FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 60/98 fastlagt af Rådet den 5. oktober 1998 med henblik på vedtagelse af Rådets forordning (EF) nr. . . ./98 om fastlæggelse af en særlig ramme for bistand til traditionelle AVS-bananleverandører (98/C 364/03)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 130 W,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (3), og

ud fra følgende betragtninger:

Ifølge fjerde AVS-EF-konvention skal ingen AVS-stat med hensyn til sin udførsel af bananer til Fællesskabets markeder stilles ringere end tidligere eller i øjeblikket for så vidt angår den pågældende stats adgang til de traditionelle markeder og dens fordele på disse markeder;

den fælles markedsordning for bananer, der er fastlagt ved forordning (EØF) nr. 404/93 (4), fastsætter rammer for videreførelse på Fællesskabets marked af de fordele, de traditionelle AVS-leverandører tidligere har nydt:

den ordning for samhandelen med tredjelande, der er fastlagt i nævnte forordnings afsnit IV, skulle tillade, at bananer produceret af de AVS-stater, der er traditionelle leverandører til Fællesskabet, afsættes på Fællesskabets marked og giver producenterne en passende indkomst i overensstemmelse med Fællesskabets forpligtelser som nævnt ovenfor;

denne samhandelsordning er blevet ændret ved forordning (EF) nr. 2362/98;

disse ændringer har ændret markedsvilkårene for de traditionelle AVS-leverandører betydeligt;

de traditionelle AVS-leverandører vil skulle yde en særlig indsats for at tilpasse sig til disse nye markedsvilkår, således at det bliver muligt at opretholde tilstedeværelsen på Fællesskabets marked og bevare de traditionelle AVS-leverancers levedygtighed;

der bør derfor ud over den i fjerde AVS-EF-konvention omhandlede faglige og finansielle bistand ydes en faglig og finansiel bistand til de traditionelle AVS-leverandører med henblik på tilpasning til de nye markedsvilkår og især forbedring af konkurrenceevnen; samtidig bør der tilskyndes til miljøvenlige produktions- og afsætningsmetoder, der også respekterer sociale standarder;

denne bistand bør stå i forhold til den særlige indsats, der er nødvendig som følge af de nye markedsvilkår, og der bør fastlægges objektive kriterier til bestemmelse af dens omfang;

for at sikre, at denne bistand bliver hensigtsmæssig i forhold til de tilstræbte mål, bør den være midlertidig og udfases gradvis og gnidningsløst;

for at lette gennemførelsen af disse bestemmelser bør der fastlægges en procedure, der indebærer et snævert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der fastlægges en særlig ramme for faglig og finansiel bistand for at hjælpe de traditionelle AVS-bananleverandører med at tilpasse sig til de nye markedsvilkår efter de ændringer, der er foretaget i den fælles markedsordning for bananer ved forordning (EF) nr. 2362/98.

2. Denne særlige ramme anvendes for en periode på højst ti år fra den 1. januar 1999.

Artikel 2

I denne forordning forstås ved:

- »traditionelle AVS-leverandører« de AVS-lande, der er anført på listen i bilaget

- »bananer« friske eller tørrede bananer henhørende under KN-kode 0803, undtagen pisanger.

Artikel 3

1. Traditionelle AVS-leverandører er berettigede til faglig og finansiel bistand.

2. Der ydes efter anmodning fra AVS-leverandørerne faglig og finansiel bistand for at bidrage til gennemførelse af programmer, der tager sigte på

a) at forbedre konkurrenceevnen i banansektoren, særlig ved:

- forøgelse af produktiviteten under hensyntagen til miljøet

- forbedring af kvaliteten, herunder plantesundhedsforanstaltninger

- tilpasning af produktions-, distributions- eller afsætningsmetoder med henblik på opfyldelse af de kvalitetsnormer, der er omhandlet i artikel 2 i forordning (EØF) nr. 404/93

- oprettelse af producentorganisationer, der har til formål at forbedre deres produkters afsætning og konkurrenceevne, og udvikling af ordninger til certificering af miljøvenlige produktionsmetoder, herunder bæredygtige bananer

- udvikling af en produktions- og/eller afsætningsstrategi, der tager sigte på at opfylde markedskravene på baggrund af Fællesskabets fælles markedsordning for bananer

- bistand til uddannelse, markedsinformation, udvikling af miljøvenlige produktionsmetoder, herunder bæredygtige bananer, forbedring af distributionsinfrastrukturen og forbedring af de handelsmæssige og finansielle tjenesteydelser, der tilbydes bananproducenter

b) at støtte diversificering, når der ikke er mulighed for bæredygtig forbedring af konkurrenceevnen i banansektoren.

Artikel 4

Kommissionen træffer afgørelse om de i artikel 3 omhandlede programmers støtteberettigelse efter samråd med de berørte traditionelle AVS-leverandører. Der tages særligt hensyn til hver enkelt AVS-leverandørs særlige situation og især til nødvendigheden af specifikke løsninger for Somalia. Kommissionen tager også hensyn til det påtænkte programs overensstemmelse med den pågældende AVS-stats generelle udviklingsmål og dets sammenhæng med det regionale samarbejde med andre bananproducenter, især fællesskabsproducenter.

Artikel 5

1. Kommissionen undersøger, træffer afgørelse om og forvalter de i denne forordning omhandlede foranstaltninger efter de gældende budgetprocedurer og andre gældende procedurer, herunder procedurerne i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

2. Afgørelser om foranstaltninger, hvis finansiering i henhold til denne forordning overstiger 2 mio. ECU pr. foranstaltning, eller justering af sådanne foranstaltninger, der medfører en forhøjelse på over 20 % af det oprindeligt aftalte beløb, og forslag til afgørende ændringer som følge af vanskeligheder i forbindelse med allerede iværksatte gennemførelsesprojekter, træffes efter proceduren i artikel 6.

Hvis den i første afsnit nævnte overskridelse er større end 4 mio. ECU, men mindre end 20 % af det oprindelige engagement, indhentes der udtalelse fra det i artikel 6 nævnte udvalg efter en forenklet hasteprocedure.

Kommissionen underretter nævnte udvalg om finansiering af afgørelser, som den har til hensigt at træffe vedrørende projekter og programmer til en værdi af under 2 mio. ECU. Underretningen foretages senest en uge inden, afgørelsen træffes.

3. Enhver finansieringsaftale eller -kontrakt, der indgås i medfør af denne forordning, skal bl.a. indeholde en bestemmelse om, at Kommissionen og Revisionsretten kan foretage kontrol på stedet efter de gældende bestemmelser, navnlig bestemmelserne i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

4. Såfremt foranstaltningerne fører til finansieringsaftaler mellem Fællesskabet og modtagerlandene, fastsættes det i disse aftaler, at skatter, afgifter og andre belastninger ikke finansieres af Fællesskabet.

5. Deltagelsen i udbud og aftaler er åben på lige vilkår for alle fysiske og juridiske personer i medlemsstaterne, modtagerlandet og AVS-staterne. Den kan udvides til også at omfatte andre udviklingslande i særlige behørigt begrundede tilfælde og med henblik på at sikre den bedst mulige omkostningseffektivitet.

6. Leverancer skal have oprindelse i medlemsstaterne eller AVS-staterne. I særlige behørigt begrundede tilfælde kan leverancerne have oprindelse i andre udviklingslande.

7. Der vil blive taget særligt hensyn til:

- Omkostningseffektivitet og bæredygtig indvirkning i forbindelse med projektets udformning

- en klar definition og opfølgning af formål og gennemførelsesindikatorer for samtlige projekter.

8. Den bistand, der ydes i medfør af denne forordning, skal udbygge og styrke den bistand, der ydes i medfør af andre instrumenter inden for udviklingssamarbejde.

Artikel 6

1. Kommissionen bistås af det geografisk bestemte udvalg, der er kompetent med hensyn til udviklingssamarbejde, som består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til det pågældende spørgsmåls hastende karakter. Det udtaler sig med det flertal, som er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemningen i udvalget tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.

b) Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.

Har Rådet ikke truffet nogen afgørelse efter udløbet af en frist på en måned regnet fra forslagets forelæggelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.

Artikel 7

1. Inden for det samlede beløb, der er til rådighed for et givent år, fastsætter Kommissionen det maksimalbeløb, der er til rådighed for hver traditionel AVS-leverandør til finansiering af de i artikel 3, stk. 2, omhandlede programmer, under hensyntagen til de konstaterede forskelle i konkurrenceevnen og bananproduktionens betydning for det pågældende lands økonomi. Når der kun gennemføres programmer i henhold til artikel 3, stk. 2, litra b), tildeler Kommissionen et beløb svarende til det, der gives til andre traditionelle leverandører.

2. Fra 2004 og hvert år derefter anvendes der en reduktionskoefficient på indtil 15 % på størrelsen af den bistand, der er stillet til rådighed for individuelle traditionelle AVS-leverandører. Når der gennemføres programmer i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), skal denne reduktionskoefficient nedsættes i samme udstrækning som den konstaterede forøgelse af konkurrenceevnen i forhold til det foregående år.

3. Kommissionen fastsætter nærmere regler efter proceduren i artikel 8.

Artikel 8

1. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til forordningen.

2. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

3. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til det pågældende spørgsmåls hastende karakter. Det udtaler sig med det flertal, som er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemningen i udvalget tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

4. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.

b) Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.

Har Rådet ikke truffet nogen afgørelse efter udløbet af en frist på tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.

Artikel 9

Kommissionen tilstiller senest den 31. december 2000 og derefter hvert andet år Europa-Parlamentet og Rådet en rapport ledsaget af eventuelle forslag om denne forordnings virkemåde.

Artikel 10

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i . . .

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT C 108 af 7.4.1998, s. 91.

(2) Endnu ikke offentliggjort i Tidende.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 19. juni 1998 (EFT C 210 af 6.7.1998, s. 320), Rådets fælles holdning af 5. oktober 1998 og Europa-Parlamentets afgørelse af . . . (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(4) EFT L 47 af 25.2.1993, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 2362/98 (EFT L 293 af 31.10.1998, s. 32).

BILAG

Liste omhandlet i artikel 2, stk. 1

TRADITIONELLE AVS-BANANLEVERANDØRER

Belize

Cameroun

Kap Verde

Côte d'Ivoire

Dominica

Grenada

Jamaica

Madagaskar

Saint Lucia

Saint Vincent og Grenadierne

Somalia

Surinam

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Kommissionen fremsatte den 17. februar 1998 et forslag baseret på EF-traktatens artikel 130 W om fastlæggelse af en særlig ramme for bistand til traditionelle AVS-bananleverandører (1).

2. Europa-Parlamentet vedtog en førstebehandlingsudtalelse om forslaget den 19. juni 1998 (2).

3. Rådet vedtog den 5. oktober 1998 sin fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 189 C.

II. FORMÅLET MED FORSLAGET

Formålet med forslaget er at fastlægge en særlig ramme for bistand til traditionelle AVS-bananleverandører.

III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Den fælles holdning, der blev vedtaget af Rådet, er i det væsentlige identisk med Kommissionens forslag. Rådet har dog ændret forslaget, således at der tages særligt hensyn til diversificering og bæredygtighed (fair handel).

Det blev besluttet, at beslutningsprocedurerne skal være i overensstemmelse med type III (a)-proceduren i komitologiafgørelsen.

Under hensyn til Parlamentets ændringsforslag 9, 10, 15 og 29 lagde Rådet speciel vægt på Somalias særlige tilfælde, der skyldes det forhold, at landet ikke har nogen regering eller anerkendt retmæssig myndighed og derfor ikke for øjeblikket kan være omfattet af alle forordningens bestemmelser. Artikel 2 og 4 lægger derfor særlig vægt på behovet for specifikke løsninger for Somalia for at undgå, at den manglende regering skal komme de somaliske producenter til skade.

Rådet accepterede ændringsforslag 7, der omhandler sociale standarder. Det accepterede ligeledes, i det mindste delvis, ændringsforslag 27 (der tager hensyn til forskellen i konkurrenceevne) og ændringsforslag 33 (beretning fra Kommissionen til Parlamentet og Rådet om, hvordan forordningen fungerer).

For så vidt angår ændringsforslag 5, 6, 7, 18, 19, 22, 23, 25, 26 og 35 bemærkede Rådet, at det kunne tilslutte sig de principper, der kom til udtryk i disse ændringsforslag, og at det accepterede de principper, der lå til grund herfor. Rådet besluttede imidlertid at holde fast ved sin egen ordlyd, som det fandt tilstrækkelig og mere i overensstemmelse med forordningen.

Rådet kunne ikke acceptere ændringsforslag 1, 2, 3, 8, 11, 20, 21 og 32, da de efter Rådets opfattelse er overflødige eller blot er gentagelser.

Parlamentets ændringsforslag 12 og 13 blev forkastet, fordi Rådet ikke kunne tilslutte sig etableringen af et indkomststøttesystem gennem oprettelse af en særlig fond.

Ændringsforslag 14 blev forkastet, fordi det indeholdt en forkert KN-kode.

For så vidt angår Parlamentets ændringsforslag 16 erindrede Rådet om, at det foreliggende forslag skal ses i forbindelse med Lomé-konventionens protokol nr. 5, der kun omhandler traditionelle AVS-leverandører. Forslaget vedrører derfor ikke ikke-traditionelle leverandører. Herudover erindrede Rådet om, at en udvidelse alene til Den Dominikanske Republik og Ghana, som foreslået af Parlamentet, også ville være en forskelsbehandling af andre AVS-lande. Derfor blev ændringsforslag 16 forkastet.

Tanken om indkomststøtte alene til de dårligst stillede traditionelle AVS-leverandører, som foreslået i ændringsforslag 17, blev forkastet, fordi den eventuelt ville indebære forskelsbehandling inden for rammerne af internationale forpligtelser.

Rådet kunne endvidere ikke tilslutte sig ændringsforslag 24 og tanken om yderligere midler til uopsættelige foranstaltninger.

Parlamentets ændringsforslag 28 med dets tanke om primært at lade midlerne komme små uafhængige producenter til gode og dermed udelukke multinationale virksomheder fra at være omfattet af forordningen blev ikke accepteret, fordi det eventuelt kunne indebære et brud på princippet om ikke-forskelsbehandling.

Rådet kunne ikke tilslutte sig ændringsforslag 30. Det kan ikke se, at det skulle være nødvendigt med direkte støtte til producenter eller producentorganisationer.

Endelig blev ændringsforslag 31 forkastet, fordi det ville foregribe Fællesskabets årlige budgetforhandlinger.

(1) EFT C 108 af 7.4.1998, s. 91.

(2) EFT C 210 af 6.7.1998, s. 320.