Nr. C 337/54 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
den mobile chaufføruge kunnen anses for ønskelig og 
hensigtsmæssig. Men da ØSU betragter den mobile 
Bryssel, den 27. oktober 1988. 
1. Punta del Este-erklæringen af 20. september 1986, 
som var indledningen på den nye runde af multilaterale 
handelsforhandlinger, gav forhandlingerne inden for 
landbrugssektoren en fremherskende placering. Forlø­
bet af de indledende forhandlingsfaser og de kontrahe­
rende parters holdning og forslag til afviklingen af 
forhandlingerne inden for landbrugssektoren samt drøf­
telserne på vigtige møder mellem regeringerne har sna­
rere øget betydningen heraf. Det er grunden til, at ØSU 
finder det på sin plads — med henblik på mødet på 
ministerplan i Montreal — at fremkomme med sit 
syn på afviklingen af disse landbrugsforhandlinger. De 
generelle aspekter af forhandlingerne, som også vedrø­
rer landbruget, behandles i ØSU's udtalelse om »Situa­
tionen og fremtidsudsigterne for GATT/Uruguay-for­
handlingsrunden med hensyn til EF's forhold til de 
vigtigste industrilande, udviklingslandene og statshan­
delslandene« (1). 
(') ØSU af 29. september 1988 (EFT nr. C 318 af 12. 12. 1988). chaufføruge som alt andet end et fremskridt i retning 
af større enkelhed og fleksibilitet, må forslaget afvises. 
Generelle betragtninger 
2. Efter at man i to år har koncentreret sig om at 
identificere formelle problemer og behandle forskellige 
forslag og målsætninger for landbrugsforhandlingerne, 
synes det planlagte møde i Montreal den 4. og 5. decem­
ber 1988 på ministerplan at være yderst nødvendig, da 
man vil kunne gøre status midtvejs i forhandlingerne. 
Dette møde bør også være anledningen til endelig at 
indlede en ægte dialog, gøre status over de punkter, 
hvor man kan skelne en vis enighed og på baggrund 
heraf om muligt fastlægge de store retningslinjer for 
forhandlingerne i de kommende to år, som kan bidrage 
til en bedre balance mellem udbud og efterspørgsel. 
3. I denne forbindelse er det nødvendigt at gentage, 
at forhandlingernes globale karakter respekteres, sådan 
som det fastslås i Punta del Este-erklæringen: »Iværk­
sættelsen, forløbet og gennemførelsen af resultaterne 
af forhandlingerne betragtes som dele af en samlet 
helhed«. Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om situationen og perspektiverne for GATT/Uniguay-forhandlingsrunden med 
særligt hensyn til landbruget og agro-fødevaresektoren 
(88/C 337/18) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 31. maj 1988, i henhold til forretningsorde­
nens artikel 20, stk. 4, at fremsætte udtalelse om situationen og perspektiverne for GATT/ 
Uruguay-forhandlingsrunden med særligt hensyn til landbruget og agro-fødevaresektoren. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for EF's eksterne forbindelser, handels-
og udviklingspolitik, som udpegede Jean-Claude Clavel til ordfører. Sektionen vedtog sin 
udtalelse den 16. september 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 259. plenarforsamling, den 27. oktober 
1988, enstemmigt følgende udtalelse. 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/55 
Dette er grunden til, at man på mødet i Montreal især 
bør koncentrere sig om de fremskridt, der er nødvendige 
i forbindelse med tropiske landbrugsprodukter og land-
brugstjenesteydelser. 
4. I Montreal bør Fællesskabet påpege, at multilate 
ralismen er en væsentlig regel af Den Almindelige Over­
enskomst om told og udenrigshandel (GATT), og at 
denne regel derfor gælder for de nuværende for­
handlinger. 
Selv om man er af den opfattelse, at man kun kan nå 
frem til en endelig aftale, hvis Amerikas Forenede Stater 
og EF når til enighed om visse punkter, bør forhandlin­
gerne ikke munde ud i en simpel strid mellem disse to 
parter. Andre lande er interesserede i at finde en bedre 
balance på landbrugsområdet. 
Visse andre lande (f.eks. Japan og Korea) med ambi­
tiøse udviklingsprogrammer for deres landbrugspro­
duktion bør ligeledes åbne deres grænser og tilslutte sig 
enhver samordnet indsats for at begrænse produktio­
nen, som man måtte nå til enighed om. 
5. ØSU har konstateret, at andre fremgangsmåder 
strider imod princippet om multilateralisme: de bilate­
rale aftaler om leverancer af sukker og oksekød til 
det amerikanske marked, de nylige aftaler mellem De 
forenede Stater og Japan samt eksempler på, at handels­
virksomheders transnationale interesser fortrænger sta­
ternes interesser. 
Mødet i Montreal giver mulighed for at iværksætte 
bestræbelser på at afbøde, at denne tendens tager over­
hånd. 
6. Fællesskabet bør især bestræbe sig på, at land-
brugsforhandlingernes særlige karakter bevares: 
— først og fremmest fordi alle forsøg på at løse proble­
merne i forbindelse med handelen med landbrugs­
produkter og øge handelen inden for denne sektor 
har lidt skibbrud, når man ikke respekterede de 
særlige forhold, som skyldes landbrugsproduktio­
nens og landbrugsmarkedernes særegenhed, nemlig 
klimatiske usikkerhedsmomenter, opbevaringsvan-
skeligheder, forskellige produktionsstrukturer, mar­
kedernes manglende fleksibilitet, ønsket om at sikre 
sin egen forsyning med levnedsmidler, den udbredte 
anvendelse af støtteforanstaltninger, manglende sta­
bilitet på verdensmarkederne osv., 
— og også fordi dette er den eneste måde, hvorpå man 
kan bevare europæisk landbrugs særlige karakter: 
alle EF's medlemsstater og de omkringliggende 
lande i Europa har analoge landbrugsstrukturer og 
har en fælles interesse i at bevare deres landbrug 
som et element i deres samfundsstruktur, i deres 
fysiske planlægning og som en del af miljøet og landskabet; alle har i realiteten en kulturel tradition, 
som er nøje forbundet med livet på landet og dermed 
landbruget, 
— disse fælles træk adskiller europæisk landbrug fuld­
stændig fra landbruget i de nye lande med et langt 
større areal og en væsentlig mindre befolkningstæt­
hed, dvs. historisk og strukturelt meget anderledes. 
Dette betyder, at princippet om komparative fordele 
aldrig kan blive det eneste kriterium for, hvordan 
landbrugsmarkederne fungerer på verdensplan. 
7. ØSU konstaterer desuden, at erklæringen fra mini­
strene af Organisationen for økonomisk Samarbejde og 
Udvikling (OECD), fra marts 1987, topmødet i Venedig 
i juni 1987, forslagene fra forskellige lande eller grupper 
af lande samt endelig konklusionerne fra topmødet i 
Toronto indfører et væsentligt nyt element i de multila­
terale forhandlinger, for så vidt landbrugssektoren 
angår. Man vil ikke indskrænke sig til kun at forhandle 
om handelshindringer, men man vil forsøge at mindske 
de subsidier, som de fleste kontraherende parter yder 
til deres landbrug. Man sprænger således rammerne for 
handelsforhandlinger i ordets snævreste betydning for 
at drøfte indholdet i landbrugspolitikkerne, hvilket er 
endnu et bevis på landbrugsforhandlingernes særlige 
karakter. Dette ambitiøse mål kan kun nås, hvis man 
går ind i landbrugsforhandlingerne med en god portion 
realisme og under hensyntagen til, hvor divergerende 
forholdene er på dette område. 
Agro-fødevaresektoren 
8. EF bør ligeledes være opmærksom på de specifik­
ke behov i agro-fødevaresektoren, som direkte beskæfti­
ger 4 millioner i EF. Større frihed i samhandelen, og 
derfor også et godt udfald af GATT-forhandlingerne, 
er således af allerstørste betydning for denne sektor. 
Ud over de spørgsmål, landbrugsgruppen dækker under 
forhandlingerne, omfatter hindringerne for EF's eksport 
af agro-fødevareprodukter også de meget store toldaf­
gifter og tekniske hindringer, bl.a. administrative og 
toldmæssige procedurer, krav til fødevarernes sammen­
sætning, sundhedsmæssige og fytosanitære foran­
staltninger. Der forekommer endvidere hyppige efter­
ligninger af kvalitetsprodukter fra EF-landene (forfalsk­
ning af intellektuel ejendomsret ifølge GATT-bestem-
melserne). 
9. I GATT behandles disse problemer i forskellig 
udstrækning af landbrugsforhandlingsgruppen og 
andre grupper. Det er vigtigt at få fastlagt en procedure, 
der tillader, at agro-fødevaresektorens problemer kan 
Nr. C 337/56 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
tages op globalt, således at følgevirkningerne for denne 
sektors konkurrencemæssige situation altid tages behø­
rigt i betragtning af EF's forhandlere. 
Fællesskabets rettigheder og pligter 
10. Fællesskabet bør gøre sine rettigheder gældende 
under forhandlingerne: 
— Der blev betalt en høj pris for de grundlæggende 
principper i den fælles landbrugspolitik under de 
foregående forhandlinger (Dillon-runden, Tokyo­
runden, kapitel XXIV-6-forhandlingerne). Disse 
principper og især importafgifterne og udligningsbe­
løbene kan ikke drages i tvivl. 
— Fællesskabet er verdens største importør af land­
brugsprodukter, hvilket skal fremhæves. Men dets 
partnere bør ikke forvente, at det fortsat kan øge 
sin import, selv om det binder sig til et program for 
nedskæring af sin egen landbrugsproduktion. 
— Fællesskabet er verdens næststørste eksportør af 
landbrugsprodukter og fødevarer. Det har derfor 
en interesse i, at problemerne i forbindelse med 
adgangen til markederne bliver diskuteret, især da 
en nedbringelse af subsidierne vil mindske eksport­
udgifterne. Det er derfor altafgørende, at Fællesska­
bet bevarer muligheden for at eksportere landbrugs­
produkter og fødevarer, såvel på grund af dets land-
brugsproduktionspotentiel, som hensynet til han­
delsbalancen. 
— Da priserne i EF er højere end verdensmarkedspri­
serne, er det afgørende nødvendigt, at der kompen­
seres for denne forskel ved eksport. 
— ØSU skal endelig minde om, at Det Europæiske Råd 
på topmødet den 11.-12. februar 1988 anmodede 
Kommissionen om »inden for rammerne af Uru­
guay-runden og under hensyntagen til de almindeli­
ge GATT-regler at sørge for, at der tages passende 
hensyn til Fællesskabets foranstaltninger vedrøren­
de priser og produktionsmængder«. 
11. Det vil kun være muligt at gøre fremskridt under 
forhandlingerne, hvis alle kontraherende parter i lige 
grad gør en indsats. Kun hvis alle de berørte lande yder 
deres bidrag til at begrænse produktionen og forbedre 
markedsadgangen, vil der blive skabt en bedre balance 
mellem udbud og efterspørgsel. Kun hvis alle berørte 
lande forpligter sig til i samme grad at mindske subsi­
dierne til landbruget, vil man kunne gøre fremskridt 
på dette område. Fællesskabet bør naturligvis kræve 
garantier fra sine partnere for deres forpligtelsers reelle 
karakter. 
12. Af alle disse årsager understreger ØSU, at det er 
absolut nødvendigt for Fællesskabet at fastholde det 
størst mulige sammenhold under forhandlingerne. 
Medlemsstaterne bør undgå initiativer, som kan skabe opløsning i den fælles EF-front, hvilket kunne udnyttes 
af tredjelande. Der er således behov for sammenhold 
mellem sektorerne, mellem medlemsstaterne og mellem 
Kommission og Råd. Fællesskabets troværdighed af­
hænger af den beslutsomhed, den fremfører sine 
holdninger med. Tidligere har man alt for ofte måttet 
konstatere, at EF ikke har evnet at svare igen, når det 
var udsat for uberettigede angreb. EF bør være sig 
bevidst, at et stort marked med 320 millioner forbrugere 
gør det til en økonomisk magtfaktor, og giver det stor 
gennemslagskraft. 
13. Da der står afgørende ting på spil, mener ØSU, 
at Kommissionen bør tage de nødvendige initiativer for 
at sikre, at den europæiske offentlighed får udtømmen­
de, korrekt og løbende information om GATT-for-
handlingerne og om baggrunden for det standpunkt, 
der tages, ikke mindst i forbindelse med de vigtigste 
forhandlingsspørgsmål. 
14. På grund af den rolle, EF spiller på internationalt 
plan, bør det samtidig være sig det ansvar bevidst, det 
har for at tilvejebringe en bedre balance på landbrugs­
markederne. De indledte forhandlinger vil afgjort for­
anledige det til at revidere visse af instrumenterne i den 
fælles landbrugspolitik, som vil have konsekvenser både 
for producenterne og for selve den samfundsmæssige 
balance i medlemsstaterne. Dette er grunden til, at 
Fællesskabet vedvarende bør indtage en pragmatisk 
holdning, samtidig med at man søger at finde mulighe­
der for aftaler på længere sigt. 
15. Forhandlingernes nuværende forløb giver ind­
tryk af en vis forvirring og stagnation. Den overdrevne 
brug af »paneler«, så snart en uoverensstemmelse med 
EF opstår, fordrejer fuldstændig balancen i forhandlin­
gerne og ændrer deres ånd. 
De mange krav om paneler, som i voksende grad inde­
bærer en fortolkning af GATT-reglerne, gør det mere 
og mere vanskeligt at indkalde neutrale mæglere. Dette 
fører til en politisering af panelerne, hvilket er uaccepta­
belt. Fællesskabet bør undsige enhver illoyal anvendelse 
af GATT-reglerne, der tilstræber en afgørelse før ind­
ledningen af forhandlinger. 
Landbrugsforhandlingernes politiske principper 
16. Fællesskabets forslag tilsigter 
— bedre produktionskontrol ved hjælp af egnede for­
anstaltninger, herunder en gradvis nedbringelse af 
støtten, der direkte eller indirekte indvirker på han­
delen med landbrugsprodukter, 
— stærkere bevidstgørelse af landbruget over for mar­
kedets signaler, 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/57 
— mere udbredt anvendelse af direkte støtte, der ikke 
er dikteret af produktionsmængder. 
ØSU godkender disse forslag, da hovedsigtet med for­
handlingerne bør være at skabe mere ordnede vilkår 
for den internationale landbrugshandel gennem skabel­
sen af en bedre balance på markederne. Kun samordne­
de bestræbelser på at styre produktionen kan tilveje­
bringe denne bedre balance. 
17. Men forfølgelsen af disse målsætninger bør ikke 
føre til et drastisk fald i landbrugsindkomsten i Fælles­
skabet, hvilket ville fremskynde afvandringen fra land­
bruget i et uacceptabelt omfang, bringe forskydninger 
i visse regioners skrøbelige økonomi og virke ødelæg­
gende på miljøet og landskabet. 
18. For så vidt som Fællesskabet i højere grad skal 
anvende direkte støtte (Amerikas Forenede Staters for­
slag om frakobling), påpeger ØSU, at man inden for 
den fælles landbrugspolitik skal varetage 7 millioner 
landbrugeres interesser, hvorimod Amerikas Forenede 
Stater kun har 2 millioner landbrugere på et udnyttet 
landbrugsareal, der er 4 gange større. Man må derfor 
tage hensyn til de sociale såvel som de finansielle konse­
kvenser af en frakobling, samtidig med at man ikke må 
glemme, hvilke vanskeligheder det vil rejse i visse lande 
at få opbygget et egnet administrativt apparat. 
ØSU påpeger ligeledes, at de subsidier og investeringer, 
som ikke er produktrelateret, ikke nødvendigvis er pro­
duktions- og prisneutral; de bør derfor også indgå i 
forhandlingerne. 
Det understreger til slut, at en god balance i afviklingen 
af subsidier indebærer, at man accepterer en pålidelig 
metode til at måle landbrugsstøtten. 
19. Under henvisning til ovennævnte kommentarer 
godkender ØSU ligeledes den af Fællesskabet foreslåede 
fremgangsmåde: 
19.1. En fase med kortsigtede foranstaltninger be­
stående dels af hasteforanstaltninger for visse væsentli­
ge produkter og dels en samordnet begrænsning af 
støtten på grundlag af høståret 1984/1985. 
19.1.1. Den kritiske situation, som landbrugerne be­
finder sig i i mange industri- og udviklingslande (ind­
komst, finansielle situation), berettiger, at der vedtages 
samordnede hasteforanstaltninger for at genskabe ba­
lancen og stabiliteten på de internationale landbrugs­
markeder. 
19.1.2. ØSU mener, at vedtagelsen af disse foran­
staltninger er en afprøvning af de kontraherende parters 
gode vilje og troværdighed. Naturligvis må man tage 
hensyn til alle de landbrugspolitiske foranstaltninger, 
de forskellige kontraherende parter har truffet siden 
ovennævnte dato, såvel de mange støtteprogrammer, 
som visse lande ikke har undladt at iværksætte, som de 
obligatoriske reformer. 19.2. Ovennævnte er forudsætningen for at indlede 
en anden mere afgørende fase i en betydelig og samord­
net nedbringelse af landbrugsstøtten. Dette vil kunne 
genskabe balancen i produktionen internt og forbedre 
situationen på markederne betydeligt. ØSU støtter 
denne opfattelse. 
19.2.1. Man bør prioritere afskaffelsen eller lempel­
sen af den politik og de foranstaltninger, som har 
bidraget til at skabe landbrugsoverskud, og som hæm­
mer eller fordrejer den internationale handel. 
19.2.2. I denne forbindelse mener ØSU, at Fællesska­
bet bør opnå De Forenede Staters formelle tilsagn om 
at ophæve de undtagelsesbestemmelser (Waiver opnået 
i 1955 for at imødegå artikel 22 i The Agricultural 
Adjustment Aet fra 1933), som sætter Amerikas For­
enede Stater i stand til efter eget forgodtbefindende at 
pålægge kvoter på så vigtige produkter som de fleste 
mejeriprodukter, jordnødder, bomuld og sukker med 
henblik på at gøre sin støttepolitik til disse produkter 
effektiv. En nødvendig forudsætning for, at Fællesska­
bet kan gå fuldt ind for gensidighed og en ligelig byrde­
fordeling, må være, at disse undtagelsesbestemmelser 
ophæves; det bør gøre det klart for GATT, at der her 
er tale om en helt fundamental betingelse, som vil være 
afgørende for forhandlingernes succes. 
19.2.3. Hvad angår nedskæringen af landbrugsstøt­
ten, mener ØSU, at de kontraherende parter bør indgå 
bindende forpligtelser ligesom dem, der gælder for told­
satserne. Disse forpligtelser bør underkastes nøje kon­
trol af GATT. 
19.2.4. Udviklingslandenes situation vil blive be­
handlet i denne fase af drøftelserne med en særlig 
grad af fleksibilitet, eftersom det kun drejer sig om 
kortsigtede foranstaltninger. Udviklingslandene vil 
under alle omstændigheder drage fordel af sådanne 
forpligtelser, da de skulle føre til en generel forbedring 
af vilkårene på verdensmarkedet, hvilket skulle sikre 
disse lande normal markedsadgang. 
20. Sluttelig udtrykker ØSU håb om, at det på minis­
termødet i Montreal, ved at sammenholde de øjeblikke­
lige foranstaltninger med de langsigtede målsætninger, 
lykkes at finde en vej ud af det dødvande, forhandlinger­
ne alt for længe har befundet sig i. 
Meningsforskellighederne om, hvordan landbrugsfor-
handlingerne skal gribes an, bør uanset deres omfang 
og baggrund ikke tjene som påskud for passivitet; de 
bør overvindes på mødet i Montreal, således at Punta 
del Este-målsætningerne kan efterkommes fuldt og helt. 
21. Parallelt med de bestræbelser, som de kontrahe­
rende parter må gøre for at finde et kompromis, der vil 
Nr.319/58 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
resultere i klarere og mere effektive regler for landbrugs-
handelen, er det uomgængelig nødvendigt, at regerin­
gerne, hvis de ønsker at realisere målsætningerne for 
Uruguay-runden, resolut tager initiativer til at forbedre 
det internationale valutasystem. Det ville være nytteløst 
at søge at nedskære landbrugsstøtten, hvis en simpel 
ændring i rentesatsen, hvis virkning forstørres via af-
Bryssel, den 27. oktober 1988. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. ØSU hilser Kommissionens direktiv velkom­
ment med følgende bemærkninger. 
1.2. ØSU konstaterer med tilfredshed, at Kommis­
sionen har taget dette initiativ bl.a. foranlediget af de 
argumenter, ØSU fremsatte i sin udtalelse af 24. april 
.1986 om »lige muligheder for mænd og kvinder, Fælles­
skabets program på mellemlang sigt, 1986-1990«. Udta­
lelsen blev enstemmigt vedtaget. 
1.3. ØSU's argumenter fra april 1986 gælder i det 
store og hele stadig: 
a) De eksisterende EF-bestemmelser skal anvendes 
bedre; 
b) Der skal rådes bod på den fortsatte krænkelse af 
ligeretten; 
c) Der skal skabes balance mellem antallet af legitime 
tilfælde, der bringes for domstolene og den reelle 
diskriminationshyppighed, der er meget større; 
(') EFT nr. C 176 af 5. 7. 1988, s. 5. smitningen på de forskellige valutaer, åbner mulighed 
for til enhver tid at indføre en ny støtte. 
Ligevægt i de nationale budgetter og monetært og 
finansielt samarbejde er forudsætninger for Uruguay­
rundens succes, især inden for landbrugssektoren. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
d) Indførelse af passende ansættelsesprocedurer og an­
vendelse af moderne teknikker inden for personale­
ledelse skal fremmes og stimuleres; 
e) Med hensyn til den juridiske anvendelse skal direkti­
vet give medlemsstaterne tilstrækkelig handlefrihed 
og fleksibilitet til, at interessegruppers eventuelle 
misbrug kan foregribes. 
1.4. Et af de vigtigste mål for borgernes Europa bør 
være, at kvinder og mænd får lige muligheder. Dette 
kræver en indsats på alle samfundsområder, navnlig en 
styrkelse af beskæftigelses- og uddannelsespolitikken. 
Selv om lovgivningsaspektet er vigtigt, bidrager det i 
højere grad til at rette op på individuelle end på kollekti­
ve situationer. 
1.5. Den gældende EF-lovgivning om lige muligheder 
for mænd og kvinder er nedfældet i følgende doku­
menter : 
— EØF-traktatens artikel 119, 
— Rådets direktiv 75/117/EØF: lige løn til mænd og 
kvinder, Udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om bevisbyrden i forbindelse med 
ligeløn og ligebehandling for kvinder og mænd (*) 
(88/C 337/19) 
Rådet for de Europæiske Fællesskaber besluttede den 16. juni 1988 under henvisning til 
EØF-traktens artikel 100 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for social-, familie-, uddannelses- og 
kulturspørgsmål, som udpegede Luis Gomez-Martinez til ordfører. Sektionen vedtog udtalel­
sen den 13. oktober 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog med 72 stemmer for, 10 imod og 5 hverken for 
eller imod, på sin 259, plenarforsamling den 27. oktober 1988 følgende udtalelse.