21. 5. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 133/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Ændret forslag til Rådets direktiv om vikarbureauarbejde og tidsbegrænset ansættelse (*) 
KOM (84) 159 endel. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen under anvendelse af artikel 149, andet afsnit, i EØF-
traktaten den 6. april 1984) 
(84/C 133/01) 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Henvisninger uændret 
Stk. 1 og 3 uændret 
Stk. 2 udgår 
Stk. 4 
det er nødvendigt at sørge for, at der ikke forekommer 
misbrug af midlertidig beskæftigelse i de to former, den 
hovedsagelig antager, dvs. vikarbureauarbejde eller tids­
begrænset ansættelse; midlertidig underentreprise med 
delegation af beføjelser bør betragtes om vikarbureau­
arbejde; Stk. 4 
der bør gribes ind for at fjerne eventuelt eksisterende 
misbrug . . . 
Resten: uændret. 
Stk. 6 
virksomhederne bør kunne arbejde fleksibelt, bl.a. når 
midlertidige udsving i personalesituationen eller aktivi­
tetsniveauet gør det påkrævet; Stk. 6 
når det er foreneligt med arbejdstagernes rettigheder og 
bestemmelserne i kollektive aftaler, bør virksomhederne 
kunne arbejde fleksibelt, . . . 
Resten: uændret. 
(») EFT nr. C 128 af 19. 5. 1982, s. 2. 
Nr. C 133/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 84 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Stk. 7, 8 og 9 uændret 
Følgende stk. indsættes: det er derfor påkrævet, at der inden for et relativt kort 
tidsrum gennemføres en vis indbyrdes tilnærmelse af de 
nationale lovgivninger med hensyn til mindstekravene for 
tilladelse til udøvelse af vikarbureauvirksomhed, i det 
omfang det er nødvendigt til beskyttelse af arbejdstager­
nes interesser, indtil det er muligt at gennemføre en mere 
gennemgribende harmonisering; 
Sidste stk. uændret 
AFDELING I 
DEFINITIONER AFDELING I 
DEFINITIONER 
Artikel 1 
I dette direktiv forstås ved: 
(a) fast beskæftigelse: ansættelse på grundlag af en 
ikke-tidsbegrænset arbejdskontrakt eller et ikke-
tidsbegrænset arbejdsforhold; Artikel 1 
I dette direktiv forstås ved: 
Udgår. 
(b) vikarbureauarbejde: regelmæssig virksomhed, som 
består i, at en fysisk eller juridisk person indgår en 
arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold med arbejds­
søgende med det formål midlertidigt at stille disse til 
rådighed for en virksomhed med henblik på udførelse 
af et bestemt arbejde. Som vikarbureauarbejde 
betragtes ligeledes aktiviteter, som udføres på grund­
lag af kontrakter, der betegnes som midlertidig 
underentreprise, men som rent faktisk indebærer 
delegation af beføjelser til brugervirksomheden; (a) vikarbureauarbejde: regelmæssig virksomhed, som 
består i, at et vikarbureau indgår en kontrakt om 
vikarbureauarbejde med arbejdssøgende med det 
formål midlertidigt at stille disse til rådighed for en 
virksomhed, der har ansvaret for udførelsen af et 
arbejde, og til hvilken det helt eller delvis overdrager 
sine beføjelser over for de arbejdstagere, der stilles til 
rådighed for denne virksomhed; 
(e) vikarbureau: enhver fysisk eller juridisk person, der 
som arbejdsgiver indgår arbejdskontrakter eller 
ansættelsesforhold, som indebærer vikarbureau­
arbejde; (b) vikarbureau: enhver fysisk eller juridisk person, der 
som arbejdsgiver indgår kontrakter om vikarbureau­
arbejde; 
vikar: enhver arbejdstager, der indgår en arbejdskon­
trakt eller et arbejdsforhold med et vikarbureau med 
det formål at udføre et bestemt arbejde for en 
brugervirksomhed; vikar: enhver arbejdstager, der med et vikarbureau 
indgår en arbejdskontrakt, som indebærer, at den 
pågældende midlertidigt stilles til rådighed for en 
brugervirksomhed; 
(d) fastansat: enhver arbejdstager, der med sin arbejds­
giver indgår en ikke-tidsbegrænset arbejdskontrakt; Udgår. 
21. 5. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 133/3 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
f) kontrakt om vikarbureauarbejde: den aftale eller det 
ansættelsesforhold, som indgås mellem vikarbureau­
et og vikaren; 
(g) brugervirksomhed: enhver fysisk eller juridisk per­
son, for hvem et arbejde som defineret under b) 
udføres; 
(h) udlejnings kontrakt: den aftale, vikarbureauet indgår 
med brugervirksomheden, og i henhold til hvilken 
vikaren stilles til rådighed for brugervirksomheden 
med henblik på udførelse af et bestemt arbejde; 
(i) bestemt arbejde: midlertidigt arbejde, som en vikar 
udfører for en brugervirksomhed; 
(j) tidsbegrænset ansættelse: arbejdskontrakt eller an­
sættelsesforhold, hvorved en arbejdsgiver direkte 
indgår en retligt bindende aftale med en arbejdstager, 
og hvori tidspunktet for kontraktens udløb afhænger 
af objektive faktorer, såsom en bestemt datos indtræ­
den, afslutning af en bestemt opgave eller indtrædelse 
af en bestemt begivenhed. (d) kontrakt om vikarbureauarbejde: en arbejdskon­
trakt, som indgås mellem et vikarbureau og en vikar, 
og ifølge hvilken arbejdstageren accepterer at blive 
stillet til rådighed for en brugervirksomhed i henhold 
til en udlejningskontrakt; 
(e) brugervirksomhed: enhver fysisk eller juridisk per­
son, der afslutter udlejningskontrakter med et vikar­
bureau; 
(f) udlejningskontrakt: kontrakt mellem vikarbureauet 
og brugervirksomheden, i henhold til hvilken vikaren 
stilles til rådighed for brugervirksomheden med hen­
blik på at udføre vikarbureauarbejde; 
Udgår. 
(g) kontrakt om tidsbegrænset ansættelse: arbejdskon­
trakt, hvorved en arbejdsgiver direkte indgår en 
retligt bindende aftale med en arbejdstager for en 
begrænset tidsperiode, og hvori tidspunktet for kon­
traktens udløb afhænger af objektive faktorer såsom 
en bestemt datos indtræden, afslutningen af en 
bestemt opgave eller en bestemt begivenheds indtræ­
den. 
AFDELING H 
VIKARBUREAUARBEJDE 
Artikel 2 
1. Medlemsstaterne sørger for, at vikarbureauer ikke 
udøver virksomhed uden at have indhentet tilladelse fra 
myndighederne. De sørger desuden for, at der føres et 
passende tilsyn med de virksomheder, som de giver 
nævnte tilladelse. 
2. En medlemsstat (værtslandet) kan modsætte sig, at 
et bureau, der har indhentet tilladelse i en anden med­
lemsstat (hjemlandet), udøver virksomhed inden for 
værtslandets område, hvis bureauet ikke opfylder de 
særlige betingelser, som værtslandet af hensyn til almen­
vellet pålægger sine egne statsborgere. AFDELING II 
VIKARBUREAUARBEJDE 
Artikel 2 
1. Medlemsstaterne har pligt til at sørge for, at 
vikarbureauerne kun kan udøve virksomhed efter at have 
indhentet tilladelse fra myndighederne. 
2. Den i stk. 1 nævnte tilladelse er betinget af, at der 
mindst fremlægges dokumentation for følgende punk­
ter: 
a) dokumentation for, at der er tilstrækkelige økonomi­
ske midler til stede til betaling af lønninger og 
socialsikringsbidrag; 
b) dokumentation for, at lederne af vikarbureauet har 
udvist retskaffen vandel; 
c) dokumentation vedrørende det nationale eller græn­
seoverskridende geografiske område, vikarbureauet 
anmoder om tilladelse til at udøve sin virksomhed 
3. Medlemsstaterne sørger for, at der føres tilstrække­
ligt tilsyn med de virksomheder, som tildeles den i stk. 1 
omhandlede tilladelse, og at der på passende måde skrides 
ind over for disse, hvis de ikke opfylder deres forpligtel-
Nr. C 133/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 84 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
4. Medlemsstaterne fører et offentligt tilgængeligt 
register over de virksomheder, som i henhold til nærvæ­
rende artikel opnår tilladelse. Alle virksomheder, der har 
opnået tilladelse, har pligt til i alle breve og andre 
officielle dokumenter at anføre nummer og andre oplys­
ninger, der tjener til identifikation af den meddelte 
tilladelse. 
5. Indtil en mere gennemgribende harmonisering kan 
gennemføres, kan en medlemsstat (værtslandet) modsæt­
te sig, at et bureau, der har indhentet tilladelse i en anden 
medlemsstat (hjemlandet), udøver virksomhed på dets 
område, hvis bureauet ikke opfylder de særlige betingel­
ser, som værtslandet pålægger sine egne statsborgere. 
3. Udøvelse af vikarbureauvirksomhed uden den i 
denne artikel omhandlede tilladelse er ulovlig. I tilfælde af 
ulovligt vikarbureauarbejde hæfter brugervirksomheden 
subsidiært for betalingen af de socialsikringsbidrag, 
lønninger og tillæg, som vikarerne har krav på, samt 
eventuelle udgifter i forbindelse med deres hjemsendelse, 
hvis vikarbureauet ikke opfylder sine forpligtelser. 6. Udøvelse af vikarbureauvirksomhed uden den i stk. 
1 omhandlede tilladelse er ulovlig. I tilfælde af, at der 
drives vikarbureau uden tilladelse, er brugervirksomhe­
den medansvarlig for betalingen af de socialsikringsbi­
drag, lønninger, tillæg og godtgørelser, som vikarerne 
har krav på, samt for eventuelle udgifter i forbindelse med 
deres hjemsendelse, hvis vikarbureauet ikke opfylder sine 
forpligtelser. 
Artikel 3 Artikel 3 
1. Udlejningskontrakter kan kun indgås i følgende 
tilfælde: 
a) midlertidig nedgang i antallet af ansatte, eller 
b) midlertidig eller udsædvanlig forøgelse af arbejdsbyr­
den. 1. Udlejningskontrakter kan kun indgås for at afbøde 
en midlertidig nedgang i antallet af ansatte, som er til 
stede i virksomheden, eller for at få udført opgaver, som 
er lejlighedsvise og af begrænset varighed, eller af andre 
legitime hensyn, der gør en tidsbegrænset kontrakt 
berettiget. 
2. I tilfælde, der falder ind under stk. 1, litra b), kan 
varigheden af et bestemt arbejde ikke overstige tre 
måneder med mulighed for fornyelse én gang. En for­
længelse ud over seks måneder er dog mulig, hvis der 
indhentes tilladelse fra myndighederne, og der er tale om 
behørigt begrundede særlige omstændigheder. 2. Undtagen i de tilfælde, hvor der er en midlertidig 
nedgang i antallet af tilstedeværende ansatte i virksom­
heden, kan den periode, hvor vikaren stilles til rådighed, 
ikke. . . 
Resten: Uændret. 
3. Det er forbudt at ansætte flere vikarer efter hinan­
den i samme stilling efter udløbet af de i stk. 2 fastsatte 
frister. 3. Uændret. 
4. Medlemsstaterne kan fravige stk. 1, såfremt vikarer 
på samme betingelser som fastansatte nyder godt af de 
sociale goder, der følger af de sociale goder, der følger af 
arbejdsretten, kollektive overenskomster eller virksom­
hedens praksis over for de ansatte. 4. Medlemsstaterne kan tillade, at der indgås udlej­
ningskontrakter uden de i stk. 1, 2 og 3 omhandlede 
begrænsninger, når kontrakten om vikarbureauarbejde 
er en kontrakt af ubestemt varighed, eller når medlems­
staternes regler for individuel eller kollektiv opsigelse 
ligeledes omfatter vikarbureaukontrakter. 
21. 5. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 133/5 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 4 Artikel 4 
Vikarer må ikke udelukkes fra de sociale sikringsordnin­
ger, og beregningsgrundlaget for socialsikringsbidragene 
og ydelserne skal være det samme som det, der gælder for 
fastansatte, med forbehold af eventuelle særlige regler 
med hensyn til varigheden af deres arbejde og/eller den 
udbetalte løn. Vikarer skal være tilsluttet de sociale sikringsordninger, 
og beregningsgrundlaget for socialsikringsbidragene og 
ydelserne skal være det samme som det, der gælder for 
fastansatte, medmindre der gælder særlige regler på 
grund af varigheden af deres arbejde og/eller størrelsen af 
den udbetalte løn. 
Artikel 5 Artikel S 
1. Såfremt kontrakten om vikarbureauarbejde indgås 
for en tidsbegrænset periode, skal ansættelsesforholdets 
varighed fastsættes skriftligt ved angivelse af en bestemt 
dato eller ved afslutningen af en bestemt opgave eller en 
bestemt begivenheds indtræden. 
2. Desuden skal der mellem vikarbureauet og vikaren 
indgås en skriftlig aftale om arbejdets art, arbejdssted, 
arbejdstid, løn og andre ydelser, som vikaren har ret 
til. 1. Indgås kontrakten om vikarbureauarbejde for en 
tidsbegrænset periode, skal ansættelsesforholdets varig­
hed fastsættes skriftligt mellem vikarbureauet og vikaren 
ved angivelse af en bestemt dato, afslutningen af en 
opgave eller en bestemt begivenheds indtræden. 
2. Desuden skal der mellem vikarbureauet og vikaren 
indgås en skriftlig aftale om arbejdets art, løn og andre 
ydelser, som vikaren har ret til. 
3. Hvis der ikke foreligger en skriftlig aftale anvendes 
de regler, der gælder for kontrakter om ikke-tidsbegræn-
set ansættelse. 
4. Bestemmelser, der forbyder, at der indgås en 
arbejdskontrakt mellem brugervirksomheden og vikaren, 
efter at det bestemte arbejde er udført, er ugyldige eller 
skal kunne erklæres for ugyldige. 
Det samme gælder bestemmelser, hvorefter brugervirk­
somheden har pligt til at betale vikarbureauet en godtgø­
relse i tilfælde af, at der indgås en sådan arbejdskon­
trakt. 3. Medlemsstaterne fastsætter passende sanktioner i 
tilfælde af overtrædelse af bestemmelserne i stk. 1 
og 2. 
4. Medlemsstaterne træffer de nødvendige forholds­
regler for, at bestemmelser, der forbyder eller hindrer, at 
der indgås en arbejdskontrakt mellem brugervirksomhe­
den og vikaren efter udførelsen af det pågældende 
arbejde, bliver ugyldige eller kan erklæres for ugyldige. 
Artikel 6 Artikel 6 
Såfremt vikarens løn ikke er fastsat i henhold til de 
kollektive overenskomster, som er indgået for selve 
vikarbureauet eller vikarbureaubranchen, skal vikarens 
løn svare til den løn, der gælder for de ansatte i 
brugervirksomheden, som udfører et tilsvarende arbejde, 
eller til den overenskomstmæssigt fastsatte løn for ved­
kommende område. Er vikarens løn ikke fastsat i henhold til de kollektive 
overenskomster, som er indgået for vikarbureauet eller 
vikarbureaubranchen, skal vikarens løn svare til den, der 
gælder for de ansatte i brugervirksomheden, som har 
tilsvarende kompetence og erfaring, og som udfører et 
lignende arbejde. 
Artikel 7 Artikel 7 
1. Hvis et vikarbureau, der har indgået kontrakt om 
vikararbejde, bryder denne kontrakt før den fastsatte 
dato, afslutningen af en bestemt opgave eller en bestemt 1. Bryder et vikarbureau ensidigt en kontrakt om 
vikarbureauarbejde før den fastsatte dato eller afslutnin­
gen af den bestemte opgave eller den bestemte begiven-
Nr. C 133/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 84 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
begivenheds indtræden, har vikaren krav på en godtgø­
relse svarende til den løn, som han ville have fået udbetalt, 
hvis betingelsen vedrørende kontraktens løbetid var 
blevet overholdt. heds indtræden, har vikaren krav på en godtgørelse 
svarende til den løn, som han ville have fået udbetalt, hvis 
betingelserne vedrørende kontraktens løbetid var blevet 
overholdt, medmindre der tilbydes ham andet tilsvarende 
midlertidigt arbejde i resten af perioden. 
2. Bestemmelserne i stk. 1 er ikke til hinder for, at 
nationale retsforskrifter vedrørende force majeure eller 
alvorlig forseelse fra arbejdstagerens side finder anven­
delse. 2. Bryder vikaren ensidigt sin kontrakt om vikarbu-
reauarbejde før den fastsatte dato, afslutningen af en 
bestemte opgave eller den bestemte begivenheds indtræ­
den, har vikarbureauet ret til ved den sidste lønudbetaling 
at tilbageholde et beløb som erstatning for den skade, han 
måtte have lidt. 
3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 anvendes ikke, når 
kontrakten om vikarbureauarbejde er af ubestemt varig­
hed, eller når medlemsstaternes regler for individuel eller 
kollektiv opsigelse også omfatter kontrakter om vikarbu­
reauarbejde. 
4. Bestemmelserne i stk. 1,2 og 3 er ikke til hinder for, 
at nationale retsforskrifter vedrørende/ørce majeure eller 
alvorlig forseelse fra arbejdstagerens eller arbejdsgiverens 
side kan finde anvendelse. 
Artikel 8 Artikel 8 
Information af arbejdstagerne Titel udgår. 
Brugervirksomheden har pligt til at informere personale­
repræsentanterne, før den ansætter vikarer i henhold til 
artikel 3, stk. 1, litra b), eller artikel 3, stk. 4. I denne 
forbindelse har brugervirksomheden pligt til skriftligt at 
give personalerepræsentanterne de fornødne oplysninger, 
især vedrørende: 
— årsagerne til anvendelse af vikarbureauarbejde, med­
mindre det sker i henhold til artikel 5, stk. 4, 
— varigheden af det bestemte arbejde, 
— antallet af vikarer, 
— de faglige kvalifikationer, der kræves, 
— den fastsatte løn (som vikarbureauet i påkommende 
tilfælde skal oplyse til brugervirksomheden), 
— det fakturabeløb, brugervirksomheden skal betale 
vikarbureauet, 
— stedet for arbejdets udførelse, arbejdstiden og arbej­
dets art. 1. Når brugervirksomheden har i sinde at benytte 
vikarer, skal den i god tid underrette arbejdstagernes 
repræsentanter herom og bl.a. meddele dem, hvorfor den 
ønsker at benytte vikararbejde og hvor længe, hvor 
mange vikarer, der er tale om, samt hvad opgaven består 
i, og hvor den skal udføres. Hvis arbejdstagernes repræ­
sentanter forlanger det, skal brugervirksomheden besvare 
alle spørgsmål i forbindelse med benyttelsen af vikarer. 
2. Brugervirksomheden fremlægger regelmæssigt en 
samlet redegørelse med alle de i stk. 1 nævnte oplysninger 
for arbejdstagernes repræsentanter. 
3. Medlemsstaterne tager alle egnede forholdsregler 
for at sikre, at arbejdstagerne, f.eks. ved opslag på 
arbejdspladsen bliver underrettet om de bestemmelser, 
som træder i kraft i henhold til nærværende direktiv, såvel 
som om de bestemmelser, der allerede gælder på områ­
det. 
21. 5. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 133/7 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 9 Artikel 9 
1. Vikarerne er under arbejdets varighed omfattet af 
gældende love og administrative og overenskomstmæssi­
ge bestemmelser samt den praksis, der gælder i bruger-
virksomheden, for så vidt angår vilkårene for arbejdets 
udførelse. 
2. Vilkårene for arbejdets udførelse omfatter alle 
forhold vedrørende arbejdstidens længde, natarbejde, 
ugentlige fridøgn, fridage, arbejdshygiejne, arbejdssik­
kerhed samt arbejdsmedicin i den udstrækning, hvori der 
i forbindelse med pågældende arbejde i henhold til 
gældende regler kræves særligt lægeligt tilsyn. 
3. Vikarer har adgang til brugervirksomhedens kol­
lektive faciliteter. 1. Medmindre andet er fastsat i kollektive overens­
komster indgået af vikarbureauerne, er vikarer omfattet 
af gældende love og administrative og overenskomstmæs­
sige bestemmelser samt den praksis, der gælder i bruger-
virksomheden, for så vidt angår de i stk. 2 omtalte 
arbejdsvilkår, på samme betingelser som det øvrige 
personale i denne virksomhed. 
2. Arbejdsvilkårene omfatter alle forhold vedrørende 
skifteholdsarbejde, natarbejde, ugentlige fridøgn, 
arbejdstid, fridage, sikkerhed og sundhed på arbejdsplad­
sen samt arbejdsmedicin i tilfælde af, at det pågældende 
arbejde kræver særligt lægeligt tilsyn i henhold til gæl­
dende regler. 
3. Vikarer har adgang til de kollektive transportmid­
ler og fælles faciliteter, herunder kantine, som bruger-
virksomheden stiller til rådighed for sit personale, og på 
samme betingelser som dette. 
Artikel 10 Artikel 10 
Vikarer, der falder inde under artikel 3, stk. 1, litra b) 
eller artikel 3, stk. 4, skal henregnes til brugervirksom­
hedens personale ved beregning af de sociale forpligtelser, 
som afhænger af antallet af ansatte, og som påhviler 
virksomheden i henhold til lov eller kollektiv overens­
komst, eller som den normalt påtager sig over for sine 
ansatte. Vikarer, der stilles til rådighed i medfør af artikel 3, skal 
på grundlag af en beregning af det årlige gennemsnit 
henregnes til brugervirksomhedens personale, når det 
gælder anvendelsen af love og administrative bestemmel­
ser, som er baseret på antallet af beskæftigede i virksom­
heden. 
Artikel 11 Artikel 11 
Det er forbudt at ansætte og anvende vikarer til at udføre 
strejkende arbejdstagerers arbejde. Medlemsstaterne træffer de nødvendige forholdsregler 
til, at anvendelsen af vikarer til at udføre arbejde, der 
normalt udføres af brugervirksomhedens arbejdstagere, 
forbydes i tilfælde af strejke eller lockout i denne 
virksomhed. 
AFDELING III 
SÆRLIGE BESTEMMELSER AFDELING III 
SÆRLIGE BESTEMMELSER 
Artikel 12 Artikel 12 
1. Medlemsstaterne udveksler alle oplysninger vedrø­
rende vikarbureauarbejde. 
Med henblik herpå udpeger de eksisterende kontorer, der 
kan kontaktes, eller opretter nye til dette formål. De giver 
de andre medlemsstater og Kommissionen meddelelse 
herom. 1. Medlemsstaterne udveksler oplysninger vedrø­
rende udlejning af vikarer hen over grænserne. Med 
henblik herpå udpeger de kontorer, der kan kontak­
tes, eller opretter nye til dette formål. De giver de 
andre medlemsstater og Kommissionen meddelelse 
herom. 
2. Kontaktkontorerne udveksler informationer ved­
rørende: 
Nr. C 133/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 84 
OPRINDELIGT FORSLAG 
— gældende love og administrative bestemmelser vedrø­
rende vikarbureauarbejde, 
— ændringer af disse. 
3. Hvert kontaktkontor underretter hurtigst muligt 
kontaktkontorerne i de andre medlemsstater om de 
afgørelser, der træffes om afslag på ansøgninger om 
tilladelse samt om suspension og inddragelse af tilladel­
ser. Kontaktkontorerne underretter hinanden om eventu­
elle misbrug i forbindelse med anvendelsen af love og 
administrative bestemmelser vedrørende vikarbureau-
arbejde. 
De i stk. 3 nævnte oplysninger sendes til orientering til 
Det europæiske Koordineringsbureau og Det faglige 
Udvalg for arbejdskraftens frie Bevægelighed, begge 
oprettet i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 
1612/68 (J). 
Artikel 13 
1. Medlemsstaterne sørger for, at der finder et samar­
bejde og en koordinering sted mellem de myndigheder, 
hvorunder vikarbureauarbejde henhører, med henblik på 
at sikre en effektiv gensidig administrativ bistand. 
2. Den i stk. 1 omhandlede bistand består især i 
direkte og inden for en rimelig frist at besvare alle 
begrundede anmodninger om oplysninger vedrørende 
problemer i forbindelse med udlejning af vikarer og 
formodning om misbrug eller ulovlige aktiviteter hen over 
grænserne, omhandlet i dette direktiv. Den gensidige 
administrative bistand ydes vederlagsfrit. 
3. Medlemsstaternes myndigheder yder hinanden 
bistand i forbindelse med: 
— gennemgang af ansøgninger om tilladelse til at udøve 
vikarbureauvirksomhed; 
— tilsyn med vikarbureauer, der har opnået tilladelse; 
— sanktioner mod vikarbureauer, der ikke har indhentet 
tilladelse; 
— efterforskning af vikarbureauarbejde, der udføres 
under dække af midlertidig underentreprise, og sank­
tioner herimod; 
— betaling af skyldige tilgodehavender til vikarer, der 
udfører et arbejde i en anden medlemsstat end den, 
hvor vikarbureauet er blevet erklæret insolvent i 
overensstemmelse med Rådets direktiv 80/987/ 
EØF(»). 
0) EFT nr. L 257 af 19. 10. 1968, s. 2. 
(») EFT nr. L 283 af 28. 10. 1980, s. 23. ÆNDRET FORSLAG 
2. Hvert kontaktkontor underretter hurtigstmuligt 
kontaktkontorerne i de andre medlemsstater om de 
afgørelser, der træffes med hensyn til at tildele, afslå, 
suspendere og inddrage tilladelser, Kontaktkontorerne 
underretter hinanden om eventuelle misbrug ved anven­
delsen af love og administrative bestemmelser i forbindel­
se med vikarbureauarbejde hen over grænserne. 
3. De i stk. 2 nævnte oplysninger sendes til orientering 
til Det europæiske Koordineringsbureau og Det faglige 
Udvalg for arbejdskraftens frie Bevægelighed, begge 
oprettet i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 
612/68 (»). 
Artikel 13 
1. Medlemsstaterne sørger for, at de myndigheder, 
hvorunder vikarbureauarbejde henhører, samarbejder 
med henblik på at sikre en effektiv administrativ 
bistand. 
2. Den i stk. 1 omhandlede bistand består især i inden 
for en rimelig frist at imødekomme alle begrundede 
anmodninger om oplysninger vedrørende problemer i 
forbindelse med udlejning af vikarer hen over grænserne 
og formodning om misbrug eller ulovlige aktiviteter hen 
over grænserne. Gensidig administrativ bistand ydes 
gratis. 
3. Medlemsstaternes myndigheder yder hinanden 
bistand i forbindelse med: 
— gennemgang af ansøgninger om tilladelse til at udøve 
vikarbureauvirksomhed hen over grænserne i hen­
hold til artikel 2, stk. 2, litra c); 
— tilsyn med de vikarbureauer, der har opnået nævnte 
tilladelse; 
— sanktioner mod vikarbureauer, der ikke har opnået 
denne tilladelse; 
— efterforskning af og sanktioner mod skjult vikarbu­
reauarbejde, der udføres hen over grænserne under 
dække af falske arbejdskraftudlejnings- eller servi-
ce-udlejningskontrakter eller af midlertidig underen­
treprise. 
— forholdsregler med henblik på at sikre, at artikel 2, 
stk. 3, rent faktisk anvendes i forbindelse med al 
vikarbureauarbejde hen over grænserne. 
C1) EFT nr. L 257 af 19. 10. 1968, s. 2. 
21. 5. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 133/9 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 14 uændret. 
AFDELING IV 
TIDSBEGRÆNSET ANSÆTTELSE AFDELING IV 
TIDSBEGRÆNSET ANSÆTTELSE 
Artikel 15 
1. En arbejdsgiver kan kun indgå en kontrakt om 
tidsbegrænset ansættelse med en arbejdstager i følgende 
tilfælde: 
a) midlertidig nedgang i antallet af ansatte, 
b) midlertidig eller usædvanlig forøgelse af arbejdsbyr­
den eller sæsonbestemte aktiviteter, 
c) udførelse af en nøje fastlagt lejlighedsvis opgave af 
begrænset varighed, 
d) udførelse af en særlig form for arbejde, der gør 
tidsbegrænset ansættelse berettiget, og for hvilket det 
er fast praksis ikke at anvende en tidsbegrænset 
arbe j dskontr akt. 
e) iværksættelse af en ny aktivitet af ubestemt varig­
hed. 
2. Medlemsstaterne kan undlade at anvende bestem­
melserne i denne afdeling på visse arbejdskontrakter -
eller arbejdsforhold - på grund af disses særlige karakter 
eller på grund af særlige behov i visse sektorer. Bilaget til 
dette direktiv indeholder en liste over sådanne arbejds­
kontrakter. 
3. I tilfælde af overtrædelse af stk. 1 og 2 betragtes 
arbejdskontrakten som indgået for en ikke-tidsbegrænset 
periode. 
4. Medlemsstaterne kan fravige stk. 1 og 3, såfremt 
arbejdstagere, der ansættes på grundlag af kontrakter om 
tidsbegrænset ansættelse, nyder samme sociale goder, 
som fastansatte nyder ifølge arbejdsretten, kollektive 
overenskomster eller virksomhedens praksis over for de 
ansatte. Artikel 15 
1. En arbejdsgiver kan kun indgå kontrakt om tidsbe­
grænset ansættelse med en arbejdstager for at afbøde en 
midlertidig nedgang i antallet af tilstedeværende ansatte i 
virksomheden eller for at få udført opgaver, som ifølge 
sagens natur er lejlighedsvise og af begrænset varighed, 
eller af andre legitime hensyn, der gør en tidsbegrænset 
kontrakt berettiget. 
2. Overtræder arbejdsgiveren bestemmelserne i stk. 1, 
betragtes arbejdskontrakten som indgået for en ikke-tids-
begrænset periode. 
3. Medlemsstaterne kan tillade indgåelse af tidsbe­
grænsede kontrakter uden de i stk. 1 nævnte begræns­
ninger, når de tidsbegrænsede kontrakter underkastes de 
regler, der i pågældende medlemsstat gælder for 
ikke-tidsbegrænsede kontrakter, navnlig i tilfælde af 
individuel eller kollektiv opsigelse. 
Artikel 16 
1. Arbejdets varighed skal fastsættes skriftligt ved 
angivelse af en bestemt dato eller ved afslutningen af en 
bestemt opgave, eller en bestemt begivenheds indtræ­
den. 
2. Desuden skal der mellem arbej dsgiveren og arbej ds-
tageren indgås, en skriftlig aftale om arbejdets art, 
arbejdssted, arbejdstid, løn, feriegodtgørelse. Den skrift­
lige aftale skal i givet fald indeholde nærmere angivelser 
vedrørende prøvetidens varighed. Artikel 16 
1. Arbejdskontraktens varighed skal fastsættes skrift­
lig ved angivelse af en bestemt dato, afslutningen af en 
bestemt opgave eller en bestemt begivenheds indtræ­
den. 
2. Desuden skal der mellem arbejdsgiveren og arbejds­
tageren indgås en skriftlig aftale om arbejdets art, 
arbejdssted, arbejdstid, løn, feriegodtgørelse og betingel­
serne for opsigelse af kontrakten og den skriftlige aftale 
skal i givet fald indeholde nærmere angivelser vedrørende 
prøvetidens varighed. 
Nr. C 133/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 84 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
3. Hvis der ikke foreligger en skriftlig aftale, anvendes 
de regler, der gælder for kontrakter om ikke-tidsbegræn-
set ansættelse, medmindre en bestemt arbejdstagerkate-
goris arbejdsvilkår er fastlagt ved en kollektiv overens­
komst. 3. Hvis der ikke foreligger nogen skriftlig aftale, 
anvendes de regler, der gælder for kontrakter om 
ikke-tidsbegrænset ansættelse. 
Artikel 17 
Såfremt den løn, som en arbejdstager med tidsbegrænset 
ansættelse oppebærer, ikke er fastsat i henhold til de 
kollektive overenskomster, som er indgået for virksom­
heden eller branchen, kan den ikke ligge under den løn, 
der gælder for de fastansatte, som udfører et tilsvarende 
arbejde. Artikel 17 
Såfremt den løn, som en arbejdstager med tidsbegrænset 
ansættelse oppebærer, ikke er fastsat i henhold til de 
kollektive overenskomster, som er indgået for virksom­
heden eller branchen, må den ikke ligge under den løn, 
der gælder for arbejdstagere med ikke-tidsbegrænset 
ansættelse, der har tilsvarende erhvervskompetence og 
erfaring og udfører et lignende arbejde. 
Artikel 18 Artikel 18 
1. Hvis arbejdsgiveren bryder en kontrakt om tidsbe­
grænset ansættelse før det fastsatte tidspunkt, afslutnin­
gen af en bestemt opgave eller en bestemt begivenheds 
indtræden, har arbejdstageren krav på en godtgørelse 
svarende til den løn, som han ville have fået udbetalt, hvis 
betingelsen vedrørende kontraktens løbetid var blevet 
overholdt. 1. Hvis arbejdsgiveren ensidigt bryder en kontrakt om 
tidsbegrænset ansættelse før det fastsatte tidspunkt, 
afslutningen af den bestemte opgave eller den bestemte 
begivenheds indtræden, har arbejdstageren krav på en 
godtgørelse svarende til den løn, som han ville have fået 
udbetalt, hvis betingelsen vedrørende kontraktens løbetid 
var blevet overholdt, medmindre de gældende bestem­
melser om afskedigelse finder anvendelse på kontrakter af 
den her nævnte art. 
2. Hvis arbejdstageren ensidigt bryder en kontrakt om 
tidsbegrænset ansættelse før det fastsatte tidspunkt, 
afslutningen af den bestemte opgave eller den bestemte 
begivenheds indtræden, har arbejdsgiveren ret til ved den 
sidste lønudbetaling til arbejdstageren at tilbageholde et 
beløb som erstatning for den skade, han måtte have 
lidt. 
2. Bestemmelserne i stk. 1 er ikke til hinder for, at 
nationale retsforskrifter vedrørende force majeure eller 
alvorlig forseelse fra lønmodtagerens side finder anven­
delse. 3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 er ikke til hinder for, at 
nationale retsforskrifter vedrørende force majeure eller 
alvorlig forseelse fra arbejdstagerens eller arbejdsgiverens 
side kan finde anvendelse. 
Artikel 19 uændret. 
Artikel 20 Artikel 20 
De arbejdstagere, der er ansat i henhold til kontrakt om 
tidsbegrænset ansættelse, skal henregnes til virksomhe­
dens personale ved beregning af de sociale forpligtelser, 
som afhænger af antallet af ansatte, og som påhviler 
virksomheden i henhold til lov eller kollektiv overens­
komst, eller som den normalt påtager sig over for sine De arbejdstagere, der er ansat i henhold til kontrakt om 
tidsbegrænset ansættelse, skal på grundlag af en bereg­
ning af det årlige gennemsnit henregnes til virksomhedens 
personale når det gælder anvendelsen af love og admini­
strative bestemmelser, som er baseret på antallet af 
ansatte i virksomheden. 
21. 5. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 133/11 
OPRINDELIGT FORSLAG 
Artikel 21 
Det er forbudt at ansætte og anvende tidsbegrænset 
ansatte til at udføre strejkende arbejdstageres arbejde. 
AFDELING V 
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 
Artikel 22 får følgende ordlyd: 
Artikel 22 
1. Medlemsstaterne iværksætter de love og admini­
strative bestemmelser, der er nødvendige for senest den 
1. januar 1984 at efterkomme dette direktiv. De under­
retter straks Kommissionen herom. 
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de 
love og administrative bestemmelser, som de vedtager på 
det område, der omfattes af dette direktiv. 
Artikel 23 
Senest to år efter udløbet af det i artikel 22 fastsatte 
tidsrum tilsender medlemsstaterne Kommissionen de 
fornødne oplysninger, for at denne kan udarbejde en 
rapport, der skal forelægges Rådet, om gennemførelsen 
af dette direktiv. 
Artikel 24 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 21 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige forholdsregler 
til, at anvendelsen af tidsbegrænset ansatte til at udføre 
arbejde, der normalt udføres af andre arbejdstagere i 
virksomheden forbydes under strejker eller lockout i 
denne virksomhed. 
AFDELING V 
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 
Artikel 22 
Dette direktiv finder ikke anvendelse på søfarten i den 
udstrækning, søfartsselskaber og sømandsforbund har 
afsluttet kollektive overenskomster angående ansættelse 
af arbejdstagere gennem et centralt bureau, der sikrer 
disse arbejdstagere samme beskyttelse som dette direk­
tiv. 
Artikel 23 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og 
administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme 
dette direktiv inden to år efter dets vedtagelse. De 
underretter straks Kommissionen herom. 
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de 
love og administrative bestemmelser, som de vedtager på 
det område, der omfattes af dette direktiv. 
Artikel 24 
Senest to år efter udløbet af det i artikel 23 fastsatte 
tidsrum tilsender medlemsstaterne Kommissionen de 
fornødne oplysninger, for at denne kan udarbejde en 
rapport, der skal forelægges Rådet, om gennemførelsen 
af dette direktiv. 
Artikel 25 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.