Resumé

Konsekvensanalyse af EU's gennemførelse af Minamatakonventionen om kviksølv

A. Brug for handling Hvorfor? Hvad er problemet? Maximum 11 lines

Eksponering for kviksølv, navnlig ved indtagelse af kontamineret fisk, kan skade hjerne, lunger, nyrer og immunsystemet. EU har allerede truffet foranstaltninger for at håndtere problemet ved at reducere kviksølvemissionerne og anvendelsen af kviksølv i EU. Kviksølvproblemets globale karakter betyder dog, at EU ikke på egen hånd kan beskytte borgerne, idet eksponering for kviksølv i vid udstrækning skyldes emissioner, som stammer fra andre dele af verden. EU har derfor aktivt støttet de internationale forhandlinger om en global aftale om kviksølv og undertegnet Minamatakonventionen om kviksølv. Så længe Minamatakonventionen ikke er ratificeret af mindst 50 parter, træder den ikke i kraft, og ovennævnte problem håndteres følgelig ikke på globalt plan. Der er indkredset seks områder, hvor EU-lovgivningen p.t. ikke er tilpasset Minamatakonventionen. Der er tale om: 1) import af metallisk kviksølv, 2) eksport af produkter tilsat kviksølv, 3) eksisterende anvendelse af kviksølv i industrielle processer, 4) nye anvendelser af kviksølv i produkter og processer, 5) småguldminedrift og forarbejdning og 6) anvendelse af tandfyldningsamalgam.

Hvad kan der forventes af initiativet? Maximum 8 lines

International håndtering af kviksølvproblemet vil supplere eksisterende EU-tiltag og muliggøre en væsentlig reducering af kviksølvforureningen både i EU og på verdensplan og af den grænseoverskridende overførsel til EU. På mellemlang til lang sigt vil det mindske kviksølvforureningen af fødekæden.

Hvad er merværdien ved tiltag på EU-plan? Maximum 7 lines

Kviksølvforureningens grænseoverskridende natur kræver handling på globalt niveau. Der er behov for, at EU og medlemsstaterne ratificerer konventionen, så den kan træde i kraft og nyde global opbakning. Dertil kommer, at visse aspekter (f.eks. handel med kviksølvholdige produkter), som reguleres af Minamatakonventionen, enten hører under EU's enekompetence eller vil berøre gældende EU-ret og kan derfor kun behandles på EU-niveau. Selv om alle medlemsstater er opsat på at ratificere Minamatakonventionen, vil de desuden først kunne gøre det, efter at EU har gennemført og ratificeret konventionen.

B. Løsninger

Hvilke lovgivningsmæssige og ikke-lovgivningsmæssige løsninger er taget i betragtning? Foretrækkes en løsning frem for andre? Hvorfor? Maximum 14 lines

Gennemførelse af international ret kan kun ske gennem lovgivningsprocessen. Eftersom EU's lovgivning om kviksølv er omfattende, og Minamatakonventionen i vid udstrækning bygger herpå, kræver EU's ratificering kun begrænsede lovmæssige indgreb. Løsningerne er udformet, så der tages hånd om de seks områder, hvor der findes huller i lovgivningen. Generelt indeholder løsningerne enten de minimumsændringer, der er påkrævet for ratificeringen af Minamatakonventionen, eller de går videre og indebærer en strengere tilgang. Den foretrukne løsning kombinerer restriktioner for handel med kviksølv og kviksølvforbindelser, et forbud mod markedsføring af nye produkter og industrielle processer, hvor der anvendes kviksølv, restriktioner for anvendelsen af kviksølv i visse fremstillingsprocesser og restriktive betingelser for anvendelse af tandfyldningsamalgam. Der er navnlig tale om foranstaltninger svarende til de minimiumsændringer, der er nødvendige for ratificering, men de omfatter lidt strengere foranstaltninger vedrørende nye anvendelser af kviksølv og tandfyldningsamalgam. Hvad angår tandfyldningsamalgam, som har den største offentlige interesse, blev det konkluderet, at et forbud mod brug af tandfyldningsamalgam, hvilket offentligheden foretrak, ikke er hensigtsmæssigt set i lyset af udtalelserne fra EU's videnskabelige komitéer om sundheds- og miljørisici, hvorfor denne løsning blev fravalgt.

Hvem støtter hvilken løsning? Maximum 7 lines

Der er bred støtte til ratificering og gennemførelse af Minamatakonventionen. Overordnet set var der ingen betydelige forskelle i de svar, som enkeltpersoner og organisationer gav, og de fleste (39-85 %) gik ind for en strengere tilgang til gennemførelse af konventionen. En lille del af respondenterne (2-12 %) foretrak dog en mindre streng tilgang. Hvad angår anvendelse af kviksølv i industrielle processer støttede både enkeltpersoner og NGO'er i høj grad et fuldstændigt forbud, mens en tredjedel af den private sektors organisationer ønskede en mindre streng tilgang. Med hensyn til tandfyldningsamalgam støttede langt størstedelen af enkeltpersoner og NGO'er et forbud, mens lige under halvdelen af den private sektors organisationer støttede en noget blødere tilgang.

C. Den foretrukne løsnings indvirkninger

Hvad er fordelene ved den foretrukne løsning (om nogen, eller de vigtigste)? Maximum 12 lines

De største fordele vil følge, når konventionen træder i kraft og anvendes af tredjelande. Dette vil reducere de globale kviksølvemissioner og på længere sigt forureningen af fødekæden både globalt og på EU-niveau. Derudover vil de foretrukne løsninger vedrørende ajourføring af EU-retten medføre en drastisk reducering af kviksølvudslippene til spildevand og vand. Det forventes, at der vil blive skabt job inden for fremstilling, installation og vedligeholdelse af amalgamfiltre eller i specialisering inden for håndtering af kviksølvaffald.

Hvilke omkostninger er forbundet med den foretrukne løsning (om nogen, eller de vigtigste)? Maximum 12 lines

De samlede omkostninger ved den foretrukne løsning anslås til 13-135 mio. EUR om året. De væsentligste økonomiske virkninger forventes inden for den kemiske industri, hvor der p.t. anvendes kviksølv på to tyske anlæg til produktion af alkoholater, der bruges i adskillige katalytiske processer. Scenariet lader det stå åbent, om disse to industrianlæg i en nær fremtid skal omlægges til kviksølvfri processer, hvilket afhænger af de foranstaltninger, som Tyskland eller industrien måtte træffe frivilligt. Derfor er omkostningsspændet for denne løsning (3-77 mio. EUR om året) stort. Der regnes med yderligere omkostninger på 10-58 mio. EUR om året til installation og vedligeholdelse af amalgamseparatorer i tandklinikker.