5. 4. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 90/11 
9. Udvalget ønsker at gøre Kommissionen opmærk­
som på, at en del trawlere fra tredjelande for øjeblikket 
fisker i en række EF-landes farvande under værtslandets 
flag. Mange af dem er af spansk oprindelse og er 
indregistreret i Det forenede Kongerige, men eftersom 
Spanien ansøger om EF-medlemskab, vil dette problem 
løse sig selv. Dette er imidlertid ikke ensbetydende med, 
at problemet omkring bekvemmelighedsflag nødvendig­
vis vil forsvinde. 
På den anden side behøver de fisk, som EF-fabriksskibe 
forarbejder under sejlads, ikke at være fanget af skibe, 
der tilhører den økonomiske zone, hvor skibene opere­
rer; de må godt være fanget af skibe fra andre tredje­lande, som har tilladelse til at drive fiskeri i den 
pågældende økonomiske zone. 
Man må derfor være opmærksom på fiskenes oprindel­
se, dels så disse fisk kan belægges med den told, som 
gælder for produkter fra disse tredjelande, dels så man 
kan forbyde eller begrænse importen af disse fisk (så­
fremt produkter fra disse lande er omfattet af kvoter 
eller ikke må markedsføres i EF. Udvalget tænker 
navnlig på fisk, der er fanget af skibe fra østlandene). 
10. Udvalget finder, at forslaget til forordning, hvis 
formål er at rette op på en uheldig situation, kan være 
til fordel for både fiskerne, forarbejdningsindustrien og 
forbrugerne i EF. 
Bruxelles, den 23. februar 1983. 
Francis CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om fastlæggelsen af nye retningslinjer for en udbygning af samarbejdet mellem 
AVS-staterne og Fællesskabet 
Den tekst, som er udtalelsens genstand, er endnu ikke offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Kommissionen besluttede den 19. februar 1982, i medfør af artikel 198 i traktaten om 
oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale 
Udvalg om det nævnte forslag. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog sin udtalelse på sin 205. plenarforsamling afholdt 
i Bruxelles den 23. og 24. februar 1983. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 198, under henvisning til Kommissionens anmodning af 
Udvalget i brev af 19. februar 1982 om at gøre status 
over Lomé-Konventionen for at fastlægge det, der efter 
erhvervs- og arbejdstagerkredse burde være retnings­
linjerne for en udbygning af samarbejdet mellem AVS-
staterne og Fællesskabet, 
Nr. C 90/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 4. 83 
under henvisning til sin forretningsorden, særlig arti­
kel 20, 
under henvisning til beslutning truffet af præsidiet den 
23. februar 1982 om at pålægge Afdelingen for forbin­
delser med tredjelande at forestå det forberedende 
arbejde, 
under henvisning til Kommissionens memorandum af 
29. september 1982 om Fællesskabets udviklingspoli­
tik, 
under henvisning til tidligere udtalelser om Lomé-kon-
ventionen og forskellige aspekter af udviklingssamarbej­
det, 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, 
Johan van Rens, og 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Afdelingen for 
forbindelser med tredjelande på mødet, den 8. februar 
1983, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 205. ple­
narforsamling den 23. og 24. februar 1983, mødet den 
23. februar — 
enstemmigt 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
Indledning 
1. Situationen i udviklingslandene og også i de lande, 
som Fællesskabet har særlige kontraktmæssige forbin­
delser med inden for rammerne af Lomé-konventionen, 
er stadig mere alarmerende. De fattigste lande i særde­
leshed befinder sig i en meget alvorlig situation, især 
finansielt, med ringe udsigter til en bedring. Der er 
derfor behov for en kritisk vurdering af, hvordan man 
kan udforme Fællesskabets udviklingspolitiske instru­
menter, således at de kan bidrage mere effektivt til en 
reel udvikling. 
2. Kommissionens memorandum om Fællesskabets 
udviklingspolitik er efter Udvalgets opfattelse et interes­
sant udgangspunkt for en sådan vurdering. Det er 
et opmuntrende skridt mod udarbejdelsen af en ny 
EF-politik for udviklingssamarbejde, en tilskyndelse til 
harmonisering af medlemsstaternes politik og et bidrag 
til de internationale bestræbelser på at formulere en ny 
socio-økonomisk orden. I den foreliggende udtalelse koncentrerer Udvalget sig 
om spørgsmål i forbindelse med AVS/EØF-samarbej-
det. De vil eventuelt senere fremkomme med sin vurde­
ring af de andre aspekter af udviklingspolitikken, som 
rejses i memorandummet og herunder Fællesskabets 
ansvar over for andre udviklingslande, især de mest 
tilbagestående. 
Mod en ny AVS/EØF-Konvention 
3. Udvalget mener, at det samarbejde, Lomé-konven­
tionen er udtryk for, bør fortsættes, ikke blot fordi 
virkningerne heraf først vil vise sig på lang sigt, men 
ligeledes fordi det er et konkret udtryk for Nord/ 
Syd-dialogen, da der gennem samarbejde mellem lige 
partnere, forhandling og respekt for landenes suveræni­
tet og kontrol med nationale ressourcer skabes kon­
traktmæssige forbindelser mellem en gruppe industri­
lande og en gruppe udviklingslande. 
4. Denne udviklingspolitik skal dog så nøje som muligt 
tilpasses ændringerne i verdensøkonomien og situatio­
nen i udviklingslandene samt samordnes med de udvik­
lingsstrategier, De forenede Nationer og dets institutio­
ner samt andre internationale organer fastlægger. 
5. Udvalget mener derfor, at man ved fornyelsen af 
Lomé-konventionen bør tage hensyn til nedenstående 
retningslinjer. 
6. Samarbejdsbestræbelserne og frem for alt støtten 
skal især være koncentreret om de fattigste lande og 
mest underprivilegerede befolkninger. 
7. En integreret politik for fødevarehjælp, landbrugs­
udvikling og udvikling af landdistrikterne bør være 
hovedhjørnestenen i den nye konvention. Fællesskabets 
indsats for at fremme AVS-staternes udvikling skal først 
og fremmest gøre dem selvforsynende med fødevarer og 
underbygge AVS-staternes egne udviklingspolitiske be­
stræbelser på at opnå dette. Ved hjælp af nye fødevare­
strategier og en politik for landbrugsudvikling og inte­
greret udvikling af landdistrikterne må man sikre land­
brugerne priser, der er tilstrækkeligt høje til at finan­
siere og give et afkast på de investeringer, der er 
nødvendige for at stimulere produktionen. I denne 
forbindelse skal man være opmærksom på, at befolk­
ningens købekraft er tilstrækkelig til at opnå en tilfreds-
5. 4. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 90/13 
stillende ernæring. Ved gennemførelsen af denne politik 
bør man tillægge Det tekniske Center for samarbejde på 
landbrugsområdet og i landdistrikterne større betyd­
ning. 
8. Udvalget mener, at der for at fremme den øko­
nomiske vækst i de enkelte lande, ligeledes bør udfor­
mes en politik for integreret udvikling af energi, foræd­
lingen af mineprodukter og fiskeri. Det vil eventuelt 
fremsætte konkrete forslag hertil i en senere udtalelse. 
9. Fællesskabets foranstaltninger til fremme af den 
industrielle udvikling i AVS-staterne bør være centreret 
omkring: 
— industriel udvikling, der permanent sikrer befolk­
ningen beskæftigelse samt sociale og økonomiske 
fremskridt, 
— mindskelse af afhængigheden af import (f.eks. 
energi, fødevarer, og visse forbrugsgoder samt invest 
teringsgoder, som på rimelig vis kan produceres 
lokalt. 
10. Inden for industripolitikken bør der især træffes 
følgende foranstaltninger: 
— skabelsen af øgede muligheder for basisindustrier 
sideløbende med landbrugsudviklingen og foræd­
lingen af landbrugsprodukter, 
— en optimal kombination af (a) store industriprojek­
ter — om muligt i samarbejde med tredjelande og 
andre internationale organisationer — og (b) mindre 
og mellemstore basisindustrier, som harmonerer 
godt med samfundsforholdene og mulighederne for 
at forædle lokalt producerede råstoffer på stedet, 
— særlig opmærksomhed på ydelsen af støtte til 
service- og vedligeholdelsesarbejde samt den nødven­
dige uddannelse af landets borgere for at sikre 
kontinuiteten i industrialiseringsprocessen, 
— samordning med andre udviklingsaktiviteter inden 
for forskellige sektorer, herunder skabelsen af den 
infrastruktur, der er en forudsætning for udvik­
lingen, 
— finansielt og teknisk samarbejde, der muliggør en 
optimal absorbering og tager højde for de grund­
læggende behov, 
— skabelsen af en økonomisk struktur, baseret på 
oprettelsen af små og mellemstore virksomheder (herunder stimulering af den ikke-organiserede sek­
tor) kooperativer og håndværkssammenslutninger, 
— fortsættelse og forbedring af CIU's indsats i samar­
bejde med de eksisterende centre i EF og AVS-sta­
terne. 
11. Udvalget går ind for et så bredt (inter)regionalt 
samarbejde som muligt (Syd/Syd-samarbejde), udvidel­
se af de lokale markeder og skabelse af en bedre balance 
mellem de økonomiske aktiviteter på nationalt og regio­
nalt plan. 
12. Som understreget i tidligere udtalelser mener 
Udvalget at investorernes aktiviteter bør indgå i 
AVS-staternes økonomiske og sociale politik under 
forudsætning af, at parternes gensidige rettigheder og 
forpligtelser fastlægges i specielle aftaler. De nuværende 
bestemmelser i konventionen bør udbygges og konkreti­
seres. Desuden har Fællesskabet og AVS-staterne en 
klar interesse i at skabe en ordning, der garanterer de 
økonomiske beslutningstageres investeringer (på grund­
lag af de principper, der opstilles i tidligere udtalelser 
fra Det økonomiske og sociale Udvalg herom). 
13. De ændringer, som det økonomiske og sociale 
fremskridt nødvendiggør, bør respektere AVS-staternes 
kulturelle og sociale traditioner. 
14. Beskyttelse og om nødvendigt justering af den 
økologiske balance og livskvaliteten bør være et grund­
læggende element i den nye konvention. 
15. I spørgsmålet om forskning, udvikling og uddan­
nelse gør Udvalget sig til talsmand for øget bistand fra 
Fællesskabets side samt for en teknologi, der er tilpasset 
udviklingslandenes behov og tager hensyn til nødven­
digheden af at inddrage den lokale befolkning i en sådan 
uddannelse. I denne forbindelse bør man fremme 
udvekslingen af oplysninger mellem AVS-stater. 
16. På det handelspolitiske område kræver Udvalget: 
— EF-bistand til markedsundersøgelser, handelsfrem-
me, produktionsforbedring og andre foranstalt­
ninger på forsyningssiden, som f.eks. et bedre sam­
arbejde mellem handelspartnere, 
— ophævelse af alle hindringer og regler, der unødigt 
vanskeliggør AVS-produkternes adgang til EF-mar-
kedet, 
— fremme af handelen mellem AVS-staterne, med 
andre udviklingslande, og med tredjelande, 
— friere adgang til EF-markedet for AVS-produkter for 
at stimulere AVS/EØF-samhandelen. 
Nr. C 90/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 4. 83 
17. Udvalget mener også, at der bør afholdes regel­
mæssige møder om tilpasning af produktionsstruktu­
rerne i samtlige partnerlande. 
18. Udvalget godkender målsætningerne med Sta-
bex-ordningen, men mener dog, at ordningen bør 
revideres for at opnå en reel stabilisering af eksportind­
tægterne. Ikke blot er de midler, der er afsat til over­
førsler, ikke længere tilstrækkelige, men ordningen kan 
efter Udvalgets opfattelse true den nødvendige omstruk­
turering af de pågældende landes økonomier. Samtidig 
bidrager den i utilstrækkelig grad til forædlingen af 
produkter på stedet og udviklingen af samhandelen på 
regionalt plan mellem AVS-staterne samt løser i sidste 
ende ikke det væsentlige spørgsmål om rimelige priser 
for råstoffer. Udvalget foreslår, at Stabex-ordningen 
suppleres med internationale aftaler. Disse skal sikre 
producenterne stabile og lønnende priser. Desuden skal 
de tage højde for udviklingslandenes behov for valuta til 
finansiering af deres udvikling. Fællesskabet bør under 
alle omstændigheder, inden for UNCTAD VI, søge at 
vinde støtte for løsninger, der går i denne retning, og 
som forpligter alle industrilande til at hjælpe de fattigste 
lande. 
19. Som led i de integrerede strategier mener Udvalget 
at man i henhold til Lomé-konventionen bør kunne yde 
støtte til udviklingslande med makro-økonomiske til­
pasningsproblemer. Projektstøtten skal ikke opgives, 
men derimod skal man i videst muligt omfang tilstræbe 
at støtte en bestemt politik og arbejde sammen om 
specifikke programmer (som f.eks. ovennævnte land-
brugsstrategier) og i det hele taget yde bistand til 
løsningen af problemer som direkte hindrer gennem­
førelsen af en udviklingspolitik. 
20. Udvalget mener, at den strategi, som Fællesskabet 
anlægger over for AVS-partnernes aktiviteter inden for 
minesektoren, bør indgå i en fællesskabspolitik for 
råstofforsyningen, som skal iværksættes hurtigt. Denne 
strategi skal under alle omstændigheder søge at skabe 
den infrastruktur, der er nødvendig for transporten og 
afsætningen af AVS-staternes mineprodukter. Sysmin er 
et væsentligt instrument i en sådan strategi, men det er 
spørgsmålet, om man ikke burde øge midlerne hertil. 
Man bør ligeledes udbygge Investeringsbankens rolle i 
forbindelse med stimuleringen af aktiviteten inden for 
denne sektor. 
21. Som Udvalget har fremført i tidligere udtalelser, 
bør enhver udviklingspolitik have et socialt sigte. Den 
sociale dimension bør derfor indtage en fremtrædende 
plads i den kommende konvention. For det første bør de 
grundlæggende principper for udviklingens og sam­
arbejdets sociale og kulturelle aspekter indgå i de for­skellige kapitler. Desuden bør konventionen indeholde 
et kapitel og særlige protokoller, der i detaljer behandler 
følgende spørgsmål: 
— almen og faglig uddannelse, 
— lokalbefolkningens og dens organisationers medind­
flydelse, 
— samarbejde om at forbedre arbejds- og leve­
vilkårene, hygiejnen og sikkerheden, miljøet og om 
at bevare den kulturelle identitet, 
— AVS-migranters og deres familiers situation og ret­
tigheder i Fællesskabet, 
— fremme og sikring af en række fagforenings- og 
arbejdstagerrettigheder, som f.eks foreningsfriheden 
og retten til kollektive forhandlinger i den ånd, der 
kendetegner ILO's grundlæggende normer. 
22. Fællesskabet bør yde større finansiel støtte til de 
ikke-statslige organisationers foranstaltninger, som sig­
ter på at underbygge den økonomiske og sociale udvik­
ling. 
23. Inspireret af visse idéer, der kom frem på et møde 
mellem erhvervs- og arbejdstagerrepræsentanter for 
Fællesskabet og AVS-staterne gør Udvalget sig til tals­
mand for, at Fællesskabet giver studerende og arbejds­
tagere fra AVS-staterne, der bor i en EF-medlemsstat, 
en uddannelse, som er afpasset efter deres hjemlands 
behov, medlemsstaterne bør for deres vedkommende 
nøje fastlægge deres politik over for AVS-borgere for at 
sikre, at disse ikke udsættes for forskelsbehandling. 
24. Udvalget ønsker endnu en gang kraftigt at under­
strege kvindens fremtrædende rolle inden for øko­
nomien og hendes indflydelse på produktionsprocessen. 
I den fremtidige konvention bør man tillægge kvindens 
status, udfoldelses- og uddannelsesmuligheder den stør­
ste betydning. 
25. Erhvervs- og arbejdstager kredse bør have større 
indflydelse på den nye konventions udarbejdelse og 
iværksættelse. De seneste års erfaringer med at inddrage 
erhvervs- og arbejdstagerkredse i konventionens gen­
nemførelse har været positive, og Udvalget håber, at 
man i den nye konvention skaber mulighed for en 
høring af disse kredse, og at de nødvendige finansielle 
midler bliver tilvejebragt. 
5. 4. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 90/15 
26. I fortsættelse af det, der kommer til udtryk i 
tidligere afsnit (f.eks. punkt 7 og 10), anser Udvalget 
det for ønskeligt, at man i den fremtidige konvention 
understreger betydningen af basisorganisationer, sam­
menslutninger og kooperativer i AVS-staterne og vigtig­
heden af at fremme sådanne organisationer, hvor det er 
muligt. Det gælder især for de kooperativer og basis­
organisationer som omfatter mindre produktionsenhe­
der inden for landbruget. 
27. Udvalget gør sig til talsmand for en konvention, 
der i højere grad er i samklang med tidens behov og med 
en generel intensivering af Nord/Syd-samarbejdet. 
Dette kan indebære: 
— en rammeaftale af længere varighed end den nuvæ­
rende konvention suppleret med specifikke bestem­
melser vedrørende gennemførelsesprotokollerne, der 
skal revideres regelmæssigt, 
— større effektivitet og bedre mulighed for en differen­
tiering mellem (grupper af) lande og sektorer, 
— mulighed for interimstilpasning af visse gennem­
førelsesforanstaltninger, bl.a. for at kunne imøde­
komme behov og initiativer fra visse AVS-stater eller 
AVS-staterne som helhed. 
28. Udvalget tilslutter sig forslaget i Kommissionens 
memorandum om at konventionen også bør omfatte 
Angola, Mozambique og et uafhængigt Namibien, hvis 
de måtte ønske det. 
29. Udvalget mener, at de finansielle midler i den 
næste konvention bør forhøjes betydeligt og i det 
mindste fastholdes på reelt det samme niveau pr. capita 
som nu. 
30. For bl.a. at fremme en effektiv politik for 
udviklingssamarbejde godkender Udvalget at Fællesska­
bet som mål har foreslået at anvende 0,1 % af sin 
bruttonationalindkomst til udviklingsbistand. Denne 
bistand skal lægges til medlemsstaternes bilaterale 
bistand og skulle fremskynde det tidspunkt, hvor med-
Bruxelles, den 23. februar 1983. lemsstaterne opnår deres mål for deres officelle udvik­
lingsbistand (0,7 % netto af BNI). 
31. Udvalget tilslutter sig EF-budgetteringen af udgif­
terne inden for rammerne af Lomé-konventionen. 
32. Det håber, at udvidelsen af Investeringsbankens 
interventionsmuligheder (takket været en liberal fortolk­
ning af artikel 18 i bankens vedtægter) vil skabe mulig­
hed for en forøgelse af kapitalstrømmen fra Fællesska­
bet til AVS-staterne. Det understreger ligeledes det 
bidrag, som også de europæiske virksomheder kan yde 
til udviklingen. 
33. Udvalget ser med tilfredshed på samarbejdet — i 
form af samfinansiering og tilvejebringelse af ekspertise 
— mellem Fællesskabet og de olieproducerende lande 
især om udviklingslandenes forsyning med energi. 
34. Udvalget kræver en samordning af alle udviklings­
aktiviteter — uanset deres oprindelse, men især af 
Fællesskabets og medlemsstaternes — for at undgå spild 
og overlapninger. Man kunne navnlig styrke udviklin­
gen af joint ventures, som bl.a. gør det muligt at 
beskære de tekniske og administrative omkostninger. 
35. Udvalget mener, at AVS-staterne bør kunne 
anvende den bilaterale støtte fra medlemsstaterne i hele 
Fællesskabet eller i de andre udviklingslande og ikke 
nødvendigvis i giverlandet. 
36. Sluttelig håber Udvalget at Kommissionen i det 
udkast til forhandlingsmandat, som det skal forelægge 
Rådet, tager hensyn til ovennævnte forslag og baserer 
sig på en vurdering af de foregående konventioner. 
Samtidig håber Udvalget at medlemsstaterne under de 
kommende drøftelser af dette spørgsmål gradvist erken­
der hvor væsentligt det er for det økonomiske genop­
sving og bekæmpelsen af arbejdsløsheden, at de forplig­
ter sig også finansielt til nye initiativer inden for udvik­
lingssamarbejdet. 
Francois CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg