A4-0372/97

Beslutning om meddelelse fra Kommissionen til Raadet og Europa-Parlamentet om handel med kvinder med henblik paa seksuel udnyttelse(KOM(96)0567 - C4-0638/96)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til meddelelse fra Kommissionen (KOM(96)0567 - C4-0638/96),

- der henviser til FN's konvention om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder (CEDAW) af 18. december 1979, saerlig artikel 6,

- der henviser til FN's erklaering og handlingsprogram fra verdenskonferencen om menneskerettigheder i Wien i 1993,

- der henviser til FN's Generalforsamlings resolution (49/166) af 23. december 1994 om handel med kvinder og piger,

- der henviser til FN's erklaering og handlingsprogram fra den fjerde internationale kvindekonference i Beijing i september 1995,

- der henviser til henstilling 1325 (1997) fra Europaraadets raadgivende forsamling om handel med kvinder og tvungen prostitution,

- der henviser til Raadets faelles holdninger paa basis af artikel K.3 i traktaten om Den Europaeiske Union

. om etablering af et tilskyndelses- og udvekslingsprogram for personer med ansvar for bekaempelse af menneskehandel og seksuel udnyttelse af boern (STOP-programmet) ((EFT L 322 af 12.12.1996, s. 7.)),

. om oprettelse og foerelse af et register over saerlig sagkundskab, viden og ekspertise med hensyn til bekaempelse af international organiseret kriminalitet for at lette retshaandhaevelsessamarbejdet mellem Den Europaeiske Unions medlemsstater ((EFT L 342 af 31.12.1996, s. 2.)),

. om udvidelse af Europols Narkotikaenheds mandat ((EFT L 342 af 31.12.1996, s. 4.)),

. om bekaempelse af menneskehandel og seksuel udnyttelse af boern ((EFT L 63 af 04.03.1997, s. 2.)),

- der henviser til rapporten fra konferencen i Wien den 10.-11. juni 1996 om handel med kvinder,

- der henviser til erklaeringen fra de ikke-statslige organisationers konference om handel med kvinder, der blev afholdt i Noordwijkerhout den 5.-7. april 1997,

- der henviser til ministererklaeringen fra moedet i Haag den 24.-26. april 1997 om europaeiske retningslinjer for effektive foranstaltninger til forebyggelse og bekaempelse af handel med kvinder med henblik paa seksuel udnyttelse,

- der henviser til, at der i den nye artikel K1 i udkastet til Amsterdam- traktaten er optaget en bestemmelse, som ogsaa vedroerer menneskehandel,

- der henviser til sin beslutning af 14. april 1989 om udnyttelse af prostitution og handel med mennesker ((EFT C 120 af 16.05.1989, s. 352.)),

- der henviser til sin beslutning af 16. september 1993 om handel med kvinder ((EFT C 268 af 04.10.1993, s. 141.)),

- der henviser til sin beslutning af 18. januar 1996 om handel med mennesker ((EFT C 32 af 05.02.1996, s. 88.)),

- der henviser til betaenkning af Udvalget om Kvinders Rettigheder samt udtalelser fra henholdsvis Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender og Udvalget om Udvikling og Samarbejde (A4-0372/97),

A. der henviser til, at handel med mennesker, der er en form for slaveri her i slutningen af det tyvende aarhundrede, beroerer baade maend, kvinder og boern, men at de fleste ofre herfor er kvinder, og at handelen med hovedparten af disse kvinder har seksuel udnyttelse til formaal,

B. der henviser til, at handelen med kvinder til stadighed oeges, og at aarsagerne hertil er, at kvinderne i deres oprindelseslande er saarbare, fattige og marginaliserede, at mellemmaendene faar en stor fortjeneste, samtidig med at risikoen er meget ringe, samt at der i Europa er efterspoergsel efter kvinder til prostitution og andre former for seksuel udnyttelse,

C. der henviser til, at handel med kvinder med henblik paa seksuel udnyttelse indebaerer ikke blot tvungen prostitution, men ogsaa tvungne eller fingerede aegteskaber, samt arbejdssituationer, der tjener som daekke for og fremmer seksuel udnyttelse,

D. der henviser til, at handel med kvinder er et globalt problem, der kraever et internationalt samarbejde og tvaerfaglige tiltag med henblik paa isaer forebyggelse, afsloering og effektiv retsforfoelgning af mellemmaendene, samt beskyttelse af ofrene og rehabilitering af de overlevende,

E. der henviser til, at Europa-Parlamentet med sin enstemmige vedtagelse af sin ovennaevnte beslutning af 18. januar 1996 om menneskehandel har fastlagt maalsaetningerne for en veltilrettelagt tvaerfaglig politik for bekaempelse af menneskehandel,

F. der henviser til, at landene i Central- og OEsteuropa i stadig stoerre udstraekning fungerer som transitlande, samtidig med at de er de beroerte kvinders bestemmelsessted eller oprindelsessted; der endvidere henviser til, at dette for en stor del skyldes den stadig stoerre fattigdom og arbejdsloeshed blandt kvinder i de paagaeldende lande, samtidig med at de sociale strukturer er ved at gaa i oploesning,

G. der henviser til, at menneskehandel i hoej grad er blevet virkefeltet for den organiserede kriminalitet, som navnlig i de tidligere OEstbloklande er vokset kraftigt bl.a. fordi politiet og retsmyndighederne paa grund af personalemangel, manglende uddannelse og udstyr ikke er i stand til paa passende vis at gribe ind over for denne form for kriminalitet,

H. der henviser til, at menneskehandel udgoer en lukrativ del af de omfattende aktiviteter inden for international organiseret kriminalitet, som via hvidvaskning af paa forbryderisk vis erhvervede penge i de saakaldte skattely faar et stadig fastere tag paa den hvide oekonomi med alle deraf foelgende konsekvenser,

I. der henviser til, at ikke-statslige organisationer spiller en vigtig rolle i forbindelse med forskning, forebyggelse og beskyttelse af ofre, isaer da disse lettere formaar at vinde kvindelige ofres fortrolighed end de relevante myndigheder,

1. stoetter Kommissionens initiativer og den inddragelse af alle involverede aktoerer, som den slaar til lyd for i meddelelsen;

2. anser det for tvingende noedvendigt, at Kommissionen paa egen haand eller i samarbejde med Raadet benytter en task force, som baade inden for og uden for Kommissionen skal sikre specificering og gennemfoerelse af de aktioner, som er optaget i naervaerende meddelelse og anmoder om, at der forelaegges en aarlig beretning om arbejdet i denne task force;

3. understreger noedvendigheden af, at der gennem et samarbejde mellem Den Europaeiske Union og tredjelande ivaerksaettes en koordineret oplysningskampagne, som henvender sig til kvinderne og som giver et klart billede af, hvordan netvaerk for kvindehandel fungerer og hvilke snedige midler der anvendes for at faa fat i ofrene;

4. understreger noedvendigheden af foerst og fremmest at se handelen med kvinder fra ofrenes synspunkt og at behandle den som en kraenkelse af kvinders grundlaeggende menneskerettigheder snarere end udelukkende at fortolke faenomenet som organiseret kriminalitet eller illegal immigration; mener, at man i modsat fald risikerer at marginalisere de beroerte kvinder og faar dem til at gaa under jorden, hvor de ikke vil have noget haab om beskyttelse mod yderligere udnyttelse;

5. opfordrer medlemsstaterne til fuldt ud at gennemfoere den faelles holdning, der blev vedtaget den 24. februar 1997 i henhold til EU-traktatens artikel K.3, om aktioner til bekaempelse af handel med mennesker og seksuel udnyttelse af boern, samt at omsaette forpligtelserne i erklaeringen fra ministerkonferencen i Haag den 24.-26. april 1997 om bekaempelse af handel med kvinder i praksis; opfordrer medlemsstaternes parlamenter til goere de nationale regeringer opmaerksomme paa noedvendigheden af at give den faelles aktion og de forskellige tilsagn et konkret indhold;

6. opfordrer til aktiv politisk initiativtagning og koordinering bl.a. paa grundlag af artikel 29 (tidligere artikel K1) samt artikel 34, stk. 2 (tidligere artikel K6, stk. 2 i udkastet til Amsterdam-traktaten);

7. opfordrer medlemsstaterne til, i overensstemmelse med den faelles aktion af 24. februar 1997, at udarbejde en konvention, der i faelles bestemmelser fastsaetter straffe for menneskehandel, der staar i forhold til den strafbare handlings alvor;

8. opfordrer medlemsstaterne til at vedtage en tvaerfaglig fremgangsmaade til bekaempelse af handel med kvinder og anbefaler, at medlemsstaterne indleder en koordinering paa ministerielt plan, der ogsaa sikrer de ikke statslige organisationers deltagelse i en koordineret aktion vedroerende handel med kvinder;

9. opfordrer samtlige medier til at afstaa fra annoncering af og om prostitution, som har relation til handel med kvinder;

10. opfordrer medlemsstaterne til foerst og fremmest at tilstraebe beskyttelse af ofrene ved at give dem adgang til:

- en tilstraekkelig indkomst samt social, sundhedsmaessig og psykologisk forsorg af fortrolig art,

- noedhjaelp via saerlige telefonnumre,

- retshjaelp og oversaetterassistance med henblik paa indgivelse af formelle klager,

- tilflugtssteder og midlertidig opholdstilladelse, indtil der traeffes afgoerelse om kvindens forbliven i landet,

- raadgivning om deres ret til asyl, om ansoegning om midlertidig eller permanent opholdstilladelse samt om tilbagevenden til deres hjemland,

- retlige muligheder for at opnaa skadeserstatning,

- en arbejdstilladelse og muligheder for at uddanne sig i den periode, som ofret tilbringer i landet;

11. understreger noedvendigheden af at tilbyde stoette til alle ofre og ikke kun til de kvinder, der er villige til at anlaegge sag mod en menneskehandler, eller i de tilfaelde, hvor det formodes, at der er gode chancer for at naa frem til en domfaeldelse;

12. understreger endvidere ogsaa af hensyn til den forebyggende virkning betydningen af effektive sanktioner mod de personer og organisationer, der er direkte eller indirekte involveret i handel med kvinder, i form af straffe og foranstaltninger, der staar i et rimeligt forhold til forbrydelsens grovhed, herunder maksimumforvaringsdomme, som i det mindste svarer til den maksimumstraf, der kan kraeves for voldtaegt, strafferetlige boeder, fradoemmelse af de borgerlige rettigheder, herunder konfiskering af pas eller andre rejsedokumenter, begraensing af retten til at udoeve visse professionelle aktiviteter, udvisning efter strafafsoning, lukning af etablissementer, hvor ofre for menneskehandel har arbejdet mod deres vilje, konfiskering af forbrydelsens oekonomiske overskud og derved erhvervet roerligt og fast ejendom, som foerst og fremmest skal anvendes til at yde ofrene finansiel »kompensation«;

13. henstiller, at der laegges mere vaegt paa fastsaettelse af bestemmelser for, samt tilsyn med og kontrol af graenseoverskridende aegteskabs- og ansaettelsesbureauer, praksis i forbindelse med visse arbejdskontrakter, der muligvis direkte eller indirekte anvendes som led i handelen med kvinder med henblik paa seksuel udnyttelse;

14. opfordrer medlemsstaterne til saa vidt muligt at traeffe foelgende foranstaltninger:

- der skabes juridisk mulighed for, at aktiv retsforfoelgelse af personer og organisationer, som er involveret i handel med kvinder, beror ikke blot paa den forbrydelse, som anmeldes, men at ogsaa andre former for bevisfoerelse kan foere til idoemmelse af straf,

- princippet om ekstraterritorialitet anvendes paa personer og organisationer, som er involveret i handel med kvinder,

- inddragelse af rejsedokumenter goeres strafbart, og det boer overvejes at etablere en telefonnoedtjeneste, hvor »kunder« anonymt kan anmelde tilfaelde af tvungen prostitution;

15. anbefaler, at der i STOP-programmet ud over ivaerksaettelse af foranstaltninger med henblik paa at forbedre mulighederne for afsloering og retsforfoelgning af menneskehandlere og uddannelse af programmets medarbejdere, indgaar bevillinger og programmer med henblik paa information og forebyggelse samt ofrenes reintegrering og anbefaler, at der laegges vaegt paa stoette til ofrene sideloebende med inddragelse af alle aktoerer og myndigheder, der kommer i kontakt med menneskehandelens ofre, samt tilskyndelse til et bredere samarbejde mellem de officielle myndigheder og ikke-statslige organisationer;

16. mener, at stoetten til STOP-programmet boer oeges inden for rammerne af de finansielle overslag navnlig for at udvide programmet for reintegrering af ofrene, og at Parlamentet regelmaessigt boer informeres om de kriterier, der laegges til grund for projektudvaelgelsen for at naa frem til den korrekte evaluering af programmet;

17. mener, at der boer skabes en balance inden for rammerne af saavel STOP- som DAPHNE-programmet mellem de projekter, der vedroerer handel med kvinder, og de projekter, der vedroerer seksuel udnyttelse af boern;

18. opfordrer Kommissionen til at sikre en effektiv koordinering og overvaagning af de foranstaltninger, der ivaerksaettes inden for alle faellesskabsprogrammerne, saaledes at bevillingerne anvendes til at bekaempe handelen med kvinder og til at sikre, at handelen med kvinder specifikt naevnes i alle relevante retningslinjer for ansoegerne og at oplyse alle ikke-statslige organisationer og de involverede institutioner om muligheden for saadanne bevillinger;

19. mener isaer, at man i hoejere grad kunne goere brug af Faellesskabets uddannelses- og beskaeftigelsesprogrammer til stoette for ofrene, hvad enten de bliver i EU eller vender tilbage til deres oprindelsesland;

20. efterlyser en oeget anvendelse af PHARE- og TACIS-programmerne til projekter, der direkte tager sigte paa at bekaempe handel med kvinder i lyset af, at landene i Central- og OEsteuropa nu fungerer som transitlande, samtidig med at de er saavel bestemmelses- som oprindelsessted;

21. kraever, at ambassaderne for alle EU-medlemsstater og EU-repraesentationerne i tredjelande informeres om farerne i forbindelse med rekruttering til underholdingssektoren, faar tilsendt flersproget informationsmateriale og aktivt deltager i foranstaltninger paa stedet med henblik paa at forhindre handel med kvinder; fastholder, at det er noedvendigt at yde stoette til alle slags kvindeorganisationer og at integrere dem i oplysnings- og meningsdannelsesprocessen;

22. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til i hoejere grad at stoette de kvinder, der vender tilbage til deres oprindelsesland, f.eks. med oekonomisk stoette til returbilletten, raadgivning, almen uddannelse og erhvervsuddannelse, samt tilbyde flere beskaeftigelsesmuligheder med henblik paa deres rehabilitering, idet den ledende tanke bag enhver foranstaltning boer vaere den at bistaa de paagaeldende kvinder i deres rehabilitering og reintegrering i deres oprindelsesland;

23. finder, at ikke-statslige organisationer, der beskaeftiger sig med handel med kvinder baade i medlemsstaterne og i oprindelseslandene, i lyset af deres ekspertise med hensyn til forebyggelse (f.eks. informationskampagner), stoette til og beskyttelse af ofrene, samt rehabilitering af hjemvendte boer ydes den stoerst mulige stoette inden for rammerne af faellesskabsprogrammerne og fra medlemsstaternes myndigheder;

24. finder beloebet paa 3 mio ecu til DAPHNE-programmet i 1997 helt utilstraekkeligt;

25. opfordrer Kommissionen til at fremskynde sit arbejde ved at fremsaette forslag om et retsgrundlag for DAPHNE-programmet, som boer udvides til at omfatte rehabilitering og beskyttelse af ofrene for handel med mennesker, da dette omraade ikke i tilstraekkelig grad er tilgodeset i andre faellesskabsprogrammer;

26. opfordrer endvidere Kommissionen til at prioritere EU's programmer for udviklingshjaelp i de central- og oesteuropaeiske lande, i Asien, Latinamerika, AVS-landene samt Middelhavsomraadet med henblik paa at bekaempe handel med kvinder ved at tage fat paa de grundlaeggende aarsager til, at kvinder er lette ofre for handel med henblik paa seksuel undertrykkelse, bl.a. fattigdom, manglende beskaeftigelsesmuligheder, daarlige laese- og skrivefaerdigheder, et ringe uddannelsesniveau samt kvinders status i samfundet, samtidig med at den stoetter specifikke projekter til bekaempelse af handel med kvinder;

27. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til i forhandlingerne med ansoegerlandene at prioritere koennenes ligestilling og kvinders rettigheder og at sikre, at lovgivningsbestemmelserne samt strukturerne i de paagaeldende lande paa tilfredsstillende vis vil kunne loese problemerne i forbindelse med handel med kvinder, samt at de er i overensstemmelse med de foranstaltninger, der er ivaerksat i medlemsstaterne;

28. henstiller indtraengende til Kommissionen, medlemsstaterne og de tredjelande, der er involveret i forhandlinger om en reform af Lomé- konventionen, at tage hoejde for noedvendigheden af at fremme kvinders rettigheder og bekaempe handelen med kvinder; slaar til lyd for, at alle fremtidige bilaterale aftaler med tredjelande skal indeholde en klausul om suspendering af aftalerne med de lande, der ikke skoennes at have ivaerksat foranstaltninger til bekaempelse af handel med kvinder;

29. anmoder medlemsstaterne om saa hurtigt som muligt at foretage en ratificering af Europol-konventionen, eftersom kompetencen for Europols Narkotikaenhed for nylig er blevet udvidet til at omfatte bekaempelse af handel med mennesker, samt at stille de midler til raadighed for Europol, hhv. dennes forloeber, som der er behov for til varetagelsen af de voksende opgaver;

30. anmoder Raadet om at udvide virksomhedsomraadet for det kommende europaeiske informationssystem (SIE) til at omfatte bekaempelse af menneskehandel gennem udveksling af informationer om menneskehandlernes identitet og de internationale net for transit af ofrene;

31. understreger, at det er vigtigt, at handelens ofre faar tillid til ordensmagten og anmoder om, at de kompetente tjenester under politiet modtager en saerlig uddannelse og har tilstraekkelige sproglige kendskaber til at kunne yde den noedvendige hjaelp til ofrene, som da vil kunne samarbejde i bekaempelsen af handel med mennesker;

32. finder, at det er noedvendigt, at der inden for rammerne af De Forenede Nationer udpeges en saerlig ordfoerer om menneskehandel, for at lette de internationale initiativer paa dette omraade;

33. paalaegger sin formand at sende denne beslutning samt udvalgets betaenkning til de ikke-statslige organisationer, som er aktive inden for bekaempelse af handlen med kvinder, Raadet, Kommissionen, medlemsstaternes regeringer, regeringerne i ansoegerlandene, regeringerne i AVS-landene samt andre oprindelseslande.