EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 6.1.2023 COM(2023) 5 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN om vurderingen af toldovertrædelser og sanktioner i medlemsstaterne i henhold til EU-toldkodeksen {SWD(2023) 2 final}



RESUMÉ Den Europæiske Unions toldlovgivning harmoniseres gennem EU-toldkodeksen . EU-toldkodeksen indeholder en forpligtelse for medlemsstaterne til at fastsætte sanktioner for manglende overholdelse af toldlovgivningen og fastsætter, at sådanne sanktioner skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne skal give Kommissionen meddelelse om de gældende nationale bestemmelser om toldsanktioner inden for en bestemt frist fra datoen for anvendelsen af sådanne bestemmelser og hurtigst muligt underrette den om enhver efterfølgende ændring af disse bestemmelser. Medlemsstaterne kan derfor vælge toldsanktioner. Sanktionsordningerne, der stammer direkte fra den nationale lovgivning i medlemsstaterne, varierer fra medlemsstat til medlemsstat og udvikler sig over tid. Formålet med denne rapport er at give et bredt overblik over det individuelle sanktionssystem i hver medlemsstat i overensstemmelse med EU-toldkodeksen. Den giver en oversigt over den retlige situation i medlemsstaterne baseret på input afgivet af dem i en projektgruppe, der blev nedsat af Kommissionen til dette formål. Medlemsstaterne indsendte detaljerede landerapporter og validerede nøjagtigheden af deres retlige bestemmelser. Der er fokus på følgende områder i rapporten: →En projektgruppe til indsamling af data — arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene knyttet til rapporten Kommissionen foreslog at nedsætte en projektgruppe. Begrundelsen omhandler projektgruppens struktur, metode og resultater. Disse resultater er illustreret i arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene, der er knyttet til denne rapport (del 1 — generel sammenlignende tabel og del 2-4 — ark for de individuelle lande). →Kvantitativ vurdering/overholdelse Medlemsstaterne har pligt til at pålægge sanktioner i henhold til de relevante bestemmelser i EU-toldkodeksen. Afsnit II omhandler spørgsmålet om overholdelse af disse sanktioner, nærmere bestemt at alle medlemsstater har vedtaget nye nationale bestemmelser eller ajourført eksisterende bestemmelser om sanktioner. →Kvalitativ vurdering I afsnit III i rapporten behandles de data, som medlemsstaterne har indsendt i henhold til de kriterier, der er fastsat under projektgruppens arbejde, og som er struktureret på grundlag af de relevante bestemmelser i EU-toldkodeksen, i detaljer. →Konklusioner I afsnit V fremhæves de konklusioner, der er draget af vurderingen af medlemsstaternes data. Forskellene i tilgang og metodologi synes at være helt afgørende. Vurderingen viser, at der ud fra dette perspektiv kun er meget få sammenfaldende punkter. Selv hvor sammenfaldende punkter kan udpeges blandt et stort antal medlemsstater (f.eks. dem, der anvender både strafferetlige og administrative sanktioner), er forskellene stadig betydelige med hensyn til sanktionernes strenghed, bødernes størrelse eller fængselsstraffene. Manglen på et fælles system for overtrædelser og sanktioner kan skabe retsusikkerhed for virksomhederne og potentielle konkurrenceforvridninger på det indre marked, hvilket kan føre til sårbarheder ved inddrivelse af indtægter og svagheder i håndhævelsen af politikker. Opfølgningen på denne rapport vil blive skitseret i den kommende reform af EU's toldunion. Begrundelse 1.Historisk baggrund I betragtning af de forskelligartede toldsanktionssystemer i medlemsstaterne, som omfatter strafferetlige sanktioner sammen med administrative sanktioner, er toldsanktioner ikke en del af EU's toldlovgivning. Sanktionerne på toldområdet er således ikke harmoniseret . Traktaterne indeholder en forpligtelse for medlemsstaterne til at træffe almindelige eller særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, der følger af traktaterne eller en foranstaltning foretaget af Unionens institutioner . Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser fastsættes princippet om administrative sanktioner .

I 2008 blev der med artikel 21 i den moderniserede toldkodeks indført en forpligtelse for medlemsstaterne til at underrette Kommissionen om deres sanktionsordninger. En toldprojektgruppe har foretaget en vurdering af overtrædelser og toldsanktioner . Dennes rapport blev offentliggjort af Kommissionen i 2010 . Som følge af EU-toldkodeksen, der har været i kraft siden 2016, blev medlemsstaternes forpligtelse til at meddele Kommissionen de gældende nationale bestemmelser og eventuelle efterfølgende ændringer af disse nationale bestemmelser styrket. I sin meddelelse "Handlingsplan for at bringe toldunionen til det næste niveau" , der blev vedtaget i september 2020, fremhævede Kommissionen de problemer, der skyldes en uensartet håndhævelse af toldreglerne, og foreslog med støtte fra medlemsstaterne i en projektgruppe at udarbejde en ajourført omfattende rapport om de enkelte toldsanktionssystemer i hver enkelt medlemsstat. Senest understregede vismandsgruppen om udfordringer i forbindelse med toldunionen i den rapport, der blev offentliggjort i marts 2022 , forskellene på toldsanktionsområdet, men vigtigst af alt de konsekvenser, som disse kan have, og nødvendigheden af at træffe foranstaltninger på dette område. 2.De retlige rammer I henhold til artikel 4, stk. 3, i TEU skal medlemsstaterne træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af traktaterne eller af retsakter fra Unionens institutioner. Selv om valget af sanktioner på toldområdet fortsat henhører under medlemsstaternes skønsbeføjelse, skal de med henblik herpå navnlig sikre, at overtrædelser af EU-retten sanktioneres under såvel processuelle som materielle betingelser, der gør, at sanktionen er effektiv, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning. Artikel 42, stk. 3, i EU-toldkodeksen pålægger følgende forpligtelse om, at "medlemsstaterne giver senest 180 dage efter denne artikels anvendelsesdato, som fastlagt i overensstemmelse med artikel 288, stk. 2, Kommissionen meddelelse om gældende nationale bestemmelser, jf. nærværende artikels stk. 1, og underretter den hurtigst muligt om senere ændringer, som påvirker disse bestemmelser." Artikel 42, stk. 1, i EU-toldkodeksen pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at fastsætte sanktioner for manglende overholdelse af toldlovgivningen. I mangel af harmonisering af EU-lovgivningen om toldsanktioner har medlemsstaterne en skønsbeføjelse til at vælge de sanktioner, som de finder passende, under hensyntagen til proportionalitetsprincippet, effektivitetsprincippet og princippet om afskrækkende virkning , . Direktivet om beskyttelse af EU's finansielle interesser ("BFI-direktivet") indeholder bestemmelser om en række lovovertrædelser mod EU-budgettet, herunder unddragelse af told. Selv om toldovertrædelser kan falde ind under BFI-direktivets anvendelsesområde, forudsat at visse strenge betingelser opfyldes, sigter BFI-direktivet kun mod forsætlige overtrædelser. Toldovertrædelser i henhold til EU-toldkodeksen på under 10 000 EUR er ikke omfattet af BFI-direktivet, uanset om de er begået forsætligt eller uagtsomt. 3.Rapporten i hovedtræk Beskrivelse af overtrædelser af EU-toldkodeksen og metodologi De artikler i EU-toldkodeksen, der omhandler en overtrædelse, er blevet udpeget og angivet i den generelle sammenlignende tabel, der ledsager rapporten. Analysen af de sanktioner, som medlemsstaterne har indberettet vedrørende overtrædelser af disse artikler i EU-toldkodeksen, er baseret på ti kriterier, som giver et klart billede af anvendelsen af artikel 42, stk. 1, i EU-toldkodeksen. Kvantitativ vurdering/overholdelse De kvantitative data, der er indsamlet i den generelle sammenlignende tabel, viser, at medlemsstaterne fastsætter sanktioner i tilfælde af overtrædelser af EU-toldkodeksen og som sådan kan anses for at opfylde deres forpligtelse til at vedtage sanktioner. Det er vigtigt at understrege, at disse sanktioner stammer fra national lovgivning og ikke fra en fælles harmoniseret tilgang og metode. Kvalitativ vurdering/mangfoldighed og forskelle Med hensyn til kvalitativ vurdering synes situationen på tværs af medlemsstaterne at være mere forskelligartet i den forstand, at selv om hver medlemsstat har et skøn med hensyn til anvendelsen af de sanktioner, den finder mest hensigtsmæssig for en given overtrædelse af EU-toldkodeksen, er metoden til udvælgelse og anvendelse af sanktioner forskellig både med hensyn til sanktionernes art og strenghed. 4.Metode Kommissionen nedsatte på eget initiativ en projektgruppe med henblik på at indsamle relevante data fra medlemsstaterne til vurdering. "Projektgruppen" i henhold til Told 2020-programmet. Projektgruppens arbejde var bygget op omkring to mål: a) undersøgelse af oplysninger: indsamling af oplysninger fra medlemsstaterne med henblik på at udarbejde en omfattende rapport og b) retningslinjer : på grundlag af de indsamlede oplysninger og i samarbejde med medlemsstaterne at forsøge at foretage en — om end ikke juridisk bindende — vurdering af anvendelsen af sanktioner i medlemsstaterne. Deltagelse i projektgruppen var frivillig, og alle 27 medlemsstater var indskrevet i gruppen. To uafhængige eksperter blev indbudt til at deltage i projektgruppen.

Gruppens arbejde blev udført på tre plenarmøder og 27 individuelle møder under hensyntagen til situationen i de enkelte lande. Projektgruppens arbejde var struktureret som følger: a)Gruppens medlemmer fik udleveret en foruddefineret skabelon, "landearket", således at de kunne give strukturerede oplysninger om overtrædelser som fastsat i de relevante artikler i EU-toldkodeksen. b)Landearket var udarbejdet på basis af en fælles metode: -En liste over de relevante artikler i EU-toldkodeksen, der omhandler en overtrædelse, for hvilken medlemsstaterne skulle fastsætte de relevante sanktioner i henhold til deres nationale lovgivning. -De indsamlede data var struktureret omkring ti relevante kriterier, som gjorde det muligt at foretage en objektiv vurdering og sammenligning. c)De indsamlede data blev grupperet i en generel fælles tabel, der fulgte den samme fælles metode som for de enkelte landeark. Projektgruppens arbejde resulterede i den efterfølgende indhentning af data takket være medlemsstaternes aktive deltagelse. De enkelte landeark (som findes i arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene — del 2-4) viser, at alle medlemsstater har opfyldt deres forpligtelser ved at vedtage sanktioner på toldområdet, der er hentet fra deres nationale lovgivning. Vurderingen af dataene var struktureret i en generel tabel, der er gengivet i arbejdsdokumentets del 1. Denne tabel indeholder alle bestemmelser vedrørende overtrædelser af EU-toldkodeksen som fastsat i den enkelte medlemsstats nationale lovgivning og giver et bredt overblik over den nuværende situation i medlemsstaterne. Nærværende rapport er baseret på detaljerede oplysninger fra og med hjælp fra medlemsstaterne. AFSNIT I. Anvendte begreber I denne rapport, arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene, der er knyttet til rapporten, og terminologien over de kriterier, der anvendes som grundlag for rapporten, defineres følgende begreber som følger: 1)Sanktioner. Enhver foranstaltning, som kan være administrativ, strafferetlig, økonomisk osv., der er vedtaget for en overtrædelse af en bestemmelse i EU-toldkodeksen. I forbindelse med denne rapport vil "sanktioner" udelukkende omhandle toldområdet. 2) Sanktion. Enhver foranstaltning, som kan være administrativ, strafferetlig, økonomisk osv., der er vedtaget for en overtrædelse af en bestemmelse i EU-toldkodeksen. 3)Overtrædelse af toldlovgivningen. Overtrædelser af toldlovgivningen henviser til en overtrædelse af en bestemmelse i EU-toldkodeksen. I denne rapport vil kun begrebet "toldovertrædelser" blive anvendt. 4)Overtrædelse. Overtrædelser henviser til en overtrædelse af en bestemmelse i EU-toldkodeksen. I forbindelse med denne rapport vil "overtrædelse" udelukkende omhandle overtrædelser på toldområdet.

AFSNIT II. Præsentation af de relevante artikler i EU-toldkodeksen og vurderingskriterier 2.1 Relevante artikler og kriterier i EU-toldkodeksen, der anvendes til vurdering Vurderingen er baseret på de artikler i EU-toldkodeksen, som pålægger de erhvervsdrivende forpligtelser, som de potentielt kan overtræde. De er som følger: Artikel 15, 23, 51, 108, 127, 135, 137, 139, 140, 145, 147, 148, 149, 158, 163, 166, 167, 177, 179, 182, 185, 192, 211, 233, 241, 242, 244, 244, 245, 257, 262, 263, 267, 270, 271 og 274 Analysen af de sanktioner, som medlemsstaterne har indberettet vedrørende overtrædelser af disse artikler i EU-toldkodeksen, er bygget op omkring følgende ti kriterier, som giver et klart billede af anvendelsen af artikel 42, stk. 1, i EU-toldkodeksen. Sanktionernes art → Der er to typer sanktioner: administrative eller strafferetlige. Dette kriterium afgør, hvilke typer sanktioner der anvendes i forbindelse med en specifik overtrædelse. Dette kriterium er det mest afgørende, da det bidrager til at skelne mellem de forskellige sanktionssystemer, der anvendes i medlemsstaterne. Forsømmelighed eller forsæt → Medlemsstaterne tager hensyn til forsømmelighed eller forsæt, når de fastlægger arten af den pålagte sanktion. Retligt ansvar → Kriteriet afgør, om juridiske personer kan drages til ansvar i medlemsstaterne, når der pålægges sanktioner. Sanktionstype → Kriteriet bruges til at identificere de forskellige former for sanktioner, uanset om de er af økonomisk art, en fængselsstraf eller enhver anden form for sanktion, der kan pålægges. Grænseværdier → Dette kriterium henviser til minimums- og maksimumsgrænserne for sanktioner. Forlig → For at undgå en straffesag kan der vælges en forligsprocedure. Tilstedeværelsen

af formildende omstændigheder → Alle faktorer, der bidrager til at mindske den pålagte sanktion. Tilstedeværelsen af skærpende omstændigheder → Alle faktorer, der kan pege mod en strengere sanktion. Forældelsesfrister → Alle frister, inden for hvilke en procedure kan anses for afsluttet. Henvisning til gældende nationale bestemmelser → Link til gældende nationale bestemmelser. Afsnit III. Kvantitativ vurdering/overholdelse 4.2Kvantitativ vurdering Den samlede vurdering fører til den konklusion, at alle medlemsstater pålægger sanktioner på toldområdet, enten på grundlag af deres nationale lovgivning eller på grundlag af specifikke bestemmelser , der er vedtaget med henblik på overtrædelse af EU-toldkodeksen. Når medlemsstaterne har vedtaget specifikke bestemmelser i lyset af EU-toldkodeksen, er disse bestemmelser udelukkende af administrativ karakter. Den første del af den generelle sammenlignende tabel viser sanktionernes art, som behandles i det følgende afsnit i nærværende rapport. Ikke desto mindre har den overordnet set til formål at vise, at medlemsstaterne overholder forpligtelsen i artikel 42, stk. 1, i EU-toldkodeksen. Den samme del af den generelle tabel fremhæver områder, hvor der ikke anvendes sanktioner, enten generelt eller afhængigt af den specifikke situation i medlemsstaterne. To af disse områder er de mest fremtrædende: ØArtikel 108 i EU-toldkodeksen — den betalingspligtige persons manglende betaling af import- eller eksportafgifter inden for den fastsatte frist: 11 medlemsstater har ikke indført sanktioner for denne overtrædelse. Manglende betaling af importafgifter er hverken strafbart i henhold til forvaltningsretten eller strafferetten, men er underlagt håndhævelsesforanstaltninger. ØFrizoner — artikel 135, stk. 2, artikel 244, stk. 1, og artikel 245 i EU-toldkodeksen — findes ikke i alle medlemsstater, og derfor har de relevante medlemsstater ikke indført sanktioner i denne henseende. De andre områder, hvor der ikke vedtages sanktioner, er individuelle sager, og der er et meget begrænset antal af disse. I disse begrænsede tilfælde dækker en generisk artikel i EU-toldkodeksen den pågældende overtrædelse, og medlemsstaten har ikke vedtaget specifikke foranstaltninger i denne sammenhæng, men snarere gjort det muligt at lade den være omfattet af den sanktion, der pålægges i den generiske artikel. Afsnit IV. Kvalitativ vurdering af medlemsstaternes bestemmelser — Mangfoldighed og forskelle 1.Generelle betragtninger Forskellene i de nationale sanktionssystemer forhindrer ikke konvergens mellem dem. Navnlig bestræber man sig med de forskellige systemer på at fastsætte sanktioner, der har afskrækkende virkning, er effektive og står i et rimeligt forhold til overtrædelsen som fastsat i EU-toldkodeksen. Domstolen sikrer, at disse begreber, som på visse måder er subjektive, respekteres ved at definere deres omfang. Med hensyn til ligheder er der ingen tilfælde, hvor medlemsstaterne anvender nøjagtig samme sanktion på samme måde for den samme overtrædelse. Der kan være sammenfaldende punkter mellem visse medlemsstater eller grupper af medlemsstater. For eksempel har de fleste medlemsstater et system, der fastsætter både administrative og strafferetlige sanktioner. De fleste af dem anvender forældelsesfrister, hvoraf de fleste anvender skærpende eller formildende omstændigheder, når de afgør, hvor alvorlig en sanktion der pålægges, osv. (en detaljeret analyse findes i punkt 2-7 i denne rapport).

De enkelte landeark og den generelle sammenlignende tabel viser, hvordan de forskellige foranstaltninger vedrørende sanktioner kan variere fra den ene medlemsstat til den anden. Disse forskelle skyldes netop den omstændighed, at hver medlemsstat har et skøn med hensyn til valget af, hvilken type sanktion der skal anvendes på en bestemt overtrædelse, og at de er baseret på national lovgivning. I henhold til den nationale lovgivning i en medlemsstat kan en overtrædelse i henhold til EU-toldkodeksen anses for blot at være af administrativ karakter, mens den i en anden kan indebære en straffesag. Andre medlemsstater kan anvende administrative sanktioner, hvis en vis tærskel ikke overskrides, og den pålagte sanktion over denne tærskel vil være af strafferetlig karakter. Artikel 51 i EU-toldkodeksen fastsættes bestemmelser om følgende overtrædelse: "en økonomisk operatørs manglende opbevaring af dokumenter og oplysninger vedrørende opfyldelsen af toldformaliteter på en hvilken som helst tilgængelig måde i det tidsrum, som toldmyndighederne kræver." I den forbindelse pålægger 12 medlemsstater en administrativ sanktion, fem medlemsstater har fastsat både strafferetlige og administrative sanktioner (valget mellem de to typer af sanktioner i de medlemsstater, der fastsætter begge, er beskrevet i punkt 2 i nærværende rapport), én medlemsstat har ikke fastsat nogen sanktion, og 9 medlemsstater har fastsat strafferetlige sanktioner. 2.Sanktionernes art: strafferetlig eller administrativ Arten af en toldsanktion er vigtig af en række årsager, såsom gældende procedurer, håndhævelse, varighed og de konsekvenser, den kan have for operatørerne. Med hensyn til konsekvenser kan arten af en toldsanktion have en indvirkning på operatører med hensyn til deres status som autoriseret økonomisk operatør. Et af kravene for at opnå og bevare status som autoriseret økonomisk operatør er, at operatøren ikke har begået en alvorlig overtrædelse eller gentagne overtrædelser af toldreglerne. Kvalificeringen "alvorlig overtrædelse" eller "gentagen overtrædelse" er kriterier til bestemmelse af, hvilken type sanktion der skal anvendes (se skærpende omstændigheder), og som i dette tilfælde vil blive strafferetlig i de medlemsstater, der anvender systemer, som giver mulighed for både strafferetlige og administrative sanktioner. Sondringen er ikke nødvendig i de medlemsstater, der kun anvender strafferetlige sanktioner. Konsekvensen af dette aspekt for operatøren er imidlertid, at det i de medlemsstater, der anvender strafferetlige sanktioner, kan være vanskeligere at opnå eller bevare status som autoriseret økonomisk operatør, hvis der sammenlignes med forholdene i de lande, der kun anvender administrative sanktioner, hvilket skaber ulige konkurrencevilkår. Vurderingen af arten af de sanktioner, som medlemsstaterne anvender, viser kompleksiteten af de metoder, som medlemsstaterne benytter ved fastsættelsen af en sanktion. De fremlagte data har vist, at de medlemsstater, der benytter et system med både strafferetlige og administrative sanktioner, benytter disse systemer for den samme overtrædelse i henhold til den samme artikel i EU-toldkodeksen . Disse medlemsstater er blevet betragtet som medlemsstater med både strafferetlige og administrative sanktioner (litra a) nedenfor). Tre medlemsstater anvender for det meste administrative sanktioner med undtagelse af visse overtrædelser i henhold til EU-toldkodeksen, hvor de kun fastsætter strafferetlige sanktioner. Disse tre medlemsstater er blevet betragtet som lande med en overordnet administrativ sanktionsordning (litra d) nedenfor). Analysen af de fremlagte data med hensyn til sanktionernes art har vist, at: a)14 medlemsstater har et system, der fastsætter både strafferetlige og administrative sanktioner b)otte medlemsstater har et system, der kun fastsætter strafferetlige sanktioner c)to medlemsstater benytter administrative sanktioner d)tre medlemsstater for det meste benytter administrative sanktioner .



Figur 1: Sanktionernes art Ud fra et juridisk synspunkt pålægger en straffedomstol strafferetlige sanktioner, mens et administrativt organ (normalt toldmyndighederne) behandler administrative sanktioner. Et vigtigt element, når medlemsstaterne behandler administrative sanktioner, er retten til at klage som defineret i EU-toldkodeksen i modsætning til retten til at klage i straffesager. Retten til at indgive klage er fastsat i EU-toldkodeksens artikel 44. Den består af en totrinsprocedure: 1) den første vedrører anfægtelse af toldmyndighedernes afgørelse ud fra et administrativt synspunkt (operatøren er officielt uenig i de toldafgørelser, der direkte berører vedkommende), og 2) den anden vedrører muligheden for at klage over afgørelsen ved en national forvaltningsdomstol i henhold til de gældende bestemmelser i medlemsstaterne. Selv om det ikke er et kriterium for evaluering af det enkelte landeark til indsamling af data, har medlemsstaterne bekræftet, at de alle sikrer muligheden for denne totrinsklageprocedure. Figur 1 ovenfor viser, at 52 % af i alt 27 medlemsstater anvender et system, der benytter både strafferetlige og administrative sanktioner. Ifølge de fremlagte data synes metoden i forbindelse med anvendelsen af sanktioner at være den samme i alle medlemsstater, når de beslutter arten af den sanktion, de vil anvende. Denne metode omfatter to faktorer, der skal tages i betragtning: grænseværdier (med henvisning til toldbeløb, varernes værdi osv.) og skærpende omstændigheder (hvor skærpende omstændigheder enten kan bestemme den højeste administrative bøde eller kvalificere overtrædelsen som strafbar). Da dette kriterium ikke blev evalueret i forbindelse med denne rapport, og skønt medlemsstaterne har givet visse oplysninger om grænseværdien, over hvilken en sanktion vil blive betragtet som at have en strafferetlig karakter, vil dette aspekt ikke blive evalueret i denne rapport.

3. Forsømmelighed eller forsæt I de fleste medlemsstater skelnes der mellem forsætlige og uagtsomme overtrædelser af toldlovgivningen. I to medlemsstater (Tjekkiet og Kroatien) er forsømmelighed eller forsæt imidlertid ikke et kriterium for vurderingen af en overtrædelse, da de hovedsagelig anvender administrative sanktioner. 4.Fysiske og juridiske personers retlige ansvar Både fysiske og juridiske personers retlige ansvar er et af de sammenfaldende punkter mellem medlemsstaterne. Vurderingen af dette kriterium henviser ikke til definitionen af den ansvarlige person. Kun forekomsten af fysiske personers retlige ansvar i forhold til juridiske personers blev vurderet. EU-toldkodeksen udpeger allerede de personer, der kan drages til ansvar i tilfælde af toldovertrædelser. For så vidt angår fysiske personer synes alle medlemsstater at udpege de samme typer personer som dem, der er udpeget i EU-toldkodeksen. Den samlede vurdering har ført til den konklusion, at medlemsstaterne ud over fysiske personer også kan holde juridiske personer ansvarlige for en toldovertrædelse. De relevante data har imidlertid vist, at situationen er mere forskellig, når det drejer sig om juridiske personer. Selv om juridiske personer teoretisk set kan holdes ansvarlige for overtrædelser i alle 27 medlemsstater, er det ikke alle former for overtrædelser i alle medlemsstater, der medfører et ansvar for juridiske personer. Nogle overtrædelser kan kun begås af fysiske personer . ØArtikel 15 i EU-toldkodeksen — juridiske personer holdes ansvarlige undtagen i Malta og Polen. ØArtikel 23, stk. 2, i EU-toldkodeksen — juridiske personer holdes ansvarlige undtagen i Malta, Polen og Sverige. ØGenerelt holder Malta, Polen og Litauen ikke juridiske personer ansvarlige med undtagelse af begrænsede overtrædelser i henhold til EU-toldkodeksen. Vurderingen viste også, at det er den person, der repræsenterer den juridiske person, der er ansvarlig for toldsanktionerne. For så vidt angår juridiske personer er det generelt kun administrative sanktioner, dvs. en bøde, der pålægges (sammen med visse supplerende sanktioner eller ej). 5.Sanktionstyper Sanktionstyperne er direkte forbundet med deres juridiske karakter. Den metode, der er anvendt til vurdering af dette kriterium, er identisk med den, der er beskrevet i punkt 2 i denne rapport: Arten af de anvendte sanktioner. Vurderingen af de fremlagte data viser, at der anvendes to hovedtyper af sanktioner i alle medlemsstater (som et generelt princip): bøder (administrative eller strafferetlige) og fængselsstraf. Figur 2 giver et klarere billede af de typer sanktioner, der anvendes i medlemsstaterne:



Figur 2: Typer af bøder Ud over disse to primære sanktionstyper anvendes forskellige andre sanktioner (supplerende sanktioner). Ifølge den samlede analyse kan en supplerende sanktion defineres som en sanktion, der som oftest ikke kan stå alene, men anvendes sammen med en primærsanktion. Den mest almindelige supplerende sanktion er konfiskation af varer og/eller foranstaltninger i forbindelse med bevillinger. Disse begreber er også inkluderet i EU-toldkodeksen. I henhold til EU-toldkodeksens artikel 198 har medlemsstaterne beføjelse til at konfiskere varer, og de kan træffe foranstaltninger med hensyn til bevillinger, hvis kravene i disse bestemmelser er blevet overtrådt. En analyse af de indsendte data har vist, at 17 medlemsstater anvender supplerende sanktioner sammen med de primære sanktioner. Figur 3 viser de fire typer supplerende sanktioner, der anvendes. Analysen i figur 3 er baseret på en fælles metode, hvor der kun tages hensyn til antallet af medlemsstater, der anvender samme type sanktion.





Figur 3: Supplerende sanktioner 6.Forlig Artikel 42, stk. 2, i EU-toldkodeksen fastlægger, at "[h]vis administrative sanktioner anvendes, kan de eksempelvis antage en af eller begge følgende former: a) et pengekrav fra toldmyndighederne, herunder, hvor det er relevant, et forlig i stedet for en strafferetlig sanktion". Selv om forliget er et vigtigt redskab, da det giver mulighed for at undgå straffesager eller lange og dyre retlige procedurer osv., er det kun 17 medlemsstater , der anvender dette redskab i forbindelse med sanktioner på toldområdet. Muligheden for at indgå forlig i en sag vedrører hovedsagelig overtrædelser, hvor straffesager kan undgås, og det indebærer tilståelse af skyld og betaling af en sanktion. 7.Bødestraffens størrelse og fængsling På grundlag af de vurderede data er størrelsen af pengebøden, uanset om den er administrativ eller strafferetlig, og de års fængsel, der kan idømmes, ét af de områder, hvor der er betydelige gradsforskelle mellem medlemsstaterne.

Ved vurderingen anvendes en fælles metode. Tabellerne i arbejdsdokumentet giver mulighed for en detaljeret oversigt over bøder og varigheden af fængselsstraffe i antal år. Ved den samlede vurdering tages der hensyn til den minimums- og maksimumsgrænse, der anvendes, når der pålægges en sanktion, hvad enten der er tale om en bøde eller en fængselsstraf. ·Fast: fra 200 EUR til 600 000 EUR (i Spanien). ·Beregnet på grundlag af en procentdel af de unddragne afgifter eller af varernes værdi (den højeste procentdel er op til 600 % i Spanien). ·Dagbøder (dagbøde er en bøde, der ud over en minimumsbødestørrelse er baseret på lovovertræderens daglige personlige indkomst): Syv , medlemsstater anvender et system med dagbøder. Det maksimale bødeniveau for fysiske personer er på op til 6 000 gange beløbet for det statistiske eksistensminimum (50 EUR) i Litauen. Det maksimale bødeniveau for juridiske personer er på op til 100 000 gange beløbet for det statistiske eksistensminimum (50 EUR) (også i Litauen). Med hensyn til fængsling varierer tiden fra et minimum på 1 til 30 dage (i Estland) og op til ti år (i Rumænien). 8.Formildende eller skærpende omstændigheder Ved afgørelsen af, om og i hvilket omfang der skal pålægges en sanktion, kan myndighederne være nødt til at tage hensyn til sagernes omstændigheder. Der kan være elementer, for hvilke strengere sanktioner anses for passende, dvs. skærpende omstændigheder. Myndighederne kan derimod også være nødt til at tage hensyn til formildende omstændigheder for at reducere sanktionerne. Begge disse overvejelser optræder i vid udstrækning i medlemsstaterne, da de alle tager hensyn til skærpende og formildende omstændigheder ved fastsættelsen af straffens omfang. Den overordnede analyse anvender en fælles metode under hensyntagen til de medlemsstater, der anvender de samme skærpende eller formildende omstændigheder. Der er betydelige forskelle mellem medlemsstaterne. Analysen viser, at der er 17 forskellige skærpende faktorer og 19 forskellige formildende faktorer, som kan tages i betragtning ved pålæggelse af sanktioner. De hyppigst anvendte skærpende faktorer er organiseret kriminalitet (19 medlemsstater) , gentagne overtrædelser (24 medlemsstater) , svigagtig hensigt (17 medlemsstater) , omfanget af unddragne afgifter (17 medlemsstater) , gerningsmandens status (10 medlemsstater) og brug af vold (10 medlemsstater) . Med hensyn til formildende faktorer er de mest udbredte samarbejde med toldmyndighederne (10 medlemsstater) , forsømmelighed (ingen svigagtig hensigt) (13 medlemsstater) , øjeblikkelig betaling (9 medlemsstater) , overtrædelsens alvor (9 medlemsstater) og god tro (9 medlemsstater) . 9.Frister En analyse af de fremlagte data viser, at fristerne fortsat er et af de mest forskellige elementer i medlemsstaterne, hvilket derfor fører til afvigelser. Frister er et vigtigt aspekt af toldsanktionsordninger. Klart definerede frister bidrager til at øge retssikkerheden og sikre rimelige procedurer. Ved vurderingen af frister anvendes en fælles metode, der analyserer tre kategorier, hvor der kan forekomme frister: frist for indledning af en procedure, frist for pålæggelse af en sanktion og frist for fuldbyrdelse af en sanktion. De vurderede data viser, at næsten alle medlemsstater anvender frister i deres toldsanktionssystemer. Situationen er imidlertid mere kompliceret, når den metode, der anvendes til at pålægge frister, analyseres. Frister for indledning af en procedure og frister for pålæggelse af sanktioner synes at følge de samme principper og tidsbegrænsninger, eller de synes under alle omstændigheder at være indbyrdes forbundne. Beskrivelsen nedenfor viser, at nogle medlemsstater vil anvende de samme begrænsninger for begge kategorier af frister (hvis f.eks. en procedure skal indledes inden for fem år, skal sanktionen pålægges ved udgangen af disse fem år). Andre medlemsstater vil tillade en vis periode til selve proceduren og en anden periode til pålæggelse af sanktioner, der begynder ved udgangen af den foregående periode. Data viser også, at beregningen af frister begynder at løbe fra det tidspunkt, hvor overtrædelsen fandt sted. Fristen for indledning af en procedure forhindrer toldmyndighederne eller de retslige myndigheder i efter en vis periode at indlede en procedure med henblik på at pålægge en økonomisk operatør en sanktion for en toldovertrædelse. En sådan frist gælder i alle medlemsstater undtagen Cypern .

Der er dog væsentlige forskelle i medlemsstaternes frister: ·op til fem år i Belgien, Finland, Frankrig, Grækenland, Kroatien, Ungarn, Letland (hvor den laveste frist gælder — tre dage ), Nederlandene, Polen, Portugal, Slovakiet og Østrig ·mellem fem og ti år i Danmark , Tjekkiet, Irland, Italien, Luxembourg, Malta, Rumænien, Spanien og Slovenien ·over ti år i Litauen , Sverige og Tyskland.