om ændring af forordning (EF) nr. 539/2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav

BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Dialogen om visumliberalisering mellem EU og Ukraine blev indledt i oktober 2008. I november 2010 forelagde Europa-Kommissionen den ukrainske regering en handlingsplan for visumliberalisering. Kommissionen forpligtede sig til at fremsætte forslag til indførelsen af visumfri indrejse til kortvarige ophold i Den Europæiske Union for ukrainske statsborgere, der er i besiddelse af et biometrisk pas, så snart den ukrainske regering havde opfyldt alle benchmarks i handlingsplanen for visumliberalisering.

Inden dialogen om visumliberalisering blev indledt, havde EU og Ukraine parallelt hermed indgået en aftale om lempelse af visumreglerne og en tilbagetagelsesaftale, som trådte i kraft den 1. januar 2008. Den ændrede aftale om lempelse af visumreglerne trådte i kraft den 1. juli 2013. En fuldstændig og effektiv gennemførelse af disse aftaler er en forudsætning for at indlede dialogen om visumliberalisering og en betingelse for at fortsætte denne dialog.

Handlingsplanen bygger på fire hovedområder, nemlig dokumentsikkerhed, herunder biometri (hovedområde I), migration og integreret grænseforvaltning, herunder asyl (hovedområde II), offentlig orden og sikkerhed (hovedområde III) og forbindelser udadtil og grundlæggende rettigheder (hovedområde IV). I handlingsplanen fastsættes en række præcise benchmarks for hvert af disse fire hovedområder, hvad angår teknisk relevante spørgsmål med henblik på at vedtage en lovgivningsmæssig, politisk og institutionel ramme (fase 1) og sikre en effektiv og bæredygtig gennemførelse heraf (fase 2).

Siden indledningen af dialogen om visumliberalisering mellem EU og Ukraine har Kommissionen rapporteret til Europa-Parlamentet og Rådet om de fremskridt, Ukraine har gjort med hensyn til at opfylde de benchmarks, der er fastsat på de fire hovedområder i første og anden fase af handlingsplanen. Fremskridtene er blevet vurderet på grundlag af evalueringer på stedet foretaget af eksperter fra EU-medlemsstaterne og detaljerede oplysninger fra Ukraine.

Den 16. september 2011 vedtog Kommissionen sin første statusrapport om Ukraines gennemførelse af handlingsplanen og fremsatte flere henstillinger med henblik på at afslutte første fase (lovgivnings- og planlægningsfasen). Kommissionen offentliggjorde sin anden statusrapport den 9. februar 2012 og den tredje den 15. november 2013. Efter Kommissionens fjerde statusrapport den 27. maj 2014 og Rådets godkendelse heraf den 23. juni 2014 var Ukraine officielt inde i anden fase af handlingsplanen, hvor der blev foretaget en vurdering af landets bæredygtige gennemførelse af den lovgivningsmæssige og politiske ramme.

Kommissionen vedtog den femte statusrapport om Ukraines gennemførelse af handlingsplanen for visumliberalisering den 8. maj 2015. I rapporten anføres det, at de fremskridt, de ukrainske myndigheder har gjort med gennemførelsen af anden fase af handlingsplanen, var bemærkelsesværdige. I overensstemmelse med metodologien i handlingsplanen tilrettelagde Kommissionen en række evalueringer på stedet, som involverede eksperter fra EU-medlemsstaterne. Rapporten blev ledsaget af en vurdering af de potentielle migrations- og sikkerhedsmæssige virkninger af en fremtidig visumliberalisering for ukrainske statsborgere ved indrejse i EU.

I den sjette og sidste statusrapport, der blev vedtaget den 18. december 2015, fandt Kommissionen, at Ukraine havde gjort de nødvendige fremskridt og iværksat alle de nødvendige reformer for på en effektiv og bæredygtig måde at sikre, at alle de resterende benchmarks opfyldes. På grundlag af denne vurdering og i lyset af resultatet af den løbende overvågning og rapportering, der havde fundet sted siden indledningen af dialogen om visumliberalisering mellem EU og Ukraine, bekræftede Kommissionen, at Ukraine havde opfyldt alle de benchmarks, der var fastsat på hvert af de fire hovedområder i anden fase af handlingsplanen, og at den i begyndelsen af 2016 ville fremsætte et lovgivningsmæssigt forslag om ændring af forordning (EF) nr. 539/2001 med henblik på overførsel af Ukraine til listen over lande, hvis statsborgere er fritaget for visumpligt (bilag II).

Siden vedtagelsen af den sjette rapport har Kommissionen desuden noteret sig de fremskridt, de ukrainske myndigheder har gjort for at gennemføre de reformer, der er nødvendige i henhold til handlingsplanen. Det nationale kontor for korruptionsbekæmpelse er operationelt og begyndt at fungere sammen med den specialiserede anklagemyndighed for korruptionsbekæmpelse. Efter at det er lykkedes at få vedtaget lovene om inddrivelse af aktiver og ændringerne af loven om anklagemyndigheden i forbindelse med den specialiserede anklagemyndighed for korruptionsbekæmpelse (18. februar 2016) samt loven om elektronisk formueangivelse (15. marts 2016), er der blevet konstateret yderligere fremskridt i midten af marts 2016, da der blev udnævnt yderligere to medlemmer af bestyrelsen for det nationale agentur for forebyggelse af korruption, således at bestyrelsen er blevet beslutningsdygtig. Den 28. marts blev agenturets leder valgt, og den 30. marts blev agenturet registreret som en juridisk person. De ukrainske myndigheder har i statsbudgettet for 2016 også afsat finansielle midler til at sikre en velfungerende institutionel ramme for korruptionsbekæmpelse, bl.a. det nationale kontor for korruptionsbekæmpelse.

Ud over at rapportere om handlingsplanen har Kommissionen løbende overvåget gennemførelsen af aftalen om lempelse af visumreglerne og tilbagetagelsesaftalen, navnlig via de blandede udvalg, der blev nedsat i medfør af disse aftaler. Det sidste møde i det blandede visumlempelsesudvalg fandt sted den 23. april 2015 og i det blandede tilbagetagelsesudvalg den 6. maj 2015. I den forbindelse bemærkede Kommissionen, at gennemførelsen af de to aftaler overordnet set var meget tilfredsstillende.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område og Unionens politik på andre områder

I Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 fastlægges listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af medlemsstaternes ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav. Forordning (EF) nr. 539/2001 finder anvendelse i alle medlemsstater - med undtagelse af Irland og Det Forenede Kongerige - samt i Island, Liechtenstein, Norge og Schweiz. Forordningen udgør en del af EU's fælles visumpolitik for kortvarige ophold på 90 dage inden for en periode på 180 dage.

Ukraine er på nuværende tidspunkt opført på listen i bilag I til forordning (EF) nr. 539/2001, dvs. blandt de lande, hvis statsborgere skal have visum for at indrejse på EU-medlemsstaternes område.

Forordning (EF) nr. 539/2001 blev senest ændret ved forordning (EU) nr. 259/2014, da Moldova blev overført til listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for visumpligten, efter at det var lykkedes for landet at nå målene i landets handlingsplan for visumliberalisering, og forordning (EU) nr. 509/2014 blev senest ændret, da fem lande i Caribien og elleve lande i Stillehavet samt Colombia, Peru og De Forenede Arabiske Emirater blev fritaget for visumpligten - efter at der var indgået aftaler om visumfritagelse mellem EU og de respektive tredjelande - som følge af en regelmæssig gennemgang af listerne.

De kriterier, der skal tages hensyn til, når det på grundlag af en vurdering fra sag til sag besluttes, hvilke tredjelande der skal på listen over lande, hvis statsborgere er visumpligtige eller fritaget for visumkravet, er fastsat i artikel 1 i forordning (EF) nr. 539/2001 (indført ved forordning (EU) nr. 509/2014). De omfatter "ulovlig indvandring, offentlig orden og sikkerhed, økonomiske fordele, navnlig med hensyn til turisme og udenrigshandel, Unionens eksterne forbindelser med de pågældende tredjelande, herunder navnlig hensynet til menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, samt konsekvenserne af regional sammenhæng og gensidighed". Der lægges særlig vægt på sikkerheden ved de rejsedokumenter, som de pågældende tredjelande udsteder.

Der er ingen grund til at gøre indførelsen af visumfritagelse for ukrainske statsborgere betinget af, at der indgås en aftale om visumfritagelse med EU, da Ukraine allerede har fritaget alle EU-borgere for visumkravet for ophold på 90 dage (inden for en periode på 180 dage). Hvis denne afgørelse ophæves, eller visumfritagelsesordningen misbruges, vil de eksisterende gensidigheds og suspensionsmekanismer i forordning (EF) nr. 539/2001 være tilstrækkelige til at afhjælpe problemerne.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET