DA Den Europæiske Unions Tidende C 170/11

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Statistiske værktøjer til måling af frivilligt arbejde (initiativudtalelse)

2014/C 170/02

Ordfører: Krzysztof PATER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 14. februar 2013 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, på eget initiativ at afgive udtalelse om:

»Statistiske værktøjer til måling af frivilligt arbejde«

(initiativudtalelse).

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som vedtog sin udtalelse den 14. november 2013.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 494. plenarforsamling den 10.—11. december 2013, mødet den 10. december, følgende udtalelse med 109 stemmer for, 1 imod og 5 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 Under hensyntagen til, at frivilligt arbejde:

1.1.1 er en vigtig drivkraft for inklusiv vækst, som bidrager til såvel den sociale som den menneskelige kapital, og er befordrende for solidaritet på tværs af generationerne, og samtidig også repræsenterer en betydelig økonomisk værdi;

1.1.2 er en nøglefaktor i mange socialpolitikker og en indikator for den offentlige politiks gennemslagskraft, som bør måles effektivt og overvåges for at give beslutningstagerne korrekt viden;

1.1.3 er et forskningsemne, som for øjeblikket ikke måles tilstrækkeligt pga. usammenhængende og overdrevent restriktive undersøgelser, der ikke medtager elementer såsom frivillig hjælp ydet direkte til personer uden for enhver form organisationsstruktur og overser den økonomiske værdi af frivilligt arbejde;

1.2 opfordrer EØSU Kommissionen til:

1.2.1 at skabe de rette betingelser for at indlede et metodologisk arbejde og pilotforskningsprojekter, der tager sigte på at fastlægge de grundlæggende principper for EU-landenes nationale statistiske kontorers forskning i frivilligt arbejde. Der skal i den forbindelse gøres brug af Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) vejledning i måling af frivilligt arbejde og de hidtidige erfaringer i lande, der allerede har gennemført forskning i henhold til anbefalingerne i vejledningen;

1.2.2 i de kommende år at arbejde på en standardiseret metode til forskning i frivilligt arbejde og ved hjælp af en passende forordning at sikre, at den anvendes i medlemsstaternes løbende forskning;

1.2.3 at tage skridt til at tilskynde medlemsstaternes statistiske kontorer til at blive involveret i forskningen i frivilligt arbejde, inden forordningen gennemføres;

1.2.4 at indsamle og stille sammenhængende oplysninger til rådighed fra den forskning i frivilligt arbejde, der er gennemført i de enkelte lande eller på EU-plan;

1.2.5 at indføre retlige foranstaltninger, der er bindende på EU- og medlemsstatsplan, og som ville gøre det muligt for den almennyttige sektor at medfinansiere offentlige tilskud med den økonomiske værdi af frivilligt arbejde, opgjort på grundlag af solide statistiske data, der er udarbejdet med de statistiske værktøjer, der er udviklet i overensstemmelse med nærværende udtalelse;

1.3 EØSU benytter endvidere denne lejlighed til at gentage, at der er behov for et gunstigt klima for og støtte til frivillige aktiviteter. I forbindelse med det europæiske år for frivilligt arbejde 2011 blev der udarbejdet konkrete forslag om et gunstigt klima for frivilligt arbejde, inklusive bæredygtig støtte til frivillige aktiviteter, som i høj grad er til gavn for samfundet (1).

2. Baggrund

2.1 I henhold til den (i EU-institutionerne) udbredte definition af udtrykket henviser »frivilligt arbejde« til alle former for formelle og uformelle frivillige aktiviteter, som en person påtager sig af egen fri vilje, valg og motivation og uden tanke for økonomisk vinding.

2.2 Definitionen af frivilligt arbejde i Den Internationale Arbejdsorganisations vejledning i måling af frivilligt arbejde, der anvendes som en konceptuel ramme for måling af formelt og uformelt frivilligt arbejde i forskellige kulturelle og juridiske sammenhænge, er i overensstemmelse med denne opfattelse af frivilligt arbejde, men er blot mere præcis. Ifølge denne definition betyder frivilligt arbejde »ubetalt, ikke-pålagt arbejde, dvs. den tid, som enkeltpersoner vederlagsfrit bruger på aktiviteter enten gennem en organisation eller direkte for andre uden for deres egen husstand« (2). Denne definition, som præciserer frivilligt arbejdes kendetegn, bør anvendes i international komparativ forskning. Det skyldes, at det er nødvendigt at tage hensyn til alle de vigtige karakteristika ved frivilligt arbejde i de definitioner, der anvendes i de enkelte lande, og dermed sikre, at forskningsgenstanden er ensartet defineret, uanset de lokale forhold.

2.3 I de senere år og især i forbindelse med det europæiske år for frivilligt arbejde 2011 har mange dokumenter fra Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet samt EØSU, Regionsudvalget og de europæiske civilsamfundsorganisationer påpeget, at frivilligt arbejde er knyttet til vigtige EU-værdier såsom aktivt medborgerskab og solidaritet med folk i nød. Det er blevet understreget, at frivilligt arbejde yder et væsentligt bidrag til den del af den sociale velfærd, der ikke måles med BNP, og har stor indflydelse på folks livskvalitet. Set ud fra et systemisk synspunkt bidrager frivilligt arbejde til at skabe social kapital og opbygger og konsoliderer tillids- og samarbejdsbånd, samtidig med at det fremelsker bredt accepterede sociale normer og værdier. Uformelt frivilligt arbejde er en vigtig form for investering i menneskelig kapital, f.eks. gennem uformel pleje og undervisning af børn og unge, mens formelt frivilligt arbejde spiller en central rolle i bl.a. udvikling af tværgående færdigheder og erhvervelse af nye faglige kvalifikationer. Også den frivillige pleje, der ydes til og af ældre personer, er yderst vigtig for de aldrende europæiske samfund. Alle disse træk, som peger på det frivillige arbejdes rolle i at skabe social samhørighed og fremme beskæftigelsen, betyder, at det betragtes som en vigtig del af inklusiv vækst, som er en af de tre søjler i EU's udviklingsstrategi — Europa 2020.

2.4 Et vigtigt element i debatten var anbefalinger, der fremhævede behovet for at indsamle sammenlignelige oplysninger, som viser både den sociale og økonomiske betydning af frivilligt arbejde. Der blev i den sammenhæng henvist til den metode, der er foreslået i ILO's vejledning, som en egnet model for statistisk forskning på området (3).

2.5 Disse anbefalinger hang klart sammen med konstateringen af, at der ikke fandtes tilstrækkelige oplysninger om frivilligt arbejde, og denne vurdering gælder stadigvæk.

2.6 Der er blevet gennemført en del forskning i frivilligt arbejde i de enkelte lande, som har dækket mange centrale aspekter af frivilligt arbejde (ikke kun deltagelsesgraden i frivilligt arbejde og den demografiske profil af personer involveret i dette arbejde, men også f.eks. deres motivation). En hindring for at anvende denne forskning til at foretage analyser på tværs af hele EU er den manglende konsistens i omfanget af og metoden bag udarbejdelsen af definitionen af frivilligt arbejde og andre metodologiske forskelle (f.eks. forskningsperiodens længde, uensartet aldersafgrænsning af de adspurgte befolkningsgrupper, forskellige forskningsmetoder, resultaternes nøjagtighed) samt forskelle i forskningsdatoer. Som fremhævet i rapporten foretaget på Kommissionens foranledning af konsulentfirmaet GHK kan resultaterne ofte afvige så meget som 30-40 procentpoint fra hinanden (4).

2.7 Regelmæssigt indsamlede og internationalt sammenlignelige oplysninger om frivilligt arbejde er ret begrænsede i omfang og vedrører primært udbredelsen af frivilligt arbejde (med dets forskellige definitioner) udført via organisationer (formelt frivilligt arbejde) og den demografiske profil af de personer, der deltager i sådanne aktiviteter. Undertiden tager forskningen fat på andre spørgsmål, som f.eks. hyppigheden af frivilligt arbejde (5). Nogle af disse undersøgelser er ikke begrænset til et generelt spørgsmål om frivilligt arbejde, defineret på den ene eller anden måde, men fokuserer i stedet på flere (op til en halv snes) typer organisationer eller aktiviteter, som folk har brugt deres fritid på (6). Relativt set, er det mest sjældent behandlede spørgsmål antallet af timer erlagt af de frivillige (7).

2.8 Trods store forskelle i resultaterne af de enkelte internationale undersøgelser og mellem de nationale og internationale resultater er det alligevel muligt at slå fast, at frivilligt arbejde — selv om kun formelt frivilligt arbejde er taget i betragtning — er meget udbredt. Skøn over antallet af frivillige i EU på over 15 år svinger mellem 92 og 150 millioner, hvilket vil sige, at mellem 22 og 36 % af voksne i alle EU-lande er involveret i frivilligt, ulønnet arbejde i forskellige slags organisationer (8). De holdninger, de vigtigste EU-institutioner har vedtaget om frivilligt arbejde, er baseret på et relativt lavt skøn over antallet af frivillige på ikke mere end 100 millioner. (9)

2.9 Det er på baggrund af de oplysninger, der foreligger på nuværende tidspunkt om frivilligt arbejde, ikke muligt at foretage den analyse, der efterlyses i dokumenterne fra Kommissionen, Europa-Parlamentet, Rådet og EØSU. For øjeblikket er det ikke muligt at foretage en troværdig overvågning af den økonomiske betydning af frivilligt arbejde eller dets bidrag til politikker på EU-plan. Det er ikke muligt at opgøre den samlede mængde tid brugt på frivilligt arbejde eller dets pengeværdi og dermed vurdere, hvor omfattende det er udtrykt i universelle økonomiske indikatorer såsom national beskæftigelse (antallet af beskæftigede i den nationale økonomi) eller BNP. De eneste aktuelt tilgængelige oplysninger, som dog er begrænset til formelt frivilligt arbejde udført i almennyttige organisationer og opgjort på baggrund af nogle ikke specielt konsekvente metoder, kommer fra det internationale sammenlignende projekt om den almennyttige sektor, som er koordineret af Johns Hopkins University. Disse oplysninger viste kun andelen af frivilligt arbejde udført i almennyttige organisationer i forhold til BNP og den erhvervsaktive befolknings arbejdspotentiale i tre EU-lande: Tjekkiet (0,2 % af BNP, 0,5 % af den erhvervsaktive befolkning), Frankrig (1,4 %, 3,2 %) og Belgien (0,7 %, ingen tilgængelige oplysninger) (10).

2.10 På grundlag af de metodologiske principper, der er fastsat i ILO's vejledning, har de nationale statistiske kontorer i tre EU-lande (Polen, Ungarn og Italien) allerede gennemført undersøgelser af omfanget og værdien af frivilligt arbejde, og i nogle af de andre lande er de ved at forberede dette arbejde. (11) 2011-oplysningerne vedrørende Polen foreligger nu. De viser, at samlet set svarede det formelle og uformelle frivillige arbejde til det arbejde, der udføres af 9,6 % af de ansatte i den bredere nationale økonomi (inklusive frivilligt arbejde) og 2,8 % af det bredt definerede BNP. I Polen, hvor de udvidede familiebånd er særligt stærke, bestod det frivillige arbejde primært af uformelt frivilligt arbejde og udgjorde en andel på 8 % af de beskæftigede i den nationale økonomi, som også omfatter frivilligt arbejde, samt bidrog med 2,2 % til det bredt definerede BNP. Formelt frivilligt arbejde udgjorde hhv. 1,6 % og 0,6 % af de ovennævnte kategorier (12).

3. ILO's vejledning som en samlet og universel tilgang til forskning i frivilligt arbejde

3.1 Som tidligere sagt nævnes den vejledning i måling af frivilligt arbejde, som er offentliggjort i ILO-regi, i næsten alle EU-dokumenter om frivilligt arbejde som en egnet model for statistisk forskning på dette område. De metodologiske løsninger i ovenstående vejledning blev også fremhævet af den internationale konference for arbejdsmarkedsstatistikere som et passende grundlag for forskning i frivilligt arbejde. Det foreslås at indlemme frivilligt arbejde i de officielle arbejdsmarkedsstatistikker (13). De løsninger, der foreslås i vejledningen, har også vundet tilslutning fra aktører fra den tredje sektor, og mange ngo'er slår til lyd for at bruge denne model til forskning i frivilligt arbejde. (14)

3.2 Den metodiske tilgang, der foreslås i ILO's vejledning, er også en reaktion på manglen på eller den manglende konsistens i tilgængelige oplysninger om frivilligt arbejde i den tredje sektor — et problem, som er blevet påpeget af det komparative projekt om den almennyttige sektor og senere fremhævet som en alvorlig hindring for udarbejdelsen af nøjagtige statistikker til nationalregnskaberne og den almennyttige sektors satellitregnskab (15).

3.3 Den metodiske tilgang er baseret på en operationel definition af det fænomen, der i vejledningen omtales som »frivilligt arbejde«. Den er ikke baseret på en specifik term eller udtryk, der anvendes ensartet til forskning i de undersøgte lande, men er snarere en deskriptiv definition, som fremhæver tre grundlæggende træk. Frivilligt arbejde er defineret som aktiviteter, der: a) involverer produktivt arbejde, b) er vederlagsfrit, c) ikke er pålagt og d) ikke tager sigte på ens egen husstand. ILO-vejledningen indeholder mange supplerende forklaringer, som hjælper til at afklare eventuel tvivl om fortolkningen af kriterierne (16).

3.4 De brede forskningsrammer, der er opridset i vejledningen, gør det muligt at opfylde mange interessenters informationsbehov. Vejledningens centrale definition af frivilligt arbejde indebærer et bredt forskningsspektrum, der omfatter både formelt frivilligt arbejde (som ILO kalder indirekte frivilligt arbejde) og uformelt frivilligt arbejde (som ILO kalder direkte frivilligt arbejde). Desuden er fokus ikke begrænset til en enkelt sektor, men omfatter for eksempel både frivilligt arbejde i den tredje sektor og i offentlige institutioner, og der opfordres til at opdele data efter f.eks. område og institutionel sektor. De indsamlede oplysninger er både klart defineret og fleksible for brugerne.

3.5 Den forskningsmodel, der foreslås i ILO's vejledning, er baseret på en række generelle principper, der sikrer konsistens, uanset hvilken type undersøgelse forskningen er baseret på: a) dækning af det bredest mulige befolkningsspektrum for derved at afspejle alle relevante dele af befolkningen; b) brug af den definition af »frivilligt arbejde«, der er vedtaget i vejledningen, og af den terminologi, der bruges til at beskrive det; c) dækning af alle former for frivilligt arbejde (dvs. frivilligt arbejde udført for eller gennem organisationer og frivilligt arbejde udført direkte for enkeltpersoner uden for husstanden eller for foreninger); d) dækningen af de variabler, der indgår i det anbefalede undersøgelsesskema: mængden af frivilligt arbejde (faktisk erlagte timer), typen af arbejde (stilling), det område, hvor frivilligt arbejde forekommer (industri eller institutionel sektor); e) muligheden for at opgøre de frivillige aktiviteter i henhold til standardklassifikationer for beskæftigelse (ISCO) og sektorer (NACE's standardnomenklatur, eller ICNPO-klassifikationen, der er rettet mod aktiviteterne i den almennyttige sektor) for at muliggøre yderligere analyser af det frivillige arbejde set fra arbejdsmarkedets synspunkt og fastsætte den økonomiske værdi af det frivillige arbejde (17).

3.6 Den foreslåede metode gør det muligt at fokusere forskningsindsatsen primært på at indsamle de nødvendige oplysninger til at kvantificere mængden og værdien af frivilligt arbejde i standardiserede økonomiske enheder, som gør det muligt at sammenligne med den nationale beskæftigelse eller BNP. De indsamlede oplysninger kan bruges til at opgøre omfanget og værdien af forskellige typer frivilligt arbejde pr. institutionel og økonomisk sektor, aktivitetstype, region, urbaniseringsgrad osv.

3.7 På grundlag af de data, der indsamles ved hjælp af skemaet om frivilligt arbejde, er det også muligt at foretage en lang række analyser af social karakter. Det er muligt at analysere omfanget og intensiteten af frivilligt arbejde og de former, det antager (for personer eller organisationer — i tilfælde af formelle strukturer er det muligt at specificere aktivitetsområde eller -sektor). En sådan analyse kan tage hensyn til de frivilliges forskellige karakteristika: demografiske kendetegn (f.eks. alder, køn, familiemæssige stilling), lokalisering (f.eks. region, lokalitetens størrelse) og erhvervsmæssige, uddannelsesmæssige og økonomiske situation. Ved at tilføje supplerende spørgsmål til skemaet om frivilligt arbejde er det også muligt at analysere de frivilliges motivation og andres begrundelser for ikke at deltage i frivilligt arbejde osv.

3.8 Under hensyntagen til at respondenterne som regel kun er i stand til at give detaljerede og pålidelige oplysninger om den seneste tid, bruger vejledningen referenceperioden på fire uger til spørgsmål om frivilligt arbejde. Dette skyldes behovet for at opgøre antallet af timer brugt på frivilligt arbejde så nøjagtigt som muligt. Samtidig er perioden på fire uger væsentligt kortere end den typiske tidsramme på 12 måneder for størstedelen af forskningen i frivilligt arbejde. Den kortere referenceperiode giver sig udslag i lavere tal for omfanget af frivilligt arbejde (antallet af frivillige) og skaber en risiko for at få resultater, der er skæve pga. sæsonbetingede udsving. Anbefalingen er derfor at holde sig til perioden på fire uger af hensyn til sammenligneligheden og samtidig også finde metoder til at afbalancere sæsonudsving og sikre stikprøver af passende størrelse, så der er nok frivillige i undersøgelsen til, at der kan foretages yderligere skøn af antallet af timer i forskellige grupperinger.

3.9 Vejledningens anbefalede metode til forskning i frivilligt arbejde er udformet som et skema til arbejdsstyrkeundersøgelse (LFS) eller andre husstandsunderundersøgelser. Brugen af LFS som en platform frembyder en række fordele: a) fuld sammenlignelighed og pålidelighed af resultater opnået på grundlag af forskning ved hjælp af et stort repræsentativt udsnit og en universel metode (LFS); b) minimering af byrden på det officielle statistiske system og respondenterne; c) mulighed for at analysere data om frivilligt arbejde i forbindelse med data, der viser den demografiske, sociale og erhvervsmæssige situation og er indsamlet i forbindelse med arbejdsstyrkeundersøgelsen; d) lave omkostninger ved at nå ud til respondenterne; e) mulighed for at anvende interviewere med erfaring i at indkode forskellige typer arbejde ved hjælp af klassifikationer, der anvendes i officielle statistikker, især fagklassifikationen (ISCO); f) passende kognitiv kontekst for forskning (spørgsmål om ulønnet arbejde er et naturligt supplement til spørgsmål om lønnet arbejde).

3.10 Forskning i frivilligt arbejde ved hjælp af LFS-skemaet medfører også visse begrænsninger og problemer, som løses under hensyntagen til de lokale forhold eller på baggrund af en overordnet tilgang: a) brug af telefoninterviews til forskning, hvilket bliver stadig mere almindeligt i forbindelse med arbejdsstyrkeundersøgelser i stedet for personlige interviews, øger presset på interviewtiden og kan resultere i en lavere andel af frivilligt arbejde (volunteering rate), navnlig i lande, hvor der er ringe bevidsthed om frivilligt arbejde, og hvor det ikke er en integreret del af almindelig sprogbrug. Interviews kræver derfor tid til yderligere forklaringer eller eksempler (18); b) ovennævnte problem kan løses ved at inkludere spørgsmål fra skemaet til måling af frivilligt arbejde i brede undersøgelser, der gennemføres med direkte kontakt mellem intervieweren og respondenten (face-to-face method) (19); c) forfatterne til ILO-vejledningen anbefaler universelle løsninger på nogle af de problemer, der er indkredset oven for vedrørende anvendelse af skemaet til forskning i frivilligt arbejde. F.eks. har man fundet ud af, at oplysninger, der kommer fra respondenter, der svarer på vegne af andre, er af ringere kvalitet, og det anbefales derfor, at interviews kun gennemføres med de personer, som undersøgelsen vedrører direkte, i stedet for at bruge oplysninger om en persons frivillige arbejde, som er indhentet fra en ægtefælle eller et andet medlem af husstanden. I tilfælde af vanskeligheder med at anvende komplekse universelle klassifikationer som f.eks. NACE giver forfatterne mulighed for at anvende forenklede klassifikationer som f.eks. ICNPO (20).

3.11 Vejledningen i måling af frivilligt arbejde er omfattende og indeholder retningslinjer om tilrettelæggelse og gennemførelse af forskning såvel som anbefalinger om udarbejdelse og præsentation af resultater. Ved værdiansættelsen af frivilligt arbejde anbefaler vejledningen at bruge en tilgang, der bygger på den fulde genanskaffelsesværdi (full replacement cost) og at anvende gennemsnitslønnen i den nationale økonomi for den type aktivitet (fag) og den økonomiske og institutionelle branche og sektor, som det organ, for hvilket det frivillige arbejde udføres, tilhører.

3.12 Uanset den overordnede tilgang i de foreslåede løsninger og den solide begrundelse herfor er ILO's vejledning stadig meget fleksibel i forhold til mange spørgsmål, som de enkelte lande kan behandle i lyset af de lokale forhold. Det gælder mange punkter som f.eks. tilpasning af formuleringen til de lokale forhold og den mere eller mindre detaljerede måde at beregne værdien af frivilligt arbejde på (der gives andre eksempler i punkt 3.10). På den anden side bør de vigtigste elementer i definitionen af frivilligt arbejde anvendes for at sikre internationalt sammenlignelige oplysninger.

3.13 Fleksibiliteten i vejledningen udspringer af et ønske om at give den universel karakter og sikre, at den anvendes bredt, uanset væsentlige kulturelle og samfundsmæssige forskelle på globalt plan. I EU er disse forskelle relativt små, hvilket gør det muligt at udvikle en mere ensartet metode og følgelig at få mere sammenlignelige data.

4. Hvad skal der gøres?

4.1 I betragtning af det store behov for data om frivilligt arbejde, hvilket skyldes dets centrale rolle i at skabe inklusiv vækst og styrke den sociale samhørighed, social og menneskelig kapital, uformel uddannelse, integration på arbejdsmarkedet og solidaritet mellem generationerne, er der et behov på EU-plan for at skabe betingelser, der fremmer systematisk, sammenlignelig forskning i frivilligt arbejde i medlemsstaterne. EØSU forstår, at alle nye aktiviteter, der iværksættes af EU-institutionerne og medlemsstaterne, har brug for ordentlig finansieringsstabilitet, og erklærer derfor, at det vil undersøge alle muligheder for at støtte og finansiere forskning i måling af frivilligt arbejde, herunder forslaget i punkt 4.2.

4.2 I overensstemmelse med anbefalingerne i EU-dokumenter, som opfordrer medlemsstaterne til at fremme forskning i frivilligt arbejde på grundlag af ILO's vejledning, opfordrer EØSU indtrængende Kommissionen til i de kommende år at arbejde på en standardiseret metode til forskning i frivilligt arbejde og at sikre dens gennemførelse ved hjælp af en passende forordning med henblik på medlemsstaternes regelmæssige forskning.

4.3 Før forordningen vedtages, bør Kommissionen tage skridt til at støtte det metodologiske arbejde og pilotundersøgelser med henblik på at fastlægge ensartede principper for forskning i frivilligt arbejde i de nationale statistiske kontorer, som bygger på de vigtigste principper i ILO's vejledning og erfaringerne fra de lande, der allerede har drevet forskning på baggrund af de løsninger, der er beskrevet deri. Ved udarbejdelsen af detaljerne i denne forordning bør man søge at minimere omkostningerne og de administrative byrder. Med dette for øje ville den bedste fremgangsmåde være at kombinere forskningen i frivilligt arbejde med et af de andre forskningsområder, der allerede varetages af de nationale statistiske kontorer i medlemslandene.

4.4 I betragtning af det betydelige behov for data om omfanget af formelt og uformelt frivilligt arbejde og dets indvirkning på det generelle velfærdsniveau og på udvalgte områder af det offentlige liv i de enkelte lande og på tværs af EU, bør der skabes et grundlag, der kan sikre, at Kommissionen indsamler og stiller passende harmoniserede data fra undersøgelser udført i medlemsstaterne og på EU-plan til rådighed. En mulighed for at forske i virkningerne af frivilligt arbejde kunne f.eks. være undersøgelsen af voksenundervisning (Adult Education Survey), hvorigennem man kunne indsamle og analysere oplysninger om, hvilken indflydelse frivilligt arbejde har på at erhverve færdigheder, som er nyttige for at få det job, man ønsker.

4.5 Den økonomiske værdi af frivilligt arbejde skal anerkendes og værdsættes af de offentlige myndigheder. Kommissionen og medlemsstaterne bør indføre bestemmelser, der gør det muligt at bruge den økonomiske værdi af frivilligt arbejde som et middel til at medfinansiere offentligt finansierede projekter. Erfaringer og data indsamlet i forbindelse med forskning i den økonomiske værdi af frivilligt arbejde i henhold til en ensartet metode i hele EU vil være meget nyttige i forbindelse med udarbejdelsen af praktiske løsninger.

Bruxelles, den 10. december 2013 Henri MALOSSE Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EUT C 181 af 21.6.2012, s. 150.

(2) Vejledning i måling af frivilligt arbejde, Den Internationale Arbejdsorganisation, Genève, 2011.

(3) (1) Meddelelse om EU-politikker og frivilligt arbejde: Anerkendelse og fremme af frivillige aktiviteter på tværs af grænserne i EU, meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget (COM(2011) 568 final); (2) Frivilligt arbejdes rolle i social- og arbejdsmarkedspolitikken — Rådets konklusioner — Rådet for Den Europæiske Union, 2011; (3) EUT C 181 af 21.6.2012, s. 150.

(4) GHK's rapport, Volunteering in the European Union, GHK 2010.

(5) For eksempel indsamles der i forbindelse med den europæiske socialundersøgelse (ESS 2002-2010) hvert andet år oplysninger om omfanget af deltagelse i partipolitisk arbejde eller arbejde i andre organisationer eller foreninger ud fra et ønske om at gøre en god gerning eller forhindre, at der sker noget negativt. I undersøgelserne i hhv. 2006 og 2012 blev de adspurgte imidlertid også bedt om at oplyse, hvor ofte de i løbet af de forgangne 12 måneder havde deltaget i frivilligt arbejde for en forening eller en velgørenhedsorganisation.

(6) Den europæiske undersøgelse af værdier (EVS) og visse undersøgelser foretaget i forbindelse med Eurobarometerundersøgelsen — koordineret af GD for Kommunikation (Eurobarometer 66.3/2006, 73.4/2010, 75.2/2011).

(7) Den europæiske undersøgelse af livskvalitet (EQLS 2003, 2007), Eurobarometer 60.3 (2003/2004). De mest omfattende oplysninger om den tid, der bruges på ulønnet arbejde i forbindelse med organisationer, uformel bistand til andre husstande eller deltagelse i møder i organisationer, grupper eller foreninger, der også tager hensyn til sæsonmæssige forskelle i løbet af året. Oplysningerne er indsamlet i forbindelse med tidsforbrugsundersøgelsen.

(8) Ovenstående tal stammer fra GHK's rapport om frivilligt arbejde i Den Europæiske Union, 2010.

(9) Tallet på 100 mio. frivillige var at finde i Betænkningen om det frivillige arbejdes bidrag til økonomisk og social samhørighed, Europa-Parlamentet, Regionaludviklingsudvalget (2008) (2007/2149 (INI) dokument A6- 0070/2008.

(10) Disse resultater er baseret på studier af almennyttige organisationer. Forskningen omfattede beregning af det samlede antal timer frivilligt arbejde i den almennyttige sektor (som blev omsat til fuldtidsækvivalenter) for derefter at kunne foretage en sammenligning med antallet af erhvervsaktive personer i det pågældende land. Værdien af det frivillige arbejde blev derefter fastsat ved at gange antallet af disse jobækvivalenter med de gennemsnitlige lønninger i den almennyttige sektor. Denne metode kan føre til et lavere skøn over mængden og værdien af frivilligt arbejde end den metode, der er beskrevet i ILO's vejledning, da organisationerne generelt ikke registrerer den frivillige arbejdstid og har tendens til ikke at tage hensyn til frivilligt arbejde, der kun udføres lejlighedsvis. Desuden vedrører de opnåede resultater kun den almennyttige sektor, medens ILO's metode gør det muligt at måle formelt frivilligt arbejde i alle institutionelle sektorer. De resultater, der er nævnt i dette afsnit, stammer fra: Salamon, L. M., Sokolowski, S. W., Haddock, M. A., Tice, H.S, The State of Global Civil Society and Volunteering. De seneste resultater af gennemførelsen af FN's håndbog om den almennyttige sektor, centret for civilsamfundsstudier — Johns Hopkins University, 2013

(11) Portugals offentlige statistikkontor har allerede udarbejdet et pilotskema til arbejdsstyrkeundersøgelse i overensstemmelse med ILO's vejledning; De offentlige statistikkontorer i Irland og Spanien har ligeledes erklæret sig villige til at indlede tilsvarende undersøgelser.

(12) Nałęcz, S., Goś-Wójcicka, K., (eds.) Frivilligt arbejde via organisationer eller anden form for frivilligt arbejde uden for egen husstand — 2011. Polens centrale statistikkontor, Warszawa, 2012.

(13) I overensstemmelse med den resolution, der blev vedtaget den 11. oktober 2013 af den 19. konference for arbejdsmarkedsstatistikere, omfatter definitionen af arbejde i statistisk sammenhæng også frivilligt arbejde som en form for arbejde. Det foreslås derfor at lade det være omfattet af de regelmæssige statistiske observationer.

(14) F.eks. EYV 2011 Alliance, Det Europæiske Center for Frivilligt Arbejde (CEV), Johns Hopkins Center for Civil Society Studies (CCSS), og Associazione Promozione e Solidarietà (SPES).

(15) Handbook on non-profit institutions in the System of National Accounts (Håndbog om almennyttige organisationer i nationalregnskabssystemet), De Forenede Nationers statistikafdeling, New York, 2003.

(16) Officielle oversættelser af vejledningen findes på fransk, spansk, italiensk og montenegrinsk og kan downloades fra www.ilo.org og www.evmp.eu.

(17) Forkortet og ændret udgave af bestemmelserne i vejledningen i måling af frivilligt arbejde (s. 10). ISCO — International fagklassifikation, NACE — Statistisk klassifikation af økonomiske aktiviteter i EU. ICNPO — International klassifikation af nonprofitorganisationer.

(18) Nałęcz, S., Sharing the Experience of Volunteer Work Measurement. Lessons from pioneer implementation of the ILO methodology by the Central Statistical Office of Poland, http://evmp.eu/wp-content/uploads/Lessons-Podgorica-GUSISP.pdf.

(19) Cappadozzi, T., Sharing the Italian experience on the project of measurement of unpaid volunteer work. http://evmp.eu/wp-content/uploads/Cappadozzi_Presentation_EVMP-Conference_Madrid_3.28.2012.pdf.

(20) Der er blevet anvendt forenklede klassifikationer i alle de tre lande, der hidtil har målt frivilligt arbejde i overensstemmelse med ILO's vejledning.