BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Den digitale økonomi ændrer vores måde at interagere, forbruge og drive virksomhed på. Digitale virksomheder vokser langt hurtigere end den øvrige økonomi, og den tendens ser ud til at fortsætte. Digitale teknologier giver samfundet mange fordele, og set fra et skattemæssigt perspektiv skaber de muligheder for skattemyndighederne og frembyder løsninger, der tjener til at lette den administrative byrde, fremme samarbejdet mellem skattemyndighederne og tage hånd om skatteunddragelse.

Digitaliseringen lægger imidlertid også pres på det internationale skattesystem i takt med, at forretningsmodellerne ændrer sig. De politiske beslutningstagere har for øjeblikket svært ved at finde løsninger, som kan sikre en retfærdig og effektiv beskatning på et tidspunkt, hvor den digitale omstilling af økonomien tager fart, og de eksisterende selskabsskatteregler er forældede og tager ikke højde for denne udvikling. Anvendelsen af de gældende selskabsskatteregler på den digitale økonomi har skabt en situation, hvor overskuddene ikke beskattes det sted, hvor værdien skabes. De eksisterende regler passer især ikke ind i en moderne kontekst, hvor onlinehandel på tværs af grænserne uden fysisk tilstedeværelse er blevet lettere, hvor virksomhederne er stærkt afhængige af immaterielle aktiver, som er svære at værdiansætte, og hvor brugergenereret indhold og dataindsamling er blevet centrale aktiviteter for værdiskabelsen i de digitale virksomheder. På internationalt plan anerkendes det af organer såsom G20, at der er behov for at tilpasse selskabsskattereglerne til den digitale økonomi. Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) har behandlet dette spørgsmål i forbindelse med OECD/G20's BEPS-projekt. På sit møde i marts 2017 anmodede G20 OECD om at udarbejde en midtvejsrapport om digitaliseringens konsekvenser for beskatning til G20-landenes finansministre i april 2018. Det vil dog sandsynligvis blive en større udfordring at opnå enighed på globalt plan.

Kommissionen konstaterede denne udfordring i sin meddelelse om "Et retfærdigt og effektivt skattesystem i Den Europæiske Union for det digitale indre marked", som blev vedtaget den 21. september 2017. I meddelelsen fremlægger Kommissionen sin analyse af de skattemæssige udfordringer ved digitaliseringen af den globale økonomi. Meddelelsen blev efterfulgt af Det Europæiske Råds konklusioner, der blev vedtaget den 19. oktober 2017, hvori det blev understreget, at der er brug for et effektivt og retfærdigt skattesystem, der er egnet til den digitale tidsalder, og hvori der blev set frem til passende forslag fra Kommissionen senest i begyndelsen af 2018. I sine konklusioner af 5. december 2017 så Økofinrådet også frem til passende forslag fra Kommissionen senest i begyndelsen af 2018 "under

hensyntagen til den relevante udvikling i OECD's igangværende arbejde og efter en vurdering af den retlige og tekniske gennemførlighed samt de økonomiske virkninger af de mulige reaktioner på udfordringerne ved beskatning af den digitale økonomis overskud (...)."

De nuværende selskabsskatteregler bygger på det princip, at overskud bør beskattes der, hvor værdien skabes. De blev dog primært udarbejdet i begyndelsen af det 20. århundrede for traditionelle, fysiske virksomheder og definerer, hvad der udløser et lands ret til beskatning ("hvor skal der beskattes"), og hvor stor en del af et selskabs indtægter, der tilfalder landet ("hvor meget skal der skal beskattes"), hovedsagelig på grundlag af en virksomheds fysiske tilstedeværelse i det pågældende land og uden at afspejle den værdi, der skabes gennem brugerdeltagelse i den pågældende jurisdiktion. Det betyder, at personer, der ikke er skattemæssigt hjemmehørende, kun bliver skattepligtige i et land, hvis de dér har en tilstedeværelse, der svarer til et fast driftssted. Disse regler tager imidlertid ikke højde for de digitale aktiviteters globale rækkevidde, hvor fysisk tilstedeværelse ikke længere er en forudsætning for at yde digitale tjenester. Derfor er det nødvendigt med alternative indikatorer for væsentlig økonomisk tilstedeværelse for at fastlægge og beskytte beskatningsretten med hensyn til de nye digitaliserede forretningsmodeller. Når en virksomhed er skattepligtig i et land, er det stadig nødvendigt at fastlægge det overskud, som skabes af virksomheden, og henføre det til det pågældende land. Inden for rammerne af de nuværende selskabsskatteregler anvendes reglerne for interne afregningspriser til at henføre multinationale koncerners overskud til forskellige lande, baseret på en analyse af funktioner, aktiver og risici inden for koncernens værdikæde. I forbindelse med beskatning af virksomhedsoverskud, der kan henføres til et fast driftssted, antages det hypotetisk, at der er tale om en separat enhed, og OECD's retningslinjer om interne afregningspriser anvendes med de fornødne ændringer. De nuværende regler, der blev udviklet til traditionelle forretningsmodeller, afspejler imidlertid ikke den kendsgerning, at digitale forretningsmodeller har andre karakteristika end de traditionelle med hensyn til, hvordan der skabes værdi. Dette fordrejer konkurrencevilkårene og har en negativ indvirkning på de offentlige indtægter. Den digitale økonomi er stærkt afhængig af immaterielle aktiver såsom brugerdata og fremmer dataanalysemetoder for at udvinde værdi af brugerdata. Denne måde at drive forretning på bliver i stigende grad en drivkraft for værditilvæksten i multinationale koncerner og er vanskelig at værdiansætte. Det kræver nye metoder til henførsel af overskud, der tager bedre hensyn til værdiskabelsen i de nye forretningsmodeller, at håndtere den udfordring, der ligger i at identificere og værdisætte immaterielle aktiver samt at fastsætte deres bidrag til værdiskabelsen i en koncern.

Nærværende forslag tager sigte på at løse de problemer, som den digitale økonomi frembyder, ved at fastlægge en samlet løsning inden for rammerne af de eksisterende selskabsskattesystemer i medlemsstaterne. Det indeholder et fælles system for beskatning af digitale aktiviteter i EU, der på behørig vis tager højde for særtrækkene ved den digitale økonomi.

For det første etablereres der i dette forslag regler for at fastslå af en beskatningsmæssig tilknytning for digitale virksomheder med aktiviteter på tværs af grænserne for det tilfælde, at de ikke har en fysisk handelsmæssig tilstedeværelse ("væsentlig digital tilstedeværelse"). Det er nødvendigt med nye indikatorer for en sådan væsentlig digital tilstedeværelse for at fastlægge og beskytte medlemsstaternes beskatningsrettigheder, hvad angår de nye digitaliserede forretningsmodeller.

For det andet opstilles der i dette forslag principper for henførsel af overskud til en digital virksomhed. Disse principper bør bedre afspejle digitale forretningsmodellers værdiskabelse, som er meget afhængig af immaterielle aktiver.

Når dette direktiv er gennemført i medlemsstaternes nationale lovgivning, vil det finde anvendelse på grænseoverskridende digitale aktiviteter inden for Unionen, selv når de gældende dobbeltbeskatningsoverenskomster mellem medlemsstaterne ikke er blevet ændret i overensstemmelse med direktivet. Det vil ligeledes finde anvendelse, hvis en virksomhed, der er etableret i en jurisdiktion udenfor Unionen, drives via en væsentlig digital tilstedeværelse i en medlemsstat, og der ikke er indgået nogen dobbeltbeskatningsoverenskomst mellem den pågældende medlemsstat og denne jurisdiktion.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Nærværende forslag indgår i de bestræbelser, som gøres både i EU og på internationalt plan for at tilpasse den nuværende skatteramme til den digitale økonomi.

På internationalt plan blev udfordringen med at sikre, at alle aktører i den digitale økonomi får deres indtægter beskattet på retfærdig vis, allerede konstateret i rapporten om Aktion 1 under OECD/G20's BEPS-projekt og i OECD's midtvejsrapport om beskatning af den digitale økonomi, som blev fremlagt for G20's finansministre i marts 2018. I midtvejsrapporten overvejes forskellige muligheder for at imødegå denne udfordring, og OECD har til hensigt at søge en konsensusbaseret løsning senest i 2020.

Kommissionen erkender, at den optimale løsning i betragtning af udfordringens globale karakter ville være at finde multilaterale, internationale løsninger for beskatning af den digitale økonomi. Kommissionen støtter i tæt samarbejde med OECD udviklingen af en international løsning. Det er imidlertid svært at gøre fremskridt internationalt på grund af problemets komplekse natur og den brede vifte af spørgsmål, der skal håndteres, og det kan tage tid at nå international konsensus. Det er grunden til, at Kommissionen har besluttet at handle. Nærværende forslag har til formål at bidrage til det igangværende arbejde på OECD-plan, der forbliver afgørende for at opnå global konsensus om emnet. Ved at fastlægge EU's vision for, hvordan udfordringerne ved den digitale økonomi skal håndteres dækkende, vil det foreslåede direktiv tjene som et eksempel, der kan påvirke de internationale forhandlinger om en global løsning. EU bør fremme og støtte, at globale partnere bevæger sig i denne retning.

På EU-plan bygger dette forslag på de talrige initiativer, som Kommissionen har taget med henblik på at sikre en retfærdig og effektiv selskabsbeskatning i Unionen.

I en bredere sammenhæng bør det fremhæves, at forslaget om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag (FKSSG) ville udgøre den optimale løsning for at sikre en mere retfærdig og effektiv selskabsbeskatning i EU. Med sit nuværende anvendelsesområde ville FKSSG imidlertid ikke udgøre en strukturel løsning på nogle af de store udfordringer ved beskatning af den digitale økonomi. Det skyldes, at FKSSG har et begrænset anvendelsesområde (det er kun obligatorisk for store multinationale selskaber), og at definitionen af et fast driftssted i FKSSG følger den, der i dag anvendes internationalt. Desuden tages der i reglerne for overskudsfordeling (fordelingsnøglen) i FKSSG ikke nødvendigvis i tilstrækkelig grad hensyn til en virksomheds digitale aktiviteter. Reglerne om beskatningsmæssig tilknytning for digitale aktiviteter bør indgå i FKSSG. Desuden bør fordelingsnøglen i FKSSG tilpasses, så den effektivt tager hensyn til digitale aktiviteter, for så vidt angår fordelingen af store multinationale koncerners fordeling af overskud. Kommissionen ser med tilfredshed på ændringerne i rapporten fra Europa-Parlamentets Økonomi- og Valutaudvalg om det fælles selskabsskattegrundlag og FKSSG og finder, at disse udgør et godt udgangspunkt for det fortsatte arbejde for at sikre en retfærdig beskatning af digitale aktiviteter. Kommissionen er parat til at samarbejde med medlemsstater og Parlamentet om at undersøge, hvordan bestemmelserne i dette direktiv kan indarbejdes i FKSSG.

Dette direktiv indgår i en pakke, der også omfatter en henstilling til medlemsstaterne om at indarbejde tilsvarende regler om væsentlig digital tilstedeværelse og overskudsfordeling i deres dobbeltbeskatningsaftaler med tredjelande, et forslag til et direktiv, der omfatter en midlertidig løsning, og en meddelelse, hvori baggrunden for og sammenhængen mellem forslagene forklares.