Den nye aftale hører under den fælles fiskeripolitiks bredere anvendelsesområde. Den skal udgøre retsgrundlaget for fiskeriforbindelserne i områder, hvor bestande forvaltes i fællesskab med Norge, med henblik på at fremme en bæredygtig udnyttelse, forvaltning og bevarelse af havets biologiske ressourcer i overensstemmelse med den fælles fiskeripolitiks mål og principperne for god forvaltningspraksis.

Aftalen fra 1980 udgør retsgrundlaget for at nå til enighed om samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) for de bestande, der forvaltes i fællesskab, og gensidig adgang, således at parternes fartøjer kan fiske i hinandens farvande. Den nye aftale bør opretholde de eksisterende gensidige adgangsbetingelser og kvoteandele på grundlag af EU-flådens traditionelle aktivitet.

Fiskeriordningerne mellem Den Europæiske Union og Norge har siden den 16. juni 1980 været baseret på fiskeriaftalen mellem Kongeriget Norge og Det Europæiske Økonomiske Fællesskab. Aftalen fra 1980, der omfatter Nordsøen og det nordøstlige Atlanterhav, er den vigtigste fiskeriaftale, Unionen har indgået med et andet land, for så vidt angår udveksling af fiskerimuligheder og fælles forvaltningsforanstaltninger. Efter en indledende periode på 10 år forlænges aftalen herefter automatisk hvert 6. år, medmindre en af parterne opsiger aftalen med 9 måneders varsel. Den seneste automatiske fornyelse fandt sted i 2015 for perioden indtil den 16. juni 2021.

For at undgå, at den eksisterende aftale efterlader et retligt tomrum, som vil have store konsekvenser for EU-flådernes aktiviteter, er Norge gået med til at indlede forhandlinger om en ny aftale. Indtil disse er afsluttet, vil aftalen fra 1980 forblive gældende. Norge har tilsluttet sig denne tilgang på betingelse af, at forhandlingerne indledes i januar 2021. De vil finde sted parallelt med de trilaterale forhandlinger, der involverer Det Forenede Kongerige.

På baggrund af Norges ønske om at erstatte aftalen fra 1980 og i overensstemmelse med artikel 63, stk. 1, i De Forenede Nationers havretskonvention bør Unionen og Norge nå til enighed om de foranstaltninger, der er nødvendige for at koordinere og sikre bevarelsen og udviklingen af de bestande, der forvaltes i fællesskab i det nordøstlige Atlanterhav.

Aftalen fra 1980 er den vigtigste bilaterale aftale om Unionens fiskeriforbindelser med Norge. Den omfatter alle bestande i Nordsøen, Skagerrak og Kattegat, som forvaltes i fællesskab, og danner retsgrundlag for de årlige konsultationer med henblik på at fastsætte fiskerimuligheder og træffe afgørelse om andre aspekter af den fælles forvaltning, som f.eks. kontrol. Den er også tæt knyttet til flere andre aftaler: Portoaftalen (indgået på tidspunktet for undertegnelsen af EØS-aftalen), nabolandsordningen mellem Sverige og Norge og aftalen om Skagerrak og Kattegat.

På baggrund af Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union har Norge anført, at landet ønsker at erstatte den nuværende fiskeriaftale mellem Kongeriget Norge og Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (herefter "aftalen fra 1980"). Norge meddelte i juli Kommissionen, at landet overvejede at opsige aftalen den 15. september 2020, hvilket med en opsigelsesfrist på ni måneder ville bringe aftalen til ophør den 15. juni 2021. At opsige aftalen uden at erstatte den med en anden ville fjerne retsgrundlaget for gensidig adgang til farvande og dermed have en negativ indvirkning på EU's flåder. Ni måneder ville imidlertid give Unionen en meget kort frist til at fastlægge sin forhandlingsposition og indgå en ny aftale, hvilket bidrager til usikkerheden.

Kommissionen foreslår, at der indledes forhandlinger med Norge om en ny fiskeriaftale, der fastlægger rammerne for forvaltningen af fælles fiskebestande og adgangen til farvande og ressourcer.

Retsgrundlaget for denne afgørelse er artikel 218 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsområde (TEUF), som fastlægger proceduren for forhandling og indgåelse af internationale aftaler.

ud fra følgende betragtninger:

(1)Unionens fiskeriforbindelser med Norge er baseret på fiskeriaftalen mellem Kongeriget Norge og Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, der blev undertegnet den 27. februar 1980, og som trådte i kraft den 16. juni 1981.

(2)Efter en indledende periode på 10 år er denne aftale automatisk blevet forlænget med yderligere 6 år, senest forlænget i 2015.

(3)Aftalen omfatter Nordsøen, Skagerrak og det nordøstlige Atlanterhav og giver mulighed for at fastsætte samlede tilladte fangstmængder for fælles bestande, overførsel af fiskerimuligheder, fælles tekniske foranstaltninger og spørgsmål vedrørende kontrol og håndhævelse.

(4)Norge har tilkendegivet sit ønske om at erstatte den nuværende aftale i lyset af de store konsekvenser, som Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen forventes at få for den fælles forvaltning af bestande i det nordøstlige Atlanterhav. Efter overgangsperioden for Det Forenede Kongeriges udtræden (som udløber ved udgangen af 2020) vil bestandene være omfattet af enten bilaterale eller trilaterale aftaler. For så vidt angår bestandene i farvandene under Det Forenede Kongeriges, Unionens og Norges juridiktion vil der blive indgået en særskilt trilateral aftale. I lyset af Norges ønske om at erstatte den nuværende aftale kræves der en ny bilateral aftale for de farvande, der udelukkende hører under Norges og Unionens jurisdiktion.

(5)I overensstemmelse med artikel 63, stk. 1, i De Forenede Nationers havretskonvention og i betragtning af Unionens overordnede forbindelser med Norge er det vigtigt at opretholde samarbejdet om ansvarligt fiskeri for at sikre bevarelse på lang sigt og bæredygtig udnyttelse af de levende marine ressourcer.

(6)Der bør derfor indledes forhandlinger med Norge med henblik på indgåelse af en ny bilateral fiskeriaftale —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Kommissionen bemyndiges herved til at føre forhandlinger på Unionens vegne om en ny fiskeriaftale med Kongeriget Norge.

Artikel 2

Forhandlingsdirektiverne er fastsat i bilaget.

Artikel 3

Forhandlingerne føres i samråd med Rådets Gruppe vedrørende den Eksterne Fiskeripolitik.

Artikel 4

Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

Udfærdiget i Bruxelles, den .