A4-0131/96

Beslutning om Kommissionens oekonomiske aarsberetning 1996 (KOM(96)0086 - C4- 0193/96)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens oekonomiske aarsberetning 1996 (KOM(96)0086 - C4-0193/96),

- der henviser til konklusionerne fra Det Europaeiske Raad i Madrid om de overordnede retningslinjer for den oekonomiske politik og beskaeftigelsen,

- der henviser til EF-traktaten, saerlig artikel 2, 3 A, 102 A, 103, 130 A og 130 B,

- der henviser til Santers forslag om en europaeisk beskaeftigelsespagt, konklusionerne fra Det Europaeiske Raad i Torino den 29. marts 1996 og Santers tale paa G7-beskaeftigelseskonferencen i Lille den 1. april 1996, som alle prioriterer bekaempelsen af arbejdsloesheden,

- der henviser til hvidbogen om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik samt udtalelse fra Udvalget om Sociale Anliggender og Beskaeftigelse (A4-0131/96),

A. der henviser til, at den oekonomiske aarsberetning 1996 kan betragtes som Kommissionens indledende arbejde med henblik paa de overordnede retningslinjer for de oekonomiske politikker i overensstemmelse med EF- traktatens artikel 103,

B. der henviser til, at Kommissionen i sine oekonomiske prognoser i november 1995 skoennede en 2,7% vaekst i 1995 og en vedholdende vaekst paa 3-3,5% indtil aar 2000, men at det viste sig, at vaeksten kun blev paa 2% i andet og tredje kvartal af 1995, hvilket muligvis viser, at de faktorer, der er noedvendige for en beskaeftigelsesorienteret og investeringsledet vaekst, der kan give et signifikant fald i arbejdsloeshedsprocenten ved det tredje aartusinds begyndelse, endnu ikke er paa plads; der er enig med Kommissionen i, at en hurtig tilbagevenden til hvidbogens vaekststrategi er en noedvendig forudsaetning for en nedbringelse af arbejdsloesheden,

C. der er overrasket over, at Kommissionens beretning ingen statistikker indeholder overhovedet for 1996 eller 1997, hverken som et skoen eller en projektion af en repraesentativ indikator - som f.eks. vaeksten i BNI, vaeksten i forbrug eller investeringer, arbejdsloeshedsprocenten, vaeksten i handlen eller konvergenskriterierne - som Parlamentet kunne bruge til at vurdere de underliggende faktorer, der bestemmer niveauet for den oekonomiske aktivitet i EU i aar eller naeste aar; der desuden henviser til, at de oekonomiske prognoser for efteraaret 1995 stadig er de eneste statistiske oplysninger, der foreligger, men at de ikke er fuldt ud paalidelige,

D. der henviser til, at over 18 millioner mennesker officielt er registreret som arbejdsloese, men at mange flere soeger arbejde, og at over 50 millioner mennesker er beroert af fattigdom i hele EU, hvilket resulterer i, at nye former for social udstoedelse bliver et mere fast etableret faenomen,

E. der tager til efterretning, at stigende vaekst ikke har resulteret i lavere arbejdsloeshed, og at der fortsat er betydelige regionale forskelle i arbejdsloesheden; der derfor er overrasket over, at Kommissionen tilsyneladende ikke har gjort noget for at finde ud af, hvorfor arbejdsloesheden i nogle omraader i EU, som f.eks. Norditalien, er paa under halvdelen af EU-gennemsnittet,

F. der konstaterer, at der i beretningen advares om, at vaeksten ikke vil komme op paa 1,5% i 1996 og sandsynligvis heller ikke vil overstige dette tal i 1997, hvis ikke tilliden hurtigt genskabes,

G. der beklager, at beretningen ikke behandler de underliggende aarsager til den mindskede tillid hos erhvervslivet og forbrugerne, selv om de grundlaeggende oekonomiske forudsaetninger er gunstige, og at der ikke foreslaas egnede foranstaltninger til loesning af denne tillidskrise, som er strukturelt betinget; der henviser til, at hvis der ikke paa faellesskabsplan gennemfoeres grundlaeggende politiske aendringer med henblik paa at vende denne udvikling, og hvis der ikke sendes klare og utvetydige politiske signaler til borgere og erhvervsliv, vil den offentlige stoette i Faellesskabet til den europaeiske opbygning blive svaekket, da Faellesskabet risikerer at komme ind i en ond cirkel, hvor erhvervsliv og forbrugere gensidigt forstaerker pessimismen,

H. der er forundret over, at Kommissionen ikke henviser til, at arbejdsloesheden stiger stoet her forud for den endelige gennemfoerelse af det indre marked, og som er dybt bekymret over, at der, selv om der udtrykkes bekymring over EU-borgernes problemer, ikke gives nye forslag til loesning af disse problemer,

I. der mener, at skabelsen af job kan fremmes gennem udvikling af miljoebeskyttelse og samfundsnyttigt arbejde,

J. der er bekymret over, at de lange renter paa trods af et signifikant fald i inflationen i EU steg fra 6,8% i december 1993 til 9,0% i december 1994 og kun faldt til 7,7% i december 1995 paa trods af det markante fald i de korte renter i 1995,

K. der henviser til, at det forvaerrede oekonomiske klima og mangelen paa en hensigtsmaessig beskaeftigelsespolitik, som f.eks. foreslaaet i Delors- hvidbogens kapitel 10, har foert til stigende arbejdsloeshed i EU og har afbrudt den nedadgaaende kurve, der begyndte i foraaret 1994,

L. der henviser til, at valutauroen i foraaret 1995 kan have foert til tab af forbrugernes tillid og tab af priskonkurrenceevne paa verdensmarkedet samt mindre avancer, men at Kommissionens oekonometriske model til vurdering af indvirkningen af valutauroen paa vaeksten i BNI har overvurderet nedgangen paa 0,5% i produktionen, eftersom EU's eksport steg med 8,5% i 1995,

M. der henviser til, at social ligevaegt hoerer med til en social markedsoekonomi, og at den markedsoekonomiske effektivitet er afhaengig af accepten af en oekonomisk struktur, som forudsaetter en retfaerdig social fordeling og et socialt medansvar og tager behoerigt hensyn til beskyttelsen af miljoeet,

N. der henviser til, at den internationale konkurrenceevne i vaesentlig grad bestemmes af oekonomiernes innovationsevne, et hoejt uddannelsesniveau, en effektiv forskningsstruktur og et taet, graenseoverskridende samarbejde mellem virksomheder, hoejere laereanstalter og forskningsinstitutter,

O. der er foruroliget over, at der inden for de private pensionskasser tages ringe eller slet intet hensyn til det store antal mennesker, som har skabt disse aktiver gennem deres arbejde, og at privatiseringen af pensionskasserne boer udvides til forskellige medlemsstater, hvorved der skabes en oeget stroem af kapital fra Unionen,

1. hilser Kommissionens oekonomiske aarsberetning 1996 velkommen som et nyttigt og omfattende dokument om de oekonomiske perspektiver i Den Europaeiske Union i 1996;

2. paapeger, at der i beretningen blandt mange faktorer fremhaeves fire, nemlig pessimisme i erhvervs- og forbrugerkredse, hvilket giver sig udslag i ringe efterspoergsel, de oekonomiske konjunkturer, valutauroen og de lange renter i 1994 som aarsagen til den skuffende vaekst i 1995 (2,5%); glaeder sig i den forbindelse over, at Kommissionen med rette har udpeget de monetaere politikker og valutauroen som ansvarlige for den seneste afmatning og den negative indvirkning paa beskaeftigelsen; opfordrer derfor de monetaere myndigheder til at saenke rentesatserne mest muligt;

3. mener ikke, at det er muligt at vurdere effektiviteten af politiske foranstaltninger, hvis ikke den prioriterede opgave, som det er at bekaempe arbejdsloesheden, kommer til at indgaa i alle politikker, og aarsagerne til den oekonomiske nedgang og de eksterne snaerende baand identificeres;

4. erkender, at de nuvaerende nationale budgetpolitikker giver meget begraensede muligheder for at gennemfoere modtraek mod en konjunkturbestemt udvikling, og at oekonomisk afmatning i fremtiden vil ramme Faellesskabet som helhed; anmoder derfor Kommissionen om at undersoege muligheden for at skabe antikonjunkturelle instrumenter paa faellesskabsplan og at forelaegge forslag herom;

5. paapeger over for Kommissionen, selv om spoergsmaalet overraskende nok ikke behandles i dens beretning, at Faellesskabet boer bygge sine oekonomiske politikker og strukturpolitikker paa en klar og utvetydig fastholdelse af den europaeiske sociale model, som er et vigtigt aktiv i den europaeiske konkurrenceevne;

6. mener, at Kommissionen burde have undersoegt andre faktorer som f.eks. loenninger, arbejdsmarkedets fleksibilitet, offentlige faste investeringer, udgifter til social sikring og privat gaeld, som enten er afgoerende for konkurrenceevnen og avancen eller den samlede efterspoergsel eller begge dele, og anmoder i denne henseende Kommissionen om i kommende beretninger at forelaegge sammenlignelige oplysninger om disse faktorer i de lande, som Unionen konkurrerer med;

7. er enig med Kommissionen i, at en sund avance er noedvendig for en investeringsledet vaekst, men paapeger, at investeringer motiveres af en raekke komplekse faktorer, hvoraf én er kommende eller nye markeder for varer og tjenesteydelser; henviser til, at EU i den forbindelse ikke har vaeret tilstraekkelig innovativ sammenlignet med USA og Japan, hvor udgifter til forskning og udvikling er koncentreret taettere paa markedet end i EU;

8. deler den bekymring, der gives udtryk for i Kommissionens groenbog om innovation (KOM(95)0688), nemlig at innovationen i Europa staar i stampe;

9. mener, at konklusionen i hvidbogen fra 1994 om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse stadig er gaeldende, nemlig at Europas forsknings- og industrigrundlag lider af en raekke mangler, som f.eks.:

a) at EF investerer relativt mindre i forskning og teknologisk udvikling end sine konkurrenter,

b) at der er manglende koordinering af programmerne og strategierne inden for forskning og teknologisk udvikling,

c) at der er en begraenset evne til at omsaette de videnskabelige gennembrud og teknologiske resultater i produkter med industriel og kommerciel succes,

d) at der er utilstraekkelige investeringer i infrastrukturer,

og opfordrer derfor indtraengende Raadet og Kommissionen til at fremsaette konkrete forslag med henblik paa foelgende: stimulering og fremme af forskning og udvikling gennem skattefordele, isaer for smaa og mellemstore virksomheder, lettere adgang til og raadighed over risikovillig kapital for smaa og mellemstore virksomheder inden for forskning og udvikling og fremme af en effektiv forskningsinfrastruktur og et taet, graenseoverskridende samarbejde mellem virksomheder, hoejere laereanstalter og forskningsinstitutter;

10. anmoder derfor Raadet og Kommissionen om hurtigst muligt at overveje foranstaltninger til fremme af investeringer saasom udvidelse af EIB's rolle med hensyn til laanegarantier, foranstaltninger til fremme af samarbejdet mellem forskningsomraadet og erhvervslivet samt medlemsstaterne indbyrdes med det formaal at goere en effektiv indsats til afhjaelpning af disse svagheder;

11. stoetter de initiativer, som fremmer erhvervsuddannelse i hele livsforloebet, for at goere det muligt for arbejdstagerne at mestre indfoerelsen af den nye teknologi i produktionsprocessen;

12. beklager, at det i den oekonomiske analyse og i de politiske henstillinger ikke i tilstraekkelig grad erkendes, at offentlige og private investeringer er af afgoerende betydning for udvikling i den oekonomiske vaekst og jobskabelsen;

13. kraever derfor, at der ydes et afgoerende bidrag til gennemfoerelse af Faellesskabets overordnede maal om en betydelig nedbringelse af arbejdsloesheden og en vellykket overgang til OEMU den 1. januar 1999 gennem udvidelse af Faellesskabets finansielle instrumenter, herunder EIB og EIF, og indfoerelse af EU-vaerdipapirer til finansiering af stoerre investeringsprojekter i faellesskabsregi samt finansiel stoette til isaer SMV under hensyntagen til den omstaendighed, at anvendelse af private investeringer alene muligvis ikke kan sikre tilstraekkelig oekonomisk fremgang og en baeredygtig oekonomisk vaekst i Europa; opfordrer i den forbindelse indtraengende Raadet, Kommissionen og medlemsstaterne til at udelukke nedskaeringer i offentlige investeringer fra budgetmaessige restriktioner og til i stedet at fokusere paa andre restriktionsomraader, saasom foerst og fremmest de uproduktive og overdrevent store oprustningsudgifter;

14. bemaerker, at aarsberetningen korrekt analyserer overfoerselsmekanismen for de amerikanske dollarbevaegelser og dens indvirkning paa EU's oekonomi; understreger desuden, at det er af afgoerende betydning at indfoere den faelles valuta for at beskytte oekonomien mod denne form for valutaudsving uden for Faellesskabet, og at den samtidig vil goere det muligt at foere en mere effektiv monetaer politik;

15. minder medlemsstaterne om, at devaluering kan give en kortsigtet gevinst, men ikke er nogen erstatning for en langsigtet oekonomisk strategi;

16. paapeger, at det fulde udbytte af fordelene ved det indre marked kun kan opnaas, hvis der er en vis disciplin i forholdet mellem de enkelte valutaers vekselkurser, hvilket valutakursmekanismen giver; opfordrer derfor de medlemsstater, der ikke deltager i mekanismen, til hurtigst muligt at tilslutte sig denne;

17. bemaerker med interesse, at det i beretningen siges, at der har vaeret en taet forbindelse mellem de korte renter og den heraf foelgende vaekst i produktionen i Faellesskabet i loebet af de sidste to aartier, hvilket indikerer, at den monetaere politik er i stand til at indvirke paa den oekonomiske aktivitet og vaekst (jf. afsnit 1.2.1);

18. paapeger, at beretningens rosende ord om en historisk lav inflation i 1995 boer ses i perspektiv; henviser til, at i perioden 1993-95 ledsages faldet i priserne fra 4,6% til 3,1% af en stigning i arbejdsloeshedsprocenten fra 9,3% til omkring 11%, og at den gennemsnitlige vaekst paa 1,3% var knyttet sammen med et fald i beskaeftigelsen paa 1% i den samme periode;

19. opfordrer indtraengende medlemsstaterne til at styrke den sociale samhoerighed og beskaeftigelsen ved at indgaa en europaeisk beskaeftigelsespagt, som har en reel betydning, og som kombinerer reel jobskabelse med en omfordeling af produktivitetsstigninger mellem kapital og arbejde, en omfordeling af den loennede beskaeftigelse og en omlaegning af de ressourcer, der for oejeblikket anvendes til finansiering af passive foranstaltninger som f.eks. foertidspensionering og arbejdsloeshedsstoette for at afboede den sociale indvirkning af arbejdsloesheden;

20. udtrykker sin bekymring over overfoerslen af investeringer fra produktionen til spekulations- eller finansielle investeringer, hvor kapitalen giver et stoerre afkast; mener, at indfoerelse af en skat paa spekulative kapitaltransaktioner kunne hjaelpe med til at goere arbejdsfaktoren mere rentabel, praemiere reinvestering af profitten i den produktive sektor og derved ogsaa bidrage til valutastabiliteten;

21. glaeder sig over, at de offentlige underskud paa trods af den lave vaekst er faldet siden 1993 (-4,7% i 1995) til et niveau, der ligger taet paa konvergenskriterierne; henviser imidlertid til, at forholdet mellem gaeld og BNI hele tiden er steget og er naaet op paa et ikke tidligere set niveau paa 71%;

22. er enig med Kommissionen, naar den understreger behovet for, at offentlige myndigheder tager de noedvendige skridt til at hindre, at det offentlige underskud fjerner sig yderligere fra konvergenskriterierne, hvor dette er forekommet; understreger desuden behovet for, at der i de forskellige medlemsstater udarbejdes klare planer paa mellemlang sigt for en budgetkonsolidering, som skal styrke tilliden gennem skabelse af bedre betingelser for en haardt tiltraengt vaekst i investeringer og forbrug;

23. minder medlemsstaterne og Kommissionen om de oedelaeggende foelger af store offentlige underskud, hvis finansiering ville kraeve hoejere renter; understreger desuden, at det er noedvendigt at fortsaette bestraebelserne i retning af en budgetkonsolidering;

24. erkender alt i alt, at den fortsatte proces med konsolidering af budgettet i de enkelte medlemsstater foerst og fremmest maa dreje sig om en saenkning af de loebende udgifter, der kan nedsaettes, og ikke af investeringerne, navnlig ikke paa omraaderne undervisning, faglig uddannelse og skabelse af infrastruktur, omraader, der kan skabe et positivt grundlag for igangsaetning af oekonomien og for virksomhedernes konkurrenceevne, navnlig i de mest tilbagestaaende regioner, og saaledes fremme en reel konvergens og oekonomisk og social samhoerighed;

25. erkender betydningen af strukturfondenes bidrag til at mindske de regionale forskelle og til at befaeste det indre marked, hvilket er afgoerende for at give ensartede svar paa udefra kommende oekonomiske slag eller for at kunne indfoere nye politikker samt med henblik paa oekonomisk og social samhoerighed;

26. er af den opfattelse, at enhver saenkelse af loenniveauet vil foere til mindsket social sikkerhed, mindskede skatte- og andre statsfradrag, og at dette indtaegtstab kunne resultere i, at staternes budgetunderskud oeges;

27. understreger betydningen af en fornuftig afbalanceret oekonomisk politik, som er baseret paa finans- og budgetmaessige strategier, som gaar ud paa at nedbringe de offentlige underskud, samt fremme af en aktiv arbejdsmarkedspolitik med det formaal at modvirke social udstoedelse gennem en oeget tilpasning til arbejdet og/eller en oeget faglig uddannelse, saa der sker en foroegelse af fleksibiliteten paa arbejds- og kapitalmarkederne;

28. understreger, at det i den nuvaerende oekonomiske situation er noedvendigt at kombinere en nedbringelse af den uansvarlige offentlige gaeldssaetning i de seneste tyve aar med en kortfristet prioritering af beskaeftigelsespolitikken og en mellemfristet prioritering af stoette til innovation og selektiv vaekst;

29. er derfor enig i de politiske retningslinjer i beretningen, nemlig at:

a) loenstigningerne skal vaere forenelig med prisstabilitet,

b) en hensigtsmaessig udvikling i nominal- og realloennen ligeledes boer sikre attraktive investeringsgevinster, vaere i overensstemmelse med produktivitetsudviklingen og i fuldt omfang tage hensyn til behovet for en optimal koebekraftsudvikling med henblik paa at opnaa gode opsparings- og forbrugsmoenstre, navnlig med hensyn til den skjulte pessimisme i forbrugerkredse,

c) loendifferentieringen efter kvalifikation, uddannelse, regionale behov og arbejdserfaring skal fremmes,

d) der boer vaere en rimelig fordeling af produktivitetsgevinster mellem kapital og arbejde,

e) gevinster inden for rammerne af forhandlingsloesninger mellem arbejdsmarkedets parter, der skyldes en loenudvikling, der er langsommere end produktivitetsudviklingen, kun kan retfaerdiggoeres oekonomisk og socialt, hvis de anvendes til jobskabelse og investering;

30. opfordrer Raadet, Kommissionen og medlemsstaterne til at finde den balance mellem penge- og finanspolitikken, der er noedvendig for at sikre investeringsledet vaekst, hvilket er noeglen til en positiv loesning paa arbejdsloeshedsproblemet i EU;

31. mener, at den forventede formindskede oekonomiske aktivitet i 1996 vil faa en negativ indflydelse paa beskaeftigelsen, og at den oekonomiske politik derfor boer fokusere paa vaekstskabende foranstaltninger, men at der samtidig er behov for en raekke strukturelle tilpasninger i overensstemmelse med de maalsaetninger, der blev fastlagt paa Det Europaeiske Raad i Essen, dvs. at der skal gives prioritet til:

a) en generel nedsaettelse af arbejdstiden pr. ansat gennem en differentieret strategi, der gennemfoeres af arbejdsmarkedets parter baseret paa offentlig stoette i form af passende retlige rammer og finansiel stoette

b) reduktion af de ikke-loenmaessige omkostninger, navnlig i den lavere ende af loenskalaen,

c) bedre arbejdskraftundersoegelser og arbejdsmarkedsinformationer, baade hvad angaar hyppighed og sammenlignelighed,

d) skabelse af en bred aktiv strategi for privat-offentlig beskaeftigelsesstoette, navnlig paa lokalt plan og inden for det lovende omraade miljoemaessig teknologi;

32. afviser arbejdsmarkedsderegulering som et middel til at fremme beskaeftigelsen;

33. afviser den opfattelse, at nedskaeringer i det generelle beskatningsniveau bevirker et fald i arbejdsloesheden, eftersom saadanne foranstaltninger medvirker til at oege budgetunderskud og dermed bringer job i den offentlige sektor i fare;

34. opfordrer endnu en gang indtraengende Kommissionen, Raadet og medlemsstaterne til at udfylde deres vigtige rolle i forbindelse med den oekonomiske udvikling ved at:

a) skabe et klima, som kan bidrage til opsparinger og investeringer, etablering af virksomheder og skabelse af betingelser, som kan fremme arbejderdeltagelse i det udbytte og de investeringer (produktiv kapital), der i foerste omgang er skabt gennem en forsigtig nominel loenpolitik, dvs. en loenpolitik rettet mod produktivitet,

b) fremme industriel produktion i foerende teknologiske sektorer,

c) frigoere de transeuropaeiske net (transport, telekommunikation),

d) stoette programmer for oekologisk baeredygtige investeringer og investeringer, der fremmer den sociale samhoerighed;

35. er af den opfattelse, at en trovaerdig vaekststrategi bedst fremmes af et samfund med stabile sociale forhold, herunder fuld beskaeftigelse, ligestilling mellem forskellige samfundsgrupper, ligestilling mellem maend og kvinder og regional ligevaegt;

36. understreger, at beretningen ikke i tilstraekkelig grad behandler den kortsigtede virkning af OEMU paa beskaeftigelsen i forhold til den langsigtede virkning; understreger desuden, at medmindre der kommer en ny periode i Europa med kraftig oekonomisk vaekst og deraf foelgende lavere arbejdsloeshed inden 1999 kombineret med et reelt fremskridt hen imod oekonomisk og social samhoerighed, vil hele OEMU-projektet blive bragt alvorligt i fare;

37. er enig med Kommissionen i, at oekonomisk velfaerd paa lang sigt afhaenger af et sundt miljoe og gaelder sig over konkrete foranstaltninger, som skal sikre at producenter og forbrugere faar mere eksakt indblik i omkostningssammensaetningen bag prisen paa varer og tjenesteydelser;

38. laegger vaegt paa den positive indvirkning, som en gradvis omlaegning af skattetrykket gennem en reducering af beskatning af arbejdsindkomst og indfoerelse af afgifter paa sjaeldne raastoffer og miljoeforurenende aktiviteter (f.eks. CO2-energiafgiften), kan faa paa beskaeftigelsen;

39. er enig med Kommissionen i, at vedvarende vaekst kraever en optimal blanding af forskellige politikker, nemlig oekonomisk politik, monetaer politik, budgetpolitik og beskaeftigelsespolitik, men man maa vaere klar over, at der i forbindelse med disse politikker er tre indbyggede problemer, som i vaesentlig grad haemmer deres effektivitet:

a) de mangler effektiv koordinering - en skaevhed, som boer droeftes paa regeringskonferencen med henblik paa en styrkelse af traktatens artikel 103,

b) de suppleres ikke altid af strukturpolitikker,

c) en effektivisering er mere end nogensinde paakraevet paa grund af oeget globalisering;

40. goer endnu en gang opmaerksom paa, at beskatningen af arbejdskraft er for hoej sammenlignet med beskatningen af kapital, og opfordrer derfor indtraengende Raadet, Kommissionen og medlemsstaterne til at aendre deres skattesystemer paa en saadan maade, at de kan tage de udfordringer op, som Faellesskabet staar over for, dvs. vaekst, konkurrencedygtighed og beskaeftigelse;

41. mener, at en trovaerdig vaekststrategi kraever en effektiv gennemfoerelse af politikkerne og lovgivningen i forbindelse med det indre marked og isaer:

a) lempelse af den administrative byrde paa de smaa og mellemstore virksomheder i overensstemmelse med udtalelsen fra Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik,

b) omsaetning af EU-lovgivning til national lovgivning paa vigtige omraader som offentlige indkoeb, forsikring, fri bevaegelse for personer, audiovisuelle tjenester og intellektuel og industriel ejendomsret,

c) saerlig stoette til haandvaerkssektoren og smaa virksomheder,

d) meget lavere beskatning af udbytte, der geninvesteres, end af udbytte, der uddeles;

42. er bekymret over, at europaeiske virksomheder foretraekker at investere uden for EU i hoejere grad end indenfor, og at stroemmen af udenlandske direkte investeringer i EU viser en faldende tendens; opfordrer Kommissionen til at indfoere aendringer i EU's selskabslov paa alle omraader, herunder det finansielle omraade, hvilket vil sikre, at EU- borgerne udoever deres aktionaerrettigheder paa beslutningstagningsniveauet;

43. mener, at den fornyede dynamik i verdenshandlen er en enestaaende lejlighed for EU, og opfordrer Kommissionen til at indfoere aendringer i selskabsloven og at sikre at der inden for investeringspolitikken tages hensyn til sociale og miljoemaessige synspunkter;

44. anser det for yderst vigtigt, at det irske formandskab - i lighed med det spanske formandskab i 1995 - under plenarmoedet i juli 1996 i Strasbourg forelaegger henstillingen om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Faellesskabets oekonomiske politik i henhold til traktatens artikel 103, stk. 2;

45. opfordrer Kommissionen og Raadet til at styrke koordineringen af den oekonomiske politik og konvergensen i de oekonomiske resultater ved at forbedre processen vedroerende de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Faellesskabets oekonomiske politik gennem fastlaeggelse paa kort sigt af maalsaetninger for de enkelte medlemsstater og om noedvendigt gennem henstillinger til dem, hvis de ikke opfylder de maal, som medlemsstaterne har fastsat;

46. opfordrer paa baggrund af globaliseringen af handelen Kommissionen til at undersoege muligheden for, at Unionens deltagelse i Verdenshandelsorganisationen omfatter repraesentanter for arbejdsmarkedets parter og ikke-statslige organisationer, der beskaeftiger sig med Den Tredje Verden og miljoespoergsmaal;

47. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen og medlemsstaternes nationale parlamenter.