Nr. C 283/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 78 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende afsnit i udtalelsen fra afdelingen blev ændret: 
Side 11, sidste to afsnit under pkt. 5.1.5. 
»Fremtidigt skulle de kreditter, som EFMS skulle yde, gives efter beslutning med kvalificeret flertal 
efter en vurdering af det låntagende lands økonomiske situation. De låntagende lande burde stille 
EFMS garantier for den politik, de agter at føre, i overensstemmelse med Rådets afgørelser (+) om 
konvergens i medlemsstaternes økonomiske politik. Deres økonomiske og finansielle situation skulle 
årligt gennemgås af EFMS's forvaltningsråd på baggrund af den adfærdskodeks, Ministerrådet har 
opstillet. 
Således kunne EFMS spille rollen som en slags IMF på EF-plan«. 
Udtalelse om den nuværende økonomiske situation i Fællesskabet 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er endnu ikke offentliggjort i De Europæi­
ske Fællesskabers Tidende. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Under henvisning til Rådets beslutning af 18. februar 1974 om gennemførelse af høj grad af 
overensstemmelse inden for den økonomiske politik i De europæiske Fælleskabers medlems­
stater. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 160. plenarforsamling holdt i Bruxelles, 
den 20 og 21. juni 1978 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 198, 
under henvisning til resolution af 22. marts 1971 fra 
Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes rege­
ringer om den etapevise virkeliggørelse af Den økono­
miske og monetære Union i Fællesskabet, under henvisning til Rådets beslutning af 18. februar 
1974 om gennemførelse af høj grad af overensstem­
melse inden for den økonomiske politik i De europæiske 
Fællesskabers medlemsstater, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Det økonomi­
ske og sociale Udvalg den 27. oktober 1977 om årsbe­
retningen om den økonomiske situation i Fællesskabet i 
1977 (!), 
I1) EFTnr. C 18 af 23. 1. 1978. 
27. 11. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/7 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium den 22. november 1977 om at pålægge Afde­
lingen for økonomiske og finansielle anliggender at 
udarbejde en tillægsudtalelse og -beretning om samme 
emne, 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, hr. 
Clark, og til udtalelse vedtaget af Afdelingen for øko­
nomiske og finansielle anliggender den 6. juni 1978, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 160. ple­
narforsamling, den 20. og 21. juni 1978, mødet den 20. 
juni — 
med 47 stemmer for, ingen imod, mens 28 undlod at 
stemme, 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Generelle økonomiske overvejelser 
1.1. Det fremgår klart af den i beretningen (dok. 
R/CES 235/78) til denne udtalelse foretagne analyse af 
den nuværende økonomiske situation (økonomiske 
indikatorer) og de økonomiske udsigter for resten af 
1978, at man ikke vil nå selv det beskedne mål for den 
økonomiske vækst i år, der blev fastsat i november 
1977 i Rådets resolution om årsberetningen om den 
økonomiske situation i Fællesskabet i 1977 (4 til 
4 V2 % stigning i 1977). Under disse omstændigheder 
vil arbejdsløsheden fortsat være af et omfang, som er 
økonomisk ødelæggende og socialt demoraliserende. 
Dette rejser spørgsmålet om, hvor vidt den makro-øko­
nomiske politik i Fællesskabet ikke bør være mere eks­
pansiv. 
1.2. Udvalget er klar over, at det er vanskeligt at vur­
dere, om de allerede trufne aktivitetsskabende foran­
staltninger i visse medlemsstater er tilstrækkelige, så­
fremt man vil nå acceptable resultater. Der går uundgå­
eligt en vis tid, før virkningerne af sådanne foranstalt­
ninger kan konstateres, og virkningerne af klassiske 
efterspørgselsregulerende foranstaltninger er nu mere 
uforudsigelige end hidtil. Udvalget erkender derfor, at 
en vurdering af, om allerede trufne foranstaltninger vil 
medføre den rette grad af stimulering, til en vis grad må 
bero på et skøn. Den konstaterer imidlertid, at Det 
europæiske Råd på sit møde i København den 7./8. 
april 1978 gav udtryk for, at det er væsentligt, at Fæl­
lesskabet inden midten af 1979 opnår en vækstrate på 
4 V2 %. Dermed har det tilsyneladende accepteret, at 
man med den førte politik ikke vil kunne nå vækstmålet 
på 4 —4 V2%. 
1.3. Udvalget er også klar over, at arbejdsløsheden i 
EF ikke udelukkende kan løses ved makro-økonomiske foranstaltninger, som generelt stimulerer efterspørgselen. 
Der er meget væsentlige strukturelle aspekter af pro­
blemet, som hurtigst muligt skal behandles. Udvalget ser 
med tilfredshed på, at strukturarbejdsløsheden indtager 
en mere fremtrædende plads i Kommissionens seneste 
vurdering af den økonomiske situation, og det henleder 
opmærksomheden på Udvalgets seneste udtalelser om 
industripolitikken og andre aspekter af strukturænd­
ringen i1). Imidlertid vil strukturændringsproblemerne 
i de fleste tilfælde være lettere at løse i en situation med 
generel fremgang, end de er nu, og dette underbygger 
argumentet for en mere ekspansiv politik. 
1.4. Desuden er Udvalget fuldt ud klar over den kon­
stante risiko for, at man med alt for generelle aktivitets-
skabende foranstaltninger sætter de fremskridt, der alle­
rede er gjort i bestræbelserne på at bringe inflationen og 
medlemsstaternes betalingsbalancer under kontrol, over 
styr. Men selv efter at have taget hensyn til den tid, der 
går, inden man ser de endelige resultater af medlemssta­
ternes aktivitetsskabende foranstaltninger, mener Ud­
valget at der er mulighed for en yderligere stimulering af 
efterspørgselen, aktiviteten og beskæftigelsen, uden at 
dette skulle hindre, at måltallene for inflationen nås. 
1.5. På baggrund af denne vurdering er Udvalget noget 
skuffet over, at Kommissionen i sin seneste meddelelse 
til Rådet om tilpasning af de økonomisk-politiske ret­
ningslinjer for 1978 ikke foreslog ændringer af de ge­
nerelle politiske retningslinjer, der blev fastlagt i årsbe­
retningen. Det noterer dog med tilfredshed, at Det 
europæiske Råd på mødet i København erklærede, at 
Fællesskabet i de kommende måneder vil vurdere virk­
ningerne af medlemsstaternes nuværende økonomiske 
politik og på grundlag heraf fastlægge behovet for 
koordinerede tillægsforanstaltninger til opnåelse af den 
nødvendige vækst i Fællesskabet. 
1.6. De aktivitetsskabende foranstaltningers omfang 
og nøjagtige karakter må nødvendigvis variere fra én 
medlemsstat til en anden og skal være afstemt efter den 
økonomiske og sociale situation i det pågældende land. 
Generelt synes der dog i de fleste lande at være mulig­
hed for en aktivitetsforøgelse både i den offentlige og 
private sektor samt for især investeringsfremmende 
foranstaltninger. Sidstnævnte er særlig vigtigt på grund 
af tilbageholdenheden med at foretage bl.a. anlægs- og 
maskininvesteringer. Øgede investeringer er påkrævet 
for at moderniseré^europæisk industri og fremme effek­
tiviteten, således at Fællesskabet kan fastholde sin inter­
nationale konkurrenceposition. 
(!) EFT nr. C 97 af 16. 8. 1977. 
EFT nr. C 62 af 15. 3. 1975, s. 23. 
EFT nr. C 131 af 12. 6. 1976, s. 8. 
EFT nr. C 292 af 3. 12. 1977, s. 16. 
Nr. C 283/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 78 
1.7. Det skal dog nævnes, at virksomhedernes investe­
ringsniveau påvirkes kraftigt af efterspørgselen efter 
færdigvarer fra nye fabrikker, maskiner og udstyr samt 
af udsigterne til en rimelig fortjeneste. Dette er til dels 
afhængig af generelt stimulerende foranstaltninger, som 
f.eks. skattelettelser eller øgede offentlige udgifter. Ved 
en vurdering af det hensigtsmæssige i sådanne foran­
staltninger må der tages hensyn til sociale såvel som til 
økonomisk-politiske spørgsmål. I sin udtalelse (l) om 
årsberetningen understregede Udvalget f.eks., at skatte­
lettelser Skulle fordeles rimeligt under tilbørlig hensyn­
tagen til dem, der er ramt hårdest af arbejdsløsheden og 
inflationen. Desuden må der tages hensyn til forbruger­
nes interesser. Det er også nødvendigt at tilstræbe en 
rimelig balance mellem de lavestlønnedes behov og fast­
holde tilstrækkelige incitamenter til at yde en arbejds­
indsats og skabe ansvarsfølelse. 
2. Beskæftigelsesforanstaltninger 
2.1. Udvalget kan tilslutte sig det synspunkt, Kommis­
sionen giver udtryk for i sin årsberetning for 1977 (2), 
nemlig at den forventede økonomiske vækstrate i 1978 
ikke vil medføre en betydelig forbedring af beskæftigel­
sessituationen. Dette vil sandsynligvis fortsat være til­
fældet, selv om antallet af aktivitetsfremmende foran-
staltninger> som foreslået af afdelingen, øges. Der er 
derfor meget, der taler for særlige foranstaltninger til 
forbedring af beskæftigelsessituationen. 
2.2. Der findes en række foranstaltninger af denne art, 
som vil være passende alt efter de enkelte medlemssta­
ters situation, f.eks.: 
— faglig uddannelse og omskoling ud fra fremtidige 
behov; 
— beskæftigelsesskabende investeringer; 
— beskæftigelsesstøtte; 
— arbejdsfordeling, herunder kortere arbejdstid, før­
tidspensionering osv. 
2.3. Udvalget noterer med interesse Kommissionens og 
Det stående Beskæftigelsesudvalgs konklusioner angå­
ende arbejdsfordeling. Det tilslutter sig Kommissionens 
henstilling om, at arbejdsmarkedets parter og rege­
ringerne på nationalt og fællesskabsplan, bør undersøge 
muligheden for at gennemføre en arbejdsfordelingspoli-
tik som led i en samlet indsats for at genskabe fuld 
beskæftigelse. I denne forbindelse skal man sammen­
ligne udgifterne til arbejdsfordeling med, hvad arbejds­
løsheden koster i form af offentlige udgifter og sociale følgevirkninger og tillige være opmærksom på de regio­
nale skævheder. Udvalget tilslutter sig også konklusio­
nerne efter martsmødet i 1977 i Det stående Beskæfti­
gelsesudvalg (3) og især det synspunkt, at: 
— den bedste måde at bekæmpe arbejdsløsheden på er 
at skabe nye arbejdspladser ved en aktiv økonomisk 
beskæftigelses- og investeringspolitik, men 
— i den nuværende økonomiske situation vil det i det 
mindste på kort sigt være urealistisk at forvente, at 
en sådan politik vil eliminere det eksisterende ar-
bejdsløshedsniveau og at arbejdsfordeling derfor 
kan bidrage væsentlig til at afhjælpe de alvorlige 
beskæftigelsesproblemer. 
Udvalget tilslutter sig desuden Det stående Beskæftigel­
sesudvalgs konklusion, at det er afgørende at overvinde 
vanskelighederne både af principiel og praktisk art, 
herunder især omkostningerne ved udformningen af 
arbejdsfordelingsforanstaltninger, der kan accepteres af 
alle parter. Afdelingen understreger også, at der ligele­
des bør tages hensyn til lidt mere langsigtede såvel som 
kortsigtede betragtninger. 
2.4. Udvalget understreger påny betydningen af at øge 
den faglige uddannelse og omskoling for at fremme 
beskæftigelsesmobiliteten. Noget tyder på, at antallet af 
ledige stillinger selv med det nuværende høje arbejds-
løshedsniveau, er voksende, enten fordi de faglige krav 
ikke opfyldes, eller fordi de ledige stillinger findes i 
områder, hvor arbejdsløshedsniveauet er under gen­
nemsnittet. En udvidelse og bedre udnyttelse af både 
eksisterende og nye muligheder for faglig uddannelse er 
særlig vigtig i forbindelse med ungdomsarbejdsløsheds-
problemet, hvor faren for demoralisering er meget al­
vorlig. 
2.5. Særlige regler for beskæftigelsesskabende investe­
ringer og støtte til midlertidig beskæftigelse nødvendig­
gør en selektiv beskæftigelsespolitik. Udvalget gentager 
det synspunkt, det tidligere har givet udtryk for, nemlig 
at sådanne foranstaltninger skal være fremadrettede og 
må ikke hindre nødvendige strukturændringer eller føre 
til fordrejning af konkurrencen mellem medlemssta­
terne. 
3. Fællesskabsinstitutionernes rolle 
3.1. Fællesskabsinstitutionernes rolle er tredelt. For det 
første er de ansvarlige for samordningen af medlemssta­
ternes politik. Omfanget af den interne EF-handel er nu 
(x) Dok. CES 1031/77 af 27. 10. 1977. 
(EFTnr. C 18 af 23. 1. 1978). 
(2) EFTnr. C 18 af 23. 1. 1978. (3) Rådets pressemeddelelse 397/78 (Presse 35) af 21. 3. 1978. 
27. 11. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/9 
så stor, at en medlemsstats velstand hænger nøje sam­
men med de andres velstand. Hvert land må ved ud­
formningen af sin økonomiske strategi fremsætte skøn 
over de øvrige EF-handelspartneres efterspørgsel efter 
dets produkter. EF-institutionerne bør foreslå og søge at 
opnå enighed om brede retningslinjer for den økonomi­
ske politik og pengepolitikken. Selv om der er gjort visse 
fremskridt, står meget endnu tilbage, og hastigheden, 
hvormed dette kan ske, afhænger af medlemsstaternes 
vilje. En samordnet indsats for at øge aktiviteten og 
beskæftigelsen er også vital som led i bestræbelserne på 
at skabe en økonomisk og monetær union. Udvalget ser 
med betydelig interesse på kapitlet i Kommissionens 
handlingsprogram for 1978, der er et led i 5-års planen 
for den økonomiske og monetære union, hvori der fore­
slås foranstaltninger til øget koordinering af konjunk­
turpolitikken og især planer om en koordinering af 
finans- og pengepolitikken. Det tilskynder medlemssta­
terne til at gå kraftigt ind for en samordning af den 
økonomiske politik, hvilket vil betyde en forbedring af 
den økonomiske situation i Fællesskabet og derfor være 
til gavn for alle. Arbejdsmarkedsparternes aktive støtte 
og medvirken via hensigtsmæssige institutioner er afgø­
rende for opnåelse af den samordning. 
3.2. For det andet kan Fællesskabet som den største 
handelsblok i verden udøve meget væsentlig indflydelse 
på den internationale handel og det internationale valu­
tasystem under forudsætning af, at medlemsstaterne kan 
koordinere deres indsats. Den nuværende valutauro 
virker uvægerligt meget hæmmende på genopsvinget i 
verdenshandelen og derfor på den hastighed, hvormed 
det økonomiske opsving sker i medlemsstaterne. Udval­
get har afgivet en udtalelse om »Fællesskabets holdning 
til den nuværende valutauro« (dok. CES 767/78). Der 
er også den altid nærværende fare for protektionistiske 
foranstaltninger. I begge disse spørgsmål kan Fællesska­
bet med en fælles politik og en samordnet indsats yde et 
afgørende bidrag. 
3.3. Et af de vigtigste resultater, Fællesskabet har 
opnået internationalt, er de relationer, det har knyttet til 
udviklingslandene bl.a. via Lomé-konventionen. Udval­
get mener, at en yderligere udbygning af disse relationer 
kan yde et afgørende bidrag til en forøgelse af verdens­
handelen og således medføre en yderst påkrævet stimu­
lering af efterspørgselen efter medlemsstaternes produk­
ter og tjenesteydelser. Det tilskynder derfor til, at der 
gøres en væsentlig indsats for at overbevise medlemssta­
terne om behovet for i egen samt i udviklingslandenes 
interesse at stille flere ressourcer til rådighed for udvik­
lingslandene i form af officiel støtte og private investe­
ringer. / 3.4. EF-institutionernes tredje rolle er den direkte tilve­
jebringelse af egne ressourcer via Socialfonden, Regio­
nalfonden, EIB osv., for at bidrage til en stimulering af 
det økonomiske fremskridt og mindskelse af arbejds­
løsheden. I udtalelsen fra april gik Udvalget fuldt og helt 
ind for idéen bag Kommissionens forslag til Rådets 
afgørelse om at bemyndige Kommissionen til at optage 
lån til fremme af investeringerne i Fællesskabet. De 
ressourcer, der i øjeblikket er til rådighed for disse 
formål, er ganske utilstrækkelige. En væsentlig udvi­
delse af disse hjælpeforanstaltninger vil også, hvilket er 
en stor fordel, bidrage til at give Fællesskabet et mere 
menneskeligt ansigt, idet kendskabet til dets aktiviteter 
udbredes på lokalt plan. 
4. Case srudy: Danmark 
4.1. Ud fra den opfattelse, at der ville blive tillagt ud­
talelsen større betydning, hvis man tog mere hensyn tilde 
økonomiske problemer og den førte politik i de enkelte 
medlemsstater, foretog Udvalget for første gang som en 
case study en undersøgelse af den økonomiske situation 
i Danmark. Ved gennemførelsen af denne opgave mødte 
den velvillig bistand fra de danske organisationer, her­
under repræsentanterne for arbejdsmarkedets parter. 
Alle disse fremkom med oplysninger om og deres syn på 
den politik, der burder føres i fremtiden. 
4.2. Danmarks eksempel illustrerer meget klart pro­
blemerne for de medlemsstater, hvor hensyn til beta­
lingsbalancen sætter omfattende begrænsninger for en 
efterspørgsels- og beskæftigelsesskabende politik. En 
sådan politik vil, uanset hvilken sektor den rettes imod, 
have indvirkning på importefterspørgselen. Sker der 
ikke parallelt hermed en forøgelse af eksporten, vil 
handelsunderskuddet vokse, muligvis til et ukontrolla­
belt omfang. Ved planlægningen af den fremtidige sam­
lede økonomiske strategi er udviklingen i eksporten 
derfor afgørende! 
4.3. Traditionelt er Danmark en åben økonomi, og 
Udvalget er imponeret over den beslutsomhed, hvormed 
man undgår protektionistiske foranstaltninger. En 
meget væsentlig del af landets handel foregår med andre 
fællesskabslande, og hvis Danmark kunne sikres et højt 
efterspørgselsniveau i disse lande, kunne det planlægge 
en mere ekspansiv strategi. Dette understreger den store 
betydning af bemærkningerne i Udvalgets udtalelse om 
det påtrængende behov for en nøjere samordning af den 
økonomiske politik på fællesskabsplan og illustrerer, 
hvordan EF-medlemsskab direkte kunne hjælpe en 
medlemsstat til at løse sine økonomiske problemer. Det 
understreger også betydningen af det bidrag, som Fæl-
Nr. C 283/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 78 
lesskabet kan yde til fremme af verdenshandelen og 
undgåelse af protektionisme. 
4.4. Danmarks tilfælde understreger også kraftigt 
strukturændringsproblemet i Fællesskabet, som Udval­
get igen henleder opmærksomheden på i sin udtalelse. 
Danmark står over for alvorlige strukturomlægnings-
problemer, men som i andre medlemsstater er det 
langtfra klart, hvordan de skal løses. I lighed med den 
makro-økonomiske politik er det meget påtrængende, at 
man tager strukturomlægningsproblemet op i hele Fæl­
lesskabet og samordner politikken på fællesskabsniveau. 4.5. Udvalgets opmærksomhed blev henledt på andre 
problemer, som påvirker den fremtidige økonomiske 
strategi i Danmark. Disse problemer er: 
— indkomstpolitikkens fremtid, 
— spørgsmålet om økonomisk demokrati, 
— valutakursernes betydning for betalingsbalancen, 
— langsigtede ændringer i skatte- og boligpolitikken. 
Dette er meget komplicerede spørgsmål, som Udvalget 
ikke kunne drøfte tilbundsgående i dansk sammenhæng 
og derfor ikke føler sig kompetent til at udtale sig om. 
Bruxelles, den 20. juni 1978. 
Basil de FERRANTI 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg 
Nedenstående ændringsforslag blev forkastet under forhandlingerne: 
Side 4 
Følgende indføjes som nyt pkt. (1.8.) 
»Hvad angår efterspørgselen beklager Udvalget,at de af Kommissionen foreslåede foranstaltninger er 
gentagelser af ting, som ikke har vist sig effektive; for eksempel vil de private investeringer ikke 
øges, og folk med uddannelse ikke finde beskæftigelse, medmindre husholdningernes efterspørgsel 
stiger generelt. Udvalget henleder i særdeleshed opmærksomheden på den fortsatte stigning i for­
brugerpriserne (9,6 % for EF), som kan halvere købekraften inden for mindre end ti år. Resultatet 
er, at der fortsat i store områder af Fællesskabet hersker alvorlig fattigdom blandt forbrugere som 
ikke kan klare prisstigningerne, bortset fra, at de naturligvis ikke har råd til at betale for arbejds­
kraft«. 
Begrundelse 
Det nye punkt indeholder på flere enkeltpunkter nødvendige tilføjelser til punkt 1.7. 
Resultatet af afstemningen: 
for: 15, imod: 31 og 11 undlod at stemme. 
27. 11. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/11 
Side 6 — pkt. 2.3. 
Efter andet led (som-slutter med ordene » .... alvorlige beskæftigelsesproblemer« tilføjes følgende: 
»På denne baggrund er det påkrævet, at Kommissionen — stående overfor en udvikling i arbejds­
løsheden og navnlig overfor den forventede store tilgang af unge til arbejdsmarkedet — udarbejder 
et forslag til EF-retligt instrument om nedsættelse af arbejdstiden, men uden at der gribes ind i ar­
bejdsmarkedsparternes frie forhandlingsret. 
Et sådant rammeinstrument må indeholde' bestemmelser, der er bindende for medlemsstaterne, såle­
des at der i de enkelte medlemsstater vil blive indledt forhandlinger om de forskellige anliggender 
for en reel nedsættelse af arbejdstiden: 
— nedsættelse af den ugentlige arbejdstid; 
— sænkning af afgangsalderen; 
— længere betalt ferie; 
— forlængelse af den undervisningspligtige alder. 
Disse forhandlinger bør også dreje sig om, hvilke foranstaltninger, der kan sættes iværk, for at de 
vedtagne bestemmelser kan bidrage effektivt til skabelsen af jobs. 
En sådan retsakt, der vil have en direkte konjunkturmæssig virkning, skal kombineres med en aktiv 
industripolitik, hvis manglende tilstedeværelse på EF-plan udgør et strukturmæssigt handicap for 
iværksættelsen af en økonomisk politik, der skal genindføre den fulde beskæftigelse.« 
Begrundelse 
Teksten indeholder begrundelsen for ændringsforslaget. 
Resultatet af afstemningen: 
For: 37, imod: 39 og 3 undlod at stemme. 
Udtalelse om udviklingen på det sociale område i Fællesskaberne i 1977 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen er endnu ikke offentliggjort i De Europæi­
ske Vcellesskab er s Tidende. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Kommissionen besluttede den 18. april 1978 i medfør af artikel 198 i traktaten om opret­
telse af Det europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg 
om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 160. plenarforsamling holdt i Bruxelles, 
den 20. og 21. juni 1978 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — under henvisning til brev af 18. april 1978, hvori 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber anmo­
der om Udvalgets udtalelse, 
under henvisning til Udvalgspræsidiets beslutning af 25. 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det april 1978 ornat pålægge Afdelingen for sociale anlig-
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 198, gender at udarbejde en udtalelse,