Nr. C 283/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 11. 89 
Artikel 10 
På grundlag af en rapport fra Kommissionen foretager 
Rådet periodisk en gennemgang af de fremskridt, der 
gøres i den multilaterale overvågning som følge af 
anvendelsen af denne beslutning. Rapporten forelægges 
også Europa-Parlamentet. 
Artikel 11 
Følgende retsakter ophæves: 
1. Rådets beslutning 74/120/EØF af 18. februar 1974 
om gennemførelse af høj grad af overensstemmelse 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 105, 
stk. 1, og artikel 145, første led, 
under henvisning til henstilling fra Kommissionen af . . . 
1989, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Det Europæiske Råd besluttede på sit møde den 26. og 
27. juni 1989 i Madrid, at første etape af gennemførelsen 
af Den Økonomiske og Monetære Union skal indledes 
den 1. juli 1990; 
i henhold til Traktatens artikel 102A og af hensyn til 
gennemførelsen af første etape af Den Økonomiske og 
Monetære Union er det nødvendigt at øge konvergensen 
i medlemsstaternes økonomiske resultater henimod en inden for den økonomiske politik i Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskabs medlemsstater (x). 
2. Rådets direktiv 74/121/EØF af 18. februar 1974 om 
stabilitet, vækst og fuld beskæftigelse i Fælles­
skabet (2). 
Artikel 12 
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. 
(') EFT nr. L 63 af 5. 3. 1974, s. 16. 
O EFT nr. L 63 af 5. 3. 1974, s. 19. 
ikke-inflatorisk vækst samt at styrke den økonomiske og 
sociale samhørighed mellem medlemsstaterne; 
der bør sikres en større konvergens for at opnå stabile 
indenlandske priser, hvilket samtidig er en forudsætning 
for stabile valutakurser, således som det europæiske 
monetære system tilstræber; 
gennemførelsen af første etape af Den Økonomiske og 
Monetære Union vil være koncentreret om gennemfø­
relsen af det indre marked, navnlig fjernelse af alle 
hindringer for finansiel integration, om øget samordning 
af den monetære politik samt om udvidet samarbejde 
mellem centralbankerne på andre områder, der henhører 
under deres kompetence, og i denne forbindelse også 
udvidelse af centralbankernes autonomi; 
reglerne om fastlæggelse af den monetære politik inden 
for en økonomisk og monetær union bør give institutio­
nerne tilstrækkelig autonomi og indeholde en forpligtelse 
til at sikre prisstabilitet, hvilket er af væsentlig betydning, 
for at unionen kan blive en succes; 
med henblik på Den Økonomiske og Monetære Union 
bør der ske en udvidelse og en styrkelse af de opgaver og 
beføjelser, der påhviler Udvalget af Direktionsformænd 
for Centralbankerne — Henstilling til Rådets afgørelse om ændring af afgørelse 64/300/EØF om samarbejdet mellem 
centralbankerne i Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs medlemsstater 
KOM(89) 467 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 26. september 1989) 
(89/C 283/08) 
9. 11. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/9 
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Eneste artikel 
I Rådets afgørelse 64/300/EØF af 8. maj 1964 om 
samarbejdet mellem Centralbankerne i Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskabs medlemsstater (') foretages 
følgende ændringer: 
1) Artikel 2 affattes således: 
»Artikel 2 
Udvalget består af direktionsformændene for 
medlemsstaternes centralbanker og generaldirektøren 
for Institut Monétaire Luxembourgeois. Ved forfald 
kan de udpege en anden repræsentant for deres insti­
tution. 
Kommissionen opfordres som hovedregel til at lade 
sig repræsentere ved et af sine medlemmer på 
udvalgets møder. 
Desuden kan udvalget, hvis det finder det nødven­
digt, opfordre kvalificerede personer, navnlig 
formanden for Det Monetære Udvalg, til at deltage.« 
2) Efter artikel 2 indsættes følgende som artikel 2a: 
»Artikel 2a 
Udvalgets formand opfordres til at deltage i Minister­
rådets møder.« 
3) Artikel 3 affattes således: 
»Artikel 3 
Udvalget har til opgave: 
1) At gennemføre konsultationer om de generelle 
principper og hovedlinjerne i centralbankernes 
politik, navnlig med hensyn til kredit-, penge- og 
valutamarkedet, herunder de spørgsmål vedrø­
rende penge- og finansieringsinstitutters samt 
kapitalmarkedernes stabilitet, som måtte henhøre 
under deres kompetence. 
2) Regelmæssigt at udveksle oplysninger om de 
vigtigste foranstaltninger, der falder ind under 
(') EFT nr. 77 af 21. 5. 1964, s. 1206/64. centralbankernes kompetence, samt at undersøge 
disse foranstaltninger. Udvalget konsulteres 
normalt, inden der træffes nationale afgørelser om 
den monetære politik, såsom fastsættelse af årlige 
penge- og kreditpolitiske mål. 
3) At fremme samordningen af medlemsstaternes 
monetære politik for at sikre, at det europæiske 
monetære system fungerer tilfredsstillende, og for 
at gennemføre systemets målsætning, den mone­
tære stabilitet. 
4) At afgive udtalelse om den monetære politik og 
valutakurspolitikken generelt samt om de foran­
staltninger, der træffes i de enkelte medlemsstater, 
for at sikre en konvergerende monetær politik i 
Fællesskabet, som tager sigte på prisstabilitet. 
5) At afgive udtalelse til de enkelte regeringer og 
Ministerrådet om politiske foranstaltninger, der vil 
kunne påvirke Fællesskabets interne og eksterne 
monetære situation og navnlig det europæiske 
monetære system. 
Ved udførelsen af sine opgaver følger udvalget udvik­
lingen i valutaforholdene i og uden for Fællesskabet. 
Udvalget udarbejder årligt en rapport om sin virk­
somhed og om de monetære og finansielle forhold i 
Fællesskabet, som sendes til Ministerrådet, til Europa-
Parlamentet og til Det Europæiske Råd. 
Udvalget kan bemyndige sin formand til at offentlig­
gøre resultatet af dets drøftelser.« 
4) Efter artikel 3 indsættes som artikel 3a: 
»Artikel 3a 
Udvalgets medlemmer, der repræsenterer deres insti­
tutioner, udfører deres arbejde i udvalget i overens­
stemmelse med deres ansvar og under hensyn til 
Fællesskabets målsætninger.« 
5) Artikel 5 affattes således: 
»Artikel 5 
Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden. Det kan 
nedsætte underudvalg og selv oprette sekretariat og 
undersøgelsesinstanser.«