[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 20.12.2006

KOM(2006) 817 endelig

2006/0310 (CNS)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om oprettelse af en europæisk politienhed (EUROPOL)

(forelagt af Kommissionen) {SEC(2006) 1682}{SEC(2006) 1683}

BEGRUNDELSE

1. Baggrund for forslaget

● Begrundelse og formål

Den Europæiske Politienhed (Europol) blev oprettet i 1995 på grundlag af en konvention mellem medlemsstaterne[1]. Europol var den første organisation, der blev oprettet efter bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Union. På det tidspunkt var international organiseret kriminalitet ikke så udbredt, og det europæiske samarbejde om retlige og indre anliggender var stort set begrænset til TREVI-samarbejdet.

Siden da er der vedtaget omfattende regler på området, herunder instrumenter om oprettelse af andre instanser gennem rådsafgørelser, f.eks. Eurojust og Det Europæiske Politiakademi (CEPOL) . En af de væsentligste fordele ved en afgørelse frem for en konvention er, at den er forholdsvis let at tilpasse til ændrede omstændigheder, da den ikke skal ratificeres.

Det er særdeles relevant for Europol som organisation, da erfaringen viser, at der løbende er behov for at tilpasse retsgrundlaget. Siden oprettelsen af Europol i 1995 er der vedtaget tre forskellige protokoller i henholdsvis 2000, 2002 og 2003, der indeholder bestemmelser, som vil gøre Europol betydelig mere effektiv[2]. På nuværende tidspunkt er ingen af disse instrumenter endnu trådt i kraft, da ikke alle medlemsstaterne har ratificeret dem.

Endvidere har diskussioner om Europols drift vist, at selv når disse tre protokoller er trådt i kraft, vil det være nødvendigt yderligere at forbedre Europols drift. Det skyldes i nogen grad, at nye sikkerhedstrusler er dukket op eller blevet forstærket, f.eks. terrortrusler, der giver Europol nye udfordringer og kræver nye tilgange. Endvidere gør en bedre informationsudveksling og anvendelse af disponibilitetsprincippet som anført i Haag-programmet det nødvendigt at foretage en yderligere tilpasning af Europols retlige rammer, samtidig med at der lægges vægt på effektive bestemmelser om datasikkerhed.

En anden vigtig foreslået ændring er at lade Europol finansiere over Fællesskabets budget. Det vil ligestille Europol med Eurojust og CEPOL og styrke Europa-Parlamentets rolle, hvad angår kontrol med Europol, hvorved der sikres øget demokratisk kontrol med Europol på europæisk niveau. Anvendelse af EU's personalevedtægt vil også betyde en mærkbar forenkling. Dette er i overensstemmelse med Europa-Parlamentets beslutning[3].

Formålet med dette forslag er at oprette Europol på grundlag af en rådsafgørelse med alle de ændringer, der allerede indgår i de tre protokoller, samt at indføre yderligere forbedringer for at klare de nye udfordringer, Europol står over for.

● Generel baggrund

Drøftelserne om Europols retsgrundlag er ikke nye. Allerede i 2001 drøftede Rådet muligheden af at erstatte Europol-konventionen med en rådsafgørelse. Det blev på det tidspunkt besluttet at behandle spørgsmålet i Det Europæiske Konvent og den efterfølgende regeringskonference, der udarbejdede forfatningstraktaten. Den nuværende artikel III-276 i forfatningstraktaten udtrykker den opfattelse af Europols fremtid, som dette forslag er baseret på.

Senest har det østrigske formandskab for Rådet igen sat Europols fremtid på den politiske dagsorden. Med udgangspunkt i drøftelser på et uformelt møde i Rådet (retlige og indre anliggender) i januar 2006 efterfulgt af en konference på højt niveau om Europols fremtid i februar er der arbejdet videre gennem en række møder i gruppen af Formandskabets Venner, hvis arbejde blev udmøntet i et optionspapir (Rådets dokument 9184/06 rev. 1) med forslag til, hvordan Europols drift kan forbedres. En række af disse forslag kræver ændringer af Europols retlige rammer. Disse optioner er blevet nøje gransket i forbindelse med udarbejdelsen af dette forslag.

Endvidere blev Rådets konklusioner om Europols fremtid drøftet i Rådet, og der blev opnået enighed på Rådets møde (retlige og indre anliggender) i juni 2006. Disse konklusioner giver klare politiske retningslinjer om, hvordan der skal arbejdes videre med Europol. Det hedder bl.a. i konklusion nr. 4: "De kompetente organer i Rådet bør påbegynde arbejdet for at tage stilling til, hvorvidt og hvordan Europol-konventionen kan erstattes inden den 1. januar 2008 eller snarest muligt herefter af en rådsafgørelse, som fastlagt i artikel 34, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Union, om muligt på grundlag af et konkret initiativ eller forslag".

● Eksisterende bestemmelser på området

På nuværende tidspunkt er Europols retlige rammer konventionen om oprettelse af Europol, som fastslår organisationens kompetence, opgaver og ledelse og indeholder bestemmelser om organisationens organer, personale og budget. Konventionen indeholder også en række bestemmelser om databehandling, databeskyttelse og andre emner, herunder om borgernes rettigheder. Ud over Europol-konventionen er der vedtaget en betydelig mængde afledt ret af henholdsvis Rådet og Europols styrelsesråd. Der er taget højde for alle disse retlige instrumenter ved udarbejdelsen af dette forslag.

En vigtig overvejelse i forbindelse med udarbejdelsen af forslaget har været at sikre en smidig overgang fra den nuværende situation til den nye situation som følge af forslaget. Forslaget indeholder en række overgangsbestemmelser for at sikre, at processen ikke griber ind i Europols operative arbejde, og at personalets nuværende rettigheder ikke forringes.

● Overensstemmelse med EU's øvrige politikker og målsætninger

Forslaget er i overensstemmelse med Den Europæiske Unions eksisterende politikker og målsætninger, herunder målsætningen om at forbedre effektiviteten hos medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder, hvad angår forebyggelse og bekæmpelse af grov kriminalitet.

Ved udarbejdelsen af forslaget er der også taget højde for Kommissionens nylige forslag om informationsudveksling efter disponibilitetsprincippet og om overholdelse af reglerne om beskyttelse af personoplysninger i forbindelse med det politimæssige og strafferetlige samarbejde.

Afgørelsen sikrer ligeledes fuld overholdelse af retten til frihed og sikkerhed, respekt for privatlivet og familielivet, retten til beskyttelse af personlige oplysninger samt legalitetsprincippet og princippet om proportionalitet mellem lovovertrædelse og straf (artikel 6, 7, 8, 48 og 49 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder).

Behandlingen af personoplysninger i henhold til denne afgørelse vil foregå i overensstemmelse med Rådets rammeafgørelse 2007/XX/RIA om beskyttelse af personoplysninger, der behandles i forbindelse med det politimæssige og retslige samarbejde i straffesager, og specifikke bestemmelser i dette udkast til forslag, hvoraf mange allerede findes i Europol-konventionen.

2. HØRING AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSE

● Høring af interesserede parter

Kommissionen har ikke arrangeret en egentlig høring af de implicerede. Det skyldes, således som beskrevet ovenfor, at det østrigske formandskab allerede havde gennemført, hvad der kan kaldes en bred høringsproces på alle niveauer. Denne proces omfattede drøftelser på ministerniveau, i artikel 36-udvalget (CATS) og med tekniske eksperter, herunder databeskyttelseseksperter. Som nævnt ovenfor er der blevet taget grundigt højde for resultatet af dette arbejde ved udarbejdelsen af forslaget.

● Indsamling og brug af ekspertise

Der var ikke behov for ekstern ekspertrådgivning.

● Konsekvensanalyse

En række alternative valgmuligheder blev overvejet før fremlæggelsen af forslaget.

Det første alternativ var at lade situationen være uændret. Dette alternativ blev afvist på grund af de klare vanskeligheder, der i øjeblikket er med procedurerne for ændring af Europol-konventionen. En effektiv europæisk retshåndhævelsesinstans kan ikke fungere optimalt, hvis ændringer af det grundlæggende retlige instrument først kan træde i kraft flere år efter, at de er besluttet. Endvidere viste høringerne under det østrigske formandskab, at mange muligheder for en yderligere forbedring af Europols drift blev støttet af medlemsstaterne.

Et andet alternativ, der imidlertid også blev afvist, var at erstatte Europol-konventionen med en rådsafgørelse, men samtidig at foreslå en protokol om ophævelse af Europol-konventionen, da nogle eksperter mente, det var nødvendigt, at en sådan protokol trådte i kraft, før en rådsafgørelse om Europol kunne træde i kraft. Den største ulempe ved dette alternativ er klart, at en protokol om ophævelse af Europol-konventionen i sig selv er et instrument, der vil kræve en lang ratificeringsproces i alle medlemsstaterne.

Efter en grundig juridisk analyse blev det i et arbejdsdokument fra Kommissionen (SEK(2006) 851 af 21. juni 2006) fastslået, hvorfor Kommissionen mener, det er muligt at erstatte Europol-konventionen med en rådsafgørelse, uden at det er nødvendigt med en protokol om ophævelse af Europol-konventionen.

Et tredje alternativ ville være at erstatte Europol-konventionen med en rådsafgørelse uden at angive, at Europol skal finansieres over Fællesskabets budget. Denne finansieringmetode nævnes imidlertid i artikel 41, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, der som en generel regel fastslår, at medmindre Rådet træffer anden afgørelse med enstemmighed, afholdes aktionsudgifter til iværksættelse af afsnit VI over De Europæiske Fællesskabers budget. Endvidere er midlerne til en sådan finansiering allerede afsat i budgetplanlægningen i de finansielle rammer 2007-2013.

3. Forslagets retlige aspekter

● Resum af den foreslåede foranstaltning

Forslaget har til formål at erstatte Europol-konventionen med en rådsafgørelse. Det indeholder ændringer af konventionen som følge af de tre protokoller, f.eks. en udvidelse af Europols mandat og opgaver til at omfatte hvidvaskning af penge, bistand til kriminalitetsforebyggelse, kriminaltekniske og kriminologiske metoder samt metoder til politimæssig efterforskning, mulighed for at deltage i fælles efterforskningshold eller anmode medlemsstater om at gennemføre eller koordinere efterforskninger og bedre information til Europa-Parlamentet.

Ifølge forslaget skal Europol finansieres over De Europæiske Fællesskabers budget, og EU's personalevedtægt skal finde anvendelse, hvilket i højere grad vil inddrage Europa-Parlamentet i Europols ledelse og forenkle procedurerne for forvaltning af Europols budget og personale.

For at gøre Europols drift mere effektiv indeholder forslaget forbedringer vedrørende Europols mandat og opgaver, databehandling og databeskyttelse.

Ændringer af mandat og opgaver:

Forslaget udvider Europols mandat til at omfatte kriminalitet, der ikke er strengt knyttet til organiseret kriminalitet (artikel 4). Det vil gøre det nemmere for Europol at yde medlemsstaterne bistand i forbindelse med kriminalitet over grænserne, hvor det ikke fra starten kan fastslås, at der er tale om organiseret kriminalitet.

Forslaget giver Europol retsgrundlag til at modtage oplysninger fra private instanser i overensstemmelse med anbefaling nr. 22 i rapporten fra gruppen af Formandskabets Venner (artikel 5, stk. 1).

Der gives også mulighed for at bistå en medlemsstat i forbindelse med en større international begivenhed med følger for den offentlige orden (artikel 5, stk. 1, litra f).

Nye værktøjer til informationsbehandling og større effektivitet for de eksisterende:

Europols væsentligste eksisterende værktøjer er Europols informationssystem og analyseregistre.

I det omfang det er nødvendigt for at nå målsætningerne, skal Europol have ret til at administrere nye værktøjer til informationsbehandling, f.eks. om terrorgrupper eller børnepornografi (artikel 10). Rådet fastlægger betingelserne for behandling af personoplysninger i sådanne systemer.

Europol skal bestræbe sig på at sikre, at databehandlingssystemerne er kompatible med medlemsstaternes databehandlingssystemer og med de databehandlingssystemer, der anvendes af de EU-instanser, som Europol kan etablere kontakter med. Det vil skabe de tekniske betingelser for en smidig udveksling af oplysninger, forudsat at de retlige rammer tillader en sådan udveksling, og uden at det er til skade for de grundlæggende principper for databeskyttelse (artikel 10, stk. 5).

Europols informationssystem skal være direkte tilgængeligt for de nationale enheder. Forpligtelsen ifølge artikel 7, stk. 1, i Europol-konventionen til at påvise et behov for en bestemt efterforskningsopgave for at få fuld adgang via forbindelsesofficeerne blev anset for at være for tung at anvende i praksis uden at forringe arbejdets effektivitet (artikel 11).

Fristen for at undersøge behovet for fortsat lagring af oplysninger i Europols dataregistre forlænges fra et år til tre år efter registrering af oplysninger for at lette den administrative byrde for de analytikere, der arbejder med disse registre (artikel 20). Denne tidsfrist svarer også til den periode, der er fastsat i artikel 16, stk. 4, hvor det for hvert analyseregister skal besluttes, om det skal bevares. Når den administrative byrde lettes for analytikerne, betyder det, at de kan fokusere på deres hovedopgave, som er at udarbejde kriminalitetsanalyser.

Nye bestemmelser vedrørende databeskyttelse:

Behandlingen af personoplysninger i henhold til denne rammeafgørelse vil foregå i overensstemmelse med Rådets rammeafgørelse 2007/XX/RIA om beskyttelse af personoplysninger, der behandles i forbindelse med det politimæssige og retslige samarbejde i straffesager, og specifikke bestemmelser i dette udkast til forslag, hvoraf mange allerede findes i Europol-konventionen.

Hvis Europol får nye muligheder for at behandle personoplysninger, må en sådan behandling kun ske efter klare og præcise retsregler, der skal være godkendt af Rådet.

Analyseregistre må højst bevares i tre år. Hvis det er strengt nødvendigt med henblik på formålet med registret, kan analyseregistre bevares i yderligere tre år efter underretning af styrelsesrådet og høring af den fælles kontrolinstans (artikel 16).

For at afsløre eventuel uretmæssig adgang til oplysninger vil de kontrolmekanismer, der giver mulighed for at kontrollere lovligheden af søgninger i alle de automatiserede dataregistre, der anvendes til behandling af personoplysninger, blive styrket ved at forlænge varigheden for opbevaring af revisionsdata fra seks måneder til atten måneder (artikel 18).

Databeskyttelsen vil blive styrket gennem udnævnelse af en databeskyttelsesansvarlig, der er helt uafhængig (artikel 27).

● Retsgrundlag

Artikel 30, stk. 1, litra b), artikel 30, stk. 2, og artikel 34, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Union.

● Subsidiaritetsprincippet

Subsidiaritetsprincippet finder anvendelse på EU's foranstaltninger.

Målene med forslaget kan af følgende grunde ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne.

Medlemsstaterne har ikke mulighed for alene at oprette en europæisk instans, der skal samordne deres indsats for bedre at kunne bekæmpe kriminalitet og terror over grænserne, bl.a. gennem en centraliseret analyse og udveksling af oplysninger.

Forslagets anvendelsesområde er begrænset til at stille de instrumenter til rådighed for Europol, der sætter organisationen i stand til at bistå og støtte medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder og til at øge Europols muligheder i den henseende.

Forslaget er derfor i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.

● Proportionalitetsprincippet

Forslaget er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet af følgende grunde:

Forslaget er i overensstemmelse med Europol-konventionen begrænset til at regulere de institutionelle rammer og de databehandlings- og databeskyttelsesforanstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at Europol kan fungere effektivt. Når det er relevant, henvises der til national ret, der f.eks. regulerer, hvilke oplysninger der kan deles med Europol og på hvilke betingelser. Proportionalitetsprincippet skal også tages i betragtning ved fastsættelse af Europols kompetence, der er begrænset til de former for grov kriminalitet, der er opremset i rammeafgørelsen om en europæisk arrestordre.

Den finansielle byrde, der lægges på Fællesskabet som følge af forslaget, står i et rimeligt forhold til medlemsstaternes nuværende udgifter til finansiering af Europol. Forslaget vil mindske den administrative byrde, da det er tilpasset Fællesskabets procedurer, og da ratifikationsprocedurerne ved ændringer af Europols retlige instrument bortfalder.

● Valg af instrumenter

En rådsafgørelse baseret på artikel 34, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Union er det mest hensigtsmæssige instrument til oprettelse af en instans efter afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union. Da formålet med forslaget ikke er en tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning, er en rammeafgørelse ikke et egnet instrument.

4. Budgetmæssige virkninger

I de finansielle rammer 2007-2013 er der afsat i alt 334 mio. EUR til at finansiere Europol over Fællesskabets budget i perioden 2010-2013. Disse tal er i overensstemmelse med Europols seneste femårige finansieringsplan. Europols årsbudget for 2007 er på næsten 68 mio. EUR. Det samlede antal ansatte finansieret over dette budget vil i 2007 være på 406.

5. Yderligere oplysninger

● Simulering, pilotfase og overgangsperiode

Forslaget indebærer en overgangsperiode.

● Forenkling

Forslaget indebærer en mærkbar forenkling af de administrative procedurer både på EU-plan og for de nationale offentlige myndigheder, bl.a. fordi der ikke skal vedtages en række retlige instrumenter og beslutninger i forbindelse med forvaltning af budget og personale, og fordi driften bringes i overensstemmelse med almindelig praksis for andre EU-organer og -agenturer.

● Ophævelse af eksisterende lovgivning

Vedtagelse af forslaget vil indebære ophævelse af eksisterende lovgivning.

● Omarbejdelse

Forslaget medfører en omarbejdelse.

2006/0310 (CNS)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om oprettelse af en europæisk politienhed (EUROPOL)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 30, stk. 1, litra b), artikel 30, stk. 2, samt artikel 34, stk. 2, litra c),

under henvisning til forslag fra Kommissionen[4],

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet[5], og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Oprettelsen af en europæisk politienhed (Europol) blev vedtaget i traktaten om Den Europæiske Union af 7. februar 1992 og reguleret i en konvention om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen)[6] baseret på artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union.

(2) Europol-konventionen har været genstand for en række ændringer, der er fastlagt i tre protokoller, der endnu ikke er trådt i kraft på grund af den langsommelige ratificeringsproces, som sådanne ændringer medfører. Hvis konventionen erstattes af en afgørelse, vil det blive lettere at gennemføre de nødvendige ændringer.

(3) En forenkling og forbedring af Europols retlige rammer kan delvis ske ved at oprette Europol som et EU-agentur finansieret over De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, idet de generelle regler og procedurer for sådanne organer derefter skal finde anvendelse på Europol.

(4) De seneste retlige instrumenter om oprettelse af EU-agenturer eller -organer på de områder, der er omfattet af afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union (Rådets afgørelse af 28. februar 2002 om oprettelse af Eurojust for at styrke bekæmpelsen af grov kriminalitet[7] og Rådets afgørelse af 20. september 2005 om oprettelse af Det Europæiske Politiakademi (CEPOL) og om ophævelse af afgørelse 2000/820/RIA[8]) har været rådsafgørelser, da sådanne afgørelser lettere kan tilpasses ændrede omstændigheder og nye politiske prioriteter.

(5) Når Europol oprettes som et EU-agentur finansieret over De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, vil det styrke Europa-Parlamentets kontrol med Europol, da Europa-Parlamentet bliver involveret i vedtagelsen af budgettet.

(6) Når der gælder de samme generelle regler og procedurer for Europol som for andre organer og agenturer, vil det medføre en administrativ forenkling, således at Europol kan anvende flere af sine ressourcer på de væsentligste opgaver.

(7) Der kan sikres en yderligere forenkling og forbedring af Europols drift gennem foranstaltninger, der tager sigte på at give Europol øgede muligheder for at støtte og bistå medlemsstaternes kompetente retshåndhævende myndigheder uden derved at tillægge de ansatte i Europol udøvende beføjelser.

(8) En af disse forbedringer er at sikre, at Europol kan bistå medlemsstaternes kompetente myndigheder med at bekæmpe særlige former for grov kriminalitet uden den nuværende begrænsning om, at der skal være konkrete indicier for, at der foreligger en kriminel organisation.

(9) Udpegning af Europol som Den Europæiske Unions kontaktpunkt for bekæmpelse af forfalskning af euroen berører ikke konventionen om bekæmpelse af falskmøntneri, der blev undertegnet i Genève den 20. april 1929, og den dertil knyttede protokol.

(10) Europols nationale enheder bør have direkte adgang til alle oplysninger i Europols informationssystem for at undgå unødvendige procedurer.

(11) Denne afgørelse er i overensstemmelse med Rådets rammeafgørelse 2007/XX/RIA om beskyttelse af personoplysninger, der behandles i forbindelse med det politimæssige og retslige samarbejde i straffesager.

(12) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger[9] finder anvendelse på oplysninger behandlet i henhold til fællesskabsret, herunder på personoplysninger om Europols ansatte.

(13) Der skal udpeges en databeskyttelsesansvarlig, der på uafhængig vis bør sikre, at behandlingen af personoplysninger er lovlig, og at bestemmelserne i denne afgørelse om behandling af personoplysninger overholdes, herunder også behandling af personoplysninger om Europols personale, som er beskyttet af artikel 24 i forordning (EF) nr. 45/2001.

(14) Ud over at forenkle bestemmelserne om eksisterende databehandlingssystemer bør Europols muligheder for at indføre og administrere andre databehandlingsværktøjer, som støtter Europols opgaver, styrkes; sådanne databehandlingsværktøjer bør indføres og administreres i overensstemmelse med de generelle principper for databeskyttelse, men også i overensstemmelse med detaljerede regler, som fastsættes af Rådet.

(15) Der bør sikres samarbejde med den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse.

(16) Med henblik på opfyldelsen af Europols funktion, er det hensigtsmæssigt, at organisationen samarbejder med de europæiske organer og agenturer og derved sikrer en passende databeskyttelse i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 45/2001.

(17) Europol bør også samarbejde med Eurojust og derved sikre en passende databeskyttelse i overensstemmelse med afgørelsen om organisationens oprettelse.

(18) Europol bør også kunne indgå samsamarbejdsaftaler med Det Europæiske Fællesskabs eller Den Europæiske Unions organer og agenturer for sammen mere effektivt at kunne bekæmpe grov kriminalitet, der falder ind under begge parters respektive kompetence, og undgå dobbeltarbejde.

(19) Europols muligheder for at samarbejde med trejdelande og eksterne instanser bør rationaliseres for at sikre overensstemmelse med Den Europæiske Unions generelle politik i den henseende og gennem nye bestemmelser om, hvordan et sådant samarbejde kan finde sted i fremtiden.

(20) Forvaltningen af Europol bør forbedres gennem forenklede procedurer og en mere generel beskrivelse af styrelsesrådets opgaver, en begrænsning af antallet af møder i styrelsesrådet og indførelse af en fælles regel om, at alle beslutninger træffes med totredjedelsflertal.

(21) Det er også ønskeligt at indføre bestemmelser om øget kontrol med Europol gennem Europa-Parlamentet for at sikre, at Europol forbliver en fuldt ud ansvarlig og gennemsigtig organisation, dog under hensyntagen til nødvendigheden af at sikre fortrolighed for operative oplysninger.

(22) Den retlige kontrol med Europol vil ske i overensstemmelse med artikel 35 i traktaten om Den Europæiske Union.

(23) For at sætte Europol i stand til fortsat at udføre sine opgaver så effektivt som muligt bør der indføres nøje udformede overgangsforanstaltninger.

(24) Da målene for denne afgørelse, nemlig oprettelsen af et agentur med ansvar for samarbejdet om retshåndhævelse i Den Europæiske Union, ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne og derfor, på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger, bedre kan gennemføres på EU-plan, kan Rådet vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 5 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet går denne afgørelse ikke videre, end hvad der er nødvendigt for nå disse mål.

(25) Denne afgørelse respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder -

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

KAPITEL 1 – OPRETTELSE OG OPGAVER

Artikel 1 Oprettelse

1. Med denne afgørelse oprettes en europæisk politienhed, herefter kaldet "Europol", som et EU-agentur. Europol får sæde i Haag, Nederlandene.

2. Europol er retssuccessor for Europol som oprettet ved konventionen udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen).

Artikel 2 Retsevne

1. Europol har status som juridisk person.

2. Europol nyder i hver medlemsstat den mest vidtgående rets- og handleevne, som vedkommende nationale ret tillægger juridiske personer. Europol kan navnlig erhverve og afhænde fast ejendom og løsøre samt optræde som part i retssager.

3. Europol har beføjelse til at indgå en hjemstedsaftale med Kongeriget Nederlandene.

Artikel 3 Formål

Formålet med Europol er at støtte og styrke de kompetente nationale myndigheders indsats og deres gensidige samarbejde inden for forebyggelse og bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme. Ved kompetente myndigheder forstås i denne afgørelse alle eksisterende offentlige instanser i medlemsstaterne, som efter national ret har kompetence med hensyn til forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet.

Artikel 4 Kompetence

1. Europols kompetence omfatter grov kriminalitet, hvor to eller flere medlemsstater er involveret, navnlig organiseret kriminalitet og terrorisme.

2. Med henblik på denne afgørelse betragtes de former for kriminalitet, der er opført i bilaget til denne afgørelse, som grov kriminalitet.

3. Europols kompetence omfatter også hermed forbundne strafbare handlinger. Ved hermed forbundne strafbare handlinger forstås følgende:

- strafbare handlinger, der begås for at skaffe midler til at begå handlinger, der henhører under Europols kompetenceområde

- strafbare handlinger, der begås for at lette eller fuldbyrde udførelsen af handlinger, der henhører under Europols kompetenceområde

- strafbare handlinger, der begås for at undgå straf for handlinger, der henhører under Europols kompetenceområde.

4. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal efter høring af Europa-Parlamentet, fastlægger Europols prioriteter vedrørende bekæmpelse og forebyggelse af de former for kriminalitet, der falder ind under Europols kompetenceområde, under hensyntagen til Den Europæiske Unions prioriteringsmekanismer for Europols kompetence.

Artikel 5 Opgaver

1. Europols opgaver vil fortrinsvis være følgende:

(a) indsamling, opbevaring, behandling, analyse og udveksling af oplysninger og efterretninger, der fremsendes af medlemsstaternes myndigheder eller tredjelande eller andre offentlige eller private organer

(b) samordning, tilrettelæggelse og udførelse af efterforskning og operative aktioner, der gennemføres sammen med medlemsstaternes kompetente myndigheder eller inden for rammerne af fælles efterforskningshold, eventuelt i samarbejde med organer i EU eller tredjelande

(c) øjeblikkelig underretning af medlemsstaternes kompetente myndigheder om oplysninger af relevans for dem og om eventuelle sammenhænge mellem forskellige strafbare forhold

(d) at lette den politimæssige efterforskning i medlemsstaterne ved at fremsende alle relevante oplysninger til de nationale enheder

(e) at anmode de kompetence myndigheder i de berørte medlemsstater om at udføre eller koordinere den politimæssige efterforskning i specifikke sager

(f) at skaffe efterretninger og analytisk støtte til en medlemsstat i forbindelse med en større international begivenhed, der kræver foranstaltninger til opretholdelse af ro og orden.

2. De opgaver, der er specificeret i stk. 1, omfatter koordinering af politimæssig efterforskning af kriminelle aktiviteter udført ved hjælp af internettet, herunder terrorrelaterede handlinger og distribution af børnepornografi og andet ulovligt materiale, samt overvågning af internettet for at bidrage til at identificere sådanne kriminelle handlinger og de personer, der har begået dem.

3. Alle Europols operative aktioner skal foretages i samarbejde og i forståelse med myndighederne i den eller de medlemsstater, hvis område er berørt. Anvendelse af tvangsindgreb hører udelukkende ind under de kompetente nationale myndigheder.

4. Europol har endvidere følgende opgaver:

(a) at uddybe den specialviden, som medlemsstaternes kompetente myndigheder bruger i forbindelse med politimæssig efterforskning, og tilbyde rådgivning i forbindelse med sådanne efterforskninger

(b) at stille strategiske efterretninger til rådighed for derved at lette og fremme en effektiv og rationel anvendelse af de ressourcer, som på nationalt plan og på EU-plan er disponible til operativ indsats og støtte til en sådan indsats

(c) at udarbejde trusselsvurderinger og generelle situationsrapporter i relation til Europols formål, herunder en årlig trusselsvurdering for organiseret kriminalitet.

5. Med henblik på at opfylde formålet i artikel 3 kan Europol endvidere bistå medlemsstaterne på følgende områder:

(a) uddannelse af de kompetente myndigheders personale, eventuelt i samarbejde med Det Europæiske Politiakademi

(b) organisation af og udstyr til disse myndigheder ved at fremme den tekniske bistand mellem medlemsstaterne

(c) metoder til kriminalitetsforebyggelse

(d) kriminaltekniske og kriminologiske metoder og analyser samt metoder til politimæssig efterforskning.

6. Europol skal være kontaktpunkt for den Den Europæiske Union i forhold til tredjelande og eksterne instanser, hvad angår bekæmpelse af forfalskning af euroen.

Artikel 6 Deltagelse i fælles efterforskningshold

1. Europols ansatte kan deltage som støttefunktion i fælles efterforskningshold, herunder hold oprettet i overensstemmelse med artikel 1 i rammeafgørelsen af 13. juni 2002 om fælles efterforskningshold[10], i overensstemmelse med artikel 13 i konventionen af 29. maj 2000 om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater[11] eller i overensstemmelse med artikel 24 i konventionen af 18. december 1997 om gensidig bistand mellem toldadministrationerne[12]. Europols ansatte kan i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, litra b), og de aftaler, der er nævnt i stk. 3, samt loven i den medlemsstat, hvor det fælles efterforskningshold arbejder, deltage i alle aktiviteter og udveksle oplysninger med alle medlemmer af det fælles efterforskningshold, jf. stk. 5. I den forbindelse kan de også foreslå, at nationale medlemmer af et fælles efterforskningshold anvender specifikke tvangsmidler.

2. I de tilfælde, hvor der oprettes et fælles efterforskningshold for at behandle sager om forfalskning af euroen, kan der udpeges en ansat i Europol til at lede efterforskningen, under lederen af efterforskningsholdets direkte ansvar. Hvis der er meningsforskelle mellem den ansatte i Europol og holdlederen, er sidstnævntes mening udslagsgivende.

3. Den administrative gennemførelse af en Europolansats deltagelse i et fælles efterforskningshold fastsættes i en aftale mellem Europols direktør og de kompetente myndigheder i de medlemsstater, der deltager i det fælles efterforskningshold, med deltagelse af de nationale enheder. Reglerne for sådanne aftaler fastsættes af styrelsesrådet.

4. Europols ansatte udfører deres opgaver under ledelse af holdlederen under overholdelse af de betingelser, der er fastsat i den aftale, der er nævnt i stk. 3.

5. Europols ansatte kan direkte kontakte medlemmerne af det fælles efterforskningshold og forsyne det fælles efterforskningsholds medlemmer og udsendte medlemmer med oplysninger i overensstemmelse med denne afgørelse, under hensyntagen til betingelserne i den aftale, der er nævnt i stk. 3.

6. I forbindelse med aktiviteter udført af det fælles efterforskningshold er Europols ansatte, hvad angår strafbare handlinger begået mod dem eller af dem, underkastet gældende lov for personer med lignende funktioner i den medlemsstat, hvor aktiviteterne udføres.

Artikel 7 Anmodninger fra Europol om at indlede efterforskninger

1. Medlemsstaterne behandler enhver anmodning fra Europol om at indlede, gennemføre eller koordinere efterforskninger i bestemte sager og giver sådanne anmodninger den nødvendige opmærksomhed. De skal meddele Europol, om den pågældende efterforskning indledes.

2. Hvis de kompetente myndigheder i den berørte medlemsstat beslutter ikke at efterkomme en anmodning fra Europol, skal de informere Europol om denne beslutning og om begrundelsen for beslutningen, medmindre de ikke kan angive grundene, fordi:

(a) det ville skade væsentlige nationale sikkerhedsinteresser, eller

(b) det ville bringe gennemførelsen af igangværende efterforskninger eller en persons sikkerhed i fare.

3. Svar på anmodninger fra Europol om at indlede, gennemføre eller koordinere efterforskninger i bestemte sager samt information til Europol om resultaterne af efterforskningerne fremsendes til Europol via de kompetente myndigheder i medlemsstaterne i overensstemmelse med bestemmelserne i denne afgørelse og den relevante nationale lovgivning.

Artikel 8 Nationale enheder

1. Hver medlemsstat opretter eller udpeger en national enhed, som skal varetage de opgaver, der er anført i denne artikel. Der udpeges i hver medlemsstat en ansat som leder af den nationale enhed.

2. Den nationale enhed er forbindelsesleddet mellem Europol og medlemsstaternes kompetente myndigheder. Medlemsstaterne kan imidlertid tillade direkte kontakter mellem de udpegede kompetente myndigheder og Europol på betingelser, der fastsættes af den pågældende medlemsstat, herunder eventuel inddragelse af den nationale enhed.

3. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de nationale enheder kan udføre deres arbejde, herunder at de får adgang til relevante nationale data.

4. De nationale enheder har til opgave:

(a) uopfordret at meddele Europol de oplysninger og efterretninger, der er nødvendige for udførelsen af Europols opgaver

(b) at besvare anmodninger fra Europol om oplysninger, efterretninger og rådgivning

(c) at holde disse oplysninger og efterretninger ajour

(d) at udnytte og videregive oplysninger og efterretninger til brug for de kompetente myndigheder i overensstemmelse med national ret

(e) at anmode Europol om rådgivning, oplysninger, efterretninger og analyser

(f) at videregive oplysninger til Europol med henblik på lagring i Europols databaser

(g) at sørge for, at enhver udveksling af oplysninger med Europol finder sted på retmæssig vis.

5. Med forbehold af medlemsstaternes ansvar vedrørende opretholdelse af lov og orden og sikring af den interne sikkerhed, er en national enhed ikke forpligtet til i en given sag at videregive oplysninger og efterretninger, hvis videregivelsen:

(a) bringer gennemførelsen af en igangværende efterforskning eller en persons sikkerhed i fare, eller

(b) afslører oplysninger, der henhører under særlige efterretningstjenester eller særlig efterretningsvirksomhed, der angår statens sikkerhed.

6. De nationale enheders udgifter til kommunikation med Europol påhviler medlemsstaterne og afholdes ikke af Europol, bortset fra tilslutningsomkostningerne.

7. Lederne af de nationale enheder mødes regelmæssigt for at bistå Europol med rådgivning enten på eget initiativ eller efter anmodning fra direktøren eller styrelsesrådet.

Artikel 9 Forbindelsesofficerer

1. Hver national enhed udstationerer mindst én forbindelsesofficer ved Europol. Medmindre andet er fastsat i denne afgørelse, er forbindelsesofficererne underlagt den udsendende medlemsstats nationale ret.

2. Uden at det berører artikel 8, stk. 4 og 5, er det forbindelsesofficerernes opgave:

(a) at videregive oplysninger fra de udsendende nationale enheder til Europol

(b) at videresende oplysninger fra Europol til de udsendende nationale enheder

(c) at samarbejde med Europols ansatte ved at fremskaffe oplysninger og rådgive, og

(d) at udveksle oplysninger fra deres nationale enheder med andre medlemsstaters forbindelsesofficerer.

De bilaterale udvekslinger efter litra d) kan også vedrøre kriminalitet, der ligger ud over Europols kompetence, hvis det er tilladt efter national ret.

3. Artikel 34 finder tilsvarende anvendelse på forbindelsesofficerernes virke.

4. Forbindelsesofficerernes rettigheder og forpligtelser over for Europol fastsættes af styrelsesrådet.

5. Forbindelsesofficererne nyder de privilegier og immuniteter, der er nødvendige, for at de kan udføre deres opgaver i overensstemmelse med artikel 50, stk. 4.

6. Europol sikrer, at forbindelsesofficererne er fuldt ud informeret om og inddraget i alle Europols aktiviteter, i det omfang det er foreneligt med deres stilling.

7. Europol stiller vederlagsfrit de lokaler, som er nødvendige for forbindelsesofficerernes arbejde, til rådighed for medlemsstaterne i Europol-bygningen. Alle andre udgifter i forbindelse med udstationeringen af forbindelsesofficerer afholdes af de udsendende medlemsstater, herunder også udgifter til forbindelsesofficerernes udstyr, medmindre styrelsesrådet under opstillingen af Europols budget i et specifikt tilfælde træffer anden afgørelse.

KAPITEL II - INFORMATIONSBEHANDLINGSSYSTEMER

Artikel 10 Informationsbehandling

1. I det omfang, det er nødvendigt for at opfylde sine målsætninger, behandler Europol oplysninger og efterretninger, herunder personoplysninger, i overensstemmelse med denne afgørelse. Europol opretter og vedligeholder Europols informationssystem som nævnt i artikel 11, og de analyseregistre, der er nævnt i artikel 14.

2. Europol kan behandle oplysninger med henblik på at fastslå, om oplysningerne er relevante for organisationens opgaver og kan indgå i et af informationssystemerne.

3. Når Europol har til hensigt at oprette andre databehandlingssystemer end Europols informationssystem som nævnt i artikel 11 eller de analyseregistre, der er nævnt i artikel 14, fastlægger Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal efter høring af Europa-Parlamentet, de betingelser, der gælder for Europol på dette område. Disse betingelser vedrører navnlig adgang til og brug af oplysningerne, samt tidsfrister for lagring og sletning af sådanne oplysninger, under hensyntagen til de principper, der er nævnt i artikel 26.

4. I overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i stk. 3, træffer styrelsesrådet efter forslag fra direktøren beslutning om oprettelse af databehandlingssystemer som nævnt i stk. 3. Før styrelsesrådet træffer beslutning, skal det høre den fælles kontrolinstans, der er nævnt i artikel 33.

5. Europol bestræber sig på at sikre, at databehandlingssystemerne er kompatible med medlemsstaternes databehandlingssystemer, navnlig de databehandlingssystemer, der anvendes af de fællesskabs- og EU-instanser, som Europol kan etablere kontakter med ifølge artikel 22, gennem anvendelse af bedste praksis og åbne standarder.

Artikel 11 Europols informationssystem

1. Europol vedligeholder Europols informationssystem. Europols informationssystem skal med henblik på søgning være umiddelbart tilgængeligt for de nationale enheder, forbindelsesofficererne, Europols direktør, vicedirektører og sikkerhedsgodkendte ansatte.

2. Europol sikrer, at denne afgørelses bestemmelser om informationssystemets drift overholdes. Europol er ansvarlig for, at informationssystemet fungerer teknisk og driftsmæssigt korrekt og træffer navnlig alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de foranstaltninger, der er nævnt i artikel 20, 28, 30 og 34 vedrørende informationssystemet, gennemføres forskriftsmæssigt.

3. I de enkelte medlemsstater er den nationale enhed ansvarlig for kommunikationen med informationssystemet. Den har bl. a. ansvaret for de sikkerhedsforanstaltninger, der er nævnt i artikel 34, vedrørende det databehandlingsudstyr, som anvendes på den pågældende medlemsstats område, for opdatering i overensstemmelse med artikel 20 og for den forskriftsmæssige gennemførelse af denne afgørelse i enhver anden henseende i det omfang, det kræves efter medlemsstatens love, administrative bestemmelser og procedurer.

Artikel 12 Indholdet i Europols informationssystem

1. Europols informationssystem må kun anvendes til at behandle oplysninger, der er nødvendige for udførelsen af Europols opgaver. De registrerede oplysninger skal vedrøre:

(a) personer, der i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats nationale ret mistænkes for at have begået eller gjort sig medskyldige i en strafbar handling, der henhører under Europols kompetence, eller som er dømt for en sådan strafbar handling

(b) personer, om hvem der ifølge den berørte medlemsstats nationale ret er en alvorlig formodning om vil begå strafbare handlinger, som henhører under Europols kompetence.

2. Personoplysninger som omhandlet i stk. 1 må kun omfatte følgende:

(a) efternavn, pigenavn, fornavne og eventuelt kaldenavn eller påtaget navn

(b) fødselsdato og fødested

(c) nationalitet

(d) køn

(e) om nødvendigt, andre kendetegn, som kan tjene til at identificere personen, herunder særlige fysiske kendetegn, som er uforanderlige og objektive.

3. Ud over de i stk. 2 omhandlede oplysninger kan Europols informationssystem også anvendes til at behandle følgende yderligere oplysninger vedrørende de personer, der er nævnt i stk. 1:

(a) strafbare handlinger, påståede strafbare handlinger og sådanne (påståede) handlingers gerningstidspunkt og gerningssted

(b) midler, som er benyttet ved strafbare handlinger, eller som vil kunne benyttes

(c) de sagsbehandlende tjenestesteder og deres journalnumre

(d) mistanke om medlemskab af en kriminel organisation

(e) tidligere straffe, hvis de vedrører strafbare handlinger, der henhører under Europols kompetence

(f) den part, der har registreret oplysningerne.

Sådanne oplysninger kan også registreres, selv om de endnu ikke indeholder personoplysninger. Hvis Europol selv registrerer oplysninger, tilføjes der foruden journalnummeret også kildeangivelse.

4. Yderligere oplysninger om de personer, der er omhandlet i stk. 1, som Europol og de nationale enheder besidder, kan på anmodning videregives til enhver national enhed eller Europol. De nationale enheders videregivelse af oplysninger foregår under overholdelse af national ret.

5. Hvis sagen mod den pågældende person indstilles endeligt, eller hvis vedkommende frikendes, skal de oplysninger, som denne afgørelse vedrører, slettes.

Artikel 13 Adgang til informationssystemet

1. Retten til direkte at registrere oplysninger og foretage søgning i informationssystemet er forbeholdt de nationale enheder, forbindelsesofficererne, Europols direktør, vicedirektører og sikkerhedsgodkendte ansatte. Europol har adgang til oplysninger, hvis det er nødvendigt for udførelsen af Europols opgaver i en konkret sag. De nationale enheders og forbindelsesofficerernes adgang sker i overensstemmelse med de love, administrative bestemmelser og procedurer, som gælder for den part, der foretager søgningen, medmindre denne afgørelse indeholder andre bestemmelser.

2. Kun den part, der har registreret de pågældende oplysninger, må ændre, rette eller slette dem. Hvis en anden part har grund til at antage, at oplysninger, som omhandlet i artikel 12, stk. 2, er ukorrekte eller ønsker at supplere dem, meddeles dette straks til den part, der har foretaget registreringen. Den part, der har foretaget registreringen, skal straks kontrollere meddelelsen og om nødvendigt straks ændre, supplere, rette eller slette oplysningerne.

3. Hvis der er lagret oplysninger vedrørende en person i medfør af artikel 12, stk. 3, kan alle parter registrere yderligere oplysninger som nævnt i samme stykke. Hvis disse registrerede oplysninger klart er indbyrdes modstridende, rådfører de pågældende parter sig med hinanden.

4. Hvis en part har til hensigt at slette alle de oplysninger, der er registreret om en given person i medfør af artikel 12, stk. 2, og hvis der af andre parter er registreret oplysninger i medfør af artikel 12, stk. 3, om vedkommende person, overgår det databeskyttelsesretlige ansvar og retten til at ændre, supplere, rette og slette disse oplysninger, jf. artikel 12, stk. 2, til den part, der som den anden har registreret oplysninger i medfør af i artikel 12, stk. 3, om vedkommende person. Den part, der ønsker, at oplysningerne slettes, underretter den part, som det databeskyttelsesretlige ansvar overgår til.

5. Den part, der foretager søgning, registrering eller ændringer i informationssystemet, er ansvarlig for, at dette sker på lovlig vis. Den pågældende part skal kunne identificeres. Videregivelsen af oplysninger mellem de nationale enheder og de kompetente myndigheder i medlemsstaterne sker i overensstemmelse med national ret.

6. Ud over de nationale enheder og personer, der er nævnt i stk. 1, kan de kompetente myndigheder, som medlemsstaterne har udpeget i den henseende også søge i Europols informationssystem i overensstemmelse med deres love, administrative bestemmelser og procedurer, medmindre denne afgørelse indeholder andre bestemmelser. Resultatet af søgningen vil imidlertid kun vise, om de ønskede oplysninger er lagret i Europols informationssystem. Der er kun adgang til yderligere oplysninger via den nationale enhed.

7. Oplysninger om de kompetente myndigheder, der er udpeget i overensstemmelse med stk. 6, samt efterfølgende ændringer, skal sendes til Rådets Generalsekretariat, der offentliggør oplysningerne i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 14 Analyseregistre

1. Hvis det er nødvendigt for at nå målsætningerne, kan Europol lagre, ændre og anvende oplysninger om strafbare handlinger, der er omfattet af Europols kompetence, herunder oplysninger om dermed forbundne strafbare handlinger, jf. atikel 4, stk. 3, i analyseregistre. Sådanne analyseregistre kan indeholde oplysninger om følgende personkategorier:

(a) de personer, der er nævnt i artikel 12, stk. 1

(b) personer, der kunne blive indkaldt som vidner i forbindelse med efterforskning af de pågældende strafbare handlinger eller i en efterfølgende straffesag

(c) personer, der har været offer for en af de pågældende strafbare handlinger, eller om hvem omstændighederne giver grund til at antage, at de kan blive offer for en sådan strafbar handling

(d) kontakt- og ledsagepersoner, samt

(e) personer, som kan give oplysninger om de pågældende strafbare handlinger.

Indsamling, lagring og behandling af de oplysninger, der er omhandlet i Rådets rammeafgørelse 2007/XX/RIA om beskyttelse af personoplysninger, der behandles i forbindelse med det politimæssige og retslige samarbejde i straffesager, er kun tilladt, hvis det er strengt nødvendigt af hensyn til det pågældende dataregisters formål, og hvis disse oplysninger supplerer andre personoplysninger, der er registreret i samme dataregister. Det er forbudt at udvælge en særlig personkategori udelukkende på grundlag af de oplysninger, der er nævnt artikel 6, stk. 1, i Rådets rammeafgørelse 2007/XX/RIA om beskyttelse af personoplysninger, der behandles i forbindelse med det politimæssige og retslige samarbejde i straffesager, og derved overtræde ovennævnte bestemmelser om formål.

Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal efter høring af Europa-Parlamentet, vedtager gennemførelsesbestemmelser for analyseregistre, der indeholder yderligere oplysninger, navnlig vedrørende karakteren af de personoplysninger, der er nævnt i denne artikel, og bestemmelserne om datasikkerhed og intern kontrol med anvendelsen heraf.

2. Analyseregistre oprettes i analyseøjemed, dvs. indsamling, behandling eller anvendelse af oplysninger med det formål at bistå ved politimæssig efterforskning. Hvert analyseprojekt giver anledning til at oprette en analysegruppe med deltagelse af:

(a) analytikere og andre ansatte ved Europol, der udpeges af Europols direktør

(b) forbindelsesofficerer og/eller eksperter fra de medlemsstater, der har leveret oplysningerne, eller som er berørt af analysen, jf. stk. 4.

Kun analytikerne har beføjelse til at registrere data i det pågældende register og ændre oplysningerne. Alle deltagerne kan hente oplysninger i registret.

3. Efter anmodning fra Europol eller på eget initiativ videregiver de nationale enheder med forbehold af artikel 8, stk. 5, alle oplysninger til Europol, som er nødvendige med henblik på det pågældende analyseregister. De nationale enheder kan under hensyn til de pågældende oplysningers følsomhed sende dem direkte til analysegrupperne på den mest hensigtsmæssige måde via eller uden om vedkommende forbindelsesofficer. Europol oplyser de nationale enheder om, i hvilket format de ønsker at modtage de fremsendte oplysninger.

4. Hvis en analyse er af generel og strategisk karakter, har samtlige medlemsstater gennem deres forbindelsesofficerer og/eller eksperter fuld adgang til resultaterne deraf, bl.a. de rapporter, Europol udarbejder.

Hvis en analyse drejer sig om specifikke tilfælde, der ikke vedrører samtlige medlemsstater, og den har et direkte operativt formål, deltager repræsentanter for følgende medlemsstater:

(a) de medlemsstater, hvorfra de oplysninger, der har ført til beslutningen om at oprette analyseregistret, eller som er direkte berørt af oplysningerne, stammer, eller de medlemsstater, som analysegruppen på et senere tidspunkt opfordrer til at deltage i arbejdet, fordi de ligeledes bliver berørt

(b) de medlemsstater, der ved søgning i indeksfunktionen, jf. artikel 15, bliver klar over, at de har behov for at få kendskab til bestemte oplysninger, og som gør dette gældende på de betingelser, der er fastsat i stk. 5.

5. De dertil bemyndigede forbindelsesofficerer gør behovet for at få adgang til oplysningerne gældende. Hver medlemsstat udpeger og bemyndiger et begrænset antal forbindelsesofficerer med henblik herpå. Listen over disse tilstilles styrelsesrådet.

For at dokumentere behovet for at få adgang til oplysningerne, jf. stk. 4, udarbejder forbindelsesofficeren en skriftlig begrundelse, som påtegnes af den myndighed, han hører under i sit land, og sendes til alle deltagerne i analysen. Vedkommende kan herefter uden videre deltage i den igangværende analyse.

Hvis analysegruppen har indvendinger mod, at forbindelsesofficeren deltager uden videre, udsættes den pågældendes deltagelse i analysearbejdet i det tidsrum, det tager at gennemføre en forligsprocedure, som skal have følgende tre faser:

(a) analysedeltagerne bestræber sig på at nå til enighed med den forbindelsesofficer, der har gjort sit behov for at få kendskab til bestemte oplysninger gældende; de har en frist på højst otte dage

(b) hvis de ikke når til enighed, mødes cheferne for de pågældende nationale enheder samt Europols ledelse inden for de efterfølgende tre dage for at forsøge at nå til enighed

(c) hvis der fortsat er uenighed, skal de berørte parters repræsentanter i Europols styrelsesråd afholde møde inden otte dage. Hvis den berørte medlemsstat ikke frafalder sit krav om at få adgang til oplysningerne, besluttes det ved konsensus, om den kan deltage.

6. Det er alene den medlemsstat, der videregiver en oplysning til Europol, der bedømmer oplysningens følsomhed og ændringer heri, og som kan beslutte, hvordan oplysningen skal behandles. Videregivelse eller operativ anvendelse af fremsendte oplysninger besluttes af den medlemsstat, der har fremsendt oplysningerne til Europol. Hvis det ikke kan afgøres, hvilken medlemsstat der har fremsendt oplysningerne til Europol, træffes beslutningen om videregivelse eller operativ anvendelse af deltagerne i analysen. En medlemsstat eller en ekspert, som får adgang til en igangværende analyse, må hverken videregive eller anvende oplysninger uden forudgående samtykke fra de medlemsstater, der først og fremmest er berørt.

7. Som en undtagelse fra stk. 6 skal Europol, hvis det på tidspunktet for registrering af oplysninger i et analyseregister konstateres, at oplysningerne vedrører en person eller en genstand, om hvilke en anden medlemsstat eller tredjepart har indsendt oplysninger, der allerede findes i dataregistret, straks underrette de berørte medlemsstater og tredjeparter om den konstaterede forbindelse, jf. artikel 17.

8. Europol kan opfordre eksterne eksperter, jf. artikel 22 og 23, til at deltage i en analysegruppes aktiviteter, hvis:

(a) der er indgået en aftale mellem Europol og tredjeparten, der indeholder de nødvendige bestemmelser om udveksling af oplysninger, herunder fremsendelse af personoplysninger, samt om fortrolighed for de udvekslede oplysninger

(b) det er i medlemsstaternes interesse, at der deltager eksperter fra tredjeparten

(c) tredjeparten er direkte berørt af analysearbejdet, og

(d) alle deltagerne er enige om at lade tredjepartens eksperter deltage i analysegruppens aktiviteter.

Hvis analyseprojektet vedrører svig eller andre ulovlige aktiviteter, der påvirker De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, opfordrer Europol eksperter fra Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig til at deltage i analysegruppen.

Deltagelse af tredjeparters eksperter i en analysegruppes aktiviteter kræver en aftale mellem Europol og tredjeparten. Reglerne for sådanne aftaler fastsættes af styrelsesrådet.

Oplysninger om aftaler mellem Europol og tredjeparter skal sendes til den fælles kontrolinstans, der er nævnt i artikel 33, der kan fremsætte de bemærkninger, den måtte finde nødvendige, til styrelsesrådet.

Artikel 15 Indeksfunktion

1. Europol udarbejder en indeksfunktion for de oplysninger, der er lagret i analyseregistrene.

2. Europols direktør, vicedirektører, behørigt sikkerhedsgodkendte ansatte i Europol, forbindelsesofficerer og behørigt sikkerhedsgodkendte ansatte i de nationale enheder har adgang til indeksfunktionen. Indeksfunktionen skal være udformet således, at den person, der bruger den, på grundlag af oplysningerne tydeligt ser, om et analyseregister indeholder oplysninger, der er relevante for den pågældende persons opgaver.

3. Adgangen til indeksfunktionen defineres således, at det er muligt at fastslå, om en oplysning er lagret i et analyseregister, men samtidig således at det ikke er muligt at foretage sammenkædninger eller drage yderligere konklusioner med hensyn til registrets indhold.

4. De nærmere regler for indeksfunktionens indretning fastsættes af styrelsesrådet efter samråd med den fælles kontrolinstans.

Artikel 16 Instruks om oprettelse af et analyseregister

1. For hvert analyseregister skal Europol i en instruks om oprettelse af registret fastlægge følgende:

(a) registrets betegnelse

(b) formålet med registret

(c) den personkreds, man agter at lagre oplysninger om

(d) typen af oplysninger, der skal lagres, og de oplysninger, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, i Rådets rammeafgørelse 2007/XX/RIA om beskyttelse af personoplysninger, der behandles i forbindelse med det politimæssige og retslige samarbejde i straffesager, som er strengt nødvendige

(e) den generelle situation, der har ført til instruksen om at oprette registret

(f) deltagerne i analysegruppen på det tidspunkt, hvor registret blev oprettet

(g) betingelserne for videregivelse af de lagrede personoplysninger, herunder til hvilke modtagere og efter hvilken procedure

(h) en frist for, hvornår oplysningerne gennemgås, og hvor længe de må lagres

(i) registreringsmetode (logning).

2. Styrelsesrådet og den fælles kontrolinstans, der er nævnt i artikel 33, underrettes straks om instruksen om at oprette registret af Europols direktør og får tilsendt sagsakterne. Den fælles kontrolinstans kan over for styrelsesrådet fremsætte de bemærkninger, den måtte finde nødvendige. Europols direktør kan anmode den fælles kontrolinstans om at fremsætte bemærkningerne inden for en given tidsfrist.

3. Styrelsesrådet kan når som helst anmode Europols direktør om at ændre en instruks om at oprette eller lukke et analyseregister. Styrelsesrådet beslutter, hvornår en sådan ændring eller lukning skal have virkning.

4. Analyseregistre må højst bevares i tre år. Før den treårige periode udløber, skal Europol imidlertid vurdere, om der er behov for at bevare registret. Når det er strengt nødvendigt med henblik på formålet med registret, kan Europols direktør beslutte at opretholde det i en ny treårig periode. Styrelsesrådet og den fælles kontrolinstans, jf. artikel 33, skal straks underrettes af Europols direktør om de forhold i sagsakten, der gør en fortsættelse strengt nødvendig. Den fælles kontrolinstans kan fremsætte alle bemærkninger, der skønnes nødvendige, til styrelsesrådet. Europols direktør kan anmode den fælles kontrolinstans om at fremsætte bemærkningerne inden for en given frist. Stk. 3 finder anvendelse.

KAPITEL III - FÆLLES BESTEMMELSER OM BEHANDLING AF OPLYSNINGER

Artikel 17 Underretningspligt

Med forbehold af bestemmelserne i artikel 14, stk. 6 og 7, underretter Europol straks de enkelte nationale enheder samt på disses anmodning deres forbindelsesofficerer om de oplysninger, som vedrører den enkelte medlemsstat, og om de konstaterede sammenhænge mellem strafbare handlinger, der henhører under Europols kompetence. Oplysninger og efterretninger om andre alvorlige strafbare handlinger, som Europol får kendskab til under udførelsen af sine opgaver, kan ligeledes videregives.

Artikel 18 Bestemmelser om kontrol med søgninger

Europol indfører passende kontrolmekanismer med henblik på kontrol af lovligheden af søgninger i alle de dataregistre, der anvendes til behandling af personoplysninger.

De således indsamlede oplysninger må kun anvendes til dette formål af Europol og af de kontrolinstanser, der er nævnt i artikel 32 og 33, og skal slettes efter atten måneder, medmindre oplysningerne stadig er nødvendige for en igangværende kontrol. Styrelsesrådet fastsætter de nærmere bestemmelser for sådanne kontrolmekanismer efter høring af den fælles kontrolinstans.

Artikel 19 Regler for brug af oplysninger

1. Personoplysninger fra Europols informationssystem videregives eller anvendes udelukkende af medlemsstaternes kompetente myndigheder til at forebygge og bekæmpe de former for kriminalitet, der henhører under Europols kompetence, samt til at bekæmpe andre former for grov kriminalitet. Europol anvender kun oplysningerne til at udføre sine opgaver.

2. Hvis den medlemsstat eller den tredjepart, der har videregivet oplysningerne, gør opmærksom på særlige begrænsninger i brugen af bestemte oplysninger i den pågældende medlemsstat eller hos den pågældende tredjepart, skal disse begrænsninger også overholdes af brugeren, bortset fra det særlige tilfælde, hvor der i henhold til national ret skal gøres undtagelser fra begrænsninger i brugen af oplysningerne til fordel for de retshåndhævende myndigheder, lovgivningsinstanser eller andre uafhængige instanser, der er oprettet ved lov og har til opgave at kontrollere de kompetente nationale myndigheder. I sådanne tilfælde anvendes oplysningerne først efter forudgående høring af den medlemsstat, der har videregivet oplysningerne, og der skal i videst muligt omfang tages hensyn til denne stats interesser og synspunkter.

3. Brug af oplysningerne til andre formål eller af andre myndigheder end de nationale kompetente myndigheder kan kun finde sted efter forudgående tilladelse fra den medlemsstat, der har videregivet oplysningerne, for så vidt som denne medlemsstats nationale ret tillader det.

Artikel 20 Frister for lagring og sletning af oplysninger i dataregistre

1. Europol lagrer kun oplysninger i dataregistre, så længe det er nødvendigt for udførelsen af Europols opgaver. Senest tre år efter registreringen skal det undersøges, om det er nødvendigt fortsat at opbevare de pågældende oplysninger. Den enhed, der har foretaget registreringen, gennemgår de oplysninger, der er lagret i informationssystemet, og sørger for sletning. Europol gennemgår de oplysninger, som er lagret i Europols øvrige dataregistre, og sørger for sletning. Senest tre måneder inden udløbet af fristen for gennemgang af de oplysninger, som medlemsstaterne har registreret, underretter Europol automatisk medlemsstaterne om fristens udløb.

2. Ved gennemgangen kan de enheder, som er omhandlet i stk. 1, tredje punktum, beslutte fortsat at lagre de pågældende oplysninger indtil næste gennemgang, hvis lagringen stadig er nødvendig for udførelsen af Europols opgaver. Hvis det besluttes ikke at lagre de pågældende oplysninger længere, slettes de automatisk.

3. Hvis en medlemsstat i sine nationale dataregistre sletter oplysninger, der er videregivet til Europol, og som er lagret i Europols øvrige dataregistre, underretter den Europol derom. Europol skal i så fald slette de pågældende oplysninger, medmindre Europol har en videre interesse i dem, der bygger på efterretninger, som er mere vidtgående end dem, den pågældende medlemsstat er i besiddelse af. Europol underretter medlemsstaten, hvis det besluttes fortsat at lagre de pågældende oplysninger.

4. Oplysningerne slettes dog ikke, hvis sletningen ville skade væsentlige interesser for den registrerede. I så fald anvendes de udelukkende med den registreredes samtykke.

Artikel 21 Adgang til nationale og internationale databaser

Hvis Europol i henhold til Den Europæiske Unions, internationale eller nationale retlige instrumenter har ret til at foretage datasøgning i andre nationale eller internationale informationssystemer, må Europol indhente personoplysninger ad denne vej, hvis det er nødvendigt for udførelsen af Europols opgaver. Bestemmelserne i Den Europæiske Unions, internationale eller nationale retlige instrumenter regulerer Europols adgang til og brug af disse oplysninger, i det omfang de fastsætter strengere regler for adgang og brug end denne afgørelse. Europols anvendelse af sådanne oplysninger må ikke være i modstrid med denne afgørelse.

KAPITEL IV – FORBINDELSER MED PARTNERE

Artikel 22 Forbindelser med andre organer og agenturer med tilknytning til Det Europæiske Fællesskab og Den Europæiske Union

1. Hvis det er relevant for udførelsen af Europols opgaver, kan Europol oprette og vedligeholde et samarbejde med de organer og agenturer, der er oprettet af eller på grundlag af traktaterne om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber og traktaten om Den Europæiske Union. Sådanne forbindelser kan sikres gennem samarbejdsaftaler i overensstemmelse med stk. 2.

Europol opretter og vedligeholder navnlig et tæt samarbejde med følgende institutioner, instanser, agenturer og kontorer, når det er nødvendigt i individuelle sager med henblik på at forebygge og bekæmpe strafbare handlinger, der falder ind under Europols kompetence:

(a) Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser (Frontex)

(b) Den Europæiske Centralbank

(c) Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug

(d) Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF).

Personoplysninger må kun behandles, hvis det er nødvendigt af hensyn til den lovformelige udførelse af opgaver, der falder ind under modtagerens kompetenceområde.

2. Europol kan indgå samarbejdsaftaler med de institutioner, instanser, agenturer og kontorer, der er nævnt i stk. 1. Sådanne samarbejdsaftaler kan vedrøre udveksling af operative, strategiske og tekniske oplysninger, herunder personoplysninger, og koordinering af aktiviteter og kan foreskrive følgende:

(a) regelmæssig høring, bl.a. om arbejdsprogrammer og strategier for at opnå synergi, og om alle forhold af fælles interesse

(b) samordning og samarbejde vedrørende aktiviteter, herunder efterforskning og operative aktioner

(c) betingelser for, at andre organer eller agenturer kan deltage i indsamling, lagring, behandling, analyse og udveksling af oplysninger og efterretninger, herunder deltage i eller støtte analyseregistre, eller modtage oplysninger og resultater fra sådanne registre.

3. Uden at det berører bestemmelserne i stk. 1 og 2, kan Europol direkte udveksle oplysninger, herunder personoplysninger med OLAF på samme måde som de kompetente myndigheder i medlemsstaterne ifølge artikel 7, stk. 2, i den anden protokol til konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser[13].

4. Europol etablerer og vedligeholder et tæt samarbejde med Eurojust for i fællesskab at gøre bekæmpelsen af grov kriminalitet mere effektiv, hvilket falder ind under begge parters respektive kompetence, og for at undgå dobbeltarbejde. Europol underretter Eurojust, når Europol fremsætter en anmodning om at indlede efterforskninger.

5. Europol etablerer og opretholder et tæt samarbejde med Det Europæiske Politiakademi (CEPOL). Samarbejdet med CEPOL indebærer gensidig høring og bistand vedrørende uddannelse, støtte til organisation af kurser eller andre uddannelsestiltag, gennemførelse af fælles uddannelsesaktiviteter og personalets deltagelse i kurser organiseret af den anden part og udveksling af ikke-personlige oplysninger.

Artikel 23 Forbindelser med eksterne instanser

1. Hvis det er relevant for udførelsen af Europols opgaver, skal Europol oprette og vedligeholde samarbejdsrelationer med eksterne instanser med ansvar for forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet, herunder:

(a) tredjelandes offentlige instanser

(b) internationale organisationer og de offentligretlige instanser, der henhører under dem

(c) andre offentligretlige institutioner, der er oprettet på grundlag af en aftale mellem to eller flere lande, og

(d) Den Internationale Kriminalpolitiorganisation (Interpol).

2. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal efter høring af Europa-Parlamentet, fastlægger en liste over eksterne instanser, jf. stk. 1, litra a), b) og c), som Europol kan oprette samarbejdsrelationer med.

3. Hvis det er nødvendigt for at udføre opgaverne, kan Europol indgå administrative aftaler med de eksterne instanser, der er nævnt i stk. 1 og 2. Sådanne aftaler skal navnlig omhandle udveksling af strategiske ikke-personlige oplysninger. Personoplysninger videregives kun i overensstemmelse med artikel 24.

Artikel 24 Videregivelse af personoplysninger til eksterne instanser

1. Europol kan videregive lagrede personoplysninger til eksterne instanser, jf. artikel 23, stk. 1, på de betingelser, der er fastsat i stk. 4 i denne artikel, såfremt:

(a) det er nødvendigt i de enkelte tilfælde for at forebygge eller bekæmpe kriminalitet, der henhører under Europols kompetence, og

(b) Den Europæiske Union har indgået en international aftale med de pågældende tredjelande, internationale organisationer eller eksterne instanser, der giver mulighed for at videregive sådanne oplysninger på grundlag af en vurdering af, om den pågældende instans sikrer en tilstrækkelig høj databeskyttelse

2. Som en undtagelse fra stk. 1 kan Europol videregive personoplysninger til eksterne instanser, jf. artikel 23, stk. 1, på de betingelser, der er fastsat i stk. 4, hvis Europols direktør mener, at videregivelse af oplysninger er absolut nødvendig for at beskytte de pågældende medlemsstaters væsentlige interesser inden for rammerne af Europols målsætninger eller forebygge en umiddelbart forestående alvorlig fare i forbindelse med kriminalitet eller terror. Direktøren for Europol skal under alle omstændigheder vurdere det databeskyttelsesniveau, der gælder for den pågældende instans, og opveje dette databeskyttelsesniveau mod disse interesser.

3. Før der videregives personoplysninger i medfør af stk. 2, skal spørgsmålet om, hvorvidt den pågældende eksterne organisation sikrer et tilstrækkeligt højt databeskyttelsesniveau, vurderes af direktøren på grundlag af alle de forhold, som spiller en rolle ved videregivelsen af personoplysninger, herunder:

(a) oplysningernes art

(b) formålet med oplysningerne

(c) varigheden af den planlagte behandling

(d) de generelle eller specifikke bestemmelser om databeskyttelse, der gælder for den eksterne instans

(e) hvorvidt den eksterne instans har aftalt særlige betingelser for de oplysninger, Europol har anmodet om.

4. Hvis Europol har modtaget de omhandlede personoplysninger fra en medlemsstat, videregiver Europol kun oplysninger til eksterne instanser, hvis den pågældende medlemsstat giver sit samtykke hertil. Medlemsstaten kan med henblik på en sådan videregivelse give sit forudgående samtykke, som kan være generelt eller betinget. Et sådant samtykke kan til enhver tid tilbagekaldes.

Hvis oplysningerne ikke stammer fra en medlemsstat, skal Europol sikre sig, at videregivelsen:

(a) ikke vil kunne forhindre en medlemsstats forskriftsmæssige udførelse af opgaver, der henhører under dens kompetence

(b) ikke bringer en medlemsstats sikkerhed eller offentlige orden i fare eller på anden måde risikerer at skade den.

5. Europol er ansvarlig for, at videregivelsen er lovlig. Europol skal registrere videregivelsen i henhold til denne artikel og begrundelsen herfor. Der gives kun tilladelse til videregivelse, hvis modtageren giver tilsagn om, at oplysningerne kun vil blive anvendt til det formål, hvortil de er blevet videregivet. Dette gælder ikke Europols videregivelse af personoplysninger som følge af en anmodning fra en ekstern instans.

Artikel 25 Gennemførelsesbestemmelser for Europols forbindelser

1. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal efter høring af Europa-Parlamentet, fastlægger gennemførelsesbestemmelserne for forbindelserne mellem Europol og de instanser, der er nævnt i artikel 23, stk. 1, herunder for Europols videregivelse af personoplysninger til sådanne eksterne instanser.

2. Styrelsesrådet fastlægger gennemførelsesbestemmelser for Europols forbindelser med organer og agenturer med tilknytning til Det Europæiske Fællesskab og Den Europæiske Union, jf. artikel 22, herunder for udveksling af personoplysninger mellem Europol og sådanne organer og agenturer. Før styrelsesrådet træffer beslutning høres den fælles kontrolinstans.

KAPITEL V – DATABESKYTTELSE OG DATASIKKERHED

Artikel 26 Databeskyttelsesniveau

Uden at det berører specifikke bestemmelser i denne afgørelse, overholder Europol principperne i Rådets rammeafgørelse 2007/XX/RIA om beskyttelse af personoplysninger, der behandles i forbindelse med det politimæssige og retslige samarbejde i straffesager, ved indsamling, behandling og brug af personoplysninger. Europol overholder disse principper i forbindelse med indsamling, behandling og brug af personoplysninger, herunder i forbindelse med ikke-automatiserede oplysninger i form af registre, dvs. strukturerede personoplysninger, der er tilgængelige ifølge specifikke kriterier.

Artikel 27 Databeskyttelsesansvarlig

1. Europol udpeger en databeskyttelsesansvarlig, som skal være ansat i Europol. Denne person er direkte under styrelsesrådets ledelse. Den databeskyttelsesansvarlige modtager ikke instrukser fra nogen side ved udførelsen af sine opgaver.

2. Den databeskyttelsesansvarlige har bl.a. følgende opgaver:

(a) på uafhængig vis sikre, at bestemmelserne i denne afgørelse om behandling af personoplysninger, herunder behandling af personoplysninger om Europols personale, overholdes på korrekt vis

(b) sikre, at der føres en skriftlig fortegnelse over videregivelse og modtagelse af personoplysninger i overensstemmelse med denne afgørelse

(c) sikre, at de registrerede efter anmodning informeres om deres rettigheder i henhold til denne afgørelse

(d) samarbejde med de ansatte i Europol, der har ansvaret for procedurer, uddannelse og rådgivning om databehandling.

3. Den databeskyttelsesansvarlige skal ved udførelsen af sine opgaver have adgang til alle de oplysninger, Europol behandler, og til alle Europols lokaler.

4. Hvis den databeskyttelsesansvarlige mener, at bestemmelserne i denne afgørelse om behandling af personoplysninger ikke er overholdt, skal han underrette direktøren.

Hvis direktøren ikke inden for en rimelig tidsfrist har løst problemet med en uregelmæssig behandling, underretter den databeskyttelsesansvarlige styrelsesrådet, der skal kvittere for modtagelse af oplysningerne

Hvis styrelsesrådet ikke inden for en rimelig tidsfrist har løst problemet med en uregelmæssig behandling, underretter den databeskyttelsesansvarlige den fælles kontrolinstans.

5. Styrelsesrådet vedtager yderligere gennemføresesbestemmelser vedrørende den databeskyttelsesansvarlige. Disse gennemførelsesbestemmelser vedrører navnlig udnævnelse og afskedigelse af den databeskyttelsesansvarlige og dennes hverv, opgaver og beføjelser.

Artikel 28 Databeskyttelsesansvar

1. Ansvaret for oplysninger behandlet af Europol, navnlig for lovligheden af indsamling, videregivelse til Europol og registrering samt oplysningernes korrekthed og ajourføring og lagringsfristens overholdelse påhviler:

(a) den medlemsstat, der har registreret eller videregivet de pågældende oplysninger

(b) Europol, for så vidt angår oplysninger modtaget fra tredjepart, eller som er resultatet af Europols analysearbejde.

2. Endvidere er Europol ansvarlig for alle behandlede oplysninger fra det tidspunkt, hvor det besluttes at registrere oplysningerne i et af de automatiserede eller ikke-automatiserede dataregistre. Oplysninger, som Europol har videresendt, men som endnu ikke indgår i et af Europols dataregistre, forbliver under den fremsendende parts databeskyttelse. Det er imidlertid Europols opgave at sikre, at oplysningerne, indtil de er lagret i et dataregister, kun er tilgængelige for bemyndigede Europol-ansatte med henblik på at fastslå, om de kan behandles af Europol, eller for bemyndigede ansatte hos den part, der har leveret oplysningerne. Hvis Europol efter en sådan vurdering har grund til at formode, at de leverede oplysninger er ukorrekte eller ikke længere er aktuelle, underretter Europol den part, der har leveret oplysningerne.

3. Europol lagrer oplysningerne på en sådan måde, at det kan konstateres, hvilken medlemsstat eller tredjepart der har videregivet dem, eller om de er resultatet af Europols analysearbejde.

Artikel 29 Den registreredes rettigheder

1. Enhver person har ret til adgang til egne personoplysninger, som er behandlet af Europol, eller til at få sådanne oplysninger kontrolleret på de betingelser, der er fastlagt i denne artikel.

2. Enhver person, der ønsker at benytte sig af sine rettigheder ifølge denne artikel, kan gratis fremsætte en anmodning i den henseende i en hvilken som helst medlemsstat til den myndighed, som den pågældende medlemsstat har udpeget i den henseende. Denne myndighed skal uden ophør henvende sig til Europol, og under alle omstændigheder senest en måned efter modtagelse.

3. Anmodningen skal behandles af Europol inden for en frist på tre måneder fra modtagelsen i overensstemmelse med denne artikel og de love og administrative procedurer, der gælder i den medlemsstat, hvor anmodningen fremsættes.

4. Adgang til personoplysninger nægtes, hvis:

(a) en sådan adgang kan skade en af Europols aktiviteter

(b) en sådan adgang kan skade en national efterforskning, som Europol deltager i

(c) en sådan adgang kan skade tredjeparts rettigheder og friheder.

5. Europol hører de berørte medlemsstaters kompetente retshåndhævende myndigheder, før der træffes beslutning om at give adgang. Adgang til oplysninger i analyseregistre kræver enighed mellem Europol, de medlemsstater, der deltager i analysen, og den eller de medlemsstater, der er direkte berørt af videregivelsen af sådanne oplysninger. Hvis en medlemsstat nægter at give adgang til personoplysninger, skal den underrette Europol om afslaget og begrunde det.

6. Hvis en eller flere medlemsstater eller Europol har tilkendegivet deres modstand mod en persons adgang til egne personoplysninger, underretter Europol den pågældende om, at der er foretaget kontrol uden at anføre forhold, som kan afsløre, om Europol har registreret personoplysninger om den pågældende.

Artikel 30 Rettelse og sletning af oplysninger

1. Enhver har ret til at anmode Europol om, at fejlagtige oplysninger vedrørende den pågældende rettes eller slettes. Hvis det enten som følge af udøvelsen af denne ret eller på anden måde viser sig, at oplysninger, som lagres hos Europol, og som er blevet videregivet af eksterne instanser, eller som er resultatet af Europols analysevirksomhed, er ukorrekte, eller at registrering og lagring af dem er i strid med denne afgørelse, skal Europol rette eller slette dem.

2. Hvis oplysninger, som er ukorrekte eller behandlet i strid med denne afgørelse, er videregivet direkte til Europol af en medlemsstat, har denne pligt til at rette eller slette dem i samarbejde med Europol.

3. Hvis ukorrekte oplysninger er videregivet på anden passende vis, eller hvis fejlene i oplysningerne fra medlemsstaterne skyldes fejl i registreringen eller en registrering, der er i strid med bestemmelserne i denne afgørelse, eller hvis fejlene skyldes, at Europol har registreret dem, accepteret dem eller lagret dem forkert eller i strid med bestemmelserne i denne afgørelse, skal Europol rette eller slette oplysningerne i samarbejde med de berørte medlemsstater.

4. I de i stk. 1, 2 og 3, nævnte tilfælde skal medlemsstater eller eksterne instanser, som har modtaget de pågældende oplysninger, straks underrettes. De modtagende medlemsstater skal ligeledes rette eller slette dem.

5. Europol underretter den pågældende om, at rettelsen eller sletningen af de oplysninger, der vedrører ham, er blevet foretaget. Hvis den pågældende ikke er tilfreds med Europols svar, eller hvis han ikke har fået svar inden for en frist på tre måneder, kan han indbringe sagen for den fælles kontrolinstans.

Artikel 31 Klager

1. Europol skal i sit svar på en anmodning om kontrol af eller adgang til oplysninger, eller en anmodning om rettelse og sletning af oplysninger, underrette ansøgeren om, at han kan indgive klage til den fælles kontrolinstans, hvis han ikke er tilfreds med afgørelsen. Vedkommende kan ligeledes indgive klage til den fælles kontrolinstans, hvis han ikke har modtaget svar på sin anmodning inden for de tidsfrister, der er fastlagt i artikel 29 og 30.

2. Hvis ansøgeren indgiver klage til den fælles kontrolinstans, behandles den af denne instans.

3. Når klagen vedrører adgang til oplysninger, der er registreret i Europols informationssystem af en medlemsstat, træffer den fælles kontrolinstans afgørelse i overensstemmelse med national ret i den medlemsstat, som har modtaget anmodningen. Den fælles kontrolinstans hører først den nationale kontrolinstans eller den kompetente retsmyndighed i den medlemsstat, oplysningen stammer fra. Den nationale kontrolinstans eller den kompetente retsmyndighed foretager derefter de nødvendige undersøgelser, bl. a. for at konstatere, om afgørelsen om at afslå anmodningen er truffet i overensstemmelse med gældende national ret. I bekræftende fald træffes afgørelsen, der kan gå så vidt som til at afslå anmodningen om udlevering, af den fælles kontrolinstans i tæt samarbejde med den nationale kontrolinstans eller den kompetente retsmyndighed.

4. Hvis klagen vedrører adgang til oplysninger, som Europol har lagret i Europols informationssystem, oplysninger lagret i analyseregistre eller i andre systemer oprettet af Europol med henblik på behandling af personoplysninger i medfør af artikel 10, og hvis der fortsat er indvendinger fra Europol eller en medlemsstat, kan den fælles kontrolinstans kun tilsidesætte sådanne indvendinger med et flertal på to tredjedele af sine medlemmer efter at have hørt Europol eller den berørte medlemsstat. Hvis der ikke er et sådant flertal, meddeler den fælles kontrolinstans ansøgeren afslaget uden at anføre forhold, som kan afsløre, om der er registreret personoplysninger om ansøgeren.

5. Når klagen vedrører kontrol af oplysninger, der er registreret i Europols informationssystem af en medlemsstat, sikrer den fælles kontrolinstans sig, at de nødvendige undersøgelser er foretaget på korrekt vis i tæt samarbejde med den nationale kontrolinstans i den medlemsstat, der har registreret oplysningerne. Den fælles kontrolinstans meddeler ansøgeren, at der er foretaget de nødvendige undersøgelser, uden at anføre forhold, som kan afsløre, om der er registreret personoplysninger om ansøgeren.

6. Når klagen vedrører kontrol af oplysninger, der er registreret i Europols informationssystem af Europol, eller oplysninger, der er lagret i analyseregistrene, sikrer den fælles kontrolinstans sig, at Europol har foretaget de nødvendige undersøgelser på korrekt vis. Den fælles kontrolinstans meddeler ansøgeren, at der er foretaget de nødvendige undersøgelser, uden at anføre forhold, som kan afsløre, om der er registreret personoplysninger om ansøgeren.

Artikel 32 Den nationale kontrolinstans

1. Hver medlemsstat udpeger en national kontrolinstans, som har til opgave uafhængigt og i overensstemmelse med national ret at overvåge lovligheden af den pågældende medlemsstats registrering, søgning samt videregivelse uanset form af personoplysninger til Europol samt at sikre sig, at den registreredes rettigheder ikke krænkes herved. Med henblik herpå har kontrolinstansen via de nationale enheder eller forbindelsesofficererne adgang til de oplysninger, som medlemsstaten har registreret i Europols informationssystem eller i andre systemer oprettet af Europol med henblik på behandling af personoplysninger i medfør af artikel 10 i overensstemmelse med de gældende nationale procedurer.

For at kunne udføre kontrollen skal de nationale kontrolinstanser have adgang til lokaler og sagsakter hos de respektive forbindelsesofficer ved Europol.

I overensstemmelse med gældende nationale procedurer kontrollerer den nationale kontrolinstans endvidere de aktiviteter, som den nationale enhed og forbindelsesofficeren udfører, for så vidt disse vedrører beskyttelsen af personoplysninger. Den nationale kontrolinstans skal også holde den fælles kontrolinstans informeret om alle foranstaltninger, der træffes i relation til Europol.

2. Enhver kan anmode den nationale kontrolinstans om at kontrollere, at registreringen hos og videregivelsen til Europol af personoplysninger om vedkommende selv uanset form samt medlemsstaternes søgninger sker lovligt.

Denne ret udøves i overensstemmelse med gældende lovgivning i den medlemsstat, hvor anmodningen fremsættes.

Artikel 33 Den fælles kontrolinstans

1. Der oprettes en uafhængig fælles kontrolinstans, som har til opgave i overensstemmelse med denne afgørelse at overvåge Europols virksomhed for at sikre, at registrerede personers rettigheder ikke krænkes ved lagring, behandling og anvendelse af oplysninger, som Europol er i besiddelse af. Den fælles kontrolinstans kontrollerer endvidere, at videregivelsen af oplysninger, som stammer fra Europol, er lovlig. Den fælles kontrolinstans består af højst to medlemmer eller repræsentanter, som eventuelt bistås af suppleanter, fra hver national kontrolinstans, som har de nødvendige kvalifikationer og udnævnes for fem år af hver medlemsstat. Hver delegation råder over én stemme ved afstemninger.

Den fælles kontrolinstans udpeger en formand af sin midte.

Medlemmerne af den fælles kontrolinstans må ikke modtage instruktioner fra nogen myndighed under udøvelsen af deres hverv.

2. Europol bistår den fælles kontrolinstans med udførelsen af dennes opgaver. Europol skal således især:

(a) give kontrolinstansen alle de oplysninger, den anmoder om, indsigt i alle dokumenter og sagsakter samt adgang til oplysninger, der er lagret i registret

(b) give kontrolinstansen fri adgang til alle sine lokaler på et hvilket som helst tidspunkt

(c) gennemføre den fælles kontrolinstans' afgørelser i klagesager.

3. Den fælles kontrolinstans har kompetence til at undersøge anvendelses- og fortolkningsproblemer, der måtte opstå i tilknytning til Europols arbejde med at behandle og anvende personoplysninger, til at undersøge problemer, der måtte opstå i forbindelse med den uafhængige kontrol, som medlemsstaternes nationale kontrolinstanser har foretaget, eller som vedrører udøvelse af retten til information, samt til at udarbejde harmoniserede forslag med henblik på fælles løsninger af de foreliggende problemer.

4. Enhver kan anmode den fælles kontrolinstans om at undersøge, om de oplysninger om vedkommende, som Europol er i besiddelse af, er indsamlet, lagret, behandlet og anvendt på lovlig vis.

5. Hvis den fælles kontrolinstans konstaterer, at der ved lagring, behandling eller anvendelse af personoplysninger er handlet i strid med denne afgørelse, fremsætter den alle de bemærkninger, den finder nødvendige, over for Europols direktør og anmoder om at få svar inden for en fastsat frist. Direktøren holder styrelsesrådet underrettet om hele forløbet. Hvis den fælles kontrolinstans ikke er tilfreds med direktørens svar på anmodningen, henviser den fælles kontrolinstans sagen til styrelsesrådet.

6. Med henblik på udførelsen af sine opgaver og for at bidrage til en mere konsekvent anvendelse af regler og procedurer for databehandling samarbejder den fælles kontrolinstans i det omfang, det er nødvendigt, med andre kontrolinstanser og med den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse.

7. Den fælles kontrolinstans udarbejder regelmæssigt en beretning om sin virksomhed, der omfatter både egne aktiviteter og de nationale kontrolinstansers aktiviteter, for så vidt de vedrører Europol. Beretningen forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet. Styrelsesrådet får forinden lejlighed til at afgive en udtalelse, som vedlægges beretningen.

Den fælles kontrolinstans beslutter, om dens beretning skal offentliggøres eller ej, og i givet fald hvordan.

8. Den fælles kontrolinstans fastsætter sin forretningsorden med totredjedelsflertal og fremsender den til Rådet med henblik på godkendelse. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal efter høring af Europa-Parlamentet.

9. Den fælles kontrolinstans opretter af sin midte et udvalg sammensat af et medlem fra hver medlemsstat, som har stemmeret. Udvalget skal med alle passende midler behandle klager, jf. artikel 31. Hvis parterne anmoder om det, høres de af udvalget, eventuelt bistået af deres rådgivere. Afgørelser truffet inden for denne ramme er endelige for alle de berørte parter.

10. Den fælles kontrolinstans kan endvidere nedsætte en eller flere kommissioner.

11. Den fælles kontrolinstans høres om den del af Europols budget, som vedrører kontrolinstansen. Dens udtalelse vedlægges det pågældende budgetforslag.

12. Den fælles kontrolinstans bistås af et sekretariat, hvis opgaver fastsættes i forretningsordenen.

Artikel 34 Datasikkerhed

1. Europol træffer de nødvendige tekniske og administrative foranstaltninger til at sikre gennemførelsen af denne afgørelse. Foranstaltningerne betragtes som nødvendige, hvis de dermed forbundne udgifter står i passende forhold til det tilstræbte sikkerhedsniveau.

2. Med henblik på Europols databehandling træffer hver medlemsstat og Europol foranstaltninger for:

(a) at forhindre, at uautoriserede får adgang til det udstyr, der benyttes til behandling af personoplysninger (fysisk adgangskontrol)

(b) at forhindre, at datamedier kan læses, kopieres, ændres eller fjernes af uautoriserede personer (kontrol med datamedier)

(c) at forhindre uautoriseret registrering af oplysninger samt uautoriseret adgang til, ændring eller sletning af registrerede personoplysninger (kontrol med lagring)

(d) at forhindre, at databehandlingssystemerne kan benyttes af uautoriserede personer ved hjælp af datatransmissionsudstyr (brugerkontrol)

(e) at sikre, at autoriserede personer, hvad angår brugen af et databehandlingssystem, kun får adgang til de oplysninger, som henhører under deres kompetence (adgangskontrol)

(f) at sikre, at det er muligt at undersøge og fastslå, til hvilke myndigheder der kan videregives personoplysninger via datatransmissionsudstyr (kontrol med videregivelse)

(g) at det kan efterprøves og fastslås, hvilke personoplysninger der er blevet registreret i databehandlingssystemerne, hvornår og af hvem (kontrol med registrering)

(h) at forhindre uautoriseret søgning, kopiering, ændring eller sletning af personoplysninger i forbindelse med videregivelse af oplysninger eller transport af datamedier (kontrol med transport)

(i) at sikre, at de anvendte systemer i tilfælde af teknisk forstyrrelser straks kan genetableres (genopretning), og

(j) at sikre, at systemet fungerer fejlfrit, at indtrufne fejl straks meldes (pålidelighed), og at lagrede oplysninger ikke bliver forkerte som følge af fejlfunktioner i systemet (integritet).

KAPITEL VI - ORGANISATION

Artikel 35 Europols organer

Europol har følgende organer:

(a) styrelsesrådet

(b) direktøren.

Artikel 36 Styrelsesrådet

1. Styrelsesrådet består af en delegation fra hver medlemsstat og en fra Kommissionen. Hver medlemsstats delegation har én stemme. Kommissionens delegation har tre stemmer, bortset fra vedtagelsen af budgettet og arbejdsprogrammet, hvor den har seks stemmer.

2. Formandskabet for styrelsesrådet varetages af repræsentanten for den medlemsstat, der varetager formandskabet for Rådet for Den Europæiske Union.

3. Direktøren deltager i styrelsesrådets møder uden stemmeret.

4. Medlemmer af styrelsesrådet og direktøren kan lade sig ledsage af eksperter.

5. Styrelsesrådet holder møde mindst to gange om året og højst fire gange om året. Der kan indkaldes til yderligere møder i hastetilfælde, som besluttes af formanden.

6. Styrelsesrådet fastsætter selv sin forretningsorden.

7. Styrelsesrådet træffer beslutning med et flertal på to tredjedele af sine medlemmer.

8. Styrelsesrådet skal:

(a) føre tilsyn med direktørens embedsførelse

(b) træffe beslutninger eller gennemførelsesbestemmelser i overensstemmelse med bestemmelserne i denne afgørelse

(c) vedtage gennemførelsesbestemmelser for Europols personale efter forslag fra direktøren og efter Kommissionens godkendelse

(d) vedtage finansforordningen og udnævne en regnskabsfører i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 og efter høring af Kommissionen

(e) vedtage en liste med mindst tre kandidater til stillingen som direktør, der skal fremlægges for Rådet efter høring af Kommissionen

(f) være ansvarlig for alle andre opgaver, som Rådet måtte pålægge styrelsesrådet, bl.a. i gennemførelsesbestemmelser til denne afgørelse.

9. Styrelsesrådet vedtager hvert år:

(a) et forslag til budgetoverslag og det foreløbige budgetforslag, der skal fremlægges for Kommissionen, herunder stillingsfortegnelsen og det endelige budget

(b) et arbejdsprogram for Europols fremtidige aktiviteter under hensyntagen til medlemsstaternes operative behov og følgerne heraf for budgettet og Europols personale, efter Kommissionen har afgivet udtalelse

(c) en almindelig beretning om Europols aktiviteter i det forløbne år.

Disse dokumenter fremsendes til Rådet til godkendelse. Rådet fremsender dem til Europa-Parlamentet til information.

10. Styrelsesrådet kan, hvis det er strengt nødvendigt, beslutte at oprette arbejdsgrupper, der skal udarbejde anbefalinger, udvikle og foreslå strategier eller udføre rådgivende opgaver, som styrelsesrådet finder nødvendige. Styrelsesrådet udarbejder regler for arbejdsgruppernes oprettelse og arbejde.

11. Styrelsesrådet udøver de beføjelser, der er fastsat i artikel 38, stk. 3, i forhold til direktøren, uden at det berører artikel 37, og den databeskyttelsesansvarlige som nævnt i artikel 27.

12. De rådsafgørelser, der er nævnt i artikel 4, stk. 4, artikel 10, stk. 3, artikel 14, stk. 1, artikel 23, stk. 2, artikel 25 stk. 1, artikel 33, stk. 8 og artikel 39, stk. 1, udarbejdes af styrelsesrådet.

13. Styrelsesrådet hører den fælles kontrolinstans, der er nævnt i artikel 33, i forbindelse med udarbejdelsen af de afgørelser, der er nævnt i artikel 10, stk. 3, artikel 14, stk. 1, og artikel 25, stk. 1.

Artikel 37 Direktøren

1. Europol ledes af en direktør, der udnævnes af Rådet, som træffer afgørelse med kvalificeret flertal, fra en liste med mindst tre kandidater forelagt af styrelsesrådet, for en periode på fire år, der kan forlænges én gang.

2. Direktøren bistås af vicedirektører, som udnævnes for en periode på fire år, der kan forlænges én gang, i overensstemmelse med proceduren i stk. 1. Vicedirektørernes opgaver fastlægges nærmere af direktøren.

3. Styrelsesrådet fastlægger regler for udvælgelse af kandidater til stillingen som direktør eller vicedirektør. Sådanne regler skal, før de træder i kraft, godkendes af Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal.

4. Direktøren er ansvarlig for:

(a) udførelsen af de opgaver, som er tildelt Europol

(b) den løbende administration

(c) udøvelse af beføjelserne i artikel 38, stk. 3, over for de ansatte

(d) korrekt udarbejdelse og gennemførelse af styrelsesrådets afgørelser

(e) udarbejdelse af det foreløbige budgetforslag, den foreløbige stillingsfortegnelse og udkastet til arbejdsprogram

(f) gennemførelse af Europols budget

(g) regelmæssig underretning af styrelsesrådet om gennemførelsen af de prioriteter, som Rådet har fastsat, samt om Europols forbindelser udadtil

(h) alle andre opgaver, denne afgørelse eller styrelsesrådet pålægger denne.

5. Direktøren står til ansvar for sin embedsførelse over for styrelsesrådet.

6. Direktøren repræsenterer Europol i retlig henseende.

7. Direktøren og vicedirektørerne kan afskediges ved en afgørelse, som Rådet træffer med kvalificeret flertal efter høring af Europa-Parlamentet efter udtalelse fra styrelsesrådet. Styrelsesrådet fastsætter de regler, der skal anvendes i sådanne tilfælde. Reglerne skal, før de træder i kraft, godkendes af Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal efter høring af Europa-Parlamentet.

Artikel 38 Personale

1. Vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne og de bestemmelser, som De Europæiske Fællesskabers institutioner i fællesskab har vedtaget med henblik på anvendelse af denne vedtægt og disse ansættelsesvilkår, gælder for Europols direktør, vicedirektører og personale i Europol, der ansættes efter denne afgørelses ikrafttrædelse.

2. Med henblik på anvendelsen af Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29. februar 1968 om vedtægten for tjenestemænd i De europæiske Fællesskaber og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber samt om særlige midlertidige foranstaltninger for tjenestemænd i Kommissionen er Europol et agentur ifølge artikel 1a, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber.

3. De beføjelser, som vedtægten tillægger ansættelsesmyndigheden, og de beføjelser, som ansættelsesvilkårene for øvrige ansatte tillægger den myndighed, der er beføjet til at indgå kontrakter, udøves af Europol over for de ansatte og direktøren i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 36, stk. 11, og artikel 37, stk. 4, litra c), i denne afgørelse.

4. Europols personale ansættes i overensstemmelse med de regler, der fremgår af stk. 1. Personalet ansættes som tjenestemænd, midlertidigt ansatte eller kontraktansatte. Fællesskabsinstitutionerne kan udstationere tjenestemænd i Europol som midlertidigt personale.

5. Medlemsstaterne kan udsende nationale eksperter til Europol. I den henseende vedtager styrelsesrådet de nødvendige gennemførelsesforanstaltninger.

KAPITEL VII - TAVSHEDSPLIGT

Artikel 39 Klassificering

1. Europol og medlemsstaterne sikrer ved passende foranstaltninger, at klassificerede oplysninger, som tilvejebringes på grundlag af denne afgørelse eller udveksles med Europol, beskyttes. I den henseende vedtager Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal efter høring af Europa-Parlamentet, passende klassificeringsregler. Sådanne regler skal indeholde bestemmelser om de tilfælde, hvor Europol kan udveksle klassificerede oplysninger, med tredjeparter.

2. I tilfælde, hvor Europol pålægger en person følsomme opgaver, forpligter de respektive medlemsstater sig til efter anmodning fra Europols direktør at foretage sikkerhedsundersøgelser af deres egne statsborgere i overensstemmelse med de nationale bestemmelser og til at bistå hinanden hermed. Den myndighed, der har kompetence i henhold til de nationale bestemmelser, meddeler alene resultatet af sikkerhedsundersøgelsen til Europol. Resultaterne er bindende for Europol.

3. Medlemsstaterne og Europol må kun betro særligt kvalificerede og sikkerhedsgodkendte personer at arbejde med databehandling hos Europol. Styrelsesrådet vedtager reglerne for sikkerhedsgodkendelse af Europols ansatte. Styrelsesrådet holdes regelmæssigt informeret af direktøren om resultatet af sikkerhedskontrollen af Europols personale.

Artikel 40 Tavshedspligt

1. Europols direktør, medlemmerne af styrelsesrådet, vicedirektørerne, ansatte ved Europol og forbindelsesofficererne skal afholde sig fra enhver handling og offentlig meningstilkendegivelse, der vil kunne skade Europols anseelse eller virksomhed.

2. Europols direktør, medlemmerne af styrelsesrådet, vicedirektørerne, ansatte ved Europol og forbindelsesofficererne samt enhver, som udtrykkeligt har fået pålagt tavshedspligt, eller som har adgang til klassificerede oplysninger, må ikke afsløre faktiske forhold eller oplysninger, som de får kendskab til i medfør af deres stilling eller som led i deres virke hverken offentligt eller over for uvedkommende. Dette gælder dog ikke for faktiske forhold og oplysninger, som ikke er klassificeret. Tavshedspligten gælder også efter ophøret af den pågældendes tjenesteperiode, tjenestekontrakt eller virke. Tavshedspligten i medfør af første punktum meddeles den pågældende af Europol, og der gøres opmærksom på de strafferetlige følger af overtrædelse deraf. Meddelelsen af tavshedspligten føres til protokol.

3. Europols direktør, medlemmerne af styrelsesrådet, vicedirektørerne, ansatte ved Europol, forbindelsesofficererne samt de personer, som er pålagt tavshedspligt i henhold til stk. 2, må ikke uden at underrette direktøren eller styrelsesrådet, hvis det drejer sig om direktøren, inden- eller udenretsligt fremsætte udtalelser eller afgive erklæringer om forhold og anliggender, som de er blevet bekendt med i medfør af deres stilling eller som led i deres virke.

Direktøren eller styrelsesrådet henvender sig til de retshåndhævende instanser eller enhver anden kompetent instans for at sikre, at de nødvendige foranstaltninger i overensstemmelse med den nationale ret træffes. Sådanne foranstaltninger kan enten være at få fastsat nærmere regler for afgivelse af vidneudsagn, som kan sikre oplysningernes fortrolige karakter, eller, for så vidt det er tilladt ifølge national ret, at afslå at meddele oplysningerne, hvis beskyttelsen af Europols eller en medlemsstats grundlæggende interesser gør det påkrævet.

Hvis det ifølge medlemsstatens ret er muligt at afslå at vidne, skal de personer, der er nævnt i stk. 2, der indkaldes som vidner, have behørig tilladelse til at vidne. Tilladelsen gives af direktøren, og hvis det er ham sel