Nr. C 207/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 8. 86 
sessystem. Der henvises i denne forbindelse til informa-
tionsberetning om »De nye teknologier — forskning og 
udvikling i EF-regie (16. januar 1985)« udarbejdet af 
Sektionen for energi og nukleare anliggender, hvori det 
præciseres, at et teknologiorienteret samfund kun er socialt 
acceptabelt, hvis der foreligger garanti for, at man er 
opmærksom på den teknologiske udviklings konsekvenser 
for arbejdstagerne og borgerne. Dette indebærer i særdeles­
hed, at der skal finde information, konsultation og 
forhandling sted forud for indførelsen af et automatisk 
oversættelsessystem. 
3.9. Udvalget mener, at udviklingen af automatisk 
oversættelse ikke må medføre, at der bliver behov for færre 
oversættere, bl.a. som følge af at det er nødvendigt at 
foretage revision af enhver oversættelse, uanset om denne 
er foretaget automatisk, og som følge af den stigning i 
efterspørgslen efter oversættelser, som anvendelse af et 
sådant system må forventes at medføre. Som allerede 
understreget i Udvalgets udtalelse af 25. februar 1981 vil 
systemet ikke desto mindre kunne ændre oversætterens 
erhvervmæssige profil varigt. Sektionen beklager derfor, at 
man endnu ikke har set nærmere på foranstaltninger, som 
kan sikre den nødvendige tilpasning af oversætterens 
erhvervsprofil til det automatiske oversættelsessystems 
udvikling, og henstiller indtrængende, at der snarest rådes 
bod på denne mangel. 
3.10. Udvalget ønsker at understrege, at anvendelse af 
automatisk oversættelse under ingen omstændigheder må 
medvirke til en svækkelse af undervisningen i sprog. Det 
har stor betydning for kontakten og forståelsen mellem 
befolkningerne i Det europæiske Fællesskab, at sprogun­
dervisningen fortsættes og udbygges. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Gerd MUHR 
Udtalelse om »Det europæiske Fællesskabs forsknings-, udviklings- og 
demonstrationsprogrammer med omkostningsdeling« 
(86/C 207/07) 
Den 19. december 1985 besluttede Det økonomiske og sociale Udvalgs præsidium i henhold til 
forretningsordenens artikel 20, stk. 4, at fremsætte en initiativudtalelse om »EF's forsknings-, 
udviklings- og demonstrationsprogrammer med omkostningsdeling« (]). 
(') Forskning med omkostningsdelinger forskning, hvori Kommissionen deltager i udgifterne til programmet i 
fællesskab med kontrahenterne eller de involverede kontrahenter. Sådan forskning kaldes også »indirekte 
aktion« eller »omkostningsdeling«. På dette område anvender Kommissionen tre typer forsknings­
kontrakter: — samfinansierede kontrakter: Kommissionen bærer max. 50% af udgifterne; — 
marginalomkostningskontrakter: forbeholdt universiteter og højere læreanstalter, hvor Kommissionens 
bidrag kan være helt op til 100 % af ekstraudgifterne fra forskningen; — associeringskontrakter: eksempler 
er her Jet, Fusion og strålingsbeskyttelsesprogrammer. bevirke, at programmets gennemførelse forsinkes, hvilket 
måske vil gøre det nødvendigt at forlænge programmet 
udover de oprindeligt foreslåede 18 måneder. Udvalget 
henstiller derfor til Rådet snarest at træffe afgørelse om 
Eurotra-programmets forlængelse. 
3.5. Udvalget ser også gerne, at Kommissionen undersø­
ger den nuværende situations mulige konsekvenser for 
arbejdets afvikling, idet Kommissionen skønner, at 
arbejdet i bedste fald kan igangsættes i efteråret 1986; der 
må nemlig regnes med forsinkelser, som skyldes, at man i 
Spanien og Portugal er nødt til at tilvejebringe de 
strukturer, som programmets gennemførelse forudsætter 
— tilvejebringelse heraf vil ifølge Kommissionen vare 
mindst 6-9 måneder. 
3.6. Udvalget finder det berettiget at forøge det samlede 
budget som foreslået af Kommissionen, idet man henholder 
sig til de begrundelser, som Kommissionen fremfører med 
hensyn til udgifterne til de forskellige aktioner og den 
arbejdsbyrde, som aktionerne medfører. 
3.7. Udvalget understreger, at den kendsgerning, at 
Eurotra-programmet er et decentraliseret program, inde­
bærer, at Kommissionen får stor betydning for forvalt­
ningen og ledelsen. Om programmet som helhed gennem­
føres med gode resultater, afhænger af de midler, som står 
til Kommissionens rådighed. Udvalget mener, at de to nye 
sprogs optagelse i programmet og to nye medlemsstaters 
deltagelse i gennemførelsen gør det berettiget at anmode 
om yderligere personale, således som Kommissionen gør 
det. 
3.8. Udvalget henleder opmærksomheden på de sociale 
konsekvenser af udviklingen af et automatisk oversættel-
Bruxelles, den 21. maj 1986. 
18. 8. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 207/15 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for energi og nukleare anliggender, som 
udpegede John A. de Normann til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 30. april 1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog enstemmigt på sin 237. plenarforsamling den 21. maj 
1986, følgende udtalelse: 
1. Indledende bemærkninger 
1.1. Udtalelsen er baseret på en informationsberetning, 
om Det europæiske Fællesskabs forsknings-, udviklings- og 
demonstrationsprogrammer med omkostningsdeling, ud­
arbejdet i 1985 af Sektionen for energi og nukleare 
anliggender. 
Informationsberetningen blev drøftet på Udvalgets plenar­
forsamling den 31. oktober 1985, og Udvalget stemte her 
for at fremsende den til de øvrige institutioner sammen med 
mødereferatet. 
1.2. Med beretningen fik Kommissionen et uafhængigt 
syn på sin ordning for samfinansieret forskning. Nogle 
medlemmer af sektionen havde aflagt besøg hos en række 
kontrahenter for at få deres syn på emnet. 
1.3. Sektionen mente, — og mener fortsat — og 
Udvalget støtter den heri, at det er vigtigt, at Kommissionen 
ikke blot tager hensyn til kontrahenternes synspunkter, 
hvilket tydeligvis er sket, men at den også giver kontrahen­
ter og forskere i EF som helhed meddelelse om de 
forbedringer, den har foretaget i samfinansieringsord­
ningen. Hvis dette sker, vil den betydelige indsats og de 
store beløb, Det økonomiske og sociale Udvalg investerede 
i den oprindelige beretning — og senere i nærværende 
udtalelse — vise sig berettiget. 
I denne udtalelse støtter Udvalget de hovedkonklusioner, 
som sektionen nåede til i sin nylige beretning om 
Fællesskabets forskning med omkostningsdeling. 
Det fremsætter desuden kommentarer til de fremskridt, 
Kommissionen har gjort inden for samfinansieret forsk­
ning, siden beretningen blev påbegyndt. 
Endelig kommer Udvalget med yderligere henstillinger for 
det fremtidige arbejde. 
2. Fællesskabets samfinansierede forskning 
2.1. Generelle bemærkninger 
Udvalget mener, ligesom de interviewede kontrahenter, at 
samfinansierede forskningsprogrammer er den mest udbyt­
terige af de forskellige hovedmetoder, der anvendes af 
Kommissionen til fremme af forskning og udvikling. 
Det konstaterer med glæde, at de kontrahenter, der har 
deltaget i samfinansierede forskningskontrakter, generelt 
er ivrige efter at fortsætte. Imidlertid konstaterer det også, 
at visse organisationer ikke deltager i Kommissionens samfinansierede forskningsprogrammer af frygt for bu­
reaukrati, pengeknaphed eller simpelthen på grund af 
manglende kendskab til mulighederne for at deltage. 
Kommissionen arbejder til stadighed sammen med med­
lemsstaterne for at udvikle teknikker, hvorved der kan 
opnås maksimalt udbytte af bevillinger fra EF-fonde. 
Sektionen mener, at Kommissionen bør opfordres til at 
fortsætte disse bestræbelser på baggrund af de erfaringer, 
der er indhøstet i forbindelse med programmer som 
bioteknologi, ESPRIT, BRITE og RACE. 
2.2. Kriterier for valg af projekter til samfinansieret 
forskning 
I beretningen opstilles otte hovedkriterier for Kommissio­
nen, der kan anvendes til udvælgelse af projekter til 
samfinansieret forskning, hvorved man skulle få størst 
udbytte af pengene: 
— Programmer til industrielle formål bør begrænses til 
områder, der af Kommissionen defineres som »præ-
kompetitive«. 
— Dette gælder dog ikke, hvor resultaterne af et givet 
forskningsprojekt skal bidrage til sikkerhed, sundhed og 
velfærd. 
— Resultaterne af forskningen skal være til potentiel nytte 
for mere end én medlemsstat. 
— Nytten af det enkelte forskningsprojekt skal, dersom det 
gennemføres med held, være større end den samlede 
nytte, som medlemsstaterne kunne have opnået indivi­
duelt med deres egne forskningsorganisationer. 
— Forskningsprojekter, hvortil der bevilges EF-midler, må 
være projekter, som bedst planlægges på EF-plan, 
hvorved de falder ind under »additionsprincippet«. 
— De enkelte projekters størrelse må overstige »den 
kritiske masse«, dvs. det minimum, der er påkrævet for 
at projektets resultater kan give løfte om senere 
anvendelse i praksis. Der kan ikke afviges fra dette 
kriterium ud fra »juste retour«-princippet eller budget­
hensyn. 
— Samfinansiering bør være en form for fordeling af risiko 
mellem Kommissionen og kontrahenten. Kommissio­
nens andel i projektudgifter og risiko må ikke ligge 
under 50 %. 
— Forskningsprogrammerne må indebære deltagelse fra 
mere end én medlemsstat, så at der kan opnås en 
gensidig positiv afsmitningseffekt på tværs af grænser­
ne. 
Nr. C 207/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 8. 86 
— Projekterne bør etablere en forbindelse mellem flere 
forskningsniveauer (f.eks. universitetsforskning, uaf­
hængig institutionsforskning, industriel forskning) og 
fremme udvekslingen af ideer og erfaringer mellem disse 
forskellige niveauer. 
2.3. Kommissionens procedure 
Udvalget er enigt med de kontrahenter, der mente, at 
Kommissionens procedurer for kontraktstyring og rappor­
tering generelt set var gode, og at Kommissionens personale 
i betydeligt omfang bidrog til at få dem til at virke. 
Efter Udvalgets mening kan der imidlertid ske forbedringer 
ved at: 
— sikre større ensartethed ved udfærdigelsen og gennem­
førelsen af procedurerne for samfinansieret forskning, 
udvikling og demonstrationsprojekter, 
— udpege en central gruppe i Kommissionen, der kan sikre 
en konsekvent og ensartet administration af samfinan­
siering, 
— anvende de procedureændringer, der blev indført med 
ESPRIT-programmet, på andre områder, 
— tilbageholde en vis procentdel af midlerne som reserve 
for at tage højde for uforudsete udviklinger under de 
enkelte programmers gennemførelse, 
— sænke de relativt høje omkostninger ved indgivelse af 
tilbud ved at foretage en foreløbig vurdering af 
tilbuddene i første omgang, 
— nedsætte tiden mellem indgivelse af tilbud og autorisa­
tion til at udføre arbejdet mest muligt, 
— foretage ændringer i de finansielle betingelser for 
forskudsbetaling og tilbagebetaling, herunder tilbage­
betaling af generalomkostninger, 
— foretage ændringer i kontraktbetingelserne, 
— foretage ændringer i revisionsordningen for kontrahen­
ternes arbejde. 
2.4. Samarbejde med industrien 
Udvalget forstår kontrahenternes bekymring over, at deres 
teknologiske udbytte af succesrig forskning inden for 
mange områder afhænger fuldstændigt af industriens 
senere tekniske og kommercielle indsats, både på ledelses-
og personaleplanet. 
Udvalget henstiller, at Kommissionen gør alt, hvad der står 
i dens magt for at sikre, at de, der er involveret i forskning, 
og de, der er ansvarlige for markedsføringsbeslutninger og 
tekniske afgørelser i industrien, tænker og arbejder 
sammen fra starten. Med henblik herpå bør Kommissionen undersøge de 
metoder, den anvender til at inddrage industrien på alle 
stadier lige fra forskningsplanet over udfærdigelsen af det 
første program, information om muligheden for kontrak­
ter, tildeling af kontrakter og rådgivning herom til 
iværksættelsesplanet efter kontrakten. 
Kommissionen bør vise vejen med klart definerede 
samarbejdsprocedurer mellem GD XII (F&U), GD XIII 
(innovation) og GD III (industri). 
Kommissionen bør selv bestræbe sig på at inddrage 
repræsentanter for industrien i sine aktiviteter og ikke 
udelukkende overlade valget af repræsentanter til med­
lemsstaternes regeringer. 
2.5. Kommissionens indsats inden kontrakterne 
Udvalget henstiller til Kommissionen, at der sker en 
forbedring af udformningen og tidsplanlægningen af dens 
oplysninger til potentielle kontrahenter inden indgåelsen af 
kontrakter. 
Der bør også træffes foranstaltninger for at tiltrække et 
bredt spektrum af kontrahenter, da valget af de mest 
velegnede og effektive kontrahenter er vitalt, hvis samfi­
nansieret arbejde skal blive en succes. 
Udvalget tilslutter sig forslag fra kontrahenterne, hvorefter 
Kommissionen bør: 
— opstille en komplet liste over forskningsressourcer i 
Fællesskabet, 
— aktivt støtte forslag til samfinansierede projekter fra 
potentielle kontrahenter, 
— ajourføre procedurerne for samfinansieret forskning og 
måden, hvorpå den foregår, 
— give potentielle kontrahenter tidlig oplysning i form af 
nyhedsbreve og andre publikationer fra Kommissionens 
generaldirektorater, 
— tilvejebringe en række forbindelsesofficerer og offent­
liggøre, hvor og hvornår de står til rådighed, 
— opmuntre kontrahenter og potentielle kontrahenter til 
at komme med forslag til forbedringer af systemet. 
2.6. Kommunikation og fremme 
Det er Udvalgets indtryk, at det almindelige kendskab til 
Kommissionens arbejde på området samfinansieret forsk­
ning, til den måde, hvorpå det fungerer, og den måde, 
hvorpå man kan få oplysning om nye muligheder, lader en 
hel del tilbage at ønske. 
Kommissionen bør gøre noget ved problemet »public 
relations«. 
Udvalget bemærker, at kommunikationen med kontrahen­
terne er usædvanlig god under kontraktarbejdet. Afholdel­
sen af symposier og udveksling af erfaringer er normalt 
yderst lønsomt. 
18. 8. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 207/17 
Udvalget beklager, at Kommissionens fremme af succesrige 
resultater af samfinansieret forskning ikke har medført en 
almindelig erkendelse af værdien af sådant forskningsar­
bejde. 
Det er et spørgsmål, om Kommissionen ikke burde oprette 
et »elitecenter«, der kan fungere som en slags informations­
central. Tilsyneladende er der en erkendelse af dette 
problem, for så vid' som der på det bioteknologiske område 
er blevet fremsat torslag om oprettelse af et samordnings-
kontor. På det teknologiske område er der generelt et behov 
for en central organisation, der virker som katalysator for 
udvekslingen af ideer og personer. Sågar en databank 
kunne her komme på tale. Udvalget anmoder Kommissio­
nen om nærmere at undersøge, hvilke hovedbetingelser et 
sådant center bør opfylde, men stiller i denne forbindelse 
spørgsmålet, om denne rolle ikke kunne udfyldes af et 
fremtrædende fakultet på et eksisterende universitet eller et 
forskningsinstitut med internationalt ry. 
2.7. Tavshedspligt 
Da nogle kontrahenter var bekymrede for, om tavsheds­
pligten omkring deres arbejde og resultater ville blive 
respekteret, beder Udvalget Kommissionen om at offentlig­
gøre et notat om, hvordan den opfatter begrebet tavsheds­
pligt. Dette ville være til stor hjælp for kontrahenterne, 
specielt de mindre kontrahenter. 
Udvalget mener, at Kommissionen bør se på fordelene og 
ulemperne ved at offentliggøre' meget detaljerede oplys­
ninger om, hvilke veje forskningen formentlig vil bevæge 
sig ad i fremtiden, eftersom man herved giver konkurren­
terne et praj om, hvilke strategiske baner man tænker i. 
2.8. Udnyttelse af resultaterne 
Udvalget støtter det synspunkt, som nogle kontrahenter 
gav udtryk for, da de blev interviewet i 1985, nemlig at 
Kommissionen har haft en tendens til at betragte en 
forskningskontrakt mere som et mål i sig selv end som et 
første skridt på vejen mod succesrig industriel udnyttelse. 
Udvalget anmoder Kommissionen om at drage omsorg for, 
at ethvert F, U&D-program forsynes med en udnyttelses-
plan for den efterfølgende udnyttelse af succesrige 
resultater. Dette bør være en integrerende del af det 
overordnede program, der forelægges Rådet til vedtagelse. 
Da informationsberetningen i sin tid blev udarbejdet, 
forstod kontrahenterne det således, at udnyttelsesplanen 
ikke kunne samfinansieres i erhvervssektoren, da den ikke 
måtte falde inden for konkurrencesektoren. Kontrahenter­
ne fandt imidlertid, at der var visse bestanddele i 
udnyttelsesplanen, som Kommissionen kunne overveje 
samfinansieret, f.eks. beskyttelse af ejendomsret til 
resultater fra Fællesskabets investeringer. Udvalget slutter 
op om dette synspunkt. 2.9. Små og mellemstore virksomheder 
Udvalget støtter de kontrahenter, som mente, at de små og 
mellemstore virksomheders situation kræver mere ind­
gående undersøgelser fra Kommissionens side. (Se pkt. 
4.3). 
2.10. Personalemobilitet 
Udvalget ser med tilfredshed på planen vedrørende 
stimulering af det videnskabelige og tekniske samarbejde i 
Europa i 1985-1988, vedtaget af Rådet den 12. marts 
1985 (')• Det synes imidlertid, at skal forskningspersonalets 
mobilitet fremmes i hele Det europæiske Fællesskab, 
kræver dette en større indsats fra Kommissionens side. Det 
finder, at overflytning fra et forskningscenter til et andet er 
til gavn, både for forskningscentret og for forskningsmed­
arbejderen, idet det vil føre til indbyrdes stimulering af 
tanker og ideer og til bedre forståelse og tættere 
samarbejde. 
Udvalget glæder sig over at se, at der er en udvikling i gang 
med hensyn til opstilling af forskningsprogrammer med 
omkostningsdeling, som sigter mod at fremme mobiliteten. 
2.11. Sociale konsekvenser og inddragelse af arbejds­
tagere 
Udvalget er enigt i, at en af målsætningerne med EF's 
forskningspolitik må være at finde frem til en egnet måde, 
hvorpå man kan inddrage arbejdstagerne og deres 
organisationer i beslutninger vedrørende EF-forskning på 
omkostningsdelingsbasis, eftersom man må forestille sig, at 
disse kan påvirke retningen og omfanget af EF's teknologi­
ske forskningsindsats. Udvalget anmoder Kommissionen 
om at løse denne opgave. 
3. Punkter, hvor Kommissionen er kommet videre, siden 
sektionen udarbejdede sin oprindelige beretning 
Udvalget konstaterer, at Kommissionen, siden informa­
tionsberetningen blev udarbejdet, er kommet et betydeligt 
skridt videre med hensyn til udformning af en mere 
konsekvent politik og strategi for realiseringen af et 
teknologiens Europa. 
Specielt er der sket en tackling af punkter, på hvilke der i 
informationsberetningen blev udtrykt bekymring med 
hensyn til politik og strategi. Der er tegn på dynamik og 
ildhu i Kommissionens tænkemåde, som i en vis grad er 
fulgt op fra Rådets side. 
Fra ikke-EF-aktiviteter som Eureka og SDI udgår der også 
en voksende erkendelse af, at Kommissionen ikke kan 
begrænse sig til kun at beskæftige sig med prækompetitiv 
forskning. Udvalget opfordrer kraftigt til, at Kommissio­
nen sammen med medlemsstaterne finder frem til samar­
bejdsformer, som skal bringe forskningsresultaterne frem 
til markedsstadiet. Den må indkredse områder, der 
(•) EFT nr. L 83 af 25. 3. 1985, s. 13. 
Nr. C 207/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 8. 86 
frembyder righoldige muligheder, og som er egnede til EF-
aktion, og koncentrere indsatsen om disse og overlade 
mindre omfattende projekter til medlemsstaterne. 
3.1. Gennemførelse af de eksisterende programmer 
Udvalget erkender, at Kommissionen har haft fuldt op at 
gøre med sine igangværende programmer og dem, der for 
nylig er vedtaget af Rådet, bl.a. BRITE, ikke-nuklear 
energi, strålingsbeskyttelse og stimulering. 
1 februar 1984 vedtog Rådet Det europæiske Program for 
forskning og udvikling inden for informationsteknologi 
(ESPRIT) 84/130/EØF. Erhvervslivets og universiteternes 
reaktion på de første licitationer i 1984 og 1985 var yderst 
positiv, og de udvalgte projekter vil beslaglægge næsten 
hele det budget, der var skønnet nødvendigt for program­
mets 5 første år. 
Kommissionen oprettede et uafhængigt organ på højt 
niveau, ESPRIT-bedømmelsespanelet, der skulle evaluere 
programforløbet, dels på grundlag af en række personlige 
interviews (131), dels på grundlag af spørgeskemaer 
udsendt til 477 deltagere, af hvilke 238 svarede (dok. KOM 
af 19. november 1985). 
Udvalget bifalder de to hovedkonklusioner i evalueringen, 
hvorefter ESPRIT er blevet etableret med succes og er godt 
på vej til at opfylde sin oprindelige målsætning. Der er 
blevet foreslået visse ændringer i fremgangsmåden. 
ESPRIT og de nationale programmer blev betragtet som 
supplerende hinanden, og der blev ikke konstateret større 
konflikter. Sektionen tilslutter sig bedømmelsespanelets 
henstillinger, hvorefter der fortsat bør lægges vægt på 
prækompetitiv forskning og udvikling, forudsat der sker en 
konsolidering og omstrukturering af forskningsområderne, 
samt at målrettede demonstrationsprojekter bør optages i 
programmet. 
Et udkast til Rådets afgørelse (dok. KOM af 12. november 
1985) indeholdt et forslag om et ESPRIT-arbejdsprogram 
for 1986. Der blev foreslået fem primære områder, ligesom 
i den tidligere arbejdsplan, idet der skelnes mellem A-
projekter, som er individuelt beskrevet i arbejdsprogram­
met med kort- og langsigtede målsætninger, og type B-
projekter, som er beskrevet som dækkende generelle 
forskningsemner. 
Udvalget støtter bedømmelsespanelet, der påpeger, at selv 
de mest kortfristede målsætninger muligvis må ændres ved 
de årlige revisioner på baggrund af udviklingen i Europa og 
andre steder i verden. I informationsberetningen har 
sektionen selv påpeget dette krav om, at der må kunne 
foretages ændringer under projektforløbet. 
Udvalget støtter Kommissionens opfattelse, at bedømmel­
sespanelets evaluering var tilstrækkelig opmuntrende til, at Kommissionen kan anbefale en styrkelse og udvidelse af 
arbejdet i den anden 5-års tranche af 10-års planen 
(ESPRIT 2). 
Det glædede også Udvalget at erfare, at Kommissionen i 
programmet for grundforskning i industrielle teknologier 
(BRITE) udvalgte 95 projekter med deltagelse af 432 
organer, herunder 60 % industrivirksomheder, 21 % 
forskningsinstitutter og 19 % universiteter. 24 % af 
erhvervsorganisationerne falder inden for Kommissionens 
definition af SMV-virksomheder. 
I marts 1985 vedtog Rådet en plan om stimulering af 
videnskabelig og teknisk samarbejde og udveksling i 
Europa (1985-1988) 85/197/EØF. 
Udvalget støtter »stimuleringsplanen«, hvorefter der skal 
anvendes 60 mio ECU og et personale på 12 til forsknings­
stipendier og kontrakter for at fremme gennemførelseskon-
trakter og parvist samarbejde mellem laboratorier. Et net af 
videnskabeligt og teknisk samarbejde og udveksling på alle 
områder inden for videnskab og teknologi vil blive søgt 
etableret. Foranstaltningerne tager sigte på at fremme 
forskernes mobilitet, kommunikationen blandt viden­
skabsmænd og en udbygning af samarbejdet. 
Planen vil blive revideret i dens andet år (1986). Det 
økonomiske og sociale Udvalg anmoder om at blive 
informeret om revisionen. 
3.2. Forbedring, forenkling og samordning af procedu­
rerne 
Udvalget betragter forskning med omkostningsdeling som 
et accepteret og grundlæggende instrument i EF-forskning. 
Det har allerede givet brugbare resultater på en effektiv og 
økonomisk måde. De betydelige erfaringer, man hidtil har 
indhøstet med hensyn til dette dets funktion, har foranledi­
get Kommissionen til at introducere stadig flere forbed­
ringer, forenklinger og samordninger af procedurer, bl.a. 
efter forslag fra kontrahenter, som blev interviewet i 
forbindelse med udarbejdelsen af informationsberet­
ningen. 
Udvalget konstaterer med tilfredshed, at kontraktmekanis­
merne er blevet forbedret, siden sektionen udarbejdede den 
oprindelige beretning i 1985, og at der vil blive indgået 
omkring 1 000 kontrakter i 1986. 
3.3. Den offentlige sektors og institutionernes rolle 
Udvalget støtter Kommissionen i erkendelsen af, at 
forskning og udvikling på det industrielle og teknologiske 
område, som overvejende gennemføres af erhvervslivet 
med deltagelse fra det offentlige, spiller en vigtig rolle i 
forbindelse med opfyldelsen af rammeprogrammets mål­
sætninger. Imidlertid påpeger det, at der er andre 
aktiviteter inden for forskning og udvikling, såsom 
kernefusion, miljøbeskyttelse, sundhed og sikkerhed samt 
strålingsbeskyttelse, som for størstedelens vedkommende 
18. 8. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 207/19 
kun kan gennemføres i offentligt regie på universitets-
laboratorier og forskningsinstitutter. Disse aktiviteter 
spiller også en vigtig rolle for borgernes velfærd. 
3.4. Udnyttelse og beskyttelse af resultaterne 
Udvalget ønsker at understrege, at Luxembourg-konferen­
cen støttede og tilskyndede til aktioner til udnyttelse og 
markedsintroducering af forskningsresultater. 
Et nyt bilag 2 til standardkontrakten pålægger nu 
kontrahenterne at udnytte resultaterne af deres kontrakt­
forskning. 
3.5. Beskyttelse af forskningsresultater 
Udvalget konstaterer til sin beklagelse, at ikke alle 
medlemsstater har været i stand til at underskrive 
Luxembourg-konventionen vedrørende det europæiske 
patent for Fællesmarkedet. 
3.6. Henimod et teknologiens Europa 
I det forløbne år har Kommissionen aktivt stimuleret 
debatten om, hvorledes man bedst skaber et teknologiens 
Europa. 
Den forelagde topmødet i Milano to meddelelser. 
I den første meddelelse »Styrkelse af det teknologiske 
samarbejde i Europa« præciserede Kommissionen udfor­
dringen og skitserede, hvordan den kunne løses ved 
bestræbelser fra EF og de enkelte medlemsstater og et 
samspil mellem disse bestræbelser. Den foreslog aktioner i 
form af nye projekter og forskellige former for samarbejde 
og beskrev mekanismerne heri. 
1 den anden meddelelse »Et teknologifællesskab« byggedes 
der videre på ovennævnte, og der foresloges forskellige 
former for samarbejde og finansieringsordninger. 
Der henvistes til effektivitetsfordelene ved programmer 
med omkostningsdeling i forbindelse med prækompetitiv 
forskning, herunder også til ØSU's informationsberetning. 
Værdien af programmer med samordnet aktion, som 
involverede lande uden for EF, blev også understreget. 
Endelig sloges der til lyd for, at yderligere programmer, 
finansieret udelukkende af de medlemsstater, der ønsker at 
tage del heri (»variabel geometri«), ikke længere skulle 
være begrænset til kernekraftområdet. 
Dokumentet bakkede også synspunktet i ØSU's informa­
tionsberetning op, hvorefter det styringsværktøj, der blev 
anvendt til JET-programmet, kunne tjene som model for 
andre projekter vedrørende fælles udvikling og udnyttelse 
af større forskningsfaciliteter. Topmødet i Milano sluttede op bag dette dokument og 
anmodede om, at det blev omsat til praksis. Kommissionen 
offentliggjorde forslag til iværksættelse af »Et europæisk 
teknologifællesskab« (dok. KOM af 30. september 1985). 
Det blev her foreslået, at der skulle udarbejdes et nyt 
overordnet videnskabeligt og teknisk program for Fælles­
skabet, som skulle sættes i kraft hurtigst muligt. 
Der var tilslutning til ØSU's synspunkt om, at dette burde 
ledsages af foranstaltninger foreslået i Kommissionens 
hvidbog om gennemførelse af det interne marked og af 
fremme af samarbejde mellem europæiske industrivirk­
somheder. 
Det blev tilføjet, at der måtte udarbejdes en overordnet 
strategi, der skulle tjene som ledetråd for foranstaltninger 
til realisering af et europæisk videnskabs- og teknologifæl­
lesskab. 
I januar 1986 vedtog Det økonomiske og sociale Udvalg tre 
informationsberetninger om de nye teknologier — forsk­
ning og udvikling i EF-regie, innovation i Fællesskabet, 
erhvervsklimaet samt sociale aspekter, som i det store og 
hele lå på linje med Kommissionens tankegang. 
3.7. Revision af rammeprogrammet 
I marts 1985 vedtog Det økonomiske og sociale Udvalg en 
udtalelse »Prioriteter i Fællesskabets forskningsinitiativer: 
den næste revision af rammeprogrammet for Fællesskabets 
videnskabelige og tekniske aktiviteter« (ordfører: T. 
Roseingrave). 
Udvalget gav heri udtryk for, at de forskningsforslag for 
Europa, som var beskrevet i rammeprogrammet, dannede 
et afgørende grundlag for en europæisk F, U&D-strategi. 
Udvalget kom med nogle forslag til revisionen. 
I april 1985 offentliggjorde Kommissionen arbejds­
dokumentet »Fællesskabets videnskabelige og tekniske 
strategi«. Dokumentet indeholdt en situationsrapport 
vedrørende gennemførelsen af rammeprogrammet, lige­
som der var en behandling af revisionen af dette program. 
Det første rammeprogram for Fællesskabets videnskabe­
lige og tekniske aktiviteter dækkede perioden 1984-1987. 
Som led i gennemførelsen af programmet traf Rådet 
beslutning om en række samfinansierede programmer, 
herunder ESPRIT, nogle flerårige programmer, såsom 
bioteknologi, BRITE, stimulering og vedrørende finansie­
ringsmidler til demonstrationsprojekter på energiområdet. 
Kommissionen påpegede, at disse afgørelser understregede 
værdien af Fællesskabets F&U, ligesom de var en 
anerkendelse af F&U'ens rolle i iværksættelsen af nye 
former for EF-politik, men at beslutningerne ikke altid 
harmonerede med eller respekterede den indbyrdes 
Nr. C 207/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 8. 86 
prioritering af de videnskabelige og tekniske målsætninger, 
som Rådet foretog ved rammeprogrammets vedtagelse. 
I arbejdsdokumentet fra april 1985 blev der endvidere 
udstukket nogle ideer til revision af rammeprogrammet, 
ligesom der blev indkredset fem hovedproblemstillinger 
inden for Fællesskabets videnskabelige og teknologiske 
strategi, som bør tages op til drøftelse sammen med 
medlemsstaterne. 
Forud for revisionen var der en sammenligning af 
medlemsstaternes og Fællesskabets forskningspolitik i 
COPOLIII i juni 1985. 
Hovedretningslinjerne for det nye rammeprogram 1987-
1991 er nu blevet udstukket på basis af memorandummet 
»Et teknologifællesskab« og forventedes drøftet af mini­
strene i april 1986. Det næste skridt vil være udarbejdelsen 
af et konkret forslag. 
På baggrund af konklusionerne fra Det europæiske Råds 
møde i Luxembourg i december 1985 vil rammeprogram­
met omfatte: 
— opstilling af forskningsmålsætninger, 
— skitsering af grundlæggende handlingsplaner, 
— overslag over de nødvendige bevillinger, 
— fordeling af beløbet mellem forskellige projekter, 
— en fremgangsmåde for Fællesskabets deltagelse i 
finansieringen af programmet som helhed. 
Denne nye ramme vil være det instrumentarium, med 
hvilket Kommissionen vil fremme sin plan om at styrke 
teknologiens Europa. I henhold til de ændringer til 
traktaten, som der er indgået foreløbig aftale om i 
Luxembourg, vil rammeprogrammet være en integrerende 
del af den overordnede godkendelse af teknologiske 
foranstaltninger og af disses omfang. Rammeprogrammet 
kræver enstemmig vedtagelse i Rådet, men, for at sikre 
fleksibilitet, kan enkeltprogrammerne vedtages med 
kvalificeret flertal. 
4. Anbefalinger for fremtiden 
4.1. Fortsat udvikling af samfinansieret forskning 
Det er Udvalgets opfattelse, at Kommissionen fortsat bør 
drive forskning ved hjælp af kontrakter med omkostnings­
deling. 
Den bør forfine procedurerne for at sætte effektiviteten og 
udbyttet i vejret. I denne sammenhæng må ovennævnte 
kriterier opfyldes, og erfaringerne fra én fase bør overføres 
til den næste. 
Udvalget anmoder indstændigt Kommissionen om at 
videreføre sine bestræbelser for at koordinere, forenkle og 
billiggøre fremgangsmåderne i forbindelse med samfinan­
sieret forskning. Det er af afgørende betydning, at disse 
programmer gøres tiltrækkende for alle potentielle kontrahenter. Kommissionen må udfolde en vis public 
relations-virksomhed for at overbevise kontrahenterne om, 
at der er rimelige fordele at hente. 
Udvalget anmoder kraftigt Kommissionen om, at den 
træffer passende foranstaltninger for at sikre, at forsk-
ningskontrahenterne bliver de bedst tænkelige, og for at 
sikre den bedst mulige kontrahentstruktur med hensyn til 
størrelse og bredde. 
Specielt bør der udvikles fremgangsmåder til inddragelse af 
små og mellemstore virksomheder i den samfinansierede 
forskning, både som hovedkontrahenter og, hvor omstæn­
dighederne taler derfor, som underleverandører. 
4.2. Elitecentre 
Udvalget henleder opmærksomheden på memorandummet 
»Et teknologifællesskab« (dok. KOM(85) 350endel.), hvor 
Kommissionen støttede ØSU's forslag i informationsberet-
ningen om at opbygge et net af elitecentre, der anerkendes 
og støttes af Fællesskabet. Disse centre, der oprettes for de 
forskellige discipliner inden for teknologien, skulle da 
samarbejde om programmer med Kommissionen. Endvide­
re skulle de fremme teknologioverførslen gennem forbin­
delsesled, både til universiteter og erhvervsliv; desuden 
skulle de fremme informationsstrømmen i begge retninger 
og virke for en øget arbejdskraftmobilitet samt udstikke 
nogle uddannelsespolitiske rammer. 
Udvalget anmoder om, at Kommissionen tager stilling til, 
hvorvidt det selv kan optræde som et elitecenter på visse 
områder, nemlig som database og informationsudveks-
lingscenter. 
4.3. Inddragelse af de små og mellemstore virksombeder 
(S MV) 
Udvalget ser gerne, at Kommissionen aktivt bestræber sig 
for at inddrage de små og mellemstore virksomheder i den 
samfinansierede forskning, specielt ved: 
— at tildele dem en rimelig andel af de samfinansierede 
programmer, 
— at overføre resultaterne af samfinansieret forskning til 
disse virksomheder. 
I øjeblikket, hvor Kommissionen angiver, at SMV-
virksomhedernes deltagelse i forbindelse med programmer 
som ESPRIT og BRITE ligger på 40 %, forstår Udvalget, at 
denne procent snarere går på antallet af kontrahenter end 
på deltagelsen målt i udgifter. Endvidere er SMV-
virksomhedernes deltagelse bestemt af det mål af dygtig­
hed, Kommissionens styringsgruppe udviser i relationerne 
med de rådgivende udvalg. 
Sektionen for energi og nukleare anliggender har en 
informationsberetning under udarbejdelse om teknolo­
giens betydning for små og mellemstore virksomheder, 
hvor dette problem vil blive behandlet i enkeltheder. I 
mellemtiden så Udvalget gerne, at Kommissionen overveje­
de: 
— om værktøjer såsom US Small Business Innovation 
Research (SBIR)-programmer kunne tilpasses, så de 
kunne anvendelse i Fællesskabet, 
18. 8. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 207/21 
— om den kunne gøre yderligere for at anspore SMV-
virksomheder til at gå ind som underleverandører i 
samfinansierede programmer, 
— om Kommissionen (GD XIII) ved at arbejde yderligere 
på gennemførelsesplanen kunne gøre mere for at 
fremme SMV-virksomhedernes interesser i den efterføl­
gende teknologiske udviklingsfase, som, hvis den 
krones med held, vil munde ud i markedsføringsfasen i 
Fællesskabet. 
4.4. En mere fremtrædende plads til innovationen 
Udvalget understreger, at samfinansierede programmer 
kun vil være en succes i form af valuta for pengene, hvis de 
munder ud i succesrig innovation enten i form af nye 
produkter og processer, som markedet vil aftage, eller i 
form af fremskridt inden for sundhed, velfærd og 
miljøbeskyttelse. 
Det er Udvalgets opfattelse, at ligesom forskningsstrategien 
har været genstand for intense studier og aktiviteter, bør 
der komme modstykket, innovation, en lignende behand­
ling til del; i modsat fald er der sandsynlighed for, at 
Fællesskabet ikke vil opnå valuta for pengene for sine 
udgifter til forskning. Specielt anmoder Udvalget Rådet om 
at gennemføre den ændring til EØF-traktaten, som blev 
foreslået på Det europæiske Råds møde i Luxembourg i 
december 1985, og som eksplicit fastlægger Kommissio­
nens rolle med hensyn til udbredelse og udnyttelse af 
resultaterne af Fællesskabets aktiviteter inden for forsk­
ning, udvikling og teknologisk demonstration (FUTD). 
4.5. Beskyttelse af intellektuel ejendomsret 
Udvalget anmoder Kommissionen om at hjælpe kontrahen­
terne med at løse de grundlæggende og indlysende problemer, de har med beskyttelse af den intellektuelle 
ejendomsret, som opstår i forbindelse med samfinansierede 
aktiviteter. 
4.6. Bestræbelser for at styrke forbindelsen mellem 
universiteterne og erhvervslivet 
Det er Udvalgets opfattelse, at Kommissionens metode til 
at opstille samfinansierede forskningsprojekter, som 
bringer universiteterne og andre højere læreanstalter 
sammen med forskningsorganisationer fra erhvervslivet og 
andetsteds, er af stor værdi. 
Kommissionen anmodes kraftigt om at videreføre sine 
bestræbelser på dette område. 
4.7. Reklameindsats fra Kommissionens side 
Det er Udvalgets indtryk, at Kommissionens samfinansiere­
de programmer stadig ikke er genstand for tilstrækkelig 
public relations-virksomhed. Der er fortsat en følelse 
blandt potentielle kontrahenter af, at det er vanskeligt af få 
yderligere oplysninger om programmerne, at det er dyrt at 
afgive tilbud, og at det er forbundet med komplicerede 
administrative problemer at gennemføre dem. Endvidere er 
de potentielle kontrahenter i tvivl om ejendomsretten til 
resultaterne. Der er behov for, at Kommissionen gør en 
indsats på public relations-området for at fjerne disse 
misforståelser. 
Udvalget bifalder den udstilling af ny teknologi, som 
Europa-Parlamentet afholdt i forbindelse med dets sympo­
sium over nye teknologier i Strasbourg i oktober 1985, og 
det er dets opfattelse, at et sådant arrangement med fordel 
kunne gentages andetsteds. 
Bruxelles, den 21.maj 1986. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Gerd MUHR 
Udtalelse om »Forslag til Rådets direktiv om forebyggelse af miljøforurening med asbest« (J) 
(86/C 207/08) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 18. december 1985 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 100 og 235 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
»Forslag til Rådets direktiv om forebyggelse af miljøforurening med asbest«. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for miljøbeskyttelse, sundhedsvæsen og 
forbrug, som udpegede René Bleser til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. maj 1986. 
(!) EFT nr. C 349 af 31. 12. 1985, s. 27.