Regionsudvalgets udtalelse om »Vurdering af finansielle og administrative konsekvenser for regionale og lokale myndigheder af EU's retsakter« (96/C 126/01)

Præambel

Regionsudvalgets præsidium besluttede den 5. december 1994 på eget initiativ at udarbejde et principdokument om vurdering af finansielle og administrative konsekvenser for regionale og lokale myndigheder af EU's retsakter. Det forberedende arbejde henvistes til Arbejdsgruppe 1, som udpegede Joakim Ollén til ordfører. Endvidere fik Arbejdsgruppe 1 til opgave at beskrive de administrative og finansielle strukturer på lokalt og regionalt niveau. Den sidste opgave behandles separat af en ekspertgruppe, hvis arbejde er af stor betydning som grundlag for dette principdokument om økonomiske og administrative konsekvenser af EU's retsakter.

Regionsudvalget vedtog på sin 10. plenarforsamling den 15.-16. november 1995 (mødet den 15. november 1995) følgende udtalelse.

Udtalelsen blev vedtaget under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 198 C,

og på baggrund af

- erklæringer til traktaterne om Det Europæiske Fællesskab vedrørende hensyntagen til omkostnings- og miljøkonsekvenser

- EU's finansforordning

- Europarådets charter om kommunalt selvstyre

- Regionsudvalgets udtalelse af 21. april 1995 om revision af traktaten om Den Europæiske Union.

A. Regionsudvalget tilslutter sig de kriterier for anvendelsen af subsidiaritetsprincippet, som fremlægges i traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 3 B.

B. Alle byrder, såvel finansielle som administrative, som pålægges Fællesskabet, nationale regeringer, lokale myndigheder, virksomheder eller borgere, bør være så små som muligt og stå i rimeligt forhold til det ønskede mål. Fællesskabsforanstaltninger skal levne nationale beslutninger størst muligt råderum. EU-normer skal som hovedregel være minimumsnormer. EU-regler skal være så enkle som muligt, hvilket alt andet lige indebærer, at direktiver bør foretrækkes frem for forordninger og rammedirektiver frem for detaljerede regler.

C. Ifølge erklæringerne til traktaterne skal der tages hensyn til omkostnings- og miljøkonsekvenserne på følgende måde: »Konferencen tager til efterretning, at Kommissionen forpligter sig til, for så vidt angår dens forslag til retsakter, at tage hensyn til cost benefit-forholdet for de offentlige myndigheder i medlemsstaterne og for alle berørte, idet den om nødvendigt baserer sig på de konsultationer, som den skønner nødvendige, og idet den udbygger sit system til evaluering af fællesskabslovgivningen. Konferencen mærker sig, at Kommissionen i sine forslag og medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen fuldt ud vil tage hensyn til indvirkningerne på miljøet samt til princippet om bæredygtig vækst.«

D. Ifølge EU's finansforordning skal EU's retsakter indeholde vurderinger af konsekvenserne for EU's eget budget. Derimod kræves der ingen systematisk redegørelse for konsekvenserne for nationale, regionale og lokale budgetter.

E. Kommissionsmedlem Monika Wulf-Mathies oplyste på plenarforsamlingen den 21. april 1995, at Kommissionen har planer om at styrke Regionsudvalgets rådgivende rolle ved at anmode om dets udtalelse om ca. 40 sager, der står på Kommissionens arbejdsprogram. Af disse falder mange uden for de områder, hvor høring af Regionsudvalget er obligatorisk ifølge traktaten om Den Europæiske Union.

F. Regionsudvalgets plenarforsamling gav den 21. april 1995 udtryk for sit syn på EU's kommende traktatrevision. Det blev bl.a. foreslået, at høring af Regionsudvalget gøres obligatorisk på flere nye områder. Det blev også fremført, at EU-foranstaltninger, der har åbenbare konsekvenser for den lokale og regionale økonomi, bør granskes nøje, inden de gennemføres.

Indledning

1. EU's lovgivning har direkte eller indirekte finansielle konsekvenser for lokale og regionale myndigheder. I dette dokument fremlægges der forslag om, hvorledes der kan tages hensyn til sådanne konsekvenser, inden der træffes en afgørelse i de beslutningstagende EU-institutioner. Konsekvenserne kan have følgende baggrund:

- Mange EU-regler har til formål at sikre den frie bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital. Det kan have en positiv effekt på regionalt og lokalt niveau i medlemslandene.

- Reglerne om offentlige udbud med krav om øget konkurrence kan bringe kommunernes og regionernes omkostninger ned.

- Harmonisering af regler indebærer et mindre behov for forskellige nationale regler og kan medføre forenklinger på lokalt og regionalt niveau.

- I mange tilfælde lægger medlemslande ansvaret for de praktiske konsekvenser af EU's retsakter over på de regionale og lokale myndigheder, hvilket kan medføre direkte finansielle byrder for disse myndigheder.

- EU's retsakter kan få konsekvenser for lokale og regionale myndigheders administrative strukturer gennem procedurekrav, indberetningskrav m.v.

- EU's egne administrative procedurer kan medføre administrative merudgifter for lokale og regionale myndigheder.

2. Opfyldelse af målene med EU's retsakter afhænger ofte af de lokale og regionale myndigheders finansielle og administrative ressourcer. Det er væsentligt, at EU's beslutninger kan gennemføres i praksis. Hvis EU tager hensyn til konsekvenserne for de lokale og regionale myndigheder, er der større chancer for, at det lykkes. Kvaliteten af Fællesskabets beslutninger øges, og de bliver lettere at gennemføre og efterleve.

3. Dette dokument omhandler kun konsekvenserne for det regionale og lokale niveau, ikke for det nationale niveau. Dokumentet refererer til al EU-lovgivning, dvs. såvel forordninger som direktiver, men omhandler kun de retsakter, som har betydelige finansielle og administrative konsekvenser for lokale og regionale myndigheder. Også grønbøger, hvidbøger og investeringsplaner kan indeholde sådanne konsekvensvurderinger.

4. Gennem bl.a. strukturfondene har EU mulighed for at støtte udviklingen på lokalt og regionalt niveau i medlemslandene. Gennemførelsen af disse programmer behandles ikke i dette dokument. Den er i mange tilfælde baseret på en direkte kontakt med lokale og regionale myndigheder. I flere medlemsstater er disse forbindelser imidlertid ikke tilstrækkelig udviklet. Her bør der overvejes forandringer i processen, f.eks. at EU stiller krav om repræsentation af det lokale og regionale niveau i strukturfondenes overvågningsudvalg. I landbrugsstøtteprogrammerne bør tilsvarende krav indskrives i de enkelte projektplaner.

5. Spørgsmålet om gennemgang af eksisterende EU-lovgivning med henblik på forenklinger for de regionale og lokale myndigheder tages ikke op i dette dokument. Dette spørgsmål bør behandles af Regionsudvalget i et særskilt initiativ.

Eksempler på økonomiske og administrative konsekvenser af EU's retsakter

6. I de seneste år har EU-lovgivningen på mange områder haft væsentlig økonomisk og administrativ betydning for lokale og regionale myndigheder. Disse myndigheder har ansvaret for en stor del af servicen og beskæftigelsen i mange medlemslande. De eksempler, som her gives, kan ikke dække billedet helt. Som anført i indledningen kan konsekvenserne være både positive og negative. Eksemplerne gennemgås kortfattet nedenfor og mere udførligt i bilaget.

7. Direktiverne om offentlige indkøb kan have positive konsekvenser i form af lavere omkostninger grundet øget konkurrence. Konkurrencen om offentlige kontrakter kan imidlertid også medføre øget bureaukrati på grund af de lave tærskelværdier samt bevirke, at den offentlige sektors låntagning ikke kan ske så hurtigt, som det er normalt, på kommercielle vilkår. Det kan også blive vanskeligere at privatisere offentligt ejede foretagender.

8. Direktivet om overførsel af virksomheder kan gøre det vanskeligere at udbyde opgaver i entreprise på sunde forretningsmæssige vilkår. Direktivet om deltidsarbejdendes arbejdstid forventes at medføre store omkostningsstigninger. Direktivet om tekniske hjælpemidler i hjemmet medfører store ekstraomkostninger. Direktivet om importkontrol af levnedsmidler indebærer nye rutiner og målemetoder.

9. Badevandsdirektivet indebærer i det nye forslag ganske vist forenklinger, men også nye krav om analyser, som er kostbare at gennemføre og medfører administrativt arbejde. Drikkevandsdirektivet indebærer krav om udskiftning af rørnet. De omfattende udgifter, som er forbundet med opfyldelsen af dette krav, kan forudsætte en form for finansiering på EU-niveau. I bilag 1 er disse eksempler beskrevet mere udførligt.

Overvejelser

Principper

10. EU-lovgivningen kan fremme den offentlige virksomhed på regionalt og lokalt niveau, men også betyde flere udgifter og problemer med gennemførelsen. Regionsudvalget mener, at Rådet og Kommissionen ikke bør træffe beslutning i en sag uden at have indhentet viden om, hvilke konsekvenser beslutningen får.

11. Fremover vil der komme nye initiativer fra Kommissionen. Regionsudvalget mener, at det er vigtigt, at der nu indføres en ny arbejdsgang i EU, således at konsekvenserne for lokale og regionale myndigheder af forslag til ny EU-lovgivning bliver tydeligt belyst.

12. Dette er nødvendigt af især tre grunde:

A. For det første er det vigtigt, at de lokale myndigheder kan udføre deres opgaver effektivt og derfor ikke er bundet af alt for detaljeret lovgivning, det være sig på nationalt niveau eller på EU-niveau.

B. For det andet er det vigtigt at skaffe bedre information om forholdene på lokalt og regionalt niveau for at øge kvaliteten af Fællesskabets beslutninger.

C. For det tredje fremmes effektiviteten af EU-direktivernes gennemførelse og efterlevelse, hvis disse har en god lokal forankring.

13. I øjeblikket viser de økonomiske konsekvenser af EU-lovgivningen sig i mange tilfælde for sent. De økonomiske konsekvenser bliver først tydelige, når lovgivningen indføjes i de nationale love eller virkeliggøres på lokalt og regionalt niveau.

14. Det er meget vigtigt at indføre en ændret arbejdsgang, således at man i tide kan gennemskue forslagenes virkning og dermed øge effektiviteten af Kommissionens arbejde. For at nå dette mål bør der foreligge en redegørelse for disse konsekvenser for de lokale og regionale myndigheder, før der træffes en beslutning.

15. Det skal understreges, at EU-lovgivning har forskellig virkning i forskellige lande afhængigt af de lokale myndigheders forskellige beføjelser.

16. Antallet af regionale og lokale myndigheder og disses størrelse varierer kraftigt i medlemslandene. Antallet af lokale myndigheder ligger på omkring 80 000. Antallet af regionale myndigheder ligger på ca. 900.17. Med hensyn til finansieringen af de lokale myndigheder er mangfoldigheden stor. Andelen af de lokale udgifter, som finansieres via indkomstkilder under lokal kontrol, varierer f.eks. meget.

18. Den decentraliserede forvaltningsstruktur i EU's medlemsstater indebærer, at de funktioner, som de lokale myndigheder har fået tildelt, er meget forskellige. Ansvarsfordelingen mellem nationale, regionale og lokale myndigheder varierer fra medlemsstat til medlemsstat, såvel som de finansielle og administrative strukturer.

19. Disse forskelle må respekteres og tages med i betragtning, når der fremlægges forslag til lovgivning. En harmonisering af aktiviteter, finansiering og opgaver på lokalt og regionalt niveau er ikke ønskelig. Udviklingen i EU må ikke tvinge medlemsstaterne ind i en fast ramme, som bygger på den antagelse, at lokale og regionale myndigheder fungerer på samme måde i alle medlemsstaterne.

20. Beslutningsprocessen bør derfor udvides, således at Regionsudvalget får ansvar for, at konsekvenserne på regionalt og lokalt niveau er tilstrækkeligt belyst, inden forslagene behandles i Rådet.

Faktorer, der indgår i vurderingen af de finansielle og administrative konsekvenser

21. En vurdering af de finansielle og administrative konsekvenser for medlemsstaterne forudsætter et beslutningsgrundlag, der generelt belyser nedenstående aspekter. Det bør dog i hvert enkelt tilfælde præciseres, hvad der skal belyses.

A. Direkte omkostningsstigninger for det lokale og regionale niveau i de enkelte medlemslande som følge af et forslag til direktiv, udtrykt i samlede omkostninger eller i forhold til den berørte befolkningsgruppe i form af ændrede serviceforpligtelser eller ændrede produktionsomkostninger, f.eks. arbejdskraftomkostninger. Indirekte omkostningsstigninger som følge af direktivforslaget i form af kontrol, redegørelse, rapportering osv.

B. Omkostningsnedgang som følge af ophævelse af administrative, økonomiske og juridiske forskrifter, som lægger byrder på udvikling og drift af lokal og regional virksomhed, f.eks. enklere kontrolsystemer eller overførsel af kontrollen til et andet land.

C. Indtægtsstigninger i form af udvidet skattegrundlag, f.eks. gennem øget beskæftigelse, øgede muligheder for at opkræve afgifter, sikrere indkomster gennem bedre rutiner.

D. Indtægtsfald i form af reduceret skattegrundlag eller begrænset ret til opkrævning af afgifter.

E. Miljøkonsekvenser i henhold til Maastricht-traktatens erklæring om, at der skal tages hensyn til disse i beslutningsgrundlaget.

F. Konkurrencebegrænsende virkninger. Regler kan være udformet på en sådan måde, at de medfører skadelig konkurrencebegrænsning.

Ny arbejdsmetode i EU

22. Regionsudvalget mener, at følgende nye principper skal gælde for gennemgangen af økonomiske og administrative konsekvenser for regionale og lokale myndigheder.

23. Det skal erindres, at Regionsudvalget efter egen opfattelse bør pålægges det endelige ansvar for at vurdere, om økonomiske og administrative konsekvenser for regionale og lokale myndigheder er tilstrækkeligt og korrekt belyst i Kommissionens forslag.

24. Med henblik herpå foreslås følgende arbejdsgang:

A. I forbindelse med den årlige dialog mellem Kommissionen og Regionsudvalget om, hvilke sager Regionsudvalget skal høres om i løbet af året, skal sager med betydelige finansielle konsekvenser for det lokale og regionale myndighedsniveau angives særskilt.

B. Kommissionen har ansvaret for, at konsekvenserne for regionale og lokale myndigheder undersøges i forberedelsesfasen.

C. Kommissionen har pligt til at rådføre sig med Regionsudvalget om eventuel medvirken i forberedelsesfasen.

D. Regionsudvalget har det endelige ansvar for vurderingen af, om redegørelsen for konsekvenserne er tilstrækkelig og korrekt som beslutningsgrundlag.

E. Hvis konsekvenserne efter Regionsudvalgets mening er blevet fejlagtigt beskrevet, skal Regionsudvalget have ret til en forlængelse af fristen for afgivelse af udtalelse, f.eks. for at høre repræsentanter for regionale og lokale myndigheder i medlemslandene.

Program for høring af Regionsudvalget

25. Den nu foreslåede arbejdsgang kan nærmere beskrives således:

A. I forbindelse med den årlige dialog mellem Kommissionen og Regionsudvalgets præsidium opstilles der et program for de sager, der skal henvises til Regionsudvalget. Det bør i programmet nøje præciseres, i hvilke sager der ifølge den her foreslåede arbejdsgang skal gøres en særlig indsats for at beskrive de økonomiske og administrative konsekvenser for det lokale og regionale niveau. Kun sager af betydelig økonomisk betydning for regionale og lokale myndigheder bør indgå i denne kategori.

B. Regionsudvalget bør orientere repræsentanter for det lokale og regionale niveau i medlemsstaterne om høringsprogrammet, så at de i god tid kan forberede deres syn på de sager, som vil blive genstand for en særlig vurderingsindsats.

C. I forbindelse med dialogen om høringsprogrammet bør Regionsudvalget og Kommissionen blive enige om, i hvilken udstrækning repræsentanter for Regionsudvalget kan medvirke til, at konsekvenserne for det lokale og regionale niveau belyses på et tidligt stadium. Der bør foretages en vurdering af hvert enkelt tilfælde. Kommissionen bør have pligt til at spørge Regionsudvalget, om det ønsker at medvirke i forberedelsesfasen.

D. I denne forbindelse understreger Regionsudvalget, at samtlige regionale og lokale myndigheder, der deltager økonomisk i progammer, hvortil der ydes EU-støtte, skal inddrages i de nationale procedurer for udmøntningen af denne støtte.

26. Regionsudvalgets deltagelse i forberedelsesfasen kan foregå på forskellig vis:

A. Regionsudvalget kan tilbyde Kommissionen eksperter, som repræsenterer det lokale og regionale niveau. En sådan ekspertmedvirken kan også gælde forslag, som ikke skal henvises til Regionsudvalget, men som dog kan få visse konsekvenser for de regionale og lokale myndigheder.

B. Regionsudvalget kan nedsætte fælles studiegrupper med Kommissionen for at belyse eventuelle konsekvenser.

C. Regionsudvalget kan udvælge en repræsentant, som skal stå til Kommissionens rådighed for uddybende konsultationer på et tidligt tidspunkt i forløbet. Vælges der en sådan repræsentant, bør denne bygge sin indsats på konsultationer inden for det relevante underudvalg i Regionsudvalget, da forholdene er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat.

D. Regionsudvalget kan indhente synspunkter direkte fra det lokale og regionale niveau i medlemsstaterne, således at det på et tidligt stadium kan få et mere omfattende og gennemarbejdet grundlag for vurdering af konsekvenserne i de enkelte medlemsstater.

E. Regionsudvalget repræsenteres af udvalgte repræsentanter i forberedelsesfasen i Kommissionen. Sagerne skal imidlertid ikke formelt behandles i Regionsudvalgets underudvalg eller på dets plenarforsamling, før Kommissionens forslag sendes til udtalelse i Regionsudvalget. For at lette ordførernes arbejde bør disse imidlertid udpeges, allerede når der er opnået enighed om programmet for henvisning af sager. Det skal afgøres fra gang til gang, om disse ordførere også skal være Regionsudvalgets repræsentanter, der står til Kommissionens rådighed for tidlige og uddybende konsultationer.

27. Kommissionen har det generelle ansvar for, at konsekvenserne af dens forslag er tilstrækkeligt belyst, inden det går videre i EU-institutionernes beslutningsproces. Kommissionen skal således have pligt til under forberedelsen af sine forslag at fremlægge alle relevante aspekter, herunder en vurdering af forslagenes konsekvenser for lokale og regionale myndigheder.

28. Regionsudvalget bør pålægges det endelige ansvar for vurderingen af, om de økonomiske og administrative konsekvenser for det regionale og lokale niveau er tilstrækkeligt og korrekt belyst i Kommissionens forslag til Ministerrådets afgørelse. Det påhviler således Regionsudvalget at granske de fakta, som Kommissionen fremlægger, og at vurdere, om der er behov for en supplerende redegørelse. I sidstnævnte fald bør Regionsudvalget få ret til forlænget svarfrist. Dette er især påkrævet, hvis det er nødvendigt at indhente supplerende oplysninger fra medlemsstaternes regionale og lokale niveau, i det omfang det ikke er blevet gjort i forberedelsesfasen.

29. Disse vurderinger tager lige lang tid, uanset hvem det er, som anmoder om oplysningerne, og hvornår det gøres i løbet af forberedelsen af forslaget. Regionsudvalget pålægges således det endelige ansvar for, at der indhentes korrekt information fra det regionale og lokale niveau i medlemsstaterne, om muligt fra hver enkelt medlemsstat.

30. Regionsudvalget minder om, at GD XXIII har fået en særstilling ved behandlingen af samtlige sager, som berører små og mellemstore virksomheder. Med Regionsudvalgets funktion som Unionens særlige organ til varetagelse af regionale og lokale aspekter virker forslaget om at give Regionsudvalget en særstilling naturligt.

Konklusioner, forslag til ændret beslutningsproces

31. De forslag, som er blevet fremlagt, bør komme til udtryk i Rådets beslutningsproces gennem følgende ændringer:

32. Princippet om konsekvensvurdering af EU's retsakter i forhold til regionale og lokale myndigheder indskrives i traktatens artikel 190 (fælles bestemmelser for flere institutioner).

33. Finansforordningen skal stadfæste det generelle princip, at økonomiske og administrative konsekvenser for lokale og regionale myndigheder af EU's retsakter er en af de faktorer, beslutningerne skal baseres på.

34. Regionsudvalget pålægges det endelige ansvar for at vurdere, om redegørelsen for økonomiske og administrative konsekvenser for det lokale og regionale niveau er tilstrækkelig og korrekt som beslutningsgrundlag. I en årlig dialog bør Kommissionen og Regionsudvalget blive enige om et program for henvisning af sager til Regionsudvalget, idet sager med betydelige finansielle konsekvenser angives særskilt.

35. Regionsudvalget får som tillægsopgave (tillæg til Maastricht-traktatens artikel 198 C) at redegøre for betydelige økonomiske og administrative konsekvenser for det lokale og regionale niveau i medlemsstaterne af de forslag, som Kommissionen eller Rådet henviser til Regionsudvalget, eller i sager, som Regionsudvalget fremlægger på eget initiativ.

36. Kommissionen beslutter, at dets ekspertudvalg ved Regionsudvalgets mellemkomst konsulterer og inddrager repræsentanter for de regionale og lokale myndigheder i større udstrækning.

37. Kommissionen og Regionsudvalget vedtager regler for redegørelsen for økonomiske og administrative konsekvenser for lokale og regionale myndigheder med udgangspunkt i de faktorer, som er gennemgået i dette forslag til udtalelse, og med skyldig hensyntagen til de enkelte tilfælde.

Bruxelles, den 15. november 1995.

Jacques BLANC

Formand for Regionsudvalget

BILAG

Eksempler på økonomiske og administrative konsekvenser af EU's retsakter

De fleste EU-beslutninger berører alle eller visse medlemslande og har betydning for lokale og regionale myndigheder. Det indebærer, at de her fremførte eksempler ikke kan være fuldt dækkende. Som nævnt i indledningen kan konsekvenserne både være positive og negative.

Direktiverne om offentlige kontrakter: Gennem øget konkurrence opnås positive effekter i form af lavere omkostninger for varer og tjenesteydelser, men samtidig kan reglerne volde problemer. Direktivets tærskelværdier på 200 000 ECU må betragtes som lave. Det kan medføre øget bureaukrati, eftersom yderst få kontrakter ved lavere summer går til leverandører i andre lande. Den hidtidige erfaring viser, at direktivet kun har begrænset indvirkning på den grænseoverskridende handel. Erfaringsmæssigt medfører små kontrakter omkring tærskelværdien også uforholdsmæssigt meget papirarbejde i forbindelse med udbudsproceduren og de detaljerede kravsspecifikationer. De administrative omkostninger ved en korrekt gennemført EU-udbudsprocedure vil ofte overstige de potentielle besparelser. Reglerne for offentlige indkøb foreskriver, at interkommunalt samarbejde skal udbydes på konkurrencemæssige vilkår. Ofte er det obligatoriske opgaver, for hvilke der ikke findes et marked i konventionel betydning. Reglerne for offentlige indkøb indebærer formodentlig, at den offentlige sektors låntagning skal foregå på konkurrencemæssige vilkår, hvilket ikke tillader så hurtige reaktioner som normalt på kommercielle vilkår. Reglerne indebærer ligeledes restriktioner for offentligt ansatte, som vil starte deres egen virksomhed, idet de nye virksomheder skal behandles på samme måde som andre entreprenører, dvs. på konkurrencevilkår, hvilket kan gøre det vanskeligere at skære ned på offentligt ejede virksomheder. Direktivets effekt er afhængig af, i hvilket omfang det implementeres i de forskellige medlemsstater.

Overførselsdirektivet: Ved overførsel af en virksomhed skal personalets ansættelsesaftaler overføres uforandret til den nye indehaver. Det kan gøre det vanskeligt for en virksomhed at udbyde aktiviteter i entreprise på sunde forretningsmæssige vilkår. Hvis en aktivitet f.eks. går tilbage til den tidligere hovedansvarlige p.g.a. f.eks. mangelfuld funktion eller mangelfuld kvalitet, har denne pligt til at overtage både det personale, som oprindeligt overgik til entreprenøren, og som stadig er der, samt det personale, entreprenøren selv har ansat til at udføre opgaven. Regionsudvalget afgav den 21. april 1995 udtalelse om direktivet og anførte bl.a., at Regionsudvalget deler de forbehold, som fremførtes af visse lokale og regionale myndigheder, med hensyn til forslaget om at udvide det fælles ansvar til også at gælde kontraktmæssige forpligtelser. Det kan nemlig medføre betydelige byrder for lokale og regionale myndigheder.

Direktiv om deltidsarbejdendes arbejdstid: Direktivet forventes at medføre øgede omkostninger for lokale og regionale myndigheder i visse medlemslande. Omkostningsstigningen er f.eks. på forhånd blevet beregnet til ca. 70 mio. ECU i Sverige og ca. 62 mio. ECU i Danmark. I disse lande er problemet blevet løst gennem en kollektiv aftale mellem lokale og regionale myndigheder og arbejdstagerorganisationerne.

Direktiv om tekniske hjælpemidler i hjemmet: Det bestemmes i direktivet, at bevægelseshæmmede personer i højere grad end tidligere skal kunne disponere over tekniske hjælpemidler i hjemmet, på plejehjem o.l. Direktivet forventes i Danmark at medføre ekstraudgifter på omkring 135 mio. ECU.

Direktiv om importkontrol af levnedsmidler: Kommuner med grænsekontrolstation skal indføre nye rutiner med veterinærkontrol og nye målemetoder for f.eks. salmonella. Mulighederne for at dække omkostningerne med afgifter er blevet færre. Kommunerne får ansvaret for at informere om håndtering af levnedsmidler, som kan være smittede.

Badevandsdirektivet: Direktivforslaget, som erstatter et tidligere direktiv, fastlægger minimumskrav til metoder, hyppighed og tidspunkt for prøvetagning og kontrol af badevandskvaliteten. Prøvetagningen udføres af kommunerne. Regionsudvalget udtalte sig om direktivforslaget den 27.-28. september 1994 (). Regionsudvalget fremførte sin alvorlige bekymring over, at visse tests skulle gøres obligatoriske, og påpegede, at lokale og regionale myndigheder vil få svært ved at efterleve det p.g.a. omkostningerne og det administrative arbejde, som det medfører. Regionsudvalget bad derfor Kommissionen om at undersøge mulighederne for større fleksibilitet i forbindelse med disse tests. Kommissionen burde også overveje, om det er muligt at tage skridt til indførelse af mindre kostbare tests.

Drikkevandsdirektivet: Forslaget indebærer, at vandforsyningsnet af bly eller af blyholdigt materiale skal udskiftes. I alt berøres, så vidt vides, 20 mio. boliger og 4 mio. rørledninger i Frankrig. Udgifterne til gennemførelse af denne norm anslås at nå op på omkring 40 mio. ECU og forventes at påvirke forbrugernes vandpriser og budgetterne hos de myndigheder, som berøres.

Regionsudvalget behandlede den 21. september 1995 en udtalelse () om direktivforslaget I udtalelsen hedder det: »Regionsudvalget anser det for positivt, at blyparameterværdien skærpes af hensyn til befolkningens sundhed, men skal samtidig gøre opmærksom på, at de betydelige omkostninger, der er forbundet med at opfylde kravet, forudsætter en form for fællesskabsøkonomi.«

() EFT nr. C 210 af 14. 8. 1995, s. 53.

() EFT nr. C 100 af 2. 4. 1996, s. 134.