tOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93) 554 endelig udg. 
Bruxelles, den 15. november 1993 
Forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EØF) 
om visse gennemførelsesbestemmelser til 
Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem 
De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side 
og Republikken Ungarn på den anden side 
Forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EØF) 
om visse gennemførelsesbestemmelser til 
Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem 
De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side 
og Republikken Polen på den anden side 
(forelagt af Kommissionen) 
* 
BEGRUNDELSE 
Med forordningsforslagene fastsættes der regler for anvendelsen af visse 
beskyttelsesforanstaltninger og foranstaltninger til handelsbeskyttelse, som 
findes i Europaaftalerne, og der skabes dermed et retsgrundlag for 
Kommissionen til at gennemføre bestemmelserne i Europaaftalerne vedrørende 
landbrugsprodukter. 
Fællesskabet undertegnede den 16. december 1991 Europaaftalerne med 
henholdsvis Ungarn og Polen. Med henblik på at sætte handelsbestemmelserne i 
kraft så hurtigt som muligt blev der samtidig undertegnet interimsaftaler og 
handel og handelsanliggender, og disse trådte i kraft den 1. marts 1992. 
Målet med forordningsforslagene er at indføre særlige regler vedrørende de 
generelle bestemmelser for Fællesskabets importordning (herunder 
bestemmelserne vedrørende beskyttelse mod subsidier og dumpingpraksis i 
forbindelse med import fra tredjelande) med henblik på overholdelse af 
forpligtelserne i henhold til Europaaftalerne. 
Der er udstedt lignende forordninger om iværksættelse af sådanne 
foranstaltninger som led i interimsaftalerne (forordning (EØF) nr. 518/92, 
EFT nr. L 56 af 29.2.1992, s. 3 og 519/92, EFT nr. L 56 af 29.2.1992, s. 6). 
I udsigten til Europaaftalernes ikrafttræden anmoder Kommissionen Rådet om 
at vedtage de foreslåede forordninger. 
3 
Forslag lil 
RÅDEISLFQRORD^INGiEØF) 
om visse gennemførelsesbestemmelser til 
Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem 
De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side 
og Republikken Ungarn på den anden side 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR-
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 113, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Der blev den 16. december 1991 i Bruxelles undertegnet en Europaaftale 
mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og 
Republikken Ungarn på den anden side, i det følgende benævnt "aftalen"; 
i afventning af Europaaftalens ikrafttræden blev bestemmelserne heri 
vedrørende handel og handelsanliggender sat i kraft den 1. marts 1992 ved en 
interimsaftale mellem Det Europæiske økonomiske Fællesskab og Det Europæiske 
Kul- og Stålfællesskab på den ene side og Ungarn på den anden side om handel 
og handelsanliggender, undertegnet i Bruxelles den 16. december 19911); 
efter konklusionerne af Det Europæiske Råds møde i København den 21. og 22. 
juni 1993 om de nye handelsindrømmelser over for landene i Central- og 
Østeuropa blev der den .... 1993 undertegnet en supplerende protokol til 
Europaaftalen og interimsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab 
og Det Europæiske Kul- og stålfællesskab på den ene side og Ungarn på den 
anden side2); 
Rådets forordning (EØF) nr. 519/923) om visse gennemførelsesbestemmelser 
til interimsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Det 
Europæiske Kul- og stålfællesskab på den ene side og Ungarn på den anden 
side om handel og handelsanliggender, ændret ved forordning (EØF) nr. 
2234/93*), fastsætter fremgangsmåderne for anvendelsen af nævnte interims­
aftale; 
i) EFT nr. L 116 af 30.4.1992, s. 2. 
2) EFT nr. L 
3) EFT nr. L 56 af 29.2.1992, s. 6. 
4) EFT nr. L 200 af 10.8.1993, s. 4. 
det er nødvendigt at fastsætte nærmere bestemmelser for iværksættelsen af 
visse af aftalens bestemmelser af samme art som dem, der er indeholdt i 
forordning (EøF) nr. 519/92; 
hvad angår handelsbeskyttelsesforanstaltningerne, bør der fastsættes særlige 
bestemmelser vedrørende de almindelige regler, der navnlig er fastsat i 
Rådets forordning (EØF) nr. 288/82 af 5. februar 1982 om den fælles import­
ordning5), og i Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om 
beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke 
er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab6), for så vidt 
bestemmelserne i aftalen kræver det; 
under overvejelserne om, hvorvidt der skal træffes en beskyttelsesforan­
staltning, bør der tages hensyn til de forpligtelser, der er defineret i 
aftalen; 
procedurerne vedrørende beskyttelsesklausuler, der er foreskrevet i trakta­
ten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, finder ligeledes 
anvendelse; 
der er fastsat særlige regler om beskyttelsesforanstaltninger vedrørende de 
tekstilvarer, der er genstand for protokol nr. 1 til aftalen; 
der bør indføres særlige procedurer for anvendelsen af beskyttelsesforan­
staltningerne i landbrugssektorerne -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
AFSNIT I Landbrugsprodukter 
Artikel 1 
For landbrugsprodukter, der er omfattet af bilag II til traktaten og som led 
i en fælles markedsordning er undergivet importafgiftsordningen, samt for 
varer henhørende under KN-kode 0711 90 50 og 2003 10 10 fastsættes gennem­
førelsesbestemmelserne til artikel 20, stk. 2 og 4, i aftalen, efter 
fremgangsmåden i artikel 23 i Rådets forordning nr. 1766/927) eller de 
tilsvarende bestemmelser i de øvrige forordninger om fælles markedsordnin­
ger. Det kan i disse bestemmelser fastsættes, at der skal indføres en 
ordning med importlicenser for de sektorer, for hvilke der i den fælles 
markedsordning ikke er fastsat sådanne licenser. 
5) EFT nr. L 35 af 9.2.1982, s. 1. Forordningen er senest ændret ved 
forordning (EØF) nr. 2978/91 (EFT nr. L 284 af 12.10.1991, s. 1). 
6) EFT nr. L 209 af 2.8.1988, s. 1. 
7) Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 1.7.1992, EFT nr. L 181 af 
1.7.1992, s. 21. 
AFSNIT II Beskyttelsesforanstaltninger 
Artikel 2 
Rådet kan efter proceduren i artikel 113 i traktaten beslutte at rette 
henvendelse til det Associeringsråd, der er nedsat ved aftalen, om de 
foranstaltninger, der er fastsat i artikel 28 og artikel 117, stk. 2, i 
aftalen. Rådet vedtager i givet fald disse foranstaltninger efter samme 
fremgangsmåde. 
Kommissionen kan fremsætte de hertil nødvendige forslag på eget initiativ 
eller på begæring af en medlemsstat. 
Artikel 3 
1. I tilfælde af praksis, der vil kunne berettige Fællesskabets anvendelse 
af de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 62 i aftalen, udtaler 
Kommissionen sig om foreneligheden af denne praksis med aftalen, efter at 
den på eget initiativ eller på begæring af en medlemsstat har undersøgt 
sagens akter. Den foreslår i givet fald Rådet, der træffer afgørelse efter 
fremgangsmåden i artikel 113 i EøF-traktaten, at vedtage beskyttelsesforan­
staltninger, undtagen i tilfælde af subsidier, på hvilke forordning (EØF) 
nr. 2423/88 finder anvendelse, idet sådanne foranstaltninger træffes efter 
de i nævnte forordning fastsatte procedurer. Disse foranstaltninger træffes 
kun på de betingelser, der er fastsat i artikel 62, stk. 6, i aftalen. 
2. I tilfælde af praksis, der vil kunne udsætte Fællesskabet for foran­
staltninger truffet af Ungarn i overensstemmelse med artikel 62 i aftalen, 
udtaler Kommissionen sig om foreneligheden af denne praksis med de i aftalen 
nedfældede principper, efter at den har foretaget en undersøgelse af sagens 
akter. Den træffer i givet fald passende beslutninger herom på grundlag af 
de kriterier, der er fastlagt i forbindelse med anvendelsen af EØF-trakta-
tens artikel 85, 86 og 92. 
Artikel 4 
I tilfælde af praksis, der vil kunne berettige Fællesskabets anvendelse af 
de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 29 i aftalen, træffes der 
beslutning om indførelse af antidumpingforanstaltninger under overholdelse 
af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2423/88 og efter proceduren i 
artikel 33, stk. 2 og 3, litra b) eller d). 
Artikel 5 
1. såfremt en medlemsstat anmoder Kommissionen om anvendelse af beskyttel­
sesforanstaltninger i henhold til artikel 30 eller 31 i aftalen, forsyner 
den Kommissionen med de oplysninger, der er nødvendige til at retfærdiggøre 
dens anmodning. 
Såfremt Kommissionen beslutter ikke at anvende beskyttelsesforanstaltninger, 
underretter den Rådet og medlemsstaterne derom inden for en frist på fem 
arbejdsdage fra datoen for modtagelsen af medlemsstatens anmodning. 
to 
Enhver medlemsstat kan indbringe Kommissionens afgørelse for Rådet inden for 
en frist på ti arbejdsdage fra meddelelsen af den pågældende afgørelse. 
I tilfælde af, at Rådet med kvalificeret flertal angiver, at det agter at 
træffe en anden afgørelse, underretter Kommissionen straks Ungarn herom og 
meddeler Ungarn, at der indledes konsultationer i Associeringsrådet som 
omhandlet i artikel 33, stk. 2 og 3, i aftalen. 
Rådet kan med kvalificeret flertal træffe anden afgørelse inden for en frist 
på tyve arbejdsdage efter afslutningen af konsultationerne med Ungarn i 
dette Associeringsråd. 
2. Kommissionen bistås af et udvalg, i det følgende benævnt "udvalget", der 
består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har en repræsentant 
for Kommissionen som formand. 
Udvalget træder sammen efter indkaldelse fra formanden. Denne meddeler 
straks medlemsstaterne alle hensigtsmæssige oplysninger. 
3. Såfremt Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget 
initiativ fastslår, at der bør anvendes beskyttelsesforanstaltninger i 
henhold til artikel 30 eller 31 i aftalen: 
underretter den, hvis den har handlet på eget initiativ, omgående 
medlemsstaterne herom, eller hvis der er tale om at efterkomme en 
anmodning fra en medlemsstat, inden for en frist på fem arbejdsdage fra 
datoen for modtagelsen af denne anmodning, 
hører den udvalget, 
underretter den samtidig Ungarn derom og meddeler Associeringsrådet, at 
der indledes konsultationer som omhandlet i artikel 33, stk. 2 og 3, i 
aftalen, 
giver den samtidig Associeringsrådet alle oplysninger, der er nødvendige 
for disse konsultationer. 
4. Konsultationerne i Associeringsrådet betragtes under alle omstændig­
heder som afsluttet ved udløbet af en frist på 30 dage efter den i stk. 1, 
fjerde afsnit, eller i stk. 3 omhandlede meddelelse. 
Ved afslutningen af konsultationerne eller i givet fald ved udløbet af 
nævnte frist på 30 dage kan Kommissionen, såfremt intet andet arrangement 
har kunnet indgås, efter høring af udvalget træffe passende foranstaltninger 
til iværksættelse af artikel 30 eller 31 i aftalen. 
y 
5. Den i stk. 4 omhandlede afgørelse meddeles straks Rådet, medlemssta­
terne og Ungarn; den meddeles tillige Associeringsrådet. 
Den anvendes straks. 
6. Enhver medlemsstat kan indbringe den af Kommissionen i henhold til stk. 
4 trufne afgørelse for Rådet inden for en frist på ti arbejdsdage efter 
meddelelsen af denne afgørelse. 
7. såfremt Kommissionen ikke har truffet nogen afgørelse i henhold til stk, 
4, andet afsnit, inden for en frist på ti arbejdsdage efter afslutningen af 
konsultationerne i Associeringsrådet, eller i givet fald efter udløbet af 
den i samme stykke nævnte frist på 30 dage, kan enhver medlemsstat, der har 
indbragt sagen for Kommissionen i henhold til stk. 3, indbringe sagen for 
Rådet. 
8. I de i stk. 6 og 7 nævnte tilfælde kan Rådet med kvalificeret flertal 
træffe anden afgørelse inden for en frist på to måneder. 
Artikel 6 
1. Når ekstraordinære omstændigheder som omhandlet i artikel 33, stk. 3, 
litra d), i aftalen gør sig gældende, kan Kommissionen træffe øjeblikkelige 
beskyttelsesforanstaltninger i de i aftalens artikel 30 og 31 omhandlede 
tilfælde. 
2. Modtager Kommissionen en anmodning fra en medlemsstat, træffer den en 
afgørelse senest fem arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen. 
Kommissionens afgørelse meddeles Rådet og medlemsstaterne. 
3. Enhver medlemsstat kan indbringe Kommissionens afgørelse for Rådet efter 
fremgangsmåden i artikel 5, stk. 6. 
Fremgangsmåden i artikel 5, stk. 7 og 8, finder anvendelse. 
Såfremt Kommissionen ikke har truffet nogen afgørelse inden for den i stk. 2 
nævnte frist, kan enhver medlemsstat, der har indbragt sagen for 
Kommissionen, indbringe sagen for Rådet efter fremgangsmåderne i de foregå­
ende afsnit. 
Artikel 7 
Fremgangsmåderne i artikel 5 og 6 finder ikke anvendelse på de varer, der er 
omfattet af protokol nr. 1 til aftalen. 
s 
Artikel 8 
Når omstændighederne gør det nødvendigt at træffe foranstaltninger vedrø­
rende landbrugsprodukter i medfør af artikel 21 eller 30 i aftalen eller 
bestemmelserne i bilagene vedrørende disse produkter, træffes sådanne 
foranstaltninger uanset artikel 5 og 6 efter fremgangsmåderne i forskrif­
terne for de fælles markedsordninger og i de specifikke forskrifter, der 
fastsættes i henhold til EøF-traktatens artikel 235 for varer fremstillet på 
basis af landbrugsprodukter, dog under overholdelse af betingelserne i 
artikel 21 eller 33, stk. 2 og 3, i aftalen. 
Artikel 9 
Fællesskabets meddeleiser til det ved aftalen oprettede Associeringsråd 
gives af Kommissionen. 
Artikel 10 
Denne forordning berører ikke anvendelsen af de beskyttelsesklausuler, der 
omhandles i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 109 H og 109 I, efter de procedurer, der er fastsat deri. 
Artikel 11 
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Den anvendes fra datoen for Europaaftalens ikrafttræden. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
'-\ 
Forslag til 
RåDEIS_i:ORORDNING (EØF) 
om visse gennemførelsesbestemmelser til 
Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem 
De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på åen ene sidr 
og Republikken Polen på den anden side 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR-
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 113, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Der blev den 16. december 1991 i Bruxelles undertegnet en Europaaftale 
mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og 
Republikken Polen på den anden side, i det følgende benævnt "aftalen"; 
i afventning af Europaaftalens ikrafttræden blev bestemmelserne heri 
vedrørende handel og handelsanliggender sat i kraft den 1. marts 1992 ved en 
interimsaftale mellem Det Europæiske økonomiske Fællesskab og Det Europæiske 
Kul- og Stålfællesskab på den ene side og Polen på den anden side om handel 
og handelsanliggender, undertegnet i Bruxelles den 16. december 1991*); 
efter konklusionerne af Det Europæiske Råds møde i København den 21. og 22. 
juni 1993 om de nye handelsindrømmelser over for landene i Central- og 
Østeuropa blev der den .... 1993 undertegnet en supplerende protokol til 
Europaaftalen og interimsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab 
og Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab på den ene side og Polen på den 
anden side2); 
Rådets forordning (EØF) nr. 518/923) om visse gennemførelsesbestemmelser 
til interimsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Det 
Europæiske Kul- og stålfællesskab på den ene side og Polen på den anden side 
om handel og handelsanliggender, ændret ved forordning (EØF) nr. 2233/934), 
fastsætter fremgangsmåderne for anvendelsen af nævnte interimsaftale; 
1) EFT nr. L 116 af 30.4.1992, s. 2. 
2) EFT nr. L 
3) EFT nr. L 56 af 29.2.1992, s. 3. 
4) EFT nr. L 200 af 10.8.1993, s. 3. 
40 
det er nødvendigt at fastsætte nærmere bestemmelser for iværksættelsen af 
visse af aftalens bestemmelser af samme art som dem, der er indeholdt i 
forordning (EØF) nr. 518/92; 
hvad angår handelsbeskyttelsesforanstaltningerne, bør der fastsættes særlige 
bestemmelser vedrørende de almindelige regler, der navnlig er fastsat i 
Rådets forordning (EØF) nr. 288/82 af 5. februar 1982 om den fælles import­
ordning5), og i Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om 
beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke 
er medlemmer af Det Europæiske økonomiske Fællesskab6), for så vidt 
bestemmelserne i aftalen kræver det; 
under overvejelserne om, hvorvidt der skal træffes en beskyttelsesforan­
staltning, bør der tages hensyn til de forpligtelser, der er defineret i 
aftalen; 
procedurerne vedrørende beskyttelsesklausuler, der er foreskrevet i trakta­
ten om oprettelse af Det Europæiske økonomiske Fællesskab, finder ligeledes 
anvendelse; 
der er fastsat særlige regler om beskyttelsesforanstaltninger vedrørende de 
tekstilvarer, der er genstand for protokol nr. 1 til aftalen; 
der bør indføres særlige procedurer for anvendelsen af beskyttelsesforan­
staltningerne i landbrugssektorerne -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
AFSNIT I Landbrugsprodukter 
Artikel 1 
For landbrugsprodukter, der er omfattet af bilag II til traktaten og som led 
i en fælles markedsordning er undergivet importafgiftsordningen, samt for 
varer henhørende under KN-kode 0711 90 50 og 2003 10 10 fastsættes gennem­
førelsesbestemmelserne til artikel 20, stk. 2 og 4, i aftalen, efter 
fremgangsmåden i artikel 23 i Rådets forordning nr. 1766/92') eller de 
tilsvarende bestemmelser i de øvrige forordninger om fælles markedsordnin­
ger. Det kan i disse bestemmelser fastsættes, at der skal indføres en 
ordning med importlicenser for de sektorer, for hvilke der i den fælles 
markedsordning ikke er fastsat sådanne licenser. 
5) EFT nr. L 35 af 9.2.19 82, s. 1. Forordningen er senest ændret ved 
forordning (EØF) nr. 2978/91 (EFT nr. L 284 af 12.10.1991, s. 1). 
6) EFT nr. L 209 af 2.8.1988, s. 1. 
7) Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 1.7.1992, EFT nr. L 181 af 
1.7.1992, s. 21. 
AA 
AFSNIT II Beskyttelsesforanstaltninger 
Artikel 2 
Rådet kan efter proceduren i artikel 113 i traktaten beslutte at rette 
henvendelse til det Associeringsråd, der er nedsat ved aftalen, om de 
foranstaltninger, der er fastsat i artikel 28 og artikel 115, stk. 2, i 
aftalen. Rådet vedtager i givet fald disse foranstaltninger efter samme 
fremgangsmåde. 
Kommissionen kan fremsætte de hertil nødvendige forslag på eget initiativ 
eller på begæring af en medlemsstat. 
Artikel 3 
1. I tilfælde af praksis, der vil kunne berettige Fællesskabets anvendelse 
af de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 63 i aftalen, udtaler 
Kommissionen sig om foreneligheden af denne praksis med aftalen, efter at 
den på eget initiativ eller på begæring af en medlemsstat har undersøgt 
sagens akter. Den foreslår i givet fald Rådet, der træffer afgørelse efter 
fremgangsmåden i artikel 113 i EØF-traktaten, at vedtage beskyttelsesforan­
staltninger, undtagen i tilfælde af subsidier, på hvilke forordning (EØF) 
nr. 2423/88 finder anvendelse, idet sådanne foranstaltninger træffes efter 
de i nævnte forordning fastsatte procedurer. Disse foranstaltninger træffes 
kun på de betingelser, der er fastsat i artikel 63, stk. 6, i aftalen. 
2. I tilfælde af praksis, der vil kunne udsætte Fællesskabet for foran­
staltninger truffet af Polen i overensstemmelse med artikel 63 i aftalen, 
udtaler Kommissionen sig om foreneligheden af denne praksis med de i aftalen 
nedfældede principper, efter at den har foretaget en undersøgelse af sagens 
akter. Den træffer i givet fald passende beslutninger herom på grundlag af 
de kriterier, der er fastlagt i forbindelse med anvendelsen af EøF-trakta­
tens artikel 85, 86 og 92. 
Artikel 4 
I tilfælde af praksis, der vil kunne berettige Fællesskabets anvendelse af 
de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 29 i aftalen, træffes der 
beslutning om indførelse af antidumpingforanstaltninger under overholdelse 
af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2423/88 og efter proceduren i 
artikel 33, stk. 2 og 3, litra b) eller d). 
Artikel 5 
1. Såfremt en medlemsstat anmoder Kommissionen om anvendelse af beskyttel­
sesforanstaltninger i henhold til artikel 30 eller 31 i aftalen, forsyner 
den Kommissionen med de oplysninger, der er nødvendige til at retfærdiggøre 
dens anmodning. 
Såfremt Kommissionen beslutter ikke at anvende beskyttelsesforanstaltninger, 
underretter den Rådet og medlemsstaterne derom inden for en frist på fem 
arbejdsdage fra datoen for modtagelsen af medlemsstatens anmodning. 
Enhver medlemsstat kan indbringe Kommissionens afgørelse for Rådet inden for 
en frist på ti arbejdsdage fra meddelelsen af den pågældende afgørelse. 
I tilfælde af, at Rådet med kvalificeret flertal angiver, at det agter at 
træffe en anden afgørelse, underretter Kommissionen straks Polen herom og 
meddeler Polen, at der indledes konsultationer i Associeringsrådet som 
omhandlet i artikel 33, stk. 2 og 3, i aftalen. 
Rådet kan med kvalificeret flertal træffe anden afgørelse inden for en frist 
på tyve arbejdsdage efter afslutningen af konsultationerne med Polen i dette 
Associeringsråd. 
2. Kommissionen bistås af et udvalg, i det følgende benævnt "udvalget", der 
består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har en repræsentant 
for Kommissionen som formand. 
udvalget træder sammen efter indkaldelse fra formanden. Denne meddeler 
straks medlemsstaterne alle hensigtsmæssige oplysninger. 
3. såfremt Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget 
initiativ fastslår, at der bør anvendes beskyttelsesforanstaltninger i 
henhold til artikel 30 eller 31 i aftalen: 
underretter den, hvis den har handlet på eget initiativ, omgående 
medlemsstaterne herom, eller hvis der er tale om at efterkomme en 
anmodning fra en medlemsstat, inden for en frist på fem arbejdsdage fra 
datoen for modtagelsen af denne anmodning, 
hører den udvalget, 
underretter den samtidig Polen derom og meddeler Associeringsrådet, at 
der indledes konsultationer som omhandlet i artikel 33, stk. 2 og 3, i 
aftalen, 
giver den samtidig Associeringsrådet alle oplysninger, der er nødvendige 
for disse konsultationer. 
4. Konsultationerne i Associeringsrådet betragtes under alle omstændig­
heder som afsluttet ved udløbet af en frist på 30 dage efter den i stk. 1, 
fjerde afsnit, eller i stk. 3 omhandlede meddelelse. 
Ved afslutningen af konsultationerne eller i givet fald ved udløbet af 
nævnte frist på 30 dage kan Kommissionen, såfremt intet andet arrangement 
har kunnet indgås, efter høring af udvalget træffe passende foranstaltninger 
til iværksættelse af artikel 30 eller 31 i aftalen. 
^3 
5. Den i stk. 4 omhandlede afgørelse meddeles straks Rådet, medlemssta­
terne og Polen; den meddeles tillige Associeringsrådet. 
Den anvendes straks. 
6. Enhver medlemsstat kan indbringe den af Kommissionen i henhold til stk. 
4 trufne afgørelse for Rådet inden for en frist på ti arbejdsdage efter 
meddelelsen af denne afgørelse. 
7. såfremt Kommissionen ikke har truffet nogen afgørelse i henhold til stk. 
4, andet afsnit, inden for en frist på ti arbejdsdage efter afslutningen af 
konsultationerne i Associeringsrådet, eller i givet fald efter udløbet af 
den i samme stykke nævnte frist på 30 dage, kan enhver medlemsstat, der har 
indbragt sagen for Kommissionen i henhold til stk. 3, indbringe sagen for 
Rådet. 
8. I de i stk. 6 og 7 nævnte tilfælde kan Rådet med kvalificeret flertal 
træffe anden afgørelse inden for en frist på to måneder. 
Artikel 6 
1. Når ekstraordinære omstændigheder som omhandlet i artikel 33, stk. 3, 
litra d), i aftalen gør sig gældende, kan Kommissionen træffe øjeblikkelige 
beskyttelsesforanstaltninger i de i aftalens artikel 30 og 31 omhandlede 
tilfælde. 
2. Modtager Kommissionen en anmodning fra en medlemsstat, træffer den en 
afgørelse senest fem arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen. 
Kommissionens afgørelse meddeles Rådet og medlemsstaterne. 
3. Enhver medlemsstat kan indbringe Kommissionens afgørelse for Rådet efter 
fremgangsmåden i artikel 5, stk. 6. 
Fremgangsmåden i artikel 5, stk. 7 og 8, finder anvendelse. 
Såfremt Kommissionen ikke har truffet nogen afgørelse inden for den i stk. 2 
nævnte frist, kan enhver medlemsstat, der har indbragt sagen for Kommissio­
nen, indbringe sagen for Rådet efter fremgangsmåderne i de foregående 
afsnit. 
Artikel 7 
Fremgangsmåderne i artikel 5 og 6 finder ikke anvendelse på de varer, der er 
omfattet af protokol nr. 1 til aftalen. 
AH 
Artikel 8 
Når omstændighederne gør det nødvendigt at træffe foranstaltninger vedrø­
rende landbrugsprodukter i medfør af artikel 21 eller 30 i aftalen eller 
bestemmelserne i bilagene vedrørende disse produkter, træffes sådanne 
foranstaltninger uanset artikel 5 og 6 efter fremgangsmåderne i forskrif­
terne for de fælles markedsordninger og i de specifikke forskrifter, der 
fastsættes i henhold til EøF-traktatens artikel 235 for varer fremstillet 
basis af landbrugsprodukter, dog under overholdelse af betingelserne i 
artikel 21 eller 33, stk, 2 og 3, i aftalen. 
Artikel 9 
Fællesskabets meddelelser til det ved aftalen oprettede Associeringsråd 
gives af Kommissionen. 
Artikel 10 
Denne forordning berører ikke anvendelsen af de beskyttelsesklausuler, der 
omhandles i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 109 H og 109 I, efter de procedurer, der er fastsat deri. 
Artikel 11 
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Den anvendes fra datoen for Europaaftalens ikrafttræden. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
/IS' 
ISSN 0254-1459 
KOM (93) 554 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 02 il 
Katalognummer : CB-CO-93-592-DA-C 
ISBN 92-77-60762-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg