Regionsudvalgets udtalelse om "Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om 'Fællesskabsplan til bekæmpelse af doping inden for sporten'"

(2000/C 317/20)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om "Fællesskabsplan til bekæmpelse af doping inden for sporten" (KOM(1999) 643 endelig udg.),

under henvisning til Kommissionens beslutning af 6. december 1999 om i henhold til artikel 265 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til beslutning ved Regionsudvalgets formand af 29. februar 2000 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 7 "Uddannelse, Erhvervsuddannelse, Kultur, Ungdom, Sport, Borgernes Rettigheder",

under henvisning til "Kommissionens rapport til Det Europæiske Råd med henblik på at bibeholde de nuværende strukturer på sportsområdet og at bevare sportens samfundsmæssige funktion inden for Fællesskabets rammer - Helsingfors-rapporten om sport" (KOM(1999) 644 endelig udg.),

under henvisning til sin udtalelse af 16. september 1999 om "Den europæiske sportsmodel" (CdR 37/99 fin)(1),

under henvisning til sin udtalelse af 18. november 1999 om "Lokalt og regionalt samarbejde om beskyttelse af børn og unge mod mishandling og omsorgssvigt i Den Europæiske Union" (CdR 225/99 fin)(2),

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 22/2000 rev. 2), som blev vedtaget af Underudvalg 7 den 5. maj 2000 med Seamus Murray (IRL/AE) som ordfører, og

ud fra følgende betragtninger:

Sport er en kilde til personlig udfoldelse, et væsentligt led i den enkeltes fysiske og psykiske ligevægt, et vigtigt kulturelt element, et vægtigt uddannelsesmæssigt redskab og en integrations- og samværsskabende faktor, der i særlig høj grad optager og samler EU's borgere;

Doping inden for sport og dopingbekæmpelse opkaster spørgsmålet omkring selve begrebet sport, en etisk værdi, en hjørnesten i Den Europæiske Unions ønske om at værne om værdier og om sporten som model inden for etableringen af et Europa baseret på fred, fremgang og solidaritet;

Det Europæiske Råd i Wien gav i 1998 udtryk for sin bekymring over dopingmisbrugets omfang inden for sporten og understregede behovet for EU-foranstaltninger;

EU har en særlig forpligtelse til at føre an i kampen mod doping, eftersom hovedparten af vigtige internationale sportsbegivenheder finder sted i EU;

EU's femten sportsministre opfordrede i juni 1999 Kommissionen og Det Europæiske Råd til i højere grad at styrke dopingbekæmpelsen og -forebyggelsen;

i mange medlemsstater har de lokale og regionale myndigheder ansvaret for sportsfremme og for uddannelses- og folkesundhedspolitik, der er relateret til sportsområdet -

på den 34. plenarforsamling den 14.-15. juni 2000 (mødet den 15. juni) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

1. Regionsudvalgets holdning og henstillinger

1.1. Regionsudvalget ser positivt på Kommissionens meddelelse om en fællesskabsplan til bekæmpelse af doping inden for sporten, eftersom den tager fat på mange af de problemer, som Regionsudvalget har gjort opmærksom på i tidligere udtalelser.

1.2. På grund af emnets kompleksitet er Regionsudvalget enig i den tilgang, som Kommissionen har valgt, og opfordrer alle parter til at tage deres del af ansvaret for, at doping bekæmpes inden for sporten. Regionsudvalget mener derfor, at man i bekæmpelsen af doping bør prioritere:

- forebyggende programmer, uddannelses- og støtteprogrammer for alle dem, der beskæftiger sig med sportsfolk: trænere, undervisere, instruktører, gymnastik- og sportslærere, men også sportslæger, fagfolk inden for sundhedsvæsenet, ansvarlige fra sportsforbund, klubledere, sponsorer og medier;

- forskningstiltag med henblik på at bekæmpe misbrug af farmakologiske fremskridt og forbedre metoderne til afsløring.

1.3. Regionsudvalget anerkender, at de lokale og regionale myndigheder kan spille en vigtig rolle i forebyggelsen og bekæmpelsen af doping inden for sporten, navnlig inden for folkesundheds-, uddannelses- og ungdomspolitikken samt i forbindelse med fremme af sportsaktiviteter.

1.4. Regionsudvalget er bekymret over, at mange medlemsstater fortsat ikke har nogen specifik lovgivning vedrørende doping inden for sporten, og opfordrer medlemsstaterne til at rette op på dette forhold, så problemet med doping inden for sporten kan behandles bredt, og der kan sikres fair behandling af og fri bevægelighed for sportsudøvere.

Som et første skridt opfordrer Regionsudvalget alle medlemsstater til at ratificere Europarådets antidopingkonvention.

1.5. Regionsudvalget beklager, at manglen på effektive lovrammer på EU-niveau gør det vanskeligt at iværksætte passende sanktioner over for sportsudøvere og - hvilket ikke er mindre vigtigt - over for leverandører af forbudte stoffer og dopingekspertise.

1.6. Regionsudvalget mener imidlertid også, at der rent bortset fra det ansvar, der ligger hos andre, og den ret, sportsudøverne har til sikkerhed og sundhed, ligger en moralsk forpligtelse og et moralsk ansvar hos sportsudøverne selv, der går ud på at udvise fair play, ansvarlighed og selvbeherskelse i forbindelse med deres sportsudøvelse.

Regionsudvalget mener, at sportsudøvere har en moralsk og juridisk forpligtelse til ikke at anvende dopingstoffer, og dette ansvar udgør et vigtigt element i kampen mod doping. Regionsudvalget anerkender dog, at mange, især unge, sportsudøvere er sårbare og behøver beskyttelse. Der er behov for egnede lovgivningsinstrumenter til beskyttelse af sportsudøvere, så det sikres, at de ikke kan udsættes for nogen form for tvang fra den sportsklub eller -organisation, hvor de har en præstationsforpligtelse.

1.7. Eftersom der ikke er nogen henvisninger til sport i traktaten, mener Regionsudvalget, at der er brug for et nyt partnerskab mellem EU-institutioner, medlemsstater, sportssammenslutninger og andre offentlige instanser for at fremme en udvikling inden for sporten, der bygger på vedtagne regler om etik, retfærdighed og fair play, uden at dette berører sportens integritet og uafhængighed.

2. Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik

2.1. Regionsudvalget støtter udtalelsen fra Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik om doping inden for sporten. Regionsudvalget er især tilfreds med gruppens forslag til en både klar og bred definition af doping.

2.2. Regionsudvalget bifalder også mange af de initiativer til nye aktioner, som foreslås af Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik, og opfordrer Kommissionen, medlemsstaterne og sportssammenslutningerne til hurtigst muligt at tage skridt til gennemførelsen af disse.

Regionsudvalget ønsker især, at der i sportsudøveres kontrakter indføjes en henvisning til doping og til den kendsgerning, at det er forbudt.

Regionsudvalget ønsker også en adfærdskodeks for sport, som alle parter kan enes om. Regionsudvalget mener, at sådanne regler bør påpege farerne ved doping, understrege klubbers og sammenslutningers pligt til at sikre, at reglerne adlydes, definere træneres, vejlederes og sportsudøveres forpligtelser, henvise til sanktioner, hvis reglerne overtrædes, og fastlægge et hierarki for gennemførelsen på de forskellige niveauer.

3. Det internationale antidopingagentur

3.1. Regionsudvalget bifalder oprettelsen af det internationale antidopingagentur som et uafhængigt og gennemsigtigt internationalt agentur for bekæmpelse af doping. Regionsudvalget anbefaler, at EU tager fuld del i agenturets arbejde og ser frem til Kommissionens forslag herom.

3.2. Regionsudvalget understreger imidlertid, at man ønsker et agentur, der er uafhængigt, ses som uafhængigt, og som gennemfører sine aktiviteter på en ansvarlig og gennemsigtig måde. Regionsudvalget mener også, at dette agentur bør dække alle sportsgrene bortset fra de, som hører ind under den Internationale Olympiske Komité.

3.3. Regionsudvalget noterer, at agenturets beslutninger kun vil have status som henstillinger i henhold til fællesskabslovgivningen, og Regionsudvalget opfordrer derfor alle parter til at acceptere, at de har en moralsk forpligtelse til at følge henstillingerne, selv om de ikke er juridisk forpligtede hertil.

3.4. Regionsudvalget accepterer, at der ikke eksisterer nogen lovgivningsmæssige muligheder for at opstille en fortegnelse over forbudte stoffer i EU og har en vis sympati for det synspunkt, som Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik anlægger, hvad angår farerne ved at udarbejde en sådan fortegnelse. Regionsudvalget mener imidlertid, at man for sundhedens, forbrugerbeskyttelsens og retfærdighedens skyld bør udarbejde en foreløbig fortegnelse over forbudte stoffer, som medlemsstaterne skal vedtage, så sportsudøverne har en brugbar vejledning. Denne skal erstattes af den fortegnelse, som senere vil blive udarbejdet af agenturet.

3.5. Regionsudvalget går ind for, at det internationale antidopingagentur bl.a får beføjelse til at øge antallet af uanmeldte dopingkontrolbesøg uden for konkurrencer.

4. Optimal udnyttelse af fællesskabsinstrumenterne

4.1. Regionsudvalget hilser det velkommen, at man vil forbedre koordinationen af lovgivningsforanstaltninger og mobilisere EU-programmer i kampen mod doping. Regionsudvalget håber, at det vil sikre en bedre sammenhæng i antidopingforanstaltningerne inden for sporten, men mener, at dette muligvis vil være vanskeligt at opnå uden specifikke EU-rammer.

4.2. Regionsudvalget giver sin fulde støtte til, at der under det femte rammeprogram træffes foranstaltninger til at styrke forskningen i dopingstoffer, afsløringsmetoder og de langsigtede helbredsmæssige følger ved anvendelsen af doping.

Regionsudvalget støtter initiativer, der tager sigte på, at man for laboratorier og antidopingorganer fastlægger passende lovgivningsmæssige og normative rammer, som anerkendes og kan anvendes af politi og domstole i medlemsstaterne.

4.3. Regionsudvalget er klar over, at indsatsen mod doping inden for sporten også kræver et tættere samarbejde mellem politi, toldmyndigheder og retssystemer i alle EU-lande. Regionsudvalget er imidlertid bevidst om, at det er vanskeligt at implementere specifikke antidopingforanstaltninger, da de stoffer, der bruges i doping, i de fleste tilfælde er tilladte i ikke-sportslige sammenhænge. Regionsudvalget ser derfor gerne, at der træffes foranstaltninger til at forbedre uddannelsen og fremme informationsudvekslingen mellem politi og toldmyndigheder.

4.4. Regionsudvalget ser positivt på forslag til, hvordan man kan forbedre informationen om lægemidler, men er samtidig bekymret over det øgede forbrug af kosttilskud blandt sportsudøvere. Visse af disse tilskud indeholder dopingstoffer eller stoffer, der skaber kemiske reaktioner, som kan føre til doping. Under henvisning til traktatens artikel 153 opfordrer Regionsudvalget Kommissionen til at sikre en passende mærkning af sådanne kosttilskud for at beskytte forbrugernes sundhed, sikkerhed og økonomiske interesser og fremme deres ret til information og uddannelse.

4.5. Regionsudvalget er klar over, at der er et behov for et mere omfattende system til lægelig overvågning af sportsudøvere. Lægelig overvågning bør betragtes som en afgørende beskyttelse mod de helbredsmæssige følger af at anvende forbudte produkter og dyrke sport på en ukontrolleret måde. Regionsudvalget mener, at dette vil medvirke til, at man inden for sportsmedicinen flytter fokus væk fra målet om stadig bedre præstationer.

Nationale lægeforeninger bør også opfordres til på frivillig basis at deltage i kampagnen mod doping og bidrage til at fastlægge etiske regler for god praksis hvad angår lægeligt personale, der er involveret i specialiseret sportsmedicinsk rådgivning. Regionsudvalget henstiller, at der i hver enkelt europæisk region etableres lægetjenester til at forebygge og informere om dopingrisici; de skal bistå, støtte og lede sportsfolk i vanskeligheder på rette vej. Regionsudvalget henstiller ligeledes til Den Europæiske Union, at der indføres et internationalt "Doping-hjælp"-telefonnummer, som skal være gratis, fortroligt, og hvortil opkald kan foretages anonymt; ved hjælp af dette nummer skal sportspsykologer, som har tavshedspligt i henhold til national lovgivning, henvise dopingofre til et netværk af læger og specialister.

4.6. Regionsudvalget er også tilfreds med Kommissionens hensigt om i medfør af traktatens artikel 152 at fremlægge et forslag til Rådets henstilling om forebyggelse af doping inden for sporten, især amatørsporten. Regionsudvalget mener imidlertid, at henstillingen ikke blot bør indeholde bestemmelser om forebyggelse af doping, men også sikre egentlige behandlingstilbud til sportsudøvere, der allerede er afhængige af dopingstoffer, hvilket for øjeblikket delvist forsømmes.

4.7. Regionsudvalget støtter brugen af nuværende og kommende handlingsprogrammer for ungdomsanliggender såsom SOCRATES, LEONARDO og UNGDOM FOR EUROPA, hvor det er muligt at integrere en antidopingdimension, der skal sikre information, uddannelse, folkeoplysning og forebyggelse. Regionsudvalget frygter imidlertid, at disse programmers budgetter allerede er overbelastede.

4.8. Sådanne programmer kan spille en vigtig rolle, men det er ikke tilstrækkeligt for at løse et problem af dette omfang. Regionsudvalget kræver følgelig, at den foreslåede informations- og bevidstgørelseskampagne, som Generaldirektoratet for Uddannelse og Kultur vil rette mod alle sportsudøvere, igangsættes med det samme, og at de lokale og regionale myndigheder fuldt ud inddrages i gennemførelsesprocessen, idet disse myndigheder kan være nyttige instrumenter til at nå de unge, ikke kun i forbindelse med sport, men også i uddannelsesmæssig sammenhæng.

4.9. Regionsudvalget mener, at man i betragtning af omkostningerne ved at gennemføre antidopingprogrammer og manglen på ressourcer bør overveje muligheden for, at en beskeden procentdel af de penge, som sporten får fra kommercielle interesser eller aftaler om transmissionsrettigheder, i stedet bruges til dopingforebyggelse og oplysningskampagner. Regionsudvalget mener, at man derved kan supplere de offentlige midler. I den forbindelse ser Regionsudvalget gerne, at sponsorer og kommercielle interesser opmuntres til at spille en central rolle i kampen mod doping, og at man sikrer, at disse interesser har en positiv og forebyggende indflydelse.

5. De lokale og regionale myndigheders rolle

5.1. Regionsudvalget understreger, at de lokale og regionale myndigheder kan og vil spille en vigtig rolle i gennemførelsen af målsætningerne for fællesskabsplanen.

5.2. De lokale og regionale myndigheder er på baggrund af deres nuværende rolle i forbindelse med fremme af sport og tilvejebringelse af faciliteter og finansiel støtte til sportsaktiviteter moralsk forpligtede over for deltagere i sådanne aktiviteter til uden at pådrage sig ekstraomkostninger at sikre, at folkesundheden beskyttes, og at unge deltagere og sektorledere uddannes i god praksis. Regionsudvalget ønsker, at de lokale og regionale myndigheder får støtte til at sikre:

- vedtagelse af formålstjenlige ansættelses- og udvælgelsesprocedurer for trænere og andet personale inden for sporten, navnlig de som har ansvar for unge,

- en egentlig uddannelse af medarbejdere, som arbejder med sportsudøvere, herunder unge der dyrker sport,

- partnerskaber med andre myndigheder med henblik på at registrere personer, der er involveret i dopingmisbrug, og udveksle relevant information,

- informationsudveksling om god praksis og samarbejdsprogrammer,

- nyttige samarbejdsrelationer med lægerne på lokalt og regionalt plan, ikke kun med sportslægerne, men også de almindelige praktiserende læger.

- Det synes endnu mere afgørende at støtte de lokale og regionale myndigheders politik, eftersom de kan anvende sporten som middel til social integration.

5.3. Regionsudvalget fremhæver de lokale og regionale myndigheders ansvar for uddannelse og folkesundhed. Disse myndigheder er hensigtsmæssigt placeret til at yde støtte til uddannelses- og oplysningskampagner, som handler om doping inden for sporten, og som henvender sig til skoler, sportsklubber, ungdomsledere, sportsudøvere og andre, der er involveret i sport.

5.4. Regionsudvalget mener også, at de lokale og regionale myndigheder i kraft af deres kompetence inden for uddannelse, personalerekruttering og folkesundhed har gode forudsætninger for at sikre, at klubber og sammenslutninger vedtager regler om god praksis i forbindelse med vigtige spørgsmål såsom procedurer for rekruttering og uddannelse af trænere med henblik på at hæve normerne.

Bruxelles, den 15. juni 2000.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 374 af 23.12.1999, s. 56.

(2) EFT C 57 af 29.2.2000, s. 46.