EUROPA-KOMMISSIONEN Strasbourg, den 25.10.2016 COM(2016) 685 final 2016/0337(CNS) Forslag til RÅDETS DIREKTIV om et fælles selskabsskattegrundlag {SWD(2016) 341 final}

{SWD(2016) 342 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Den 16. marts 2011 fremsatte Kommissionen forslag til et direktiv om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag. Forslaget, som stadig er under behandling i Rådet, er et af Kommissionens REFIT-initiativer og har til formål at give selskaber et fælles regelværk på selskabsbeskatningsområdet med henblik på at drive virksomhed i hele det indre marked. Forslaget til et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag fra 2011 ville således give selskaber mulighed for at betragte Unionen som et fælles marked i selskabsskatteøjemed, hvilket ville lette deres grænseoverskridende aktiviteter og fremme handel og investeringer. Det er i den seneste tid blevet tydeligt for det internationale samfund, at de nuværende regler for selskabsbeskatning ikke passer til de moderne forhold. Selskabernes indkomst beskattes generelt på nationalt niveau, men det økonomiske miljø er blevet mere globaliseret, mobilt og digitalt. Forretningsmodellerne og selskabsstrukturerne er blevet mere komplekse, hvilket gør det lettere at flytte rundt på overskud. Samtidig har forskellene mellem de nationale selskabsskattesystemer skabt gode forhold for udbredelsen af metoder til aggressiv skatteplanlægning i de sidste ti år. Når der udarbejdes nationale regler uden at tage hensyn til forretningsaktiviteternes grænseoverskridende dimension, kan der nemt opstå uoverensstemmelser i samspillet mellem forskellige nationale selskabsskatteordninger. Sådanne uoverensstemmelser skaber en risiko for dobbeltbeskatning eller dobbelt ikke-beskatning, dvs. slet ingen beskatning, hvilket forvrider det indre markeds funktion. Under disse omstændigheder finder medlemsstaterne det i stigende grad vanskeligt effektivt gennem ensidige foranstaltninger at bekæmpe former for aggressiv skatteplanlægning for at forhindre udhulning af deres skattegrundlag og overførsel af overskud. Et af Europas prioriterede mål i dag er at fremme holdbar vækst og bæredygtige investeringer i et mere fair og bedre integreret indre marked, og derfor er der behov for en ny ramme for fair og effektiv beskatning af selskabernes overskud. I den forbindelse udgør forslaget til et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag et godt instrument til at henføre indkomst til det sted, hvor værdien skabes, ved hjælp af en formel baseret på tre ligeligt vægtede faktorer (aktiver, arbejdskraft og omsætning). Da disse faktorer er knyttet til det sted, hvor selskabet genererer sit overskud, kan de bedre modarbejde metoder til aggressiv skatteplanlægning end de vidt udbredte metoder for fastsættelse af interne afregningspriser til henførsel af overskud. Foruden målet om at bekæmpe skatteundgåelse under det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag viderefører det relancerede initiativ også ordningens egenskaber som et selskabsskattesystem, der fremmer grænseoverskridende handel og investeringer i det indre marked. I dag skal virksomheder med grænseoverskridende aktiviteter håndtere op til 28 divergerende selskabsskattesystemer. Det er en byrdefuld proces, både tidsmæssigt og rent økonomisk, og det opsluger meget af den energi, der ellers kunne bruges til hovedformålet, nemlig at drive forretning. Det relancerede initiativ om et fælles konsolideret selskabsskattesystem indeholder de samme fordele som forslaget fra 2011, når det kommer til at forsyne selskabskoncerner, der har en skattepligtig tilstedeværelse i mindst én medlemsstat, med ét fælles regelværk for beregning af skattegrundlaget for hele Unionen, således at de kun skal have at gøre med en enkelt skatteforvaltning. Grænseoverskridende udligning af underskud vil stadig være et automatisk resultat af konsolideringen, og reglerne for interne afregningspriser vil ikke gælde internt i koncernen, da koncernens indtægter samlet set vil blive fordelt ved hjælp af fordelingsformlen. Forskellene i forhold til forslaget fra 2011 er, at det relancerede initiativ indeholder obligatoriske regler for koncerner over en vis størrelse for at gøre systemet mere robust over for metoder for aggressiv skatteplanlægning. Det er dog også vigtigt, at reglerne er åbne (valgfrihed) for enheder, som er selskabsskattepligtige i Unionen, men som ikke opfylder betingelserne for automatisk at være bundet af de fælles regler. Næste skridt i retning af et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag Den debat, der har været i Rådet siden 2011, har vist, at forslaget til et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag, som er et meget ambitiøst projekt, sandsynligvis ikke ville blive vedtaget i sin helhed uden en niveaudelt fremgangsmåde. Flere elementer (særlig skattekonsolidering) har været genstand for udførlige debatter og risikerer at spænde ben for andre af systemets grundlæggende elementer. For at undgå dette anbefalede Kommissionen i sin handlingsplan fra juni 2015 en trinvis fremgangsmåde for indførelsen af et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag. Det foreslås, at konsolideringsarbejdet udskydes, indtil der er skabt enighed om et sæt obligatoriske regler for det fælles grundlag, dvs. det fælles selskabsskattegrundlag. Det ændrer dog ikke ved det forhold, at Kommissionen fremsætter to forslag samtidigt, dvs. et om et fælles selskabsskattegrundlag og et andet om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag, og som led i et enkelt initiativ. Forslaget til et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag fra 2011, som stadig er under behandling i Rådet, trækkes tilbage, i det øjeblik Kommissionen vedtager de nye forslag. Det er særlig vigtigt, at skattekonsolidering forbliver et afgørende element af initiativet om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag, da de vigtigste skattemæssige hindringer, som selskaberne står over for i Unionen, bedst kan håndteres inden for en konsolideret koncern. Dette direktivforslag vedrører "første trin" af den niveauopdelte fremgangsmåde. Det berører således kun elementer vedrørende det fælles grundlag, dvs. regler for beregning af selskabsskattegrundlaget, herunder visse bestemmelser til bekæmpelse af skatteundgåelse og det foreslåede skattesystems internationale dimension. Derudover behandles to yderligere elementer i forhold til forslaget fra 2011: der indføres regler til at mindske gældsfinansiering, og der indføres et bonusfradrag for forskning og udvikling. Spørgsmålet om konsolidering tages op i et andet direktivforslag ("andet trin"), som vil blive behandlet på et senere tidspunkt, efter at der er skabt politisk enighed om elementerne af det fælles grundlag. Indtil da vil forslaget til et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag afvente behandling i Rådet. For at kompensere for at skattesubjekter foreløbigt ikke kan drage fordel af skattekonsolideringen, indføres der en mekanisme til grænseoverskridende udligning af underskud med efterfølgende genbeskatning. Denne mekanisme vil gælde indtil indførelsen af det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag, som vil gøre grænseoverskridende udligning af underskud til en automatisk følge af reglernes anvendelse. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Relanceringen af forslaget til et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag er et centralt element i Kommissionens meddelelse om en handlingsplan for et fair og effektivt system for selskabsbeskatning i EU, som blev vedtaget den 17. juni 2015. I handlingsplanen peges der på fem centrale indsatsområder. Den gennemgår de eksisterende selskabsskattepolitikker i Unionen og fremsætter et mål om at etablere et system for selskabsbeskatning i EU, hvorefter virksomhedernes overskud beskattes i den jurisdiktion, hvor værdien rent faktisk skabes. Det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag præsenteres som et helt afgørende initiativ, der vil være et særdeles effektivt redskab til at opfylde målene om en mere fair og effektiv beskatning. Det relancerede forslag til et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag indeholder desuden bestemmelser, som vil bidrage til gennemførelsen af nogle af aktionerne under OECD's BEPS-initiativ (udhuling af skattegrundlaget og overførsel af underskud). Disse elementer er nu medtaget i form af minimumsstandarder i det nyligt vedtagne rådsdirektiv 2016/1164/EU ("direktivet om bekæmpelse af skatteundgåelse"). Det bør forventes, at elementerne vedrørende bekæmpelse af skatteundgåelse i nævnte direktiv indlemmes i det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag, men inden for den nye juridiske kontekst. Navnlig bør de nye normer skulle indgå i et fælles EU-dækkende selskabsskattesystem og udgøre absolutte regler i stedet for blot minimumsstandarder. Nærværende initiativ om at relancere det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag har en fremtrædende plads blandt Kommissionens kommende projekter inden for mere fair beskatning. Planen er at præsentere det for offentligheden samme dag som forslaget til et direktiv om hybride mismatch, der involverer tredjelande (som vil ændre direktivet om bekæmpelse af skatteundgåelse) og et direktiv om tvistbilæggelse. Forslaget bygger desuden på nyligt vedtagne initiativer på skatteområdet: foruden direktivet om bekæmpelse af skatteundgåelse drejer det sig om ændringer af moder- og datterselskabsdirektivet (2014 og 2015) og forslaget om omarbejdning af direktivet om renter og royalties (2011). Initiativet vedrørende moder- og datterselskabsdirektivet og nogle af de ændringer, der er drøftet i forbindelse med direktivet om renter og royalties, afspejler de aktuelle politiske prioriteter om at styrke EU's skattelovgivning over for metoder til aggressiv skatteplanlægning. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag hører ind under Kommissionens initiativer til mere fair beskatning og vil hjælpe med at fjerne de hindringer, der skaber forvridninger, som hæmmer det indre markeds rette funktion. Ud fra den forudsætning supplerer det EU-lovgivningen inden for selskabsret og stemmer i det store hele overens med andre projekter såsom kapitalmarkedsunionen og diverse initiativer vedrørende gennemsigtighed på skatteområdet, udveksling af oplysninger og bekæmpelse af hvidvask af penge. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag

Dette forslag falder ind under artikel 115 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Ifølge denne artikel skal foranstaltninger til indbyrdes tilnærmelse direkte indvirke på det indre markeds oprettelse eller funktion. Relanceringen af initiativet om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag skal gøre det lettere at drive virksomhed inden for Unionen ved at underkaste skattesubjekterne ét enkelt regelværk vedrørende selskabsskat, som vil gælde i hele det indre marked, og samtidig gøre systemet mere robust og modstandsdygtigt over for aggressiv skatteplanlægning. Begge målsætninger har betydelig og direkte indvirkning på det indre marked, netop fordi de sigter mod at fjerne hindringer for dets rette funktion. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Dette initiativ er i overensstemmelse med nærhedsprincippet. Selv om problematikkerne og bevæggrundene for at gribe ind, som beskrevet i de foregående afsnit, kan tilskrives forskellige omstændigheder, synes deres skadelige virkninger kun at kunne håndteres effektivt gennem fælles tiltag, dvs. at en tilnærmelse af selskabsskattesystemerne i Unionen vil fjerne forvridningerne i markedet ved at skabe mere fair og sammenhængende skatteforhold for virksomhedernes aktivitet. Det er indlysende, at dette mål ikke kan nås ved ensidige og ukoordinerede tiltag i medlemsstaterne, men kun kan opfyldes ved tiltag på EU-plan. Initiativer, der planlægges og implementeres enkeltvis af medlemsstaterne, vil blot fastholde og måske selv forværre den nuværende situation, eftersom skattesubjekterne stadig vil skulle håndtere 28 forskellige og ind imellem modstridende skattesystemer. Formålet med den påtænkte relancering af det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag er at imødegå behovet for øget vækst og jobskabelse i det indre marked og at bekæmpe aggressiv skatteplanlægning. I bund og grund vil opfyldelsen af disse mål bidrage til at løse problemer, der dækker bredere end de enkelte medlemsstater og derfor i sagens natur kræver en fælles tilgang. Enhver foranstaltning vil således kun kunne give resultater, hvis reglerne anvendes på samme måde i hele det indre marked. I modsat fald vil selskabsskattelandskabet forblive opdelt med rig mulighed for den videre udbredelse af skattehindringer og illoyal skattekonkurrence. De forskellige metoder til skatteundgåelse foregår desuden i dag primært på tværs af grænserne. Det er netop samspillet mellem forskellige skattesystemer, der giver mulighed for misbrug eller gør det lettere at udnytte uoverensstemmelser i samspillet mellem nationale selskabsskatteregler. Det forhold, at EU er et indre marked med en høj grad af integration, indebærer øget aktivitet på tværs af grænserne, hvilket understreger betydningen af at nå til enighed om fælles løsninger. I betragtning af det påtænkte initiativs omfang og virkninger kan dets mål, nemlig at mindske de markedsforvridninger, som skyldes samspillet mellem 28 nationale skatteordninger, og at skabe mere gunstige investeringsvilkår i det indre marked, bedre nås på EU-plan. Størsteparten af hovedelementerne af det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag kan kun håndteres gennem fælles tiltag. For eksempel vil uoverensstemmelserne i den retlige kvalificering af enheder eller betalinger, som fører til dobbeltbeskatning eller dobbelt ikke-beskatning, blive udryddet i forhold mellem selskaber, som anvender de fælles selskabsskatteregler. Særskilte tiltag fra medlemsstaternes side vil i bedste fald kun kunne løse problemerne bilateralt. Grænseoverskridende udligning af overskud vil pr. definition fungere bedst, hvis alle medlemsstaterne giver mulighed herfor, selv om den bilaterale tilgang ikke børe udelukkes som den næstebedste metode. Skattefrie koncernomstruktureringer, udryddelsen af komplekse koncerninterne afregningspriser og fordelingen af indtægter på koncernplan ved hjælp af en fast formel har et grænseoverskridende udsæt og kan alene håndteres inden for rammerne af fælles lovgivning. •Proportionalitetsprincippet De påtænkte foranstaltninger er både egnede til og nødvendige for at nå det ønskede mål. De går ikke videre end at ensrette selskabsskattegrundlaget, hvilket er en forudsætning for at få nedbrudt de identificerede hindringer, som forvrider det indre marked. Relanceringen af det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag begrænser ikke medlemsstaternes beføjelser til selv at bestemme omfanget af deres skatteindtægter for at nå deres budgetpolitiske mål. Det påvirker således ikke medlemsstaternes ret til at fastlægge deres egne selskabsskattesatser. Til trods for at Kommissionen gentagne gange har slået til lyd for behovet for at koordinere national skattepraksis, er det tydeligt, at koordinering alene ikke er tilstrækkeligt til at fjerne de skatterelaterede forvridninger i det indre marked. Erfaringerne har vist, at koordinering er en langsommelig proces, og resultaterne af tidligere forsøg har indtil videre været beskedne. Koordineringen på skatteområdet vedrører desuden som oftest specifikke spørgsmål og kan ikke bruges til at løse de mange forskellige problemer, som selskaberne står over for i det indre marked, og som kræver en helhedsløsning. Tanken er, at de områder under det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag, som vil være obligatoriske, opdeles således, at det kun vil gælde de nødvendige kategorier af skattesubjekter, nemlig selskabskoncerner over en vis størrelse. Det er typisk koncerner med høje indtægter, der råder over tilstrækkelige ressourcer til at give sig af med forskellige metoder til aggressiv skatteplanlægning. Det følger heraf, at de påtænkte regler ikke vil gå videre, end hvad der er nødvendigt for at nå traktatens mål om et mere velfungerende indre marked. •Valg af retsakt De tidligere beskrevne forvridninger af det indre marked kan kun fjernes gennem retligt bindende regler og en fælles lovgivningsramme. Blød lovgivning ville være et risikabelt valg, da medlemsstaterne i så fald kunne beslutte slet ikke at gennemføre reglerne, eller det kunne føre til meget spredte gennemførelsesmetoder. Et sådant resultat er ikke ønskeligt. Det risikerer at begrænse skattesubjekternes retssikkerhed og skabe usikkerhed om opfyldelsen af målene om et koordineret og sammenhængende selskabsskattesystem i det indre marked. Da udformningen af det fælles skattegrundlag desuden bør formodes at få indvirkning på de nationale budgetter, navnlig på grund af fordelingsformlen, er det vigtigt, at reglerne for dets sammensætning anvendes ensrettet og konsekvent. Det er der langt større sikkerhed for med bindende regler. Ifølge artikel 115 i TEUF "udsteder Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed ..., direktiver om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser, der direkte indvirker på det indre markeds oprettelse eller funktion." Traktaten fastsætter således præskriptivt, at lovgivning inden for direkte beskatning udelukkende må vedtages i form af direktiver. Ifølge artikel 288 i TEUF er et direktiv med hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som det rettes til, men overlader det til de nationale myndigheder at bestemme form og midler for gennemførelsen. I forlængelse heraf bør direktivet forblive af generel karakter, eftersom teknikaliteterne og de nærmere detaljer overlades til medlemsstaternes at fastlægge. 3.RESULTATER AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Høringer af interesserede parter Kommissionen arrangerede en offentlig høring for at inddrage alle interessenter og give interesserede parter mulighed for at give deres bidrag til relanceringen af det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag. 175 parter deltog i høringsprocessen. De registrerede sammenslutninger bidrog med flest svar (37 %), efterfulgt af individuelle selskaber (32 %), hvoraf størstedelen var små og mellemstore virksomheder, hvilket understreger de mindre virksomheders interesse i forslaget.

Afhængigt af typen af respondenter er der forskellige holdninger til, hvorvidt et fælles konsolideres selskabsskattegrundlag er det rette instrument til at løse problemerne med overførsel af overskud og administrative byrder. Selv om forslaget generelt er blevet positivt modtaget, fokuserer NGO'erne og de offentlige organer særligt på, hvordan det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag vil påvirke skatteplanlægningen. Virksomhederne fokuserer derimod mere på vigtigheden af at mindske compliance-omkostningerne og på at skabe et erhvervsvenligt investeringsklima. De peger dog også på risikoen for at pådrage sig højere administrationsomkostninger, hvis reglerne om bekæmpelse af skatteundgåelse bliver for dominerende. Besvarelserne af den offentlige høring er afspejlet i konsekvensanalysen. Der henvises hertil i flere afsnit og i et særligt bilag. •Indhentning og brug af ekspertbistand Konsekvensanalysen indeholder resultaterne af tre undersøgelser. 1. CORTAX-undersøgelsen, som er foretaget af Kommissionens Fælles Forskningscenter. CORTAX-modellen er en generel ligevægtsmodel til at vurdere virkningerne af selskabsskattereformer i 28 EU-lande under anvendelse af detaljerede data fra forskellige kilder. 2. Undersøgelse foretaget af Centre for European Economic Research (ZEW) om den virkning, som skattereformer til at fjerne ubalancen mellem gælds- og egenkapitalfinansiering, vil have på kapitalomkostningerne og de effektive skattesatser. Undersøgelsen fokuserer på den aktuelle ubalance i selskabsskattesystemerne i de 28 EU-lande, idet der ses nærmere på, om forskellige reformmuligheder i princippet ville kunne fjerne ubalancen og fremme investeringer. 3. Undersøgelse foretaget af Centre for European Economic Research (ZEW) om virkningerne af skatteplanlægning på de effektive skattesatser. I undersøgelsen undersøges effektive gennemsnitlige og marginale skattesatser, der inkorporerer muligheden for multinationale koncerners sofistikerede skatteplanlægningsstrategier, herunder præferenceordninger. •Konsekvensanalyse Den primære løsningsmodel vedrører muligheden for at indføre et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag, men der er også set på følgerne ved at indføre et fælles selskabsskattegrundlag i første stadie. Et af de vigtigste valg, der skulle træffes, vedrører omfanget af et sådant grundlag, dvs. hvem det skal gælde for. De vigtigste løsningsmodeller, der er taget i betragtning, er hvorvidt det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag skal gøres obligatorisk for alle selskaber eller for blot en undergruppe. Der er set på flere modeller til at fjerne skævheden til fordel for gældsfinansiering, som skyldes de nuværende skattesystemer. Der er to overordnede muligheder: at give mulighed for fradrag for finansieringsomkostninger relateret til både gæld og egenkapital, eller slet ingen fradrag. Med hensyn til fremme af forskning og udvikling omfatter den vigtigste løsningsmodel et skattefradrag for udgifter til investeringer i forskning og udvikling af forskellig størrelse. En vurdering af de forskellige muligheder har frembragt en foretrukket model: et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag, som er obligatorisk for større selskaber, og som omfatter et "fradrag for vækst og investering" og et fradrag for udgifter til forskning og udvikling. Fradraget for vækst og investeringer er et fradrag for finansieringsomkostninger relateret til gæld og egenkapital inden for en vis grænse for at forhindre misbrug og aggressiv skatteplanlægning. Fradraget for udgifter til forskning og udvikling er udformet med henblik på som minimum at bevare de aktuelle skattefordele. Undersøgelsen viser, at det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag har klare fordele i forhold til alternativet, som ville indebære et fravalg af handling. Hvis den foretrukne løsning gennemføres, ventes den at skabe mere fair skattesystemer og lige konkurrencevilkår, idet det vil fjerne incitamenterne til aggressiv skatteplanlægning i Unionen. Det vil således være lettere at sikre, at større selskaber betaler deres fair del af skatten, og det vil øge skattesubjekternes moralske adfærd. Det vil desuden bidrage til at fjerne de grænseoverskridende skattehindringer i Unionen. Konsolidering er med al tydelighed et vigtigt element til at mindske skatteundgåelsen, men reglerne om et fælles selskabsskattegrundlag vil allerede bringe en ende på nogle former for overførsel af overskud, f.eks. udnyttelsen af de uoverensstemmelser, der opstår i samspillet mellem forskellige skattesystemer. Skævhederne i selskabernes finansieringsbeslutninger vil blive mindsket med fradraget for vækst og investeringer, som bringer gældsfinansiering og egenkapitalfinansiering på lige fod. Skatteincitamenterne til fordel for forskning og udvikling opretholdes ikke kun, de øges og strømlines også. Forslaget ventes at få positive økonomiske virkninger. Et fælles selskabsskattegrundlag med grænseoverskridende udligning af underskud og et fradrag for vækst og investeringer vil øge investeringerne og beskæftigelsen med op til henholdsvis 3,6 % og 0,5 %. Overordnet set vil det øge væksten med 1,3 %. Compliance-omkostningerne ventes at falde, især under det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag (10 % hvad angår tid, 2,5 % hvad angår omkostninger). Omkostningerne ved at oprette et datterselskab vil falde med op mod 67 % og således gøre det lettere for virksomheder (inklusive små og mellemstore virksomheder) at brede sig til udlandet. Den foretrukne løsning ventes ikke at få nogen relevante miljøvirkninger. De sociale virkninger vil også være begrænsede. •Målrettet regulering og forenkling Omkostningerne til overholdelse af skattereglerne udgør en stor byrde for virksomhederne, og en nedbringelse heraf vil skabe en stor fordel med hensyn til gennemførelsen af det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag. Compliance-omkostningerne anslås for store selskaber at udgøre ca. 2 % af den betalte skat, mens de for små og mellemstore virksomheder udgør omkring 30 % af den betalte skat. Compliance-omkostningerne anslås at stige i takt med den grænseoverskridende aktivitet og antallet af datterselskaber. Data for skattereformer viser, at der blev foretaget mange reformer efter krisen, og at mange foranstaltninger var rettet mod en styrkelse af de internationale rammer for bekæmpelse af skattesnyd. I lyset heraf er nedbringelsen af compliance-omkostningerne ved oprettelse af et nyt datterselskab en klar fordel: de tidsmæssige omkostninger ved oprettelse af et nyt datterselskab i en medlemsstat anslås at falde med 62-67 %. Hvis der ses på de faste omkostninger, dvs. uden engangsomkostninger til omstilling, anslås det i konsekvensanalysen, at tidsforbruget i forbindelse med compliance-aktiviteter vil falde med 8 % efter indførelsen af det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag. På baggrund af disse tidsbesparelser kan der foretages en omtrentlig beregning af omfanget af samlede omkostningsbesparelser som følge af det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag. Hvis 5 % af de mellemstore selskaber udvider til udlandet, kan der ventes en engangsbesparelse på omkring 1 mia. EUR. Hvis alle multinationale enheder anvender det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag, vil de faste compliance-omkostninger kunne nedbringes med omkring 0,8 mia. EUR. Skatteforvaltningerne vil have fordel af at skulle beskæftige sig mindre med spørgsmål om interne afregningspriser og behandle færre sager, i det omfang en selskabskoncerns skatteforhold primært vil blive behandlet i den medlemsstat, hvor moderselskabet er hjemmehørende. På den anden side vil de nationale myndigheder, så længe det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag ikke er obligatorisk for alle selskaber, fortsat opleve ekstra compliance-omkostninger som følge af opretholdelsen af to parallelle systemer. For på mere forholdsmæssig vis at opfylde målet om et mere fair skattesystem foreslås det i den foretrukne løsningsmodel kun at gøre det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag obligatorisk for en bestemt gruppe af selskaber på grundlag af deres størrelse. Mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder er således fritaget for den obligatoriske anvendelse af det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag. Ved kun at gøre anvendelsen af reglerne obligatorisk for selskabskoncerner med en konsolideret omsætning på over 750 mio. EUR vil størstedelen af den omsætning, der skabes af koncerner (ca. 64 %), blive omfattet af reglerne, samtidig med at det begrænser risikoen for at omfatte rent nationale koncerner. Tærsklen stemmer overens med den tilgang, der er anvendt ved andre EU-initiativer til bekæmpelse af skatteundgåelse. Samtidig giver forslaget de selskaber, som ikke pålægges at anvende reglerne under det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag, mulighed for at vælge at anvende systemet. Det giver små og mellemstore virksomheder samt mikrovirksomheder størst mulig fleksibilitet, idet de kan udnytte fordelene ved det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag, uden at det dog er obligatorisk. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Dette direktivforslag har ingen budgetmæssige konsekvenser for Den Europæiske Union. 5.ANDRE FORHOLD

•Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Fem år efter ikrafttrædelsen af dette direktiv vil Kommissionen foretage en evaluering af anvendelsen og rapportere herom til Rådet. Medlemsstaterne bør meddele Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. •Forklarende dokumenter (for direktiver) Se betragtning 22. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Dette forslag er det "første trin" (et fælles selskabsskattegrundlag) i den todelte fremgangsmåde til indførelsen af et EU-dækkende selskabsskattesystem og fastlægger fælles selskabsskatteregler for beregning af skattegrundlaget for selskaber og faste driftssteder i Unionen. Anvendelsesområde: I modsætning til forslaget fra 2011, som indførte et valgfrit system for alle, vil dette direktiv være obligatorisk for alle selskaber, der indgår i en koncern over en vis størrelse. Den størrelsesrelaterede tærskel vil tage udgangspunkt i den samlede konsoliderede omsætning i en koncern, som udarbejder konsoliderede regnskaber. For at sikre en vis sammenhæng mellem de to trin (dvs. det fælles selskabsskattegrundlag og det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag) vil selskaberne skulle opfylde betingelserne for konsolidering, før de underlægges den obligatoriske del af det fælles grundlag. Når hele initiativet har taget form med konsolidering og anvendelse af fordelingsformlen, vil det sikre, at alle skattesubjekter, der er underlagt reglerne om det fælles grundlag, automatisk vil overgå til systemet med et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag. De fælles regler vil også kunne anvendes valgfrit af selskaber, der ikke opfylder betingelserne. Definition af fast driftssted: Definitionen af begrebet fast driftssted i dette direktiv lægger sig tæt op ad den anbefalede definition i OECD's modeloverenskomst efter BEPS. I modsætning til forslaget fra 2011 dækker den ændrede definition kun faste driftssteder, som er beliggende i Unionen og tilhører et skattesubjekt, som har sit skattemæssige hjemsted i Unionen. Formålet er at sikre, at alle berørte skattesubjekter har samme forståelse heraf, og at udelukke muligheden for uoverensstemmelser som følge af divergerende definitioner. Det blev ikke anset for nødvendigt at indføre en fælles definition af faste driftssteder, som er beliggende i et tredjeland, eller faste driftssteder, som er beliggende i Unionen, men som ejes af et skattesubjekt med skattemæssigt hjemsted i et tredjeland. Tredjelandedimensionen vil således skulle behandles i de bilaterale skatteoverenskomster og i national lovgivning. Skattegrundlag: Det udformes meget bredt. Alle indtægter er skattepligtige, medmindre de udtrykkeligt er fritaget for skat. Indkomst, der udgøres af dividender eller provenu fra afhændelse af andele i et selskab uden for koncernen, vil ved interesser på mindst 10 % være undtaget for at undgå dobbelt beskatning af udenlandske direkte investeringer. Ligeledes vil overskud i faste driftssteder også være fritaget for skat i den stat, som hovedkontoret er beliggende i. Skattepligtige indtægter vil blive fratrukket driftsomkostninger og visse andre poster. Det nye forslag om et fælles selskabsskattegrundlag viderefører desuden, med enkelte nødvendige tilpasninger for at sikre ensartethed, den liste med ikke-fradragsberettigede udgifter, der indgik i forslaget fra 2011. For at støtte innovation i økonomien indføres der med det relancerede initiativ et bonusfradrag for omkostninger til forskning og udvikling oven i den allerede meget generøse ordning for forskning og udvikling i forslaget fra 2011. Hovedreglen i 2011-forslaget vedrørende fradrag for forskning og udvikling vil fortsat gælde – omkostninger til forskning og udvikling vil således blive fuldt udgiftsførte i det år, de pådrages (med undtagelse af fast ejendom). Derudover vil skattesubjektet for udgifter til forskning og udvikling op til 20 000 000 EUR have ret til et årligt bonusfradrag på 50 %. Hvis udgifterne til forskning og udvikling overstiger 20 000 000 EUR, kan skattesubjektet fradrage 25 % af det overskydende beløb. Eftersom et af de vigtigste politiske initiativer i forbindelse med det indre markeds funktion er at støtte små og innovative foretagender, vil der med relanceringen af forslaget til et fælles selskabsskattegrundlag blive givet et øget bonusfradrag til små nystartede virksomheder, som er særligt innovative og ikke har tilknyttede selskaber (en kategori, der især vil omfatte opstartsvirksomheder). I den forbindelse vil skattesubjekter, der ifølge direktivet er kvalificerede, kunne fradrage op til 100 % af deres omkostninger til forskning og udvikling, for så vidt som disse ikke overstiger 20 000 000 EUR, og at skattesubjekterne ikke har nogen tilknyttede selskaber. Regel om begrænsning af rentebetalinger: Det er en ny regel (der ikke var med i forslaget fra 2011), som indgår i direktivet om bekæmpelse af skatteundgåelse og er blevet gennemanalyseret i forbindelse med BEPS-initiativet. Den begrænser fradragsretten for renteomkostninger (og andre finansielle omkostninger) for at forhindre diverse praksisser for overførsel af overskud til lavt beskattede lande. Ifølge reglen kan renteomkostninger (og andre finansielle omkostninger) gives fuld fradragsret, i det omfang de kan modregnes i skattepligtige renteindtægter (og andre finansielle indtægter). Alle overstigende renteomkostninger vil blive underlagt begrænsninger af fradragsretten, som fastsættes i forhold til et skattesubjekts resultat før renter, skat og af- og nedskrivninger (EBITDA). Fradrag for vækst og investeringer ("FVI"): Det relancerede initiativ sigter mod at rette op på den asymmetri, der giver mulighed for at fradrage rentebetalinger på lån (inden for visse grænser) i skattesubjektets skattegrundlag, mens dette ikke er tilfældet ved udbytteudlodninger. Det skaber et klart incitament til at finansiere med gæld i stedet for med egenkapital. I betragtning af den risiko, en sådan situation indebærer for selskabernes gældsætning, indeholder det relancerede forslag om et fælles selskabsskattegrundlag en regel til at forhindre en sådan skævhed til fordel for lån og således neutralisere det aktuelle system, som ikke opmuntrer til finansiering med egenkapital. Skattesubjekterne vil få et fradrag for vækst og investeringer, hvorved udvidelser af deres egenkapital vil kunne trækkes fra deres skattegrundlag på visse betingelser, f.eks. foranstaltninger til at forhindre eventuelle kaskadevirkninger og regler for bekæmpelse af skatteundgåelse. Som led i evalueringen af det fælles skattegrundlag vil Kommissionen tage særligt hensyn til, hvordan dette fradrag fungerer med henblik på eventuelle justeringer af definitionen og kalibreringen heraf. Afskrivning: Reglen, hvorefter anlægsaktiver, med visse undtagelser, kan afskrives i skatteøjemed, forbliver den samme og vil have samme styrke som i forslaget fra 2011. Flere aktiver vil dog nu kunne afskrives individuelt, da anlægsaktiver med mellemlang levetid er fjernet fra puljeordningen. Underskud: Ligesom i forslaget fra 2011 har skattesubjekter mulighed for at fremføre underskud uendeligt, uden at der er begrænsninger af det årlige fradragsberettigede beløb. I direktivet skabes der en forbindelse mellem regler om begrænsning af rentebetalinger og den skattemæssige behandling af underskud. Der er således truffet et politisk valg om at udforme en meget effektiv regel om begrænsning af rentebetalinger, således at alle beløb, der kan kvalificeres som et tab, afspejler resultatet af handelsaktiviteter. Reglen er også blevet styrket med en bestemmelse om bekæmpelse af misbrug til at modarbejde forsøg for at omgå reglerne om fradrag af underskud gennem opkøb af underskudsgivende virksomheder. Midlertidig udligning af underskud og genbeskatning: For delvist at kompensere for de manglende fordele ved grænseoverskridende konsolidering under "første trin" vil det være muligt, på strenge betingelser, at tage underskud i et direkte datterselskab eller et fast driftssted i andre medlemsskaber med i betragtning. Denne udligning vil være midlertidig, eftersom moderselskabet derefter vil skulle indregne alle senere overskud i disse direkte datterselskaber eller faste driftssteder i sit skattegrundlag, under hensyntagen til det beløb, der tidligere blev fradraget. Hvis denne indregning desuden ikke sker inden for et givet antal år, vil de fradragne underskud under alle omstændigheder blive indregnet automatisk. Bekæmpelse af skatteundgåelse: I lighed med forslaget fra 2011 vil systemet indeholde en bred vifte af regler til bekæmpelse af skatteundgåelse. Den generelle regel om bekæmpelse af misbrug er udformet i overensstemmelse med teksten i direktivet om bekæmpelse af skatteundgåelse og suppleres med foranstaltninger til at komme specifikke former for skatteundgåelse til livs. For at forhindre diskrimination er det vigtigt at sikre, at de generelle regler om bekæmpelse af misbrug i praksis anvendes på samme vis i indenlandske sammenhænge, inden for Unionen og over for tredjelande, så de ikke anvendes forskelligt i indenlandske og grænseoverskridende situationer. For så vidt angår specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af skatteundgåelse er det typisk nødvendigt at se på beskatningsniveauet på den anden side af grænsen for at kunne fastslå, om skattesubjektet er skattepligtigt af indkomst genereret i udlandet. Reglerne omfatter en switch over-klausul, som er rettet mod bestemte typer af indkomst med oprindelse i et tredjeland. Den skal sikre, at indkomst er skattepligtig i Unionen, hvis den er blevet beskattet under et vist niveau i tredjelandet. Lovgivningen om kontrollerede udenlandske selskaber ("CFC") henviser i høj grad til direktivet om bekæmpelse af skatteundgåelse og har til formål at henføre et lavt beskattet kontrolleret datterselskabs indkomst til moderselskabet for at undgå overførsel af overskud. CFC-reglerne udvides til at dække overskud hos faste driftssteder, hvis dette overskud ikke er skattepligtigt eller er skattefritaget i skattesubjektets medlemsstat. Hybride mismatch: Eftersom mismatch skyldes nationale forskelle i kvalificeringen af visse typer af enheder eller finansielle betalinger, vil de normalt ikke opstå blandt selskaber, der anvender reglerne om det fælles selskabsskattegrundlag til at beregne deres skattegrundlag. Der vil dog sandsynligvis fortsat forekomme mismatch i samspillet mellem reglerne om det fælles grundlag og nationale eller tredjelandes selskabsskattesystemer, og dette direktiv indeholder derfor regler, hvorefter den ene af de to jurisdiktioner i en sådan situation nægter fradrag for betalingen eller sørger for, at den tilsvarende indkomst indregnes i det fælles grundlag. 2016/0337 (CNS)

Forslag til RÅDETS DIREKTIV om et fælles selskabsskattegrundlag RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 115, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, efter en særlig lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Selskaber, som søger at drive erhvervsmæssig virksomhed på tværs af grænserne inden for Unionen, støder på store forhindringer og markedsforvridninger, som følge af at der findes 28 forskellige selskabsskattesystemer, der interagerer med hinanden. Samtidig er skatteplanlægningsstrukturerne med tiden blevet stadig mere sofistikerede, efterhånden som de udvikler sig over forskellige jurisdiktioner og på effektiv vis udnytter teknikaliteterne i et skattesystem eller uforeneligheder mellem to eller flere skattesystemer med henblik på at reducere selskabernes skattetilsvar. Selv om sådanne situationer afdækker mangler, der er vidt forskellige i deres natur, er de med til at skabe hindringer for det indre markeds rette funktion. Tiltag for at løse disse problemer bør derfor være rettet mod begge disse former for markedssvigt. (2)For at fremme et velfungerende indre marked bør selskabsskattemiljøet i Unionen formes i overensstemmelse med princippet om, at selskaberne skal betale deres fair del af skatten i den eller de jurisdiktioner, hvor de generer deres overskud. Der bør derfor indføres mekanismer til at afskrække selskaber fra at udnytte uoverensstemmelser mellem nationale skattesystemer med henblik på at nedbringe deres skattetilsvar. Det er ligeledes vigtigt også at stimulere vækst og økonomisk udvikling i det indre marked ved at lette grænseoverskridende handel og selskabsinvesteringer. Det er derfor nødvendigt at fjerne risikoen for både dobbelt beskatning og dobbelt ikke-beskatning i Unionen ved at udrydde uoverensstemmelserne i samspillet mellem de nationale selskabsskattesystemer. Selskaberne har samtidig brug for let anvendelige skatteregler, så de kan udvikle deres erhvervsaktivitet og udvide på tværs af grænserne i Unionen. I den forbindelse bør der også gøres op med de tilbageværende tilfælde af diskrimination. (3)Som fremhævet i forslaget til Rådets direktiv om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag fra den 16. marts 2011, vil et selskabsskattesystem, der behandler Unionen som et indre marked i forbindelse med beregning af selskabernes selskabsskattegrundlag, lette den grænseoverskridende aktivitet for selskaber, der er hjemmehørende i Unionen, og fremme målet om at gøre Unionen til et mere konkurrencedygtigt sted for internationale investeringer. Forslaget om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag fra 2011 fokuserede på målet om at gøre det lettere for virksomheder at udvide deres erhvervsaktivitet inden for Unionen. Foruden det nævnte mål bør det også tages i betragtning, at det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag kan være et særdeles effektivt redskab til at skabe e4t mere velfungerende indre marked ved at bekæmpe ordninger for skatteundgåelse. Initiativet om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag bør derfor lanceres på ny for på den ene side at tage hensyn til aspektet om erhvervsfremme og på den anden side initiativets bidrag til bekæmpelse af skatteundgåelse. Denne tilgang vil være den bedst egnede til at opfylde målet om at få bugt med forvridningerne af det indre markeds funktion. (4)På grund af behovet for at træffe hurtige foranstaltninger for at garantere det indre markeds rette funktion ved på den ene side at gøre det mere indbydende over for handel og investeringer og på den anden side mere modstandsdygtigt over for ordninger for skatteundgåelse, er det nødvendigt at opdele det ambitiøse initiativ om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag i to særskilte forslag. Der bør i første omgang indføres regler om et fælles selskabsskattegrundlag, før opmærksomheden på det senere stadie rettes mod konsolidering. (5)Mange ordninger for aggressiv skatteplanlægning foregår ofte i en grænseoverskridende kontekst, hvilket betyder, at de deltagende selskabskoncerner må besidde et minimum af ressourcer. Ud fra den forudsætning og af hensyn til proportionaliteten bør reglerne for et fælles selskabsskattegrundlag kun være obligatoriske for selskaber, der indgår i en koncern af betydelig størrelse. Der bør derfor fastsættes en størrelsesrelateret tærskel, som tager udgangspunkt i de samlede konsoliderede indtægter i en koncern, der udarbejder konsoliderede regnskaber. For at sikre sammenhæng mellem de to trin i initiativet om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag bør reglerne om et fælles selskabsskattegrundlag være obligatoriske for selskaber, som ville blive betragtet som en koncern, hvis hele initiativet gennemføres. For bedre at fremme målet om at lette handelen og investeringerne i det indre marked bør reglerne om et fælles selskabsskattegrundlag også være (valgfrit) tilgængelige for selskaber, der ikke opfylder disse betingelser. (6)Det er nødvendigt at definere begrebet fast driftssted, som er beliggende i Unionen og tilhører et skattesubjekt, der er skattemæssigt hjemhørende i Unionen. Formålet er at sikre, at alle berørte skattesubjekter har samme forståelse heraf, og at udelukke muligheden for uoverensstemmelser som følge af divergerende definitioner. Derimod bør det ikke være afgørende at have en fælles definition af faste driftssteder, som er beliggende i et tredjeland, eller faste driftssteder, som er beliggende i Unionen, men som ejes af et skattesubjekt, der er skattemæssigt hjemmehørende i et tredjeland. Det er bedre at overlade denne dimension til bilaterale skatteoverenskomster og nationale regler på grund af den komplicerede interaktion med internationale konventioner. (7)For at mindske risikoen for skatteundgåelse, som forvrider det indre markeds funktion, bør det fælles selskabsskattegrundlag udformes bredt. Ud fra den betragtning bør alle indtægter være skattepligtige, medmindre de udtrykkeligt er fritaget for skat. Hvad angår interesser på mindst 10 % bør indkomst i form af dividender eller provenu ved afhændelse af andele i et selskab uden for koncernen være fritaget med henblik på at forhindre dobbeltbeskatning af udenlandske direkte investeringer.Ligeledes bør faste driftssteders overskud også være fritaget for skat i den stat, som hovedkontoret er beliggende i. Skattefritagelsen af indkomst, der er optjent i udlandet, anses også for at opfylde behovet for forenkling. Ved at give nedslag for dobbeltbeskatning fritager de fleste medlemsstater i dag dividende og provenu ved afhændelse af andele, idet de hermed undgår at skulle opgøre skattesubjektets ret til en nedsættelse for skat betalt i udlandet, navnlig når der i forbindelse hermed skal tages hensyn til den selskabsskat, som er betalt af det selskab, der udlodder dividende. (8)De skattepligtige indtægter bør fratrækkes driftsomkostninger og visse andre poster. Fradragsberettigede driftsomkostninger bør normalt omfatte alle omkostninger i forbindelse med salg og udgifter i tilknytning til produktion, vedligeholdelse og sikring af indkomst. For at fremme innovation i økonomien og modernisere det indre marked bør der gives fradrag for omkostninger til forskning og udvikling, herunder bonusfradrag, som bør bogføres til fulde i det år, de pådrages (med undtagelse af fast ejendom). Små nystartede virksomheder uden tilknyttede selskaber, som er særligt innovative (en kategori, der især vil omfatte opstartsvirksomheder), bør også støttes ved hjælp af øgede bonusfradrag for omkostninger til forskning og udvikling. Af hensyn til retssikkerheden bør der også faslægges en liste over ikke-fradragsberettigede udgifter. (9)Den seneste udvikling inden for international beskatning har vist, at multinationale selskabskoncerner i deres bestræbelser på at mindske deres samlede skattetilsvar i stigende grad har benyttet ordninger til skatteundgåelse, som har ført til udhuling af skattegrundlaget og overførsel af overskud, ved hjælp af overdrevent høje rentebetalinger. Fradragsretten for renteomkostninger (og andre finansielle omkostninger) bør derfor begrænses med henblik på at forhindre en sådan adfærd. I den forbindelse bør fradragsretten for renteomkostninger (og andre finansielle omkostninger) kun tillades uden restriktioner, i det omfang disse omkostninger kan modregnes i skattepligtige renteindtægter (og andre finansielle indtægter). Alle overstigende renteomkostninger bør imidlertid underlægges begrænsninger af fradragsretten, som fastsættes i forhold til et skattesubjekts resultat før renter, skat og af- og nedskrivninger (EBITDA).

(10)Det forhold, at rentebetalinger på lån kan fradrages i skattesubjektets skattegrundlag, mens dette ikke er muligt ved udbytteudlodninger, skaber et klart incitament til at finansiere med gæld i stedet for med egenkapital. På grund af den risiko, det indebærer for selskabernes gældsætning, er det afgørende at træffe foranstaltninger til at neutralisere den aktuelle tilbøjelighed til ikke at anvende egenkapitalfinansiering. Det påtænkes derfor at give skattesubjekter et fradrag for vækst og investering, hvorved udvidelser af et skattesubjekts egenkapital på visse betingelser kan fradrages i dets skattegrundlag. Det vil derfor være afgørende at sikre, at ordningen ikke medfører kaskadevirkninger, og i den forbindelse er det nødvendigt at udelukke den skattemæssige værdi af et skattesubjekts interesser i tilknyttede selskaber. Endelig vil det for at sikre, at fradragsordningen er tilstrækkelig robust, være nødvendigt at fastlægge regler for bekæmpelse af skatteundgåelse. (11)Anlægsaktiver bør kunne afskrives i skattemæssigt øjemed, med visse undtagelser. Materielle anlægsaktiver med lang og mellemlang levetid samt immaterielle aktiver bør afskrives individuelt, mens alle andre afskrivningsberettigede aktiver bør samles i en pulje. Ved at foretage afskrivninger i en pulje lettes arbejdet for såvel skattemyndighederne som for skattesubjekterne, fordi det hermed undgås, at det bliver nødvendigt at opstille og føre en liste for hver enkelt type anlægsaktiv og dets brugstid. (12)For at forhindre overførsel af passiv (primært finansiel) indkomst ud af højt beskattede selskaber bør alle tab, som disse selskaber måtte have lidt ved udgangen af et skatteår, antages hovedsageligt at svare til resultatet af deres handelsaktiviteter. Ud fra denne forudsætning bør skattesubjekter have mulighed for at fremføre underskud uendeligt uden restriktioner af det årlige fradragsberettigede beløb. Eftersom formålet med fremførslen af underskud er at sikre, at et skattesubjekt betaler skat af sin reelle indkomst, er der ingen grund til at tidsbegrænse denne fremførsel. Med hensyn til muligheden for at tilbageføre tab er der ikke behov for en sådan regel, da det er en forholdsvis sjælden praksis i medlemsstaterne og typisk fører til overdreven kompleksitet. Der bør desuden indføres bestemmelser om bekæmpelse af misbrug af reglerne for at forhindre, modarbejde eller modvirke forsøg på at omgå reglerne for fradrag af underskud gennem opkøb af underskudsgivende virksomheder. (13)For at give selskaberne mulighed for at styrke deres likviditet – f.eks. ved at kompensere for underskud i forbindelse med opstart i en medlemsstat med overskud i en anden medlemsstat – og fremme udvidelser på tværs af grænserne inden for Unionen bør skattesubjekter have ret til midlertidigt at tage højde for underskud i deres direkte datterselskaber og faste driftssteder beliggende i andre medlemsstater. Med henblik herpå bør et moderselskab eller hovedkontor beliggende i en medlemsstat i et givet skatteår i sit skattegrundlag kunne fradrage underskud, som er opstået i det samme skatteår i direkte datterselskaber eller faste driftssteder beliggende i andre medlemsstater, som står i forhold til dets besiddelser i disse. Moderselskabet bør derefter være forpligtet til at indregne alle senere overskud i disse direkte datterselskaber eller faste driftssteder, under hensyntagen til det beløb, der tidligere blev fradraget. Da det er helt afgørende at beskytte nationale skatteindtægter, bør de fradragne underskud også automatisk genindregnes, hvis dette ikke allerede er sket efter en vis årrække, eller hvis kravene til kvalificering som et direkte datterselskab eller fast driftssted ikke længere er opfyldt. (14)For at undgå udhuling af skattegrundlagene i de højere beskattede jurisdiktioner som følge af overførsel af overskud gennem overdrevne interne afregningspriser til lande med lavere beskatning bør transaktioner mellem et skattesubjekt og dets tilknyttede selskaber være underlagt prisjusteringer efter armslængdeprincippet, som er et almindelig anvendt kriterie. (15)Det er vigtigt at sørge for passende foranstaltninger til bekæmpelse af skatteundgåelse for at gøre reglerne om et fælles selskabsskattegrundlag mere modstandsdygtige over for forskellige metoder til aggressiv skatteplanlægning. Systemet bør navnlig omfatte en generel regel om bekæmpelse af misbrug af reglerne suppleret af foranstaltninger, der kan dæmme op for specifikke typer af undgåelse. Eftersom generelle regler for bekæmpelse af misbrug har til formål at imødegå skadelig skattepraksis, som endnu ikke er omfattet af specifikke bestemmelser, udfylder de huller, som ikke bør påvirke anvendelsen af specifikke regler til at bekæmpe undgåelse. Inden for Unionen bør de generelle regler for bekæmpelse af misbrug anvendes ved arrangementer, der ikke er reelle. Det er desuden vigtigt at sikre, at de generelle regler for bekæmpelse af misbrug anvendes ensartet i indenlandske sammenhænge, grænseoverskridende sammenhænge inden for Unionen og i situationer, der involverer selskaber etableret i tredjelande, så de ikke anvendes forskelligt med forskellige resultater. (16)For så vidt angår specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af skatteundgåelse er det ofte nødvendigt at bestemme beskatningsniveauet på den anden side af grænsen for at kunne fastslå, om skattesubjektet skal svare skat af indkomst genereret i udlandet. Det vil skabe lige vilkår med hensyn til beskatningsniveauet og konkurrence i det indre marked og ligeledes beskytte markedet mod udhuling i forhold til tredjelande. I den forbindelse er det nødvendigt at indføre en switch over-klausul, som er rettet mod visse typer af udenlandsk indkomst optjent i et tredjeland, f.eks. udbytteudlodninger og provenu fra afhændelse af andele, for at sikre at indkomsten er skattepligtig i Unionen, hvis den er blevet beskattet under et bestemt niveau i et tredjeland. Lovgivningen om kontrollerede udenlandske selskaber ("CFC") er også et uundværligt element i et selskabsskattesystem og har til formål at henføre indkomst i et lavt beskattet kontrolleret datterselskab til moderselskabet for at undgå overførsel af overskud. I den forbindelse er det nødvendigt, at CFC-reglerne udvides til at dække overskud i faste driftssteder, hvis dette overskud ikke er skattepligtigt eller er skattefritaget i skattesubjektets medlemsstat. (17)I betragtning af at hybride mismatch typisk fører til dobbelte fradrag (dvs. et fradrag i begge stater) eller til, at der gives fradrag i den ene stat, mens indkomsten ikke medregnes i den anden, har sådanne situationer tydelig indvirkning på det indre marked, idet de forvrider dets mekanismer og skaber smuthuller, der giver rig mulighed for diverse metoder til skatteundgåelse. Eftersom mismatch skyldes nationale forskelle i kvalificeringen af visse typer af enheder eller finansielle betalinger, opstår de normalt ikke blandt selskaber, der anvender fælles regler til at beregne skattegrundlaget. Der vil dog fortsat opstå mismatch i samspillet mellem reglerne om det fælles selskabsskattegrundlag og nationale eller tredjelandes selskabsskattesystemer. For at neutralisere følgerne af hybride mismatch bør der indføres regler, hvorved den ene af de to jurisdiktioner i et sådant mismatch nægter fradrag for en betaling eller sikrer, at den tilsvarende indkomst medregnes i selskabsskattegrundlaget. (18)Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse er blevet hørt i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001. Enhver behandling af personoplysninger inden for rammerne af dette direktiv skal også være i overensstemmelse med de gældende nationale regler om beskyttelse af personoplysninger, som gennemfører direktiv 95/46/EF, som vil blive erstattet af forordning (EU) 2016/679, og med forordning (EF) nr. 45/2001. (19)Med henblik på at supplere eller ændre nogle af de ikke-væsentlige elementer i dette direktiv bør Kommissionen bemyndiges til at vedtage retsakter, jf. artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, for at i) tage hensyn til ændringer i medlemsstaternes love om selskabsformer og selskabsskatter og ændre bilag I og II i overensstemmelse hermed, ii) fastlægge yderligere definitioner, iii) gennemføre detaljerede regler til bekæmpelse af skatteundgåelse på en række specifikke områder, der er relevante for fradraget for vækst og investering, iv) definere begreberne retmæssigt og økonomisk ejerskab over leasede aktiver nærmere, v) beregne kapital- og renteelementerne i leasingbetalinger og afskrivningsgrundlaget for leasede aktiver, og vi) definere kategorierne af afskrivningsberettigede anlægsaktiver nærmere. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder blandt sagkyndige. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet. (20)For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af dette direktiv bør Kommissionen tildeles gennemførelsesbeføjelser til årligt at vedtage en liste over selskabsformer i tredjelande, som svarer til de selskabsformer, der er opført i bilag I. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011. (21)Formålet med dette direktiv, nemlig at forbedre det indre markeds funktion ved at bekæmpe metoder til international skatteundgåelse og gøre det lettere for virksomheder at udvide på tværs af grænserne inden for Unionen, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes ved ensidige og forskelligartede tiltag i medlemsstaterne, fordi koordinerede tiltag er nødvendige for at opfylde disse målsætninger; de kan således bedre opfyldes på Unionsplan, da direktivet er rettet mod mangler i det indre marked som følge af samspillet mellem forskellige nationale skatteregler, som påvirker det indre marked og hæmmer mulighederne for grænseoverskridende aktivitet, og Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål, navnlig i betragtning af at dets obligatoriske anvendelsesområde er begrænset til koncerner over en bestemt størrelse. (22)I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. Med hensyn til nærværende direktiv anser lovgiveren fremsendelse af sådanne dokumenter for at være begrundet. (23)Kommissionen bør være forpligtet til fem år efter ikrafttrædelsen af dette direktiv at foretage en evaluering af anvendelsen og rapportere herom til Rådet. Medlemsstaterne bør være forpligtet til at meddele Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. VEDTAGET DETTE DIREKTIV: KAPITEL I



GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER Artikel 1

Genstand 1. Med dette direktiv indføres der et system for et fælles grundlag til beskatning af visse selskaber, og der fastlægges regler for beregning af dette grundlag. 2. Et selskab, der anvender reglerne i dette direktiv, ophører med at være undergivet de nationale selskabsskatteregler for så vidt angår alle anliggender, der reguleres ved dette direktiv, medmindre andet fremgår. Artikel 2

Anvendelsesområde

1.Reglerne i dette direktiv anvendes for et selskab, som er oprettet i henhold til lovene i en medlemsstat, herunder dets faste driftssteder i andre medlemsstater, hvor selskabet opfylder alle følgende betingelser: (a)det er organiseret i en af de i bilag I anførte former (b)det er omfattet af en af de i bilag II anførte selskabsskatter eller af en tilsvarende, efterfølgende indført skat. (c)det er i regnskabsmæssig henseende en del af en konsolideret koncern med samlede konsoliderede indtægter på over 750 000 000 EUR i det regnskabsår, der går forud for det relevante regnskabsår (d)det kan betegnes som et moderselskab eller et kvalificeret datterselskab, jf. artikel 3, og/eller har et eller flere faste driftssteder i en medlemsstat, jf. artikel 5. 2.Dette direktiv anvendes også for et selskab, der er oprettet i henhold til lovene i et tredjeland, for så vidt angår dets faste driftssteder i en eller flere medlemsstater, hvor selskabet opfylder betingelserne i stk. 1, litra b) til d). Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt selskabet opfylder betingelsen i stk. 1, litra a), er det tilstrækkeligt, at selskabet i et tredjeland er organiseret i en form svarende til en af de i bilag I anførte former. Med henblik på stk. 1, litra a), vedtager Kommissionen årligt en liste over selskabsformer i tredjelande, der svarer til de selskabsformer, der er anført i bilag I. Den pågældende gennemførelsesretsakt vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 68, stk. 2. Det forhold, at en selskabsform i et tredjeland ikke er medtaget på listen, forhindrer ikke, at reglerne i dette direktiv anvendes for denne selskabsform. 3.Et selskab, der opfylder betingelserne i stk. 1, litra a) til b), men ikke opfylder betingelserne i stk. 1, litra c) til d), kan vælge at anvende reglerne i dette direktiv i en periode på fem skatteår, herunder også for dets faste driftssteder i andre medlemsstater. Denne periode forlænges automatisk med efterfølgende perioder på fem skatteår, medmindre der gives meddelelse om afbrydelse, jf. artikel 65, stk. 3. Betingelserne i stk. 1, litra a) og b), skal være opfyldt ved hver forlængelse. 4.Reglerne i dette direktiv finder ikke anvendelse for rederier, der er omfattet af en særlig skatteordning. Rederier, der er omfattet af en særlig skatteordning, tages med i betragtning ved fastsættelsen af, hvilke selskaber der er medlem af samme koncern, jf. artikel 3. 5.Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 66 for at ændre bilag I og II med henblik på at tage hensyn til ændringer af medlemsstaternes love vedrørende selskabsformer og selskabsbeskatning. Artikel 3

Moderselskab og kvalificerede datterselskaber 1.Et kvalificeret datterselskab er ethvert direkte datterselskab og ethvert datterselskab på lavere niveau, hvor moderselskabet besidder følgende rettigheder: (a)råderet over mere end 50 % af stemmerettighederne og (b)en ejerandel på mere end 75 % af datterselskabets kapital eller ejerskab over mere end 75 % af rettighederne til del i overskuddet. 2.Med henblik på beregning af de i stk. 1 omhandlede tærskler for datterselskaber på lavere niveau gælder følgende regler: (a)når tærsklen for stemmerettigheder er nået for et datterselskab, anses moderselskabet for at besidde 100 % af disse rettigheder (b)retten til del i overskuddet og ejerskab af kapital beregnes ved at multiplicere de interesser, der besiddes både direkte og indirekte i datterselskaber i hvert led. Ejerandele på 75 % eller derunder, som besiddes direkte eller indirekte af moderselskabet, herunder andele i selskaber hjemmehørende i et tredjeland, medtages også i beregningen. Artikel 4

Definitioner I dette direktiv forstås ved: (1)"skattesubjekt": et selskab, som opfylder betingelserne i artikel 2, stk. 1 eller 2, eller som har valgt at anvende reglerne i dette direktiv i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3

(2)"ikke-skattesubjekt": et selskab, som ikke opfylder betingelserne i artikel 2, stk. 1 eller 2, og som ikke har valgt at anvende reglerne i dette direktiv i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3 (3)"hjemmehørende skattesubjekt": et skattesubjekt, som har sit skattemæssige hjemsted i en medlemsstat (4)"ikke-hjemmehørende skattesubjekt": et skattesubjekt, som ikke har sit skattemæssige hjemsted i en medlemsstat (5)"indtægter": provenu ved salg og alle andre transaktioner, efter fradrag af moms og andre skatter og afgifter, som er opkrævet på vegne af offentlige myndigheder, uanset om de er af monetær eller ikke-monetær art, herunder provenu ved afhændelse af aktiver og rettigheder, renter, dividender og anden udlodning af overskud, provenu ved likvidation, royalties, støtte og tilskud, modtagne gaver, kompensationer og kulanceerstatning. Indtægter omfatter også ikke-monetære gaver fra et skattesubjekt. Indtægter omfatter ikke egenkapital, som er rejst af skattesubjektet, eller gæld, som er blevet tilbagebetalt til det (6)"udgifter": fald i et selskabs nettoformue i løbet af regnskabsperioden i form af udgående pengestrømme eller værdiforringelser af aktiver eller i form af indregning af eller stigning i andre forpligtelser end dem, der vedrører monetære eller ikke-monetære udlodninger til aktionærer eller andre kapitalejere i deres egenskab af sådanne (7)"skatteår": et kalenderår eller enhver anden passende periode til skattemæssige formål (8)"overskud": en overvægt af indtægter i forhold til fradragsberettigede udgifter og andre fradragsberettigede poster inden for et skatteår (9)"underskud": en overvægt af fradragsberettigede udgifter og andre fradragsberettigede poster i forhold til indtægter inden for et skatteår (10)"konsolideret koncern i regnskabsmæssig henseende": alle enheder, der fuldt ud indgår i de konsoliderede regnskaber, som udarbejdes i overensstemmelse med IFRS-standarderne (International Financial Reporting Standards) eller et nationalt regnskabssystem (11)"forskning og udvikling": forsøgsmæssigt eller teoretisk arbejde hovedsagelig med henblik på erhvervelse af ny viden om de grundlæggende årsager til fænomener og observerbare forhold uden direkte kommerciel anvendelse for øje (grundforskning); originalforskning med henblik på erhvervelse af ny viden, men som primært er rettet mod et konkret, praktisk mål (anvendt forskning); systematisk arbejde baseret på anvendelse af viden opnået gennem forskning og praktiske erfaringer, som skaber ny viden, og som anvendes til at frembringe nye produkter og processer eller til at forbedre eksisterende produkter og processer (eksperimentel udvikling) (12)"låneomkostninger": renteudgifter til alle former for gæld, andre udgifter, der økonomisk svarer til renter, og udgifter i forbindelse med fremskaffelse af finansiering som defineret i national lovgivning, herunder betalinger til overskudsafhængige lån, tilskrevne renter på konvertible obligationer og nulkuponobligationer, betalinger til alternative finansieringsordninger, finansieringsomkostningselementer af finansielle leasingaftaler, kapitaliserede renter medtaget i balanceværdien for et tilknyttet aktiv, amortisering af kapitaliserede renter, beløb målt med henvisning til finansieringsafkast efter reglerne for intern afregning, fiktive rentebeløb i forbindelse med derivatinstrumenter eller afdækningsordninger relateret til en enheds låntagning, normalafkastet af udvidelser af egenkapitalen som omhandlet i dette direktivs artikel 11, visse gevinster og tab ved lån i udenlandsk valuta og instrumenter i forbindelse med fremskaffelse af finansiering, garantigebyrer for finansieringsordninger, stiftelsesgebyrer og lignende udgifter i forbindelse med lån af finansielle midler (13)"overstigende låneomkostninger": det beløb, med hvilket et skattesubjekts fradragsberettigede låneomkostninger overstiger de skattepligtige renteindtægter og andre skattepligtige indtægter, som skattesubjektet modtager, og som økonomisk svarer til renteindtægter (14)"overførsel af aktiver": en handling hvorved en medlemsstat mister retten til at beskatte de overførte aktiver, mens aktiverne forbliver under det samme skattesubjekts retmæssige eller økonomiske ejerskab (15)"flytning af skattemæssigt hjemsted": en handling hvorved et skattesubjekt ophører med at være skattemæssigt hjemmehørende i en medlemsstat og bliver skattemæssigt hjemmehørende i en anden medlemsstat eller i et tredjeland (16)"flytning af en virksomhed, der videreføres af et fast driftssted": en handling hvorved et skattesubjekt ophører med at have en skattepligtig tilstedeværelse i en medlemsstat og opnår en sådan tilstedeværelse i en anden medlemsstat eller i et tredjeland, uden at skattesubjektet bliver skattemæssigt hjemmehørende i denne medlemsstat eller dette tredjeland (17)"skattemæssig værdi": afskrivningsgrundlaget for et anlægsaktiv eller en aktivpulje, minus allerede fratrukne afskrivninger (18)"markedsværdi": det beløb, et aktiv kan handles for, eller for hvilket der kan gennemføres gensidige forpligtelser mellem villige, ikke-forbundne parter i en direkte transaktion (19)"anlægsaktiver": materielle aktiver, der er erhvervet mod betaling eller skabt af skattesubjektet, og immaterielle aktiver, der er erhvervet mod betaling, som kan værdiansættes hver for sig, og som anvendes i virksomheden til at skabe, vedligeholde eller sikre indkomst i mere end 12 måneder, undtagen når omkostningerne til erhvervelse eller konstruktion heraf er på under 1 000 EUR. Anlægsaktiver omfatter også finansielle aktiver, undtagen finansielle aktiver, der besiddes med henblik på handel, jf. artikel 21 (20)"finansielle aktiver": andele i og lån til tilknyttede selskaber, jf. dette direktivs artikel 56, kapitalinteresser som defineret i artikel 2, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU, lån til virksomheder, som skattesubjektet er forbundet med i kraft af kapitalinteresser, investeringer i form af anlægsaktiver, andre lån samt egne andele, i det omfang national lovgivning tillader, at de fremgår af balancen (21)"omkostninger til erhvervelse eller konstruktion": det beløb i kontanter eller andre likvide midler, der er betalt eller skal betales, eller værdien af andre aktiver, der gives som betaling for eller forbruges, med henblik på at erhverve et materielt anlægsaktiv på tidspunktet for dets erhvervelse eller konstruktion

(22)"materielle anlægsaktiver med lang levetid": materielle anlægsaktiver med en brugstid på 15 år eller mere. Bygninger, fly og skibe anses for at være materielle anlægsaktiver med lang levetid (23)"materielle anlægsaktiver med mellemlang levetid": materielle anlægsaktiver, som ikke kan kvalificeres som materielle anlægsaktiver med lang levetid efter nr. 22, og som har en brugstid på 8 år eller mere (24)"brugte aktiver": anlægsaktiver med en brugstid, som var delvis udløbet, da de blev erhvervet, og som stadig kan udnyttes i deres aktuelle tilstand eller efter reparation (25)"brugstid": den periode, som et aktiv forventes at være disponibelt for brug, eller det antal producerede eller tilsvarende enheder, som skattesubjektet forventer at opnå fra aktivet (26)"omkostninger til forbedring": alle ekstra udgifter til et anlægsaktiv, som i væsentlig grad øger aktivets kapacitet eller i væsentlig grad forbedrer dets funktion eller udgør mere end 10 % af aktivets oprindelige afskrivningsgrundlag (27)"varelagre og igangværende arbejde": aktiver, der haves til salg eller er under fremstilling med henblik på salg, eller aktiver i form af materialer eller leverancer, der skal forbruges under fremstillingen eller under leveringen af tjenesteydelser (28)"økonomisk ejer": den person, som i det væsentlige modtager alle fordele og bærer alle risici i forbindelse med et anlægsaktiv, uanset om vedkommende er den retmæssige ejer. Et skattesubjekt, som har ret til at eje, bruge og disponere over et anlægsaktiv og bærer risikoen for tab eller ødelæggelse heraf, anses under alle omstændigheder for at være den økonomiske ejer (29)"finansielt selskab": en af følgende enheder: (a)et kreditinstitut eller et investeringsselskab som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF eller en forvalter af alternative investeringsfonde (FAIF) som defineret i artikel 4, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU, eller et administrationsselskab som defineret i artikel 2, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (b)et forsikringsselskab som defineret i artikel 13, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF (c)et genforsikringsselskab som defineret i artikel 13, nr. 4), i direktiv 2009/138/EF (d)en arbejdsmarkedsrelateret pensionskasse som defineret i artikel 6, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/41/EF, medmindre en medlemsstat har besluttet ikke at anvende nævnte direktiv helt eller delvist på denne pensionskasse, jf. nævnte direktivs artikel 5, eller på en repræsentant for den arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasse, jf. nævnte direktivs artikel 19, stk. 1 (e)et pensionsinstitut, som forvalter pensionsordninger, der betragtes som sociale sikringsordninger omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 samt alle retlige enheder, der er oprettet med henblik på investering i sådanne pensionsordninger (f)en alternativ investeringsfond (AIF) som defineret i artikel 4, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/61/EU, der forvaltes af en FAIF som defineret i artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 2011/61/EU, eller en AIF, der er underkastet tilsyn i henhold til gældende national ret (g)et investeringsinstitut som defineret i artikel 1, stk. 2, i direktiv 2009/65/EF (h)en central modpart (CCP) som defineret i artikel 2, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 (i)en værdipapircentral som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 909/2014. (30)"enhed": enhver juridisk konstruktion med henblik på at udøve forretningsaktiviteter gennem enten et selskab eller en struktur, der er skattemæssigt transparent (31)"hybridt mismatch": en situation mellem et skattesubjekt og et tilknyttet selskab eller et struktureret arrangement mellem parter i forskellige skattejurisdiktioner, hvor de følgende resultater skyldes forskelle i den retlige kvalificering af et finansielt instrument eller en finansiel enhed eller forskelle i behandlingen af en handelsmæssig tilstedeværelse som et fast driftssted: (a)der foretages et fradrag i skattegrundlaget for den samme betaling eller for de samme udgifter eller tab i både den jurisdiktion, som betalingen stammer fra, hvor udgifterne er pådraget eller tabene er lidt, og i en anden jurisdiktion ("dobbelt fradrag"),

(b) der foretages et fradrag i skattegrundlaget i den jurisdiktion, som betalingen stammer fra, mens samme betaling ikke medregnes skattemæssigt i den anden jurisdiktion ("fradrag uden medregning"), (c) ved forskelle i behandlingen af en handelsmæssig tilstedeværelse som et fast driftssted, ikkebeskatning af indkomst, som stammer fra en jurisdiktion, mens den samme indkomst ikke medregnes skattemæssigt i den anden jurisdiktion ("ikkebeskatning uden medregning"). Der er kun tale om et hybridt mismatch, for så vidt som den samme betaling, der fradrages, eller de samme udgifter, der pådrages, eller tab, der lides, i to jurisdiktioner overstiger den indkomst, der medregnes i begge jurisdiktioner, og som kan tilskrives samme oprindelse. Et hybridt mismatch omfatter også overførsel af finansielle instrumenter i forbindelse med et struktureret arrangement, der involverer et skattesubjekt, hvor det underliggende afkast af det overførte finansielle instrument skattemæssigt behandles som værende afledt samtidigt af mere end én af parterne i arrangementet, som er skattemæssigt hjemmehørende i forskellige jurisdiktioner, med følgende resultater: (a)et fradrag for en betaling i forbindelse med det underliggende afkast, uden at denne betaling på tilsvarende vis medregnes skattemæssigt, medmindre det underliggende afkast medregnes i en af de involverede parters skattepligtige indkomst (b) et nedslag for indeholdt skat på en betaling afledt af det overførte finansielle instrument til mere end en af de involverede parter (32)"struktureret arrangement": et arrangement, der indebærer et hybridt mismatch, hvor dette mismatch er prissat i vilkårene for det pågældende arrangement, eller et arrangement, der er udformet med henblik på at skabe et af resultaterne af hybride mismatch, medmindre skattesubjektet eller et tilknyttet selskab ikke med rimelighed kunne forventes at være bekendt med det hybride mismatch og ikke får del i værdien af den skattefordel, der følger af det hybride mismatch (33)"national selskabsskattelov": den lov i en medlemsstat, som fastsætter reglerne for en af de skatter, der er opført i bilag II. Kommissionen kan vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 66 med henblik på at fastlægge definitioner af flere begreber. Artikel 5

Fast driftssted i en medlemsstat for et skattesubjekt, der er skattemæssigt hjemmehørende i Unionen 1.Et skattesubjekt anses for at have et fast driftssted i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor det er skattemæssigt hjemmehørende, når det har et fast sted i den anden medlemsstat, gennem hvilket det helt eller delvis udøver sin aktivitet, herunder især: (a)et sted for ledelsen (b)en filial (c)et kontor (d)en fabrik (e)et værksted (f)en mine, en olie- eller gaskilde, et stenbrud eller ethvert andet sted, hvor naturforekomster udvindes. 2.Et bygge-, anlægs-, monterings- eller installationsarbejde udgør kun et fast driftssted, hvis sådanne arbejder varer mere end 12 måneder. 3.Begrebet "fast driftssted" omfatter ikke følgende aktiviteter, forudsat at disse aktiviteter eller at det faste forretningssteds samlede aktivitet hvad angår litra f), er af afhjælpende eller forberedende karakter: (a)anvendelsen af faciliteter udelukkende med henblik på oplagring, udstilling eller levering af varer tilhørende skattesubjektet

(b)opretholdelsen af et varelager tilhørende skattesubjektet udelukkende med henblik på oplagring, udstilling eller levering (c)opretholdelsen af et varelager tilhørende skattesubjektet udelukkende med henblik på forarbejdning af en anden person (d)opretholdelsen af et fast forretningssted udelukkende med henblik på at foretage indkøb af varer for skattesubjektet eller indsamle oplysninger for skattesubjektet (e)opretholdelsen af et fast forretningssted udelukkende med henblik på at udøve enhver anden aktivitet for skattesubjektet (f)opretholdelsen af et fast forretningssted udelukkende med henblik på enhver kombination af de aktiviteter, der er nævnt i litra a) til e). 4.Med forbehold af stk. 5, når en person handler på vegne af et skattesubjekt i en medlemsstat og i denne forbindelse sædvanligvis indgår kontrakter eller sædvanligvis spiller den centrale rolle, der fører til indgåelsen af kontrakter, der systematisk indgås uden væsentlige ændringer fra skattesubjektets side, anses skattesubjektet for at have et fast driftssted i den pågældende medlemsstat for så vidt angår de aktiviteter, der udøves af denne person for skattesubjektet. De kontrakter, der er nævnt i første afsnit, indgås: (a)i skattesubjektets navn eller (b)i forbindelse med overdragelse af ejerskab af eller overdragelse af brugsretten over ejendom, der tilhører skattesubjektet, eller som skattesubjektet har brugsret over, eller (c)i forbindelse med levering af tjenesteydelser fra skattesubjektet. Første og andet afsnit finder ikke anvendelse, hvis den pågældende persons aktiviteter er af afhjælpende eller forberedende karakter, jf. stk. 3, således at de, hvis de udøves gennem et fast forretningssted, ikke gør dette faste forretningssted til et fast driftssted i medfør af bestemmelserne i nævnte stykke. 5. (a)Stk. 4 finder ikke anvendelse i de tilfælde, hvor en person, der handler på vegne af et skattesubjekt i en medlemsstat, driver virksomhed i den pågældende medlemsstat som en uafhængig repræsentant og handler på vegne af skattesubjektet inden for rammerne af denne sædvanlige virksomhed. Hvis en person derimod udelukkende eller næsten udelukkende handler på vegne af et eller flere skattesubjekter, som vedkommende er "tæt forbundet" med, betragtes denne person ikke som en uafhængig repræsentant i henhold til dette stykke for så vidt angår disse skattesubjekter. (b)I forbindelse med denne artikel betragtes en person som værende "tæt forbundet" med et skattesubjekt, hvis den ene direkte eller indirekte har råderet over mere end 50 % af stemmerettighederne i den anden eller ejendomsret over mere end 50 % af den andens kapital eller over mere end 50 % af rettighederne til del i overskuddet. 6.Den omstændighed, at et skattesubjekt, der er skattemæssigt hjemmehørende i en medlemsstat, kontrollerer eller kontrolleres af et skattesubjekt, som er skattemæssigt hjemmehørende i en anden medlemsstat, eller som driver erhvervsmæssig virksomhed dér (enten gennem et fast driftssted eller på anden vis), betyder ikke i sig selv, at det ene eller det andet skattesubjekt er et fast driftssted for det andet. KAPITEL II



BEREGNING AF SKATTEGRUNDLAGET Artikel 6

Generelle principper 1.Ved beregning af skattegrundlaget medregnes fortjeneste og tab først, når de er realiseret. 2.Transaktioner og skattepligtige begivenheder opgøres hver for sig.

3.Beregningen af skattegrundlaget foretages på en ensartet måde, medmindre der er ekstraordinære omstændigheder, som berettiger til en anden metode. 4.Skattegrundlaget beregnes for hvert skatteår, medmindre andet er bestemt. Et skatteår er en tolvmåneders periode, medmindre andet er bestemt. Artikel 7

Elementer i skattegrundlaget Skattegrundlaget beregnes som indtægter minus skattefrie indtægter, fradragsberettigede udgifter og andre fradragsberettigede poster. Artikel 8

Skattefrie indtægter Følgende indtægter medregnes ikke i skattegrundlaget: (a)tilskud, der direkte er knyttet til erhvervelse, konstruktion eller forbedring af anlægsaktiver, der er genstand for afskrivning i overensstemmelse med artikel 31-42 (b)provenu ved afhændelse af aktiver i en pulje, jf. artikel 37, stk. 2, herunder markedsværdien af ikke-monetære gaver (c)provenu ved afhændelse af andele, forudsat at skattesubjektet har opretholdt en andel på mindst 10 % af kapitalen eller 10 % af stemmerettighederne i selskabet i de 12 måneder, der går forud for afhændelsen, undtagen provenu ved afhændelse af andele, der besiddes med henblik på handel som omhandlet i artikel 21, stk. 3, og andele, der ejes af livsforsikringsselskaber, jf. artikel 28, litra b) (d)modtagne udbytteudlodninger, forudsat at skattesubjektet har opretholdt en andel på mindst 10 % af kapitalen eller 10 % af stemmerettighederne i det udloddende selskab i 12 på hinanden følgende måneder, undtagen udbytteudlodninger af andele, der besiddes med henblik på handel som omhandlet i artikel 21, stk. 4, og udbytteudlodninger, der modtages af livsforsikringsselskaber, jf. artikel 28, litra c) (e)indkomst hos et fast driftssted, der modtages af skattesubjektet i den medlemsstat, hvor skattesubjektet er skattemæssigt hjemmehørende. Artikel 9

Fradragsberettigede udgifter 1.Udgifter kan kun fradrages, i det omfang de pådrages i skattesubjektets direkte erhvervsinteresse. 2.De udgifter, der er nævnt i stk. 1, omfatter alle salgsomkostninger og udgifter minus fradragsberettiget moms, som et skattesubjekt har pådraget sig for at erhverve eller sikre indkomst, herunder omkostninger til forskning og udvikling og omkostninger til at rejse egenkapital eller gæld til erhvervsmæssige formål. 3.Foruden de beløb, der er fradragsberettigede som omkostninger til forskning og udvikling, jf. stk. 2, kan skattesubjektet også for hvert skatteår fradrage yderligere 50 % af sådanne omkostninger, som det har pådraget sig i løbet af det pågældende år, undtagen omkostninger til flytbare materielle anlægsaktiver. Hvis omkostningerne til forskning og udvikling overstiger 20 000 000 EUR, kan skattesubjektet fradrage 25 % af det overskydende beløb. Uanset første afsnit kan skattesubjektet fradrage yderligere 100 % af sine omkostninger til forskning og udvikling op til 20 000 000 EUR, forudsat at skattesubjektet opfylder alle følgende betingelser: (a) det er en ikke-børsnoteret virksomhed med mindre end 50 ansatte og en årlig omsætning og/eller et samlet årligt resultat på højst 10 000 000 EUR (b) det har ikke været registreret i mere end fem år. Hvis skattesubjektet ikke er underlagt registrering, kan begyndelsen af perioden på fem år regnes fra det tidspunkt, hvor virksomheden enten påbegynder eller skal svare skat af sin økonomiske aktivitet (c) det er ikke blevet dannet ved en fusion (d) det har ikke nogen tilknyttede selskaber.

4.Medlemsstaterne kan fastsætte bestemmelser om fradrag for gaver og donationer til velgørende organer. Artikel 10

Andre fradragsberettigede poster Der foretages et fradrag for afskrivningen af anlægsaktiver som omhandlet i artikel 30-40. Artikel 11

Fradrag for vækst og investeringer ("FVI") 1.Ved anvendelse af denne artikel udgøres egenkapitalgrundlaget for fradrag for vækst og investeringer (FVI-egenkapitalgrundlaget) i et givet skatteår af forskellen mellem et skattesubjekts egenkapital og den skattemæssige værdi af dets interesser i tilknyttede selskaber, jf. artikel 56 2.Med henblik på denne artikel forstås ved "egenkapital": (a)"egenkapital" som beskrevet i punkt A. under "Egenkapital og passiver" i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU (b)"egenkapital" som beskrevet i punkt L. i bilag IV til direktiv 2013/34/EU (c)"egenkapital" som defineret i de internationale regnskabsstandarder (IFRS), som vedtages og anvendes af Unionen i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1606/2002. 3.Et beløb svarende til normalafkastet af udvidelser af FVI-egenkapitalgrundlaget kan i henhold til stk. 1 til 6 fradrages i skattesubjektets skattegrundlag. Hvis FVI-egenkapitalgrundlaget bliver mindre, skal der svares skat af et beløb svarende til normalafkastet af indskrænkningen af FVI-egenkapitalgrundlaget. 4.I de første ti skatteår, hvor skattesubjektet er underlagt bestemmelserne i dette direktiv, beregnes udvidelser eller indskrænkninger af FVI-egenkapitalgrundlaget som forskellen mellem FVI-egenkapitalgrundlaget ved udgangen af det pågældende skatteår og FVI-egenkapitalgrundlaget på den første dag i det første skatteår, hvor bestemmelserne i dette direktiv anvendes. Efter de første ti skatteår flyttes referenceåret for sammenligningen af den del af FVI-egenkapitalgrundlaget, der er fradragsberettiget i forhold til FVI-egenkapitalgrundlaget ved udgangen af det pågældende skatteår, hvert år et skatteår frem. 5.Det normalafkast, der er nævnt i stk. 3, er lig med det gennemsnitlige afkast af 10-årige statsobligationer i euroområdet pr. december i det år, der går forud for det relevante skatteår, som offentliggjort af Den Europæiske Centralbank, forøget med en risikopræmie på 2 procentpoint. Hvis det årlige afkast er negativt, anvendes en nedre grænse på 2 %. 6.Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 66 med henblik på at fastlægge mere detaljerede regler til bekæmpelse af skatteundgåelse, og nærmere på bestemt på følgende områder, der vedrører AGI: (a)koncerninterne lån og lån, der involverer tilknyttede selskaber (b)kontante bidrag og naturalydelser (c)overdragelse af interesser (d)omkvalificering af gammel kapital som ny kapital gennem likvidationer og etablering af opstartsvirksomheder (e)oprettelse af datterselskaber (f)erhvervelser af virksomheder, der ejes af tilknyttede selskaber (g)"double dipping"-strukturer, der kombinerer muligheden for rentefradrag med fradrag under FVI-ordningen

(h)stigninger i omfanget af lånetilgodehavender over for tilknyttede selskaber i forhold til omfanget af sådanne tilgodehavender på referencedagen. Artikel 12

Ikke-fradragsberettigede poster Uanset artikel 9 og 10 er følgende poster ikke fradragsberettigede: (a)udbytteudlodninger og tilbagebetalinger af egenkapital eller gæld (b)50 % af repræsentationsomkostninger, op til et beløb, der ikke overstiger [x] % af indtægterne i løbet af skatteåret (c)overførsler af tilbageholdt overskud til en reserve, som indgår i selskabets egenkapital (d)selskabsskat og lignende skat af overskud (e)bestikkelse og andre ulovlige betalinger (f)bøder og strafgebyrer, herunder tillæg for for sen betaling, til en offentlig myndighed for brud på lovforskrifter (g)udgifter, som et selskab har pådraget sig for at opnå indkomst, som er fritaget for skat efter artikel 8, litra c), d) og e) (h)andre gaver og donationer end dem, der er nævnt i artikel 9, stk. 4 (i)omkostninger til erhvervelse og konstruktion eller omkostninger i forbindelse med forbedring af anlægsaktiver, som er fradragsberettigede efter artikel 10 og 18, med undtagelse af omkostninger til forskning og udvikling. De omkostninger, der er omhandlet i artikel 33, stk. 1, litra a), og artikel 33, stk. 2, litra a) og b), betragtes ikke som omkostninger til forskning og udvikling (j)underskud i et fast driftssted i et tredjeland. Artikel 13

Regel om begrænsning af rentebetalinger 1.Et skattesubjekt kan fradrage låneomkostninger op til beløbet for modtagne renter eller andre skattepligtige indtægter fra finansielle aktiver. 2.Overstigende låneomkostninger er fradragsberettigede i det skatteår, hvor de pådrages, op til højst 30 % af skattesubjektets resultat før renter, skat og af- og nedskrivninger (EBITDA) eller op til højst 3 000 000 EUR, alt efter hvilket beløb der er størst. Hvis et skattesubjekt har tilladelse til eller er forpligtet til at handle på vegne af en koncern som defineret i de nationale regler for koncernbeskatning, skal hele koncernen behandles som et skattesubjekt med henblik på denne artikel. Under sådanne omstændigheder beregnes de overstigende låneomkostninger og EBITDA for hele koncernen. Beløbet på 3 000 000 EUR vil i så tilfælde også gælde for hele koncernen. 3.EBITDA beregnes ved at lægge beløbene for de overstigende låneomkostninger justeret for skat samt beløbene for af- og nedskrivninger justeret for skat oven i skattesubjektets skattegrundlag. Indkomst, der er fritaget for skat, udelukkes fra skattesubjektets EBITDA. 4.Uanset stk. 2 har et skattesubjekt, der kan betegnes som et uafhængigt selskab, ret til et fuldt skattefradrag for de overstigende låneomkostninger. Et uafhængigt selskab er et skattesubjekt, der ikke er en del af en konsolideret koncern i regnskabsmæssig henseende og ikke har nogen tilknyttede selskaber eller permanente driftssteder. 5.Uanset stk. 2 er overstigende låneomkostninger fuldt fradragsberettigede, hvis de stammer fra:

(a)låneaftaler, der er indgået før [dato for den politiske vedtagelse af dette dokument], med undtagelse af eventuelle efterfølgende ændringer af disse aftaler (b)lån til finansiering af langsigtede offentlige infrastrukturprojekter, hvor den projektansvarlige, låneomkostningerne, aktiverne og indkomsten alle befinder sig i Unionen. I forbindelse med litra b) forstås ved et langsigtet offentligt infrastrukturprojekt et projekt om levering, opgradering, drift eller vedligeholdelse af et større aktiv, som en medlemsstat anser for at være i offentlighedens interesse. Hvis litra b) finder anvendelse, udelukkes al indkomst fra det langsigtede offentlige infrastrukturprojekt fra skattesubjektets EBITDA. 6.Overstigende låneomkostninger, der ikke kan fradrages i et givet skatteår, fremføres uden tidsbegrænsning. 7.Stk. 1 til 6 finder ikke anvendelse på finansielle selskaber, herunder dem der er en del af en konsolideret koncern i regnskabsmæssig henseende. Artikel 14

Udgifter til fordel for aktionærer, disses nærmeste familie eller tilknyttede selskaber Ydelser til en aktionær, som er en fysisk person, til dennes ægtefælle eller slægtning i opstigende eller nedstigende linje, eller til et tilknyttet selskab, jf. artikel 56, behandles ikke som fradragsberettigede udgifter, i det omfang sådanne ydelser ikke ville blive tildelt en uafhængig tredjepart. KAPITEL III



FRISTER OG BELØBSFASTSÆTTELSE Artikel 15

Generelle principper Indtægter og udgifter samt alle andre fradragsberettigede poster medregnes i det skatteår, hvor de er optjent eller pådraget, medmindre andet er bestemt i dette direktiv. Artikel 16

Periodeafgrænsning af indtægter 1.Indtægter optjenes på det tidspunkt, hvor retten til at modtage dem opstår, og hvor de kan opgøres pålideligt, uanset om de pågældende beløb rent faktisk er blevet indbetalt. 2.Indtægter fra handel med varer betragtes som optjente i overensstemmelse med stk. 1, når følgende betingelser er opfyldt: (a)skattesubjektet har overdraget ejerskabet over de solgte varer til køberen (b)skattesubjektet ikke bevarer den faktiske kontrol over de solgte varer (c)indtægterne kan måles pålideligt (d)det er sandsynligt, at de økonomiske fordele forbundet med transaktionen vil tilgå skattesubjektet (e)omkostninger, som er afholdt eller vil blive afholdt i forbindelse med transaktionen, kan måles pålideligt.

3.Indtægter fra levering af tjenesteydelser betragtes som optjente, i det omfang tjenesterne er blevet ydet, og når følgende betingelser er opfyldt: (a)indtægterne kan måles pålideligt (b)det er sandsynligt, at de økonomiske fordele forbundet med transaktionen vil tilgå tjenesteyderen (c)niveauet for gennemførelsen af transaktionen ved udgangen af skatteåret kan måles pålideligt (d)omkostninger, som er afholdt eller vil blive afholdt i forbindelse med transaktionen, kan måles pålideligt. I de tilfælde hvor betingelserne i litra a) til d) ikke er opfyldt, betragtes indtægter fra levering af tjenesteydelser alene som optjente, i det omfang de kan modsvares af fradragsberettigede udgifter. 4.Hvis indtægterne stammer fra betalinger til skattesubjektet, som skal gennemføres i forskellige stadier, betragtes indtægterne som optjente, når hver af de enkelte rater forfalder. Artikel 17

Pådragelse af fradragsberettigede udgifter Fradragsberettigede udgifter pådrages i det øjeblik, hvor alle følgende betingelser er opfyldt: (a)forpligtelsen til at foretage betalingen er opstået; hvis udgiften består i betalinger, der skal foretages af skattesubjektet i forskellige stadier, opstår forpligtelsen til at foretage betalingen, når hver af de enkelte rater forfalder (b)størrelsen af forpligtelsen kan opgøres med rimelig nøjagtighed (c)i tilfælde af handel med varer, når de med ejerskabet over varerne forbundne betydelige risici og fordele er blevet overført til skattesubjektet, og i tilfælde af levering af tjenesteydelser, når sidstnævnte er blevet modtaget af skattesubjektet. Artikel 18

Omkostninger til ikke-afskrivningsberettigede aktiver Omkostninger til erhvervelse og konstruktion af faste anlægsaktiver som omhandlet i artikel 38 eller omkostninger til forbedring af sådanne aktiver er fradragsberettigede i det skatteår, hvor anlægsaktiverne afhændes, forudsat at provenuet ved afhændelsen medregnes i skattegrundlaget. Artikel 19

Beregning af lagre og igangværende arbejde 1.Det samlede udgiftsbeløb, der kan fradrages i et skatteår, øges med værdien af lagre og igangværende arbejde i begyndelsen af skatteåret og reduceres med værdien af lagre og igangværende arbejde ved udgangen af samme skatteår, med undtagelse af lagre og igangværende arbejde i forbindelse med de langsigtede kontrakter, der er omhandlet i artikel 22. 2.Kostprisen for lagre og igangværende arbejde opgøres ensartet på grundlag af princippet om først ind først ud, sidst ind først ud eller den vejede gennemsnitsmetode. 3.Kostprisen for lagre og igangværende arbejde i forbindelse med artikler, der normalt ikke har flere anvendelsesmuligheder, samt varer eller tjenesteydelser, der er henholdsvis fremstillet eller leveret og bestemt til specifikke projekter, opgøres individuelt. Artikel 20

Værdiansættelse 1.Skattegrundlaget opgøres på grundlag af følgende elementer:

(a)den monetære modydelse for transaktionen, f.eks. prisen på de solgte varer eller de leverede tjenesteydelser (b)markedsværdien, når modydelsen for transaktionen er helt eller delvis ikke-monetær (c)markedsværdien i tilfælde af ikke-monetære gaver (d)markedsværdien af finansielle aktiver og passiver, der besiddes med henblik på handel 2.Skattegrundlaget, inklusive indtægter og udgifter, opgøres i euro i løbet af skatteåret eller på den sidste dag i skatteåret til den årlige gennemsnitlige vekselkurs, som fastsættes af Den Europæiske Centralbank, eller hvis skatteåret ikke er sammenfaldende med kalenderåret til gennemsnittet af de i løbet af skatteåret daglige observationer, som Den Europæiske Centralbank har udstedt i løbet af skatteåret. 3.Stk. 2 gælder ikke for et skattesubjekt i en medlemsstat, der ikke har indført euroen. Artikel 21

Finansielle aktiver og passiver, der besiddes med henblik på handel (handelsbeholdning) 1.Et finansielt aktiv eller passiv behandles som besiddet med henblik på handel, når der er tale om et af følgende: (a)det er primært erhvervet eller påtaget med henblik på salg eller tilbagekøb på kort sigt (b)det er del af en portefølje af identificerede finansielle instrumenter, herunder derivater, som forvaltes samlet, og hvor der inden for den senere tid har været et mønster på kortsigtet gevinsthjemtagelse. 2.Enhver forskel mellem markedsværdien af de finansielle aktiver eller passiver, der besiddes med henblik på handel, som beregnet ved begyndelsen af et skatteår eller på købsdatoen, hvis den ligger senere, og deres markedsværdi som beregnet ved udgangen af samme skatteår indregnes i skattegrundlaget for det pågældende skatteår, uanset artikel 16 og 17. 3.Provenuet ved afhændelse af et finansielt aktiv eller passiv, der besiddes med henblik på handel, indregnes i skattegrundlaget. Markedsværdien af dette aktiv eller passiv ved begyndelsen af skatteåret eller på købsdatoen, hvis den ligger senere, fradrages i skattegrundlaget. 4.I de tilfælde hvor der modtages udbytte af interesser, der besiddes med henblik på handel, finder det fradrag i skattegrundlaget, der er omhandlet i artikel 8, litra d), ikke anvendelse. 5.Enhver forskel mellem markedsværdien af et finansielt aktiv eller passiv, der ikke længere besiddes med henblik på handel, men stadig besiddes som anlægsaktiv, som beregnet ved begyndelsen af et skatteår eller på købsdatoen, hvis den ligger senere, og dets markedsværdi som beregnet ved udgangen af samme skatteår indregnes i skattegrundlaget for det pågældende skatteår, uanset artikel 8, litra c). Enhver forskel mellem markedsværdien af et finansielt aktiv eller passiv, der ikke længere besiddes som anlægsaktiv, men stadig besiddes med henblik på handel, som beregnet ved begyndelsen af et skatteår eller på købsdatoen, hvis den ligger senere, og dets markedsværdi som beregnet ved udgangen af samme skatteår indregnes i skattegrundlaget for det pågældende skatteår, uanset artikel 8, litra c). Markedsværdien af et finansielt aktiv eller passiv ved udgangen af det skatteår, hvor det overgår fra at være et anlægsaktiv til at være et aktiv eller passiv, der besiddes med henblik på handel, eller omvendt, er også dets markedsværdi ved begyndelsen af det år, der følger efter overgangen. 6.Den periode, der er omhandlet i artikel 8, litra c), begynder eller ophører, når det finansielle aktiv eller passiv ikke længere besiddes med henblik på handel eller ikke længere er et anlægsaktiv. Artikel 22

Langfristede kontrakter 1.En langfristet kontrakt er en kontrakt, som opfylder alle følgende betingelser: (a)den er indgået med henblik på fremstilling, installering eller konstruktion eller udførelse af tjenesteydelser

(b)dens løbetid overstiger eller forventes at overstige tolv måneder. 2.Uanset artikel 16 betragtes det beløb, der svarer til den del af den langfristede kontrakt, der er blevet gennemført i løbet af det pågældende skatteår, som værende optjente indtægter i det pågældende skatteår. Hvor stor en andel af den langfristede kontrakt, der er gennemført, fastsættes på grundlag af forholdet mellem omkostningerne i det pågældende år og de samlede anslåede omkostninger. 3.Omkostninger, som har forbindelse til langfristede kontrakter, er fradragsberettigede i det skatteår, hvor de er pådraget. Artikel 23

Hensættelser 1.Hvis det ved udgangen af skatteåret fastslås, at skattesubjektet har en retlig forpligtelse, eller en sandsynlig kommende retlig forpligtelse, som følge af aktiviteter eller transaktioner, der er udført i det pågældende eller i tidligere skatteår, er ethvert beløb, som følger af denne forpligtelse, og som der kan foretages et pålideligt skøn over, fradragsberettiget, forudsat at den endelige betaling af beløbet forventes at føre til en fradragsberettiget udgift, uanset artikel 17. I forbindelse med denne artikel kan en retlig forpligtelse være afledt af følgende: