Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Platformsarbejde — lokale og regionale lovmæssige udfordringer

(2020/C 79/07)

Ordfører : Dimitrios BIRMPAS (EL/PES), medlem af kommunalbestyrelsen i Egaleo

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Indledende bemærkninger

1. Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at den digitale platformsøkonomi er en integreret del af den europæiske økonomi, og dens økonomiske og sociale betydning vil fortsætte med at vokse betydeligt i fremtiden;

2. påpeger, at platformsøkonomien beskrives af Kommissionen som »forretningsmodeller, ved hvilke aktiviteterne muliggøres ved hjælp af kollaborative platforme« ( 1 ) . Ifølge samme kilde udgør kollaborative platforme et åbent marked for lejlighedsvis brug af varer eller tjenesteydelser, der ofte tilbydes af privatpersoner. Den kollaborative økonomi omfatter tre kategorier af aktører: i) tjenesteudbydere, der deler aktiver, ressourcer, tid og/eller færdigheder, og som kan være privatpersoner, der lejlighedsvis leverer tjenesteydelser, eller tjenesteudbydere, der tilbyder deres faglige kapacitet, ii) brugerne af disse tjenester og iii) formidlere, der via en onlineplatform forbinder tjenesteudbydere med slutbrugere og muliggør handelen mellem dem (»kollaborative platforme«);

3. påpeger også, at OECD definerer platformen som en digital tjeneste, der muliggør interaktion mellem to eller flere forskellige, men indbyrdes afhængige grupper af brugere (virksomheder eller enkeltpersoner), som interagerer gennem tjenesten ved hjælp af internettet ( 2 )

4. påpeger, at anvendelsen af digitale platforme til at koordinere alle former for økonomisk aktivitet øges i takt med den eksponentielle udbredelse af internettet;

5. erkender, at stigningen i antallet af personer, der arbejder i digitale platforme, kan forklares ved, at platformene i lyset af behovet for et fleksibelt arbejdsmarked tilbyder en lang række fordele for både arbejdsgivere og arbejdstagere. Ifølge Eurofound ( 3 ) skaber platformsarbejde også en række muligheder på arbejdsmarkedet. F.eks. giver det let adgang til arbejdsmarkedet, det kan være en kilde til ekstra indkomst og virke stimulerende for selvstændig virksomhed samt sikre fleksible arbejdstider og forhindre forskelsbehandling af arbejdstagere på grundlag af etnicitet, handicap, men også ud fra hvor de rent geografisk befinder sig. Eftersom mange platformsarbejdere, som det fremgår af en rapport fra Det Fælles Forskningscenter om platformsarbejdere i Europa ( 4 ) , er fra sårbare grupper af jobsøgende (unge, kvinder, personer fra fjerntliggende regioner), kan platformsarbejde desuden have en positiv indflydelse på sådanne gruppers arbejdsmarkedsintegration. Såfremt der iværksættes passende foranstaltninger for at sikre anstændige arbejdsvilkår, kan platformsarbejde ganske givet »lette overgangen til mere stabile former for beskæftigelse«;

6. erkender, at den hurtige udbredelse af digitale arbejdsplatforme i de senere år har rejst en række spørgsmål om, hvordan disse platforme fungerer, og hvilke fordele der er forbundet med den omorganisering af arbejdet, de afstedkommer, samt hvilke risici der er forbundet med dem;

7. bemærker, at der ifølge Eurofound ( 5 ) er større usikkerhed omkring rettigheder og graden af social beskyttelse, arbejdsvilkår og ansættelsessikkerhed på grund af platformsansattes særlige arbejdsform med opgaver, der udføres på ad hoc-basis;

8. fastholder, at der er behov for en overordnet ramme for at sikre social beskyttelse og sociale rettigheder for alle arbejdstagere (fra sundhed og sikkerhed til adgangen til livslang læring) med henblik på at skabe lige vilkår for platformsøkonomien og den »traditionelle« offline-økonomi, hvor alle aktører har de samme rettigheder og forpligtelser;

9. understreger, at falsk status som selvstændig erhvervsdrivende (der også nogle gange betegnes som proformaselvstændig beskæftigelse) henviser til tilfælde, hvor enkeltpersoner klassificeres som selvstændige, men hvor de i bund og grund arbejder som ansatte. Der bør slås ned på arbejdsgivernes bevidste fejlklassificering af arbejdstagerne, som sker for at omgå arbejdsmarkedslovgivningen, skattemæssige forpligtelser og arbejdstagerrepræsentation samt for at skubbe risikoen over på arbejdstagerne og/eller opnå en konkurrencefordel;

10. gentager, at alle arbejdstageres ret til en retfærdig og lige behandling for så vidt angår arbejdsvilkår, adgang til social beskyttelse og uddannelse — uanset ansættelsesforholdets art og varighed — sammen med retten til rimelige lønninger, som sikrer en anstændig levestandard, er fastlagt i den europæiske søjle for sociale rettigheder ( 6 ) og støttes af alle EU's medlemsstater uden undtagelse;

11. konstaterer, at det er vanskeligt for selvstændige uden ansatte at sikre sig kollektivrepræsentation, og henleder opmærksomheden på, at arbejdsmarkedsparternes største udfordring er at nå de ansatte i den uformelle sektor og i nye ansættelsesformer, såsom ansatte ved platforme ( 7 ) . Udvalget efterlyser derfor foranstaltninger til at fremme og lette den sociale dialog for dette segment af arbejdsmarkedet;

12. anfører, at et fælles europæisk initiativ rettet mod at regulere arbejde på digitale platforme bør sikre, at medlemsstaterne vedtager samordnede foranstaltninger for at tage hånd om de juridiske udfordringer, der opstår som følge af løbende teknologiske forandringer på arbejdsmarkedet. Udvalget er opmærksom på de muligheder for faglig støtte, vidensopsamling og læring, som de nye teknologier såsom kunstig intelligens giver adgang til. Udvalget understreger endvidere behovet for en korrekt håndtering af nye teknologiers negative indvirkning på platformsansatte, eftersom det stigende antal af sådanne teknologier, herunder kunstig intelligens, underlægger de ansatte beslutninger, der i vid udstrækning træffes ved hjælp af algoritmer styret af kunstig intelligens;

13. tilslutter sig ILO's opfordring til, at der etableres et internationalt forvaltningssystem, der pålægger indehaverne af platforme at overholde visse minimumsrettigheder og beskyttelsesforanstaltninger, og som regulerer anvendelsen af data og algoritmisk ansvarlighed på arbejdsmarkedet. Dette ville løse de platformsansattes problemer med kollektiv repræsentation og problemer i forbindelse med kunstig intelligens, idet det ville kræve en tilgang, hvor mennesket bevarer kontrollen, således at man sikrer, at endelige beslutninger, der påvirker arbejdet, træffes af mennesker ( 8 ) . Udvalget glæder sig også over nationale og subnationale initiativer ( 9 ) samt platformsbaserede initiativer, der indfører adfærdskodekser for crowdsourcing og crowdworking;

14. deler holdningen i EPSCO-Rådets konklusioner af 24. oktober 2019 om, at der er behov for at »styrke arbejdsmarkedsinstitutionerne, navnlig arbejdsmarkedsadministrationen og arbejdstilsynet, og fremme effektiv gennemførelse af internationale arbejdsstandarder til beskyttelse af alle arbejdstagere, herunder i de nye former for arbejde og overgangen fra uformel til formel økonomi« ( 10 ) . Udvalget er også enig i, at det er nødvendigt at »sikre passende beskyttelse af privatlivets fred og personoplysninger og, hvis det er relevant, reagere på nye udfordringer og muligheder, særlig i forbindelse med digitaliseringen af arbejdet, herunder platformsarbejde« ( 11 )

15. glæder sig over, at den nye kommissionsformand Ursula von der Leyen ifølge sin tale ved Europa-Parlamentets åbningsmøde den 16. juli 2019 har til hensigt at forbedre arbejdsvilkårene for ansatte ved platforme, bl.a. ved at fokusere på færdigheder og uddannelse ( 12 ) . Udvalget forventer imidlertid, at forbedringerne af disse vilkår vil gå ud over ovennævnte politikområder og omfatte et forslag fra den nye Kommission om »at tage hånd om de platformsansattes arbejdsvilkår og aktivt beskæftige sig med nye former for usikre ansættelsesforhold« ( 13 )

16. fremhæver det generelle behov for at opdatere de nuværende retlige rammer på EU-plan (dvs. direktivet om e-handel og servicedirektivet) for at kunne reagere på den kollaborative økonomis hurtige udbredelse og de udfordringer, de globale platforme medfører. Det er en afgørende forudsætning for en eventuelt opdatering af de nuværende retlige rammer på EU-plan at undersøge, hvor effektiv den eksisterende EU-lovgivning om platformsarbejde (eksempelvis direktivet om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår) er, og præcist kortlægge, hvilke former for platformsarbejde der findes i dag.

Klassificering af arbejdstagere og kontrakter

17. Det Europæiske Regionsudvalg henviser til en tidligere udtalelse, hvori udvalget understregede, at »visse forretningskoncepter i den kollaborative økonomi har stærk negativ ekstern effekt på det sociale og beskæftigelsesmæssige område, især gennem misbrug af begrebet »selvstændig virksomhed«, og afhænger af sociale forskelle mellem arbejdstagerne« ( 14 )

18. henviser også til et tidligere udsagn fra RU, hvor det påpeges, at »mange beskæftigelsesformer i den kollaborative økonomi befinder sig et sted mellem afhængig og selvstændig beskæftigelse«, hvilket »rejser nogle spørgsmål med hensyn til arbejdsforhold, sundhed og sikkerhed, sygeforsikringsydelse, løn under sygdom, arbejdsløshedsydelser og alderspension« ( 15 )

19. gør opmærksom på, at Kommissionen i sit Oplæg om Europas sociale dimension ( 16 ) påpeger, at en uddybning af denne dimension kræver, at EU »vil vedtage fælles regler om ansættelsesforholdene for arbejdstagere på de digitale platforme. Det vil sætte virksomhederne i stand til at udnytte det fulde potentiale ved et fælles europæisk digitalt marked«;

20. understreger, at i og med at de unge er mere fortrolige med den digitale omstilling og den teknologiske udvikling, ser de arbejdet på digitale platforme og den fleksibilitet, det ofte giver, som en attraktiv beskæftigelsesmulighed til trods for manglen på klart definerede arbejdstagerrettigheder. Det skal bemærkes, at platformsarbejdere på nuværende tidspunkt i gennemsnit er 10 år yngre end dem, der arbejder offline ( 17 ) , og at manglen på en klar ramme, der definerer disse rettigheder, derfor skaber en stigning i usikre ansættelsesforhold blandt unge;

21. erkender, at de kontraktmæssige forhold på digitale platforme er komplekse, men påpeger, at den traditionelle økonomis yderst forskellige beskæftigelsesmodeller er underlagt fælles grundlæggende regler, som gælder på samme måde for alle operatører. Regionsudvalget opfordrer derfor til, at grundlæggende arbejdsmarkeds- og socialbestemmelser udvides til platformsøkonomien og dens arbejdstagere, og fremhæver behovet for at tage hånd om de sociale virkninger af det digitale indre marked på europæisk plan. En vel afpasset lovramme på nationalt plan og — hvor det er nødvendigt som følge af de tværnationale aspekter af den digitale økonomi — på europæisk plan til håndtering af de lovgivningsmæssige udfordringer i forbindelse med arbejde på digitale platforme vil skabe lige vilkår mellem den traditionelle økonomi og den digitale platformsøkonomi og bekæmpe social dumping. En sådan lovramme bør også sigte mod at forbyde eksklusivitetsklausuler, der forhindrer arbejdstagerne i at samarbejde med andre platforme;

22. understreger, at en sådan regulering bør tage hånd om vigtige reguleringsspørgsmål såsom den skriftlige bevisbyrde for ansættelsesforholdet (og dermed eventuel fejlklassificering), evalueringen af den afbeviselige retsformodning om, at der foreligger et ansættelsesforhold, tilrettelæggelsen af arbejdet gennem kontraktmæssige forhold, der indeholder urimelige klausuler, samt spørgsmålet om ejerskabet og overførslen af data vedrørende en platformsarbejders profil og præstationer. Endvidere kunne en sådan regulering tage hånd om problemet med arbejdsgivernes socialsikringsbidrag i forhold til den samlede arbejdsstyrke, der er involveret, og uanset ansættelsesstatus, under hensyntagen til kvaliteten af arbejdsforholdene. For at kunne tage højde for muligheden for grænseoverskridende digital aktivitet og for at direktivet om udstationering af arbejdstagere ( 18 ) kan finde anvendelse, bør der skelnes mellem »tjenestestedet« og »leveringsstedet« som en minimumsgaranti for arbejdstagerrettigheder;

23. bemærker, at fastlæggelsen af, om der foreligger et ansættelsesforhold, skal være baseret på definitioner i gældende lovgivning, kollektive overenskomster eller gældende praksis i hver enkelt medlemsstat og tage hensyn til EU-Domstolens retspraksis ( 19 ) . I henhold til denne retspraksis, kan platformsarbejdere også være omfattet, hvis de opfylder de relevante kriterier. Udvalget deler Europa-Parlamentets synspunkt om, at »Fastlæggelsen af, om der foreligger et ansættelsesforhold, bør være baseret på de faktiske omstændigheder i forbindelse med arbejdets reelle udførelse og ikke på parternes beskrivelse af forholdet« ( 20 ) . Udvalget er også enig i, at »misbrug af betegnelsen selvstændig erhvervsdrivende som defineret i national ret, enten på nationalt plan eller i grænseoverskridende situationer, er en form for uretmæssigt angivet arbejde, som ofte forbindes med sort arbejde […] for at undgå bestemte retlige eller skattemæssige forpligtelser« ( 21 ) . RU er derfor enig i, at der er behov for retningslinjer på EU-niveau for at bekæmpe dette fænomen;

24. glæder sig over, at de fleste af EU's medlemsstater har mindstelønsordninger, som enten er lovbestemte eller aftales under de kollektive overenskomstforhandlinger. Det er medlemsstaterne og/eller de nationale arbejdsmarkedsparter, der har kompetence vedrørende og ansvar for spørgsmål angående løndannelse. Arbejdsmarkedsparternes autonomi og ret til at indgå kollektive lønoverenskomster skal derfor respekteres fuldt ud ( 22 )

25. støtter oprettelsen af en særlig arbejdsgruppe, som skal kigge nærmere på og overvåge ansættelsesforhold og klassificeringen af arbejdstagere på digitale platforme, som en del af det arbejde, der udføres i EU's Observationscenter for onlineplatformsøkonomien, som blev oprettet i medfør af en afgørelse fra Kommissionen ( 23 ) . Observatoriet, som består af en gruppe af uafhængige eksperter i onlineplatformsøkonomi og et særligt team af tjenestemænd fra Kommissionen, har allerede påbegyndt arbejdet og rådgiver Kommissionen om udviklingen i onlineplatformsøkonomien og stiller sin ekspertise herom til rådighed. Regionsudvalget kan bidrage til gruppens arbejde med bedste praksis på lokalt, regionalt og grænseoverskridende niveau, som bl.a. styrker udviklingen af kompetencer blandt ansatte i de lokale og regionale myndigheder, og opfordrer derfor til, at udvalget får observatørstatus i observatoriet.

Den regionale og lokale dimension

26. Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at den fortsatte udvikling og udvidelse af økonomiske aktiviteter, hvor digitale platforme vinder indpas, har en indvirkning på lokalt og regionalt niveau og derfor også nødvendigvis må reguleres af de lokale og regionale myndigheder inden for rammerne af deres kompetencer, navnlig når det gælder beskatning og byplanlægning;

27. opfordrer lokale og regionale myndigheder til at finde løsninger på de sociale og beskæftigelsesmæssige udfordringer, der opstår som følge af platformsarbejde, ved at indføre sociale støtteforanstaltninger for ikkestandardmæssig beskæftigelse og foranstaltninger til at forhindre irregulær og i visse tilfælde ulovlig beskæftigelse (såsom proforma-selvstændig beskæftigelse) på disse platforme med henblik på at sikre de platformsansattes individuelle og kollektive rettigheder;

28. opfordrer indtrængende de lokale og regionale myndigheder til i deres egenskab af udbydere og brugere af en lang række onlinetjenester, ofte via digitale platforme, at indarbejde positiv forskelsbehandling af socialt ansvarlige platforme og sociale kriterier vedrørende arbejdsvilkårene på platforme i deres kriterier for tildeling af offentlige kontrakter;

29. opfordrer indtrængende de lokale og regionale myndigheder i deres egenskab af tjenesteudbydere til at udfærdige ansættelseskontrakter, der kan tjene som model for andre lokale arbejdsgivere;

30. opfordrer indtrængende de lokale og regionale myndighede til at udforme politikker for beskæftigelse, livslang læring og socialområdet, som vil være i stand til at holde trit med og afspejle digitaliseringen af arbejdsmarkederne;

31. opfordrer de lokale og regionale myndigheder til inden for rammerne af deres kompetencer at komme den bevidste fejlklassificering af arbejdstagere til livs ved hjælp af et arbejdstilsyn eller et tilsvarende organ eller en tilsvarende institution.

Bruxelles, den 5. december 2019. Karl-Heinz LAMBERTZ Formand for Det Europæiske Regionsudvalg

(1) Kommissionens meddelelse En europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi (COM(2016) 356 final).

(2) OECD beskæftigelsesoversigt 2019.

(3) Eurofound, 2019, Platform work: Maximising the potential while safeguarding standards? https://www.eurofound.europa.eu/sites/default/files/ef_publication/field_ef_document/ef19045en.pdf.

(4) Det Fælles Forskningscenter, 2018, Platform Workers in Europe https://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC112157/jrc112157_pubsy_platform_workers_in_europe_science_for_policy.pdf.

(5) Eurofound, 2018, Employment and working conditions of selected types of platform work, https://www.eurofound.europa.eu/da/publications/report/2018/employment-and-working-conditions-of-selected-types-of-platform-work

(6) Kapitel II: Retfærdige og rimelige arbejdsvilkår, punkt 5 og 6 (https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_da).

(7) Undersøgelse foretaget af Europa-Parlamentet om »EU and ILO: Shaping the Future of Work«, 2019 (http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2014_2019/plmrep/COMMITTEES/EMPL/DV/2019/09-03/IPOL_STU2019638407_EN.pdf).

(8) »Work for a brighter future«, ILO Global Commission on the Future of Work, 2019, http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/—dgreports/—cabinet/documents/publication/wcms_662410.pdf.

(9) Et interessant eksempel herpå er initiativet fra byen Milano, som i 2018 oprettede et kommunalt informationskontor for madudbringningsbude, som er det første kontor i Italien, der beskæftiger sig med at lytte, informere og rådgive ansatte ved platforme for madudbringning. http://www.ansa.it/lombardia/notizie/2018/07/18/a-milano-primo-sportello-per-i-rider_111a55ca-fc7b-4c16-91f7-60b1b22a3c96.html.

(10) Fremtidens arbejde: Den Europæiske Union støtter ILO's 100-årserklæring — Rådets konklusioner (24. oktober 2019).

(11) Idem.

(12) Politiske retningslinjer for den næste Europa-Kommission 2019-2024 (https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/political-guidelines-next-commission_da.pdf).

(13) Indledende tale ved Nicolas Schmit, indstillet kommissær for beskæftigelse, under hans høring i Europa-Parlamentet (https://multimedia.europarl.europa.eu/en/-hearing-of-nicolas-schmit-commissioner-designate-jobs-opening-statement-by-nicolas-schmit_I178011-V_v).

(14) RU's udtalelse om: Den kollaborative økonomi og onlineplatforme: en fælles vision for byer og regioner (COR-2016-04163).

(15) RU's udtalelse om Gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i Den Europæiske Union (COR 1129/2018).

(16) COM(2017) 206 final af 26. april 2017.

(17) http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC112157/jrc112157_pubsy_platform_workers_in_europe_science_for_ policy.pdf, s. 23.

(18) https://data.consilium.europa.eu/doc/document/PE-18-2018-INIT/da/pdf.

(19) https://data.consilium.europa.eu/doc/document/PE-43-2019-INIT/da/pdf.

(20) Europa-Parlamentets holdning af 16. april 2019 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i Den Europæiske Union. http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0379_DA.html.

(21) Ibidem.

(22) RU's udtalelse om Standarder for løn for arbejde i EU (COR-2015-1689).

(23) Kommissionens afgørelse af 26.4.2018 om oprettelse af en ekspertgruppe for observationscentret for onlineplatformsøkonomien (C(2018) 2393 final).