9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om 
styrtsikre førerværn (bagtil monterede beskyttelsesbøjler samt førerhuse) på smalsporede 
landbrugs- og skovbrugshjultraktorer 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 11. april 1983) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 100, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamen­
tet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske 
og sociale Udvalg, og direktivet vedrørende dynamisk prøvning, og 800 kg 
eller derover for traktorer, som omtales i direktivet 
vedrørende statisk prøvning; 
de traktorer, som omhandles i dette direktiv, har en 
fri højde på højst 600 mm, en mindste sporvidde for 
de to aksler på mindst 1 150 mm og en masse over 
600 kg; anordninger til beskyttelse i tilfælde af væk­
ning for disse traktorer, som anvendes til særlige 
formål, kan underkastes særlige bestemmelser eller 
alternative bestemmelser til dem, som er indeholdt i 
de to direktiver 77/536/EØF og 79/622/EØF; 
ud fra følgende betragtninger: 
Rådets direktiv 74/150/EØF af 4. marts 1974 vedrø­
rende tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning 
om godkendelse af landbrugs- og skovbrugshjultrak­
torer ('), ændret ved akten vedrørende Grækenlands 
tiltrædelse, indeholder bestemmelser om, at frem­
gangsmåden ved EØF-godkendelse for hver af de 
enkelte konstruktionselementer og specifikation for 
traktorer vil blive fastlagt gennem særdirektiver; 
bestemmelserne vedrørende beskyttelsesanordninger 
ved vækning samt hvorledes de skal fastgøres på 
traktoren er fastlagt ved Rådets direktiv 77/536/ 
EØF (2) og 79/622/EØF (3); disse to direktiver, 
hvoraf det ene vedrører dynamisk prøvning og det 
andet statisk prøvning — valget overlades i øjeblik­
ket til fabrikanten — gælder for standardtraktorer, 
dvs. traktorer med en fri højde på højst 1 000 mm og 
en fast eller indstillelig sporvidde af de drivende 
aksler på 1 150 mm eller derover og en masse mel­
lem 1,5 og 4,5 tons for traktorer, som omtales i 
(0 EFTnr. L 84 af 28. 3. 1974, s. 10. 
O EFTnr. L 220 af 29. 8. 1977, s. 1. 
(3) EFTnr. L 179 af 17. 7. 1979, s. 1. de tekniske forskrifter, som smalsporede traktorer i 
henhold til nationale lovgivninger skal opfylde, 
omfatter blandt andet førerværn og disses fastgø­
relse på traktoren; disse forskrifter er forskellige fra 
medlemsstat til medlemsstat; det er derfor nødven­
digt, at samtlige medlemsstater vedtager ensartede 
forskrifter enten som tillæg til eller i stedet for deres 
nugældende bestemmelser, særligt med henblik på 
for hver af disse traktortyper at kunne indføre frem­
gangsmåden for EØF-standardtypegodkendelse i 
henhold til Rådets direktiv 74/150/EØF; 
de førerværn, der er omfattet af dette direktiv, er 
bagtil monterede beskyttelsesbøjler samt førerhuse, 
hvis frie områdes øverste punkt befinder sig over 
900 mm over sædets referencepunkt, idet dette frie 
område er tilstrækkelig stort til at beskytte føreren; 
for førerværn med 2 opstalter anbragt foran føreren 
vil der blive fastsat bestemmelser i et andet særdi­
rektiv, da sådanne førerværn kendetegnes ved, at 
det frie område er mindre eftersom traktoren er af en 
mindre model og ikke bør være hindret under nogen 
omstændigheder, ligesom disse værn (uanset om de 
Nr. C 123/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
kan klappes sammen eller ej), bør bibeholdes, da de 
trods alt finder almindelig anvendelse; 
ved en harmoniseret fremgangsmåde for kompo­
nenttypegodkendelse af førerværn og disses fastgø­
relse på traktoren sættes den enkelte medlemsstat i 
stand til at konstatere, om de fælles bestemmelser 
for fremstilling og afprøvning er overholdt, og til at 
underrette de andre medlemsstater herom ved at 
sende dem kopier af den typegodkendelsesattest, 
der udstedes for hver type førerværn og dets fastgø­
relse på traktoren; anbringelse af et EØF-typegod-
kendelsesmærke på alle førerværn, der er fremstillet 
i overensstemmelse med den godkendte type, over­
flødiggør en teknisk kontrol med disse førerværn i 
de andre medlemsstater; fælles forskrifter vedrø­
rende andre dele i og specifikationer for førerværn, 
særligt sådanne som dimensioner, døre, sikkerheds-
glas, sikring imod at traktoren ruller videre, dersom 
den vælter, beskyttelse af passagerer osv., vil blive 
udformet på et senere tidspunkt; 
de harmoniserede forskrifter tilsigter primært, at sik­
kerheden under kørsel på vej og under arbejde øges 
i hele Fællesskabets område; det er af denne grund 
nødvendigt at indføre krav om, at traktorer, som er 
omfattet af dette direktiv, skal være forsynet med 
førerværn; 
den indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lov­
givning vedrørende traktorer omfatter gensidig aner­
kendelse af den kontrol, som hver af dem udfører på 
grundlag af fælles forskrifter — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Dette direktiv finder anvendelse på traktorer, som er 
defineret i artikel 1 i direktiv 74/I50/EØF, og som 
har følgende kendetegn: 
— fri højde under for- og bagakslerne på højst 
600 mm, 
— mindstesporvidde på begge aksler på under 
1 150 mm, — masse på over 600 kg, svarende til traktorens 
egenvægt i henhold til punkt 2.4 i bilag I til 
direktiv 74/150/EØF, inklusive førerværnet 
monteret i overensstemmelse med nærværende 
direktiv og traktoren forsynet med de største 
dæk, som fabrikanten anbefaler. 
Artikel 2 
1. Den enkelte medlemsstat meddeler EØF-kom-
ponenttypegodkendelse til enhver type førerværn og 
deres fastgørelse på traktoren, der er i overensstem­
melse med konstruktions- og afprøvningsforskrif-
terne i bilag I-IV. 
2. En medlemsstat, der har meddelt EØF-kompo-
nenttypegodkendelse, træffer, om fornødent i sam­
arbejde med de kompetente myndigheder i de 
øvrige medlemsstater, de nødvendige foranstaltnin­
ger til i påkrævet omfang at kontrollere, at produkti­
onen er i overensstemmelse med den godkendte 
type. Kontrollen udøves ved stikprøver. 
Artikel 3 
Medlemsstaterne tildeler fabrikanten af en traktor 
eller af et førerværn eller deres befuldmægtigede et 
EØF-typegodkendelsesmærke som vist i bilag VI for 
hver type førerværn og disses fastgørelse på trakto­
ren, som de typegodkender i medfør af artikel 1. 
Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltnin­
ger for at hindre, at der anvendes godkendelsesmær-
ker, der kan medføre forveksling af førerværn af en 
type, der er meddelt komponenttypegodkendelse for 
i henhold til artikel 1, med andre anordninger. 
Artikel 4 
1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde salg af fører­
værn under henvisning til deres konstruktive 
udformning, når disse er forsynet med EØF-type­
godkendelsesmærke. 
2. En medlemsstat kan dog forbyde salg af fører­
værn, der er forsynet med EØF-typegodkendelses­
mærke, men som systematisk afviger fra den god­
kendte type. 
Den pågældende medlemsstat underretter straks de 
øvrige medlemsstater og Kommissionen om de 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/3 
trufne foranstaltninger og begrunder samtidig sin 
beslutning. 
Artikel 5 
De kompetente myndigheder i den enkelte med­
lemsstat fremsender inden en måned til de kompe­
tente myndigheder i de andre medlemsstater kopier 
af EØF-komponenttypegodkendelsesattesterne, 
hvoraf et eksempel er vist i bilag VII, for hver type 
førerværn, som de meddeler eller nægter typegod­
kendelse for. 
Artikel 6 
1. Konstaterer en medlemsstat, der har meddelt en 
EØF-komponenttypegodkendelse, at flere med 
samme EØF-typegodkendelsesmærke forsynede 
førerværn ikke er i overensstemmelse med den type, 
den har meddelt typegodkendelse for, træffer den de 
nødvendige foranstaltninger for at sikre, at produk­
tionen bringes i overensstemmelse med den god­
kendte type. De kompetente myndigheder i den 
pågældende medlemsstat underretter de kompetente 
myndigheder i de andre medlemsstater om de trufne 
foranstaltninger, der eventuelt, såfremt det drejer sig 
om en alvorlig og gentaget uoverensstemmelse, vil 
kunne udstrækkes til at omfatte inddragelse af 
EØF-typegodkendelsen. Disse myndigheder træffer 
de samme foranstaltninger, når de af de kompetente 
myndigheder i en anden medlemsstat underrettes 
om sådan manglende overensstemmelse. 
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne 
skal inden én måned underrette hinanden om ind­
dragelse af en meddelt EØF-typegodkendelse samt 
om grundene hertil. 
Artikel 7 
Enhver afgørelse truffet på grundlag af de til gen­
nemførelse af dette direktiv udstedte bestemmelser, 
hvorved en typegodkendelse for et førerværn nægtes 
eller inddrages, eller hvorved der udstedes forbud 
mod salg eller benyttelse, skal nøje begrundes. 
Sådanne afgørelser skal meddeles de berørte parter 
med oplysning om de i medlemsstaterne gældende 
retsmidler og om fristerne for disses anvendelse. Artikel 8 
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardty-
pegodkendelse eller national godkendelse af en 
traktor under henvisning til førerværn og deres fast­
gørelse på traktorer, hvis disse er forsynet med 
EØF-typegodkendelsesmærke, og hvis de i bilag 
VIII anførte forskrifter er overholdt. 
Artikel 9 
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, 
registrering, godkendelse, ibrugtagen eller brug af 
traktorer med henvisning til førerværn og deres fast­
gørelse på traktoren, dersom disse er forsynet med 
EØF-typegodkendelsesmærke, og hvis de i bilag 
VIII anførte forskrifter er overholdt. 
Artikel 10 
1. Hver traktor, som er omhandlet i artikel 1, skal 
være forsynet med førerværn. 
2. Dette førerværn skal opfylde bestemmelserne i 
enten bilag I-IV til dette direktiv eller direktiv 77/ 
536/EØF eller direktiv 79/622/EØF. 
Artikel 11 
De ændringer, der er nødvendige for at tilpasse for­
skrifterne i bilagene til dette direktiv til den tekniske 
udvikling, vedtages efter fremgangsmåden i arti­
kel 13 i direktiv 74/150/EØF. 
Artikel 12 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestem­
melser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest 
den 1. januar 1985 og underretter straks Kommissio­
nen herom. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de 
vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder 
på det område, der er omfattet af dette direktiv. 
Artikel 13 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Nr. C 123/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
BILAGSFORTEGNELSE 
BILAG I: Forskrifter for EØF-komponenttypegodkendelse 
BILAG II: Forskrifter for afprøvning af førerværnets styrke og styrken af dets fastgørelse til 
traktoren 
BILAG III: Fremgangsmåde ved afprøvning: 
A — dynamiske prøver 
B — statiske prøver 
BILAG IV: Figurer 
BILAG V: Eksempel på afprøvningsrapport ved EØF-komponenttypegodkendelse 
BILAG VI: Mærkning 
BILAG VII: Eksempel på EØF-komponenttypegodkendelsesattest 
BILAG VIII: Forskrifter for EØF-standardtypegodkendelse 
BILAG IX: Eksempel på bilag til EØF-standardtypegodkendelsesskema med hensyn til fører­
værnets styrke og styrken af dets fastgørelse til traktoren. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/5 
BILAG I 
FORSKRIFTER FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE 
1. DEFINITION 
1.1. Ved førerværn forstås den opbygning på traktoren, hvis væsentlige formål er at afværge 
eller formindske'faren for føreren, dersom traktoren vælter under normalt brug. 
1.2. Det i pkt. 1.1 nævnte førerværn er kendetegnet derved, at det ved de afprøvninger, der 
er fastsat nedenfor i bilag II og III, sikrer et indvendigt frit område, der ertilstrækkeligt 
stort til at beskytte føreren. 
2. GENERELLE FORSKRIFTER 
2.1. Ethvert førerværn såvel som dets fastgørelse på traktoren skal være således konstrueret 
og bygget, at det opfylder det væsentlige formål anført i pkt. 1.1. 
2.2. Dette krav anses for opfyldt, såfremt forskrifterne i bilag II og III er efterkommet. 
3. BEGÆRING OM EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE 
3.1. Begæring om EØF-komponenttypegodkendelse med hensyn til styrken af et førerværn 
og dettes fastgørelse på traktoren skal indsendes af traktorfabrikanten eller af fabrikan­
ten af førerværnet eller disses befuldmægtigede. 
3.2. Begæringen skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre eksemplarer med føl­
gende oplysninger: 
— tegning med dimensioner eller med målestok af førerværnet; denne tegning skal 
især vise fastgørelsesdelene i enkeltheder; 
— fotografier, såvel fra siden som bagfra, som viser førerværnets fastgørelse i enkelt­
heder; 
— kortfattet beskrivelse af førerværnet, herunder af konstruktionstypen, og hvorledes 
den er fastgjort på traktoren, og hvor nødvendigt enkeltheder vedrørende beklæd­
ningen, adgangsforholdene, nødudgang, enkeltheder vedrørende indvendig pol­
string samt særlige forholdsregler til at undgå, at traktoren ruller videre, og enkelt­
heder vedrørende opvarmning og ventilation; 
— materialedata og data vedrørende monteringsbeslag eller konsoller og fastgørelses-
bolte (se bilag V). 
3.3. En traktor, der er repræsentativ for den traktortype, for hvilken det førerværn, som søges 
godkendt, er beregnet, indleveres til den prøveinstitution, som er ansvarlig for typegod­
kendelsesafprøvningen. Denne traktor er udstyret med førerværnet. 
3.4. Indehaveren af en EØF-typegodkendelse kan begære en udvidelse af denne til at gælde 
for andre traktortyper. Den kompetente myndighed, som har meddelt den oprindelige 
typegodkendelse, skal meddele udvidelsen, såfremt det godkendte førerværn og traktor­
typen (-typerne), for hvilken (hvilke) udvidelse begæres, opfylder følgende krav: 
Nr. C 123/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
— massen uden ballast, som defineret i pkt. 1.4 i bilag II, overstiger ikke den under 
afprøvningen anvendte referencemasse med mere end 5 %; 
— akselafstanden eller inertimomentet i forhold til baghjulsakslen overstiger ikke refe-
rencehjulafstanden eller referenceinertimomentet; 
— fastgørelsesmåden og de steder, hvor fastgørelsen til traktoren finder sted, er identi­
ske; 
— alle dele som skærme og motorhjelm, der afstiver førerværnet, har samme styrke og 
er anbragt samme sted i forhold til førerværnet; 
— sædets og rattets kritiske dimensioner og deres relative placering i forhold til fører­
værnet samt den relative placering i forhold til førerværnet af punkter, der anses for 
at være faste, og som der tages hensyn til ved kontrollen af, om det frie område er 
beskyttet, skal være sådanne, at det frie område fortsat er beskyttet af førerværnet, 
efter at dette er deformeret som følge af de forskellige afprøvninger. 
4. PÅSKRIFTER 
4.1. Ethvert førerværn, der er i overensstemmelse med den godkendte type, skal have føl­
gende mærkning: 
4.1.1. fabriks- eller varemærke 
4.1.2. et EØF-typegodkendelsesmærke, der svarer til modellen i bilag VI 
4.1.3. førerværnets serienummer 
4.1.4. traktorfabrikater og -modeller, som førerværnet er beregnet til. 
4.2. Alle data skal anføres på et lille skilt. 
4.3. De nævnte påskrifter skal være anbragt således, at de er synlige, letlæselige og ikke kan 
udslettes. 
BILAG II 
FORSKRIFTER FOR AFPRØVNING AF FØRERVÆRNETS STYRKE OG STYRKEN AF 
DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN 
1. GENERELT 
1.1. Afprøvningens formål 
Afprøvningen har til formål — med brug af særligt udstyr — at simulere de belastnin­
ger, som påføres førerværnet, når traktoren vælter. Disse afprøvninger, der er beskrevet i 
bilag III, gør det muligt at bestemme styrken af førerværnet og af de konsoller, ved 
hvilke det er fastgjort på traktoren, og af enhver del af traktoren, som overfører prøv-
ningskraften. 
1.2. Afprøvningsmetoder 
Fabrikanten kan vælge, om han ønsker afprøvningen udført efter den dynamiske frem­
gangsmåde (se bilag II — A og III — A) eller efter den statiske fremgangsmåde (se 
bilag II — B og III — B). 
De to fremgangsmåder har samme gyldighed. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/7 
1.3. Generelle regler for forberedelsen af afprøvningen 
1.3.1. Førerværnet skal være i overensstemmelse med specifikationerne for serieproduktionen. 
Det skal være fastgjort i overensstemmelse med den af fabrikanten anbefalede metode 
til en af de traktorer, hvortil det er konstrueret. 
En komplet traktor er ikke nødvendig til styrkeafprøvningen (statisk prøve); dog skal 
traktorens førerværn og delene, hvorpå det er fastgjort, udgøre en brugsklar enhed, der i 
det følgende benævnes montagen. 
1.3.2. Under styrkeafprøvningen skal traktoren være udstyret med alle dele fra serieproduktio­
nen, som kan have indflydelse på styrken af førerværnet, eller som kan være nødven­
dige for styrkeafprøvningen. 
Komponenter, som kan forårsage fare i det frie område, skal også forefindes, for at det 
kan undersøges, om kravene i pkt. 4.1 og 4.2 i dette bilag er opfyldt. 
Alle traktorens og førerværnets dele, herunder dele til beskyttelse mod vind og vejr, skal 
leveres eller angives på tegninger. 
1.3.3. Under styrkeafprøvningen fjernes alle aftagelige vinduer, døre, paneler og løse dele, 
således at de ikke forøger førerværnets styrke. 
1.3.4. Sporvidde 
Sporvidden indstilles, således at førerværnet så vidt muligt ikke støttes af dækkene 
under styrkeafprøvningen. Hvis afprøvningen foretages efter den statiske fremgangs­
måde, kan hjulene fjernes. 
1.4. Traktorens referencemasse 
Referencemassen mt, som bruges i formlen (se bilag III — A og III — B) til beregning 
af pendulklodsens faldhøjde, belastningsenergi og slagkraft, må ikke være mindre end 
den masse, der er omhandlet i pkt. 2.4 i bilag I til Rådets direktiv 74/150/EØF (dvs. 
uden ekstraudstyr, men med kølevæske, smøremidler, brændstof, værktøj og fører) med 
tillæg af førerværnets vægt og minus 75 kg. Massen af ekstravægt for- eller bagtil, 
væskefyldning af dækkene, ophængte redskaber eller udstyr,eller andet særligt udstyr 
medregnes ikke. 
2. AFPRØVNINGER 
2.1. Afprøvningernes rækkefølge 
Afprøvningernes rækkefølge er, med forbehold af den ekstra dynamiske prøvning defi­
neret i bilag III — A og overbelastningsprøven defineret i bilag III — B, følgende: 
2.1.1. Slagprøve (dynamisk prøve) eller belastningsprøve (statisk prøve) bagtil (se pkt. 1.1 i 
bilag III —A og III —B) 
2.1.2. Trykprøve bagtil (dynamisk eller statisk prøve) (se pkt. 1.4 i bilag III — A og III — B) 
2.1.3. Slagprøve (dynamisk prøve) eller belastningsprøve (statisk prøve) fortil (se pkt. 1.2 i 
bilag III —A og III —B) 
2.1.4. Slagprøve (dynamisk prøve) eller belastningsprøve (statisk prøve) på siden (se pkt. 1.3 i 
bilag III —A og III —B) 
2.1.5. Trykprøve fortil (dynamisk eller statisk prøve) (se pkt. 1.5 i bilag III — A og III — B) 
Nr. C 123/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
2.2. Generelle krav 
2.2.1. Hvis noget af det materiel, der bruges til at fæstne, går i stykker eller flytter sig under 
afprøvningen, skal denne gentages. 
2.2.2. Der må ikke foretages reparationer eller justeringer af traktor eller førerværn under 
afprøvningen. 
2.2.3. Under afprøvningerne skal traktorens gearkasse være i neutral position og traktoren 
være ubremset. 
2.2.4. Er traktoren udstyret med et ophængssystem mellem karrosseri og hjul, skal dette 
system blokeres under afprøvningen. 
2.2.5. Den første slagprøve bagtil (ved dynamisk afprøvning) eller den første belastningsprøve 
bagtil (ved statisk afprøvning) udføres på den side, som afprøvningsmyndighederne 
mener vil give de slag eller belastninger, der er mest udfordelagtige for førerværnet. 
Slagprøven eller belastningsprøven på siden og slagprøven eller belastningsprøven bag­
til udføres fra forskellige sider af førerværnets midterplan i længderetningen. Slagprø­
ven eller belastningsprøven fortil udføres på samme side af førerværnets midterplan i, 
længderetningen som slagprøven eller belastningsprøven på siden. 
2.3. Måletolerancer 
2.3.1. Dimensioner: ±3 mm 
bortset fra — dækkenes deformation: ± 1 mm, 
— førerværnets deformation under vandret belastning: ±1 mm, 
— begge mål i forbindelse med pendulklodsens faldhøjde: ± 1 mm. 
2.3.2. Masse: ±1%. 
2.3.3. Kræfter: ±2%. 
2.3.4. Vinkler: ±2°. 
3. GODKENDELSESKRAV 
3.1. Et førerværn, der er indleveret til EØF-komponenttypegodkendelse, skal betragtes som 
værende i overensstemmelse med kravene til styrke, hvis det efter afprøvningerne opfyl­
der følgende krav: 
3.1.1. Efter hver dynamisk delprøve må der ikke forekomme brud eller revner som beskrevet i 
pkt. 3.1 i bilag III —A. 
Hvis der under den dynamiske prøve opstår uacceptable brud eller revner, kan der 
udføres en ekstra slagprøve eller trykprøve som beskrevet i pkt. 1.6 i bilag III — A 
umiddelbart efter den slag- eller trykprøve, der forårsagede bruddene eller revnerne. 
3.1.2. Ved den statiske prøve skal den krævede energi, når den nås ved hver foreskreven van­
dret belastningsprøve eller overbelastningsprøve (se fig. 10a, 10b og 10c), være af en 
kraft større end 0,8 F max. 
3.1.3. Hvis der under den statiske prøve opstår brud eller revner efter påføring af trykkraften, 
kan der udføres en ekstra trykprøve som beskrevet i pkt. 1.7 i bilag III — B umiddelbart 
efter den trykprøve, der forårsagede bruddene eller revnerne. 
3.1.4. Yderligere brud og revner og/eller indtrængen i eller mangel på beskyttelse af det frie 
område er tilladt under overbelastningsprøven. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/9 
3.1.5. Ingen del af førerværnet må være trængt ind i det frie område beskrevet i pkt. 2 i bilag 
III — A og III — B under prøverne, bortset fra overbelastningsprøven. 
3.1.6. Ingen del af det frie område må have været ubeskyttet af førerværnet ifølge pkt. 3.2.2 i 
bilag III — A og III — B under prøverne, bortset fra overbelastningsprøven. 
3.1.7. Under afprøvningerne må førerværnet ikke påvirke sædets opbygning. 
3.1.8. Den elastiske deformation, som måles ifølge pkt. 3.3 i bilag III — A og III — B, må 
ikke overstige 250 mm. 
3.2. Der må ikke være noget udstyr, som frembyder nogen fare for føreren. Der må ikke være 
fremspringende dele eller tilbehør, som vil kunne såre føreren, hvis traktoren vælter, 
eller dele eller tilbehør, som vil kunne fastgribe ham — f.eks. om benet eller foden — 
som følge af førerværnets deformationer. 
4. AFPRØVNINGSRAPPORT 
4.1. Afprøvningsrapporten skal vedlægges EØF-typegodkendelsesskemaet, der er vist i 
bilag VII. En rapportmodel findes i bilag V. Rapporten skal indeholde: 
4.1.1. En almindelig beskrivelse af førerværnets form og udførelse (ved hjælp af tegninger i 
målestoksforholdet 1:20 for generelle tegninger og forholdet 1:2,5 for detaljetegninger af 
fastgørelsen), herunder materialer og tilbehør, ydre mål for traktoren udstyret med fører­
værn, de vigtigste indre mål og detaljer vedrørende de normale adgangsforhold og even­
tuelle nødudgange samt detaljer vedrørende varme- og ventilationsanlæg, hvor dette 
måtte forekomme. 
4.1.2. Oplysninger om særlige indretninger, f.eks. beregnet til at forhindre, at traktoren fort­
sætter med at rulle. 
4.1.3. En kortfattet beskrivelse af alle indvendige polstringer. 
4.1.4. Angivelse af forrudetype og rudemateriale. 
4.2. Rapporten skal klart identificere den traktor (fabrikat, type, handelsbetegnelse osv.), 
som benyttes til afprøvningen, og de andre traktorer, som førerværnet er beregnet til. 
4.3. Når det drejer sig om en udvidelse af en EØF-komponenttypegodkendelse til andre 
traktorer, skal rapporten indeholde en nøjagtig henvisning til rapporten fra den oprinde­
lige EØF-komponenttypegodkendelse samt nøjagtige oplysninger angående kravene i 
pkt. 3.4 i bilag I. 
A. HJÆLPEMIDLER OG UDSTYR 
til de dynamiske prøver 
1. Pendulklods 
1.1. Pendulklodsen skal være ophængt i to kæder eller ståltove i omdrejningspunkter, som er 
mindst 6 meter over underlaget. Det skal være muligt at foretage uafhængig indstilling 
af klodsens højde og af vinklen mellem klodsen og kæderne eller ståltovene, hvori den 
er ophængt. 
Nr. C 123/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
1.2. Klodsens masse skal være 2 000 kg ± 20 kg, idet massen af kæder eller ståltove ikke 
medregnes; denne masse må ikke overstige 100 kg. Længden af slagfladens sider skal 
være 680 mm ± 20 mm (se bilag IV, fig. 4). Klodsen skal være således udført, at dens 
tyngdepunkt ikke forskydes, men falder sammen med parallelepipedumets geometriske 
midtpunkt. 
1.3. Parallelepipedumet skal være forbundet med den anordning, der trækker det bagud, 
med en momentan udløsningsmekanisme, der er således udformet og placeret, at den 
udløser pendulklodsen, uden at parallelepipedumet kommer i uheldige svingninger. 
2. Pendulophæng 
Pendulklodsens ophæng skal være solidt fastgjort, således at dets forskydning ikke i 
nogen retning overstiger 1 % af afstanden, til hvilken klodsen løftes før slaget. 
3. Forankringer 
3.1. Forankringsskinnerne, der skal have den fornødne sporvidde og dække et tilstrækkeligt 
stort område til, at traktoren kan forankres i alle de tilfælde, der er vist (se fig. 5, 6 og 7 i 
bilag IV), skal være solidt fastgjort til et betonunderlag neden under pendulet. 
3.2. Traktoren forankres til skinnerne ved hjælp af runde ståltove af konstruktion 6x 19 
tråde med hampes jæl i overensstemmelse med ISO 2408 og med en nominel diameter 
på 13 mm. Metalkordelerne skal have en brudstyrke på 1770 MPa. 
3.3. På knækstyrede traktorer skal drejningspunktet understøttes og forankres som beskrevet 
for alle prøver. Under slagprøven på siden skal drejningspunktet tillige afstives på den 
side, som er modsat slaget. For- og baghjul behøver ikke at ligge på linje, hvis afstivnin­
gen herved lettes. 
4. Afstivning af hjulene og bjælken 
4.1. Ved slagprøverne skal til afstivning af hjulene anvendes en bjælke af nåletræ på 150 x 
150 mm (se fig. 5, 6 og 7 i bilag IV). 
4.2. En bjælke af nåletræ skal som støtte for hjulfælgene fastspændes til underlaget på den 
side, som er modsat slaget, som vist på fig. 7 i bilag IV. 
5. Afstivning og ståltove til forankring af knækstyrede traktorer 
5.1. Ved prøvning af knækstyrede traktorer skal anvendes ekstra afstivninger og forankrin­
ger. 
Deres formål er at sikre, at den del af traktoren, på hvilken førerværnet er monteret, fast­
holdes som på en traktor med stiv krop. 
5.2. Særlige tillægsbestemmelser er givet i bilag III — A for slag- og belastningsprøverne. 
6. Dæktryk og deformation 
6.1. Dækkene må ikke være væskefyldte og skal oppumpes til det tryk, som fabrikanten har 
foreskrevet til markarbejde. 
6.2. Forankringerne skal i hvert enkelt tilfælde spændes så stramt, at dækkene deformeres 
med 12 % af dækhøjen inden spændingen. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/11 
7. Belastningsudstyr 
Et udstyr som vist i fig. 8 i bilag IV skal kunne udøve en lodret nedadrettet belastning 
på førerværnet ved hjælp af en stiv bjælke, som er ca. 250 mm bred, og som er forbundet 
til kraftkilden gennem kardanled. Traktorens aksler skal klodses op på passende måde, 
således at dækkene ikke påvirkes af belastningen. 
8. Måleudstyr 
8.1. En anordning som vist på fig. 9 i bilag IV til måling af den elastiske deformation (for­
skellen mellem den største øjeblikkelige deformation og den blivende deformation). 
8.2. Udstyr til at konstatere, at førerværnet ikke er trængt ind i det frie område, og at det frie 
område hele tiden under afprøvningen har været beskyttet af førerværnet (se pkt. 3.2.2 i 
bilag III — A). 
B. HJÆLPEMIDLER OG UDSTYR 
til de statiske prøver 
1. Udstyr til statisk afprøvning 
1.1. Med dette udstyr skal førerværnet kunne udsættes for vandrette tryk eller kræfter. 
1.2. Der skal træffes sådanne forholdsregler, at belastningen kan fordeles jævnt, vinkelret på 
kraftens retning og langs en bom på mindst 250 mm og højst 700 mm og med præcise 
multipla på 50 mm mellem disse længder. 
Den stive bom skal have en lodret tværdiameter på 150 mm. 
Bomkanterne, der berører førerværnet, skal være krumme med en radius på maksimalt 
50 mm. 
1.3. Fladen skal kunne indstilles til enhver vinkel på kraftens retning, således at den kan 
følge vinkeldrejningerne i førerværnets bærende overflade, når førerværnet deformeres. 
1.4. Kraftens retning (afvigelse fra vandret): 
— ved afprøvningens begyndelse ved nulbelastning ± 2° ; 
— under afprøvningen, under belastning 10° over vandret og 20° under vandret; disse 
afvigelser skal mindskes mest muligt. 
1.5. Deformationen må kun ske langsomt (under 5 mm/sek.), så belastningen hele tiden kan 
betragtes som »statisk«. 
2. Apparater til måling af den energi, der absorberes af førerværnet 
2.1. Kurven for deformationens afhængighed af kraften afsættes for at bestemme, hvor 
meget energi, der absorberes af førerværnet. Det er ikke nødvendigt at måle kraften og 
deformationen på det sted, hvor førerværnet udsættes for kraften; »kraften« og »defor­
mationen« skal imidlertid måles samtidigt og colineært. 
2.2. Begyndelsespunktet for deformationsmålingen vælges, således at kun den energi, der 
absorberes af førerværnet og/eller ved deformation af visse af traktorens dele tages i 
betragtning. Der tages ikke hensyn til den energi, der absorberes ved forankringens 
deformation og/eller glidning. 
Nr. C 123/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
3. Forankring af traktoren til underlaget 
3.1. Forankringskinnerne, der skal have den fornødne sporvidde og dække et tilstrækkeligt 
stort område til, at traktoren kan forankres i alle de tilfælde, der er vist, skal være solidt 
fastgjort til et betonunderlag nær ved afprøvningsudstyret. 
3.2. Traktoren forankres til skinnerne ved hjælp af dertil egnede midler (plader, kiler, stål­
tove, donkrafte osv.), således at den ikke kan bevæge sig under prøverne. Dette krav 
kontrolleres under belastningerne ved hjælp af det sædvanlige udstyr til længdemåling. 
Hvis traktoren flytter sig, gentages hele afprøvningen, medmindre det system til måling 
af deformationerne, der tages hensyn til ved afsætningen af kurven for deformationens 
afhængighed af kraften, er forbundet med traktoren. 
4. Belastningsudstyr 
Et udstyr som vist i fig. 8 i bilag IV skal kunne udøve en lodret nedadrettet belastning 
på førerværnet ved hjælp af en stiv bjælke, som er ca. 250 mm bred, og som er forbundet 
til kraftkilden gennem kardanled. Traktorens aksler skal klodses op på passende måde, 
således at dækkene ikke påvirkes af belastningen. 
5. Andet måleudstyr 
5.1. En anordning som vist på fig. 9 i bilag IV til måling af den elastiske deformation (for­
skellen mellem den største øjeblikkelige deformation og den blivende deformation). 
5.2. Udstyr til at konstatere, at førerværnet ikke er trængt ind i det frie område, og at det frie 
område hele tiden under afprøvningen har været beskyttet af førerværnet (se pkt. 3.2.2 i 
bilag III — B). 
Symboler 
m, (kg) 
H(mm) 
H' (mm) 
L (mm) 
I (kgm^) 
D(mm) 
D' (mm) 
F(N) 
Fmax (N) 
F'(N) 
F-D 
E1S(J) 
Ei, (J) 
Fv (N) traktorens referencemasse som defineret i pkt. 1.4 i bilag II, 
pendulklodsens faldhøjde, 
pendulklodsens faldhøjde ved ekstra prøve, 
traktorens referenceakselafstand, 
traktorens referenceinertimoment i forhold til baghjulsaksen uanset 
baghjulenes masse, 
førerværnets deformation på det sted, hvor slaget rammer (dyna­
misk afprøvning), eller på det sted og i den retning, belastningen er 
påført (statisk afprøvning), 
førerværnets deformation for den beregnede påkrævede energi, 
statisk belastningskraft, 
maksimal statisk belastningskraft, når belastningen påføres, undta­
gen overbelastning, 
kraft svarende til den beregnede påkrævede energi, 
diagram kraft/deformation, 
den absorberede energi under belastning fra siden, 
den absorberede energi under belastning i længderetningen, 
lodret trykkraft. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/13 
BILAG III 
FREMGANGSMADE VED AFPRØVNING 
A. Dynamiske prøver 
1. SLAG- OG BELASTNINGSPRØVER 
1.1. Slagprøve bagtil 
1.1.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil ramme førervær-
M 
net, når slagfladen og ophængskæden er i en vinkel med det lodrette plan på —^-
med 20° som maksimum, medmindre førerværnet på grund af hældning i slagpunktet 
har en større vinkel med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade ved hjælp af 
ekstra ophæng, således at den er parallel med førerværnets hældning i slagpunktet på 
tidspunktet for største deformation, og ophængskæden fortsat er i ovennævnte vinkel. 
Pendulklodsens faldhøjde indstilles, og der træffes de fornødne foranstaltninger, såle­
des at det forhindres, at pendulklodsen drejer omkring slagpunktet. 
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først ved et 
stejlingsuheld, og er normalt den øverste kant. Klodsens tyngdepunkt skal være belig­
gende i en afstand af Vé af førerværnets bredde foroven inden for et lodret plan, som er 
parallelt med traktorens længdeplan, og som går gennem førerværnets yderste øvre 
punkt. 
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette sted, anbringes 
der kiler, således at slagprøven kan udføres på dette sted, men på en sådan måde, at 
førerværnet ikke styrkes derved. 
1.1.2. Traktoren forankres til underlaget ved hjælp af fire ståltove, et ved hver ende af begge 
aksler anbragt som vist på fig. 5 i bilag IV. De forreste og bageste forankringspunkter 
skal befinde sig i en sådan afstand, at vinklen mellem ståltovene og underlaget bliver på 
under 30°. De bageste forankringer skal tillige være anbragt således, at de to ståltoves 
skæringspunkter ligger i klodsens lodrette tyngdepunktsplan. 
Ståltovene tilspændes således, at dækkenes deformation bliver som angivet i pkt. 6.2 i 
bilag II - A. 
Efter at ståltovene er tilspændt anbringes stopbjælken foran og tæt imod baghjulene, 
hvorpå den fæstnes til underlaget. 
1.1.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes af en kvadratisk 
bjælke på mindst 100 x 100 mm og forankres fast til underlaget. 
1.1.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngdepunkt og slagpunkt 
enten er: 
H = 2,165 x 10-8 m, U eller H = 5,73 x 10~21; 
herefter udløses klodsen, så den slår mod førerværnet. 
1.2. Slagprøve fortil 
1.2.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil ramme førervær-
M net, når slagfladen og ophængskæden er i en vinkel med det lodrette plan på —j-
Nr. C 123/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
med 20° som maksimum, medmindre førerværnet på grund af hældning i slagpunktet 
har en større vinkel med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade ved hjælp af 
ekstra ophæng, således at den er parallel med førerværnets hældning i slagpunktet på 
tidspunktet for største deformation, og ophængskæden fortsat er i ovennævnte vinkel. 
Pendulklodsens faldhøjde indstilles, og der træffes de fornødne foranstaltninger, såle­
des at det forhindres, at pendulklodsen drejer omkring slagpunktet. 
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først, såfremt 
traktoren vælter sidelæns under fremadgående kørsel, og er normalt den øverste kant. 
Klodsens tyngdepunkt skal være beliggende i en afstand af Vb af førerværnets bredde 
foroven inden for et lodret plan, som er parallelt med traktorens længdeplan, og som går 
gennem førerværnets yderste øvre punkt. 
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette sted, anbringes 
der kiler, således at slagprøven kan udføres på dette sted, men på en sådan måde, at 
førerværnet ikke styrkes derved. 
1.2.2. Traktoren forankres til underlaget ved hjælp af fire ståltove, et ved hver ende af begge 
aksler, anbragt som vist på fig. 6 i bilag IV. De forreste og bageste forankringspunkter 
skal befinde sig i en sådan afstand, at vinklen mellem ståltovene og underlaget bliver på 
under 30°. De bageste forankringer skal tillige være anbragt således, at de to ståltoves 
skæringspunkter ligger i klodsens lodrette tyngdepunktsplan. 
Ståltovene tilspændes således, at dækkenes deformation bliver som angivet i pkt. 6.2 i 
bilag II - A. 
Efter at ståltovene er tilspændt, anbringes stopbjælken som støtte bagved baghjulene, 
hvorpå den fæstnes til underlaget. 
1.2.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes af en kvadratisk 
bjælke på mindst 100 x 100 mm og forankres fast til underlaget. 
1.2.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngdepunkt og slagpunkt, 
afhængig af den afprøvede traktors referencemasse, er: 
H = 25 + 0,07 m, for traktorer med en referencemasse på under 2 000 kg, 
H = 125 + 0,02 m, for traktorer med en referencemasse på over 2 000 kg; 
herefter udløses klodsen, så den slår mod førerværnet. 
1.3. Slagprøven på siden 
1.3.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil ramme førervær­
net, når slagfladen og ophængskæden er lodret, medmindre førerværnet på grund af 
hældning i slagpunktet danner en vinkel med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens 
slagflade ved hjælp af ekstra ophæng således, at den er parallel med førerværnets hæld­
ning i slagpunktet på tidspunktet for største deformation, og ophængskæden fortsat er 
lodret på slagfladen. 
Pendulklodsens faldhøjde indstilles, og der træffes de fornødne foranstaltninger, såle­
des at det forhindres, at pendulklodsen drejer omkring slagpunktet. 
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først, såfremt 
traktoren vælter, og er normalt den øverste kant. Medmindre det er sikkert, at en anden 
9.5.83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/15 
del af denne kant vil ramme jorden først, skal slagpunktet ligge i det plan, som er vin­
kelret på traktorens længdesymmetriplan, og som passerer 200 mm foran sædets referen­
cepunkt, når sædet er indstillet i længderetningens midterstilling. 
1.3.2. Traktorens hjul i den side, på hvilken slaget rammer, forankres til underlaget ved hjælp 
af ståltove over de tilsvarende ender af for- og bagakslerne. Ståltovene tilspændes, såle­
des at dækkenes deformation bliver som angivet i pkt. 6.2 i bilag II - A i den side, på 
hvilken slaget rammer. 
Efter at ståltovene er tilspændt, anbringes stopbjælken på underlaget og skubbes tæt ind 
imod dækkene i den modsatte side af den, på hvilken slaget rammer, hvorpå den fæst­
nes til underlaget. Det kan eventuelt blive nødvendigt at anvende to bjælker eller kiler, 
såfremt ydersiden af for- og bagdækkene ikke ligger i samme lodrette plan. 
Støttebjælken anbringes derpå som anvist i fig. 7 i bilag IV mod hjulfælgen i den mod­
satte side af den, på hvilken slaget rammer, skubbes stramt mod fælgen og fastspændes 
så ved foden. 
Støttebjælkens længde vælges således, at den, når den er anbragt mod fælgen, danner 
en vinkel på 30° ± 3° med underlaget. Dens længde skal om muligt være 20-25 gange 
dens tykkelse og dens bredde 2-3 gange dens tykkelse. Bjælkeenderne skal være udfor­
met som vist på detaljetegningerne i fig. 7 bilag IV. 
1.3.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes af en kvadratisk 
bjælke på mindst lOOx 100 mm, som til siden understøttes på samme måde som den 
bjælke, der skubbes mod baghjulet. Drejningspunktet forankres derefter fast til underla­
get. 
1.3.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngdepunkt og slagpunkt, 
afhængig af den afprøvede traktors referencemasse er: 
H = 25 + 0,20 m, for traktorer med en referencemasse på under 2 000 kg, 
H = 125 + 0,15 m, for traktorer med en referencemasse på over 2 000 kg; 
herefter udløses klodsen, så den slår mod førerværnet. 
1.4. Trykprøve bagtil 
Bjælken skal være anbragt tværs over den bageste, øverste del af førerværnet; resultan­
ten af belastningskræfterne skal befinde sig i traktorens midterplan. 
Der påføres en kraft Fv = 20 mt. 
Når bagenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde kraft, skal kraften ved­
vare, indtil taget er deformeret, så det falder sammen med det plan, som forbinder den 
øverste del af førerværnet med den del af traktorens bagende, som er i stand til at bære 
traktorens vægt, hvis den vælter. 
Kraften skal så fjernes, og traktoren eller kraften flyttes, således at bjælken er over det 
sted på førerværnet, som ville støtte traktoren, når den vælter helt rundt. 
Herefter påføres kraften Fv. 
Kraften skal påføres i mindst fem sekunder, efter at synlige deformationer er forsvun­
det. 
Nr. C 123/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
1.5. Trykprøve fortil 
Bjælken skal være anbragt på den forreste, øverste del af førerværnet; resultanten af 
belastningskræfterne skal befinde sig i traktorens midterplan. 
Der påføres en kraft Fv = 20 m,. 
Når forenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde kraft, skal kraften ved­
vare, indtil taget er deformeret, så det falder sammen med det plan, som forbinder den 
øverste del af førerværnet med den del af traktorens bagende, som er i stand til at bære 
traktorens vægt, hvis den vælter. 
Kraften skal så fjernes, og traktoren eller kraften flyttes, således at bjælken er over det 
sted på førerværnet, som ville støtte traktoren, når den vælter helt rundt. 
Herefter påføres kraften Fv. 
Kraften skal påføres i mindst fem sekunder, efter at synlige deformationer er forsvun­
det. 
1.6. Ekstra prøver 
.6.1. Hvis der under en slagprøve opstår brud eller revner, der ikke kan betragtes som ubety­
delige, skal der udføres en ny lignende slagprøve, men fra en højde på 
H 12 + 4a 
H'= 10 X l+2a 
umiddelbart efter den slagprøve, der forårsagede bruddene eller revnerne, idet a er for­
holdet mellem den blivende deformation og den elastiske deformation (a = Dp/De) 
målt på slagpunktet. 
Den blivende deformation, der tilføjes ved den anden slagprøve, må ikke overstige 30 % 
af den blivende deformation, der opstod ved den første prøve. 
Med henblik på gennemførelsen af den ekstra prøve skal den elastiske deformation 
måles under alle slagprøverne. 
1.6.2. Hvis der under en trykprøve opstår brud eller revner, der ikke kan betragtes som ubety­
delige, skal der udføres en ny lignende trykprøve, men med en kraft på 1,2 Fv umiddel­
bart efter den trykprøve, der forårsagede bruddene eller revnerne. 
2. DET FRIE OMRÅDE 
2.1. Det frie område er vist i fig. 1, 2a, 2b, 2c, 2d og 2e i bilag IV. Det frie område er fastlagt 
på grundlag af et lodret referenceplan, som almindeligvis ligger i traktorens længderet­
ning, og som går gennem sædets referencepunkt og rattets centrum. Dette plan skal 
kunne bevæge sig vandret med sædet og rattet under slag, men forblive vinkelret på 
traktorens gulvplan eller på førerværnet, hvis dette er fjedrende ophængt. 
2.2. Det frie område afgrænses af følgende planer, når traktoren står på en vandret flade, og 
rattet, såfremt det kan indstilles, er indstillet til kørsel i normal siddestilling. 
2.2.1. Et vandret plan — A,B]B2A2 — 900 mm over sædets referencepunkt. 
2.2.2. Et skråt plan — H,H2G2Gi — som er vinkelret på det lodrette referenceplan og omfat­
ter et punkt, som ligger 900 mm lodret over sædets referencepunkt, og ryglænets bageste 
punkt. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/17 
2.2.3. En cylinderflade — A,A2H2H, — som er vinkelret på referenceplanet, har en radius på 
120 mm og møder de i pkt. 2.2.1 og 2.2.2 definerede planer langs en frembringer. 
2.2.4. En cylinderflade — B|C|C2B2 — som er vinkelret på referenceplanet, har en radius på 
900 mm, strækker sig 400 mm fremad med det i pkt. 2.2.1 definerede plan, som den 
møder langs en frembringer, og følger en vandret linje 150 mm foran sædets reference­
punkt. 
2.2.5. Et skråt plan — dD,D2C2 — som er vinkelret på referenceplanet, forlænger den i 
pkt. 2.2.4 definerede flade og passerer gennem et punkt 40 mm foran rattets yderste 
kant. 
2.2.6. Et lodret plan — D,K,E,E2K2D2 — som er vinkelret på referenceplanet og passerer 
40 mm foran rattets yderste kant. 
2.2.7. Et vandret plan EiF|PlN1N2P2F2E2 — som passerer gennem sædets referencepunkt. 
2.2.8. En krum flade — GiL,M,NiN2M2L2G2 — som er vinkelret på referenceplanet og følger 
ryglænets bagside. 
2.2.9. To lodrette planer — K,I|F,E, og K2I2F2E2 — som er parallelle med referenceplanet, 
250 mm på hver side af dette plan, og som strækker sig fra det vandrette plan, der går 
gennem sædets referencepunkt, til 300 mm over dette plan. 
2.2.10. To skrå og parallelle planer — AiB.CiD.KiIiLiG^, og A2B2C2D2K2I2L2G2H2— som 
udgår fra den øverste kant af de i pkt. 2.2.9 definerede planer og støder til det i pkt. 2.2.1 
definerede vandrette plan mindst 100 mm fra referenceplanet i den side, på hvilken sla­
get rammer. 
2.2.11. To lodrette planer — Q,PiN,M, og Q2P2N2M2 — som er parallelle med referenceplanet, 
200 mm på hver side af dette plan, og som strækker sig fra det vandrette plan, der går 
gennem sædets referencepunkt, til 300 mm over dette plan. 
2.2.12. To dele — I1Q1P,F| og I2Q2P2F2— af et lodret plan, som er vinkelret på referenceplanet 
og passerer 350 mm foran sædets referencepunkt. 
2.2.13. To dele — I,Q|M|LiOg I2Q2M2L2— af det lodrette plan, som passerer 300 mm over 
sædets referencepunkt. 
2.3. Sædets indstilling og sædets referencepunkt 
2.3.1. Sædets referencepunkt 
2.3.1.1. Referencepunktet bestemmes ved hjælp af anordningen vist i fig.3 a og 3b i bilag IV. 
Anordningen består af en sædeplade og ryglænsplader. Den nederste ryglænsplade sam­
menføjes med sædepladen ved hjælp af led placeret i sæderegionen (A) og i lænderegio­
nen (B). Leddet i (B) skal give mulighed for justering i højden. 
2.3.1.2. Referencepunktet er defineret som det punkt i sædets midterplan i længderetningen, 
hvor et tangentialplan til den nederste kant af ryglænet og et vandret plan skærer hinan­
den. Dette vandrette plan skærer den nedre overflade af sædeplanen i et punkt 150 mm 
foran den ovenfor nævnte tangent. 
2.3.1.3. Anordningen anbringes på sædet. Den belastes derefter med en kraft på 550 N i et 
punkt 50 mm foran leddet (A), og de to ryglænsplader presses med ringe kraft tangenti­
elt mod ryglænet. 
2.3.1.4. Når det ikke er muligt at bestemme tangenter til hvert enkelt område på ryglænet (over 
og under lænderegionen), foretages følgende: 
— når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den nederste del: den nederste 
ryglænsplade i lodret stilling presses mod ryglænet; 
Nr. C 123/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
— når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den øverste del: leddet (B) 
sammenspændes i en højde af 230 mm over sædepladens nederste flade, når ryg-
lænspladen står vinkelret på sædepladen. 
Herefter presses de to ryglænsplader med ringe kraft mod ryglænet efter tangenten. 
2.3.2. Sædets indstilling med henblik på bestemmelse af sædets referencepunkt. 
2.3.2.1. Hvis sædet kan indstilles, anbringes det i bageste og højeste position. 
2.3.2.2. Hvis ryglænets og sædets hældning kan indstilles, skal de indstilles, således at referen­
cepunktet befinder sig i bageste og højeste position. 
2.3.2.3. Hvis sædet er udstyret med sædeophæng, skal dette blokeres midtvejs, medmindre dette 
er i modstrid med sædefabrikantens udtrykkelige anvisninger. 
3. MÅLINGER 
3.1. Brud og revner 
Efter hver afprøvning undersøges alle komponenter, samlinger og fastgøringssystemer 
visuelt for at påvise brud og revner. Der ses bort fra små revner i dele, som er uden styr­
kemæssig betydning. 
Der tages ikke hensyn til revner, som er fremkaldt af pendulklodsens kanter. 
3.2. Det frie område 
Under hver afprøvning kontrolleres det, om nogen del af førerværnet er trængt ind i det 
frie område omkring førersædet, som defineret i nærværende bilags pkt. 2. 
3.2.2. Endvidere kontrolleres det, om nogen del af det frie område befinder sig uden for det af 
førerværnet beskyttede område. Dette betragtes som værende tilfældet, dersom nogen 
del af det ville være kommet i kontakt med et plant underlag, hvis traktoren var væltet 
mod slagets retning. Herunder forudsættes for- og bagdækkenes dimensioner og spor­
vidde at være de mindste, som anbefales af fabrikanten. 
3.3. Elastisk deformation (ved slagprøve på siden) 
Den elastiske deformation måles 900 mm over referencepunktet i det lodrette plan, der 
går gennem slagpunktet. Til denne måling anvendes anordninger som i fig. 9 i bilag IV. 
3.4. Blivende deformation 
Efter den sidste trykprøve noteres den blivende deformation af førerværnet. Med dette 
for øje noteres placeringen af førerværnets hoveddele i forhold til sædets referencepunkt 
før afprøvningens påbegyndelse. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/19 
FREMGANGSMÅDE VED AFPRØVNING 
B. Statiske prøver 
1. BELASTNINGS- OG TRYKPRØVER 
1.1. Belastningsprøve bagtil 
1.1.1. Belastningen påføres vandret i et lodret plan parallelt med traktorens midterplan. 
Belastningspunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først 
ved et stejlingsuheld, og er normalt den øverste kant. Det lodrette plan, i hvilket belast­
ningen påføres, skal være beliggende i en afstand af Vi af førerværnets ydre bredde for­
oven fra midterplanet. 
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette sted, anbringes 
der kiler, således at belastningsprøven kan udføres på dette sted, men på en sådan 
måde, at førerværnet ikke styrkes derved. 
1.1.2. Den i bilag II, punkt 1.3.1, definerede montage forankres til underlaget, som beskrevet i 
pkt. 3 i bilag II — B. 
1.1.3. Den energi, der absorberes af førerværnet under denne prøve, skal mindst være på 
EH = 2,165 x 10-7 mt Ueller E„ = 0,574x I. 
1.2. Belastningsprøve fortil 
1.2.1. Belastningen påføres vandret i et lodret plan parallelt med traktorens midterplan. 
Belastningspunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først, 
såfremt traktoren vælter sidelæns under fremadkørsel, og er normalt den øverste kant. 
Belastningens påføringspunkt er beliggende i en afstand af Vé af førerværnets bredde 
foroven inden for et lodret plan, som er parallelt med traktorens midterplan, og som går 
gennem førerværnets yderste øvre punkt. 
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette sted, anbringes 
der kiler, således at belastningsprøven kan udføres på dette sted, men på en sådan 
måde, at førerværnet ikke styrkes derved. 
1.2.2. Den i bilag II, punkt 1.3.1, definerede montage forankres til underlaget, som beskrevet i 
pkt. 3 i bilag II — B. 
1.2.3. Den energi, der absorberes af førerværnet under denne prøve, skal mindst være på 
EH = 500 + 0,5 mt. 
1.3. Belastningsprøve på siden 
1.3.1. Belastningen påføres vandret i et lodret plan, som er vinkelret på traktorens midterplan 
og passerer så tæt som muligt ved traktorens tyngdepunkt. 
Belastningspunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først, 
såfremt traktoren vælter, og er normalt den øverste kant. 
Nr. C 123/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
1.3.2. Den i bilag II, punkt 1.3.1, definerede montage forankres til underlaget, som beskrevet i 
pkt. 3 i bilag II — B. 
1.3.3. Den energi, der absorberes af førerværnet under denne prøve, skal mindst være på 
Eis = 1,75 m,. 
1.4. Trykprøve bagtil 
Alle bestemmelserne er de samme som anført i pkt. 1.4 i bilag III — A. 
1.5. Trykprøve fortil 
Alle bestemmelserne er de samme som anført i pkt. 1.5 i bilag III — A. 
1.6. Overbelastningsprøve 
1.6.1. Når en vandret belastningsprøve har fremkaldt brud, revner eller buler, kan der kræves 
en overbelastningsprøve med henblik på at bestemme førerværnets residualstyrke, så det 
sikres, at denne er tilstrækkelig til at modstå eventuel vidererulning (se fig. 10a, 10b og 
10c). 
En overbelastningsprøve kræves under alle omstændigheder, såfremt kraften aftager 
med mere end 3 % i løbet af de sidste 5 % af den deformation, der opnås ved absorption 
af den påkrævede energi (se fig. 10b). 
1.6.2. Overbelastningsprøven gennemføres ved at fortsætte den vandrette belastning i spring 
på 5 % af den fra starten påkrævede energi indtil i alt 20 % mere end den påkrævede 
energi (se fig. 10c). 
1.6.2.1. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften efter påførsel af yderligere 
5 %, 10 % eller 15 % energi aftager med mindre end 3 % for hvert spring på 5 %, og så­
fremt kraften forbliver højere end 0,8 F max. 
1.6.2.2. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften forbliver over 0,8 F max, 
efter at førerværnet har absorberet 20 % yderligere energi. 
1.6.2.3. Yderligere brud og revner og/eller indtrængen i eller manglende beskyttelse af det frie 
område på grund af en elastisk deformation er tilladt under overbelastningsprøven. 
Efter ophør af belastningen må førerværnet ikke trænge ind i området, om området skal 
være fuldstændig beskyttet. 
1.7. Trykprøve med overbelastning 
Hvis der under en trykprøve opstår brud eller revner, der ikke kan betragtes som uvæ­
sentlige, skal der udføres en ny trykprøve, men med en kraft på 1,2 Fv, umiddelbart efter 
den prøve, der forårsagede bruddene eller revnerne. 
2. DET FRIE OMRÅDE 
Som det frie område, der er beskrevet i pkt. 2 i bilag III — A, bortset fra, at ordet »sla­
get« erstattes med »belastningen« i sidste linje af pkt. 2.2.10. 
3. MÅLINGER 
3.1. Brud og revner 
Efter hver afprøvning undersøges alle komponenter, samlinger og fastgøringssystemer 
visuelt for at påvise brud og revner. Der ses bort fra små revner i dele, som er uden styr­
kemæssig betydning. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/21 
3.2. Det frie område 
Under hver afprøvning kontrolleres det, om nogen del af førerværnet er trængt ind i det 
frie område, som defineret i pkt. 2. 
Endvidere kontrolleres det, om nogen del af det frie område befinder sig uden for det af 
førerværnet beskyttede område. Dette betragtes som værende tilfældet, dersom nogen 
del af det ville være kommet i kontakt med et plant underlag, hvis traktoren var væltet 
mod belastningens retning. Herunder forudsættes for- og bagdækkenes dimensioner og 
sporvidde at være de mindste, som anbefales af fabrikanten. 
3.3. Elastisk deformation (ved belastningsprøve på siden) 
Den elastiske deformation måles 900 mm over referencepunktet i det lodrette plan, hvor 
belastningen påføres. Til denne måling kan der anvendes anordninger som i fig. 9 i 
bilag IV. 
3.4. Blivende deformation 
Efter den sidste trykprøve noteres den blivende deformation af førerværnet. Med dette 
for øje noteres placeringen af førerværnets hoveddele i forhold til sædets referencepunkt 
før afprøvningens påbegyndelse. 
Nr. C 123/22 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 5. 83 
BILAG  IV 
FIGURER 
N, 
Figur  ] 
Det frie  område,  perspektivafbildning  set 3A bagfra 
9. 5. 83 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 123/23 
550 
© 
150 
Sædets  referencepunkt 
Figur  2a 
Det frie  område 
Snit i referenceplanet 
Nr. C 123/24 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 5. 83 
( s 
m 350  •» 
Figur  2b 
Det frie  område  set fra siden Figur  2c 
Det frie  område  set bagfra 
DET  FRIE  OMRÅDE 
Figur  2d 
Det frie  område  set fra oven Figur  2e 
Den nederste  del af det frie  område  set 3A bagfra 
9. 5. 83 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 123/25 
Hængsel 
550 N Sædeplade 
i R 100 
Dimensioner  i mm Hængsel 
Øvre  rygstøtteplade 
Nedre  ryg-
støtteplade 
Figur  3a 
Anordning  til bestemmelse  af sædets  referencepunkt 
550 N 
Dimensioner  i mm 
Figur  3b 
Metode  til bestemmelse  af sædets  referencepunkt 
9S0v 
SS~2 
°*>k. 
w 
?0n 
o> '"»C s'°nerj mm 
ods med figur 4 
°Ph **gsk, ®der 
eller 
sm, ove 
9. 5. 83 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 123/27 
Stedet  for klodsens 
tyngdecenter  gående 
gennem  anslagspunktet 
< 30' 
Indstillelig 
forankring Indstillelig 
forankring Bjælke  blokeret 
foran  hjulene 
efter  forankring 
Figur  5 
Slagprøve  bagtil 
Bemærkning: 
Tegningen  af førerværnet  er kun  vist  for at illustrere  opstillingen  og dimensionerne.  Den  angiver 
ikke krav  til førerværnets  konstruktion. 
Nr.C  123/28 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 5. 83 
Stedet  for klodsens 
tyngdecenter 
gående  gennem 
anslagspunktet 
Bjælke  blokeret  bagved 
hjulene  efter  forankring Indstillelig  forankring Indstillelig 
forankring 
Figur  6 
Slagprøve  fortil 
Bemærkning: 
Tegningen  af førerværnet  er kun  vist  for at illustrere  opstillingen  og dimensionerne.  Den  angiver 
ikke krav  til førerværnets  konstruktion. 
9. 5. 83 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 123/29 
Nr. C 123/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
Kardanled 
Belastning 
Vz F 
Dobbeltvirken­
de hydraulisk 
cylinder 
Kardanled 
Understøtninger af for- og bagaksel Figur 8 
Trykprøve Bemærkning: 
Tegningen af førerværnet er kun vist for at illustrere opstillingen og dimensionerne. Den angiver 
ikke krav til førerværnets konstruktion. 
Vandret stang 
fastgjort til 
førerværnet 
Lodret støtte 
fastgjort til 
traktorchassiset 
eller til fører­
værnets gulv 
1. — Blivende deformation 
2. — Elastisk deformation 
3. — Samlet (blivende + elastisk) deformation 
Figur 9 
Eksempel på apparat til måling af den elastiske deformation 
9. 5. 83 De  Europæiske  Fællesskabers  Tidende  Nr.  C 123/31 
Kraft 
Deformation  og kraft,  hvorved 
førerværnet  har absorberet  den 
beregnede,  påkrævede  energi  (1.1) Fmax 
F' 
= Kraft  svarende  til den  beregnede 
påkrævede  energi 
D' = Deformation  svarende  til den 
beregnede,  påkrævede  energi 
0,95 D' D' Deformation 
1. Punkt  aF' afmærkes  svarende  til 0,95  D' 
1.1. Overbelastningsprøve  er ikke  nødvendig,  da aF' < 1,03  F' 
Figur  10 a 
Kraft/deformationskurve 
Overbelastningsprøve  er ikke  nødvendig 
Nr. C 123/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
i Kraft 
Fmax Deformation og kraft, 
hvorved førerværnet har 
absorberet den beregnede, 
påkrævede energi (1.1) 
Den absorberede energi 
er lig med 1,05 x den 
påkrævede energi (1.2) 
^ Deformation 
0,95 D' D' D'l 
1. Punkt aF' afmærkes svarende til 0,95 D' 
1.1. Overbelastningsprøven er nødvendig, da aF' > 
1.2. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, da 
bF > 0,97 F, og da bF' > 0,8 F max 1,03 F 
Figur 10 b 
Kraft/deformationskurve 
Overbelastningsprøve nødvendig 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/33 
Den absorberede energi er lig med 
den påkrævede energi (1.1) 
Den absorberede energi er lig med 
1,05 x den påkrævede energi (1.2) 
Den absorberede energi er 
lig med 1,10 x den påkrævede 
energi (1.3) 
Den absorberede energi 
er lig med 1,15 x den 
påkrævede energi (1.4) 
Den absorberede 
energi er lig med 
1,20 x den påkræ­
vede energi (1.5) 
Deformation 
0,95 D' D' 
Overbelastning 
1. Punkt aF' afmærkes svarende til 0,95 D' 
1.1. Overbelastningsprøve er nødvendig, da aF' > 1,03 F'. 
1.2. bF' < 0,97 aF', overbelastningsprøven må fortsættes. 
1.3. cF' < 0,97 bF', overbelastningsprøven må fortsættes. 
1.4. dF' < 0,97 cF', overbelastningsprøven må fortsættes. 
1.5. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, da eF' > 0,8 F max. 
Bemærkning: 
Såfremt F på noget tidspunkt falder under 0,8 F Max, afvises førerværnet. 
Figur Wc 
Kraft/deformationskurve 
Overbelastningsprøven skal fortsættes 
Nr. C 123/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
BILAG V 
EKSEMPEL 
PÅ RAPPORT VEDRØRENDE AFPRØVNING FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKEN-
DELSE AF STYRTSIKKERT FØRERVÆRN MED HENSYN TIL DETS STYRKE, 
SÅVEL SOM TIL STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN 
Førerværn 
Fabrikat og type 
Traktor 
Fabrikat 
Type- og handelsbetegnelse 
Prøvemetode dynam./statisk (') Prøveinstitutionens navn 
EØF-komponenttypegodkendelse nr 
1. Førerværnets fabrikat eller handelsmærke og dets type 
2. Navn og adresse på fabrikanten af traktor eller fabrikanten af førerværn 
3. Navn og adresse på eventuel befuldmægtigede for fabrikanten af traktor eller fabrikanten 
af førerværn 
4. Specifikation for den traktor, på hvilken prøvningerne er udført 
4.1. Fabrikat 
4.2. Type- og handelsbetegnelse 
4.3. Serienummer 
4.4. Traktorens masse uden ballast, med førerværn monteret, uden fører kg 
4.5. Akselafstand/enertimoment (') mm/kgm2 (') 
4.6. Dækdimensioner: for 
bag 
5. Udvidelse af EØF-komponenttypegodkendelse til montering på andre traktortyper 
5.1. Fabrikat eller handelsmærke 
(') Det ikke gældende overstreges. 
9. 5. 83 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 123/35 
5.2. Type-  og handelsbetegnelse 
5.3. Traktorens  masse  uden  ballast,  med  førerværn  monteret,  uden  fører  kg 
5.4. Akselafstand/enertimoment  (') mm/kg-m2  (') 
5.5. Dækdimensioner:  for 
bag 
6. Førerværnets  specifikationer 
6.1. Hovedtegning  af såvel  førerværn  som  dets  montering  på traktoren 
6.2. Fotografier  af fastgørelsesdetaljer  set fra siden  og bagfra 
6.3. Kortfattet  beskrivelse  af førerværnet,  herunder  af konstruktionsmåden,  fastgørelsen, 
beklædningen,  adgangsforholdene,  muligheden  for  nødudgang,  indvendig  polstring  og 
forholdsregler  til imødegåelse  af vidererulning  og enkeltheder  vedrørende  opvarmning  og 
ventilation 
6.4. Dimensioner 
6.4.1.  Højden  af tagets  dele  over  sædets  referencepunkt  mm 
6.4.2.  Højden  af tagets  dele  over  gulv/fodplade  mm 
6.4.3.  Førerværnets  indvendige  bredde  målt  900  mm  over  sædets  referencepunkt  (') 
mm 
6.4.4.  Førerværnets  indvendige  bredde  målt  over  sædet  i højde  med  rattets  centrum 
mm 
6.4.5.  Afstand  fra rattets  centrum  til højre  side  af førerværnet  mm 
6.4.6.  Afstand  fra rattets  centrum  til venstre  side  af førerværnet  mm 
6.4.7.  Mindste  afstand  fra ratkransen  til førerværnet  mm 
6.4.8.  Bredde  af døråbninger: 
foroven  mm 
på midten  mm 
forneden  mm 
6.4.9.  Højde  af døråbninger: 
over  gulvet/fodpladen  mm 
over  øverste  trin mm 
over  nederste  trin mm 
(') Det  ikke  gældende  overstreges. 
Nr. C 123/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
6.4.10. Største højde af traktor med førerværn monteret mm 
6.4.11. Største bredde af førerværn mm 
6.4.12. Vandret afstand fra sædets ryglæn til førerværnets bagside målt i en højde af 900 mm over 
sædets referencepunkt mm 
6.5. Materialedata og kvalitetsangivelse med henvisning til normer 
Hovedbøjle ... (materiale og dimensioner) 
Fastgørelse (materiale og dimensioner) 
Beklædning (materiale og dimensioner) 
Tag (materiale og dimensioner) 
Indvendig polstring (materiale og dimensioner) 
Bolte i beslag og fastgørelse (kvalitet og dimensioner) 
7. Afprøvningsresultater 
7.1. Slag/belastnings- og trykprøvning (') 
Slag/belastningsprøver^) udført på venstre/højre side bagtil ('), på venstre/højre side for­
til (') og på venstre/højre side ('). Referencemasse anvendt ved beregning af slag/belast-
ningsenergi (') og tryk kg 
De for disse afprøvninger opstillede krav om brud og revner, om største øjeblikkelige 
deformation og om det frie område er opfyldt/ikke opfyldt. 
7.2. Deformationer målt efter afprøvningerne 
Blivende deformation 
bagtil: til venstre mm 
til højre mm 
fortil: til venstre mm 
til højre mm 
til siden: foran mm 
bagpå mm 
taget nedad: bagpå mm 
foran mm 
Forskellen mellem største øjeblikkelige deformation og blivende deformation under side-
slagprøve mm 
8. Rapportens nummer 
9. Dato 
10. Underskrift 
(') Det ikke gældende overstreges. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/37 
BILAG VI 
MÆRKNING 
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket består af: 
— et rektangel, i hvilket der er anbragt et bogstav »e« fulgt af kendingsnummer eller en gruppe 
bogstaver for det land, som har meddelt typegodkendelsen: 
1 
2 
3 
4 
6 
11 
13 
18 
IRL 
GR for Tyskland 
for Frankrig 
for Italien 
for Nederlandene 
for Belgien 
for Det forenede Kongerige 
for Luxembourg 
for Danmark 
for Irland 
for Grækenland; 
et komponenttypegodkendelsesnummer, som svarer til nummeret på den EØF-komponent-
typegodkendelses-attest, som er udstedt for førerværnets styrke og styrken af dets fastgørelse 
på traktoren, anbragt på et vilkårligt sted under og i nærheden af rektanglet; 
bogstaverne V eller SV, alt efter om det drejer sig om en dynamisk eller statisk afprøvning, 
efterfulgt af tallet 1, der viser, at der er tale om et styrtsikkert førerværn (bagtil monteret 
beskyttelsesbøjle eller førerhus), som er bestemt til en smalsporet traktor, og hvor det frie 
områdes øverste punkt befinder sig 900 mm over sædets referencepunkt. 
Eksempel på EØF-typegodkendelsesmærke 
V6 a > 30 mm 
V3 
e^ t , 
V3 -1 
'i 
V3 
Tegnforklaring : 
Den anordning, som bærer det viste EØF-typegodkendelsesmærke, er et styrtsikkert førerværn 
(bagtil monteret beskyttelsesbøjle eller førerhus), som har undergået en dynamisk prøve, og som 
er bestemt til en smalsporet traktor (VI), der er EØF-typegodkendt i Frankrig (e2) under num­
mer 431. 
Nr. C 123/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
BILAG VII 
EKSEMPEL 
PÅ EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSES-ATTEST 
Myndighedens navn 
Oplysning vedrørende meddelelse, nægtelse, inddragelse eller udvidelse af EØF-komponenttypegod-
kendelse for styrtsikre førerværn med hensyn til styrken af dette og af dets fastgørelse på traktoren 
Typegodkendelsesnummer 
udvidelse (') 
Førerværnets fabrikat eller handelsmærke og dets type 
Navn og adresse på fabrikanten af førerværnet 
Navn og adresse på fabrikantens eventuelle befuldmægtigede 
Mærke, type og fabrikat af den traktor, hvortil førerværnet er beregnet 
Udvidelse af EØF-komponenttypegodkendelse til montering på traktor(er) af følgende 
type/typer og handelsbetegnelse(r) 
Masse uden ballast som defineret i pkt. 1.4 bilag II overstiger/overstiger ikke (2) den ved 
prøvningen benyttede referencemasse med mere end 5 % 
5.2. Fastgørelsesmetode og monteringspunkter er/er ikke (2) identiske. 
5.3. Alle komponenter, der tjener som støtte for førerværnet er/er ikke (2) identiske. 
6. Fremstillet til EØF-komponenttypegodkendelse den 
7. Prøveanstalt 
8. Afprøvningsrapportens dato og nummer 
9. Dato for meddelelse/nægtelse/inddragelse af EØF-komponenttypegodkendelse (2) 
10. Dato for udvidelsens meddelelse/nægtelse/inddragelse af udvidelse af EØF-komponent­
typegodkendelse (2) 
11. Sted 
12. Dato 
13. Følgende dokumenter, der er forsynet med ovenfor nævnte godkendelsesnummer, er ved­
lagt denne attest (f.eks. afprøvningsrapport). Disse dokumenter tilsendes de øvrige med­
lemsstaters kompetente myndigheder, såfremt de udtrykkeligt anmoder herom 
14. Eventuelle bemærkninger 
15. Underskrift : 1. 
2. 
3. 
4. 
5. 
5.1 
(') Angiv i påkommende tilfælde om det drejer sig om første, anden osv. udvidelse af den oprindelige EØF-komponenttype­
godkendelse. 
(2) Det ikke gældende overstreges. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 123/39 
BILAG VIII 
FORSKRIFTER FOR EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE 
1. Begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en type traktor med hensyn til styrken af 
førerværnet og af dets fastgørelse på traktoren skal indsendes af traktorfabrikanten eller af 
dennes befuldmægtigede. 
2. Til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for afprøvningen for standardtypegodkendelse, 
indleveres en traktor med behørigt godkendt førerværn og tilhørende fastgørelse; denne 
traktor skal være repræsentativ for den traktortype, som søges godkendt. 
3. Den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for afprøvningen for standardtypegodkendelse, kon­
trollerer, om den godkendte type førerværn er beregnet til montering på den type traktor, for 
hvilken der begæres standardtypegodkendelse. Den kontrollerer især, om førerværnets fast­
gørelse svarer til den, der er blevet kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegod-
kendelsen. 
4. Indehaveren af en EØF-standardtypegodkendelse kan begære udvidelse af denne til at 
gælde for andre førerværnstyper. 
5. De kompetente myndigheder udsteder denne udvidelse på følgende vilkår: 
5.1. den nye type førerværn og dennes fastgørelse på traktoren er blevet EØF-kpmponenttype-
godkendt; 
5.2. det nye førerværn er konstrueret til montering på den type traktor, hvortil udvidelse af 
EØF-standardtypegodkendelsen begæres. 
5.3. fastgørelsen af førerværnet på traktoren svarer til den, der er blevet kontrolleret i forbindelse 
med EØF-komponenttypegodkendelsen. 
6. Et skema som vist i bilag IX skal vedlægges EØF-standardtypegodkendelsesskema for hver 
standardtypegodkendelse eller udvidelse af standardtypegodkendelse, som udstedes eller 
nægtes udstedt. 
7. Hvis begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en traktortype indsendes samtidig med 
begæring om EØF-komponenttypegodkendelse af en type førerværn beregnet til den trak­
tor, for hvilken der begæres EØF-standardtypegodkendelse, finder pkt. 2 og 3 ikke anven­
delse. 
Nr.C 123/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
BILAG IX 
EKSEMPEL 
Myndighedens navn 
PÅ BILAG TIL EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSESSKEMA FOR EN TRAKTOR­
TYPE MED HENSYN TIL STYRTSIKRE FØRERVÆRNS STYRKE OG STYRKEN AF 
DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN 
(Artikel 4, stk. 2, og artikel 10 i Rådets direktiv 74/150/EØF af 4. marts 1974 om tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer) 
EØF-standardtypegodkendelsesnummer 
udvidelse (') 
1. Traktorens fabrikat eller handelsmærke 
2. Traktorens type og handelsbetegnelse 
3. Traktorfabrikantens navn og adresse 
4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle befuldmægtigede 
5. Førerværnets fabrikat eller handelsmærke og dets type 
6. Udvidelse af EØF-standardtypegodkendelsen til at gælde for følgende førerværnstype/fører-
værnstyper 
7. Traktoren indleveret til EØF-standardtypegodkendelse den 
8. Prøveanstalt, som er ansvarlig for kontrol med overensstemmelsen for EØF-standardtype­
godkendelsen 
9. Afprøvningsrapportens dato 
10. Afprøvningsrapportens nummer 
11. EØF-standardtypegodkendelse med hensyn til førerværnets styrke og styrken af dets fastgø­
relse til traktoren er udstedt/nægtet udstedt (2) 
12. Udvidelse af EØF-standardtypegodkendelse med hensyn til førerværnets styrke og styrken af 
dets fastgørelse til traktoren er udstedt/nægtet udstedt (2) 
13. Sted 
14. Dato 
15. Underskrift 
(') Angiv i påkommende tilfælde, om det drejer sig om første, anden osv. udvidelse af den oprindelige EØF-standardtypegod­
kendelse. 
(2) Det ikke gældende overstreges.