anerkendes til STS-mærket skal opfylde de foreslåede kriterier for enkelhed, standardisering og transparens

STS-rapporten skulle udarbejdes i henhold til artikel 45, stk. 1, i securitiseringsforordningen, hvori EBA anmodes om at analysere muligheden for en specifik ramme for simpel, transparent og standardiseret syntetisk securitisering, der er begrænset til balanceførte syntetiske transaktioner.

Denne EU-foranstaltning er nødvendig for at nå målet om at udvide kreditinstitutternes og investeringsselskabernes kapacitet til udlån til selskaber, herunder SMV'er, og frigøre deres balancer for misligholdte eksponeringer og samtidig bevare sammenhængen i tilsynsrammerne efter covid-19-krisen. De foreslåede ændringer er begrænset til, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål, og bygger på de regler, der allerede er i kraft, i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. De foreslåede ændringer går ikke videre end en ændring af udvalgte bestemmelser i Unionens securitiseringsramme for kreditinstitutter og investeringsselskaber, som udelukkende er rettet mod foranstaltninger, der har til formål at sikre støtte til den økonomiske genopretning af økonomien i månederne efter den umiddelbare covid-krise. Desuden er de foreslåede ændringer begrænset til de forhold, som der ikke kan tages højde for inden for det råderum, der gives i de gældende regler.

Den eksisterende retlige ramme for indførelse af en EU-securitiseringsramme blev oprettet på EU-plan. I lyset af securitiserings grænseoverskridende karakter, skal de foreslåede regler være tilstrækkeligt tilpassede, sammenhængende og konsekvente på EU-plan for at være virkelig effektive. En forbedring af den nuværende retlige ramme kan ikke nås af EU-medlemsstaterne hver for sig. Medlemsstaternes muligheder for at vedtage nationale foranstaltninger er begrænsede, da securitiseringsforordningen allerede foreskriver et sæt harmoniserede regler på EU-plan, og ændringer på nationalt plan ville være i strid med gældende EU-ret. Hvis Unionen ikke handler, vil den gældende lovgivningsmæssige ramme være mindre effektiv med hensyn til at støtte de forskellige foranstaltninger, der træffes af offentlige myndigheder både på EU-plan og nationalt plan, og den vil i mindre grad tage højde for ekstraordinære markedsudfordringer. Hvis Unionen ophørte med at regulere disse aspekter, ville det indre marked for securitisering blive omfattet af forskellige regelsæt, hvilket ville føre til opsplitning og undergrave det nyligt etablerede fælles regelsæt på dette område. Dette ville medføre ulige konkurrencevilkår og tilsynsarbitrage.

Ændringerne vedrører ændringer af EU-reglerne som reaktion på covid-19-pandemien med henblik på at fremme den økonomiske genopretning. De mål, der forfølges med de planlagte ændringer, kan bedre nås på EU-plan end af forskellige nationale initiativer. Dette forslag går ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

Retsgrundlaget for STS-forordningen er artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), som giver EU-institutionerne kompetence til at fastsætte passende bestemmelser, der har til formål at sikre det indre markeds oprettelse og funktion. Sådanne forordninger kan kun ændres, også ved midlertidigt at reducere deres anvendelsesområde, af EU-lovgiveren, i dette tilfælde på grundlag af traktatens artikel 114.

NPE-securitiseringer bliver omfattet af en særlig ordning, når det drejer sig om at opfylde kravet om risikotilbageholdelse, for bedre at kunne tage hensyn til deres særlige karakteristika. Det foreslås således, at risikotilbageholdelseskravet beregnes på grundlag af den diskonterede værdi af de eksponeringer, der overføres til securitiseringsenheden med særligt formål. Desuden har administrationsselskabet i forbindelse med en NPE-transaktion tilladelse til at påtage sig risikotilbageholdelsen som følge af selskabets særlige stilling i aftalen, som sikrer, at dets interesser stemmer overens med investorernes interesser.

Denne forordning udgør en lovgivningspakke sammen med ændringerne af kapitalkravsforordningen. Som påpeget af mange interessenter vil udformning af STS-anerkendelseskriterier for balanceført syntetisk securitisering og håndtering af reguleringsmæssige hindringer, der påvirker NPE-securitiseringer, ikke i sig selv være tilstrækkeligt til at nå målet om at optimere den rolle, som securitisering kan spille i den økonomiske genopretning. De skal nødvendigvis ledsages af en ny tilsynsmæssig behandling, herunder i forbindelse med kapitalkrav, der bedre afspejler de særlige karakteristika ved disse typer securitiseringer.

Eftersom det foreslåede instrument er en forordning, der i betydeligt omfang er baseret på gældende EU-ret, er det ikke nødvendigt at udarbejde en gennemførelsesplan. Senest i januar 2022 vil der blive foretaget en fuldstændig evaluering af den lovgivningsmæssige retsakt, der ændres, for bl.a. at vurdere, hvor effektiv den har været med hensyn til at nå målene. Evalueringen vil eventuelt blive ledsaget af et lovgivningsmæssigt forslag. I den forbindelse vil kravene om gennemgang og rapportering om nødvendigt blive tilpasset.

På grund af forslagets hastende karakter blev der ikke foretaget nogen konsekvensanalyse. De vigtigste omkostninger og fordele som følge af ændringerne blev imidlertid analyseret i et særskilt arbejdsdokument. Dette forslag er desuden baseret på de to ovennævnte EBA-dokumenter, STS-rapporten og NPE-udtalelsen, som begge i detaljer analyserer de foreslåede ændringers hensigtsmæssighed og har været genstand for omfattende drøftelser med interessenter.

Med hensyn til securitiseringsforordningen skyldes de begrænsninger, der gælder for NPE-securitiseringer visse elementer af kravene til standarder vedrørende risikotilbageholdelse og långivning. Anvendelsen af nominelle værdier med henblik på risikotilbageholdelse sætter det tilsigtede krav for højt, idet den ser bort fra den prisrabat, som de underliggende aktiver overføres til, og som repræsenterer det faktiske tab som følge af risici for investorerne. Desuden tillader teksten ikke en opfyldelse af risikotilbageholdelseskravet for det særlige administrationsselskab, der normalt har større interesse end det eksponeringsleverende institut i omlægningen af aktiverne og inddrivelse af værdier, og derfor er dennes interesser i højere grad i overensstemmelse med investorernes interesser. Endelig omfatter det eksisterende krav vedrørende standarder for långivning i securitiseringsforordningens artikel 9 heller ikke NPE-securitiseringer. Forslaget præciserer kontrolopgaverne for eksponeringsleverende institutter, når det drejer sig om securitisering af misligholdte eksponeringer. Kravene skal således tage hensyn til de særlige omstændigheder ved købet af aktiverne og securitiseringens type. I disse tilfælde kan det ske, at der ikke er muligt at opnå sikkerhed med hensyn til de omstændigheder, hvorunder aktiverne blev skabt, men det er ikke desto mindre muligt at gennemføre en due diligence-undersøgelse af aktivernes kvalitet og resultater for at sikre en fornuftig og velinformeret investeringsbeslutning.

(4)De ekstraordinære omstændigheder i forbindelse med covid-19-krisen og udfordringernes hidtil usete omfang har udløst krav om omgående handling for at sikre, at institutterne er i stand til at kanalisere tilstrækkelige midler videre til virksomheder og på den måde være med til at afbøde det økonomiske chok, der er forårsaget af covid-19-pandemien.

(3)Det er vigtigt, at kreditinstitutter og investeringsselskaber ("institutter") anvender deres kapital, hvor der er mest behov for det, og Unionens lovgivningsmæssige ramme letter dette, samtidig med at det sikres, at institutterne agerer med forsigtighed. Som supplement til den fleksibilitet, der er fastsat i de eksisterende regler, bør målrettede ændringer af forordning (EU) 2017/2402 sikre, at Unionens securitiseringsramme omfatter et yderligere redskab til at fremme den økonomiske genopretning efter covid-19-pandemien.

(2)Det alvorlige økonomiske chok forårsaget af covid-19-pandemien og de ekstraordinære inddæmningsforanstaltninger har vidtrækkende konsekvenser for økonomien. Virksomheder står over for forstyrrelser i forsyningskæderne, midlertidige lukninger og mindre efterspørgsel, mens husholdningerne er konfronteret med arbejdsløshed og et fald i indtægterne. Offentlige myndigheder på EU-niveau og medlemsstatsniveau har truffet afgørende tiltag for at støtte husholdninger og solvente virksomheder, således at de kan modstå denne alvorlige, men midlertidige afmatning i den økonomiske aktivitet og den deraf følgende mangel på likviditet.

(1)Covid-19-pandemien berører i alvorlig grad mennesker, virksomheder, sundhedssystemer og medlemsstaternes økonomier. Kommissionen understregede i sin meddelelse til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget af 27. marts 2020, "Et vigtigt øjeblik for Europa: Genopretning og forberedelser til den næste generation", at det fortsat vil være en udfordring at sikre likviditet og adgang til finansiering i de kommende måneder. Det er derfor afgørende at støtte genopretningen fra det alvorlige økonomiske chok forårsaget af covid-19-pandemien ved at indføre målrettede ændringer af eksisterende finansielle bestemmelser. Denne pakke af foranstaltninger vedtages under betegnelsen "genopretningspakken vedrørende kapitalmarkederne".

om ændring af forordning (EU) 2017/2402 om en generel ramme for securitisering og om oprettelse af en specifik ramme for simpel, transparent og standardiseret securitisering med henblik på at bidrage til genopretningen efter covid-19-pandemien

En ny afdeling indeholder kriterierne for simple, transparente og standardiserede (STS) balanceførte syntetiske securitiseringer. Som med STS-securitiseringer med egentligt salg ("true sale") bør STS-mærket for syntetiske securitiseringer ikke forstås således, at securitiseringen er risikofri, men snarere at produktet overholder en række kriterier, og at en omhyggelig køber af risiko og afdækningskøber samt en national kompetent myndighed vil være i stand til at analysere den involverede risiko. De foreslåede kriterier er så vidt muligt afstemt med dem, der gælder for traditionel STS-securitisering, men de tager også hensyn til de særlige karakteristika ved det syntetiske produkt og de forskellige mål for syntetiske securitiseringer, og de søger derfor at sikre afdækning for både eksponeringsleverende institutter og investorer (eftersom det eksponeringsleverende institut også er en investor i transaktionen og bevarer den foranstillede tranche).

(5)Som påpeget af Den Europæiske Banktilsynsmyndighed ("EBA") i dens udtalelse om den reguleringsmæssige behandling af misligholdte eksponeringer er de risici, der er forbundet med de aktiver, der ligger til grund for securitiseringer af misligholdte aktiver (NPE-securitiseringer), økonomisk set forskellige fra de risici, der er forbundet med securitiseringer af ikke-misligholdte aktiver. De misligholdte eksponeringer (NPE'er) securitiseres med en rabat på deres nominelle eller udestående værdi og afspejler markedets vurdering af bl.a. sandsynligheden for, at gældsomlægningsprocessen vil generere tilstrækkelige pengestrømme og inddrivelse af aktiver. Risikoen for investorerne er derfor, at gældsomlægningen af aktiverne fører til utilstrækkelige inddrivelser til dækning af den nettoværdi, som disse NPE'er er blevet købt til. Investorernes faktiske tab som følge af risici repræsenterer derfor ikke porteføljens nominelle værdi, men den diskonterede værdi, dvs. prisen, som de underliggende aktiver overføres til. Med hensyn til NPE-securitiseringer bør størrelsen af risikotilbageholdelsen derfor beregnes på grundlag af denne diskonterede værdi.

(6)Risikotilbageholdelseskravet bringer udstedernes og investorernes interesser i overensstemmelse med de underliggende aktivers resultater. I forbindelse med securitiseringer af ikke-misligholdte aktiver er den fremherskende interesse fra sælgers side typisk det eksponeringsleverende instituts, som ofte også er den oprindelige långiver. I forbindelse med NPE-securitiseringer søger eksponeringsleverende institutter imidlertid at komme af med de misligholdte aktiver i deres balancer, da de måske ikke længere på nogen måde ønsker at blive forbundet med disse misligholdte aktiver. I sådanne tilfælde har aktivernes særlige administrationsselskab en mere væsentlig interesse i en omlægning af aktiverne og inddrivelse af værdier.

(7)Før finanskrisen fulgte nogle securitiseringsaktiviteter en "originate to distribute"-model. I denne model blev aktiver af ringe kvalitet udvalgt til securitisering til skade for investorerne, som endte med at løbe en større risiko, end de måske havde haft til hensigt at påtage sig. Kravet om at kontrollere de långivningsstandarder, der anvendes ved oprettelsen af de securitiserede aktiver, blev indført for at forhindre en sådan praksis i fremtiden. I forbindelse med NPE-securitiseringer bør kontrollen af långivningsstandarder imidlertid tage hensyn til de særlige omstændigheder, herunder købet af disse misligholdte aktiver og typen af securitisering. Det er derfor nødvendigt at ændre kontrollen af långivningsstandarder med henblik på at gøre det muligt for investoren at gennemføre en due diligence-undersøgelse af de misligholdte aktivers kvalitet og resultater med henblik på at træffe en fornuftig og velinformeret investeringsbeslutning.

(8)En balanceført syntetisk securitisering indebærer en overførsel af kreditrisikoen ved et sæt lån, typisk lån til store virksomheder eller lån til SMV'er, ved hjælp af en aftale om kreditrisikoafdækning, hvor det eksponeringsleverende institut køber kreditrisikoafdækning hos investoren. Kreditrisikoafdækningen opnås ved brug af finansielle garantier eller kreditderivater, mens ejerskabet til aktiverne forbliver hos det eksponeringsleverende institut, og den overføres ikke til en securitiseringsenhed med særligt formål, således som det er tilfældet med traditionelle securitiseringer. Det eksponeringsleverende institut forpligter sig som afdækningskøber til at betale en kreditrisikoafdækningspræmie, som genererer investorernes afkast. Investoren forpligter sig som køber af risiko omvendt til at betale en nærmere angivet kreditrisikoafdækningsbetaling ved en på forhånd fastsat kreditbegivenhed.

(9)Det bør sikres, at den overordnede kompleksitet af securitiseringsstrukturerne og de dermed forbundne risici er begrænset på passende vis, og at de eksponeringsleverende institutter ikke har nogen reguleringsmæssige incitamenter til at foretrække syntetiske securitiseringer frem for traditionelle securitiseringer. Kravene til simple, transparente og standardiserede (STS) syntetiske securitiseringer bør derfor i høj grad være overensstemmende med STS-kriterierne for traditionelle securitiseringer med egentligt salg.

(10)Der er imidlertid visse krav til traditionelle STS-securitiseringer, som ikke fungerer for syntetiske STS-securitiseringstransaktioner som følge af iboende forskelle mellem disse to typer securitisering, navnlig fordi der i forbindelse med syntetiske securitiseringer opnås risikooverførsel via en aftale om kreditrisikoafdækning i stedet for et salg af de underliggende aktiver. Derfor bør STS-kriterierne tilpasses, hvor det er nødvendigt, for at tage hensyn til disse forskelle. Det er desuden nødvendigt at indføre en række nye krav, der er specifikke for syntetiske securitiseringer, for at sikre, at STS-rammen kun er rettet mod balanceførte syntetiske securitiseringer, og at aftalen om kreditrisikoafdækning er struktureret med henblik på at afdække både det eksponeringsleverende instituts og investorens position på passende vis. Denne nye række krav bør tage sigte på at tage hånd om modpartskreditrisikoen for både det eksponeringsleverende institut og investoren.

(11)Genstanden for kreditrisikooverførslen bør være eksponeringer, der hidrører fra eller købes af et EU-reguleret institut inden for dets hovedudlånsaktivitet, og som er opført på dets balance eller, hvis der er tale om en koncernstruktur, på den konsoliderede balance på datoen for afslutning. Dette krav om, at det eksponeringsleverende institut skal besidde de securitiserede eksponeringer på balancen, bør udelukke securitiseringer med arbitrage fra anvendelsesområdet for STS-mærket.

(12)Det eksponeringsleverende institut bør sikre, at det ikke afdækker den samme kreditrisiko mere end én gang ved at opnå kreditrisikoafdækning, ud over den kreditrisikoafdækning, som den syntetiske securitisering yder. For at sikre, at aftalen om kreditrisikoafdækning er robust, bør den opfylde de krav til kreditrisikoreduktion, der er fastsat i artikel 249 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013, og som institutter skal opfylde for at kunne foretage en væsentlig risikooverførsel ved hjælp af en syntetisk securitisering.

(13)For at undgå konflikter mellem det eksponeringsleverende institut og investoren og for at sikre retssikkerhed med hensyn til anvendelsesområdet for den kreditrisikoafdækning, der er købt vedrørende underliggende eksponeringer, bør en sådan kreditrisikoafdækning henvise til klart identificerede referenceforpligtelser, der giver anledning til de underliggende eksponeringer, for klart identificerede enheder eller låntagere. De referenceforpligtelser, der gælder for den købte kreditrisikoafdækning, bør derfor være klart identificeret til enhver tid via et referenceregister og holdes ajourført. Dette krav bør også indgå som en indirekte del af det kriterium, der definerer den balanceføre securitisering og udelukker securitisering med arbitrage fra STS-rammen.

(14)Kreditbegivenheder, der udløser betalinger i henhold til aftalen om kreditrisikoafdækning, bør som minimum omfatte dem, der er omhandlet i artikel 178 i forordning (EU) nr. 575/2013. Disse begivenheder er velkendte og genkendelige fra markedets perspektiv og bør tjene til at sikre sammenhæng med tilsynsrammen. Foranstaltninger vedrørende henstand, som består af indrømmelser over for en låntager, som oplever eller inden for nær fremtid vil opleve vanskeligheder med at overholde sine finansielle forpligtelser, bør ikke være til hinder for udløsning af kreditrisikoafdækningsbegivenheden. Omlægning bør udelukkes som en kreditbegivenhed i forbindelse med finansielle garantier for at undgå, at den finansielle garanti kan behandles som et derivat i overensstemmelse med de relevante regnskabsstandarder.

(15)Det eksponeringsleverende instituts ret til som afdækningskøber at modtage rettidige betalinger på faktiske tab bør afdækkes på passende vis. Transaktionsdokumentationen bør derfor foreskrive en fornuftig og gennemsigtig afregningsproces til bestemmelse af faktiske tab i referenceporteføljen for at forhindre, at det eksponeringsleverende institut bliver underbetalt. Fastlæggelse af tabene kan være en langvarig proces, og for at sikre rettidige betalinger til det eksponeringsleverende institut bør der foretages foreløbige betalinger senest seks måneder efter kreditbegivenhedens indtræden. Desuden bør der være en mekanisme til endelig justering for at sikre, at foreløbige betalinger dækker faktiske tab, og forhindre, at disse midlertidige tab ikke medfører overbetaling til skade for investorerne. Mekanismen til afregning af tab bør også klart angive den maksimale forlængelsesperiode, der bør gælde for omlægningsprocessen for disse eksponeringer, og en sådan forlængelsesperiode bør ikke være længere end to år. Denne mekanisme til afregning af tab bør således sikre, at kreditrisikoafdækningsordningen er effektiv set ud fra det eksponeringsleverende instituts perspektiv og give investorerne retssikkerhed på datoen for ophøret af deres forpligtelse til at foretage betalinger, hvilket vil bidrage til et velfungerende marked.

(16)At have en tredjepartskontrolagent er en udbredt markedspraksis, der øger retssikkerheden i transaktionen for alle involverede parter og dermed mindsker sandsynligheden for tvister og retssager, der kan opstå i forbindelse med tabstildelingsprocessen. For at forbedre soliditeten af transaktionens mekanisme til afregning af tab bør der udpeges en tredjepartskontrolagent til at foretage en faktuel gennemgang af rigtigheden og nøjagtigheden af visse aspekter af kreditrisikoafdækningen, når en kreditbegivenhed er blevet udløst.

(17)Kreditrisikoafdækningspræmier bør kun afhænge af den afdækkede tranches udestående størrelse og kreditrisiko. Ikke-betingede præmier bør ikke tillades i forbindelse med balanceførte STS-securitiseringer, da de kan anvendes til at undergrave den effektive risikooverførsel fra det eksponeringsleverende institut til køberen af risiko. Andre ordninger, såsom forudgående præmiebetalinger, rabatordninger eller for komplekse præmiestrukturer, bør også forbydes for balanceførte STS-securitiseringer.

(18)For at sikre kreditrisikoafdækningens stabilitet og kontinuitet bør det kun være muligt at bringe en balanceført syntetisk STS-securitisering til ophør før tid under visse begrænsede, klart afgrænsede omstændigheder. Selv om udstederen bør have ret til at afslutte kreditrisikoafdækningen tidligt, når visse nærmere angivne reguleringsmæssige begivenheder indtræffer, bør disse begivenheder udgøre faktiske ændringer i lovgivning eller beskatning med en væsentlig negativ indvirkning på det eksponeringsleverende instituts kapitalbehov eller økonomien i transaktionen i forhold til parternes forventninger på tidspunktet for transaktionens indgåelse, og forudsat at sådanne ændringer ikke med rimelighed kunne forventes på det pågældende tidspunkt. Balanceførte syntetiske STS-securitiseringer bør ikke indeholde komplekse call-klausuler for det eksponeringsleverende institut, navnlig meget kortfristede time calls med det formål midlertidigt at ændre repræsentationen af deres kapitalposition i individuelle tilfælde.

(19)Syntetisk mer-spread forekommer ofte i visse typer transaktioner, og det er en nyttig mekanisme for både investorer og eksponeringsleverende institutter med henblik på at reducere omkostningerne til henholdsvis kreditrisikoafdækningen og eksponeringen over for risici. I denne forbindelse er syntetisk mer-spread meget vigtig for en række specifikke detailaktivklasser, såsom små og mellemstore virksomheder (SMV'er) og forbrugslån, som udviser både højere afkast og kredittab end andre aktivklasser, og for hvilke de securitiserede eksponeringer genererer mer-spread for at dække disse tab. Hvis der imidlertid er for stor mængde syntetisk mer-spread, der er efterstillet investors position, er det muligt, at investoren i securitiseringspositionerne i intet realistisk scenarie vil opleve nogen tab, hvilket resulterer i, at der ikke sker en effektiv risikooverførsel. For at afbøde de tilsynsmæssige betænkeligheder og yderligere standardisere dette strukturelle træk er det vigtigt at fastsætte strenge kriterier for balanceførte syntetiske STS-securitiseringer og sikre fuld fremlæggelse af oplysninger om anvendelsen af syntetisk mer-spread.

(20)Kun kreditrisikoafdækningsordninger af høj kvalitet bør kunne anerkendes til at anvende balanceførte syntetiske STS-securitiseringer. Når der er tale om ufinansieret kreditrisikoafdækning, bør dette sikres ved at begrænse anvendelsesområdet for de udbydere af kreditrisikoafdækning, der kan anerkendes, til de enheder, der er anerkendte udbydere i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 575/2013, og som er anerkendt som modparter med en risikovægt på 0 % i overensstemmelse med afsnit II, del 3, kapitel 2, i nævnte forordning. Når der er tale om finansieret kreditrisikoafdækning, bør det eksponeringsleverende institut som afdækningsudbyder og investorerne som sælgere af beskyttelse have adgang til sikkerhedsstillelse af høj kvalitet, som bør henvise til sikkerhedsstillelse i en hvilken som helst form, der kan tillægges en risikovægt på 0 % i henhold til afsnit II, tredje del, kapitel 2, i forordning (EU) nr. 575/2013, forudsat at der træffes passende indskuds- eller deponeringsordninger. Når sikkerhedsstillelsen er i form af kontanter, bør den enten opbevares af et tredjepartskreditinstitut eller deponeres hos afdækningskøberen, forudsat at begge er omfattet af et minimumskrav til kreditkvalitetssituationen.

(21)Medlemsstaterne bør udpege de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for at føre tilsyn med de krav, som balanceført syntetisk securitisering skal opfylde for at kunne være omfattet af STS-betegnelsen. Den kompetente myndighed kan være den samme som den, der er udpeget til at føre tilsyn med, at eksponeringsleverende institutter, organiserende institutter og SSPE'er overholder de krav, som traditionelle securitiseringer skal opfylde for at opnå STS-betegnelsen. Ligesom for traditionelle securitiseringer kan den kompetente myndighed være forskellig fra den kompetente myndighed, der har ansvaret for at føre tilsyn med, at de eksponeringsleverende institutter, oprindelige långivere, SSPE'er, organiserende institutter og investorer overholder de tilsynsmæssige forpligtelser, der påhviler dem i henhold til artikel 5-9 i forordning (EU) 2017/2402, og hvis overholdelse i betragtning af disse forpligtelsers tilsynsmæssige dimension specifikt blev overdraget til de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for tilsynet med de relevante finansielle institutioner.

(22)Forordning (EU) 2017/2402 bør derfor ændres.

(23)Målene for denne forordning, nemlig at udvide STS-securitiseringsrammen til at omfatte balanceført syntetisk securitisering og at fjerne reguleringsmæssige hindringer for securitisering af NPE'er med henblik på at øge udlånskapaciteterne yderligere uden at sænke de tilsynsmæssige standarder for bankernes långivning, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af deres omfang eller virkning bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål —

VEDTAGET DENNE FORORDNING: