KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 04.06.1996 
KOM(%) 250 endelig udg. 
95/0160 (SYN) 
Revideret forslag til 
RALETS. FDEQRD^INOJEG) 
OM FØDEVAREHJÆLPSPOLITIK OG FØDEVAREHJÆLPSFORVALTNING 
OG OM SÆRLIGE AKTIONER TIL STØTTE FOR 
FØDEVARESIKKERHEDEN 
(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens 
artikel 189 C, litra d) 

BEGRUNDELSE 
(for de accepterede og afviste ændringsforslag) 
VEDR.: Genbehandlet forslag til Rådets forordning (EF) om fødevarehjælpspolitik 
og fødevarehjælpsforvaltning og om særlige aktioner til støtte for 
fødevaresikkerheden. 
Referencer: Forslag KOM (95) 283 endelig udg. 95/0160 (SYN). 
Samarbejdsprocedure ved anden behandling art. 189 C, litra d). 
FORHISTORIE 
Kommissionen forelagde den 14.7.1996 Rådet og Europa-Parlamentet et forslag til 
forordning om fødevarehjælpspolitik og fødevarehjælpsforvaltning og om særlige aktioner 
til støtte for fødevaresikkerheden. 
Sigtet med nærværende forslag er at revidere, omstrukturere, ajourføre og tilpasse alle 
de retlige instrumenter for fødevarehjælpspolitikken og fødevarehjælpsforvaltningen, 
herunder de særlige aktioner til støtte for fødevaresikkerheden såsom tildeling af input, 
frø, oplagringsprogrammer eller systemer til hurtig varsling. 
Forslaget til Rådets forordning om fødevarehjælp og -sikkerhed baseret på artikel 130 
W i traktaten fremlægges under samarbejdsproceduren (art. 189 C i traktaten). 
I overensstemmelse med samarbejdsproceduren afgav Europa-Parlamentet den 21.5.1996 
sin udtalelse ved anden behandling og vedtog sammenlagt 39 ændringsforslag (EP 
216/574). Kommissionen fremsætter i henhold til art. 189 C, litra d) et genbehandlet 
forslag med de ændringer, som den har accepteret. 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE DE ÆNDRINGSFORSLAG, SOM EUROPA­
PARLAMENTET VEDTOG VED ANDEN BEHANDLING 
Et samlet overblik over ændringsforslagene viser, at de kan opdeles på to typer: de 
forslag, der vedrører forordningens indhold (fødevarehjælp som instrument til 
bekæmpelse af fattigdom, styrkelse af lokale køb, drikkevandsforsyning, inddragelse af 
kvinderne i fødevaresikkerhedsprojekterne), og de forslag, der vedrører formen, og som 
ofte omfatter præciseringer og relevante forklaringer, der kan forbedre teksten. 
a) Kort og præcis analyse af de accepterede/afviste ændringsforslag. 
De fremlagte ændringsforslag ved anden behandling kan opdeles på 4 kategorier: 
Kommissionen har accepteret følgende ændringsforslag i deres helhed: nr. 1,2, 
3, 5, 6, 7, 9, 10, 15, 1. led, 15, 2. led, 15, 3. led, 16, 3. led, 17, 18, 19, 20, 
21, 1. led, 21. 2. led, 21, 4. led, 21, 5. led, 21, 6. led, 21, 7. led, 22, 23, 24, 
27, 28, 29, 30, 31, 34, 35, 37 og 38, fordi der er tale om forbedringer af teksten 
eller acceptable ændringer. 
<L cy_ 
Kommissionen har accepteret indholdet af følgende ændringsforslag, omend det 
er sket i en anden form: nr. 8, 4, 11, 12, 13 og 14, fordi de indholdsmæssigt er 
acceptable ændringer, for hvis vedkommende Kommissionen dog foretrækker en 
anden formulering. 
Kommissionen har ikke accepteret følgende ændringer, fordi de indsnævrer 
aktivitetsområdet for fødevarehjælpen eller pålægger Kommissionens 
tjenestegrene overdrevent store begrænsninger i forvaltningen (nr. 15, 4. led, 16, 
1. led, 16, 2. led, 21, 3. led, 32, 39 og 40), eller fordi de meget vanskeligt lader 
sig forene med det kompromis, der er opnået i Rådet (nr. 25, 26, 33 og 36). 
b) Kommissionens holdning og begrundelse herfor. 
Samtidig med, at Kommissionen tages hensyn til den af udvalget foreslåede 
holdning vedrørende resten af ændringsforslagene som nævnt i litra a), afviser 
Kommissionen af følgende årsager de ændringsforslag, som er nævnt i det 
foregående afsnit: 
Nr. 15. 4. led: Dette ændringsforslag tager sigte på at formindske 
modtagerlandenes afhængighed af fødevareimport; Kommissionen går tværtimod 
ind for kommerciel import som et vigtigt middel i fødevaresikkerhedspolitikken 
for landene med strukturelt underskud. 
Nr. 16. 1. og 2. led: Dette ændringsforslag tager sigte på at fastsætte det 
eksklusive kriterium for tildeling af fødevarehjælp, at modtagerne skal være ude 
af stand til selv at dække deres fødevareunderskud, eller at der skal være tale om 
grundlæggende fødevareunderskud. En sådan eksklusivitet i tildelingen af 
fødevarehjælp kan begrænse interventionsområdet for fødevarehjælps- og 
fødevaresikkerhedsaktionerne. 
Nr. 21. 3. led: Dette ændringsforslag tager sigte på at øge finansieringen til gunst 
for personer, der er beskæftiget med salg, transport og uddeling af landbrugs- og 
fødevarerne. Rent faktisk skal fællesskabsfinansieringen omfatte aktionerne i form 
af salg, transport, uddeling eller forarbejdning af landbrugs- og fødevarer og ikke 
bistand til "de personer, der er beskæftiget med" disse aktioner. 
Nr. 25 og 26: Disse ændringsforslag tager sigte på tilvejebringelse af varer på 
markederne i udviklingslandene, hvilket er en veritabel "hård kerne" i 
forordningen. Efter Kommissionens opfattelse er det kriterium om førsteprioritet 
for køb, som Europa-Kommissionen har fastlagt i sine ændringsforslag 25 og 26, 
og som fremmer og styrker betydningen af trekantkøbene, langt mere 
vidtrækkende end den "dynamiske ligevægt", som med stort besvær blev opnået 
i Gruppen vedrørende Fødevarehjælp, efter at formandskabet havde fremsat et 
kompromisforslag vedrørende artikel 11. 
Nr. 32: Ved dette ændringsforslag anmodes Kommissionen om at foretage den 
fornødne koordination mellem sine forskellige generaldirektorater og tjenester 
med henblik på at sikre indbyrdes forenelighed mellem de aktioner, der 
iværksættes på fødevarehjælps- og fødevaresikkerhedsområdet, og dem, der 
iværksættes på andre områder. Kommissionen kan ikke acceptere dette 
ændringsforslag, da den allerede foretager en sådan koordination, som under alle 
omstændigheder følger dens egne interne forvaltningsregler. 
Nr. 33: Dette ændringsforslag vedrører art. 21 i den fælles holdning og tager 
sigte på at fastlægge fordelingen af den i konventionen om fødevarehjælp fastsatte 
fødevarehjælp i form af korn mellem det beløb, som skal udredes af 
Fællesskabet, og det beløb, som skal udredes af medlemsstaterne. Affattelsen af 
denne artikel krævede en lang drøftelse i rådsgruppen, og denne mundede ud i, 
at der blev vedtaget en fremgangsmåde, hvorefter Rådet træffer en afgørelse om 
EF-beløbet på Fællesskabets vegne, samtidig med at repræsentanterne for 
medlemsstaterne fastlægger de nationale mængder på medlemsstaternes vegne. 
Nr. 36: Dette ændringsforslag tager sigte på at medtage den nationale bistand i 
den analyse og opfølgning, som Udvalget for Fødevarehjælp skal foretage. Det 
skal præciseres, at udvalgets kompetence er begrænset til 
fødevaresikkerhedsaktioner, hvortil der ydes fællesskabsbistand, og under ingen 
omstændigheder omfatter national bistand. 
Nr. 39: Ifølge dette ændringsforslag skal Kommissionen én gang om året 
udarbejde en evalueringsrapport vedrørende fødevarehjælpsaktionerne og 
oversende denne til Europa-Parlamentet. I denne forbindelse anser Kommissionen 
det i overensstemmelse med "Williamson-erklæringen" for mere korrekt at fjerne 
tidshenvisningen for forelæggelsen af andre beretninger end den, der er fastsat 
i art. 31 i den fælles holdning. 
Nr. 40: Dette ændringsforslag tager sigte på at udvirke, at Kommissionen 
udarbejder en målrettet evaluering af komplementariteten mellem aktionerne på 
fødevarehjælpsområdet og EU's øvrige politikker. Et sådant krav ville forpligte 
Kommissionen til at fremlægge evalueringer af fødevarehjælpsaktionernes 
komplementaritet, hvilket er en evalueringsopgave, som allerede er særdeles 
veludviklet. 
*/cx_ 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 
130 W, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen1, 
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C2, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Fødevarehjælpen er nu som tidligere et vigtigt led i Fællesskabets politik for 
udviklingssamarbejde; 
fødevarehjælpen skal indpasses i udviklingslandenes politik til forbedring af fødevaresik­
kerheden, især ved indførelse af fødevarestrategier med henblik på at nedbringe 
fattigdommen og i sidste ende gøre fødevarehjælpen overflødig; 
Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater samordner nøje deres politikker for 
udviklingssamarbejde, for så vidt angår fødevarehjælpsprogrammerne og de aktioner, 
som navnlig tager sigte på at øge fødevaresikkerheden; Fællesskabet og dets 
medlemsstater deltager i visse internationale aftaler på dette område, herunder den 
internationale konvention om fødevarehjælp; 
fødevaresikkerhed på regionalt og nationalt plan samt i de enkelte familier er i et 
langsigtet perspektiv, der permanent sikrer alles adgang til en ernæring, som gør det 
muligt at leve et aktivt og sundt liv, et vigtigt element i bekæmpelsen af fattigdom, og 
det er væsentligt at lægge vægt herpå i alle programmer for udviklingslande; 
fødevarehjælpen bør ikke have negative virkninger for modtagerlandenes normale 
produktions- og importstrukturer; 
fødevarehjælpen og aktionerne til støtte for fødevaresikkerheden er væsentlige aspekter 
ved Fællesskabets politik for udviklingssamarbejde, og der skal derfor tages hensyn dertil 
inden for hele den fællesskabspolitik, som kan have betydning for udviklingslandene, 
navnlig i henseende til økonomiske reformer og strukturtilpasning; 
som følge af mænds og kvinders forskellige ansvar for fødevaresikkerheden i de enkelte 
familier bør der ved udarbejdelsen af programmer til sikring af fødevaresikkerhed 
systematisk tages hensyn til mænds og kvinders forskellige roller; 
EFTnr. C af 
Europa-Parlamentets beslutning af ...., endnu ikke offentliggjort i EFT. 
. yi-2 -
det er vigtigt, at der finder en styrkelse sted af kvindernes og lokalsamfundenes 
deltagelse i den indsats, som har til formål at sikre fødevaresikkerhed på nationalt, 
regionalt og lokalt plan samt i de enkelte familier; 
fødevarehjælpen skal være et effektivt instrument, som kan sikre adgang til tilstrækkelig 
og passende ernæring og forbedre betingelserne for befolkningernes rådighed over og 
adgang til fødevarer i overensstemmelse med forbrugsvanerne og de lokale produktions-
og samhandelssystemer, bl.a. i situationer med fødevarekriser, og skal desuden være 
fuldt indpasset i udviklingspolitikken; 
fødevarehjælpsinstrumentet udgør en vigtig bestanddel af Fællesskabets forebyggelses-
og interventionspolitik i tilfælde af krisesituationer i udviklingslandene, og der skal ved 
anvendelsen deraf tages behørigt hensyn til dets eventuelle sociale og politiske 
virkninger; 
fødevarehjælpsaktionerne kan ikke bidrage til anvendelige løsninger, hvis de ikke inte­
greres i udviklingsaktioner, som kan få gang i de lokale produktions- og 
samhandelsprocesser; 
det er nødvendigt at forbedre mulighederne for analyse, diagnose, programmering og 
overvågning af fødevarehjælpen for at sikre en større effektivitet og undgå negative virk­
ninger for de lokale muligheder for produktion, distribution, transport og afsætning; 
fødevarehjælpen bør gøres til et virkeligt instrument for Fællesskabets udviklingspolitik 
over for de nævnte lande, hvorved det bl.a. gøres muligt for Fællesskabet at engagere 
sig fuldt ud i flerårige samarbejdsprojekter; 
i dette øjemed bør det gøres muligt for Fællesskabet at sikre regelmæssige samlede 
bistandsstrømme, i egnede tilfælde at forpligte sig til at levere minimale varemængder 
til de pågældende lande som led i særlige flerårige programmer i tilknytning til udvik­
lingspolitikkerne og at forpligte sig over for de internationale organisationer; 
det er muligt at øge Fællesskabets støtte til udviklingslandenes indsats på området fødeva­
resikkerhed ved hjælp af større fleksibilitet i fødevarehjælpen, hvorved det på visse betin­
gelser gøres muligt i stedet for fødevarehjælpsaktioner at yde finansiel støtte til aktioner 
vedrørende fødevaresikkerhed, navnlig udvikling inden for landbrug og levnedsmidler, 
under skyldig hensyntagen til miljøet og de små landbrugeres og fiskernes interesser; 
Fællesskabet kan bistå de nødlidende befolkninger i udviklingslandenes land- og 
byområder ved at deltage i finansieringen af aktioner til støtte for fødevaresikkerheden 
ved køb af fødevarer, frø, landbrugsredskaber, råstoffer og forskellige produktionsmidler 
og ved hjælp af oplagringsprogrammer, systemer til hurtig varsling, tilvejebringelse, 
styring og faglig og finansiel bistand; 
der bør yderligere anspores og ydes støtte til regionale metoder til sikring af 
fødevaresikkerhed, herunder trekantoperationer på fødevarehjælpsområdet og lokale køb 
med henblik på at udnytte den naturlige komplementaritet mellem landene i én og samme 
region; der bør tilføres politikkerne inden for fødevaresikkerhed en regional dimension 
med henblik på at fremme den regionale samhandel med fødevarer samt integrationen; 
køb af fødevarer på lokalt plan gør det muligt at formindske den ineffektivitet og de 
omkostninger og miljøskader, som transporten af betydelige mængder fødevarer i verden 
måtte indebære; 
det genetiske potentiale samt den biologiske mangfoldighed i fødevareproduktionerne bør 
bevares; 
Fællesskabets fødevarehjælpspolitik skal tilpasses de geopolitiske forandringer og de 
økonomiske reformer, der er i gang i mange modtagerlande; 
der bør opstilles en liste over de lande og organer, der kan omfattes af fødevare­
hjælpsaktioner; 
desuden bør det i samme øjemed gøres muligt at stille en fødevarehjælp til rådighed for 
internationale, regionale og ikke-statslige organisationer; disse skal opfylde visse 
betingelser, som sikrer vellykkede fødevarehjælpsaktioner; 
med henblik på at fremme gennemførelsen af visse bestemmelser og sikre en tilpasning 
efter modtagerlandets politik for fødevaresikkerhed bør der sikres et tæt samarbejde 
mellem medlemsstaterne og Kommissionen i et udvalg for fødevaresikkerhed og -hjælp; 
der bør fastlægges en række foranstaltninger, som i forbindelse med aktionernes gennem­
førelse skal træffes for at tilpasse gennemførelsesbestemmelserne efter de særlige forhold 
i den enkelte modtagerzone, dog inden for rammerne af fælles politiske retningslinjer og 
en fælles strategi; 
for at sikre en bedre forvaltning af fødevarehjælpen, der i højere grad stemmer overens 
med modtagerlandenes interesser og behov, og for at forbedre beslutnings- og 
iværksættelsesprocedurerne bør denne forordning træde i stedet for følgende 
forordninger: Rådets forordning (EØF) nr. 3972/863 af 22. december 1986 om politikken 
med hensyn til fødevarehjælp og forvaltning af denne hjælp, Rådets forordning (EØF) 
nr. 1755/844 af 19. juni 1984 om iværksættelse af aktioner på fødevareområdet, der 
træder i stedet for levering af fødevarehjælp, Rådets forordning (EØF) nr. 2507/885 af 
4. august 1988 om iværksættelse af oplagringsprogrammer og systemer til hurtig 
varsling, Rådets forordning (EØF) nr. 2508/886 af 4. august 1988 om iværksættelse af 
aktioner vedrørende samfinansiering af internationale og ikke-statslige organisationers 
køb af fødevarer og frø og Rådets forordning (EØF) nr. 1420/877 af 21. maj 1987 om 
3 EFT nr. L 370 af 30.12.1986, s. . Forordningen er senest ændret ved 
forordning (EØF) nr. 1930/90 (EFT nr. L 174 af 7.7.1990, s. 6). 
4 EFT nr. L 165 af 23.6.1984, s. 7. 
5 EFTnr. L 220 af 11.8.1988, s. 1. 
6 EFT nr. L 220 af 11.8.1988, s. 4. 
7 EFTnr. L 136 af 26.5.1987, s. 1. 
gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 3972/86 om politikken med hensyn 
til fødevarehjælp og forvaltning af denne hjælp -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
KAPITEL 1 
Mål og almindelige retningslinjer for fødevarehjælpen og 
aktionerne til støtte for fødevaresikkerheden 
Artikel 1 
1. Som led i sin politik for samarbejde med udviklingslandene og for at sikre en 
passende reaktion i situationer med fødevareusikkerhed forårsaget af alvorlige 
fødevareunderskud eller fødevarekriser iværksætter Fællesskabet 
fødevarehjælpsaktioner og aktioner til støtte for fødevaresikkerheden til fordel for 
udviklingslandene. 
De humanitære fødevarehjælpsaktioner iværksættes i henhold til forskrifterne for 
humanitær bistand og ikke i henhold til denne forordning. I tilfælde af alvorlig 
krise iværksættes alle Fællesskabets bistandspolitiske instrumenter i snæver 
indbyrdes samordning til gunst for den berørte befolkning. 
2. Aktioner i henhold til denne forordning tages op til behandling efter en analyse 
af, om dette instrument er hensigtsmæssigt og effektivt i forhold til 
fællesskabsbistandens øvrige disponible interventionsmidler, der kan øve 
indflydelse på fødevaresikkerheden og -hjælpen, og de samordnes med disse. 
Kommissionen påser, at behandlingen af de aktioner, der planlægges i henhold 
til denne forordning, foregår i snæver samordning med de øvrige donorers 
interventioner. 
3. Formålet med fødevarehjælpsaktionerne og aktionerne til støtte for 
fødevaresikkerheden, jf. stk. 1, er navnlig: 
at fremme fødevaresikkerheden centreret om fattigdommen til gunst for 
befolkningen i udviklingslandene og -regionerne 
at forbedre ernæringsniveauet i modtagerbefolkningerne og at fremme 
disses adgang til en afbalanceret ernæring 
at forbedre befolkningens forsyning med drikkevand 
at fremme levnedsmidlernes tilstedeværelse og tilgængelighed for 
befolkningerne 
at bidrage til en harmonisk økonomisk og social udvikling i modtagerlan­
dene både på landet og i byerne; der rettes en særlig opmærksomhed mod 
kvinders og mænds respektive roller i familiernes økonomi og i 
samfundsstrukturen, og slutmålet for aktionerne under 
fællesskabsbistanden er at gøre modtagerne til aktører i deres egen 
udviklingsproces 
at støtte modtagerlandenes bestræbelser for at forbedre deres fødevarepro­
duktion på regionalt, nationalt og lokalt plan samt i familierne 
at mindske deres afhængighed af fødevarehjælp 
at fremme deres uafhængighed på fødevareområdet enten ved en forøgelse 
af produktionen eller ved en forbedring og forøgelse af købekraften 
at bidrage til initiativer til fattigdomsbekæmpelse i et 
udviklingsperspektiv. 
4. Fællesskabsbistanden skal i videst muligt omfang integreres i udviklingspo­
litikken, navnlig i landbrugs- og levnedsmiddelsektoren, samt i de berørte landes 
fødevarestrategier. Fællesskabsbistanden supplerer de politikker, som 
modtagerlandene har udviklet på områderne fattigdomsbekæmpelse, ernæring, 
reproduktiv sundhed, miljøbeskyttelse og rehabilitering med særlig vægt på 
programmernes kontinuitet, navnlig hvis landet er på vej ud af en nødsituation. 
Uanset om denne bistand sælges eller fordeles gratis, må den ikke forstyrre det 
lokale marked. 
AFSNIT I - Fødevareh i ælpsaktioner 
Artikel 2 
1. Leverede varer og alle andre aktioner som led i fødevarehjælpen skal så vidt 
muligt være i overensstemmelse med modtagerbefolkningernes ernæringsvaner 
og må ikke have negative følger for modtagerlandene. 
Når varerne udvælges, skal det tages i betragtning, hvorledes man kan maksimere 
mængden af fødevarer for at nå det størst mulige antal mennesker under hensyn 
til produkternes kvalitet med henblik på at sikre passende ernæringsniveauer. 
Der skal ved valget af de varer, der skal leveres som fællesskabsbistand, og ved 
fastsættelsen af bestemmelserne om tilvejebringelse og fordeling navnlig tages 
hensyn til de sociale aspekter ved adgangen til føde i modtagerlandet, bl.a. for 
de mest udsatte grupper, og til kvindernes rolle i familieøkonomien. 
2. Fødevarehjælpen tildeles først og fremmest på grundlag af en objektiv vurdering 
af de faktiske behov, som gør denne bistand berettiget, så snart denne 
fremgangsmåde viser sig at være den eneste, der kan forbedre 
fødevaresikkerheden for grupper, som hverken har midler til eller mulighed for 
selv at dække deres fødevareunderskud. Med henblik herpå tages der især hensyn 
til følgende kriterier, uden at andre relevante betragtninger derved udelukkes: 
fødevareunderskud 
fødevaresituationen opgjort ved hjælp af indikatorer for den menneskelige 
udvikling og udviklingen på fødevareområdet 
indkomst pr. indbygger og tilstedeværelse af særlig fattige 
befolkningsgrupper 
sociale velfærdsindikatorer for de pågældende befolkninger 
modtagerlandets betalingsbalancesituation 
økonomiske og sociale følger af og de finansielle omkostninger ved den 
foreslåede aktion 
eksistensen af en langsigtet politik for fødevaresikkerhed i modtagerlandet. 
3. Ydelsen af fødevarehjælp kan eventuelt være betinget af iværksættelse af 
kortvarige udviklingsprojekter, der løber over flere år, sektorbestemte aktioner 
eller udviklingsprogrammer, idet der lægges særlig vægt på aktioner, der på lang 
sigt skal fremme en varig fødevareproduktion og fødevaresikkerhed i 
modtagerlandene inden for rammerne af en fødevarepolitik og en 
fødevarestrategi. I givet fald kan bistanden bidrage direkte til gennemførelsen af 
disse projekter, aktioner eller programmer. Begge disse hensyn kan tilgodeses ved 
en efter fælles overenskomst mellem Fællesskabet og modtagerlandet eller i 
påkommende tilfælde det organ eller den ikke-statslige organisation, som 
modtager bistanden, fastlagt anvendelse af counterpart-midlerne, hvis 
Fællesskabets bistand er bestemt til salg. Hvis fødevarehjælpen ydes som støtte 
til et flerårigt udviklingsprogram, kan den have form af flerårige leverancer i 
tilknytning til dette program. Bistanden kan bl.a. ud over tildeling af basisføde­
varer omfatte levering af frø, gødning, redskaber, andre råstoffer og basisvarer, 
opbygning af reservelagre, faglig og finansiel bistand samt bevidstgørelses- og 
uddannelsesaktioner. 
4. Der kan tildeles fødevarehjælp med det formål at støtte modtagerlandenes 
bestræbelser på at opbygge beredskabslagre, med hovedvægt på bøndernes lagre 
og nationale lagre som en væsentlig del af programmet for fødevaresikkerhed, 
samt med henblik på uprcilelsa itl regionale lagre, 
5. Counterpart-midlerne forvaltes i sammenhæng med fællesskabsbistandens øvrige 
instrumenter. 
I lande, der er i færd med at gennemføre en strukturtilpasning, og i 
overensstemmelse med Rådets relevante resolutioner udgør de counterpart-midler, 
der skabes gennem de forskellige udviklingsbistandsinstrumenter, ressourcer, der 
skal forvaltes som en del af én enkelt sammenhængende budgetpolitik i 
forbindelse med et reformprogram. I denne sammenhæng kan Fællesskabet ændre 
ordningen med målrettet anvendelse af counterpart-midlerne til en mere global 
udnyttelse, når der er sket fremskridt med hensyn til at effektivisere 
kontrolinstrumenterne, planlægningen og budgettets gennemførelse og med 
hensyn til at internalisere revisionen af de offentlige udgifter. Counterpart-
midlerne vil med forbehold af ovenstående blive forvaltet efter 
fællesskabsbistandens generelle procedurer for disse midler og først og fremmest 
som en støtte til politikker og programmer for fødevaresikkerhed. 
AFSNIT II - Aktioner til støtte for fødevaresikkerheden 
Artikel 3 
Fællesskabet kan iværksætte aktioner til støtte for fødevaresikkerheden i udviklingslande 
med fødevareunderskud, hvis forholdene gør dette berettiget. 
Disse aktioner kan gennemføres af modtagerlandene, af Kommissionen, af internationale 
eller regionale organisationer eller af ikke-statslige organisationer. 
Sigtet med disse aktioner er ved anvendelse af de disponible midler at støtte 
forberedelsen og gennemførelsen af en fødevarestrategi eller andre foranstaltninger, som 
fremmer fødevaresikkerheden for den berørte befolkning og ansporer landene til at 
nedbringe deres afhængighed på fødevareområdet og af fødevarehjælp, især for de lande, 
der er lavindkomstlande og har et stort fødevareunderskud. Aktionerne skal bidrage til 
at forbedre levevilkårene for de fattigste befolkningsgrupper i de pågældende lande. 
Aktionerne til støtte for fødevaresikkerheden har form af finansiel og faglig bistand i 
henhold til de i denne forordning fastsatte kriterier og procedurer. Disse foranstaltninger 
planlægges og behandles i sammenhæng med og under skyldig hensyntagen til de mål 
og foranstaltninger, der finansieres med de øvrige instrumenter for Fællesskabets 
udviklingsbistand. Aktionerne skal indgå i en flerårig planlægning. 
Artikel 4 
Der kan iværksættes aktioner til støtte for fødevaresikkerheden til fordel for 
udviklingslande og internationale, regionale eller ikke-statslige organisationer, som i 
henhold til denne forordning er berettigede til at blive omfattet af Fællesskabets fødevare­
hjælpsaktioner, for en del af eller alle de fødevarehjælpsmængder, som tildeles dem eller 
kunne tildeles dem, under hensyn til bl.a. udviklingen i produktionen, forbruget og lager­
niveauet i det pågældende land, befolkningens fødevaresituation og den af andre donorer 
ydede fødevarehjælp. 
Artikel 5 
Aktionerne til støtte for fødevaresikkerheden er finansielle og faglige bistandsaktioner, 
der i henhold til målene i artikel 1 har til formål bæredygtigt og på lang sigt at forbedre 
fødevaresikkerheden ved at bidrage til finansieringen af f.eks.: 
8 
levering af frø, redskaber og input, der er vigtige for 
fødevareproduktionen 
støtte til långivning til landbruget, navnlig til gunst for kvinder 
drikkevandsforsyning til befolkningen 
oplagringsforanstaltninger på det relevante niveau 
foranstaltninger inden for afsætning, transport, distribution eller forarbejd­
ning af landbrugsvarer og fødevarer 
aktioner til støtte for den private sektor med henblik på udvikling af 
handelsstrømmene på nationalt, regionalt og internationalt plan 
anvendt forskning og uddannelse på stedet 
projekter til udvikling af en miljøvenlig fødevareproduktion 
ledsageaktiviteter, bevidstgørelsesaktiviteter, faglig bistand og uddannelse 
på stedet, navnlig til gunst for kvinder og producentorganisationer 
aktiviteter til støtte for kvinder og producentorganisationer 
projekter for fremstilling af gødning på grundlag af råvarer og 
basismaterialer i modtagerlandene 
aktioner til støtte for de lokale fødevarehjælpsstrukturer, herunder 
uddannelsesaktiviteter på stedet. 
AFSNIT IH - Systemer til hurtig varsling og oplagringsprogrammer 
Artikel 6 
Fællesskabet kan støtte nationale systemer og deltage i udbygningen af eksisterende 
internationale systemer til hurtig varsling samt i behørigt begrundede undtagelsestilfælde 
efter proceduren i artikel 27 i denne forordning iværksætte sådanne systemer i 
forbindelse med fødevaresituationen i udviklingslandene. Det kan tillige påtage sig at 
iværksætte oplagringsprogrammer i disse lande til støtte for fødevarehjælpsaktioner i 
overensstemmelse med denne forordning eller tilsvarende foranstaltninger, som 
gennemføres af medlemsstaterne, internationale eller regionale organisationer eller ikke-
statslige organisationer. 
Der bør sikres sammenhæng mellem disse aktioner og Fællesskabets øvrige 
udviklingsbistandsinstrumenter, herunder anvendelsen af de counterpart-midler, der 
opstår ved salg af fødevarehjælp, og drages omsorg for, at de er i overensstemmelse med 
Fællesskabets udviklingspolitik. 
Formålet med aktionerne er at styrke modtagerlandenes fødevaresikkerhed. De skal 
bidrage til at forbedre levevilkårene for de fattigste befolkningsgrupper i de pågældende 
lande og være i overensstemmelse med de udviklingsmål, disse har fastsat, navnlig deres 
fødevarepolitik. 
Fællesskabets deltagelse i disse aktioner har form af finansiel og/eller faglig bistand efter 
de i denne forordning fastsatte kriterier og fremgangsmåder. 
Aktioner, der støttes med fællesskabsbistand, behandles under hensyntagen til og i 
sammenhæng med eksisterende programmer forvaltet af internationale særorganisationer. 
Artikel 7 
Fællesskabets bistand til oplagringsprogrammer og til systemer til hurtig varsling kan på 
begæring ydes til aktioner til fordel for udviklingslande, der opfylder betingelserne for 
at modtage fødevarehjælp fra Fællesskabet og dets medlemsstater, til internationale eller 
regionale organisationer og til ikke-statslige organisationer. 
Artikel 8 
Fællesskabets bistand kan ydes til finansiering af: 
systemer til hurtig varsling og indsamling af data om udviklingen i høstre­
sultater, lagre og markeder, familiernes fødevaresituation og 
befolkningens sårbarhed med henblik på at opnå bedre information om 
fødevaresituationen i de pågældende lande 
aktioner til forbedring af oplagringssystemerne med henblik på at 
begrænse tabene eller sikre tilstrækkelig oplagringskapacitet i nødstil­
fælde. Disse aktioner kan tillige omfatte indførelse af infrastrukturer, bl.a. 
de afsæknings-, losnings-, skadedyrsbekæmpelses-, behandlings- og 
oplagringsenheder, der er nødvendige til håndtering af fødevarerne i disse 
lande til støtte for fødevarehjælpsaktionerne eller aktionerne til støtte for 
fødevaresikkerheden 
forberedende undersøgelser og uddannelsesaktioner i tilknytning til oven­
nævnte aktiviteter. 
KAPITEL II 
Gennemførelsesbestemmelser vedrørende fødevarehjælp, 
oplagring, hurtig varsling og støtte til 
fødevaresikkerhed 
Artikel 9 
1. De lande og organer, der kan modtage fællesskabsbistand til de i denne forord­
ning omhandlede foranstaltninger, er anført i bilaget. Inden for denne ramme vil 
10 
de fattigste befolkningsgrupper og lavindkomstlande med alvorligt 
fødevareunderskud blive prioriteret højest. 
Kommissionen kan ændre denne liste over lande og organer, der kan modtage 
bistand, efter at have hørt det i artikel 26 fastsatte udvalg efter den i artikel 27 
fastsatte procedure. 
2. Ikke-statslige organisationer, der direkte eller indirekte kan modtage 
fællesskabsfinansiering til iværksættelse af aktioner, der er fastsat i denne 
forordning, skal opfylde følgende kriterier: 
a) for så vidt angår de europæiske ikke-statslige organisationer: de skal have 
status af selvstændige nonprofit-organisationer i en af Det Europæiske 
Fællesskabs medlemsstater i henhold til gældende lovgivning i den 
pågældende stat 
b) de skal have hovedsæde i en af Fællesskabets medlemsstater, i 
modtagerlandene eller undtagelsesvis - for NGO'er med international 
status - i et tredjeland. Hovedsædet skal være det faktiske centrum for alle 
beslutninger vedrørende samfinansierede aktioner 
c) de skal godtgøre, at de er i stand til at gennemføre fødevarehjælpsaktioner 
på tilfredsstillende måde, navnlig ved 
deres administrative og finansielle forvaltningskapacitet 
deres tekniske og logistiske kapacitet i forhold til den planlagte aktion 
resultater af aktioner iværksat af den pågældende NGO, især med 
finansiering fra Fællesskabet eller medlemsstaterne 
erfaring inden for fødevarehjælp og fødevaresikkerhed 
tilstedeværelse i modtagerlandet og kendskab til dette eller til 
udviklingslande 
d) de skal have forpligtet sig til at overholde Kommissionens tildelings-
betingelser. 
Artikel 10 
1. Fællesskabet kan deltage i finansieringen af aktioner til støtte for fødeva­
resikkerhedensom fastlagt i afsnit I, II og III (kapitel I og II), der gennemføres 
af modtagerlandet, Kommissionen, internationale eller regionale organisationer 
eller ikke-statslige organisationer. 
2. Samiïnansieringsaktionerne kan iværksættes på begæring af modtagerlandene, 
internationale eller regionale organisationer og ikke-statslige organisationer med 
11 
henblik på - for så vidt en sådan foranstaltning synes at være den mest 
hensigtsmæssige - at bidrage til at forbedre fødevaresikkerheden for 
tefolkningsgrupper, som er ude af stand til at dække et fødevareunderskud ved 
hjælp af egne midler og ressourcer. 
3. Ved udformningen af de fællesskabsaktioner, der er fastlagt i afsnit I, II og III, 
lægges der særlig vægt på: 
at der tilstræbes bæredygtighed og økonomisk levedygtighed i 
projektudformningen 
at der sker en klar fastlæggelse og overvågning af målsætninger og 
resultatindikatorer. 
Artikel 11 
1. Varerne tilvejebringes på fællesskabsmarkedet, i modtagerlandet eller i et af 
udviklingslandene (der er opført i bilaget), som om muligt tilhører samme 
geografiske region. 
2. Undtagelsesvis kan de efter proceduren i artikel 27 i denne forordning 
tilvejebringes på markedet i et andet land end de i stk. 1 fastsatte: 
hvis den ønskede vare ikke findes eller ikke findes i rette kvalitet på 
fællesskabsmarkedet eller på markedet i et udviklingsland 
hvis der foreligger et alvorligt fødevareunderskud, og sådanne køb gør det 
muligt at øge aktionens effektivitet. 
3. Fødevarer, der står til rådighed på det europæiske marked, kan tilvejebringes på 
markedet i et udviklingsland, hvis dette i økonomisk henseende er mere effektivt 
end en tilvejebringelse på det europæiske marked. 
4. Hvis købet eller salget finder sted i modtagerlandet eller i et udviklingsland, 
drages der omsorg for, at dette køb ikke forstyrrer markedet i det pågældende 
land eller i udviklingslandene i samme region, og at det ikke har negativ 
indvirkning på fødevareproduktionen eller -forsyningen til deres befolkninger. 
Disse køb eller salg skal i så vid udstrækning som muligt indgå i den samlede 
gennemførelse af Fællesskabets udviklingspolitik over for disse lande, bl.a. med 
hensyn til bestræbelserne for at fremme fødevaresikkerheden i landet eller på 
regionalt plan. 
Artikel 12 
For modtagerlande, hvis import af fødevarer helt eller delvis er liberaliseret, skal fælles­
skabsbistanden tilvejebringes under skyldig hensyntagen til de nationale politikker, og 
fordrejninger på markedet skal undgås. 
12 
I dette tilfælde kan Fællesskabets bidrag eventuelt have form af overdragelse af fremmed 
valuta til de berørte lande med henblik på videregivelse til private erhvervsvirksomheder, 
for så vidt foranstaltningen indgår i en social og økonomisk politik og i en 
landbrugspolitik, der har til formål at nedbringe fattigdommen (inkl. en strategi for 
import af basisfødevarer). Støttemodtagerne skal bevise, at de har benyttet de midler, der 
er stillet til deres rådighed, korrekt. For at sikre komplementaritet i aktionerne tillægges 
private små og mellemstore virksomheder den højeste prioritet. I den udstrækning 
Kommissionens beføjelser med hensyn til gennemførelsen af aktionerne gør det muligt, 
kan den træffe foranstaltninger til positiv forskelsbehandling til fordel for private små og 
mellemstore virksomheder. 
De i artikel 11 fastsatte principper gælder også for denne bistand. 
Artikel 13 
1. Fællesskabet kan påtage sig de med fødevarehjælpen forbundne transportudgifter. 
2. Hvis Kommissionen finder, at Fællesskabet skal påtage sig de med 
fødevarehjælpen forbundne udgifter til intern transport, tager den hensyn til 
følgende generelle kriterier: 
situation med alvorligt fødevareunderskud 
levering af fødevarehjælp til lavindkomstlande med alvorligt fødevare­
underskud 
om fødevarehjælpen er bestemt til de i artikel 10 omhandlede internatio­
nale eller regionale organisationer eller ikke-statslige organisationer 
nødvendigheden af at sikre, at den pågældende fødevarehjælpsaktion gøres 
mere effektiv. 
3. Hvis fødevarehjælpen sælges i modtagerlandet, bør Fællesskabet kun i undta­
gelsestilfælde påtage sig udgifterne til intern transport. 
4. Fællesskabet kan ligeledes i ekstraordinære situationer påtage sig udgifterne til 
flytransport af fødevarer som led i fødevareaktionerne. 
Artikel 14 
Fællesskabet kan påtage sig distributionsudgifterne, hvis dette er nødvendigt for en 
tilfredsstillende gennemførelse af den pågældende fødevarehjælpsaktion. 
Artikel 15 
Fællesskabets bistand ydes i form af gavebistand. 
13 
Bistanden kan anvendes til dækning af eksterne udgifter og lokale udgifter, der er nød­
vendige til gennemførelsen af foranstaltningerne, herunder vedligeholdelses- og drifts­
udgifter. 
Foranstaltningerne i denne forordning er fritaget for skatter, afgifter og told. 
Eventuelle counterpart-midler anvendes i overensstemmelse med de i denne forordning 
fastsatte mål og forvaltes i samråd med Kommissionen. Den kompetente myndighed i 
modtagerlandet fører regnskab med betalinger og anvendelse og har pligt til at aflægge 
regnskab. 
Artikel 16 
Fællesskabets bidrag kan også dække ledsageforanstaltninger, der er nødvendige for at 
forbedre effektiviteten af aktionerne i denne forordning, f.eks. styring, opfølgning og 
kontrol, fordeling og uddannelse på stedet. 
Artikel 17 
Alle fysiske og juridiske personer i Den Europæiske Union og i modtagerlandet kan på 
lige vilkår deltage i offentlige udbud, licitationer og kontrakter. Kommissionen kan for 
aktionerne i artikel 11, stk. 2, udvide denne deltagelse til også at omfatte fysiske og 
juridiske personer i de lande, hvor tilvejebringelsen af fødevarerne finder sted. 
Som led i gennemførelsen af denne forordning sørger Kommissionen for en passende 
offentlighed, som sikrer disse foranstaltningers åbne karakter. Kommissionen påser, at 
princippet om passende offentlighed ligeledes finder anvendelse på mellemliggende 
organisationer. 
Artikel 18 
Kommissionen kan udpege en befuldmægtiget, som indgår samfinansieringsaftaler i dens 
navn. 
Artikel 19 
1. Kommissionen fastsætter tildelings-, tilvejebringelses- og 
iværksættelsesbetingelserne for den i denne forordning omhandlede bistand. 
2. Bistanden gennemføres kun, hvis modtagerlandet eller den internationale, 
regionale eller ikke-statslige organisation overholder disse betingelser. 
Artikel 20 
Kommissionen træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for en planmæssig gennem­
førelse af fødevarehjælpsprogrammerne og -aktionerne samt programmerne og aktionerne 
til støtte for fødevaresikkerheden. 
14 
Med henblik herpå yder medlemsstaterne og Kommissionen hinanden den fornødne 
bistand og meddeler hinanden alle relevante oplysninger. 
KAPITEL III 
Procedure for iværksættelse af fødevarehjælpsaktioner 
og aktioner til støtte for fødevaresikkerheden, systemer 
til hurtig varsling og oplagringsaktioner 
Artikel 21 
1. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen 
og efter høring af Europa-Parlamentet, fastsætter Fællesskabets andel af det 
samlede beløb for hjælp i form af korn i henhold til konventionen om 
fødevarehjælp som et samlet bidrag fra såvel Fællesskabet som medlemsstaterne. 
2. Kommissionen varetager koordineringen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne 
af leveringen af hjælpen i form af korn i henhold til konventionen om 
fødevarehjælp, og den påser, at Fællesskabets og medlemsstaternes samlede 
bidrag mindst når op på de mængder, der er fastsat i denne konvention8. 
Artikel 22 
Kommissionen skal efter proceduren i artikel 27 samt endvidere under hensyn til de 
generelle retningslinjer for fødevarehjælp: 
fastsætte listen over varer, der kan tilvejebringes med henblik på levering 
af bistand 
fastsætte de nærmere bestemmelser vedrørende tilvejebringelse, kontrol 
og evaluering 
fastlægge fordelingen, udtrykt i mængde og omkostninger, mellem de 
forskellige modtagere 
om nødvendigt ændre de tildelte mængder under gennemførelsen af 
programmerne. 
Erklæring i Rådets og Kommissionens mødeprotokol: 
"Rådet og Kommissionen er enige om, at beløbet for Fællesskabets bidrag til 
konventionen om fødevarehjælp og beløbene for medlemsstaternes bidrag skal 
fastlægges samtidig af Rådet på Fællesskabets vegne og medlemsstaternes 
repræsentanter forsamlet i Rådet på medlemsstaternes vegne. I dette øjemed vil 
det forslag, som Kommissionen vil forelægge Rådet, blive ledsaget af et udkast 
til fordeling mellem medlemsstaterne af det samlede beløb, som de skal udrede." 
15 
Artikel 23 
Afgørelser 
om ydelse af fødevarehjælp eller iværksættelse af en aktion til støtte for 
fødevaresikkerheden og om fastsættelse af betingelser herfor 
om ydelse til internationale eller regionale organisationer og ikke-statslige 
organisationer af et bidrag til finansiering af aktioner til støtte for 
fødevaresikkerheden 
om ydelse af bistand til et oplagringsprogram eller et system til hurtig 
varsling 
træffes af Kommissionen efter proceduren i artikel 27 under hensyntagen til de grænser, 
der er fastlagt i artikel 25. 
Artikel 24 
1. Under iagttagelse af Rådets afgørelser, jf. artikel 21, og afgørelserne truffet i 
medfør af artikel 22 træffer Kommissionen afgørelse om: 
a) aktioner, der imødegår en krisesituation eller en situation med alvorligt 
fødevareunderskud, karakteriseret af hungersnød eller umiddelbar risiko 
for hungersnød, der udgør en alvorlig trussel for liv eller sundhed for 
befolkningerne i et land, som ikke kan imødegå fødevareunderskuddet ved 
egne midler og ressourcer. Kommissionen handler efter at have rådført sig 
med medlemsstaterne ved anvendelse af de bedst egnede 
kommunikationsmidler, og disse har en frist på tre arbejdsdage til at gøre 
eventuelle indsigelser. Det i artikel 26 omhandlede udvalg behandler 
evenmelle indsigelser på sit næstfølgende møde9 
b) betingelserne for leveringen og iværksættelsen af bistanden, særlig: 
de almindelige bestemmelser, som skal finde anvendelse over for 
modtagerne 
indledning af procedurerne for tilvejebringelse, levering af varerne 
og iværksættelse af andre foranstaltninger samt indgåelse af de 
hertil nødvendige kontrakter. 
Erklæring i mødeprotokollen: 
"De nærmere regler og antallet af medlemsstater, der kræves, for at der skal 
tages hensyn til eventuelle indsigelser under den skriftlige procedure, vil blive 
fastlagt i udvalgets forretningsorden. " 
16 
2. Til gennemførelse af stk. 1, litra a), har Kommissionen beføjelse til at træffe 
enhver foranstaltning, som kan fremskynde ydelsen af fødevarehjælp. 
Omfanget af den bistand, der træffes beslutning om at yde i hvert enkelt tilfælde, 
begrænses til de mængder, der er nødvendige, for at den nødlidende befolkning kan klare 
sig i en periode, der principielt ikke overstiger seks måneder. 
Kommissionen sikrer, at der på alle stadier først og fremmest sættes ind på at tilvejebrin­
ge fødevarehjælp til de i stk. 1, litra a) og b), fastsatte aktioner. 
Artikel 25 
Afgørelser om aktioner, hvis finansiering i henhold til denne forordning overstiger 2 
mio. ECU, træffes efter proceduren i artikel 27. 
Artikel 26 
1. Kommissionen bistås af et udvalg for fødevarehjælp, i det følgende benævnt 
"udvalget", der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har 
Kommissionens repræsentant som formand. 
2. Udvalget undersøger, hvilke virkninger ethvert forslag om afholdelse af udgifter 
til fødevaresikkerhed har på lang sigt i familierne samt på lokalt, nationalt og 
regionalt plan i modtagerlandene under hensyntagen til principperne i artikel 1 i 
denne forordning. Endvidere analyserer og følger udvalget de politikker for 
fødevaresikkerhed, der modtager fællesskabsbistand, og det gennemgår de dertil 
hørende forslag til initiativer. 
3. Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden. 
Artikel 27 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der 
skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som 
formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. 
Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for 
vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved 
afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for 
medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i 
afstemningen. 
Kommissionen vedtager foranstaltningerne, der straks finder anvendelse. Er de ikke i 
overensstemmelse med udvalgets udtalelse, underrettes Rådet dog straks af 
Kommissionen om disse foranstaltninger. I så fald udsætter Kommissionen 
gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i et tidsrum på to 
måneder regnet fra datoen for denne underretning. 
17 
Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for det tidsrum, der 
er nævnt i ovenstående afsnit. 
Artikel 28 
1. For at sikre komplementaritetspiincippet i traktaten og styrke effektiviteten og 
sammenhængen i Fællesskabets og den nationale fødevarehjælp og aktionerne til 
støtte for fødevaresikkerheden vil Kommissionen, så vidt det overhovedet er 
muligt, bestræbe sig på at sikre en snæver koordinering af sine egne og 
medlemsstaternes aktiviteter samt EU's øvrige politikker såvel på beslutningsplan 
som på stedet, og den kan tage alle de initiativer, den finder nyttige, for at 
fremme en sådan koordinering. 
Med henblik herpå underretter medlemsstaterne Kommissionen om deres 
nationale fødevarehjælpsaktioner og deres programmer til sikring af 
fødevaresikkerheden. Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 27 de 
nærmere bestemmelser for underretning om nationale aktioner. 
2. Kommissionen påser, at de aktioner, der iværksættes af Fællesskabet, koordineres 
med de internationale organisationers og organers aktioner, især dem, der er en 
del af FN-systemet. 
3. Kommissionen bestræber sig på at udvikle samarbejdet mellem Fællesskabet og 
donortredjelande i forbindelse med fødevaresikkerhed. 
4. Koordineringen og samarbejdet mellem Fællesskabet og medlemsstaterne og 
mellem disse og de internationale organisationer og donortredjelande er genstand 
for en regelmæssig udveksling af oplysninger i udvalget. 
Artikel 29 
Udvalget kan behandle ethvert andet spørgsmål vedrørende fødevarehjælp og andre 
aktioner i denne forordning, som forelægges det af formanden enten på eget initiativ eller 
på begæring af en medlemsstats repræsentant. 
Kommissionen underretter senest én måned efter sin beslutning udvalget om de 
godkendte fødevarehjælps- og fødevaresikkerhedsaktioner og -projekter med angivelse 
af beløb, type, modtagerland og partner med ansvar for iværksættelsen. 
Kommissionen underretter udvalget om de generelle retningslinjer for produkter, der 
tilvejebringes under Fællesskabets fødevarehjælp. 
Artikel 30 
Kommissionen foretager regelmæssigt evalueringer af de vigtigste fødevarehjælpsaktioner 
for at fastslå, om de mål, der blev fastlagt i forbindelse med forberedelsen af disse 
aktioner, er blevet nået, og for at afstikke retningslinjer, der kan forbedre effektiviteten 
18 
af fremtidige aktioner. Kommissionen underretter regelmæssigt udvalget om 
evalueringsprogrammerne. 
Medlemsstaterne og Kommissionen meddeler, så snart det er muligt, hinanden 
resultaterne af evalueringsarbejdet samt de analyser og undersøgelser, der gør det muligt 
at forbedre bistandens effektivitet. Disse arbejder analyseres i udvalget. Medlemsstaterne 
og Kommissionen bestræber sig på at iværksætte fælles evalueringer. 
Kommissionen fastsætter bestemmelser om intern og ekstern udbredelse af og 
kommunikation vedrørende konklusionerne af evalueringsarbejdet i de berørte tjenester 
og organisationer. 
Artikel 31 
Kommissionen forelægger efter hvert regnskabsår Europa-Parlamentet og Rådet en 
årsberetning om gennemførelsen af denne forordning. I årsberetningen redegøres der for 
resultaterne af gennemførelsen af budgettet, for så vidt angår forpligtelser og betalinger 
samt projekter og programmer, der er finansieret det pågældende år. Årsberetningen 
skal, så vidt det er muligt, indeholde oplysninger om de midler, der er brugt på nationalt 
plan i løbet af samme regnskabsår. Den skal, så vidt det er muligt, indeholde de vigtigste 
statistiske oplysninger (for hvert modtagerland, nationalitet osv.) vedrørende licitationer 
med henblik på gennemførelsen af projekter og programmer. 
Årsberetningen skal ligeledes indeholde en beskrivelse af fordelingen af udgifterne på de 
forskellige typer foranstaltninger som fastsat i artikel 2, 5 og 8 i denne forordning. 
Endelig skal årsberetningen indeholde oplysninger om de aktioner, der iværksættes med 
de counterpart-midler, som skabes med fødevarehjælpen. 
Artikel 32 
Forordning (EØF) nr. 3972/86, nr. 1755/84, nr. 2507/88, nr. 2508/88 og nr. 1420/87 
ophæves. 
I overgangsperioden, indtil Kommissionen har vedtaget den nye forordning om 
tilvejebringelse af produkter til fødevarehjælp, gælder Kommissionens forordning nr. 
2200/87 af 8. juli 1987 om almindelige bestemmelser for tilvejebringelse i Fællesskabet 
af produkter, der skal leveres som led i Fællesskabets fødevarehjælp, fortsat. 
Kommissionen forelægger tre år efter denne forordnings ikrafttræden Rådet og Europa-
Parlamentet en samlet evaluering af de aktioner, Fællesskabet har finansieret inden for 
rammerne af forordningen, ledsaget af forslag vedrørende forordningens fremtid og om 
nødvendigt forslag til ændring af forordningen. 
Artikel 33 
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. 
19 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlems­
stat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
20 
BILAG 
1. LANDE 
LDC 
(de mindst udvik­
lede lande) Andre lavind­
komstlande (BNI 
per capita på 
mindre end 675 $ 
i 1992) Mellemindkomstlande (laveste) 
(BNI per capita på mellem 676 og 
2 695 $ i 1992) 
Afghanistan 
Bangladesh 
Benin 
Bhutan 
Botswana 
Burkina Faso 
Burundi 
Cambodja 
Kap Verde 
Comorerne 
Djibouti 
Etiopien 
Ækvatorialguinea 
Gambia 
Guinea-Bissau 
Guinea 
Haiti 
Kiribati 
Laos 
Lesotho 
Liberia 
Madagascar 
Malawi 
Maldiverne 
Mali 
Mauretanien 
Mozambique 
Myanmar 
Nepal 
Niger 
Uganda 
Den Central­
afrikanske 
Republik 
Rwanda 
Vestsamoa Kina 
Egypten 
Eritrea 
Ghana 
Guyana 
Honduras 
Indien 
Indonesien 
Kenya 
Nicaragua 
Nigeria 
Pakistan 
Sri Lanka 
Tadsjikistan 
Timor 
Vietnam 
Zimbabwe Albanien 
Algeriet 
Angola 
Anguilla 
Armenien 
Aserbajdsjan 
Sydafrika 
Belize 
Bolivia 
Cameroun 
Chile 
Colombia 
Congo 
Costa Rica 
Korea (Den 
Dem. Rep.) 
Côte d'Ivoire 
Cuba 
Dominica 
Ecuador 
El Salvador 
Staterne i det 
tidligere 
Jugoslavien 
Fiji 
Georgien 
Grenada 
Guatemala 
Iran 
Irak 
Jamaica 
Jordan 
Kasakhstan 
Kirgisistan 
Libanon 
Macao Den Dominikan­
ske Republik 
Senegal 
St. Helena 
Syrien 
St. Vincent og 
Grenadinerne 
De besatte 
områder 
(Gaza og 
Vestbredden) 
Thailand 
Tokelau 
Tonga 
Tunesien 
Swaziland 
Turkmenistan 
Turks- og Caicos-
øerne 
Tyrkiet 
Usbekistan 
Wallis og Futuna 
21 
Sâo Tome og 
Principe 
Sierra Leone 
Salomonøerne 
Somalia 
Sudan 
Tanzania 
Tchad 
Togo 
Tuvalu 
Vanuatu 
Yemen 
Zaire 
Zambia Marshall-øerne 
Mikronesien (De 
Føderative Stater) 
Moldova 
Mongoliet 
Marokko 
Namibia 
Niue 
Panama 
Papua Ny Guinea 
Paraguay 
Peru 
Filippinerne 
2. ORGANER 
WFP 
IRKK 
FICR 
UNHCR 
UNRWA FAO 
UNICEF 
3. IKKE-STATSLIGE ORGANISATIONER 
Europæiske NGO'er, NGO'er i modtagerlandet eller undtagelsesvis internationale 
NGO'er, der er specialiseret i udviklingsspørgsmål. 
22 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 250 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 11 
Katalognummcr : CB-CO-96-263-DA-C 
ISBN 92-78-05177-2 
Kontoret for De Europæiske Fsllesskabera Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
2$