EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 7.12.2021 COM(2021) 765 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET om gennemførelsen af ordningen for særlige foranstaltninger for landbruget til fordel for EU's fjernområder (POSEI)











1.Indledning Fjernområderne — Guadeloupe, Fransk Guyana, Martinique, Mayotte, Réunion og Saint-Martin (Frankrig), Azorerne og Madeira (Portugal) og De Kanariske Øer (Spanien) — er et særdeles vigtigt aktiv for EU. Deres unikke og rige biodiversitet, omfattende eksklusive økonomiske zoner, nærhed til tredjelande og beliggenhed, der er velegnet til astrofysiske aktiviteter, er vigtige for EU som helhed. Imidlertid udgør fjernområdernes geografiske situation (fjern beliggenhed, status som øsamfund, mindre størrelse, vanskelige topografiske og klimatiske forhold) en begrænsning for deres udvikling og vanskeliggør deres integration i det indre marked. Fjernområdernes særlige situation har været anerkendt i EU-traktaterne siden 1999 og siden 2009 i artikel 349 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), der giver dem mulighed for at nyde godt af særlige foranstaltninger inden for vigtige EU-politikker som landbrug, samhørighed og konkurrence. POSEI-ordningen (særlige programmer for bestemte regioner som følge af disses afsides beliggenhed og status som øsamfund) er en del af Kommissionens samlede strategi for fjernområderne: I programmeringsperioden 2014-2020 ydede de europæiske struktur- og investeringsfonde og Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) næsten 13,3 mia. EUR til disse regioner — en vigtig kilde til investeringer og jobskabelse. Endvidere gælder der særlige regler for dem som f.eks. særlige statsstøtteregler for drifts- og investeringsstøtte og særlige beskatnings- og toldregler, der skal bidrage til at styrke deres konkurrenceevne. I denne forbindelse er der blevet gennemført særlige foranstaltninger på landbrugsområdet ved hjælp af POSEI-ordningen. I denne rapport vurderes POSEI-ordningens gennemførelse mellem 2015-2019. Den tager navnlig hensyn til Kommissionens erfaringer med gennemførelsen af programmet frem til 2019 (regnskabsåret 2020) samt til analysen og konklusionerne fra den "Sammenfattende undersøgelse af de årlige gennemførelsesrapporter for POSEI-programmerne og programmet for de mindre øer i Det Ægæiske Hav for 2015-2019", som Ecorys udarbejdede mellem januar og oktober 2021. 2.POSEI: oprindelse, udvikling og nuværende situation POSEI-ordningen blev oprettet for de franske oversøiske regioner (Guadeloupe, Martinique, Fransk Guyana, Réunion og, siden 2014, Mayotte) i 1989 og indført for De Kanariske Øer, Azorerne og Madeira i 1991. I 2006 blev der med Rådets forordning (EF) nr. 247/2006 foretaget dybtgående ændringer af ordningen med indførelsen af en programmeringsstrategi. Efterfølgende indsendte de berørte medlemsstater omfattende programmer til Kommissionen til godkendelse. POSEI-ordningen blev revideret i 2013 som led i tilpasningen til Lissabontraktaten. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 228/2013 blev vedtaget i 2013 og efterfulgt af vedtagelsen af Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 179/2014 og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 180/2014. POSEI-ordningen er finansieret af EGFL. I forordning (EU) nr. 228/2013 er der fastsat et loft pr. regnskabsår for: de franske fjernområder (278,41 mio. EUR), De Kanariske Øer (268,42 mio. EUR) og Azorerne og Madeira (106,21 mio. EUR). I reformen af den fælles landbrugspolitik for 2023-2027 besluttede medlovgiverne, at POSEI-ordningen ville forblive uændret, dvs. ville være adskilt fra den fælles landbrugspolitiks strategiske planer. EU-midlerne til POSEI-ordningen vil blive fastholdt på deres nuværende niveau, hvorved ordningens særlige rolle med hensyn til at støtte fjernområdernes landbrug anerkendes. POSEI-programmet i fjernområderne erstatter foranstaltningerne under den første søjle af den fælles landbrugspolitik, bortset fra dem, der indgår i den fælles markedsordning for frugt og grøntsager, vin og biavl. Figur 1 i bilaget viser den finansielle gennemførelse (de udbetalte beløb sammenlignet med de bevilligede beløb) for programmerne i 2015-2019. 3.Retsgrundlaget for rapporten Ifølge artikel 32, stk. 3, i forordning (EU) nr. 228/2013 skal Kommissionen senest den 30. juni 2015 og derefter hvert femte år forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport, hvori der redegøres for virkningerne af de foranstaltninger, der er blevet gennemført i henhold til denne forordning. 4.Mål, ordning og programmering POSEI-ordningen har til formål at bidrage til at nå følgende mål, jf. artikel 2 i forordning (EU) nr. 228/2013:

·sikring af forsyninger til fjernområderne, primært med vigtige landbrugsprodukter ·sikring af udviklingen af såkaldt "diversificeret husdyrhold og planteavl" i fjernområderne ·opretholdelse af udviklingen og styrkelse af konkurrenceevnen for det traditionelle landbrug. Der er blevet gennemført to kategorier af foranstaltninger inden for rammerne af programmerne, nemlig den særlige forsyningsordning (SSA) og støtten til lokal produktion (SLP). Foranstaltningerne skal opfylde EU-lovgivningens bestemmelser og være forenelige med den fælles landbrugspolitik og andre EU-politikker. 4.1.Særlige forsyningsordninger (SSA) Der er mulighed for to former for støtte: fritagelse for importafgifter for indførsler fra tredjelande og støtte til forsyningen af EU-produkter. I forordning (EU) nr. 228/2013 er der fastsat lofter pr. regnskabsår for den særlige forsyningsordning: 72,7 mio. EUR for De Kanariske Øer, 26,9 mio. EUR for de franske fjernområder og 21,2 mio. EUR for Azorerne og Madeira. Mængden af produkter, der skal støttes af den særlige forsyningsordning, fastsættes hvert år på grundlag af foreløbige opgørelser fra den pågældende medlemsstat. Den særlige forsyningsordning må ikke skade den lokale produktion og dens vækst. 4.2.Støtte til lokal produktion (SLP) Foranstaltninger inden for rammerne af støtten til lokal produktion omfatter lokal produktion, forarbejdning og markedsføring af lokale landbrugsprodukter. Der findes to typer foranstaltninger: dem, som er til fordel for traditionel produktion, der udgør de historiske eksportsektorer (f.eks. bananer i Guadaloupe, Martinique og De Kanariske Øer), og dem, som er til fordel for diversificerede produkter, normalt til lokalt forbrug (frugt og grøntsager og animalsk produktion). Krydsoverensstemmelse finder anvendelse på betalinger til landbrugere inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik og gør disse betalinger betinget af landbrugerens overholdelse af et sæt EU-retlige regler om miljø samt folke-, dyre- og plantesundhed. 4.3.Medlemsstaternes programmering I POSEI-ordningen er foranstaltningerne vedrørende såvel den særlige forsyningsordning som støtten til lokal produktion beskrevet i detaljer i de individuelle programmer. Derfor er hvert nationalt program ret specifikt som følge af de prioriteter, de nationale myndigheder har fastsat for deres landbrugssektor i tæt samarbejde med interessenterne. Disse prioriteter kan tilpasses årligt afhængigt af de udtrykte behov gennem ændringer af programmet (artikel 40 i forordning (EU) nr. 180/2014). Inden den 30. september hvert år indsender medlemsstaterne en årlig rapport om gennemførelsen af deres program for det foregående år (artikel 39, stk. 1, i den ovennævnte forordning). 4.3.1.POSEI-programmet for Frankrig Den særlige forsyningsordning er primært orienteret mod landbrugsråvarer til lokale industrier, der forarbejder foder, og til landbrugsfødevareindustrier. 26,9 mio. EUR er øremærket til 2019, hvilket er ca. 10 % af den maksimalt tilladte bevilling. Réunion er den største modtager af støtte fra den særlige forsyningsordning efterfulgt af Guadeloupe og Martinique. Støtten til lokal produktion omfatter en gruppe foranstaltninger, der støtter forskellige dele af værdikæden, nemlig støtte til i) bananer (129,1 mio. EUR bevilliget i 2019), ii) sukker/sukkerrør/rom (74,86 mio. EUR), iii) afgrødediversificeringsprodukter (14,1 mio. EUR), iv) husdyrbrug (30,7 mio. EUR) og v) tværgående foranstaltninger som f.eks. teknisk bistand og referencenet (2,8 mio. EUR). 73,3 % af EFGL-midlerne til POSEI-budgettet for støtten til lokal produktion er gået til traditionel produktion (46,4 % til bananer og 26,9 % til sukkerrør/sukker/rom). Siden 2009 har Frankrig ydet supplerende nationale midler (45 mio. EUR i 2019) alene til diversificeringsforanstaltninger inden for rammerne af støtten til lokal produktion. 4.3.2.POSEI-programmet for Spanien Den særlige forsyningsordning fokuserer på rå- og hjælpestoffer til landbruget, produkter til konsum og forarbejdning af fødevarer (62,09 mio. EUR er øremærket til 2019 eller ca. 23 % af den maksimalt tilladte bevilling, hvilket er den højeste andel af den særlige forsyningsordning/støtten til lokal produktion i fjernområderne).

Støtten til lokal produktion omfatter tre grupper af foranstaltninger: nemlig støtte til i) frugt og grøntsager (36 mio. EUR), ii) bananer (141,1 mio. EUR) og iii) animalsk produktion (25 mio. EUR). 72 % af POSEI-midlerne til støtten til lokal produktion er gået til traditionel produktion (70 % til bananer og 5 % til tomater til eksport). Inden for rammerne af støtten til lokal produktion blev der bevilliget yderligere nationale ekstramidler til at støtte af dyre- og planteavlsproduktionen. Beløbet pr. regnskabsår varierede fra 11 til 17 mio. EUR for grøntsager og fra 6 til 8 mio. EUR for animalsk produktion. 4.3.3.POSEI-programmet for Portugal Det portugisiske program omfatter to relativt adskilte delprogrammer, ét for Azorerne (76,8 mio. EUR i 2019) og det andet for Madeira (30,6 mio. EUR) . På Azorerne fokuserer den særlige forsyningsordning på korn og andre biprodukter til foderstofindustrien og sektoren for husdyrbrug. Den særlige forsyningsordning på Madeira fokuserer også på produkter, der anvendes som rå- og hjælpestoffer til animalsk produktion, men i mindre udstrækning, og omfatter produkter til konsum. Den samlede bevillingsramme for den særlige forsyningsordning for 2019 beløber sig til 17,17 mio. EUR (ca. 16 % af den maksimalt tilladte bevilling). Støtten til lokal produktion på Azorerne omfatter fem foranstaltninger, nemlig støtte til i) animalsk produktion (57,76 mio. EUR i 2019), ii) lokale afgrøder (11,9 mio. EUR i 2019), iii) forarbejdning (0,85 mio. EUR i 2019) og iv) teknisk bistand (1,29 mio. EUR). 81,8 % af POSEI-midlerne til støtten til lokal produktion er gået til traditionel produktion (mælk og kød). Inden for rammerne af støtten til lokal produktion blev der bevilliget 8 mio. EUR yderligere regionale supplerende midler til at støtte dyre- og planteavlsproduktionen i 2019. Støtten til lokal produktion på Madeira er opbygget omkring tre foranstaltninger: i) basisstøtte til landbrugere (4,3 mio. EUR i 2019), ii) støtte til værdikæderne for landbrugsproduktion og husdyrbrug (13,3 mio. EUR i 2019) og iii) markedsføring af lokale produkter (1,56 mio. EUR i 2019). 54 % af de samlede POSEI-midler til støtten til lokal produktion er gået til traditionel produktion (bananer og vin). Der blev bevilliget 1,17 mio. EUR yderligere regionale supplerende midler i 2019 til at støtte foranstaltning ii) til værdikæderne for landbrugsproduktion og husdyrbrug. 4.3.4.Sammenfatning af programmerne Medlemsstaternes strategiske valg for den særlige forsyningsordning/støtten til lokal produktion er ret forskellige, sådan som det fremgår af figur 2 i bilaget vedrørende den særlige forsyningsordning og af figur 3 vedrørende støtten til lokal produktion. Hvad angår den særlige forsyningsordning foretager Azorerne og de franske fjernområder en prioritering af støtte til foderstof og/eller korn til foderbrug, hvilket reducerer udgifterne til husdyrbrug på øerne. De Kanariske Øer og Madeira, som vægter den særlige forsyningsordning højere end de andre regioner (henholdsvis 24 % og 36 % af den maksimalt tilladte bevilling inden for POSEI-ordningen), fokuserer på produkter til direkte konsum og på støtte til forarbejdning. Idet import af dyrefoder prioriteres lavere, bruger de næsten en tredjedel af støtten til den særlige forsyningsordning på denne sidste produktkategori. I alle fjernområder ydes støtten til lokal produktion primært til de traditionelle eksportsektorer, der udgjorde 77 % af det samlede budget øremærket til foranstaltninger inden for rammerne af støtten til lokal produktion i perioden, hvorimod diversificeringsandelen er ca. 23 %. Frankrig noteres for de traditionelle sektorers højeste andel (ca. 82 %) og Madeira for den laveste andel (55-56 %). Den høje bevilling til disse sektorer bekræfter prioriteringen af deres opretholdelse. Samlet set er de andele, som er afsat til henholdsvis de traditionelle sektorer og diversificeringssektorerne, forblevet stabile. 5.Den finansielle gennemførelse Den finansielle gennemførelsesprocent er meget høj for hele den af denne rapport omfattede periode med en gennemsnitlig gennemførelsesprocent på mellem 97,9-98,9 %. Detaljerne om den finansielle gennemførelse for 2015-2019 fremgår af bilagets tabel 1. 6.Vurdering af ordningen 6.1.Forsyningsgaranti for landbrugsprodukter POSEI-programmerne sikrede forsyning af de produkter, som fjernområderne specifikt har udvalgt inden for den særlige forsyningsordnings budgetmæssige begrænsninger, og udlignede ekstraomkostningerne. Den foreløbige forsyningsopgørelse for produkter fra EU blev næsten fuldt ud anvendt i hele perioden med en meget høj gennemførelsesprocent i alle områder, mens fritagelseskontingenter for import fra tredjelande (afgiftsfrie produkter) blev anvendt i langt mindre grad. Ifølge den sammenfattende rapports konklusion var POSEI-ordningen forholdsvis effektiv med hensyn til at nå sit mål om at sikre forsyningen af vigtige produkter, der skal anvendes til konsum eller forarbejdning som rå- og hjælpestoffer til landbruget på de pågældende områder. Det konstateredes, at enhedsstøtteniveauerne under den særlige forsyningsordning næsten altid var lavere end de forventede ekstraomkostninger. Støtten inden for rammerne af den særlige forsyningsordning kan således anses som værende forholdsmæssig. POSEI-ordningen blev derfor også anset for at være effektiv med hensyn til at nå det generelle mål.

6.2.Sammenhæng mellem den særlige forsyningsordning og støtten til lokal produktion Alt i alt er instrumenterne inden for rammerne af den særlige forsyningsordning og støtten til lokal produktion blevet gennemført ved hjælp af programmeringsændringerne på en sammenhængende måde, dvs. på en sådan måde, at antallet af potentielt konkurrerende varer var begrænset, og støtten inden for rammerne af den særlige forsyningsordning ikke skadede den lokale produktion eller dens vækst. 6.3.Opretholdelse af landbrugsaktiviteter POSEI-støtten har bidraget til at opretholde landbrugsproduktionsaktiviteterne i fjernområderne. Den har også i høj grad støttet indkomsten. Selv om programmerne har været forholdsvis effektive med hensyn til på lang sigt at sikre fremtiden for og udviklingen af sektorerne inden for diversificeret husdyrhold og planteavl, har de været mindre effektive inden for de traditionelle planteavlssektorer med hensyn til hvilke det blev konstateret, at størstedelen af delsektorernes produktion er faldende. Uanset hvad er POSEI-ordningens vigtige rolle i opretholdelsen af disse sektorers produktion i løbet af perioden 2015-2019 hævet over enhver tvivl. Der kunne konstateres store forskelle med hensyn til, i hvilket omfang landbrugsområdet og beskæftigelsen udviklede sig. Det udnyttede landbrugsareal er vokset på De Kanariske Øer, Azorerne og Fransk Guyana, hvorimod det er forblevet uændret på Martinique og er faldet i de franske fjernområder og på Madeira. Hvad angår ændringer i landbrugsbeskæftigelsen er der sket et betydeligt fald på Martinique og Madeira. På Azorerne, i Fransk Guyana og på De Kanariske Øer konstateredes en positiv udvikling. 6.3.1.Traditionel produktion I banansektoren faldt den samlede produktionsmængde med ca. 10 % i perioden. På Guadeloupe er bananproduktionsniveauet halveret, mens tallene for Martinique ligeledes viser et betydeligt fald på 28 %, og disse tendenser skyldes hovedsageligt gentagne klimabetingede katastrofer. På samme tid har De Kanariske Øer, som er POSEI-ordningens største producent, oplevet en stigning på 5 % i løbet af den samme periode. Tilsvarende var den på Madeira producerede bananmængde 22 % højere i 2019 sammenlignet med 2015. I sukkersektoren er sukkerrørsproduktionen til trods for den betydelige støtte fra POSEI-ordningen faldet (-15 %) i lighed med sukkerproduktionen (-11 %), hvorimod romforarbejdningen har været stigende (+15 %). Denne positive tendens synes navnlig at ses på Fransk Guyana. Produktionsarealet for tomater til eksport faldt stærkt på De Kanariske Øer fra 2 478 ha i 2006 til 352 ha i 2020 til trods for forsøg på omstrukturering. Sektoren har mistet sin vigtigste komparative fordel, der byggede på koncentrationen af eksport til de europæiske markeder i vintermånederne. Dette skyldes konkurrence fra Marokko, det spanske fastland og europæisk produktion, men også øgede omkostninger til arbejdskraft. Produktionstendensen er klart negativ. POSEI-støtten har bidraget til at opretholde mælkeproduktionen i fjernområderne. For det vigtigste mælke- og oksekødsproducerende område, Azorerne, forblev mælkeproduktionen stabil, mens oksekødsproduktionen steg. De arealer, der anvendes til oksekødsproduktion, er mere end fordoblet siden 1999. Antallet af dyr er også steget. De Kanariske Øer og Madeira oplevede også en stigning i mælkeproduktionen. Samtidig faldt produktionen i det vigtigste franske mælkeproducerende område, Réunion, i perioden, og i Martinique er den nærmest forsvundet de senere år. Alle fjernområder (med undtagelse af Azorerne) er stadig langt fra at opfylde det lokale mælke- og kødforbrug. Vinproduktionen på Madeira synes til en vis grad at være faldet i perioden, og sektoren viser et potentielt fald i dens konkurrenceevne. Produktionen af vin fra Madeira faldt ca. 11 % fra 2015 til 2019, hvorimod stigningen i ikke-mousserende vine med BOB var ca. 20 %. 6.3.2.Diversificering af produktionen Diversificeringssektorerne fik tildelt ca. 23 % af den årlige støtte til lokal produktion. De sektorer, som er berettiget til støtte, varierer fra land til land, men omfatter planteavls- og dyresektorer fra alle områder. Hele værdikæden blev taget op gennem forskellige støtteforanstaltninger, navnlig forarbejdning og markedsføring. Hvad angår diversificeringssektorerne inden for planteavl blev det i analysen af de årlige gennemførelsesrapporter konkluderet, at frugt- og grøntsagsproduktionen er faldet, ligesom dækningen af lokalt forbrug er faldet. Nogle delsektorer har øget deres produktion og synes at have forøget deres konkurrenceevne. Dette omfatter tomater fra alle de franske fjernområder (især Fransk Guyana), peberfrugter (Fransk Guyana), melon (Fransk Guyana og Guadeloupe), blomsterproduktion (Madeira) osv. Andre delsektorers produktionsmængder er faldet og kan have mistet konkurrenceevne. F.eks. kartofler på Réunion, frugt (især appelsiner) på Azorerne, til en vis grad ananas og mango på Fransk Guyana og grøntsager på Madeira. Frugt- og grøntsagssektorens konkurrenceevne på De Kanariske Øer synes at være faldet, mens den er vokset inden for vinsektoren. Inden for Madeiras romproduktion er der endvidere en positiv udvikling. Fjernområdernes samlede udvikling af antallet af husdyr er temmelig negativ i perioden, hvor antallet af husdyrenheder generelt er faldende. Faldet er bemærkelsesværdigt på Martinique (-28 %). Imidlertid konstateredes der en positiv udvikling navnlig for Réunion samt Fransk Guyana og Azorerne. Visse lokale produktioner synes at være under pres fra lavprisimport, navnlig import af frossent kød. Til trods for alle medlemsstaternes bestræbelser synes sektorernes opbygning at være blevet værre i fjernområderne, idet færre producenter var medlemmer af producentorganisationer i 2019 end i 2015 inden for både planteavls- og husdyrssektoren. Alle fjernområderne har udformet forskellige støtteforanstaltninger for at fremme fremstillingen af kvalitetsprodukter (f.eks. med BOB/BGB eller produkter med nationale/regionale kvalitetstegn). Til trods herfor var resultatet imidlertid relativt blandet.

6.4.Medvirken til opfyldelse af målene for den fælles landbrugspolitik POSEI-ordningen har medvirket til opfyldelsen af de overordnede mål for den fælles landbrugspolitik i den undersøgte periode. Den har bidraget til opretholdelse af produktionsniveauet i de fleste sektorer og således i betydelig grad støttet landbrugernes indkomst på en stabil måde og dermed sikret en levedygtig fødevareproduktion. Bæredygtig forvaltning blev primært tacklet gennem overholdelsen af krydsoverensstemmelseskrav. Da POSEI-ordningen navnlig støtter produktionsaktiviteter i fjernereliggende områder, har den bidraget til at sikre en afbalanceret territorial udvikling. Der var en stærk sammenhæng mellem POSEI-programmerne og udviklingsplanen for landdistrikterne, hvilket er afgørende for at nå målene med den fælles landbrugspolitik i betragtning af den stærke indbyrdes forbindelse mellem de to former for støtte. Der er blevet identificeret talrige synergier mellem POSEI og udviklingsplanen for landdistrikterne (uddannelse, etablering af unge landbrugere og investeringer støttet af udviklingsplanen for landdistrikterne og produktion støttet af POSEI). Sammenhængen med den nationale støtte, andre foranstaltninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik (vin, frugt og grøntsager) og programmer inden for rammerne af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) forblev også stærk. 6.5.POSEI-ordningens betydning og EU-merværdi POSEI-programmerne er udformet således, at fjernområderne har mulighed for på tilfredsstillende vis at tackle landbrugsrelaterede problemer, navnlig økonomiske udfordringer. For så vidt angår de specifikke mål for den nye fælles landbrugspolitik beskæftiger programmet sig først og fremmest med de tre økonomiske mål om at fremme en modstandsdygtig landbrugssektor, mens bæredygtighedsaspektet fortsat sikres gennem krydsoverensstemmelsesreglerne. Hvis lovrammerne for POSEI synes at stemme overens med den nye fælles landbrugspolitiks mål, skal programmernes effektive gennemførelse vurderes i de kommende år for at afgøre, i hvilket omfang de opfylder kravene til større bæredygtighed og klimaindsatser. På politisk plan vurderes EU-merværdien hovedsagelig positivt: Fjernområderne står over for en række alvorlige fælles forhindringer, der kræver særlige foranstaltninger, som gennemføres inden for rammerne af Kommissionens fælles strategi, herunder POSEI. For så vidt angår programmernes udformning og gennemførelse viste ordningen sig også at have en positiv virkning med hensyn til den fleksibilitet, som medlemsstaterne har til at fastlægge deres programmer på grundlag af deres specifikke behov, samtidig med at de fælles overordnede mål opfyldes, og der skabes sammenhæng mellem de forskellige programmer. 6.6.Programmernes administration og forvaltning POSEI-programmerne forvaltes generelt tilfredsstillende henset til de høje gennemførelsesprocenter og revisionsresultaterne. Medlemsstaternes rapportering om gennemførelse er blevet forbedret, navnlig i de senere år takket være en ny skabelon, som præciserede og forenklede rapporteringskravene i 2018. Betaling af og rapportering om supplerende national støtte baseret på artikel 23 i forordning (EU) nr. 228/2013 er endvidere blevet forbedret. Ikke desto mindre er der stadig plads til forbedringer. For det første bør medlemsstaternes strategi være bedre præciseret i programmerne, herunder videreudvikling af de specifikke indikatorer, der skal rapporteres i de årlige gennemførelsesrapporter. Ordningens bidrag til de nye overordnede mål for den fælles landbrugspolitik bør ligeledes fremgå mere eksplicit af programmet og knyttes til de specifikke kvantificerede mål. Der er behov for en yderligere indsats for at forbedre rapporteringen, da gennemførelsesrapporterne ikke på tilfredsstillende måde omtaler opfyldelsen af de specifikke mål og generelt indeholder meget begrænsede oplysninger om programmets resultater med hensyn opnåelsen af målene. 7.Henstillinger 7.1.Der er ikke behov for at ændre EU-forordningen Under hensyntagen til vurderingen af den ordning, der er beskrevet i punkt 6, anses det ikke for nødvendigt at ændre grundforordning (EU) nr. 228/2013. 7.2.Henstillinger til medlemsstaterne Selv om den overordnede vurdering af gennemførelsen er relativt positiv, er der stadig brug for tiltag, navnlig om strategi, rapportering og visse andre elementer. Medlemsstaterne bør fastlægge en klarere strategi i deres programmer, som fremhæver de generelle mål og kvantificerer de specifikke mål med passende indikatorer. Tabel 2 i bilaget giver et overblik over de specifikke punkter, som skal forbedres. Rapporteringen bør forbedres, navnlig for at det bedre kan vurderes, om målene opfyldes, og for bedre at beskrive landbrugssektorens situation og dens udvikling. Der bør rapporteres mere fyldestgørende om resultatindikatorerne. Endvidere er de anbefalinger, som er fremsat i Europa-Kommissionens rapport fra 2016, stadig relevante. Disse omhandler den ligelige fordeling af støtten, fremme af bæredygtige driftsmetoder i landbruget, produktkvalitet (økologisk produktion eller anden mærkning og certificering), produktdifferentiering (brunt sukker, bæredygtige bananer, frisk mælk, vin med BOB osv.) og udvekslingen af god praksis med andre fjernområder (jf. bilaget).