FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 2/2000

fastlagt af Rådet den 8. november 1999

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/.../EF om modtagefaciliteter i havne til driftsaffald og lastrester fra skibe

(2000/C 10/02)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, især artikel 80, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(4), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Fællesskabets politik på miljøområdet tager sigte på et højt beskyttelsesniveau; den bygger på forsigtighedsprincippet og principperne om, at forureneren betaler, og om forebyggende indsats;

(2) et vigtigt område af Fællesskabets indsats inden for søtransport vedrører begrænsning af havforureningen; dette kan opnås ved overholdelse af internationale konventioner, kodekser og resolutioner, samtidig med at havenes frihed, jf. De Forenede Nationers havretskonvention, og den frie udveksling af tjenesteydelser i henhold til fællesskabsretten bibeholdes;

(3) Fællesskabet nærer alvorlig bekymring med hensyn til den forurening af medlemsstaternes farvande og kystlinjer, der skyldes udtømning af driftsaffald og lastrester fra skibe, og særlig med hensyn til gennemførelsen af den internationale konvention af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe, ændret ved den dertil knyttede protokol af 1978 (Marpol 73/78), der fastsætter, hvilke former for affald skibe må udtømme i havmiljøet, og som kræver, at de kontraherende parter sikrer, at der foreligger tilstrækkelige modtagefaciliteter i havnene; alle medlemsstaterne har ratificeret Marpol 73/78;

(4) beskyttelsen af havmiljøet kan forbedres ved at begrænse udtømning i havet af driftsaffald og lastrester fra skibe; dette kan ske ved at sørge for flere modtagefaciliteter og for bedre brug af modtagefaciliteterne samt ved forbedret håndhævelse; Rådet nævnte blandt de prioriterede foranstaltninger i sin resolution af 8. juni 1993 om en fælles politik for sikkerhed til søs(5) flere modtagefaciliteter og bedre brug af modtagefaciliteterne i Fællesskabet;

(5) Rådet fastslog i direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 om håndhævelse over for skibe, der anløber Fællesskabets havne og sejler i farvande under medlemsstaternes jurisdiktion, af internationale standarder for skibes sikkerhed for forureningsforebyggelse samt for leve- og arbejdsvilkår om bord (havnestatskontrol)(6), at skibe, som udgør en urimelig trussel om skade på havmiljøet, ikke må afsejle;

(6) det ligger i sagens natur, at forurening af havet har grænseoverskridende virkninger; i henhold til subsidiaritetsprincippet er en indsats på fællesskabsniveau den mest effektive måde til sikring af fælles miljøstandarder for skibe og havne i hele Fællesskabet;

(7) i henhold til proportionalitetsprincippet er et direktiv den rette retsakt, da et direktiv skaber en ramme for medlemsstaternes ensartede og obligatoriske anvendelse af miljøstandarder, samtidig med at det overlades til den enkelte medlemsstat selv at beslutte, hvilke gennemførelsesinstrumenter der passer bedst i dens nationale system;

(8) der bør sikres overensstemmelse med gældende regionale aftaler som f.eks. 1974/1992-konventionen om beskyttelse af havmiljøet i Østersøområdet;

(9) miljøkravene bør gælde for alle skibe, uanset hvilket flag de fører, med henblik på at forbedre forebyggelse af forurening og undgå konkurrenceforvridning, og tilstrækkelige modtagefaciliteter bør stilles til rådighed i alle Fællesskabets havne;

(10) tilstrækkelige havnemodtagefaciliteter bør opfylde brugernes behov - fra det største handelsskib til det mindste fritidsfartøj - og miljøets behov, uden at de skibe, der benytter disse faciliteter, forsinkes unødigt; medlemsstaterne har pligt til at sikre, at der i havnene stilles tilstrækkelige modtagefaciliteter til rådighed, men de har udstrakt frihed til at tilrettelægge affaldsmodtagelsen på den mest hensigtsmæssige måde, og de kan f.eks. oprette fast modtageanlæg eller udpege tjenesteydere til at bringe mobile enheder til affaldsmodtagelse til havnene efter behov; denne pligt indebærer også pligt til at yde alle de tjenester og/eller iværksætte de andre ledsageordninger, der er nødvendige for korrekt og hensigtsmæssig brug af faciliteterne;

(11) faciliteterne kan forbedres ved tidssvarende planer for affaldsmodtagelse og -håndtering, der fastlægges efter høring af de relevante parter;

(12) havnenes modtagefaciliteter kan blive mere effektive, hvis skibene på forhånd skal give meddelelse om deres behov for brug af modtagefaciliteter; en sådan meddelelse vil også være nyttig for en effektiv planlægning af affaldsforvaltningen; affald fra fiskerfartøjer og fritidsfartøjer kan håndteres af modtagefaciliteterne i havne uden forudgående meddelelse;

(13) udtømning i havet af driftsaffald fra skibe kan begrænses ved et krav om, at alle skibe afleverer deres affald til havnens modtagefaciliteter, inden de forlader en havn; for at gøre ønsket om smidig søtransport foreneligt med beskyttelse af miljøet bør der kunne gøres undtagelser fra dette krav under hensyn til, om der er tilstrækkelig lagerkapacitet til rådighed om bord, til mulighederne for aflevering i en anden havn uden risiko for udtømning i havet og til særlige afleveringskrav, som er vedtaget i overensstemmelse med folkeretten;

(14) ifølge princippet om, at forureneren betaler, bør omkostningerne i forbindelse med modtagefaciliteter i havne, inklusive behandlingen og bortskaffelsen af driftsaffald, dækkes af skibene; for at beskytte miljøet bør afgiftsordningen tilskynde til aflevering af driftsaffald i havne i stedet for udtømning i havet; dette kan fremmes ved at fastsætte, at alle skibe skal bidrage til omkostningerne i forbindelse med modtagelse og håndtering af driftsaffald for således at begrænse den økonomiske tilskyndelse til at udtømme det i havet; ifølge subsidiaritetsprincippet bør medlemsstaterne i overensstemmelse med deres nationale lovgivning og praksis bevare beføjelsen til at beslutte, hvorvidt - og i givet fald med hvor stor vægt - der i ordningerne til dækning af omkostningerne ved brug af modtagefaciliteterne i havnene skal indgå en afgift, der er afhængig af de mængde affald, som skibene faktisk afleverer; afgifterne for brug af disse faciliteter bør være rimelige, ikke-diskriminerende og gennemsigtige;

(15) for at undgå urimelige byrder for de berørte parter kan skibe, der sejler i fast rutefart med hyppige og regelmæssige havneanløb, undtages fra visse forpligtelser i medfør af dette direktiv, når der er tilstrækkeligt bevis for, at der foreligger ordninger, som sikrer, at affaldet afleveres, og afgifterne betales;

(16) lastrester bør afleveres til modtagefaciliteterne i havnene i overensstemmelse med Marpol 73/78; i henhold til Marpol 73/78 skal lastrester afleveres til modtagefaciliteterne i havnene, i det omfang det er nødvendigt for at opfylde kravene om rengøring af lastrummene; afgifter i forbindelse med en sådan aflevering bør betales af brugeren af havnens modtagefaciliteter; brugeren anføres normalt i kontrakten mellem parterne eller i andre lokale ordninger;

(17) det er påkrævet, at der foretages målrettede inspektioner for at efterprøve overholdelsen af dette direktiv; såvel antallet af inspektioner som de anvendte sanktioner bør være tilstrækkelige til at afskrække fra overtrædelse af direktivet; af hensyn til effektivitet og omkostningseffektivitet kan sådanne inspektioner i givet fald foretages inden for rammerne af direktiv 95/21/EF;

(18) medlemsstaterne bør sikre de administrative rammer, der er nødvendige for, at modtagefaciliteterne i havnene kan fungere tilfredsstillende; i henhold til Marpol 73/78 skal påstået utilstrækkelige modtagefaciliteter i havne indberettes til Den Internationale Søfartsorganisation (IMO); de samme oplysninger vil samtidig kunne sendes til Kommissionen til orientering;

(19) et informationssystem med henblik på at identificere forurenende eller potentielt forurenende skibe vil lette håndhævelsen af dette direktiv og vil være nyttigt ved evalueringen af direktivets gennemførelse; informationssystemet SIRENAC, som er oprettet i medfør af Paris-memorandummet om havnestatskontrol, indeholder mange af de supplerende oplysninger, som er nødvendige i denne forbindelse;

(20) det er påkrævet, at et udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne bistår Kommissionen med henblik på en effektiv anvendelse af dette direktiv; da de foranstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af dette direktiv, er generelle foranstaltninger, jf. artikel 2 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(7), bør disse foranstaltninger vedtages efter den forskriftsprocedure, der er fastlagt i artikel 5 i nævnte afgørelse;

(21) nogle af dette direktivs bestemmelser kan, uden at direktivets anvendelsesområde udvides, ændres ved ovennævnte procedure for at tage hensyn til fællesskabs- eller IMO-foranstaltninger, som træder i kraft i fremtiden, for at sikre en harmoniseret gennemførelse af dem -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Formål

Formålet med dette direktiv er at begrænse udtømning, navnlig ulovlig udtømning, i havet af driftsaffald og lastrester fra skibe, der anløber havne i Fællesskabet, ved at sørge for flere modtagefaciliteter i havne til driftsaffald og lastrester og for bedre brug af sådanne faciliteter, hvorved havmiljøet i højere grad beskyttes.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

a) "skib": et søgående fartøj af en hvilken som helst type, der opererer i havmiljøet, inklusive hydrofoilbåde, luftpudefartøjet, undervandsfartøjer og flydende materiel

b) "Marpol 73/78": den internationale konvention af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe, som ændret ved den dertil knyttede protokol af 1978, således som konventionen er gældende på datoen for vedtagelsen af dette direktiv

c) "driftsaffald": enhver form for affald, herunder spildevand, og andre rester end lastrester, som frembringes, medens et skib er i drift, og som falder ind under bilag I, IV og V til Marpol 73/78, samt lastrelateret affald som defineret i retningslinjerne for gennemførelse af bilag V til Marpol 73/78

d) "lastrester": rester af lastmaterialer i lastrum eller tanke, efter at losning og rengøring er afsluttet, herunder også restmængder fra lasten og spild ved lastning/losning

e) "modtagefaciliteter i havne": enhver facilitet, som er fast, flydende eller mobil, og som kan modtage driftsaffald eller lastrester fra skibe

f) "fiskerfartøj": et skib, der er udstyret til eller anvendes til erhvervsmæssig fangst af fisk eller andre levende ressourcer fra havet

g) "fritidsfartøj": enhver type skib, uanset fremdrivningsmiddel, som er bestemt til sports- eller fritidsanvendelse

h) "havn": et sted eller et geografisk område, hvor der er foretaget anlægsarbejder og forefindes udstyr, som især gør det muligt at modtage skibe, herunder fiskerfartøjer og fritidsfartøjer.

"Driftsaffald" og "lastrester" betragtes som affald efter artikel 1, litra a), i direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald(8), jf. dog litra c) og d).

Artikel 3

Anvendelsesområde

Dette direktiv gælder for:

a) alle skibe, herunder fiskerfartøjer og fritidsfartøjer, uanset flag, som anløber eller opererer i en havn i en medlemsstat, med undtagelse af orlogsfartøjer, marinehjælpeskibe og andre skibe, der ejes eller drives af en stat og på det pågældende tidspunkt kun anvendes i statens tjeneste til ikke-kommercielle formål, og

b) alle havne i medlemsstaterne, som normalt anløbes af skibe, der er omfattet af litra a).

Artikel 4

Modtagefaciliteter i havne

1. Medlemsstaterne sikrer, at der i havne stilles modtagefaciliteter til rådighed, som er tilstrækkelige til at imødekomme behovene for de skibe, der normalt anløber havnene, uden at forårsage unødig forsinkelse af skibene.

2. For at være tilstrækkelige skal modtagefaciliteterne kunne modtage de typer og de mængder driftsaffalf og lastrester, der hidrører fra skibe, som normalt anløber den pågældende havn, under hensyn til de operationelle behov hos havnens brugere, havnens størrelse og geografiske placering, den type skibe, der anløber havnen, og de undtagelser, der er omhandlet i artikel 9.

3. Medlemsstaterne indfører procedurer, som er i overensstemmelse med de af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) godkendte procedurer, for indberetning til havnestaten af påstået utilstrækkelige modtagefaciliteter i en havn.

Artikel 5

Planer for affaldsmodtagelse og -håndtering

1. En hensigtsmæssig plan for affaldsmodtagelse og -håndtering udarbejdes og gennemføres for alle havne efter høring af de relevante parter, især havnebrugerne eller deres repræsentanter, under hensyn til kravene i artikel 4, 6, 7, 10 og 12. De detaljerede krav til udarbejdelsen af sådanne planer er anført i bilag I.

2. De i stk. 1 omhandlede planer for affaldsmodtagelse og -håndtering kan, når det er nødvendigt af effektivitetshensyn, udarbejdes i en regional sammenhæng med passende deltagelse af de enkelte havne, hvis behovet for og adgangen til modtagefaciliteter angives for hver enkelt havn.

3. Medlemsstaterne evaluerer og godkender planen for affaldsmodtagelse og -håndtering, overvåger gennemførelsen af den og sørger for, at den godkendes på ny mindst hvert tredje år samt efter betydelige ændringer i havnens drift.

Artikel 6

Meddelelse

1. Skibsføreren på et skib, bortset fra fiskerfartøjer og fritidsfartøjer, som planlægger at anløbe en havn i Fællesskabet, udfylder formularen i bilag II sandfærdigt og præcist og meddeler disse oplysninger til den myndighed eller det organ, der er udpeget til dette formål af den medlemsstat, hvor den pågældende havn er beliggende:

a) mindst 24 timer inden ankomsten, hvis anløbshavnen kendes, eller

b) så snart anløbshavnen kendes, hvis denne oplysning først foreligger mindre end 24 timer inden ankomsten, eller

c) senest ved afsejling fra den foregående havn, hvis sejladsens varighed er under 24 timer.

Medlemsstaterne kan beslutte, at oplysningerne skal meddeles til den, der forvalter modtagefaciliteten i havnen, som sender dem videre til den relevante myndighed.

2. De i stk. 1 nævnte oplysninger opbevares om bord i det mindste indtil næste anløbshavn og stilles på forlangende til rådighed for medlemsstaternes myndigheder.

Artikel 7

Aflevering af driftsaffald fra skibe

1. Skibsføreren på et skib, der anløber en havn i Fællesskabet, skal inden afsejling aflevere alt driftsaffald til en modtagefacilitet i havnen.

2. Uanset stk. 1 kan et skib fortsætte til næste anløbshavn uden at aflevere sit driftsaffald, hvis det fremgår af de oplysninger, der er givet i henhold til artikel 6 og bilag II, at skibet har tilstrækkelig lagerkapacitet til rådighed til at opbevare alt det driftsaffald, der er blevet og vil blive akkumuleret under skibets planlagte sejlads indtil afleveringshavnen.

Hvis der er god grund til at formode, at der ikke er tilstrækkelige faciliteter til rådighed i den planlagte afleveringshavn, eller hvis denne havn ikke kendes, og der derfor er risiko for, at affaldet vil blive udtømt i havet, skal medlemsstaten tage alle nødvendige skridt til at forhindre havforurening, om nødvendigt ved at kræve, at skibet afleverer sit affald, inden det forlader havnen.

3. Anvendelsen af stk. 2 berører ikke strengere afleveringskrav for skibe, der er vedtaget i overensstemmelse med folkeretten.

Artikel 8

Afgifter for driftsaffald fra skibe

1. Medlemsstaterne sikrer, at omkostningerne ved modtagefaciliteter i havne til driftsaffald fra skibe, inklusive behandling og bortskaffelse af affaldet, dækkes ved opkrævning af en afgift for skibene.

2. Ordningen til dækning af omkostningerne ved brug af modtagefaciliteter i havne må ikke på nogen måde tilskynde skibene til at udtømme deres affald i havet. Følgende principper gælder derfor:

a) Alle skibe, der anløber en havn i en medlemsstat, skal yde et bidrag til de i stk. 1 nævnte omkostninger, uafhængigt af den faktiske brug af faciliteterne. Ordninger, der sikrer dette, kan bestå i inkludering af en afgift i havneafgifterne eller i opkrævning af en separat standardaffaldsafgift. Afgiften kan differentieres efter f.eks. skibets kategori, type og størrelse.

b) Den del af omkostningerne, som eventuelt ikke dækkes af den afgift, der er omhandlet i litra a), skal dækkes på grundlag af de typer og de mængder driftsaffald, som skibet faktisk afleverer.

c) Afgiften kan nedsættes, hvis skibets miljøledelse, udformning, udstyr og drift er af en sådan art, at skibsføreren kan godtgøre, at skibet producerer begrænsede mængder driftsaffald.

3. For at sikre, at de opkrævede afgifter er rimelige, klare og ikke-diskriminerende, og at de afspejler omkostningerne i forbindelse med de faciliteter og tjenesteydelser, der stilles til rådighed og i givet fald bruges, bør afgiftsbeløbet og beregningsgrundlaget derfor fremgå klart for havnens brugere.

Artikel 9

Undtagelser

1. Når skibe sejler i fast rutefart med hyppige og regelmæssige havneanløb, og der er tilstrækkeligt bevis for, at der foreligger en ordning, som sikrer, at driftsaffaldet afleveres og afgifterne betales i en havn på skibets rute, kan de medlemsstater, hvor de involverede havne er beliggende, undtage sådanne skibe fra forpligtelserne i artikel 6, artikel 7, stk. 1, og artikel 8.

2. Medlemsstaterne skal med jævne mellemrum og mindst en gang om året underrette Kommissionen om, hvilke undtagelser der er meddelt i henhold til stk. 1.

Artikel 10

Aflevering af lastrester

Skibsføreren på et skib, der anløber en havn i Fællesskabet, skal sikre, at lastrester afleveres til modtagefaciliteterne i havnen i henhold til bestemmelserne i Marpol 73/78. Afgifter for aflevering af lastrester skal betales af brugeren af modtagefaciliteterne i havnen.

Artikel 11

Håndhævelse

1. Medlemsstaterne sikrer, at ethvert skib kan underkastes inspektion til kontrol af, om det overholder artikel 7 og 10, og at der udføres et tilstrækkeligt antal inspektioner.

2. For inspektion af andre skibe end fiskerfartøjer og fritidsfartøjer gælder følgende:

a) ved udvælgelsen af de skibe, der skal inspiceres, skal medlemsstaterne navnlig være ompærksomme på:

- skibe, der ikke har opfyldt meddelelseskravene i artikel 6

- skibe, om hvilke de oplysninger, skibsføreren har fremsendt i henhold til artikel 6, har afsløret andre grunde til at formode, at skibet ikke opfylder dette direktiv

b) en sådan inspektion kan i givet fald foretages i henhold til direktiv 95/21/EF

c) hvis den relevante myndighed ikke er tilfreds med resultatet af denne inspektion, sikrer den, at skibet ikke forlader havnen, inden det har afleveret sit driftsaffald og sine lastrester til en modtagefacilitet i havnen i overensstemmelse med artikel 7 og 10

d) hvis der er klart bevis for, at et skib er afsejlet uden at have opfyldt artikel 7 eller 10, skal den kompetente myndighed i den næste anløbshavn informeres herom, og skibet må med forbehold af anvendelse af sanktionerne i artikel 13 ikke forlade sidstnævnte havn, inden der er foretaget en mere detaljeret vurdering af faktorer vedrørende skibets overholdelse af dette direktiv, f.eks. nøjagtigheden af de oplysninger, der er meddelt i henhold til artikel 6.

3. Medlemsstaterne indfører i fornødent omfang kontrolprocedurer for fiskerfartøjet og fritidsfartøjer for at sikre overholdelse af de relevante krav i dette direktiv.

Artikel 12

Ledsageforanstaltninger

1. Medlemsstaterne

a) træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at skibsførerne, forvalterne af modtagefaciliteter i havne og andre berørte personer informeres fyldestgørende om de krav, der gælder for dem i henhold til dette direktiv, og at de overholder disse krav

b) udpeger de myndigheder eller organer, der skal udføre opgaverne i henhold til dette direktiv

c) skaber grundlag for samarbejde mellem deres relevante myndigheder og erhvervsorganisationer for at sikre en effektiv gennemførelse af dette direktiv

d) sikrer, at de oplysninger, skibsførerne meddeler i henhold til artikel 6, undersøges behørigt

e) sikrer, at de formaliteter, der er forbundet med brug af modtagefaciliteter i havne, er enkle og hurtige, så skibsførerne tilskyndes til at bruge disse faciliteter, og unødig forsinkelse af skibene undgås

f) sikrer, at Kommissionen får en genpart af klager over påstået utilstrækkelige modtagefaciliteter i havne som nævnt i artikel 4, stk. 3

g) sikrer, at behandling, genbrug eller bortskaffelse af driftsaffald og lastrester udføres i overensstemmelse med direktiv 75/442/EØF og anden relevant fællesskabslovgivning om affald, navnlig Rådets direktiv 75/439/EØF af 16. juni 1975 om bortskaffelse af olieaffald(9) og Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om farligt affald(10).

2. Aflevering af driftsaffald og lastrester fra skibe betragtes som overgang til fri omsætning efter artikel 79 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks(11). Toldmyndighederne må ikke kræve indgivelse af en summarisk angivelse i henhold til artikel 45 i EF's toldkodeks.

3. Medlemsstaterne og Kommissionen samarbejder om at oprette et passende informationssystem for at lette identifikationen af skibe, som ikke har afleveret deres driftsaffald og lastrester i henhold til dette direktiv.

Artikel 13

Sanktioner

Medlemsstaterne fastlægger et sanktionssystem for overtrædelse af nationale bestemmelser, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at disse sanktioner anvendes. Sanktionerne skal være effektive, stå i forhold til overtrædelsen og have præventiv effekt.

Artikel 14

Forskriftsudvalg

1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 12, stk. 1, i direktiv 93/75/EØF(12).

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes forskriftsproceduren i artikel 5 i afgørelse 1999/468/EF sammenholdt med bestemmelserne i nævnte afgørelses artikel 8.

3. Den frist, der er omhandlet i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.

Artikel 15

Ændringsprocedure

Bilagene til dette direktiv, definitionen i artikel 2, litra b), henvisningerne til fællesskabsretsakter og henvisningerne til IMO-instrumenter kan ændres efter proceduren i artikel 14, stk. 2, for at bringe dem på linje med fællesskabs- eller IMO-foranstaltninger, som er trådt i kraft, for så vidt disse ændringer ikke udvider dette direktivs anvendelsesområde.

Bilagene til dette direktiv kan desuden ændres efter nævnte procedure, når det er nødvendigt for at forbedre den ordning, der er fastlagt ved dette direktiv, for så vidt disse ændringer ikke udvider dette direktivs anvendelsesområde.

Artikel 16

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv inden [....](13). De underretter straks Kommissionen herom.

For så vidt angår spildevand, jf. artikel 2, litra c), udsættes gennemførelsen af dette direktiv dog indtil 12 måneder efter ikrafttrædelsen af bilag IV til Marpol 73/78.

2. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

Artikel 17

Evaluering

1. Medlemsstaterne forelægger hvert tredje år Kommissionen en statusrapport om gennemførelsen af dette direktiv.

2. Kommissionen forelægger på grundlag af de rapporter, som medlemsstaterne har indsendt i henhold til stk. 1, Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport om, hvorledes den i dette direktiv fastsatte ordning fungerer, og fremsætter om nødvendigt forslag vedrørende dette direktivs gennemførelse.

Artikel 18

Ikrafttrædelse

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 19

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i ...

For Europa-Parlamentet

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT C 271 af 31.8.1998, s. 79.

(2) EFT C 138 af 18.5.1999, s. 12.

(3) EFT C 198 af 14.7.1999, s. 27.

(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 11.2.1999 (EFT C 150 af 28.5.1999, s. 432), Rådets fælles holdning af 8.11.1999 og Europa-Parlamentets afgørelse af ... (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(5) EFT C 271 af 7.10.1993, s. 1.

(6) EFT L 157 af 7.7.1995, s. 1. Senest ændret ved direktiv 98/42/EF (EFT L 184 af 27.6.1998, s. 40).

(7) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(8) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39. Senest ændret ved Kommissionens beslutning 96/350/EF (EFT L 135 af 6.6.1996, s. 32).

(9) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 23. Senest ændret ved direktiv 91/692/EØF (EFT L 377 af 31.12.1991, s. 48).

(10) EFT L 377 af 31.12.1991, s. 20. Senest ændret ved direktiv 94/31/EF (EFT L 168 af 2.7.1994, s. 28).

(11) EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 955/99 (EFT L 119 af 7.5.1999, s. 1).

(12) EFT L 247 af 5.10.1993, s. 19. Senest ændret ved direktiv 98/74/EF (EFT L 276 af 13.10.1998, s. 7).

(13) 24 måneder efter dette direktivs ikrafttræden.

BILAG I

KRAV TIL PLANER FOR AFFALDSMODTAGELSE OG -HÅNDTERING I HAVNE

(jf. artikel 5)

Planerne gælder for alle typer driftsaffald og lastrester fra skibe, som normalt anløber havnen, og udarbejdes under hensyn til havnens størrelse og den type skibe, som anløber den.

Følgende elementer skal indgå i planerne:

- en vurdering af behovet for modtagefaciliteter i en havn på baggrund af behovet hos de skibe, der nomalt anløber havnen

- en beskrivelse af havnens modtagefaciliteters art og kapacitet

- en detaljeret beskrivelse af procedurerne for modtagelse og indsamling af driftsaffald og lastrester

- en beskrivelse af afgiftsordningen

- procedurer for indberetning af påstået utilstrækkelige modtagefaciliteter i havnen

- procedurer for løbende konsultationer med brugerne af havnen, affaldshåndteringsvirksomhederne, terminaloperatørerne og andre berørte parter, og

- typer og mængder af det driftsaffald og de lastrester, der modtages og håndteres.

Derudover bør planen omfatte:

- en sammenfatning af den relevante lovgivning og formaliteterne for aflevering

- oplysning om, hvem der er ansvarlig for gennemførelsen af planen

- en beskrivelse af eventuelt udstyr og eventuelle processer til forbehandling af affaldet i havnen

- en beskrivelse af metoder til registrering af den faktiske brug af modtagefaciliteterne i havnen

- en beskrivelse af metoder til registrering af de modtagne mængder driftsaffald og lastrester, og

- en beskrivelse af, hvordan driftsaffaldet og lastresterne bortskaffes.

Procedurerne for modtagelse, indsamling, oplagring, behandling og bortskaffelse bør i alle henseender være i overensstemmelse med en miljøledelsesordning, som er egnet til gradvis at mindske disse aktiviteters miljøvirkning. En sådan overensstemmelse antages at foreligge, hvis procedurerne er i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 1836/93 af 29. juni 1993 om industrivirksomheders frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøstyring og miljørevision(1).

Oplysninger, som skal stilles til rådighed for alle brugere af havnen

- en kort henvisning til den store betydning af forskriftsmæssig aflevering af driftsaffald og lastrester

- modtagefaciliteternes placering for hver kajplads med diagram/kort

- en liste over det driftsaffald og de lastrester, som normalt behandles

- en liste over kontaktpunkter, forvaltere og de tjenester, der udbydes

- en beskrivelse af afleveringsprocedurerne

- en beskrivelse af afgiftsordningen, og

- procedurerne for indberetning af påstået utilstrækkelige modtagefaciliteter i havnen.

(1) EFT L 168 af 10.7.1993, s. 1.

BILAG II

OPLYSNINGER, DER SKAL MEDDELES INDEN ANLØB AF HAVNEN I ...

(bestemmelseshavn som anført i artikel 6 i direktiv 2000/.../EF)

1. Navn, radiokaldesignal og eventuelt skibets IMO-havnekendingsbogstaver og-nummer:

2. Flagstat:

3. Forventet anløbstidspunkt (ETA):

4. Forventet afsejlingstidspunkt (ETD):

5. Foregående anløbshavn:

6. Næste anløbshavn:

7. Sidste havn, hvor driftsaffald blev afleveret, og datoen herfor:

8. Afleverer De

>TABELPOSITION>

af Deres affald til modtagefaciliteten i havnen?

9. Type og mængde af det affald og de rester, der skal afleveres og/eller beholdes om bord, og maksimal lagerkapacitet i procent

Hvis alt affald afleveres, udfyldes anden kolonne, hvor det er relevant.

Hvis noget eller intet affald afleveres, udfyldes alle kolonner.

>TABELPOSITION>

Noter:

1. Disse oplysninger kan anvendes til havnestatskontrol og til andre inspektionsformål.

2. Medlemsstaterne bestemmer, hvilke organer der skal have genparter af denne meddelelse.

3. Denne formular skal udfyldes, medmindre skibet er omfattet af en undtagelse i henhold til artikel 9 i direktiv 2000/.../EF.

Jeg bekræfter,

- at ovennævnte enkeltheder er nøjagtige og korrekte, og

- at der er tilstrækkelig lagerkapacitet til rådighed om bord til at opbevare det affald, der frembringes mellem denne meddelelse og den næste havn, i hvilken affaldet vil blive afleveret

Dato ...

Tidspunkt ...

Underskrift ...

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

Kommissionen forelagde den 20. juli 1998 Rådet et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om modtagefaciliteter i havne for driftsaffald og lasterester fra skibe(1). Kommissionen ændrede sit forslag den 20. april 1999(2). Kommissionens forslag, som er baseret på traktatens artikel 80, stk. 2, er omfattet af den fælles beslutningsprocedure.

Europa-Parlamentet afgav udtalelse under førstebehandlingen den 11. februar 1999(3) og bekræftede den inden for rammerne af den fælles beslutningsprocedure den 16. september 1999.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 24. marts 1999(4).

Regionsudvalget afgav udtalelse den 11. marts 1999(5).

Den 8. november 1999 fastlagde Rådet sin fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 251, stk. 2 (tidl. artikel 189 B).

II. FORMÅL

Formålet med det foreliggende direktiv er at øge beskyttelsen af havmiljøet ved at begrænse udtømning i havet af driftsaffald og lastrester fra skibe gennem flere modtagefaciliteter i havne og gennem bedre udnyttelse af sådanne faciliteter.

Formålet med direktivudkastet er også at sikre en harmoniseret gennemførelse af Marpol 73/78-konventionen(6), som bl.a. forpligter havnene til at sikre, at der findes tilstrækkelige modtagefaciliteter for olie, skadelige flydende stoffer og skrald til at opfylde anløbende skibes behov, uden at skibene forsinkes unødigt.

III. SAMMENDRAG AF DEN FÆLLES HOLDNING

Den fælles holdning indeholder følgende nøgleelementer:

a) Hver fællesskabshavn sikrer, at der stilles tilstrækkelige faciliteter til rådighed til modtagelse af affald fra skibe, der normalt anløber den pågældende havn. En beskrivelse af behovene for og detaljerne i faciliteterne fastlægges i en plan for modtagelse og håndtering af affald, under hensyntagen til den regionale sammenhæng.

b) Alle skibe, der anløber en fællesskabshavn, skal aflevere deres driftsaffald i den pågældende havn, medmindre de har tilstrækkelig lagerkapacitet til at opbevare affaldet, indtil det kan afleveres i en senere anløbshavn.

c) Omkostningerne ved modtagefaciliteterne i havnene skal dækkes gennem opkrævning af en afgift fra skibene. Systemet for dækning af omkostningerne bør ikke tilskynde skibene til at udtømme affaldet i havet. Det består af en fast standardafgift, som på forskellig vis kan kombineres med en variabel afgift, der afhænger af mængden og typen af det faktisk afleverede affald.

d) Medlemsstaterne gennemfører direktivet 24 måneder efter dets offentliggørelse i EF-Tidende. De fastlægger de administrative rammer, der er nødvendige for direktivets håndhævelse og kontrol.

IV. RÅDETS BEGRUNDELSE

Under sin gennemgang af Kommissionens forslag tog Rådet udgangspunkt i udtalelserne fra de øvrige fællesskabsinstitutioner, specielt Europa-Parlamentet. Rådet har bestræbt sig på at nå en generelt acceptabel balance mellem beskyttelse af havmiljøet, fleksible driftsvilkår for søtransporten og hensyntagen til de enkelte havnes lokale karakteristika. Følgende punkter er særlig relevante i den forbindelse:

a) Med hensyn til bestemmelsen om tilstrækkelige modtagefaciliteter i havnen finder Rådet, at faciliteterne bør kunne opfylde de særlige lokale betingelser, de står over for. Det hedder i teksten, som ændret af Rådet, at det er medlemsstaternes ansvar at sikre, at der stilles faciliteter til rådighed (dvs. faste eller mobile anlæg), at kapacitetsfaciliteterne skal tage hensyn til de mængder af affald, der normalt afleveres, brugernes operationelle behov, havnens geografiske placering (manglende plads til store anlæg kan gøre det nødvendigt at aflevere affald i større nabohavne) og undtagelserne i artikel 9 (da undtagne skibe kan begrænse behovet for modtagefaciliteter).

b) Den fælles holdning giver medlemsstaterne muligheder for at udarbejde planer for affaldsmodtagelse og -håndtering i en regional sammenhæng og på baggrund af konsultationer med de relevante parter, således at ressourcerne kan fordeles på den mest omkostningseffektive måde.

c) Med hensyn til ordningen for aflevering af affald har Rådet søgt at gøre driften af skibe så smidig som muligt og at begrænse den administrative byrde for havnene ved at give skibet mulighed for at forlade havnen uden særlig tilladelse, hvis det klart fremgår af formularen i bilag II til direktivet, at det har tilstrækkelig lagerkapacitet, med forbehold af kontrol i henhold til artikel 11, stk. 2. Samtidig er der blevet stillet strengere krav til beskyttelse af havmiljøet. Medens forslaget fra Kommissionen giver skibene mulighed for ikke at aflevere deres affald, hvis det har tilstrækkelig lagerkapacitet til affaldet under skibets planlagte rejse, tilføjes det i artikel 7 i den fælles holdning, at skibet skal have tilstrækkelig lagerkapacitet til det affald, der bliver om bord, og til det affald, som vil blive frembragt, indtil det anløber den havn, hvor affaldet planlægges afleveret. Endvidere tilføjes det i den fælles holdning, at havnestaten skal gribe ind, hvis den planlagte afleveringshavn ikke er kendt eller ikke har tilstrækkelige modtagefaciliteter, således at der er en risiko for udtømning i havet.

d) Afgiftssystemet (artikel 8) er blevet ændret, således at medlemsstaterne kan tage passende hensyn til deres lokale maritime traditioner, når disse traditioner ikke strider imod miljøbeskyttelse.

Den fælles holdning tager sigte på at finde en balance mellem en standardafgift og en direkte afgift og gør det muligt for medlemsstaterne og havnene at tilpasse afgiftsstrukturen til deres særlige forhold, samtidig med at skibene afholdes fra at udtømme deres affald i havet. På den ene side pålægger den fælles holdning alle skibe et fast bidrag til dækning af omkostningerne ved modtagefaciliteterne i havnen, uanset om disse faciliteter faktisk bruges. På den anden side åbner den mulighed for at justere den relative størrelse af de elementer, afgiften består af - standardafgift (obligatorisk), direkte afgift (frivillig) - i forhold til havneafgifternes øvrige karakteristika, havnenes faciliteter eller andre aspekter på en sådan måde, at afgifterne fortsat vil tilskynde til aflevering af affald i havnene i stedet for udtømning i havet.

For så vidt angår denne fremgangsmåde vil der blive fremsat en offentlig erklæring fra Kommissionen og Rådet, hvorefter Kommissionen vil fremsætte forslag om ændring af direktivet, hvis de forskellige afgiftsstystemer skulle få en negativ indvirkning på havmiljøet eller affaldsstrømmene.

V. ANDRE BETRAGTNINGER

a) Rådet har foreslået, at der i højere grad tages hensyn til internationale konventioner:

- I henhold til den fælles holdning må direktivets afleveringskrav ikke berøre strengere krav, som er vedtaget i overensstemmelse med folkeretten (artikel 7, stk. 3). Dette gør det muligt for de berørte medlemsstater at gennemføre regionale konventioner, som f.eks. konventionen om beskyttelse af havmiljøet i Østersøområdet, hvor Fællesskabet er part(7), uden at gå så langt som til at udvide anvendelsen af disse regionale konventioner til at omfatte Fællesskabet som helhed.

- Da Rådet er af den opfattelse, at spildevand bør være omfattet af direktivet, så snart bilag IV til Marpol om spildevand er trådt i kraft, har det i artikel 16 tilføjet, at direktivet automatisk finder anvendelse på spildevand 12 måneder efter dette bilags ikrafttræden, uden at yderligere tidskrævende foranstaltninger er nødvendige.

b) Rådet har forsøgt at undgå alle administrative byrder, som ikke står i et rimeligt forhold til de tilstræbte mål:

- Vedrørende artikel 6, stk. 1, har Rådet i sin fælles holdning bibeholdt Kommissionens forslag om, at medlemsstaterne kan vælge den myndighed eller det organ, til hvem skibet skal meddele, at det ønsker at aflevere sit affald. Det tilføjes i den fælles holdning, at hvis medlemsstaten udpeger det organ, der forvalter faciliteten, skal dette videregive oplysningerne til den relevante myndighed.

- Det specificeres, at oplysningerne skal opbevares om bord indtil næste anløbshavn (artikel 6, stk. 2).

- I artikel 9, stk. 2, fastsættes det i den fælles holdning, at Kommissionen kun skal underrettes regelmæssigt om undtagelserne.

- Medlemsstaterne og Kommissionen blev enige om at samarbejde om udarbejdelsen af fælles kriterier til identificering af miljøvenlige skibe, der kan drage fordel af reducerede afgifter.

c) Rådet har taget hensyn til visse skibstypers specifikke karakteristika:

- Medlemsstaterne blev enige om at fremsætte en offentlig erklæring i forbindelse med vedtagelsen af direktivet. Ordlyden af denne erklæring bygger på artikel 3, stk. 3, i Marpol, hvorefter de vil træffe foranstaltninger til at sikre, at skibe, som er undtaget fra direktivets anvendelsesområde, som f.eks. krigsskibe eller andre skibe, der nyder statsimmunitet, skal handle på en måde, der, så vidt det er rimeligt og muligt i praksis, er i overensstemmelse med direktivet.

- Rådet ændrede artikel 3 og 11 i Kommissionens forslag med henblik på at præcisere, at direktivet og dets generelle håndhævelsesbestemmelse også gælder for fiskerfartøjer og fritidsfartøjer. Endvidere tilsluttede Rådet sig Kommissionens forslag om, at disse fartøjer ikke skal være omfattet af meddelelseskravene, prioritetsinspektioner i tilfælde af manglende eller mistænkelig meddelelse, havnestatskontrol og tilbageholdelse i den næste anløbshavn som beskrevet i artikel 6 og artikel 11, stk. 2: almindeligvis anløber fiskerfartøjer de samme hjemstedshavne, som kender deres tidsplaner, rutinemæssigt er forberedt på at modtage deres affald uden forudgående meddelelse, hver gang de vender tilbage fra havet, og som har specifikke kontrolinstrumenter til fiskerfartøjer. Endvidere finder direktiv 95/21/EF om havnestatskontrol ikke anvendelse på fiskerfartøjer og fritidsfartøjer. Som anført i artikel 11, stk. 3, er det derfor nødvendigt for medlemsstaterne at fastlægge andre former for inspektion og kontrol.

Det skal også anføres, at såkaldte fiskefabriksskibe, der ikke er beskæftiget med at fange fisk, ikke betragtes som fiskerfartøjer i henhold til direktivudkastet og derfor vil være omfattet af alle krav om forudgående meddelelse og håndhævelse i artikel 6 og 11.

d) Rådet ønsker en hensigtsmæssig håndhævelse af direktivet:

- for skibe, som overtræder direktivets bestemmelser, opretholder Rådet i sin fælles holdning i artikel 11 både de sanktioner, der er foreslået i artikel 13, og evalueringen af skibets hidtidige adfærd, samtidig med at det tilføjes, at skibet ikke må forlade havnen under denne evaluering. I den fælles holdning udgår forbuddet mod at laste eller losse et skib, da dette vil gå ud over ladningens ejer på en urimelig måde, samt de "mere detaljerede inspektioner" i henhold til direktivet om havnestatskontrol, da disse udelukkende vedrører sikkerhed

- i den fælles holdning udgår artikel 12, stk. 1, litra g), om kompensation for unødig forsinkelse af skibe, da dette kan gribe ind i medlemsstaternes lovgivning om ansvar i kontraktforhold og civilretligt ansvar.

e) Rådet har bestræbt sig på at forbedre bestemmelsernes tekniske kvalitet og retlige klarhed:

- betragtningerne er blevet ajourført og strømlinet; gentagelser af artiklerne er blevet undgået

- affattelsen af definitionerne af skib, havnemodtagefacilitet og havn er blevet forbedret (jf. artikel 2)

- artikel 14 er blevet tilpasset på baggrund af bestemmelserne i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(8)

- udformningen af formularen i bilag II er blevet forbedret.

VI. EUROPA-PARLAMENTETS ÆNDRINGSFORSLAG

1. Rådet har i det væsentlige fulgt 11 af Europa-Parlamentets 18 ændringsforslag, meget ofte i den form, der er foreslået i Kommissionens ændrede forslag:

- Ændring 1 vedrørende betragtning 5 (nu betragtning 8) vedrørende HELCOM blev vedtaget i den form, den har i Kommissionens ændrede forslag.

- Ændring 3 og 16 vedrørende miljøvenlige skibe blev accepteret ved den erklæring, der er nævnt i punkt V, litra b), fjerde led. Rådet kunne imidlertid ikke gå med til at indføre et indviklet administrativt system til klassificering af individuelle skibe.

- Ændring 4 vedrørende evaluering af direktivet blev indsat i betragtning 19 i den fælles holdning.

- Ændring 5 vedrørende skibe, der er undtaget, blev accepteret ved den erklæring, der er nævnt i punkt V, litra c), første led.

- Ændring 6 vedrørende godkendelse af planer for modtagelse af affald blev indsat i artikel 5, stk. 2.

- Ændring 9 vedrørende afgifter blev accepteret ved en erklæring fra Rådet og Kommissionen (jf. punkt IV, litra d)).

- Ændring 12 vedrørende inspektioner blev accepteret i artikel 11, stk. 2, litra d) (jf. punkt V, litra d), første led).

- Ændring 14 (Helsingfors-konventionen) blev accepteret ved den ændring af artikel 7, stk. 3, der er nævnt under punkt V, litra a), første led.

- Ændring 17 blev accepteret, idet anvendelse af direktivet på spildevand blev udsat (artikel 16, stk. 1) og gennem en mere detaljeret affattelse af artikel 4 vedrørende faciliteter til modtagelse af affald (jf. punkt V, litra a), andet led).

- Ændring 18 blev accepteret i den teknisk forbedrede form, som Kommissionen har foreslået.

2. Rådet forkastede følgende ændringer:

a) Ændring 2 til betragtning 5 (betragtning 12 i den fælles holdning). Ændring 7 (første del) til artikel 6, stk. 1. Ændring 13 til artikel 11, stk. 4 (ny artikel 11, stk. 3)

Rådet finder, at fiskerfartøjers karakteristika er sådanne, at de bør undtages fra meddelelsespligten og særlige håndhævelseskrav i artikel 6 og artikel 11, stk. 2 (jf. punkt V, litra c), andet led).

b) Ændring 7, anden del (artikel 6, stk. 1): Videregivelse af meddelelser

Med henblik på at begrænse den administrative byrde foretrækker Rådet at opretholde muligheden for enten at underrette havnemyndighederne eller et andet relevant organ, samtidig med at der foreskrives udveksling af oplysninger mellem dem (jf. punkt V, litra b), første led).

c) Ændring 8 til artikel 8: Afgifter på driftsaffald fra skibe

Ved behandlingen af denne artikel skulle Rådet forlige forskellige hensyn. Som forklaret i punkt VI, litra d), ovenfor, anmodes medlemsstaterne om at fastsætte det faste element i afgifterne for modtagelse af affald på et sådant niveau, at det fortsat, under hensyntagen til havnens andre karakteristika, vil tilskynde til aflevering af affald i havnen.

d) Ændring 10 til en ny artikel 9, stk. 2a: Fælles affaldsordninger med tredjelande

Rådet finder, at en forpligtelse til at udarbejde en fælles politik for affaldsordninger med tredjelande vil, skønt den er ønskelig, kræve en yderligere og mere indgående undersøgelse af direktivets anvendelse i praksis. Rådet har imidlertid i artikel 7, stk. 2, tilføjet en bestemmelse om, at medlemsstater skal gribe ind (f.eks. ved at kræve, at alt affald, der stadig er om bord, skal afleveres), hvis der er gode grunde til at tro, at skibe vil aflevere deres affald i havne uden tilstrækkelige modtagefaciliteter. Eftersom fællesskabshavnene i princippet vil blive forsynet med passende faciliteter, vil en sådan bestemmelse hovedsageligt vedrøre tredjelandshavne.

e) Ændring 11: Procentdelen af skibe, der skal inspiceres (artikel 11, stk. 1)

Rådet mener, at tilføjelse af kravet om 25 % inspektioner vil være en for stor byrde for havnestatens myndigheder. Desuden finder Rådet, at Kommissionens forslag allerede indeholder passende beskyttelsesforanstaltninger, idet det foreskriver et tilstrækkeligt antal inspektioner, specifikke inspektioner i tilfælde af mistanke og inspektioner i henhold til direktiv 95/21/EF, hvori det allerede er fastsat, at 25 % af de skibe, der anløber en havn, skal inspiceres.

f) Ændring 15: Nærmere beskrivelse af informationssystemet (artikel 12, stk. 3)

Rådet er af den opfattelse, at informationssystemet ikke bør beskrives i detaljer i direktivet, da dette bedst kan ske på ekspertplan inden for rammerne af samarbejdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen ved gennemførelsen af direktivet.

VII. KONKLUSION

Rådet har i sin fælles holdning forsøgt at finde frem til en generelt acceptabel balance mellem beskyttelse af havmiljøet, fleksible driftsvilkår for søtransporten og hensyntagen til de enkelte havnes lokale karakteristika. Rådet har dermed taget behørigt hensyn til udtalelserne fra de forskellige fællesskabsinstitutioner.

(1) EFT C 271 af 31.8.1998, s. 79.

(2) EFT C 148 af 28.5.1999, s. 7.

(3) EFT C 150 af 28.5.1999, s. 432.

(4) EFT C 138 af 18.5.1999, s. 12.

(5) EFT C 198 af 14.7.1999, s. 27.

(6) International konvention af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe og den dertil knyttede protokol af 1978.

(7) EFT L 73 af 16.3.1994, s. 1 og 19.

(8) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.