KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
COM(94) 669 endelig udg. 
Bruxelles, den 21.12.1994. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
DEN EUROPÆISKE UNIONS PRIORITERINGER TIL VERDENSTOPMØDET 
OM SOCIAL UDVIKLING I KØBENHAVN I MARTS 1995 

Indledning 
Globaliseringen af økonomien og de teknologiske fremskridt øger hele tiden den gensidige 
afhængighed mellem nationerne. Samtidig vokser modsætningen mellem rige og fattige i 
og mellem de forskellige lande. Således opstår nye udviklingspoler, samtidig med at andre 
regioner endnu ikke kan drage fordel af udviklingen og tværtimod synker dybere og 
dybere ned i fattigdom. På samme måde oplever alle lande, både de industrialiserede lande 
og udviklingslandene, en tvedeling af samfundet: de erhvervsdrivende, som er grundlaget 
for produktive indtjeninger eller som er i stand til at udnytte globaliseringen, far deres 
situation forbedret, medens andre, særlig de mindre kvalificerede, udstødes af 
arbejdsmarkedet, bliver "fattige arbejdere" eller forvises til den uformelle økonomi og 
gradvis dømmes til marginalisering. De stærke spændinger som følge af strukturbetinget 
arbejdsløshed, yderste fattigdom og udstødelse af samfundet findes således i alle lande og 
forværres yderligere ved vandringer og familiestrukturens udvikling, som bidrager til 
isolering og øger de svagestes sårbarhed. 
Denne udvikling går stik imod værdier som retfærdighed og solidaritet i FN-Pagten og 
truer den interne stabilitet i vore samfund; den giver næring til nationalistiske og 
fundamentalistiske bevægelser, kilde til regionale spændinger og udklækningssted for 
international terrorisme; den rejser tvivl om den globale udvikling mod demokrati og 
stabilitet samt frihandel, frie kapitalbevægelser og markedsøkonomi og truer således 
sikkerheden og freden i verden. 
Det sociale topmøde er et led i FN's konferencer om den menneskelige udvikling, som 
tidligere konferencerne i Rio, Wien og Cairo og den kommende konference i Beijing. 
Mødet bør benyttes som anledning til at uddybe verdens bevidsthed om denne uligevægt. 
Konklusionerne vil give mulighed for at få omlagt de nationale økonomiske systemer og 
det internationale samarbejde mod større lighed og solidaritet, en nødvendig forudsætning 
for stabil vækst og en bæredygtig udvikling. 
Den Europæiske Union - der som et af sine første mål har "at fremme afbalancerede og 
varige økonomiske og sociale fremskridt" (artikel B i de fælles bestemmelser i traktaten 
om oprettelse af Den Europæiske Union) - vil bidrage med sine erfaringer til en sådan 
uddybning. Den ønsker på det sociale topmøde at gøre sig til talsmand for de principper 
og målsætninger, der er defineret i det følgende, og sørge for ressourcer og opfølgning til 
at gennemføre disse. 
1. Principper 
For det første social udvikling og demokrati uadskillelige elementer; respekten for 
menneskerettighederne indebærer deltagelse i det civile samfund, særlig gennem dialog 
mellem arbejdsmarkedets partere. 
Det er nødvendigt at skabe integration mellem den sociale og den økonomiske 
politik, således at man hele tiden tilpasser sig en verden i konstant udvikling. 
Åbne markeder og frie markedskræfter kombineret med passende makro-økonomiske 
politikker er en uerstattelig kilde til dynamik. Men strukturforanstaltninger, både nationalt 
og internationalt, må samtidig indgå i den øknomiske politik for at sikre varig vækst og 
forhindre, at der opstår alt for store uligheder. Ofte forfølges målene varighed og 
fattigdomsbekæmpelse med samme foranstaltninger til at udmønte væksten i stigende 
beskæftigelse, sikre effektiv og lige adgang til de produktive ressourcer (jord, kredit, 
uddannelse), levering af offentlige ydelser og goder, som skal fremme respekten for 
menneskets værdighed og afhjælpe den største fattigdom (drikkevand, fødevarer, boliger, 
miljø, bistand), forbedre mulighederne for lige vilkår (ligestilling mellem kvinder og 
mænd, uddannelse, træning, kultur), sikre et minimum af solidaritet i skæbnebestemte 
situationer (sygdom, arbejdsulykker) og lette arbejdstagernes mobilitet og integration 
(uddannelse, arbejdsmarkedets funktion). Det er også nødvendigt at styrke den sociale 
integration, navnlig vandrende arbejdstageres. 
EU har påtaget sig at sikre en bedre sammenhæng mellem de forskellige områder i 
økonomisk og social politik med udtrykkelig prioritering af beskæftigelsen; det er formålet 
med de to hvidbøger, Kommissionen har forelagt, den ene om vækst, 
konkurrencedygtighed og beskæftigelse, den anden om socialpolitik, og handlingsplanen 
for bekæmpelse af arbejdsløsheden på kort og længere sigt; dette indgår også som et 
væsentligt spørgsmål i de større retningslinjer for Fællesskabets økonomiske poliltik. 
Hvidbogen om socialpolitik omfatter en global strategi for, hvordan man kan styrke og 
udbygge Unionens foranstaltninger på det socialpolitiske område. Den understreger , at 
selv en omfattende forøgelse af beskæftigelsen ikke er tilstrækkelig til at afskaffe social 
marginalisering og fattigdom, og at der må andre bestræbelser til for at anspore til 
solidaritet og samle alle parter i kampen mod menneskers udstødelse af samfundet, i første 
række medlemsstaterne og de nationale, regionale og lokale myndigheder. 
2. Målsætninger 
Blandt de målsætninger, der allerede er indskrevet i udkastet til FN's politiske erklæring til 
det sociale topmøde, bør EU tage udgangspunkt i retningslinjerne i hvidbogen om den 
sociale politik og i særlig grad drage omsorg for: 
(a) multilateralt, 
at alle lande sætter sig konkrete mål for den sociale udvikling, fordelt over et tidsrum i 
forhold til deres respektive udviklingsniveau; dvs. mål for ernæringsniveau, 
grunduddannelse, boliger, adgang til drikkevand og basisanitet, uddannelse, sundhed, 
beskæftigelse, lige adgang til markedet og de produktive ressourcer, sociale 
sikringssystemer som skal indføres gradvis, højere undervisning og efter- og 
videreuddannelse 
at skabe fremgang i de sociale rettigheder med henvisning til ILO-konventioneme, 
navnlig konventionen om foreningsfrihed og kolletive forhandlinger, børns arbejde og 
tvangsarbejde, tilskynde landene til at ratificere disse konventioner og sikre, at de 
overholdes. Man kan kun nedbringe fattigdommen ved beskæftigelse og lette den sociale 
integration, hvis det sker under tilfredsstillende arbejdsvilkår De forhandlinger, man 
startede i Marrakech, og som fortsætter i WTO, skal medvirke til at sikre, at den 
internationale handel bidrager til den sociale udvikling 
at man betragter det som et særligt mål for den sociale udvikling at få mindsket de 
store uligheder, der kan konstateres i mange fattige lande og lande med mellemstore 
indkomster som følge af ulige betingelser for adgang til jord, kredit og udannelse, særlig 
for kvindernes vedkommende 
at der sker en bedre koordinering af samarbejds- og bistandspolitik med henblik på 
at realisere målene social udvikling, respekt for de sociale rettigheder og formindskelse af 
de største uligheder 
at den politik, som de internationale institutioner som især IMF og Verdensbanken 
anbefaler og støtter, integrerer den sociale udikling, navnlig med hensyn til 
strukturtilpasning 
at de frie kapitalbevægelser mellem landene, som har vist sig væsentlige for 
udviklingen i Syd og moderniseringen i Øst, foregår inden for lovrammer, således at man 
undgår, at kostbare ressourcer til udvikling omdirigeres til kriminelle aktiviteter 
(narkotika, korruption, terrorisme) eller unddrages beskatning. 
(b) bilateralt bør EU søge at indgå gensidige forpligtelser med lande, som får finansiel 
bistand eller handelspræferencer fra Fællesskabet, om: 
at ratificere de nævnte multilaterale forpligtelser og overholde dem i praksis 
at prioritere jobskabelse og fattigdomsbekæmpelse, især ved reduktion af 
ulighederne, i programmerne om udviklingssamarbejde mellem EU og de forskellige 
partnere for at fa integreret disse målsætninger i landenes interne politikker 
at prioritere bistand og handelspræferencer til lande, som rent faktisk anvender 
konkrete effektive strategier for den sociale udvikling 
specielt over for Afrika, at EU via sine forskellige bistands- og 
samarbejdsinstrumenter støtter landene i at styrke deres indsats for at opnå en bedre 
position i verdenshandelen og begunstige investeringsfremme 
at det for landene i Central- og Østeuropa er vigtigt, at reformerne hurtigst muligt 
giver konkrete resultater, og at man samtidig træffer foranstaltninger til at nedsætte risici 
ved de sociale følger af den igangværende omlægning for de dårligst stillede grupper. EU 
må i højere grad tage hensyn til udviklingens sociale dimension i programmerne for støtte 
til økonomiske og politiske reformer. 
3. Midler: ressourcer og kontrol 
(a) ressourcer 
Man bør undgå, at debatten udelukkende komme til at fokusere på målet med 0,7% i 
offentlig udviklingsbistand; det er stadig et vigtigt mål, og man bør især tilskynde de 
lande, som er længst fra målet, for at sikre en bedre fordeling af bestræbelserne. Desuden 
bør forholdet omkostninger/effektivitet og selektiv offentlig udviklingsbistand forbedres. 
Spørgsmålet om ressourcer til udviklingen bør imidlertid tages op i et meget bredere 
perspektiv i forbindelse med landenes interne politik og eksportens voksende rolle samt de 
private kapitalstrømme Nord-Syd via de liberaliserede internationale markeder. 
Grundlaget for at fremskaffe tilstrækkelige ressourcer til udvikling og udnytte dem 
effektivt består i at øge den globale opsparing gennem de nødvendige makro­
økonomiske politikker på nationalt niveau, især absorbering af for store budgetunderskud, 
og at forbedre effektiviteten af investeringer takket være liberaliseringen af de 
internationale finansmarkeder og interne strukturpolitikker rettet mod effektivitet og 
lighed - ved at sikre effektivadgang til de produktive ressourcer og til markederne, bl.a. 
for at begunstige den uformelle sektors gradvise integrering i økonomien. Især 
udviklingslandene og lande i økonomisk overgang, som anvender strategier for social 
udvikling, anbefales at foretage en omlægning af de offentlige udgifter, bl.a. ved 
nedbringelse af alt for høje militærudgifter, mod helt præcise mål for den sociale udvikling 
og indføre retfærdige skattesystemer med progressiv beskatning af alle indkomster efter 
betydning. Det vil være lettere at reducere militærudgifterne, hvis det regionale 
samarbejde styrkes med henblik på at skabe en atmosfære af tillid og øget stabilitet. 
Ved at støtte landenes interne politikker for mobilisering af ressourcer til udvikling bør det 
internationalt samfund for sin part ved liberalisering af markederne, tilskynde til 
kapitalstrømme, overførsel af teknologi og know-how, bl.a. via joint-venture-selskaber, til 
udviklingslandene og lande, der befinder sig i en overgangsperiode. Vigtigt i denne 
forbindelse er ratificeringen af aftalerne i Uruguay-runden og gennemførelsen i WTO af 
dagsordenen fra Marrakech, også med hensyn til forholdet mellem handel og udvikling. På 
samme måde er det nødvendigt at forbedre effektiviteten af den offentlige 
udviklingsbistand og lette gældsbyrden for de stærkt forgældede lande - som landene i 
Afrika. Også de lande, der befinder sig i en overgangsperiode, bør modtage støtte til deres 
indsats. 
(b) opfølgningsmekanismer 
Ansvaret for opfølgning af det sociale topmøde ligger først og fremmest på nationalt 
niveau. Samtidig er topmødet en enestående anledning til, at man i højere grad betragter 
problemerne vedrørende den sociale udvikling i et mere integreret perspektiv i FN-regi. 
FN bør fremstå som et forum, hvor landene kan udveksle erfaringer i forbindelse med de 
tre hovedemner for topmødet. Alle opfølgningsmekanismer må fungere inden for de 
bestående institutioner. Man bør tage hensyn til Generalforsamlingens rolle, ECOSOC og 
en fornyet Kommission for Social Udvikling. Det er også vigtigt, at FN-organerne, de 
særlige agenturer, Bretton Woods-institutionerne og WTO går aktivt ind i 
opfølgningsarbejdet på deres respektive kompetenceområder. Det sociale topmøde skal 
også understrege, at det er nødvendigt at følge en sammenhængende, samordnet metode 
for den sociale udvikling og styrke samarbejdet mellem FNs organer og agenturer, særlig 
ILO, Bretton Woods-institutionerne og WTO. 
Konklusion 
Verdenstopmødet om social udvikling bør give den økonomiske globalisering mening og 
sætte en udvikling centreret om mennesket og baseret på en samling fælles principper og 
regler for alle kontinenter og lande som mål, således at man kan forebygge mod 
konfrontationer og sikre et maksimum af udveksling og samarbejde landene imellem De 
nationale politikker bør inden for en verdensorden, hvis mål og normer for lighed og 
social fremgang er integreret i politikker for stabil vækst og bæredygtig udvikling, 
udtrykkelig tage sigte på at nedbringe fattigdommen, fremme produktiv beskæftigelse og 
sikre social integration, samtidig med at miljøet bevares. 
Nationalt bør man først og fremmest sætte ind på at forebygge mod og bekæmpe 
fattigdom og udstødning af samfundet ved at sikre, at der er effektiv og retfærdig adgang 
for alle, både mænd og kvinder, til de produktive ressourcer og markeder samt til et 
minimum af social sikkerhed. Men skal fattigdommen udryddes, og den sociale integration 
øges, kræver det tillige en systematisk aktion, der tager fat om alle de dybereliggende 
årsager; deltagelse baseret på demokrati og menneskerettigheder, herunder ligebehandling 
af mænd og kvinder,dækning af de mest nødvendige behov som gode boliger, fødevarer 
og sundhedsfaciliteter, takket være hele samfundets solidaritet, uddannelse og træning, må 
danne grundlaget for denne aktion. Desuden bør frivillige organisationer på borgerniveau 
støttes i deres arbejde af staten og de regionale og lokale myndigheder. 
Internationalt bør man sikre respekten for menneskerettighederne og demokratiet og 
opfordre til multilaterale forhandlinger om sociale normer i bl.a. ILO og ECOSOC; 
normerne bør indgå i den politik, der føres af de forskellige agenturer og organisationer 
under FN, WTO, IMF og Verdensbanken, som også skal fastsætte tydelige, konkrete mål 
for den menneskelige udvikling. 
Den bilaterale og multilaterale bistand til sociale programmer bør styrkes og støtte den 
nødvendige overførsel af interne ressourcer til den menneskelige udvikling, særlig inden 
for de offentlige budgetter. 
Der bør systematisk være kontrol med de nationale politikker og det internationale 
samarbejde, for at man kan notere betydelige fremskridt på det næste sociale topmøde, 
som skal afholdes i år 2005. 
Den Europæiske Union vil fortsætte bestræbelserne for at skabe de nødvendige nye 
arbejdspladser til at forhindre social udstødelse, bl.a. ved at sikre større åbning af sine 
markeder, og i samme perspektiv puste nyt liv i socialsikringsordningerne. Den vil 
således sigte mod fattigdommens udryddelse og integration af alle samfundskomponenter. 
Den Europæiske Union er som den største yder af udviklingsbistand fast besluttet på 
fortsat at yde et betydeligt bidrag til en international aktion, både vedrørende multilateralt 
forhandlede normer og konventioner og samarbejdet med udviklingspartnerne. 

ISSN 0254-1459 
KOM(94) 669 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 04 05 11 
Katalognummer : CB-CO-94-705-DA-C 
ISBN 92-77-84520-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg