14. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 133/1 
II 
(Forberedende  retsakter) 
KOMMISSION 
Forslag  til Rådets  direktiv  om indirekte  skatter  på handelen  med  værdipapirer 
(Forelagt  Rådet  af Kommissionen  den  2. april  1976) 
RÅDET  FOR  DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel  99 
og 100, 
under  henvisning  til forslag  fra Kommissionen, 
under  henvisning  til udtalelse  fra Europa-Parlamentet, 
under  henvisning  til udtalelse  fra Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Kapitalbevægelserne  mellem  medlemsstaterne  hæm-
mes af de forskelle,  der findes  i disse  medlemsstaters 
gældende  lovgivning  med  hensyn  til afgifter  på kapi-
talbevægelser;  for at gennemføre  frie  kapitalbevægel-
ser er det  derfor  nødvendigt  at harmonisere  lande-
nes lovgivning,  således  at man  fjerner  de største 
uoverensstemmelser; 
med henblik  på at nå dette  mål  udstedte  Rådet  alle-
rede i 1969  et direktiv  om  kapitaltilførselsafgifter, 
der ophæver  stempelafgiften  på værdipapirer  og har-
moniserer  medlemsstaternes  afgift  på kapitaltilførsler 
til kapitalselskaber  (1); i 1973  udstedte  det  ligeledes 
et direktiv  om fastsættelse  af fælles  satser  for denne 
afgift;  dette  direktiv  trådte  i kraft  den  1. januar 
1976  (2); 
C1) EFT  nr. L 249  af 3. 10. 1969,  s. 25. 
(2) EFT  nr. L 103  af 18. 4. 1973,  s. 15. man bør  fortsætte  ad denne  vej ved  ligeledes  at har-
monisere  afgifter  på handel  med  værdipapirer;  såle-
des som  disse  afgifter  i øjeblikket  anvendes  af med-
lemsstaterne,  er de ofte  mellem  disse  stater  årsag  til 
dobbeltbeskatning,  forskelsbehandling  og andre  ulig-
heder,  der kan  forårsage  en afbøjning  af de normale 
kapitalstrømme  ; 
med henblik  på en fjernelse  af de omtalte  uligheder 
ville ophævelsen  af afgifterne  på handel  med  værdipa-
pirer  være  den  bedste  løsning  set ud fra  hvorledes 
kapitalmarkeder  bedst  ville  fungere;  medlemsstaternes 
budgetter  gør  det dog  ikke  på nuværende  tidspunkt 
muligt  at ophæve  disse  afgifter; 
med henblik  på i det væsentlige  at gennemføre  oven-
nævnte  mål  er det nødvendigt  at indføre  en ensartet 
ordning  i medlemsstaterne  for forvaltningen  af disse 
afgifter  for at sikre,  at der i handelen  inden  for Fæl-
lesskabet  sker  en afgrænsning  af beskatningsretten 
imellem  medlemsstaterne,  og for  i det omfang,  det 
er muligt,  at undgå  dobbeltbeskatning; 
der bør  dog  gives  de medlemsstater,  der ønsker  det, 
mulighed  for at ophæve  eller  undlade  at indføre  disse 
afgifter  i deres  lovgivning; 
på grund  af de tekniske  vanskeligheder  og de følger, 
som en væsentlig  ændring  af forvaltningssystemet  for 
værdipapirerne  og selskaberne  ville  medføre  i Det 
forenede  Kongerige  og i Irland,  vil det være  nødven-
digt at tillade,  at disse  stater,  delvis  og under  visse 
betingelser,  afviger  fra den  i dette  direktiv  fastsatte 
ordning,  for  så vidt  angår  handel  med  selskabers 
Nr. C 133/2 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 14. 6. 76 
værdipapirer,  der  er noteret  på navn  i Det  forenede 
Kongerige  og Irland; 
af økonomiske  grunde  er det nødvendigt  at fastsætte 
visse  fælles  fritagelser;  blandt  de foranstaltninger,  der 
tilsigter  at lette  den  endelige  ophævelse  af disse  afgif-
ter, forekommer  det  hensigtsmæssigt  at tillade  med-
lemsstaterne  at opretholde  de fritagelser,  der anven-
des i hver  af dem  før direktivet  træder  i kraft; 
med hensyn  til satserne  forekommer  det tilstrækkeligt 
med henblik  på at fjerne  forstyrrelserne  på kapital-
markedet  at fastsætte  maksimalsatser  for  afgifterne, 
idet en sådan  ordning  skal  gøre  det  muligt  for  de 
medlemsstater,  der  ønsker  det,  på grundlag  af denne 
afgift  at opnå  et rimeligt  indtægtsniveau,  samtidig 
med,  at der  gives  dem  mulighed  for  at begrænse 
denne  afgiftsbyrde  — 
UDSTEDT  FØLGENDE  DIREKTIV: 
Artikel  1 
De medlemsstater,  som  pålægger  handelen  med 
værdipapirer  en afgift,  opkræver  denne  i overens-
stemmelse  med  bestemmelserne  i dette  direktiv. 
Artikel  2 
1. V ed anvendelsen  af dette  direktiv  er overdragelse 
eller  erhvervelse  af værdipapirer  mod  vederlag  en 
afgiftspligtig  handel,  når  handelen  indgås  i en med-
lemsstat  eller  i et tredje  land  af en person,  der  er 
bosiddende  i en medlemsstat.  Hver  overdragelse  eller 
erhvervelse  af værdipapirer  udgør  en særskilt  afgifts-
pligtig  handel. 
2. Opkrævningen  af afgiften  kan  udskydes  højst  fire 
måneder  fra indgåelsen  af handelen  at regne. 
Artikel  3 
1. Uanset  artikel  2 og 5 kan  Det  forenede  Kongerige 
og Irland  betragte  overdragelse  og  erhvervelse  af 
værdipapirer,  der  er noteret  på navn  i Det  forenede 
Kongerige  eller  i Irland,  som  en enkelt  afgiftspligtig 
handel. 
2. Afgiften  opkræves  ikke  i Det  forenede  Kongerige 
eller  Irland,  når  en person,  som  er bosiddende  i en 
medlemsstat,  og som  har  erhvervet  et certifikat,  der 
repræsenterer  et værdipapir  lydende  på navn,  og for hvis vedkommende  det  originale  værdipapir  er ud-
stedt  i Det  forenede  Kongerige  dier  Irland,  lader 
sit adkomstdokument  registrere  i en af disse  to stater. 
3. Såfremt  det konstateres,  at anvendelsen  af stk.  1 
medfører  forskydninger  i handelen  på  fonds-  og 
aktiemarkedet,  træffer  Rådet  på forslag  af Kommis-
sionen  inden  for  et halvt  år med  kvalificeret  flertal 
bestemmelse  om egnede  forholdsregler. 
Artikel  4 
1. Medlemsstaterne  træffer  de nødvendige  foran-
staltninger  for at fritage  følgende  omsætninger  for af-
gift: 
a) emission  af værdipapirer  og den  første  erhvervelse 
af disse  papirer  i forbindelse  med  emissionen, 
b) første  overdragelse  af medlemmerne  af emissions-
konsortier,  som  har  erhvervet  værdipapirer,  der 
er fast  overtaget,  samt  den  første  erhvervelse  i 
tilknytning  til denne  emission, 
c) overdragelse  og erhvervelse  af obligationer,  hvis 
maksimale  løbetid  regnet  fra  datoen  for  obliga-
tionsudstedelsen  ikke  overstiger  fem  år, 
d) emittentens  erhvervelse  af egne  obligationer  med 
henblik  på amortisering. 
2. Ved  handler,  hvori  en eller  flere  professionelle 
mellemmænd  medvirker,  betales  der  kun  afgift  for 
så vidt  angår  de af overdragerne  og erhververne  ind-
gåede  forretninger.  Medlemsstaterne  har  imidlertid 
adgang  til at opkræve  afgiften  på handler,  der  fore-
tages  for  egen  regning  af de professionelle  mellem-
mænd,  undtagen  for  så vidt  angår  handler,  der  fore-
tages  af institutterne  for kollektiv  investering. 
3. Med  forbehold  af anvendelse  af ovenstående 
stk. 1 og 2 samt  af artikel  9 og uden  at foregribe 
yderligere  fællesskabsbestemmelser  kan  medlemssta-
terne  ligeledes  bibeholde  mere  omfattende  fritagelser 
end dem,  der er nævnt  i stk.  1, eller  andre  fritagelser, 
når de allerede  før datoen  for  dette  direktivs  ikraft-
træden  er nærmere  anført  i deres  nationale  lovgiv-
ning,  eller  når  de hidrører  fra  en mere  begrænset 
anvendelse  end  fastsat  i artikel  2, Inden  for  en frist 
på en måned  fra  dette  direktivs  ikrafttræden  giver 
medlemsstaterne  Kommissionen  meddelelse  om  disse 
fritagelser. 
4. Når  en medlemsstat  har  til hensigt  at indføre  nye 
fritagelser,  giver  den  i god  tid Kommissionen  skriftlig 
meddelelse  herom.  Kommissionen  skal  høre  med-
lemsstaterne  og træffe  beslutning  i spørgsmålet.  Med-
lemsstaten  må ikke  sætte  disse  nye  fritagelser  i kraft, 
før den  har  modtaget  meddelelse  fra Kommissionen 
14. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 133/3 
om en gunstig  beslutning  eller  før  udløbet  af en 
frist  på seks  måneder  regnet  fra datoen  for meddelel-
sen til Kommissionen,  hvis  denne  ikke  har  truffet 
bestemmelse. 
Artikel  5 
Medlemsstaternes  beskatningsbeføjelser  afgrænses 
som følger: 
1. Medvirken  af professionelle  mellemmænd,  der  er 
bosiddende  i medlemsstater,  der  anvender  afgiften: 
— afgiften  på overdragelsen  erlægges  i den  medlems-
stat, hvor  den  professionelle  mellemmand,  der 
medvirker  for overdrageren,  er bosiddende,  og af-
giften  på erhvervelsen  erlægges  i den  medlems-
stat,  hvor  den  professionelle  mellemand,  som 
medvirker  for erhververen,  er bosiddende. 
2. Ingen  medvirken  af en professionel  mellemand 
eller  medvirken  af en eller  flere  professionelle  mel-
lemmænd,  der  er bosiddende  i tredjelande  eller  i 
medlemsstater,  som  ikke  anvender  afgiften: 
a) begge  kontrahenter  er bosiddende  i en medlems-
stat, som  anvender  afgiften: 
— afgiften  på overdragelsen  erlægges  i den  med-
lemsstat,  hvor  overdrageren  er bosiddende,  og 
afgiften  på erhvervelsen  i den  medlemsstat, 
hvor  erhververen  er bosiddende; 
b) en af kontrahenterne  er bosiddende  i et tredje-
land  eller  i en medlemsstat,  der  ikke  anvender 
afgiften: 
— afgiften  på overdragelsen  og afgiften  på er-
hvervelsen  erlægges  i den  medlemsstat,  hvor 
overdrageren  eller  erhververen  er bosiddende; 
c) begge  kontrahenter  er bosiddende  i det tredjeland 
eller  i en medlemsstat,  der ikke  anvender  afgiften: 
— afgiften  på overdragelsen  og afgiften  på er-
hvervelsen  erlægges  i den  medlemsstat,  hvor 
handelen  indgås. 
Artikel  6 
1. Andre  fysiske  personer  end  professionelle  mel-
lemmænd  betragtes  som  bosiddende  i en medlems-
stat i overensstemmelse  med  nedenstående  regler,  som 
er anført  i den  rækkefølge,  hvori  de finder  anven-
delse: 
a) en person  betragtes  som  bosiddende  i den  med-
lemsstat,  hvor  han  har  sin  faste  bopæl.  Når  en 
person  har  fast  bopæl  i to eller  flere  medlems-
stater,  betragtes  han  som  bosiddende  i den  af 
disse  to medlemsstater,  hvormed  han  har  de snævreste  personlige  og økonomiske  forbindelser 
(centrum  for fundamentale  interesser); 
b) såfremt  han  ikke  har  fast  bopæl  i nogen  med-
lemsstat,  betragtes  han  som  bosiddende  i den 
medlemsstat,  hvor  han  sædvanligvis  opholder  sig; 
c) såfremt  det unter  litra  a) antages,  at denne  persons 
centrum  for  fundamentale  interesser  ikke  kan 
bestemmes,  eller  såfremt  det  under  litra  b) an-
tages,  at denne  person  sædvanligvis  opholder  sig 
i to eller  flere  medlemsstater,  skal  han  betragtes 
som bosiddende  i den  af disse  stater,  hvori  han 
også  har statsborgerret; 
d) såfremt  han  har  statsborgerret  i to eller  flere  af 
disse  medlemsstater,  eller  såfremt  han  ikke  har 
statsborgerret  i nogen  af disse  medlemsstater, 
afgør  de pågældende  medlemsstaters  kompetente 
myndigheder  spørgsmålet  efter  fælles  aftale. 
2. Andre  end  fysiske  personer  og  professionelle 
mellemmænd  betragtes  som  bosiddende  i en med-
lemsstat,  hvis  de medvirker  på overdragers  eller  er-
hververs  vegne,  eller  hvis  sædet  for  den  faktiske 
ledelse,  hjemstedet  eller  det  faste  forretningssted 
efter  omstændighederne  er beliggende  i den  pågæl-
dende  medlemsstat. 
3. En  professionel  mellemmand  betragtes  som  bo-
siddende  i en medlemsstat,  når  han  har  sit faste  for-
retningssted  i denne  stat.  Når  en professionel  mellem-
mand  har  faste  forretningssteder  i flere  medlems-
stater,  betragtes  han  for anvendelse  af artikel  5, stk.  1, 
som bosiddende  i den  af disse  medlemsstater,  hvori 
det forretningssted  ligger,  der  medvirker  for  over-
drageren  eller  erhververen  af værdipapirerne. 
Artikel  7 
1. Afgiften  pålignes  på grundlag  af den  aftalte  pris. 
Er ingen  pris  aftalt,  eller  svarer  denne  ikke  til den 
reelle  værdi  af de værdipapirer,  der  er genstand  for 
handelen,  kan  medlemsstaterne  påligne  afgiften  på 
grundlag  af denne  værdi  eller  på grundlag  af disse 
værdipapirers  middelkurs. 
2. Obligationsrenter,  der er påløbet  fra sidste  kupon-
betaling  til tidspunktet  for  handelen,  og udgifterne 
i forbindelse  med  handelen  såsom  mellemmænds  kur-
tage,  provision  samt  afgiften  på handelen  selv,  med-
tages  ikke  i afgiftsgrundlaget. 
Artikel  8 
1. Afgiftssatsen  kan ikke  overstige: 
a) 1,5  %>o  for obligationer 
b) 3 %o for øvrige  værdipapirer. 
Nr. C 133/4 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 14. 6.76 
Inden  for disse  for obligationer  under  litra  a) og for 
de øvrige  værdipapirer  under  litra  b) anførte  grænser 
kan den  sats,  der anvendes  på terminsforretning,  være 
forskellig  fra den  sats,  der anvendes  på kasseforret-
ninger. 
2. For  så vidt  angår  de i artikel  3, stk.  1, omhand-
lede handler  med  værdipapirer  lydende  på navn,  er 
afgiftssatsen  dobbelt  så høj som  den  sats,  der anven-
des i medfør  af stk. 1. 
Artikel  9 
Medlemsstaterne  afstår  fra  enhver  forskelsbehand-
ling, der  er begrundet  i emittentens  eller  handels-
deltagernes  bopæl. 
Artikel  10 
1. Bortset  fra den  i dette  direktiv  fastsatte  afgift  kan 
handelen  med  værdipapirer  ikke  pålægges  nogen  be-
skatning  efter  en fast  takst  eller  ej og beregnet  på 
grundlag  af de handlede  værdipapirers  værdi. 
2. Uanset  stk. 1 kan medlemsstaterne  opkræve: 
a) kapitaltilførselsafgift,  som  defineret  i Rådets 
direktiv  69/335/EØF  af 17.  juli  1969  l1); 
b) afgifter  på faste  ejendomme  ved  ejerskifte,  når 
erhververen  efter  handel  med  anpartsbeviser  i sel-
skaber,  fonds,  personsammenslutninger  eller 
andre  juridiske  personer,  hvis  selskabsformue  helt 
eller delvis  udgøres  af faste  ejendomme  inden  for 
deres  område,  erhverver  sig hele  selskabsformuen 
eller skaffer  sig en position,  som  gør  det muligt 
for ham  at udøve  kontrollen  med  disse  selskaber, 
fonds,  personsammenslutninger  eller  andre  juri-
(!) EFT  nr. L 249  af 3. 10. 1969,  s. 25. diske  personer.  I det tilfælde  finder  afgiften  i for-
bindelse  med  ejerskifte  kun anvendelse  på værdien 
af de faste  ejendomme.  Denne  værdi  fastsættes 
i overensstemmelse  med  den  nationale  lovgivning; 
c) merværdiafgift  på andele  og aktier,  som  faktisk 
eller juridisk  tilsikrer  ejendomsretten  eller  brugs-
retten  til en fast ejendom  eller  en del deraf; 
d) afgifter  på overdragelse  af værdipapirer  til en 
værdi,  der  er forskellig  fra deres  markedsværdi. 
Artikel  11 
Medlemsstaterne  sætter  for  at efterkomme  bestem-
melserne  i dette  direktiv  de nødvendige  bestemmelser 
i kraft  senest  den  1. januar  i det andet  år, der følger 
efter  dets  vedtagelse. 
Artikel  12 
Medlemsstaterne  drager  omsorg  for,  at teksten  til 
de væsentlige  nationale  bestemmelser,  de senere  ved-
tager  på det område,  som  dækkes  af dette  direktiv, 
fremsendes  til Kommissionen. 
Artikel  13 
Af hensyn  til at kunne  drage  de nødvendige  slut-
ninger  for en fortsættelse  af harmoniseringen  af be-
skatningen  ved  handel  med  værdipapirer  forelægger 
Kommissionen  hvert  andet  år efter  medlemsstaternes 
gennemførelse  af dette  direktiv  Rådet  en beretning 
over udviklingen  på det i direktivet  omhandlede  om-
råde. 
Artikel  14 
Dette  direktiv  er rettet  til medlemsstaterne. 
BILAG 
Definitioner 
1. Ved  værdipapirer  forstås  i dette  direktiv: 
1. Aktier  og andre  andele  i nedenfor  nævnte  kapitalselskaber: 
a) de  selskaber  i henhold  til belgisk,  dansk,  tysk,  fransk,  irlandsk,  italiensk,  luxem-
bourgsk,  nederlandsk  og engelsk  ret,  der  er nævnt  nedenfor: 
14. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 133/5 
— société  anonyme/naamloze  vennootschap,  aktieselskab,  Aktiengesellschaft,  société 
anonyme,  companies  incorporated  with  limited  liability  (med  undtagelse  af 
private  limited  companies),  societå  per  azioni,  société  anonyme,  naamloze 
vennootschap,  companies  incorporated  with  limited  liability  (med  undtagelse  af 
private  limited  companies); 
— société  en commandite  par  actions/commanditaire  vennootschap  op aandelen, 
kommandit-aktieselskab,  Kommanditgesellschaft  auf Aktien,  société  en comman-
dite par  actions,  societå  in accomandita  per  anioni,  société  en commandite  par 
actions,  commanditaire  vennootschap  op aandelen; 
b) ethvert  selskab,  enhver  personsammenslutning  eller  juridisk  person,  hvis  kapital-
eller formueandele  er omsættelige  på børsen; 
c) enthvert  selskab,  enhver  personsammenslutning  eller  juridisk  person  med  erhvervs-
formål,  hvis  medlemmer  er berettigede  til uden  forudgående  godkendelse  at afhænde 
deres  andele  til tredjemand,  og hvis  medlemmer  kun  hæfter  for selskabets,  person-
sammenslutningens  eller  den juridiske  persons  gæld  med  deres  andel; 
2. obligationer,  herunder  konvertible  eller  ombyttelige  obligationer  (dvs.  værdipapirer, 
der repræsenterer  et lån,  som  kan  overdrages  i henhold  til den  handelsretlige  lovgivning); 
3. andele  i institutter  for kollektiv  investering; 
4. tegningsrettigheder  og lignende  rettigheder; 
5. certifikater,  som  repræsenterer  sådanne  værdipapirer; 
6. »letters  of allotment«. 
Alle disse  værdipapirer  kan  frit  udstedes  i en medlemsstat,  kan  lyde  på navn  eller  ihænde-
haver  og kan  være  børsnoteret  eller  ikke-børsnoteret. 
II. Værdipapirer  kan  i dette  direktiv  også  omfatte: 
1. andele  i et selskab  med  begrænset  ansvar,  société  de personnes  å responsabilité  limitée, 
personenvernootschap  met  beperkte  aansprakelijkheid,  Gesellschaft  mit  beschrånkter 
Haftung,  société  å responsabilité  limitée,  private  limited  companies,  societå  a responsa-
bilitå  limitata,  société  å responsabilité  limitée,  private  limited  companies); 
2. gældsbreve,  som  udgør  en del af et samlet  lån,  og som  kan  overdrages; 
3. værdipapirer  eller  andele  i ethvert  selskab,  personsammenslutning  eller  juridisk  person 
med erhvervsformål,  undtagen  for så vidt  angår  de i de foregående  definitioner  I og II 
1 og 2 nævnte,  når de i en medlemsstat  anses  som  kapitalselskaber. 
III. Ved  indgåelse  af en afgiftspligtig  handel  forstås  i dette  direktiv  parternes  indgåelse  af en 
skriftlig  eller  mundlig  aftale. 
IV. Ved  professionelle  mellemmænd  forstås  i dette  direktiv  den  fysiske  eller  juridiske  person, 
som erhvervsmæssigt  medvirker  i handler  med  værdipapirer.  Det  drejer  sig  især  om 
kommissionærer,  banker  og andre  institutioner,  der  er anerkendt  som  handlende  med 
værdipapirer,  mæglere,  vekselererer  og børskommissionærer,  »jobbers«  og »brokers«,  med 
undtagelse  af mandatarer  (f.eks.  »nominees«)  og formueforvaltere  (f.eks.  »trustees«). 
Denne  definition  omfatter  organer  for  kollektiv  investering,  hvorved  forstås  investerings-
selskaber  og investeringsforeninger,  hvis  formål  er at investere  de midler,  de får stillet  til 
rådighed,  ved  offentlig  emission,  og som  fungerer  efter  princippet  om spredning  af risikoen. 
V. Ved  emission  af værdipapirer  forstås  i dette  direktiv  emittentens  overdragelse  af værdi-
papirer,  herunder  den  overdragelse,  der  sker  som  resultat  en kapitalisering  af reserverne.