Høringskonsulentens endelige rapport (1)

AT.40049 — MasterCard II

(EØS-relevant tekst)

(2019/C 185/06)

1. Sag AT.40049 vedrører to aspekter af MasterCards kortbetalingssystem (2). Denne rapport er udarbejdet i forbindelse med et udkast til en afgørelse (»afgørelsesudkastet«), som vedrører det ene af disse aspekter, nemlig de tidligere gældende regler for »indløsning på tværs af grænser« i kortbetalingssystemet (3).

2. Indløsning på tværs af grænser finder sted, når den erhvervsdrivende befinder sig i et andet land end indløseren (4). I henhold til de regler, sagen drejer sig om, skulle en indløser i en anden EØS-medlemsstat end den erhvervsdrivendes ved en grænseoverskridende transaktion betale udstederen et indenlandsk multilateralt standardinterbankgebyr (5) i den erhvervsdrivendes land, medmindre indløseren forudgående havde aftalt et interbankgebyr med udstederen.

3. Afgørelsesudkastet er rettet til MasterCard Europe S.A., MasterCard Incorporated og MasterCard International Incorporated (samlet benævnt »MasterCard«).

4. I henhold til afgørelsesudkastet har MasterCard i perioden fra den 27. februar 2014 til og med den 8. december 2015 overtrådt artikel 101 i TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen ved at have truffet beslutninger, der regulerede de gældende multilaterale interbankgebyrer for grænseoverskridende indløsning i kortbetalingssektoren i EØS.

5. Den 9. april 2013 indledte Kommissionen proceduren over for MasterCard. Den 9. juli 2015 vedtog Kommissionen en klagepunktsmeddelelse, der omfattede begge aspekter af sag AT.40049.

6. Den 24. juli og den 3. august 2015 fik MasterCard adgang til ikke-fortrolige dokumenter i Kommissionens sagsakter. Efter anmodning fra MasterCard i august 2015 gav GD Konkurrence med de pågældende informationsleverandørers tilladelse adgang til fortrolige oplysninger, hvilket skete ved at specifikke eksterne rådgivere til Mastercard i et »datarum« kunne få adgang til fortrolige oplysninger, der var indsamlet i forbindelse med Kommissionens undersøgelse, disse var dog anonymiseret hvor relevant.

7. MasterCard gjorde indsigelser over for det redaktionsniveau, GD Konkurrence havde foretaget i det udkast til rapport, der var blevet forberedt til MasterCards eksterne rådgivere i datarummet. I forbindelse med denne redigering, som vedrørte et specifikt afsnit i rapporten, henviste MasterCard til virksomhedens indvendinger, der var rettet til mig i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, i afgørelse 2011/695/EU. MasterCard søgte også at få udsat fristen for virksomhedens skriftlige svar på klagepunktsmeddelelsen.

8. I min afgørelse af april 2016 var jeg uenig i GD Konkurrences vurdering af, at de redigerede oplysninger i det pågældende afsnit var fortrolige. Jeg fastsatte ligeledes en revideret frist for MasterCards skriftlige svar på klagepunktsmeddelelsen til to uger efter MasterCards modtagelse af en uredigeret version af bemeldte afsnit. MasterCards skriftlige svar af 21. april 2016 overholdt den reviderede frist.

9. Den 22. april 2016 sendte GD Konkurrence MasterCard den sidste udgave af andre passager fra datarumsrapporten, hvis fortrolighed MasterCard ikke havde indbragt for mig med henblik på en uafhængig undersøgelse, og som GD Konkurrence var gået med til at udlevere med de relevante tredjeparters samtykke.

10. MasterCard indsendte efterfølgende en ajourført udgave af sit svar på klagepunktsmeddelelsen den 6. maj 2016.

11. Jeg godkendte tre interesserede tredjeparter i sagen, hvoraf de første to udgjorde tre enheder, der repræsenterede Visas kortbetalingssystem. Da jeg godkendte den tredje interesserede tredjepart forklarede jeg, hvorfor dennes anmodning om at deltage i en mundtlig høring havde nået mig for sent til, at jeg kunne godkende den.

12. MasterCard fremlagde sine argumenter ved en mundtlig høring den 31. maj 2016. De to interesserede tredjeparter, der repræsenterede Visas kortbetalingssystem, deltog i høringen.

13. Den 3. december 2018 fremlagde MasterCard blandt andet et formelt tilbud om at samarbejde med Kommissionen. MasterCard anerkendte i sit tilbud, at virksomheden have modtaget klagepunktsmeddelelsen, at den havde fået fuld aktindsigt, og at den havde fået tilstrækkelig mulighed for at fremsætte sine synspunkter for Kommissionen.

14. Som helhed finder jeg, at parternes ret til en effektiv udøvelse af deres procedurerettigheder er blevet respekteret i denne sag.

(1) I henhold til artikel 16 og 17 i afgørelse vedtaget af formanden for Europa-Kommissionen af 13. oktober 2011 om høringskonsulentens funktion og kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager (EUT L 275 af 20.10.2011, s. 29) (»afgørelse 2011/695/EU«).

(2) I et »åbent« (eller »fireparts-«) betalingssystem som MasterCards er de involverede parter i hver transaktion med et betalingskort ud over systemets ejer/licensgiver: 1) kortindehaveren, 2) den finansielle institution, der har udstedt kortet (benævnt »udsteder«), 3) den »erhvervsdrivende« og 4) den finansielle institution, der udbyder den tjeneste, der gør den erhvervsdrivende i stand til at godtage kortet som betalingsmiddel i den pågældende transaktion (benævnt »indløseren«).

(3) Der er undersøgelser i gang vedrørende det andet aspekt af sag AT.40049, nemlig interregionale multilaterale interbankgebyrer, som indløseren betaler til udstederen som følge af transaktioner, der omfatter erhvervsdrivende, der befinder sig i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS«), og som gennemføres med debet- og kreditkort fra MasterCard, som er udstedt uden for EØS.

(4) Se fodnote 2 ovenfor for en kort beskrivelse af termerne »erhvervsdrivende« og »indløser« i forbindelse hermed.

(5) Multilaterale interbankgebyrer er beløb, der i forbindelse med transaktioner afvikles i form af kortbetalinger i et system, som f.eks. MasterCards, og typisk betales til udstederen af indløseren, hvis der ikke findes en anden »interbankgebyrordning«, som er aftalt bilateralt mellem udsteder og indløser for den pågældende type kort eller transaktion.