EUROPA-KOMMISSIONENS HVIDBOG - ET NYT AFSÆT FOR EUROPÆISK UNGDOM

INDHOLDSFORTEGNELSE

FORORD

1. Baggrund

2. Udfordringer

2.1. Den demografiske udvikling

2.2. Ændringer i de unges situation

2.3. De unges inddragelse i samfundslivet

2.4. Europæisk integration

2.5. Globalisering

3. En vellykket høring

3.1. Hovedbudskaberne

4. Et nyt mål

4.1. Ungdomsområdet i mere specifik forstand

4.1.1. Den åbne koordinationsmetode

4.1.2. Den åbne koordinationsmetodes indsatsfelt på ungdomsområdet

4.2. Bedre hensyntagen til ungdommen i de andre politikker

4.3. Anvendelsen af programmet "Ungdom"

5. Konklusion

BILAG

Bilag 1 Resultater af høringen

1. Intet demokrati uden medbestemmelse

1.1. Analyse af resultaterne

1.2. Forslag som følge af høringen

2. Uddannelse, en afgørende fase for de unge

2.1. En analyse af resultaterne

2.2. Forslag som følge af høringen

3. Beskæftigelse som et middel til bedre integration af unge

3.1. En analyse af resultaterne

3.2. Forslag som følge af høringen

4. At få det bedst mulige ud af at være ung

4.1. Analyse af resultaterne

4.2. Forslag som følge af høringen

5. Et Europa bygget på værdier

5.1. Analyse af resultaterne

5.2. Forslag som følge af høringen

6. Bidrag til hvidbogen

Bilag 2 Oversigt over aktioner i Europa på ungdomsfronten

1. Programmet Ungdom

2. Politiske initiativer, som vedrører ungdommen

3. Finansiering af projekter inden for beskæftigelse, uddannelse, kultur og beskyttelse af de unge

4. Chartret for grundlæggende rettigheder

5. Støtte fra Europa-Parlamentet

6. Bidrag fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget

7. Dialog med Det Europæiske Ungdomsforum

8. Europarådets arbejde

9. Undersøgelser og rundspørger iværksat af Europa-Kommissionen

FORORD

Beslutningen om at offentliggøre hvidbogen om ungdom og især beslutningen om en forudgående bred høring udspringer først og fremmest af viljen til at fremme nye styreformer i EU.

Hvidbogen falder således helt i tråd med den linje, Kommissionen udstak i juli dette år, da den vedtog hvidbogen om nye styreformer i EU, og som går ud på at åbne beslutningsprocessen i Den Europæiske Union for borgernes og dermed også de unge borgeres inddragelse i de beslutninger, som vedrører dem.

De unge i første række

Resultaterne af den omfattende høring, der gik forud for denne hvidbog, taler deres tydelige sprog: trods meget forskellige situationer har de unge fælles værdier og ambitioner, men også fælles problemer. Disse unge udgør en gruppe, der er under kraftig forandring, og som har sine særlige kendetegn: senere indtræden på arbejdsmarkedet og senere familiestiftelse, vekslen mellem arbejde og studier, men især langt mere forskelligartede individuelle livsbaner end tidligere. Skole eller universitet, arbejdsplads og socialt miljø spiller ikke længere den samme integrerende rolle. De unge bliver selvforsørgende senere og senere.

Det giver sig ofte udslag i en bevidsthed hos de unge om, hvor skrøbelig deres situation er, i mindre tillid til de eksisterende beslutningssystemer og i en vis uvilje mod de traditionelle former for deltagelse i samfundslivet og i ungdoms organisationerne. Nogle unge siger, at de ikke altid kan orientere sig inden for offentlige politikker, der er udformet for og af folk, der er ældre. En del af de unge henfalder til ligegyldighed eller individualisme; en anden del fristes af protestformer, der kan være yderliggående eller ligefrem bevæge sig på kanten af demokratiet. Hovedparten ønsker ikke desto mindre at deltage i og øve indflydelse på politikkerne, men har ikke mulighederne for dette.

De unge europæere har imidlertid noget at bidrage med, for det er dem, der bliver mest direkte berørt af de økonomiske forandringer, demografiske ubalancer, globalisering og kulturel mangfoldighed. Det er dem, af hvem det forventes, at de skaber andre former for sociale relationer, andre måder at udtrykke solidaritet på, tackler forskelligheder og sikrer sig økonomisk fremgang, samtidig med at nye problemer dukker op.

Trods en mere kompleks samfundsmæssig og økonomisk situation udviser de unge stor evne til at tilpasse sig. Det er de nationale og europæiske politikeres ansvar at lette denne tilpasning ved at gøre de unge til fuldgyldige aktører i vores samfund.

De unge og Europa

Debatten om Europas fremtid er sat i gang. En udvidelse uden sidestykke vil også åbne for nye perspektiver. Erfaringerne fra de seneste års europæiske politik viser med al tydelighed, at opbygningen af det integrerede Europa bør ske sammen med de europæiske borgere. Høringerne med henblik på en sådan opbygning og den debat, der er igangsat vedrørende "nye styreformer i EU", bør også omfatte dem, der er bestemt til at skulle tage over. Det europæiske projekt er stadig ungt, i sin vorden og genstand for debat; for at projektet kan lykkes, har det behov for de unges ildhu og entusiasme og deres tilslutning til de værdier, det bygger på.

De unge har udtrykt det klart: De ønsker at blive hørt og betragtet som fuldgyldige samtalepartnere, de ønsker at bidrage til at opbygge det integrerede Europa, de ønsker at påvirke debatten om Europas fremtid. Det er på tide at betragte ungdommen som en styrke i den europæiske integration og ikke som et problem, der skal tackles. Vi må derfor give dem mulighed for at udtrykke deres idéer og konfrontere dem med de tanker, som næres af andre civilsamfundsaktører.

Fra det lokale til det europæiske plan: en ny dynamik

Hovedparten af de mulige indsatsområder, der er nævnt i denne hvidbog, har adresse til de europæiske stater og regioner, som bør være primus motor i iværksættelsen af aktionerne til fordel for ungdommen. Det er nemlig i jordhøjde, dér hvor de unge konkret kan vurdere resultaterne af deres personlige engagement, at de opøves i et aktivt medborgerskab. Det er ved at deltage i aktiviteterne i skolen, kvarteret, kommunen eller en forening, at de unge tilegner sig den erfaring og selvtillid, som er nødvendig for at involvere sig yderligere - nu eller senere - i samfundslivet - også på europæisk plan. Det er ved at engagere sig i samfundsaktiviteter, der står åbne for alle uden forskelsbehandling af nogen art, at de unge bidrager til et mere solidarisk samfund og udfylder deres medborgerrolle fuldt ud.

Det er imidlertid vigtigt at give disse aktioner til fordel for ungdommen en europæisk dimension for at gøre dem mere effektive og forbedre samspillet mellem dem, samtidig med at man respekterer og inddrager de ansvarlige kræfter på de enkelte interventionsniveauer. Det er det, de unge, som har deltaget i høringen, kræver; det er det, Europa-Parlamentet ønsker, og det er det, medlemsstaterne anbefaler i henhold til den høring, Kommissionen iværksatte. Til opfyldelse af dette foreslås i hvidbogen en ny europæisk samarbejdsramme bestående af to luger: anvendelse af den åbne koordinationsmetode på ungdomsrådet i mere specifik forstand og bedre hensyntagen til ungdomsdimensionen ved udarbejdelsen af de øvrige politikker.

Denne europæiske dimension vil skabe en dynamik i jordhøjde og øge kreativiteten, ved at gøre det muligt at udveksle og sammenligne god praksis og sikre en national og europæisk anerkendelse af de bestræbelser, der udfoldes på lokalt eller regionalt plan af enkeltindivider og af de organisationer, som opererer på ungdomsområdet. Den gør det muligt at fastlægge en fælles holdning og få et bedre kendskab til ungdomsrelaterede anliggender samt sikre en bedre indsats gennem samarbejde og opstilling af fælles mål.

Lytte til de unge, sikre lokale initiativer en resonansbund, tilskynde medlemsstaterne til at etablere et bedre samarbejde, allerede nu iværksætte konkrete aktioner inden for rammerne af de eksisterende europæiske programmer og gøre "ungdomsdimensionen" mere synlig i samtlige politikker, dette er den tilgang, som foreslås i denne hvidbog med det sigte at skabe betingelserne for de unges fulde deltagelse i det sociale liv i demokratiske, åbne og solidariske samfund.

1. Baggrund

Det udvidede Europa vil tælle 75 mio. unge mellem 15 og 25 år [1]. Hvor forskellige de end er (med hensyn til adgang til arbejdsmarkedet, uddannelse, familieliv, indkomst osv.), kræver de unge at få status af borgere med dertil hørende rettigheder og pligter. Investere i ungdommen er derfor ensbetydende med at investere i det, der udgør vores samfunds guldgrube i dag og i morgen. Der er tale om en af nøglerne til realiseringen af det politiske mål, som blev opstillet af Det Europæiske Råd i Lissabon: gøre EU til "den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden".

[1] Ved "ungdom" forstås her livsafsnittet mellem 15 og 25 år i overensstemmelse med Parlamentet og Rådets beslutning om programmet "Ungdom". Ved "det udvidede Europa" forstås landene i Den Europæiske Union og de 12 tiltrædelseslande.

Traktaterne gør det muligt at operere på en lang række indsatsområder [2], som berører ungdommen enten direkte eller indirekte: bekæmpelse af forskelsbehandling, europæisk medborgerskab, beskæftigelse, bekæmpelse af social udelukkelse, uddannelse, erhvervsuddannelse, kultur, sundhed, forbrugerbeskyttelse, fri bevægelighed for personer, miljøbeskyttelse, unge forskeres mobilitet, udviklingssamarbejde og fattigdomsbekæmpelse.

[2] Jf. bilag 1 "Oversigt over europæiske aktioner til fordel for ungdommen". Dette sammenfattende dokument indeholder alle europæiske erfaringer på ungdomsområdet, som enhver fremtidig aktion bør bygge på.

Man har iværksat en række fællesskabsaktioner, der mere direkte vedrører ungdommen: på uddannelsesområdet, men også inden for beskæftigelse og erhvervsuddannelse eller senest med hensyn til adgang til informationsteknologier for blot at nævne nogle eksempler.

Ud over de overordnede og sektorspecifikke politikker, som vedrører ungdommen, har der udviklet sig en anden aktivitetstype, som sigter mod at fremme mobilitet, interkulturelle arrangementer, medborgerskab, volontørtjeneste... I den forbindelse og i overensstemmelse med traktatens artikel 149 [3] har EU iværksat en række aktioner, herunder programmet "Ungdom". Disse aktioner har gjort det muligt at indlede et samarbejde omkring spørgsmål som f.eks. mobilitet og udveksling af unge. Samarbejdet er gradvis blevet udvidet til andre områder såsom information, udvekslinger mellem organisationer og volontørtjeneste.

[3] Traktatens artikel 149:

Mere generelt fortjener en række emner - såsom de unges deltagelse i samfundslivet eller selvforsørgelse - som ikke henhører direkte under Fællesskabets kompetence, en indgående analyse på grund af deres tætte forbindelse til ungdomsområde og effekt på det politiske plan. Således får medlemsstaterne et praktisk værktøj i hænde til koordineringen af deres aktioner i de pågældende sektorer.

Alle disse specifikke aktioner til fordel for ungdommen er løbende blevet støttet af Europa-Parlamentet dels i forbindelse med vedtagelsen af programmerne, dels i form af beslutninger eller høring af unge. Ministerrådet (ungdom) har vedtaget en række resolutioner om deltagelse i samfundslivet, idrættens uddannelsesmæssige potentiale, social integration samt unges foretagsomhed og iværksætterånd. Hvad angår Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget, afgiver de med jævne mellemrum positive og opmuntrende udtalelser vedrørende forskellige ungdomspolitiske anliggender.

Spørgsmålet er nu, om disse specifikke aktiviteter løser alle de udfordringer, ungdommen nu står over for, og om de ansvarlige europæiske politikere bedst muligt udnytter det potentiale, ungdommen udgør. Man må konstatere, at resolutioner, beslutninger og erklæringer vedrørende ungdommen ofte er blevet ved de gode intentioner, og at de europæiske institutioner og medlemsstaterne savner et overblik over politikkerne og instrumenterne til fordel for de unge. Det nuværende europæiske samarbejdssystem på ungdomsområdet har nået grænsen for sin ydeevne og risikerer ikke længere at være i stand til at imødegå de nye udfordringer (se punkt 2), som bør tages op:

- den demografiske udvikling og samfundsudviklingen, som gør relationerne mellem generationerne mere komplekse

- den voksende kløft mellem ungdom og offentlige anliggender på nationalt, europæisk og internationalt plan, som risikerer at skabe et "medborgerunderskud"

- en indsats med henblik på at højne kvaliteten af debatten om EU's fremtid - som er en demokratisk nødvendighed - og fremme af en større inddragelse af borgere, civilsamfund og territoriale aktører, således som det anbefales i hvidbogen om nye styreformer i EU [4].

[4] "Nye styreformer i EU - En hvidbog", KOM(2001)428 af 25.7.2001.

Fremme af nye styreformer i EU er en af de fire strategiske prioriteter, Kommissionen har opstillet. Ved "styreform" forstås alle de regler, mekanismer og fremgangsmåder, som har indflydelse på forbindelsen mellem de forskellige beføjelser, der udøves, samt på åbningen af EU's beslutningsproces for borgernes deltagelse i de beslutninger, der vedrører dem.

Denne modernisering af Fællesskabets offentlige indsats bygger på fem grundprincipper: åbenhed, deltagelse, ansvarlighed, effektivitet og sammenhæng.

Ungdomsområdet er frem for noget et af de områder, hvor disse principper bør finde anvendelse:

- Åbenhed: sikre information og en aktiv kommunikation i forhold til de unge på deres sprog, så de forstår, hvorledes Europa, og de politikker, som vedrører dem, fungerer.

- Deltagelse: sikre, at de unge høres, og fremme deres deltagelse i de beslutninger, der vedrører dem og deres lokalsamfund i almindelighed.

- Ansvarlighed: udvikle et nyt og struktureret samarbejde mellem medlemsstaterne og de europæiske institutioner for på et passende ansvarsniveau at finde konkrete løsninger som svar på de unges ønsker.

- Effektivitet: udnytte den ressource, ungdommen udgør, så denne kan løse de samfundsmæssige udfordringer, bidrage til de forskellige ungdomspolitikkers succes og opbygge morgendagens Europa.

- Sammenhæng: udvikle en integreret tilgang til diverse ungdomspolitikker og de forskellige relevante indsatsniveauer.

Beslutningen om at offentliggøre hvidbogen og især gennemførelsen af en bred høring udspringer af denne "styreformstilgang".

2. Udfordringer

2.1. Den demografiske udvikling

Da fødselshyppigheden falder, samtidig med at levetiden stiger, undergår vores befolkninger en aldring. I perioden 2000 - 2020 vil de 65-90-åriges andel af EU's samlede befolkning stige fra 16 til 21%, mens de 15-24-årige kun vil udgøre 11% [5].

[5] Kilde: Eurostat, Demographic Statistics, 1999.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Denne talmæssige uligevægt mellem unge og mindre unge vil afstedkomme kvalitative ændringer i forholdet mellem generationerne. Det økonomiske pres på de sociale systemer udgør kun en af facetterne af denne udfordring. Det drejer sig nemlig ikke kun om at udfinde nye solidaritetsmekanismer mellem de unge og deres forældre og eventuelt bedsteforældre, men navnlig om at sikre, at generationsskiftet sker på tilfredsstillende vis i samfund, som undergår dybtgående ændringer.

Befolkningens aldring gør det ligeledes nødvendigt at anvende menneskelige ressourcer fra tredjelande for at opveje den manglende arbejdskraft. Der vil ske en diversificering af vores samfund både på det etniske, religiøse, sociale og sproglige plan. Denne øgede mangfoldighed bør styres navnlig i forhold til de pågældende unge for at undgå eventuelle sociale spændinger eller negative konsekvenser for uddannelsessystemerne og arbejdsmarkedet.

2.2. Ændringer i de unges situation

Ungdommens sociologiske, økonomiske og kulturelle profil har undergået en kraftig udvikling i kølvandet på demografiske ændringer, men også som følge af forandringer i det sociale miljø, i individuelle og kollektive adfærdsmønstre, i de familiemæssige bånd og i vilkårene på arbejdsmarkedet [6].

[6] Jf. en forskerrapport, som blev fremlagt på seminaret i Umeå i marts 2001 (http://europa.eu.int/comm/education/youth/ywp/umeareport.html).

Første konstatering: forlængelse af ungdommen. Demograferne konstaterer, at de unge som følge af økonomiske faktorer (integration på arbejdsmarkedet, arbejdsløshed, ...) og sociokulturelle faktorer i gennemsnit er ældre, når de tilbagelægger de forskellige livsetaper: studieafslutning, indtræden på arbejdsmarkedet, familiestiftelse osv.

Anden konstatering: ikke-lineære livsforløb. Der kan i dag konstateres en "forstyrrelse i rækkefølgen af de forskellige livsafsnit" [7]: Man kan på samme tid være studerende, familieforsørger, arbejdstager eller på jagt efter et job og leve hos sine forældre, og skift mellem disse forskellige statusser bliver hyppigere og hyppigere. De individuelle livsforløb bliver så meget mindre lineære, som vores samfund ikke længere yder de samme garantier (ansættelsessikkerhed, sociale ydelser osv.).

[7] "Jeunesse, le devoir d'avenir" (Ungdom, pligten til en fremtid), Commissariat Général du Plan (Generalkommissariatet for Planlægning), rapport fra udvalget under ledelse af Dominique Charvet, marts 2001, s. 33.

Tredje konstatering: De traditionelle kollektive modeller taber i betydning til fordel for mere og mere individuelle personlige livsforløb. "De tidspunkter, hvor den enkelte stifter familie, gifter sig og får et job, følger ikke længere et standardskema" [8]. Dette har navnlig konsekvenser for de politikker som føres af de offentlige myndigheder.

[8] "Jeunesse, le devoir d'avenir" (Ungdom, pligten til en fremtid), ibid. s. 35.

2.3. De unges inddragelse i samfundslivet

Den europæiske ungdom ønsker generelt at fremme demokratiet og navnlig at deltage i dette. Men der er opstået en mistillid over for alt, hvad der minder om institutionelle strukturer. De unge ofrer mindre tid end tidligere på politisk og socialt arbejde i de traditionelle strukturer (partier, fagforeninger), og deres deltagelse i demokratiske høringer er ringe. Ungdomsorganisationerne mærker også denne tendens og føler behov for at forny sig [9].

[9] Der kan på grundlag af Eurobarometret "Europæisk ungdom i 2001" (EB 55.1, som blev gennemført i 2001) konstateres en uvilje hos unge europæere over for organisationer, idet hver anden spontant erklærer, at han/hun ikke tilhører nogen bevægelse. Man kan desuden konstatere, at der fortsat er store forskelle landene imellem (i Nederlandene er knap 80% af de unge organiseret imod 30% i Portugal). Denne mere eller mindre markante uvilje vedrører alle lande med undtagelse af Belgien og Luxembourg. Når det gælder organiseringen af de unge, er det idrætsklubberne, der har størst tilslutning (28%); denne er langt mindre hos ungdomsorganisationerne (7%), fagforeningerne og de politiske partier (4%).

Dette betyder ingenlunde, at de unge ikke interesserer sig for det offentlige liv. De fleste unge viser en klar vilje til at deltage og øve indflydelse på de samfundsmæssige beslutninger - men under mere individuelle og punktuelle former for deltagelse i samfundslivet, som falder uden for rammerne af tidligere participatoriske strukturer og mekanismer.

Det påhviler de offentlige myndigheder at slå bro over den eksisterende kløft mellem på den ene side de unges vilje til at udtrykke sig og på den anden side de vilkår og strukturer, vores samfund tilbyder til dette formål; i modsat fald risikerer man, at der udvikles et medborgerskabsunderskud for ikke at tale om en øget utilfredshed.

2.4. Europæisk integration

Dette fænomen optræder også i forhold til EU, som de unge generelt har delte meninger om. For dem er Europa både et område, hvor der værnes om respekten for grundlæggende værdier, og et område, hvor de opholder sig, studerer, arbejder og rejser. De institutioner, der styrer dette område, forekommer dem imidlertid fjerne og lukkede. Denne afstand mellem ungdommen og Europa er kun en illustration af den distance, der kan konstateres mellem de europæiske befolkninger og "Bruxelles" [10]. Men i det fortsatte arbejde på fællesskabsprojektet, navnlig med henblik på udvidelsen, afhænger meget af de unge generationers tilslutning. Det er vigtigt at tage dem "om bord" som aktive partnere i udarbejdelsen af konkrete projekter, der er tilpasset deres situation, ønsker og evner.

[10] Jf. "Nye styreformer i EU - En hvidbog", ibid.

2.5. Globalisering

Alt andet lige kan der konstateres den samme afstand mellem de unge og globaliseringsfænomenet. Den europæiske ungdom lever i samfund, der er åbne over for udefra kommende kulturelle og økonomisk påvirkninger. De gør verden til deres referenceskala og tilegner sig uden videre visse produkter, som er symboler på globaliseringen [11]. Samtidig protesterer de imod visse følger af denne under påberåbelse af social retfærdighed, åbenhed over for andre og en udvikling, der betegnes som "bæredygtig". De sætter spørgsmålstegn ved de internationale institutioner, der forekommer dem vanskeligt tilgængelige, komplekse og ikke særlig lydhøre over for de spørgsmål, som optager dem. Dette mildt sagt kontrastfyldte forhold mellem ungdom og globalisering er et tegn på, at der er noget galt, og bør ikke ignoreres.

[11] Det gælder bl.a. informationsteknologier såsom Internet, e-mail og mobiltelefoni. Ifølge Eurobarometer 55.1 er andelen af 15-25-årige, der oplyser, at de regelmæssigt benytter en computer, er på Nettet, spiller videospil, ... mere end fordoblet siden 1997, idet den er steget fra 21 til 43%. Et andet vigtigt faktum: 80% af de unge bruger regelmæssigt en mobiltelefon.

Herved bekræfter de unge i vid udstrækning den konstatering, at globaliseringen stiller os over for en række udfordringer: "hvad enten man bryder sig om det eller ej, er globaliseringen et faktum. Det er vores opgave at kontrollere den og udnytte den til gavn for menneskeheden" [12].

[12] Jf. tale af Romano Prodi af 20.7.2001 (http://europa.eu.int/comm/commissioners/prodi/globalisation_en.htm).

Alle ovennævnte problemer udgør en meget stor udfordring, som kræver, at der skabes de rette betingelser for, at unge europæere i højere grad kan fungere som solidariske, ansvarlige, aktive og tolerante borgere i pluralistiske samfund. De unges øgede inddragelse i de lokale, nationale og europæiske samfundsanliggender og fremvæksten af et aktivt medborgerskab udgør således en af de vigtigste udfordringer - ikke kun for de nuværende samfund, men også for disses fremtid.

3. En vellykket høring

På denne baggrund og i betragtning af de store udfordringer og begrænsningerne i det nuværende samarbejdssystem foreslog Kommissionen på Rådets møde (ungdom) i slutningen af 1999, at der udarbejdes en hvidbog med henblik på et nyt europæisk samarbejde på ungdomsområdet. Under hele den omfattende høring, der var et led i forberedelsen af hvidbogen, har dette initiativ nydt en uforbeholden støtte fra EU-medlemsstaterne, de forskellige EU-formandskaber og Europa-Parlamentet.

En høring uden sidestykke

Denne hvidbog tager udgangspunkt i den høring, der fandt sted fra maj 2000 til marts 2001, og som omfattede unge fra alle samfundsgrupper, ungdomsorganisationer, det videnskabelige samfund, ledende politikere og deres forvaltninger. Høringen er med hensyn til omfang, varighed, deltagernes forskellighed og resultaternes righoldighed uden sidestykke på europæisk plan. For visse medlemsstater udgjorde den også en premiere. Aktivitetsniveauet var højt:

- der blev afholdt 17 nationale konferencer i medlemsstaterne med deltagelse af flere tusinde unge; der blev i den forbindelse stillet 440 forslag

- den europæiske sammenkomst, der blev afholdt i Paris i oktober 2000 under det franske formandskab, gjorde det muligt at placere resultaterne af de nationale konferencer i en mere europæisk sammenhæng; 450 unge repræsentanter fra 31 lande enedes om ca. 80 forslag

- mere end 60 græsrodsbevægelser blev hørt i februar 2001 i Det Økonomiske og Sociale Udvalg i Bruxelles

- det videnskabelige samfund repræsenteret ved en halv snes tværfaglige forskere blev opfordret til at afgive en redegørelse om den fremtidige udvikling på ungdomsområdet

- der blev gennemført samtaler i de enkelte europæiske hovedstæder med ledende politikere og embedsmænd, men også med de nationale ungdomsråd, og to møder med departementscheferne i de ministerier, der har ansvaret for ungdomsanliggender (et indledende møde for disse bilaterale samtaler og et afsluttende møde for disse konsultationer)

- der blev afholdt et møde i Umeå i midten af marts 2001 under det svenske formandskab. Unge, ungdomsorganisationer, forskere og offentlige myndigheder opstillede de prioriteter, der bør være bestemmende for den politiske indsats

- der blev den 24. april 2001 afholdt en debatdag i Europa-Parlamentet. Knap 300 personer, hovedsagelig unge, deltog.

Høringen vil blive fortsat. Det belgiske formandskab afholder et seminar i Gent i november 2001, hvor Kommissionen vil have lejlighed til at fremlægge hvidbogen og indlede en debat om de emner og aktioner, som er indeholdt i denne.

Den analyse af høringsresultaterne, der er beskrevet i detaljer i bilag 1, bekræfter i vidt omfang den ovenfor stillede diagnose og understøtter det synspunkt, at der nu er behov for et nyt tiltag.

De unge ønsker alle, at der iværksættes politikker, som opfylder deres forventninger. De er af den opfattelse, at den offentlige indsats, der gøres på lokalt, regionalt, nationalt og europæisk plan, ofte er utilstrækkelig og ikke stemmer overens med de spørgsmål, der optager dem i det daglige. De forlanger fornyelse af idéer og metoder. Og de kræver navnlig fuld deltagelse i udformningen af politikkerne.

3.1. Hovedbudskaberne

Hele høringsprocessen udmunder i fire hovedbudskaber:

- Sikre de unge et aktivt medborgerskab

De unge, som har deltaget i høringen, hævder, at de er ansvarlige borgere. De tilstræber således at blive inddraget i større omfang i samfundslivet. De ønsker at give deres mening til kende om spørgsmål af enhver art. Denne vilje til deltagelse i samfundslivet bør kunne komme til udtryk på forskellige niveauer, fra det lokale til det internationale niveau, spille på flere registre - aktive og repræsentative - og ikke udelukke nogen form for engagement - fra det mere punktuelle til det mere varige, fra det mere spontane til det mere organiserede. Desuden kan de unges deltagelse ikke begrænses til høringer og i endnu mindre grad til rundspørger; de unge bør også inddrages i beslutningsprocessen.

Deltagelsen i samfundslivet bør styrkes, uden at nogen bliver holdt ude, hvilket indebærer, at deltagelsen bør fremmes for dem, der har de største problemer, og at det bør sikres, at unge, der ikke er organiseret, får øget adgang til de nuværende strukturer.

Information, der er en nødvendig forudsætning for en styrkelse af dette aktive medborgerskab, er et felt, de unge venter sig meget af: I erkendelse af at de områder, der skal dækkes, er omfattende (beskæftigelse, arbejdsvilkår, bolig, studier, sundhed...) og består i mere end oplysninger om fællesskabsprogrammerne, sætter de unge i første omgang deres lid til en anerkendelse af, at der er et behov, som bør opfyldes. De unge har også insisteret kraftigt på respekten for principperne om lige adgang, nærhed og høje etiske normer. Der er endvidere lagt vægt på betydningen af en informationstjeneste med et "menneskeligt ansigt", der inddrager de unge såvel i udarbejdelsen af indholdet som i formidlingen af dette.

- Anerkende nye måder at erhverve sig viden på

De unge ønsker, at de offentlige myndigheder anerkender, at uddannelse ikke begrænser sig til den, de modtager under traditionelle eller formelle former. Efter deres opfattelse ville det være nyttigt, hvis der blev anlagt en mere global tilgang til denne vigtige periode i de unges liv, når det gælder tilegnelse af viden og erfaring, idet man inkluderede uformelle uddannelsesaspekter.

Der bør således lægges større vægt på mobilitet og volontørtjeneste, der udgør praksisser, hvis udbredelse og anerkendelse stadig lader tilbage at ønske; styrkelsen af disse praksisser, idet de kobles på de politikker, som føres på uddannelsesområdet, har i de unges øjne høj prioritet. De ønsker, at disse udvidede tiltag anerkendes og støttes økonomisk. For at lykkes fuldt ud bør en sådan kobling mellem den formelle og uformelle læringsdimension tage hensyn til individuel udvikling og støtte sig på dedikerede ungdomsorienterede værktøjer og metoder, der fremmer peer-to-peer-udvekslinger og eksperimenterende aktiviteter, hvor "processen" vægtes højere end resultatet.

- Styrke de unges selvforsørgelse

Selvforsørgelse er et vigtigt krav blandt unge. Denne bygger på de midler, man giver dem i hænde - i første række de materielle. Spørgsmålet om indkomst er således centralt. Politikken på beskæftigelsesområdet, hvad angår social beskyttelse, indslusningshjælp, men også på bolig- og transportområdet, berører ungdommen. Politikken inden for disse områder er nødvendig for at sætte de unge i stand til i højere grad at forsørge sig selv og bør styrkes under hensyntagen til deres synspunkter og interesser samt de resultater og erfaringer, som er specifikke for ungdomspolitikområdet. Fordi de unge ønsker at være aktive i samfundet, og fordi de føler sig berørt af de politikker, der vedrører de forskellige facetter af deres levevilkår, er de imod, at ungdomspolitikkerne begrænses til specifikke områder.

- EU som garant for værdier

Det store flertal af de unge går ind for visse værdier, som også er dem, der karakteriserer europæisk integration, men dette afholder dem ikke fra at mene, at de europæiske institutioner er ret lukkede og tager for lidt hensyn til de spørgsmål, der optager dem.

På grund af, eller på trods af, mangfoldigheden af de unges univers og livsforløb nævner de uvisheden og de problemer, de vil møde i deres privatliv og deres arbejdsliv. Denne bevidsthed om deres personlige livsforløb skrøbelighed forklarer sikkert delvis deres større bekymring for udstødte. De mener også, at der bør gøres en stor indsats for at sikre individets grundlæggende rettigheder - for ikke at tale om mindretallenes - og for at bekæmpe enhver form for diskrimination eller racisme - og det på alle offentlige indsatsniveauer.

Den europæiske ungdom tilslutter sig alle de væsentlige værdier, Europa bygger på. Den forventer, at dette lever op til deres forventninger.

4. Et nyt mål

Denne hvidbog omhandler alle de spørgsmål, der blev rejst under høringen uanset kompetenceniveau. Den egentlige politiske kompetence på ungdomsområdet henhører ganske vist i alt væsentligt under EU-medlemsstaterne, og i nogle lande er den i vid udstrækning regionaliseret og ofte tilknyttet det lokale niveau. Det er i øvrigt de beslutninger, som træffes lokalt, der har den største indflydelse på de unges dagligdag. Subsidiariteten bør således anvendes på dette område såvel af principielle grunde som af effektivitetshensyn. Men dette er ikke uforeneligt med et bedre samarbejde på europæisk plan, som vil styrke de nationale politikkers effekt og sammenhæng.

Dette leder frem til hvidbogens hovedmål: Udstyre EU med en ny samarbejdsramme på ungdomsområdet, som både er ambitiøs, er på højde med de unges forventninger og er realistisk, idet den rangordner de talrige spørgsmål, der blev bragt på bane under høringen, og respekterer de forskellige relevante kompetenceniveauer. Dette samarbejde bør tage afsæt i det eksisterende aktivitetsgrundlag, være foreneligt med og supplere øvrige igangværende initiativer, navnlig inden for beskæftigelse, uddannelse og social integration, hvis dette viser sig nødvendigt, og sikre et bedre samspil mellem de forskellige kompetenceniveauer og aktørerne på ungdomsområdet.

Denne nye samarbejdsramme indeholder to centrale luger:

- anvendelse af den åbne koordinationsmetode på ungdomsområdet i mere specifik forstand

- bedre hensyntagen til ungdommen i de øvrige politikker.

4.1. Ungdomsområdet i mere specifik forstand

4.1.1. Den åbne koordinationsmetode

Ifølge traktatens artikel 149 er et af målene for Fællesskabets indsats at bidrage til udviklingen af et højt uddannelsesniveau ved at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne.

De spørgsmål, der ifølge høringen klart optager ungdommen, og som henhører under uddannelsesområdet i bred forstand, kan i alt væsentligt ikke tackles ad lovgivningsmæssig vej. Til gengæld anerkender alle aktører på området i vid udstrækning den merværdi, der resulterer af en fælles indsats. Der er også en klar vilje hos medlemsstaterne til at styrke samarbejdet.

Derfor er den åbne koordinationsmetode den bedst egnede, og betingelserne er til stede, for at den kan spille en rolle. Metoden består i "fastsættelse af retningslinjer for EU kombineret med specifikke tidsplaner for arbejdet med at nå de mål, medlemsstaterne sætter sig på kort, mellemlang og lang sigt; hvor det er relevant, opstilling af kvantitative og kvalitative indikatorer og benchmarks i forhold til de bedste i verden, der er skræddersyet til de forskellige medlemsstaters og sektorers behov, og som kan anvendes til at sammenligne god praksis; omsætning af disse europæiske retningslinjer til nationale og regionale politikker gennem fastsættelse af specifikke mål og vedtagelse af foranstaltninger, der tager hensyn til nationale og regionale forskelle; periodisk overvågning, evaluering og peer-review" [13].

[13] Formandskabets konklusioner, Det Europæiske Råd i Lissabon den 23. og 24. marts 2000, punkt 37.

Den åbne koordinationsmetode er således - som det understreges i hvidbogen om nye styreformer i EU - et "middel til at tilskynde til samarbejde og udveksling af bedste praksis og til at aftale fælles mål og retningslinjer for medlemsstaterne... Den er afhængig af regelmæssigt tilsyn med udviklingen hen imod disse mål, hvorved medlemsstaterne får lejlighed til at sammenligne deres bestræbelser og lære af hinandens erfaringer".

Tilpasningen af den åbne koordinationsmetode specielt til ungdomsområdet er inspireret af den åbne koordinationsmetode, således som den anvendes på uddannelsesområdet. Der lægges vægt på definition af prioriterede emner, fastlæggelse af fælles målsætninger og retningslinjer og iværksættelse af opfølgningsmekanismer. Metoden omfatter også bestemmelser om høring af de unge. Kommissionen foreslår følgende aktion :

- På forslag af Kommissionen fastsætter Ministerrådet med jævne mellemrum de prioriterede emner af fælles interesse.

- De enkelte medlemsstater udpeger en koordinator for ungdomsanliggender, der bliver Kommissionens kontakt. Denne fremsender oplysninger om politiske initiativer, eksempler på bedste praksis og fremadrettede diskussionspunkter vedrørende de valgte emner til Europa-Kommissionen.

- Europa-Kommissionen fremsender et sammendrag og en analyse af disse oplysninger til Ministerrådet, ledsaget af forslag til fælles retningslinjer.

- Ministerrådet opstiller for hvert emne de fælles retningslinjer og målene og fastsætter de nærmere regler for opfølgning og eventuelt indikatorbaserede "benchmarks".

- Europa-Kommissionen analyserer gennemførelsen, rapporterer til Ministerrådet (ungdom) og sikrer en regelmæssig opfølgning og evaluering.

- Europa-Parlamentet bør inddrages på passende vis i denne proces og i opfølgningen. Det Økonomiske og Sociale Udvalg bør ligeledes kunne afgive udtalelser.

- De unge høres vedrørende de prioriterede emner og opfølgningen på disse (se 4.1.2. "Deltagelse").

- Kandidatlandene inddrages i det omfang, det er muligt.

Den foreslåede åbne koordinationsmetode er et supplement til fællesskabs instrumenterne og berører ikke de beslutninger, der måtte blive truffet inden for de rammer, der er fastsat i traktaten, og som kunne foranledige Kommissionen til f.eks. at fremsætte visse forslag til henstilling, jf. artikel 149.

4.1.2. Den åbne koordinationsmetodes indsatsfelt på ungdomsområdet

Blandt de områder, der anses for at falde ind under ungdomsområdet som sådant, og som derfor egner sig for den ovenfor beskrevne åbne koordinationsmetode, foreslår Europa-Kommissionen deltagelse, volontørtjeneste, information, et bedre kendskab til ungdomsområdet hos de offentlige myndigheder og mere generelt alt, hvad der kan bidrage til styrkelse og anerkendelse af de aktiviteter, der udføres til fordel for unge ("youth work", arbejde i ungdomsklubber, i ungdomsbevægelser, "opsøgende arbejde", projekter til styrkelse af medborgerskab, integration, solidaritet blandt unge...), udover hvad der er dækket af andre politiske processer, såsom beskæftigelse, social integration og uddannelse. Dette svarer til aktiviteter og instrumenter, som på nationalt plan normalt regnes for at henhøre under ungdomspolitikkerne.

Iværksættelsen af denne åbne koordinationsmetode kan i høj grad bygge på de analyser og forslag, som er resulteret af høringen, og som er nævnt i bilag 1, med det sigte at realisere et kvalitetsspring i samarbejdet på ungdomsområdet og imødegå de udfordringer, der viser sig.

Varetages hensynet til komplementaritet og sammenhæng, vil resultaterne af anvendelsen af den åbne koordinationsmetode på ungdomsområdet kunne berige og bringe merværdi til de øvrige fællesskabspolitikker, initiativer eller processer, både hvad angår indhold og instrumenter.

Inden for det ovenfor beskrevne interventionsområde har Europa-Kommissionen identificeret følgende prioriterede emner for anvendelsen af den åbne koordinations metode, med ungdommens deltagelse i samfundslivet som højeste prioritet.

* Deltagelse

Ungdommens deltagelse i samfundslivet er typisk et område, hvor beføjelsen henhører under medlemsstaterne. Imidlertid skaber anvendelsen af den åbne koordinationsmetode på dette område en europæisk merværdi, så meget mere som styrkelsen af deltagelsen i samfundslivet bidrager til fremme af både den unges uddannelse og medborgerskab.

Det er primært i lokalsamfundet, at deltagelsen bør styrkes, herunder skolen, der er en oplagt ramme for deltagelse. Det er endvidere nødvendigt at udvide indsatsen til også at omfatte unge, der ikke er organiseret i foreninger.

Den åbne koordinationsmetode kunne resultere i, at lokale myndigheder etablerer smidige og nyskabende participatoriske mekanismer, og at der overalt oprettes regionale og nationale ungdomsråd, som ligeledes henvender sig til unge, der ikke er organiseret.

Kommissionen foreslår desuden som et tydeligt signal til ungdommen, at der etableres en mere permanent struktur for høring af de unge på europæisk plan. Uden dermed at udelukke direkte former for høring af de unge og punktvise initiativer foreslår Europa-Kommissionen, at Ungdomsforummet, der er omorganiseret, så det også repræsenterer unge, der ikke er medlemmer af ungdomsorganisationer, tjener til høring af unge vedrørende prioriterede emner under den åbne koordinationsmetode og opfølgningen af sådanne. Der burde også være mulighed for at styrke de unges repræsentation i Det Økonomiske og Sociale Udvalg.

Som støtte til den åbne koordinationsmetode finder Kommissionen, at visse aktiviteter kunne iværksættes uden ophold. Den agter:

- i løbet af 2002 at etablere en direkte dialog med de unge, bl.a. gennem regelmæssige møder med bestemte emner på dagsordenen

- fra 2002 at inddrage de unge i initiativet om Europas fremtid som opfølgning på Det Europæiske Råd i Nice.

- for 2003 og 2004 at foreslå pilotprojekter, som sigter mod at støtte de lokale, regionale og nationale bestræbelser på at styrke deltagelsen i samfundslivet [14]. Der vil blive taget hensyn til resultatet af disse pilotprojekter i forbindelse med midtvejsevalueringen af programmet "Ungdom" og ved forberedelsen af et eventuelt fremtidigt program

[14] F.eks. pilotprojekter, der anvender Internettet, og som vil være komplementære til de aktiviteter, som gennemføres inden for rammerne af initiativet "elektronisk demokrati" (IST Key Action 1).

* Information

Deltagelse i samfundslivet er uadskilleligt forbundet med formidling af information til de unge. Ansvaret for at informere de unge påhviler i første række medlemsstaterne, herunder information om europæiske anliggender. Derfor bør dette emne også behandles under anvendelse af den åbne koordinationsmetode. Man bør om muligt søge at nå ud til de unge selv og under alle omstændigheder de personer, som er i kontakt med dem gennem skole, klubber, foreninger... Denne masseoplysning kræver en koordineret tilgang og betydelige midler og forudsætter, at de unge inddrages i udformningen og tilvejebringelsen af disse kommunikationsredskaber. Denne tilgang vil blive samordnet med EU's nye informationspolitik, som navnlig udspringer af principperne for gode styreformer, og som er under udarbejdelse i Kommissionen i nært samarbejde med Europa-Parlamentet.

Som støtte til den åbne koordinationsmetode er det Kommissionens opfattelse, at visse aktioner vil kunne iværksættes uden ophold. Den har til hensigt :

- i begyndelsen af 2002 at lancere en internetportal, som giver det størst mulige antal unge adgang til information om europæiske anliggender, idet den bestræber sig på at sikre samspillet mellem de eksisterende netsteder og den kommende portal

- i den forbindelse at åbne et elektronisk forum.

* Volontørtjeneste for unge

Volontørtjenesten, der både er en form for social deltagelse, uddannelsesmæssig erfaring og ansætteligheds- og integrationsfaktor, opfylder de unges og samfundets forventninger.

Under anvendelse af den åbne koordinationsmetode bør der ske en væsentlig styrkelse af volontørtjenesten i de kommende år - bl.a. på det nationale, regionale og lokale plan. Det er værd at overveje, om spørgsmålet om den unge volontørs retlige og sociale beskyttelse bør tages op.

De positive erfaringer fra Den Europæiske Volontørtjeneste kan udnyttes i bestræbelserne på at udbrede volontørtjenesten for unge (rammer, finansieringsform...). Det er vigtigt på europæisk plan at sikre, at volontørtjenesten anerkendes som et led i uformel uddannelse og læring. En europæisk volontørtjeneste for unge kunne udvides gennem et partnerskab med de internationale organisationer, der iværksætter og støtter aktioner på volontørtjenesteområdet. Medlemsstaterne bør ufortøvet fjerne hindringerne for unge volontørers mobilitet.

* Et bedre kendskab til ungdomsanliggender

En større viden på europæisk plan om ungdomsrelaterede forhold er påkrævet. Europa-Kommissionen foreslår derfor at anvende den åbne koordinationsmetode med henblik på følgende :

- at der efter en statusopgørelse etableres et netværkssamarbejde mellem de eksisterende strukturer og de igangværende undersøgelser og forskningsaktiviteter i EU på ungdomsområdet; der vil af hensyn til komplementariteten blive taget højde for de aktiviteter og initiativer, som gennemføres af andre internationale instanser (Europarådet, OECD, FN osv.)

- at der indledes drøftelser om, hvilken metode der skal anvendes på dette område på europæisk plan

- at der eventuelt iværksættes et undersøgelses- og forskningsprogram, som primært støtter sig på det arbejde, der er gennemført på nationalt plan, og som udnytter de muligheder, Fællesskabets sjette rammeprogram for forskning frembyder [15]

[15] Syvende prioritet i rammeprogrammet for forskning 2002-2006: "Borgere og styreformer i det europæiske vidensamfund".

- at der tilvejebringes de nødvendige statistiske redskaber, idet man så vidt muligt benytter de redskaber, som allerede findes inden for rammerne af det europæiske statistiske system [16].

[16] Det europæiske statistiske system (ESS) er et netværk bestående af alle de offentlige organer, der på forskelligt plan - regionalt, nationalt og fællesskabsmæssigt - er ansvarlige for indsamling, behandling og formidling af de statistiske informationer, som er nødvendige for Fællesskabets økonomiske og sociale funktion. Eurostat er Fællesskabets centrale organ inden for det europæiske statistiske system.

4.2. Bedre hensyntagen til ungdommen i de andre politikker

De talrige andre emner, som blev berørt under høringen, såsom beskæftigelse, uddannelse samt formel og uformel læring, social integration, racisme og fremmedhad, immigration, forbrug, sundhed og forebyggelse af risici, miljø, ligestilling mellem mænd og kvinder... vil kræve en tæt koordinering med de kompetente myndigheder såvel på nationalt som på europæisk plan.

Disse politikker og aktioner gennemføres på europæisk plan på basis af traktaten og ved hjælp af de forskellige politiske instrumenter, der står til rådighed.

Europa-Kommissionen vil påse, at disse politikker og aktioner tager bedre hensyn til retningslinjerne vedrørende ungdommen, hver gang dette er hensigtsmæssigt, og uanset hvilket instrument der benyttes. Resultaterne af høringen, der er vedlagt i bilag 1, tages i betragtning med henblik herpå.

Ministrene med ansvar for ungdomsanliggender bør ligeledes for deres vedkommende påse, at der tages hensyn til ungdomsrelaterede spørgsmål i disse politikker på det nationale plan, men også ved iværksættelsen af de europæiske politikker.

Det er Europa-Kommissionens opfattelse på grundlag af høringen, at uddannelse, livslang læring, mobilitet, beskæftigelse og social integration samt racisme og fremmedhad er områder, hvor der kunne tages bedre hensyn til ungdommen. De unges selvforsørgelse kræver ligeledes en dybtgående undersøgelse.

* Uddannelse, livslang læring og mobilitet

Uddannelsesspørgsmål, hvad enten der er tale om skole, universitet eller aktiviteter uden for disse, hvor der benyttes uformelle læringsmetoder, er behandlet i meddelelser til Rådet (uddannelsessystemernes målsætninger, virkeliggørelsen af et europæisk område for uddannelse og livslang læring), og er genstand for opfølgning på fællesskabsplan.

I denne forbindelse gennemfører ungdomsforeninger, socialarbejdere og kommuner i en lang række lande et seriøst arbejde blandt unge. Dette arbejde ville - samtidig med at det bevarer sin nyskabende og uformelle karakter - blive styrket, hvis man, inden for de overordnede rammer for foranstaltningerne vedrørende uddannelse og livslang læring, sikrede:

- en bedre definition af begreber, af de kvalifikationer, som erhverves, og af kvalitetsnormerne

- en bedre udnyttelse af ressourcerne hos de personer, der medvirker ved disse aktiviteter

- en større anerkendelse af disse aktiviteter

- en styrkelse af komplementariteten i forhold til formel uddannelse.

Mobilitet har ligeledes været genstand for en handlingsplan og en henstilling, der blev godkendt at henholdsvis Det Europæiske Råd i Nice i december 2000 og af Europa-Parlamentet og Rådet i juli 2001 under den fælles beslutningsprocedure. Der bør sikres sammenhæng mellem disse initiativer og dem, der måtte resultere af anvendelsen af den åbne koordinationsmetode i dens "ungdomsdimension".

* Beskæftigelse

EU har i en årrække været særlig aktiv på disse områder. Det har efter Det Europæiske Råd i Luxembourg i november 1997 udviklet en europæisk beskæftigelsesstrategi. Denne strategi baserer sig på Amsterdam-traktatens nye afsnit "Beskæftigelse".

På beskæftigelsesområdet opfordres medlemsstaterne til at iværksætte politikker til fremme af integration af og fremgang for alle på arbejdsmarkedet. Disse politikker hviler på fire søjler: forbedre beskæftigelsesegnetheden; udvikle iværksætterlyst og jobskabelse; øge virksomhedernes og deres ansattes tilpasningsevne samt styrke ligestillingspolitikken.

Specielt hvad angår de unge, understreges i retningslinjerne for beskæftigelsen nødvendigheden af at fastlægge politikker til forebyggelse af langtidsledighed, som bygger på ledsagende individuel erhvervsvejledning; forbedre uddannelsessystemerne; mindske antallet af unge, der tidligt går ud af skolen, og styrke undervisningen i ny teknologi.

* Social integration

Med hensyn til social integration besluttede Det Europæiske Råd i Lissabon i marts 2000 at indføre en åben koordinationsmetode med henblik på at fremme denne. Den åbne koordinationsmetode, som er baseret på den europæiske beskæftigelsesstrategi, kombinerer fælles mål for bekæmpelse af social udstødelse og fattigdom (vedtaget på Det Europæiske Råd i Nice i december 2000) og nationale handlingsplaner (for første gang fremsendt i juni 2001).

På dette område opfordres medlemsstaterne til at opstille deres prioriterede mål og politiske hovedforanstaltninger i deres nationale planer med udgangspunkt i de fire serier af fælles mål, som blev vedtaget i Nice: styrke beskæftigelsen og fremme adgangen til ressourcer, rettigheder og tjenester for alle; forebygge eventuel udstødelse; hjælpe de mest sårbare; mobilisere alle aktører og fremme deltagelsen i samfundslivet.

Specielt med hensyn til de unge omhandles en række aspekter dels i de fælles mål, dels i planerne: udvikle et arbejdsmarked, som giver mulighed for integrering af unge; sikre rodløse unge og unge i vanskeligheder ressourcer og passende indtægter, navnlig hvad angår minoriteter, unge kvinder i en vanskelig situation og unge handicappede; bekæmpe uligheder på uddannelsesområdet; fremme adgangen til tjenester af høj kvalitet (bolig, sundhed, kultur, retlige anliggender og domstole) og renovere områder, som er kendetegnet ved mange problemer.

* Unge mod racisme og fremmedhad

Kampen mod enhver form for forskelsbehandling er blevet kraftigt styrket i Amsterdamtraktaten (artikel 13), og EU har rustet sig med nye instrumenter på dette område (to direktiver og et handlingsprogram) [17].

[17] Direktiv 2000/43/EF om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse; direktiv 2000/78/EF om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv; Fællesskabets handlingsprogram for bekæmpelse af forskelsbehandling 2001-2006: Programmet støtter aktiviteter til bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse, religion og tro, handicap, alder og seksuel orientering.

Kampen mod forskelsbehandling, specielt mod racisme og fremmedhad, og den positive holdning til vores samfunds multikulturelle karakter finder navnlig mange støtter hos ungdommen.

Det foreslås, at der på EU-plan tildeles en høj prioritet til bekæmpelse af racisme og fremmedhad i alle fællesskabsprogrammer og -aktioner, som vedrører unge. Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad vil kunne spille en vigtig rolle, og civilsamfundets indsats på dette område bør støttes. Kommissionen vil basere sig på et netværkssamarbejde, som etableres mellem ungdomsorganisationer, der er aktive i kampen mod racisme og fremmedhad, og som arbejder for at sikre respekt for alle, specielt minoriteter. Målet er, at ungdommen yder et bidrag til EU's indsats på dette område.

På det nationale plan bør medlemsstaterne ligeledes tildele dette emne en høj prioritet i deres indsats på ungdomsområdet. Nærarbejde gennem lokale projekter til fremme af solidaritet og ansvarlighed bør indtage en central rolle i denne kamp.

* De unges selvforsørgelse

I betragtning af det store omfang problemet med de unges selvforsørgelse antager, hvilket blev understreget under høringen, foreslår Europa-Kommissionen, at der nedsættes en arbejdsgruppe på højt niveau, der kan rådgive den og Ministerrådet i dets forskellige sammensætninger på området. Der er tale om et komplekst problem, som kræver en tværfaglig ekspertise, og som kun kan løses, hvis man også inddrager andre politikker end ungdomspolitik (beskæftigelse, familie, social beskyttelse, sundhed, transport, retlige og indre anliggender).

4.3. Anvendelsen af programmet "Ungdom"

Programmet "Ungdom" har til formål at fremme et aktivt bidrag fra de unge til europæisk integration, udvikle interkulturel forståelse, styrke de grundlæggende værdier som f.eks. respekten for menneskerettighederne og kampen mod racisme og fremmedhad, udvikle solidaritetsfølelsen, befordre iværksætterånd, initiativ og kreativitet, fremme anerkendelsen af uformel uddannelse samt styrke samarbejdet mellem alle dem, der opererer på ungdomsområdet. Programmet står åbent for ansøgerlandene.

Programmet "Ungdom" bør således være et værktøj for det nye samarbejde, som anbefales i denne hvidbog. I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse [18] om oprettelse af EF-handlingsprogrammet for unge vil Europa-Kommissionen hvert år i programmets arbejdsplan foreslå en række prioriterede aktioner i overensstemmelse med de retningslinjer, som udstikkes inden for rammerne af den åbne koordinationsmetode. Midtvejsevalueringen og forberedelserne til det nye program, som skal iværksættes i 2007, vil også blive brugt som rettesnor for programmet, således at dette bedst muligt understøtter indsatsen på ungdomsområdet under den åbne koordinationsmetode.

[18] Afgørelse nr. 1031/2000/EF af 13.4.2000.

Udover de foranstaltninger, der er nævnt i det foregående og som vil blive uddybet i det ungdomsprogram, der bliver et resultat af arbejdet med hvidbogen, bør der oprettes en Internet-platform til bekæmpelse af racisme og fremmedhad, der henvender sig til unge og om muligt drives af unge.

5. Konklusion

Hvidbogen foreslår, at Den Europæiske Union opstiller en ny ramme for samarbejdet på ungdomsområdet.

Dermed reagerer den på et stærkt krav fra alle aktører inden for ungdomspolitik, inkl. medlemsstaterne.

Dette samarbejde tager sit udgangspunkt i eksisterende aktiviteter på nationalt plan og på EU-plan, men det bygger også på anvendelsen af den åbne koordinations metode specielt på ungdomsområdet og på en hensyntagen til ungdomsdimensionen i udformningen af politikker.

I første omgang vil hvidbogen blive præsenteret på seminaret i Gent, der afholdes af det belgiske formandskab, og hvor alle de aktører, der er blevet hørt, vil være samlet. På Rådets møde (uddannelse og ungdom) den 29. november vil Kommission fremlægge dens indhold for ministrene. Hvidbogen vil også blive forelagt for Europa-Parlamentet samt for Regionsudvalget og Det Økonomiske og Sociale Udvalg med henblik på udtalelse.

Kommissionen sætter de valgte samarbejdsmekanismer i værk og sikrer den nødvendige opfølgning.

BILAG

Bilag 1 Resultater af høringen

Høringen, der gik forud for udarbejdelsen af denne hvidbog, var ikke blot særdeles omfattende og skabte en virkelig god dynamik på området, men affødte også rigtig mange forslag.

Disse forslag er resultatet af dialog og udvekslinger mellem samtlige aktører på ungdomsområdet: unge, repræsentanter for ungdomsorganisationer, forskere samt ansvarlige administratorer og politikere.

Det siger sig selv, at den europæiske ungdom ikke er en homogen størrelse. De sociale, økonomiske, kulturelle og regionale forskelle er åbenbare både på kollektivt og individuelt plan. De offentlige myndigheder, både nationalt og på EU-niveau, må være opmærksomme herpå. Endvidere vedrører disse forslag mange områder. De bekræfter i vid udstrækning Kommissionens analyse af de udfordringer, EU står overfor i forhold til sin ungdom og viser, at en ny politisk aktion er nødvendig. Forslagene er udformet, så de åbner mange muligheder for at iværksætte denne politiske aktion. I løbet af høringsprocessen afdækkede de unge 5 brede diskussionstemaer.

- medbestemmelse,

- almen uddannelse,

- beskæftigelse, erhvervsuddannelse, social integration,

- trivsel, personlig uafhængighed, kultur,

- europæiske værdier, mobilitet, relationer med resten af verden.

De nedenstående resultater er derfor fordelt på disse temaer. For hvert af temaerne har Kommissionens afdelinger foretaget en analyse af høringsresultaterne, idet den samtidig har bestræbt sig på først og fremmest at gengive de unges synspunkter. Nogle eksempler viser, at der på disse områder allerede er gennemført mange interessante projekter (jf. indrammet tekst). Der er imidlertid ikke tale om et udvalg af de bedste og heller ikke om en udtømmende præsentation af samtlige eksisterende forsøg.

Endelig indeholder denne del en sammenfatning af de forslag, de unge og alle øvrige deltagere i høringen fremsatte over for de offentlige myndigheder. Forslagene er samlet efter indsatsniveauer, da mange henvender sig til medlemsstaterne. Denne præsentation lever op til Kommissionens ønske om så nøjagtigt som muligt at gengive budskaberne fra høringen til beslutningstagerne i EU. Når det er sagt, føler Kommissionen sig ikke bundet af de fremsatte forslag, som de er gengivet i det følgende.

1. Intet demokrati uden medbestemmelse

1.1. Analyse af resultaterne

Unges medbestemmelse er et tilbagevendende tema, som allerede har været behandlet i mange tekster både på EU-niveau og internationalt. De høringer, der blev iværksat i forbindelse med hvidbogen, illustrerer denne politiske vilje til at give de forskellige former for medbestemmelse for unge en central plads. Høringerne gav således de unge mulighed for at fremsætte forslag, men var også i sig selv en konkretisering af den anbefalede medbestemmelse.

* Et klart udtrykt krav

De unges vigtigste budskab er, at de ønsker at deltage aktivt i det samfund, de lever i. Hvis de bliver udelukket herfra, hindrer man demokratiet i at fungere fuldt ud. De mener, at det er en uretfærdig og ubegrundet opfattelse, at de skulle være uinteresserede og uengagerede. De mener, at de hverken får de økonomiske midler eller den information eller uddannelse, der skal til for at spille en mere aktiv rolle. Også for ungdomsorganisationerne er retten til medbestemmelse grundlæggende og skal gælde for alle uden forskelsbehandling. Mange af dem bestræber sig på at hjælpe de unge med at udøve den ret i praksis.

Unge under 25 år deltager generelt ikke særligt meget i lokale og nationale valg eller i valg til Europa-Parlamentet. Men mange elementer viser, at de er stærkt interesserede i det offentlige liv. Denne forskel mellem forventninger og praksis forklarer ifølge forskerne blandt andet ønsket om og behovet for en styrkelse af medbestemmelsen. Dette krav er hverken overraskende eller nyt, men der er sket en udvikling i den måde, hvorpå det kommer til udtryk. Der er i øvrigt også stor forskel på, hvor meget den enkelte unge engagerer sig.

* En global opfattelse, en universel ret, mange fremgangsmåder

De unge ønsker at have noget at skulle have sagt om alle aspekter af deres daglige liv, såsom familie, skole, arbejde, gruppeaktiviteter, deres kvarter osv., men samtidig sigter de mere bredt mod de økonomiske, sociale og politiske spørgsmål.

Adgang og dialog

"Young Voice - Llais Ifanc": Det walisiske parlaments initiativ til at give de unge ordet, foreslå adresser, hvor de kan hente information og afholde debatter/konferencer http://www.wales.gov.uk/youngvoice

De interesserer sig ikke kun for lokale spørgsmål, men også for deres region, deres land, Europa og verden. Med andre ord skal retten til at deltage ikke begrænses og skal kunne udøves uden begrænsninger. Når de således kæmper for, at visse unge, dårligt stillede eller marginaliserede, fra etniske minoriteter eller illegale indvandrere, kan få mere medbestemmelse, sker det i forbindelse med en større kamp for universel medbestemmelse uden forskelsbehandling.

Organisationerne i det civile samfund vælger den samme strategi, selv om de i praksis lægger vægt på mere præcise mål eller målgrupper (unge i deres nærmiljø, i landdistrikter, mere sårbare grupper, unge kvinder osv.). De slår til lyd for en mere integreret og langsigtet strategi, og derfor fremmer de alle former for deltagelse og alle aktiviteter baseret på de unges personlige engagement og frivillige indsats.

* De unges medbestemmelse, en oplæring

Medbestemmelse kræver af de unge, at de får eller styrker deres kompetencer. Der er tale om en gradvis oplæringsproces.

Den første etape, normalt det sted, de bor (skole, kvarter, kommune, ungdomsklub, forening, osv.), er afgørende. Den giver nemlig mulighed for at opbygge den nødvendige selvtillid og erfaring til at gennemgå de følgende etaper. Når de unge deltager i det lokale liv, giver det dem desuden mulighed for at skabe konkrete og synlige ændringer, som de kan kontrollere. Og det er ligeledes på det niveau, de unge har mulighed for ikke blot at fremsætte deres mening, men også at deltage i beslutningsprocessen.

Støtte til lokal deltagelse

Bydelen Østerbro i København deltager sammen med 16 danske kommuner i et pilotprojekt, der har til formål at forbedre de unges demokratiske erfaringer, ansvar og indflydelse gennem en række aktiviteter. Østerbro-bydelen har således oprettet et ungdomscenter med en personlig vejledningstjeneste, kommunikationsværktøjer og teateraktiviteter. Det vigtigste ved dette center er, at det ledes af de unge selv. Der er hverken udpeget en direktør eller en bestyrelse. Centret er åbent for alle unge mellem 12 og 25 år. Der kræves ingen indmeldelse: De unge kommer for at realisere et projekt, som ikke bliver underkastet nogen værdidom. Centrets eneste opgave er at hjælpe de unge med at realisere projektet.

I den næste etape bliver de unge klar over, at en hel række beslutninger af betydning for det lokale plan bliver truffet på mere globale beslutningsniveauer, især i EU. Man skal således gøre et stykke arbejde for at komme fra ét niveau til et andet og skabe forbindelser og netværk.

Når de unge deltager, erhverver de desuden kompetencer, som man må søge at godkende, på forskellige områder (økonomisk, socialt, kulturelt, politisk osv.) og i forskellige institutionelle sammenhænge. På denne baggrund blev det understreget, at kløften mellem formel og uformel læring virkede mod hensigten. Selv om skolen i den forbindelse er et oplagt sted til at lære og øve sig i, hvordan medbestemmelse fungerer i praksis, har skolen stadig i de unges øjne den ulempe, at den ikke opfatter dem som aktive borgere.

* Medbestemmelse- Ja... men hvordan-

De unge mener, at de eksisterende mekanismer til at sikre medbestemmelse er utilstrækkelige. De nærer mistillid til visse former for repræsentativt demokrati, men udviser ikke samme tilbageholdenhed, når det drejer sig om et mere direkte og spontant engagement tæt på dem selv. Meningerne om ungdomsorganisationerne er delte, idet nogle synes, at de er de mest velegnede strukturer til at fremme medbestemmelse, mens andre finder dem lidet attraktive: Man foretrækker mere eller mindre formelle grupper, der er aktive på lokalt plan, foreninger eller ungdomsklubber, ungdomsparlamenter osv. Der er sjældent nogen, der mener, at de unges lave deltagelse i det offentlige liv skyldes en principiel afvisning eller fast beslutning fra samfundets side.

Ved at fremme de unges direkte medbestemmelse mener organisationerne, at de danner en hensigtsmæssig modvægt til institutionerne. Inderst inde mener nogle, at det er en forudsætning for at få medbestemmelse, at man er organiseret. Andre finder, at de eksisterende organisationer ikke længere opfylder en del af de unges forventninger, og de taler for nyskabende strategier, der kan sikre en større åbenhed. Ligesom de unge ønsker de unges organisationer, at den offentlige støtte til ngo'erne sættes op på niveau med den sociale funktion, de varetager.

Forskerne har også understreget, at der er behov for at få pustet nyt liv i organisationerne. Der kan faktisk være en voksende kløft mellem dem og de unges ønsker i betragtning af deres sociale grundlag og praksis. Ud over deres traditionelle tilhængere bør organisationerne finde ud af, hvordan de kan engagere de unge, der ikke ønsker at tilhøre en organisation. Der findes nye muligheder takket være nye kommunikationsteknologier, især Internettet, som fremmer adgangen til information og ser ud til at passe bedre til et krav om medbestemmelse, der i stedet for et kollektivt engagement giver sig udslag i mere individuelle former.

* Reel medbestemmelse kontra symbolsk medbestemmelse

De unge afviser de rent symbolske former for medbestemmelse. Derimod er den høring, der blev gennemført i forbindelse med hvidbogen en god metode, hvis den fører til, at der bliver taget hensyn til deres meninger og anbefalinger.

Et "produkt" af hvidbogen

"Gestalte Deine Zukunft selbst !": Dette projekt består af en diskussionsplatform og et netværk for unge. Det etablerede forum ledes af de unge selv. Alle temaer behandles enten elektronisk eller gennem papirudgivelser. Det væsentlige er, at informationen kommer rundt, og at ideerne debatteres. Initiativet er udsprunget af den nationale konference, der blev afholdt i forbindelse med hvidbogen i Tyskland. Det finansieres af det ministerium, der har ansvaret for de unge.

http://www.u26.de

Repræsentanterne for ungdomsorganisationerne anbefaler også, at man mere systematisk bruger denne type høring, også på EU-plan. Visse former for fælles ledelse [19] - som den, der praktiseres af Europarådet - blev også nævnt som deltagelsesformer, man kunne blive inspireret af.

[19] I over 30 år har Europarådet været den eneste internationale organisation, der på ungdomsområdet anvender et system med fælles ledelse (co-management). Konkret består Rådets beslutningsstrukturer af repræsentanter for ungdomsorganisationer, der sammen med repræsentanter for regeringerne træffer beslutning om institutionens politikker og programmer. Disse politikker og programmer forelægges til vedtagelse i Ministerkomitéen, som er Europarådets højeste beslutningsmyndighed. Princippet om fælles ledelse stammer fra ministerrådets erklæring af 12.1.1971 (dokument CM/Del/Concl (71) 196 XXII).

Forskerne har talt energisk for, at de unge inddrages, også i beslutningsprocessen. En "kosmetisk" medbestemmelse kunne nemlig undergrave deres tillid til institutionerne og til disses evne eller endog vilje til at sikre dem en fuldgyldig plads.

* Betingelserne for medbestemmelse

De unge ser indførelsen af juridiske rammer som én af de nødvendige betingelser for at udvikle en reel medbestemmelse for unge. Inden for disse rammer bør der fastsættes en støtte til medbestemmelsesstrukturerne, og de bør indeholde en beskrivelse af princippet om en uddannelse til demokrati. Ungdomsorganisationerne kræver også, at alle eksisterende eller nyskabende former for medbestemmelse fremmes. Det forudsætter, at både eksisterende og nye strukturer anerkendes og støttes. Der er behov for mere tid og flere penge og for, at der tages hensyn til specifikke adgangsvanskeligheder (hvad enten de er sociale, kulturelle, fysiske, mentale osv.) og for en uddannelse i medborgerskab for alle. Endelig insisterer de på, at de unges meninger og bidrag konkretiseres i beslutninger, og at de informeres herom.

Disse rammer kunne, ifølge de unge, bruges til at formulere principper, regler eller forpligtelser vedrørende valgrets- og valgbarhedsalder (herunder spørgsmålet om nedsættelse heraf) om udvidelse af denne ret (for eksempel til indvandrere) eller om indførelsen af en uddannelse i aktivt medborgerskab.

Udformning af juridiske rammer

Inden for rammerne af Fonden for Sociale Forsorgsinitiativer iværksatte Antwerpen by i 1997 projektet "Ungdom og by" for bedre at kunne tage hensyn til unges meninger og behov på kommunalt plan.. Med henblik herpå blev der indført en lovbestemmelse ("Ungdomsparagraffen"), hvorved det blev obligatorisk at foretage en analyse af, hvordan enhver politisk beslutning, der blev truffet i kommunen, påvirkede de unge. Der foretages ligeledes kvalitative undersøgelser af de unges levevilkår i byen, som også er genstand for forskning.

http://www.xs4all.be/~jesgent/index230.htm eller JS@mail.dma.be

En anden forudsætning er, som det mange gange er fremhævet, at man har relevant information. Forskellige organer har imidlertid i årevis gjort bestræbelser for at forbedre kvaliteten af informationen til unge. Men de synes ikke, at den passer til dem. Overordnet klager de ikke over manglende information, men snarere over, at de ikke kan bruge den. De unge forlanger konkrete informationer, der opfylder deres øjeblikkelige behov og samtidig er renset for fordomme eller nedsættende udtalelser om unge eller minoriteter. Internettet er ét af de kommunikationsværktøjer, der bør udvikles, forudsat at der er nem og billig adgang hertil. Ungdomsorganisationerne understreger også, at det er nødvendigt med en mere målrettet og mindre centraliseret information, der indgår i en egentlig strategi.

Forskerne er også af den opfattelse, at indførelse af juridiske rammer, uddannelse i medborgerskab og etablering af en dialog, der tager udgangspunkt i de unges erfaringer, er forudsætninger for deltagelse. Men det er nødvendigt at gå videre, finde nye områder, hvor unge, undervisere, ungdomsarbejdere og forvaltninger sammen kan gøre en fælles indsats, der først virkelig får betydning, hvis den fører til beslutninger og resultater i marken.

1.2. Forslag som følge af høringen

Unges deltagelse i det offentlige liv

Denne deltagelse har to sider: en mere formel inden for rammerne af det repræsentative demokratis mekanismer, og en mere uformel, der sigter mod at udvikle nye former for medbestemmelse. Kun hvis man hele tiden er opmærksom på disse to dimensioner, kan man udnytte den sociale kapital, ungdommen udgør.

De foreslåede aktioner bygger på følgende principper:

- Betydningen af det lokale.

- Nødvendigheden af at udvide deltagelsen til andre end de unge, der er organiserede og til andre temaer end dem, der specifikt vedrører ungdommen.

- Skolen er et af de steder, hvor deltagelse må fremmes, selv om man anerkender betydningen af uformel uddannelse og oplæring.

- Unges deltagelse er ikke bare et spørgsmål om at undersøge, hvad de mener.

På nationalt, regionalt eller lokalt plan

* De lokale myndigheder bør i hele Europa oprette smidige og nyskabende deltagelsesbaserede mekanismer inden for forskellige rammer (skoler, sportsklubber, foreninger osv.) baseret på systemer, de unge selv udvikler og med støtte fra kontaktpersoner. På betingelser, der tilpasses de forskellige lokale sammenhænge, kunne man også etablere mekanismer til fremme af dialogen mellem de forskellige beslutningsniveauer og udvikle netværk til udveksling af erfaringer og god praksis.

* Styrkelse af den vigtige rolle aktørerne på området spiller som igangsættere og bindeled i den deltagelsesbaserede proces.

* Udbredelse af ungdomsråd på regionalt og nationalt plan; disse råd skal være åbne for unge, der ikke er organiserede, og skal være uafhængige af de politiske myndigheder. De regionale og nationale myndigheder bør konsultere disse ungdomsråd med henblik på enhver beslutning af væsentlig betydning for de unge.

* Det nationale niveau er et uundværligt bindeled mellem det lokale niveau og EU-niveauet.

- Det skal sende lokale forslag og anbefalinger videre til EU-niveauet og informere om de eksempler på god praksis, der udvikles.

- Samtidig har det ansvaret for at omsætte de mål, der fastsættes i fællesskab på EU-plan og tilpasse dem de særlige politiske, institutionelle og organisatoriske forhold, der hersker nationalt.

* Medlemsstaterne bør offentliggøre, hvilke foranstaltninger de har til hensigt at træffe til fremme af de unges deltagelse; disse prioriterede mål skal ledsages af mål i tal (for eksempel i form af målgruppe, frister osv.), og der bør anføres bestemmelser vedrørende opfølgningen.

* At knytte de unge til den proces vil i lighed med det, der skete i forbindelse med hvidbogen, være et mål i sig selv.

På EU-plan

* Det Europæiske Ungdomsforum skal ikke blot åbnes for nationale ungdomsorganisationer og -råd (og herigennem for det regionale og lokale plan), men også for unge, der ikke er repræsenteret gennem disse strukturer. Et således udvidet forum vil være den naturlige instans for samordning med EU-institutionerne.

* Fremme etableringen af netværk og den direkte dialog, især gennem regelmæssige møder (for eksempel om de prioriterede emner, der tages op i hvidbogen).

* Finansiere pilotprojekter (sammen med medlemsstaterne), der sigter mod at støtte de lokale, regionale og nationale bestræbelser for at fremme de unges deltagelse på alle niveauer og i alle former.

* I samarbejde med medlemsstaterne tilrettelægge de unges deltagelse i den debat om Europas fremtid, der blev iværksat efter Det Europæiske Råd i Nice.

* Styrke samarbejdet med Europarådet.

* Udvide de unges repræsentation i Det Økonomiske og Sociale Udvalg (ved at anmode medlemsstaterne om at udpege flere repræsentanter fra de unges verden).

* Udpege en ombudsmand for unge (også på nationalt plan).

Information og deltagelse kan ikke adskilles

Målet med EU-aktionen er ikke at skabe flere strukturer og kanaler og mere information, end der allerede findes, men derimod at give information rettet mod unge et kvalitativt løft.

Medlemsstaterne har det primære ansvar for at informere de unge, også om EU-spørgsmål. EU kan supplere. Under alle omstændigheder skal enhver informationsindsats bygge på følgende principper:

- eksplicit erkendelse af et egentligt informationsbehov og dermed udarbejdelse af en samordnet strategi for information af unge;

- lige muligheder for information;

- gratis adgang til alle praktiske informationer;

- nærhed og fleksibilitet, kommunikation med et menneskeligt ansigt;

- overensstemmelse med høje, etiske standarder;

- de unge skal deltage i udformning og etablering af de kommunikationsværktøjer, der er relevante for dem, endog i udviklingen heraf.

En informations- og kommunikationsindsats rettet mod unge skal baseres på følgende 3 akser:

- indholdet af den formidlede information: skal være udviklingsorienteret og svare til de unges forventninger;

- de instrumenter og kanaler, der bruges til formidling af denne information: skal være let tilgængelige, brugervenlige og være tilgængelige for de unge, hvor de faktisk er (skoler for de flestes vedkommende, men også kvarteret, gaden);

- og den indbyrdes forbindelse mellem disse instrumenter og kanaler (etablering af netværk).

På nationalt, regionalt eller lokalt plan

* Bygge på personer (undertiden kaldet ressourcestærke personer), der arbejder i ungdomsorganisationer, sportsklubber, skoler og universiteter, og som kan give unge relevant information. Mobilisere unge selv som ressourcestærke personer.

* Fremme informationsnetværk for unge. Især på lokalt plan sammenkoble formidling af generel information og egentlig personlig rådgivning. På nationalt og regionalt plan bør der etableres flere muligheder for kurser i, hvordan man informerer unge.

* Information om EU bør formidles gennem nationale og regionale netværk under hensyntagen til de særlige geografiske og kulturelle forhold. Det bør blive en refleks at henvende sig til grupper af unge, når man udarbejder informationsmateriale.

På EU-plan

* Undersøge, om det er muligt at etablere et elektronisk forum, der kan bringe politiske beslutningstagere og unge sammen, og søge at opnå en synergieffekt mellem de eksisterende interaktive tjenester og det fremtidige elektroniske forum. Denne interaktive tjeneste vil kunne bruges til høringer ved udarbejdelse og iværksættelse af EU-initiativer vedrørende unge [20].

[20] Dette forslag indgår i eLearning- og eEurope-aktionerne, som Kommissionen har lanceret og er i overensstemmelse med indholdet af hvidbogen om styreformer.

* På grundlag af det arbejde, som netværket EURODESK [21] allerede har gennemført, fremme og/eller etablere en fælles elektronisk portal, der kan give adgang til så mange informationer om EU af interesse for unge som muligt. De eksisterende informationsnetværk for unge samt de ungdomsorganisationer, der arbejder på EU-plan, bør opfordres til at deltage i udviklingen af dette nye kommunikationsværktøj.

[21] EURODESK er en informationstjeneste om Europa, der henvender sig til unge med et Internetsted og kontaktsteder i medlemsstaterne. Administrationen af denne tjeneste varetages af en sammenslutning, der repræsenterer de unges og medlemsstaternes interesser.

* Etablere/styrke systemet til indsamling, formidling og ajourføring af EU-information, der er rettet mod unge og personer, som arbejder med dem. Denne aktion skal tage udgangspunkt i det arbejde, de eksisterende netværk udfører. Ressourcestærke personer, der arbejder tæt sammen med de unge selv, bør have højere status.

* Informationsformidling gennem andre midler end de elektroniske bør fastholdes, især gennem direkte kontakt med unge.

2. Uddannelse, en afgørende fase for de unge

2.1. En analyse af resultaterne

Unge mennesker bruger stadigt mere tid på uddannelse. Formel læring i skoler, på universiteter og erhvervsuddannelsescentre og ikke-formel og uformel læring uden for disse institutioner er ligeledes væsentlig for udviklingen af de færdigheder, som unge har brug for i dag.

Der er tre overordnede mål med læring: personlig realisering, social integration og aktivt medborgerskab. Læring spiller også en grundlæggende rolle for fremme af beskæftigelsesegnethed. Den Europæiske Union har iværksat en række programmer (såsom Socrates og Leonardo) og initiativer (såsom handlingsplanen for eLearning, en meddelelse om gennemførelse af et europæisk rum for livslang uddannelse og en rapport om de fremtidige mål for de almene uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemer) vedrørende uddannelse. [22] Når det er muligt og relevant, vil der blive henvist hertil for at supplere de synspunkter, de forskellige aktører gav udtryk for under høringsprocessen. På den måde vil man kunne afdække de områder, hvor EU er særlig aktiv.

[22] Jf. bilag 2 for yderligere information.

* Uddannelsessystemernes kvalitet og effektivitet

Både unge og eksperter fremsatte en hård kritik af de almene uddannelsessystemer og erhvervsuddannelsessystemerne. [23] En række medlemsstater har gennemført grundlæggende reformer af deres skolesystemer. Ikke desto mindre må kvaliteten og effektiviteten af skoleuddannelsen i dag forbedres for at sikre, at unge får relevante færdigheder, så de kan blive velinformerede, aktive og ansvarlige borgere og for at sikre, at de integreres i samfundet og er parate til arbejdslivet. Det blev ofte hævdet, at skoler og uddannelsesinstitutioner ikke var tilstrækkeligt demokratiske og ikke fremmede medbestemmelsen eller gav tilstrækkelige læringsmuligheder. Det var opfattelsen, at de skulle være åbne over for samfundets økonomiske og sociale realiteter og krav og også for EU-spørgsmål.

[23] På EU-plan er der indledt en diskussion om forbedring af uddannelsessystemernes kvalitet; jf. for eksempel rapporten fra Kommissionen om uddannelsessystemernes konkrete fremtidige mål, KOM(2001)59 endelig udg. 31.1.2001.

For at sikre en bæredygtig social og økonomisk udvikling har Europa brug for borgere med kundskaber, herunder naturvidenskabelige og tekniske. For f.eks. at øge antallet af unge, der søger en karriere inden for de teknisk-naturvidenskabelige fag, må uddannelsessystemerne tilpasses for at sikre, at flere unge bliver interesseret i naturvidenskab.

Mange unge forlader skole- og erhvervsuddannelse, før de har erhvervet formelle kvalifikationer. Den gennemsnitlige frekvens er stadig høj i hele EU. At motivere de unge til at blive i det formelle uddannelsessystem er imidlertid ikke den eneste løsning, man kunne forestille sig. Det kunne styrke kvaliteten og effektiviteten af almen uddannelse og erhvervsuddannelse og gøre det mere attraktivt for unge, hvis man kombinerer undervisning, arbejde og fritidsaktiviteter baseret på uformel, ikke-formel og formel læring.

Manglerne ved nutidens skoler opfattes ikke primært som lærernes eller skolernes fejl, men tilskrives uddannelsessystemerne som helhed, og de er afhængige af et samarbejde mellem tre aktører: familier, samfund og skoler. Lærere er kun en del af skolesystemet, og deres rolle skal evalueres i en bredere social, politisk og institutionel sammenhæng. Ikke desto mindre har lærerne brug for bedre efteruddannelse og bedre arbejdsbetingelser.

Helhedsevaluering af skoler

Pilotprojektet omfattede 17 grundskoler (niveau II) og 18 grundskoler (niveau I) over hele Irland; med støtte fra alle uddannelsespartnere havde forsøget til formål at evaluere kvaliteten af skolens planlægning, kvaliteten af skoleledelsen og kvaliteten af læring og undervisning i pilotskolerne. Resultaterne af projektet bekræftede, at der er et potentiale for en vellykket kombination af selvevaluering og eksternt tilsyn - en milepæl i skole- og systemkvalitetssikringen.

http://www.irlgov.ie/educ

* Adgang til uddannelse

Unge fremhæver, at der er alt for mange sociale og økonomiske hindringer for uddannelse. At forbedre kvaliteten i almen uddannelse og erhvervsuddannelse betyder for det første, at man sikrer åben og løbende adgang til livslang og "livsbred" læring. Effektive vejlednings- og rådgivningssystemer bør give støtte til alle unge, f.eks. gennem en individuel strategi. Støtten til at integrere dårligt stillede unge i uddannelsessystemet må øges, for eksempel ved at sikre gratis uddannelse fra 1. klasse til universitetsniveau.

Som det er anført i meddelelsen fra Kommissionen "Making a European Area of Lifelong Learning a Reality" [24], er én af de store opgaver at bringe læring og lærende tættere på hinanden. Gensidig anerkendelse af resultater er også en af forudsætningerne herfor, og det samme gælder udvikling af informationssystemer, herunder f.eks. bedre adgang til Internet og multimedier [25] for flest mulige. Endvidere er det nødvendigt med mere økonomisk støtte for at opnå positive resultater.

[24] Meddelelsen fra Kommissionen "Making a European Area of Lifelong Learning a Reality (vedtaget i november 2001) er resultatet af en bred høringsproces. Den er baseret på memorandummet om livslang læring, der blev lanceret af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i oktober 2000.

[25] Jf. de forslag, der er fremsat i handlingsplanen for eLearning - Overvejelser om fremtidens uddannelse, KOM(2001)172, 28.3.2001.

Uddannelsesvejledning

Det Nationale Center for Uddannelsesvejledning. Det nationale center for Uddannelsesvejledning er en styrelse under Undervisnings- og forskningsministeriet i Irland. Centrets hovedfunktioner er at støtte vejledning og vejledningstjenester på alle områder af formel og ikke-formel uddannelse og påvirke ministeriets politik på vejledningsområdet. Personlig vejledning ydes af lokale projekter i forskellige uddannelsesmiljøer.

http://www.iol.ie/ncge/faqs.html

* Fornyelse af lærings- og undervisningsstrategien

Under høringen blev der opfordret til at ændre holdning til læring og undervisning. Man ønskede at få udviklet en mere elev-centreret strategi, et tættere forhold mellem lærer og studerende, medbestemmelse for unge under uddannelse og dynamiske og fleksible uddannelsesinstitutioner. Læreprocesserne skal tilrettelægges som "døråbnere", der styrker motivationen til at lære og fører til en række yderligere muligheder. Skolerne bør gøre det lettere for eleverne at engagere sig i at forme deres egen uddannelse og give dem mulighed for og støtte til medbestemmelse og demokrati (for eksempel ved at give dem mulighed for at evaluere deres lærere).

Endvidere bør der gives en "blandet" uddannelse, så eleverne får en bred vifte af metoder og materialer til at erhverve de væsentlige færdigheder og værktøjer til livslang læring. Ud over teoretisk klasseundervisning og hjemmearbejde er det nødvendigt at bruge Internet og multimedier samt ungdomsaktiviteter, praktisk erfaring og arbejde. På den måde vil man også kunne gøre visse discipliner, f.eks. videnskab og forskning, mere attraktive.

Brobygning mellem formel og ikke-formel læring

Elever fra Peace Child International har selv udviklet deres egen, ungevenlige udgave af Agenda 21 ("SOS - redningsaktion Jorden - en børneudgave af Agenda 21"), eftersom den "originale" forekom dem uforståelig [26]. De udarbejdede også deres egne ungdomshandlingsindikatorer, 16 spørgeskemaer, så unge kunne undersøge deres egne lokalsamfund for at se, hvorvidt holdninger og statistikker viste, om lokalsamfundet var ved at blive mere eller mindre bæredygtigt.

[26] Agenda 21 er en handlingsplan for bæredygtig udvikling i verden i det 21. århundrede. Den blev udarbejdet på FN's verdenstopmøde i Rio i 1992, der samlede 179 stats- og regeringschefer. Bæredygtig udvikling betyder at opfylde nutidens behov uden at hindre fremtidige generationers mulighed for at opfylde deres behov.

http://www.peacechild.org/

* Forskellige former for viden og kompetencer

I mange lande blev uddannelsesinstitutionernes indsats kritiseret af de unge. De tilbød ikke et indhold, der var tilstrækkeligt relevant til at dække unge menneskers behov og interesser. Uddannelse burde ikke være begrænset til de færdigheder, arbejdsmarkedet fokuserer på. Uddannelse bidrager fra en tidlig alder til det enkelte menneskes socialisering og integration og styrker den enkeltes handlekraft. Det er også et middel til at realisere sig selv, hvilket kan bidrage til at gøre de unge mere beskæftigelsesegnede. Unge kræver undervisning i fremmedsprog, forberedelse til EU-uddannelsesudvekslinger og mobilitetsprogrammer. De interesserer sig også for mange områder, som f.eks. moderne informations- og kommunikationsteknologier, især Internetadgang og en stærkere vægt på praktiske emner. Undervisning i sundhedsspørgsmål, især sex og reproduktive rettigheder, er også væsentlig.

Det er imidlertid noget af en udfordring at udvikle afbalancerede, altomfattende læseplaner, som ikke er overlæssede. De skal udformes, så de giver den nødvendige viden og de nødvendige kompetencer og også afspejler vore samfunds multikulturelle karakter. Det forekommer hensigtsmæssigt med fælles strategier hos de forskellige organisationer, der sørger for uddannelse (skoler, erhvervsuddannelsescentre, virksomheder, lokalsamfund, ungdomsarbejde), hvis vi skal øge vores forståelse af, hvad de nye grundlæggende kompetencer er, og hvordan de kan formidles og læres [27].

[27] Det Europæiske Råd i Lissabon i marts 2000 opfordrede til, at der blev fastlagt en europæisk ramme for, hvilke grundlæggende, nye færdigheder der skal erhverves gennem livslang uddannelse.

Forskellighed giver vinger

Den fire dage lange gadefestival, Kulturernes Karneval, med ca. 5.000 aktive deltagere og mindst 700.000 tilskuere finder sted i Berlin hver pinse. BVAA (Berliner Verband für Ausbildung und Arbeit) arbejder med en lang række dårligt stillede unge med forskellig etnisk baggrund og uddanner og støtter dem i at komme fra skole eller arbejdsløshed ud i arbejde. Adskillige grupper af unge, der repræsenterer BVAA, arbejder med Kulturernes Karneval og erhverver en lang række erhvervsmæssige, kulturelle, sociale og praktiske færdigheder. Deres motto lyder "forskellighed giver vinger", og undergrupperne bruger forskellige flyvende genstande som emblemer.

http://www.bvaa-online.de

* Anerkendelse af kvalifikationer og færdigheder

Anerkendelse af kvalifikationer og færdigheder på EU-plan er et centralt element, hvis mobiliteten skal udvikles [28]. Der må findes effektive måder til at anerkende færdigheder, der er erhvervet gennem formelle og ikke-formelle læringsmetoder. Der bør lægges vægt på den rolle, ikke-formel læring spiller, og på behovet for en bedre forståelse og anerkendelse af færdigheder, der er erhvervet på ikke-formel vis gennem ungdomsarbejde. Endvidere må den gensidige anerkendelse og komplementaritet mellem almen uddannelse og erhvervsuddannelse som en del af uddannelsessystemet forbedres.

[28] For så vidt angår højere uddannelse, er der sket mange fremskridt på dette område gennem ECTS, det europæiske meritoverførselssystem og NARIC, nationale informationscentre vedrørende akademisk anerkendelse.

Fritidsaktivitetsbogen.

Denne lille bog blev udviklet i 1994 af det finske ungdomsakademi og giver hjælp til studenter og unge, der skal påbegynde deres arbejdsliv. Den bruges som en logbog over de projekter, de har gennemført, de ansvarlige poster, de har haft, de kurser, de har taget og øvrige fritidsaktiviteter. Bogen er for unge over 13 år. Den er personlig og koster EUR 5. Folk registrerer meritter og forskellige færdigheder. Når man begynder på universitetsniveau, er det muligt at få ekstra point og/eller få merit for en del af de krævede studier. Erfaringer, der er registreret i fritidsaktivitetsbogen, kan også gøre det lettere at finde et job. Oplysninger, der indføres i bogen, skal bekræftes med underskrift og kommentar fra en autoriseret person. I øjeblikket er omkring 30% af de unge finner med i ordningen.

http://www.nuortenakatemia.fi

* Formel og ikke-formel læring supplerer hinanden

Behovet for livslang og "livsbred" læring har i de sidste par år vist, at de nødvendige færdigheder kan erhverves gennem læring i formelle, uformelle og ikke-formelle sammenhænge. [29] Ikke-formel læring bliver typisk undervurderet som ikke "reel" læring.

[29] Formel læring gives af en uddannelses- eller erhvervsuddannelsesinstitution og fører til, at der udstedes et bevis. Den er struktureret (med hensyn til mål for læringen, tid og støtte). Ikke-formel læring gives ikke af en uddannelses- eller erhvervsuddannelsesinstitution og fører normalt ikke til, at der udstedes et bevis. Den er imidlertid både struktureret og bevidst. Uformel læring gives ikke af en uddannelses- eller erhvervsuddannelsesinstitution, fører ikke til, at der udstedes bevis og er ikke struktureret. Den stammer fra daglige aktiviteter i forbindelse med arbejde, familie eller fritid. Den kan være bevidst, men i de fleste tilfælde er den ikke bevidst (eller tilfældig).

Det, vi lærer i formelle miljøer (skoler, gymnasier, erhvervsuddannelsescentre osv.), er kun en del af det at erhverve færdigheder. Vi lærer også i ikke-formelle og uformelle miljøer (f.eks. i ungdomsklubber, sportsforeninger, i familien, i det politiske liv). Læring gennem aktiviteter i det civile samfund og i sociale miljøer er en del af den uformelle og ikke-formelle læring og finder ikke bare sted rent tilfældigt, men også bevidst og på en organiseret måde.

Unge mennesker deltager i en bred vifte af aktiviteter uden for de almindelige uddannelsessystemer, og dette tæller også med som ikke-formel læring. Ungdomssektoren har i årenes løb indhøstet erfaringer med at give ikke-formel undervisning. På EU-plan er handlingsprogrammet for unge et godt eksempel på dette arbejde og de erfaringer, det kan give.

Høringerne viste, at unge mennesker ofte opfattede ikke-formel læring som den positive, effektive og attraktive modvægt til det til tider ineffektive og lidet attraktive, formelle uddannelsessystem. Fordelen ved ikke-formel læring ligger hovedsagelig i, at den er frivillig, man tilrettelægger ofte selv tingene, den er fleksibel, indebærer muligheder for medbestemmelse, man har "ret til at begå fejl", den er tidssvarende og ligger tættere på de unges interesser og ønsker. Integration af dårligt stillede unge blev også opfattet som et aktiv ved den ikke-formelle læring.

Det bliver stadigt mere vigtigt at udvikle effektive og fleksible måder, hvorpå man kan anerkende færdigheder, der erhverves uden for de formelle uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemer. Det bliver en vanskelig opgave at finde den rette balance i et sæt værktøjer, der garanterer relevante og tilfredsstillende løsninger for certificering og anerkendelse i overensstemmelse med udviklingen af kvalitetsstandarder, (selv)evaluerings- og vurderingsprocedurer for ikke-formel læring. Ikke-formel læring bør ikke miste sin åbne karakter og blive en formel struktur, ved at man efterligner det formelle uddannelsessystem.

Høringsprocessen satte fokus på den manglende forståelse af fordelene ved ikke-formel læring. Det er derfor nødvendigt at styrke bevidstheden hos nøglepersoner og -institutioner i samfundet, erhvervslivet og i politiske kredse, hos hovedaktørerne (arbejdsmarkedets parter, ngo'er, uddannelseseksperter osv.) og de unge selv for at fremme ikke-formel læring som en integreret del af læring og uddannelse.

Eftersom ungdomsarbejde kan hjælpe unge med at få de nødvendige sociale, politiske og kulturelle færdigheder, bør der gøres en virkelig indsats for at inddrage dem i ikke-formelle læringsaktiviteter. Et af målene med programmet "Ungdom" er at bidrage til at udvikle ikke-formel læring for unge. Selv om det omfatter 100.000 unge om året, kan det imidlertid ikke opfylde den store efterspørgsel fra de 75 mio. unge i programlandene. Programmet for unge er derfor et pilotprojekt og kræver supplerende aktioner på nationalt, regionalt og lokalt plan.

2.2. Forslag som følge af høringen

Der er fremsat kolossalt mange henstillinger og forslag - både generelle og specifikke - for at forbedre vilkår og resultater i uddannelsessektoren. Henstillingerne var rettet mod det formelle og ikke-formelle læringssystem.

I skoler og på universiteter

På nationalt, regionalt eller lokalt plan

* Der bør ikke sættes spørgsmålstegn ved de unges medbestemmelse, respekten for deres individualitet og ideen om uddannelse til et demokratisk EU-borgerskab; forholdet mellem lærer og studerende må ændres; man bør fremme en elev-centreret holdning og en fleksibel lærerrolle, der understøtter læreprocessen.

* Adgangen til uddannelse må sikres for alle unge; en individuel læringsstrategi, der er tilpasset unges behov kræver fleksibel vejledning og rådgivning samt relevante informationssystemer; vi må være opmærksomme på de mange forskellige livsstilsformer; uddannelsessystemerne skal gøre det muligt at kombinere forskellige aktiviteter og roller.

* Øge læringsmulighedernes kvalitet og relevans.

* Der er behov for større åbenhed over for de aktuelle realiteter og over for samfundet, dvs. større fleksibilitet og mindre stivhed hos alle involverede parter.

* Internetadgang i alle skoler ledsaget af bedre informationsformidling med henblik på at skabe effektive læringsværktøjer.

* Læreruddannelsen bør omfatte mere end konventionelle færdigheder inden for informationsteknologi og bør gå i retning af "teknologikritisk kompetence".

* Skolerne skal have mulighed for at skabe bedre faciliteter til fremmedsprogsundervisning og -indlæring og til deltagelse i EU-uddannelsesudvekslings- og -mobilitetsprogrammer.

* Skoler og universiteter skal have øget økonomisk støtte for at blive mere effektive og investere mere i menneskelige ressourcer.

* Reform af undervisningspraksis og -betingelser (efteruddannelse til lærerne, mindre klasser, kombination af teoretisk og praktisk læring og undervisning, interaktiv strategi).

* Større vægt på almen uddannelse og erhvervsuddannelse med henblik på at fremme iværksætterkultur og selvstændig beskæftigelse, målrettede støttetjenester og kurser for (fremtidige) unge iværksættere. Læseplanerne skal indeholde elementer, der fremmer unges iværksætterånd og forbereder dem på selvstændig beskæftigelse.

På EU-plan

* Lette adgangen til EU's uddannelses- og mobilitetsprogrammer og styrke Fællesskabets handlingsprogrammer, såsom Socrates.

* Træffe foranstaltninger til at lette overgangen mellem uddannelsessystemerne og fremme unges frie bevægelighed i hele Europa.

* Gennemføre "Bologna-erklæringen", der sigter mod at øge gennemsigtigheden i uddannelsessystemerne i Europa og den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser samt fremme det europæiske meritoverførselssystem.

* Forklare det europæiske meritoverførselssystem bedre for de studerende.

* Bidrage til at højne kvalitet og effektivitet i skoleuddannelsen gennem udvekslinger af god praksis og gennem fælles mål.

* Evaluering af færdigheder bør ikke begrænses til arbejdsmarkedsspørgsmål (såsom informationsteknologier, matematik), men bør rettes mod for eksempel socialisering, integration og større indflydelse.

I andre læringsmiljøer (uden for skolen)

På alle niveauer

* De særlige aspekter ved ikke-formel læring på ungdomsområdet, herunder mål og opgaver, bør undersøges nærmere, og relevansen af ikke-formel uddannelse bør gøres mere synlig, hvilket også gælder det forhold, at formel og ikke-formel læring supplerer hinanden; der vil være behov for dialog mellem de relevante aktører på området samt arbejdsmarkedets parter, forskere og politiske planlæggere med henblik på at forbedre anerkendelsen af ikke-formel læring.

* Overvågnings- og evalueringsværktøjerne bør forbedres for at sikre kvalitetsstandarderne.

* Der bør udbydes kurser i forskellige emner som et væsentligt middel til at sikre en høj kvalitet i den ikke-formelle læring. Kursusprogrammer, der er målrettet mod fagfolk, bør indeholde en europæisk dimension.

På nationalt, regionalt eller lokalt plan

* Relevansen af ikke-formel læring bør styrkes ved at støtte udbyderne og forbedre deres position i uddannelsessystemet; den økonomiske støtte til ungdomsinitiativer, ungdomsorganisationer og andre former for ikke-formel læring bør forbedres.

* Der bør skabes flere fælles projekter, der omfatter skoler, erhvervsuddannelsescentre, virksomheder og ikke-formelle udbydere af læring ved at bygge bro mellem ikke-formelle og formelle systemer.

* Ungdomsorganisationerne bør regelmæssigt offentliggøre den brede vifte af muligheder for ikke-formel læring. Dokumentation og offentlig fremlægning af resultaterne af ikke-formelle læringsprojekter bør være en integreret del af deres aktiviteter.

På EU-plan

* Kvalitetsstandarderne i programmet "Ungdom" bør videreudvikles i samarbejde med Europarådet. Endvidere bør der udarbejdes og rundsendes et katalog over god praksis; dårligt stillede unges adgang til ikke-formel uddannelse under programmet for unge og andre ordninger bør yderligere forbedres.

* Finansiering og udvikling af fælles pilotprojekter under programmerne Socrates, Leonardo da Vinci og "Ungdom" bør bidrage til at udbygge forbindelserne mellem ikke-formelle og formelle systemer.

* Validering og certificering af deltagelse i alle ordninger under ungdom-programmet videreføres. Dette kan opfattes som et første skridt, der skal følges op i andre ikke-formelle uddannelsesmiljøer på alle niveauer.

* Der bør sikres mere uddannelse til "multiplikatorer" og læringsformidlere inden for ikke-formel læring.

3. Beskæftigelse som et middel til bedre integration af unge

3.1. En analyse af resultaterne

Arbejde er et centralt element, fordi unge derigennem kan finde deres plads i samfundet, opnå økonomisk uafhængighed og realisere deres individuelle ønsker. Et samfund, der ikke kan tilbyde unge mennesker konkrete muligheder på arbejdsmarkedet, risikerer en ond cirkel med arbejdsløshed, marginalisering og social deroute. Når unge får adgang til arbejdsmarkedet, bidrager det til social stabilitet, der opfattes som grundlaget for økonomisk vækst og velfærd. Undertiden betragtes arbejdsløshed endog som et brud på unges menneskerettigheder.

Adgang til almen uddannelse og erhvervsuddannelse og til information og vejledning er den centrale forudsætning, ikke blot for at finde et job og undgå arbejdsløshed, men også for at finde et godt og tilfredsstillende job. Men det alene gør det ikke: der skal også findes løsninger på andre områder, såsom sundhed, familie, sociale rettigheder, forskelsbehandling osv. Disse områder spiller en lige så vigtig rolle for unges sociale integration.

Med indførelsen af de nye kapitler om beskæftigelse og sociale anliggender i traktaterne har EU fået ret til at udvikle strategier og programmer på disse områder (såsom den europæiske beskæftigelsesstrategi, Lissabon-strategien om modernisering af den europæiske sociale model, den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, programmet til bekæmpelse af alle former for forskelsbehandling og programmet om social integration). [30] Når det er relevant og muligt, vil der blive henvist hertil for at supplere de synspunkter, de forskellige parter gav udtryk for under høringsprocessen. Dette vil bidrage til at afdække de områder, hvor EU og medlemsstaterne bliver bedt om at udvikle flere og bedre foranstaltninger.

[30] Bilag 2 indeholder en oversigt over EU's aktiviteter inden for beskæftigelse og sociale anliggender.

* Beskæftigelse er en forudsætning for social integration

Unge er meget bekymrede over, hvilke muligheder de har på arbejdsmarkedet. De føler, at et job er den bedste vej til social integration. Unge vil gerne have en reel vejledning, så de kan finde deres plads i arbejdslivet på lang sigt. At have et job betyder voksen-status, selvrespekt, penge, uafhængighed og mulighed for at udvide sine sociale kontakter. Unge, der er afskåret fra arbejde, mister en afgørende chance for at få nye perspektiver og blive