DA Den Europæiske Unions Tidende C 150/8

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 50, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer

(2017/C 150/06)

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 51 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (1).

ENHEDSDOKUMENT

»PORC NOIR DE BIGORRE«

EU-nr.: PDO-FR-02106 — 14.1.2016

BOB ( X ) BGB ( )

1. Betegnelse

»Porc noir de Bigorre«

2. Medlemsstat eller tredjeland

Frankrig

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren

3.1. Produkttype

Kategori 1.1. Kød (og slagteaffald), fersk

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1

Kødet fra »Porc noir de Bigorre« fremstilles af gasconske racerene parteringssvin, han- og hundyr, der slagtes i en alder af mindst 12 måneder og højst 24 måneder.

Slagtekroppene har en vægt på mindst 100 kg, en fedttykkelse på mindst 30 mm og en muskeltykkelse på mindst 45 mm, som måles nederst på ryggen.

Fedtet indeholder neophytadien, som er en kulbrintemarkør fra indtagelse af græs i en mængde på over 0,4 Unité Arbitraire de Zone (vilkårlige zoneenheder), der analyseres på grundlag af rygfedtet.

Kødet har en kraftig rød farve. Farven, der vurderes ved hjælp af den japanske skala på musklen Gluteus medius, er mindst 3. Det ydre fedt er hvidt, og den intramuskulære fedtprocent på den lange rygmuskel (Longissimus dorsi) er mindst 2,5 %.

Når kødet er tilberedt, har det en fiberfattig, smeltende og saftig konsistens, og det er velsmagende og mørt.

Kødet sælges i kølet form. Det er forbudt at sælge optøet, kølet kød.

3.3. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse) og råvarer (kun for forarbejdede produkter)

Under diegivningen kan pattegrisene fodres med et tilskud, der består af en blanding af korn, soja og mælkepulver. Den enkelte pattegris må højst indtage 5 kg af dette foder i denne periode. Foderet kan komme fra områder uden for det geografiske område. Alt foderet kan imidlertid ikke komme fra det geografiske område, hvor de topografiske og klimatiske forhold ikke gør det muligt at producere alle planteråstofferne, navnlig de proteiner og bælgfrugter, der er nødvendige for, at dyrene får et afbalanceret foder. Denne del af foderet, der er begrænset til 5 kg, udgør en mindre mængde end den mængde, som pattegrisen får ved diegivningen, hvor den indtager i gennemsnit 40 l modermælk, hvilket i tørstof udgør ca. 8 kg, fra det geografiske område. Blandingen af korn, soja og mælkepulver kan ikke certificeres som kommende fra det afgrænsede geografiske område på grund af de forskellige forsyningskilder.

Efter afvænningen fodres pattegrisene med en kornfoderblanding (mindst 70 vægtprocent af råstoffet), eventuelt suppleret med en proteinkilde (rapskager, solsikkekager, hestebønner og ærter) og mineraler og vitaminer. Kornet skal komme fra det geografiske område.

Når svinene er mindst 3,5 måneder og højst 6 måneder gamle, opdrættes de på græsarealer i opfedningsperioden med en belægningsgrad på højst 20 dyr pr. hektar, hvor svinene får en del af foderet fra græsningen. De opfordres således med græs, primært kløver og græsarter, frugter og andre ressourcer fra miljøet.

De får et fodertilskud som et supplement i opfedningsprocessen. Dette foder består af mindst 70 % korn (hvede, havre, byg, rug og triticale), eventuelt suppleret med kornprodukter og/eller en proteinkilde (hestebønner, ærter, rapskager eller solsikkekager) og mineraler og vitaminer. Kornet skal komme fra det geografiske område. Kun protein-, mineral- og vitamintilskuddene kommer fra områder uden for det geografiske område. På grund af de miljømæssige forhold produceres der ikke tilstrækkeligt foder i det geografiske område.

Det daglige fodertilskud pr. svin er højst 3 kg, udtrykt i tørstof.

Disse regler sikrer en foderandel på mindst 72,6 % fra det geografiske område i dyrets levetid.

3.4. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område

Svinene er født, opdrættet, opfedet og slagtet i det geografiske område.

3.5. Særlige regler for udskæring, rivning eller emballering osv. af det produkt, som betegnelsen henviser til

—

3.6. Særlige regler for mærkning af det produkt, som betegnelsen henviser til

Den enkelte slagtekrop identificeres med en etikette, som er fastgjort på den indvendige side af hver halve slagtekrop i samme højde som svinekammen, og som omfatter slagtedatoen, nummeret på besætningen af fedesvin, slagteriets nummer, svinets identifikationsnummer og betegnelsen »NB«.

Indtil den endelige forhandler ledsages slagtekroppene af en etikette, der foruden de lovpligtige påskrifter som minimum angiver følgende: opdrætterens navn, opdrættets nummer, svinets identifikationsnummer og slagtedatoen.

4. Præcis afgrænsning af det geografiske område

Det geografiske område omfatter følgende kommuner eller dele af kommuner:

Kommuner, som er omfattet i deres helhed:

Departementet Haute-Garonne:

Ardiège, Aspret-Sarrat, Ausson, Bagiry, Balesta, Barbazan, Blajan, Bordes-de-Rivière, Boudrac, Boulogne-sur-Gesse, Cardeilhac, Cassagnabère-Tournas, Cazaril-Tambourès, Charlas, Ciadoux, Cier-de-Rivière, Clarac, Cuguron, Le Cuing, Eup, Franquevielle, Galié, Génos, Gensac-de-Boulogne, Gourdan-Polignan, Huos, Labarthe-Rivière, Labroquère, Lalouret-Laffiteau, Larcan, Larroque, Lécussan, Lespugue, Lodes, Loudet, Lourde, Lunax, Luscan, Malvezie, Martres-de-Rivière, Mont-de-Galié, Montgaillard-sur-Save, Montmaurin, Montréjeau, Nénigan, Nizan-Gesse, Ore, Payssous, Pointis-de-Rivière, Ponlat-Taillebourg, Régades, Saint-Bertrand-de-Comminges, Saint-Gaudens, Saint-Ignan, Saint-Lary-Boujean, Saint-Loup-en-Comminges, Saint-Marcet, Saint-Pé-d'Ardet, Saint-Pé-Delbosc, Saint-Plancard, Saman, Sarrecave, Sarremezan, Sauveterre-de-Comminges, Saux-et-Pomarède, Sédeilhac, Seilhan, Les Tourreilles, Valcabrère, Valentine, Villeneuve-de-Rivière og Villeneuve-Lécussan.

Departementet Gers:

— kommunerne i distriktet Mirande-Astarac, undtagen Lamazère

— kommunerne i distriktet Pardiac-Rivière-Basse, undtagen Castelnau-d'Anglès, L'Isle-de-Noé, Izotges, Montesquiou og Mouchès

— i distriktet Astarac-Gimone, kommunerne Arrouède, Aujan-Mournède, Bellegarde, Bézues-Bajon, Cabas-Loumassès, Chélan, Cuélas, Esclassan-Labastide, Labarthe, Lalanne-Arqué, Lourties-Monbrun, Manent-Montané, Masseube, Moncorneil-Grazan, Monlaur-Bernet, Mont-d'Astarac, Panassac, Ponsan-Soubiran, Pouy-Loubrin, Saint-Arroman, Saint-Blancard, Samaran, Sarcos, Seissan og Sère

— i distriktet Fezensac, kommunerne Gazax-et-Baccarisse, Peyrusse-Grande, Peyrusse-Vieille og Saint-Pierre-d'Aubézies.

Departementet Pyrénées-Atlantiques:

Aast, Bédeille, Bentayou-Sérée, Casteide-Doat, Castéra-Loubix, Coarraze, Ger, Labatmale, Labatut, Lamayou, Maure, Monségur, Montaner, Montaut, Ponson-Debat-Pouts, Ponson-Dessus, Pontacq, Pontiacq-Viellepinte, Saint-Vincent og Saubole.

Departementet Hautes-Pyrénées:

— kommunerne i distrikterne: Aureilhan, Bordères-sur-l’Échez, Les Coteaux, Moyen Adour, Ossun, Val d’Adour-Rustan-Madiranais, La Vallée de l’Arros et des Baïses (undtagen Asque, der kun er omfattet delvist) og Vic-en-Bigorre.

— følgende kommuner: Adast, Adé, Anères, Les Angles, Anla, Antichan, Antist, Aragnouet, Arcizac-ez-Angles, Argelès-Gazost, Arné, Arrayou-Lahitte, Arrodets-ez-Angles, Artigues, Aspin-en-Lavedan, Astugue, Aventignan, Aveux, Avezac-Prat-Lahitte, Ayros-Arbouix, Ayzac-Ost, Barlest, La Barthe-de-Neste, Bartrès, Bazus-Neste, Bertren, Bize, Bizous, Boô-silhen, Bourréac, Campistrous, Cantaous, Capvern, Cheust, Clarens, Créchets, Escala, Escoubès-Pouts, Gaudent, Gazave, Gembrie, Générest, Ger, Gerde, Geu, Gez, Gez-ez-Angles, Hautaget, Hiis, Ilheu, Izaourt, Izaux, Jarret, Julos, Juncalas, Labastide, Laborde, Lagrange, Lannemezan, Lau-Balagnas, Lézignan, Lombrès, Lortet, Loubajac, Lourdes, Loures-Barousse, Lugagnan, Mazères-de-Neste, Mazouau, Montégut, Montgaillard, Montoussé, Montsérié, Nestier, Neuilh, Omex, Ordizan, Ossun-ez-Angles, Ousté, Pailhac, Paréac, Peyrouse, Pierrefitte-Nestalas, Pinas, Poueyferré, Pouzac, Préchac, Réjaumont, Saint-Arroman, Saint-Créac, Sainte-Marie, Saint-Laurent-de-Neste, Saint-Paul, Samuran, Sarp, Sassis, Sère-en-Lavedan, Sère-Lanso, Siradan, Sireix, Soulom, Tajan, Tarbes, Tibiran-Jaunac, Trébons, Troubat, Tuzaguet, Uglas og Viger.

Kommuner, som er delvist omfattet:

Departementet Haute-Garonne:

Antichan-de-Frontignes, Chaum, Cierp-Gaud, Esténos, Fronsac, Frontignan-de-Comminges, Marignac og Saint-Béat.

Departementet Hautes-Pyrénées:

Adervielle-Pouchergues, Agos-Vidalos, Ancizan, Arcizans-Avant, Arcizans-Dessus, Ardengost, Armenteule, Arras-en-Lavedan, Arreau, Arrens-Marsous, Artalens-Souin, Aspin-Aure, Asque, Asté, Aucun, Avajan, Bagnères-de-Bigorre, Bareilles, Barran-coueu, Bazus-Aure, Beaucens, Beaudéan, Berbérust-Lias, Betpouey, Beyrède-Jumet, Bordères-Louron, Bourisp, Bramevaque, Bun, Cadéac, Cadeilhan-Trachère, Camous, Campan, Camparan, Cauterets, Cazarilh, Cazaux-Debat, Cazaux-Fréchet-Anéran-Camors, Chèze, Esbareich, Esparros, Esquièze-Sère, Estaing, Estarvielle, Estensan, Esterre, Ferrère, Fréchet-Aure, Gaillagos, Gazost, Gèdre, Génos, Germs-sur-l'Oussouet, Gouaux, Grezian, Grust, Guchan, Guchen, Hèches, Ilhet, Jézeau, Labas-sère, Lançon, Loudenvielle, Luz-Saint-Sauveur, Mauléon-Barousse, Nistos, Ossen, Ourde, Ourdis-Cotdoussan, Ourdon, Ouzous, Ris, Sacoué, Sailhan, Saint-Lary-Soulan, Saint-Pastous, Saint-Pé-de-Bigorre, Saint-Savin, Saléchan, Saligos, Salles, Sarrancolin, Sazos, Ségus, Seich, Sers, Sost, Thèbe, Tramezaïgues, Uz, Viella, Vielle-Aure, Vielle-Louron, Vier-Bordes, Viey, Vignec, Villelongue, Viscos og Vizos.

5. Tilknytning til det geografiske område

Det geografiske områdes egenart

Det karakteristiske naturlige miljø i produktionsområdet Bigorre består af bakker og dale, der er dannet i aflejringer fra Pyrenæerne. Den generelt dybe og sure jord og det fugtige og milde klima sikrer en næsten kontinuerlig og betydelig græsvækst hele året, undtagen i en kort periode om vinteren. Miljøet, som ofte er vanskeligt på grund af det ujævne terræn og de mange træer, er velegnet til at skabe græsningsområder til svinene med både græsarealer og skovbevoksede områder.

Bigorreområdet opstod som sådant for mere end 2 000 år siden under romernes herredømme. Tilknytningen mellem det sorte svin og Bigorre gjorde sig gældende fra det 11. århundrede, da de cluniacensiske benediktinermunke grundlagde en lang række abbedier specifikt i Bigorre og udviklede produktion og opdræt af det sorte svin, som er specielt egnet til udnyttelse af det naturlige og landbrugsmæssige miljø i Bigorre.

Selv om opdræt af svin af den gasconske race i vid udstrækning har bredt sig ud over Bigorreområdet, blev det især koncentreret i dette område blandt en udvalgt kreds fra det 17. århundrede og navnlig i begyndelsen af det 20. århundrede, hvor opdrættet ellers var lige ved at forsvinde. Bevarelsen af racen og udviklingen af opdrættet foregik i 1980'erne på grundlag af den resterende gruppe i Bigorre.

Denne Middelhavsrace er kendetegnet ved svinebørsternes grå til sorte farve og den langsomme vækst. Det er et vandresvin med slanke fødder og fleksible, korte ben. Det er fuldstændig tilpasset livet på græsningsarealer i et ofte skrånende terræn. Det er usædvanligt hårdført med en evne til at modstå store klimatiske og fodermæssige udsving og til hurtigt at ophobe fedtreserver, når der er rigelig føde. Det tåler dårligt varme og vind, og derfor vælger man græsningsarealer med træer, der giver skygge, og/eller hække. Det kan udnytte vanskeligt dyrkbare miljøer (skove, hedearealer, stærkt skrånende græsmarker) og samtidig vedligeholde dem.

Den genetiske udvælgelse af denne race foregår i dag især ud fra søernes lærenemhed og moderegenskaber, som er vigtige egenskaber i forbindelse med denne type opdræt.

»Porc noir de Bigorre« lever på et græsningsareal, fra svinet er seks måneder gammelt. I hele denne afslutningsfase indtager de svin, som har nået voksenstørrelsen, dagligt 5-6 kg føde. Da tilskudsfodermængden er begrænset til 3 kg om dagen, skal de derfor finde 2-3 kg føde fra selve græsningsarealet. Denne føde består primært af græs. En måling foretaget på et græsareal viser, at svinene indtager op til 2,9 kg græs om dagen. Svinene finder desuden på græsningsarealerne frugter (agern, kastanjer osv.) i sæsonen og rødder, regnorme, insekter osv., som supplerer deres føde. Om efteråret, hvor der er mange frugter på nogle græsningsarealer, æder svinene fortrinsvist disse og indtager kun lidt tilskudsfoder.

Produktets egenart

Kødet har følgende kendetegn:

— en slagtevægt på mindst 100 kg, en fedttykkelse på mindst 30 mm og en muskeltykkelse på mindst 45 mm, som måles ved mininyren

— en kraftig rød farve. Farven, der vurderes ved hjælp af den japanske skala på musklen Gluteus medius, er mindst 3.

— et ydre hvidt fedtlag den intramuskulære fedtprocent på den lange rygmuskel (Longissimus dorsi) er mindst 2,5 %, idet gennemsnitsværdien er 4 % i forhold til 1,5 % for konventionelle svin.

Når kødet er tilberedt, så det er rosa, har det en fiberfattig, smeltende og saftig konsistens, og det er velsmagende og mørt med en fedtkant omkring skiven, og en intens smag.

Årsagssammenhæng

Den gasconske race har egenskaber, der er en følge af opdrætternes udvælgelse gennem århundreder, og som gør den fuldkommen tilpasset til dette miljø og den anvendte type opdræt, dvs. dets evne til at vandre og modstå klimatiske og fodermæssige udsving.

På græsningsarealerne tager svinene meget på i vægt. Græsningsarealet giver svinene mulighed for og tvinger dem til regelmæssig fysisk aktivitet, hvilket medfører en udvikling af musklerne, der giver et mere marmoreret og mere myoglobinholdigt kød, som derfor er mere rødt.

Den føde, som de finder på græsningsarealerne, indeholder aromatiske forbindelser, som påvirker kødets organoleptiske egenskaber. Den varierer naturligvis i forhold til årstiden, men udgør i den afsluttende opfedningsperiode ca. 50 % af den daglige mængde, som svinene indtager. Denne andel sikres ved en lav belægningsgrad på græsningsarealet og ved begrænsning af tilskudsfodermængden.

Det er primært i den afsluttende opfedningsperiode, dvs. på græsningsarealet, at det fedtvæv, der på forskellige måder betinger de organoleptiske egenskaber, bliver dannet. Foderets store indhold af græs og korn med lavt fedtindhold (navnlig hvede og byg) fremmer indholdet af antioxydanter, oliesyre, omega 3 samt den endogene syntese af fedtsyrer med en lav oxyderbarhed. Foderets art bestemmer derfor sammensætningen af fedtstoffer med fedtsyrer. Føden bidrager således til dette køds særlige organoleptiske egenskaber.

Parteringssvin slagtes i en ret høj alder (12-24 måneder i forhold til 5-6 måneder for industrielle parteringssvin) efter et liv med en kontinuerlig muskelaktivitet, hvilket giver kødet en kraftig farve og en konsistens, som man ikke finder hos dyr fra klassisk opdræt.

Endelig har kødet fra »Porc noir de Bigorre« takket være racen, føden og den særlige opdrætsmetode typiske træk såsom en kraftig rød farve, et ydre hvidt fedtlag, en fiberfattig, mør, saftig og smeltende konsistens og en intens smag.

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen

(Artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i denne forordning)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCPorcNoirDeBigorre2016.pdf

(1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.