Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse"

(2002/C 48/01)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 26. april 2001 under henvisning til EF-traktatens artikel 95 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Paulo Barros Vale til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 21. november 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 386. plenarforsamling af 28.-29. november 2001, mødet den 28. november 2001, følgende udtalelse med 104 stemmer for, 2 imod og 1 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1 Behovet for dette direktiv stammer fra det klima af retsusikkerhed, som betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer, centralbanker og deltagere på de finansielle markeder står overfor.

1.2 For at mindske denne usikkerhed og tilvejebringe en beskyttelse af de forskellige aktører har flere medlemsstater indført en netting-lovgivning eller i visse tilfælde revideret deres allerede gældende regler på området.

1.3 Der blev taget et afgørende skridt i retning af oprettelsen af en konsekvent juridisk ramme for betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer med vedtagelsen af direktivet om endelig afregning.

1.4 Det ovenfor nævnte direktiv er den hidtil eneste form for lovgivning i EU, der regulerer grænseoverskridende sikkerhedsstillelse i forbindelse med finansielle transaktioner, og derfor finder Kommissionen det i sin "Handlingsplan for finansielle ydelser" vigtigt, at der vedtages et direktiv om grænseoverskridende brug af sikkerhedsstillelse.

1.5 Det foreliggende direktiv skal gælde for garantier i form af kontanter, værdipapirer og kortfristede transaktioner.

1.6 De omfattede aktører er kun de offentlige myndigheder og centralbankerne, finansieringsinstitutter, som er underlagt en tilsynsordning og kollektive personer, hvis kapitalgrundlag eller bruttoaktiver på det tidspunkt, hvor den finansielle sikkerhed rent faktisk leveres, overstiger henholdsvis 100 mio. EUR og 1 mia. EUR (ifølge det senest udarbejdede regnskab, som er offentliggjort inden for højest 2 år før det tidspunkt).

1.7 Sigtet med direktivet er ifølge Kommissionen følgende:

- at sikre, at der eksisterer effektive og rimelig enkle ordninger for sikkerhedsstillelse i henhold til enten en struktur for overdragelse af ejendomsret eller pantsætning;

- at give aftaler om sikkerhedsstillelse begrænset beskyttelse mod visse regler i insolvenslovgivningen, især dem, der kunne være til hinder for en effektiv realisering af sikkerheden eller kunne sætte spørgsmålstegn ved gyldigheden af sådanne teknikker som slutafregning, tilvejebringelse af supplerende sikkerhed og substitution af sikkerhed;

- at skabe retssikkerhed med hensyn til lovvalgsreglerne for dematerialiserede værdipapirer, der anvendes som sikkerhed i en grænseoverskridende sammenhæng ved at udvide princippet i artikel 9, stk. 2, i direktivet om endelig afregning;

- at begrænse de administrative byrder, der påvirker brugen af sikkerhedsstillelse på de finansielle markeder enten ved oprettelse eller håndhævelse af aftaler om sikkerhedsstillelse;

- at sikre, at aftaler om pantsætning anerkendes som gyldige ligesom for repo'ers vedkommende.

2. Generelle bemærkninger

2.1 ØSU accepterer og støtter eksistensen af mekanismer, der kan sætte skub i og lette processen med henblik på sikkerhedsstillelse. Det mener dog, at visse aspekter bør gives større opmærksomhed med henblik på at undgå krænkelsen af principperne om markedsbalance og ligebehandling for loven.

2.2. Det foreliggende direktivforslag indebærer, at den finansielle sikkerhed, som i dag fungerer i form af pantsættelse, konkret overgår til sikkerhedshaverens ejendom, såfremt der er indgået aftale mellem parterne. Denne vigtige ændring rejser en række spørgsmål:

2.2.1 Direktivet skal omsættes til de enkelte medlemsstaters nationale lovgivning og kan vise sig at være uforeneligt med deres eksisterende lovgivning. En række medlemsstater har allerede udtrykt tvivl om denne sag i Rådet, og det er ikke indlysende, at omsætningen til national ret vil ske uden problemer.

2.2.2 Det forekommer ligeledes vigtigt at oprette et realtidsinformationssystem om finansiel sikkerhedsstillelse til de forskellige aktører og kreditorer, således at der er gennemsigtighed vedrørende de aktiver, der er til rådighed på et givet tidspunkt. Da denne mekanisme er ny, er det nødvendigt med stor gennemsigtighed for at gøre den troværdig.

2.2.3 Der er også behov for klarhed i forbindelse med situationer, hvor der er tale om misligholdelse; det er afgørende, at alle de situationer, hvor der kan kræves gennemførelse af garantien, specificeres fra starten; ellers kan der opstå alvorlige situationer, som kan sætte det foreslåede system i miskredit.

3. Særlige bemærkninger

3.1 Det er nødvendigt at specificere, hvad der er den "reelle årsag" til, at garantien kræves indløst, så man undgår misbrug af direktivet; den anførte årsags lovlighed bør også kontrolleres.

3.2 Det er vigtigt at gøre det klart, om de aktiver, der eventuelt gives som garanti inden for direktivets anmeldelsesområde, er begrænset til dem, som sikkerhedsstilleren reelt er ejer af, eller om der også er tale om andre aktiver, som er deponeret hos ham af tredjeparter.

3.3 Det er vigtigt at afgrænse direktivets anvendelsesområde til professionelle instanser eller specialisters aktivitet, således at dets målsætninger ikke undermineres i lyset af dette områdes teknisk-juridiske kompleksitet.

3.4 Det er afgørende at tage hensyn til, at der skabes præcedens, som vil kunne påberåbes med henblik på at udvide den til andre typer kreditorer, hvorved principperne i konkursretten vil blive fordrejet. Og det er vigtigt at tage hensyn til kreditorernes beskyttelse ud fra princippet om kreditorrettighedernes universalitet og afgøre, om dette princip berøres af de foreslåede betingelser.

3.5 Sikkerhedsstilleren bør nyde godt af beskyttelsesforanstaltninger i tilfælde af, at sikkerhedshaveren er insolvent.

3.6 Betingelserne for anvendelse af direktivet i forbindelse med debitors finansielle omstrukturering - i modsætning til konkurs - forekommer heller ikke klare. Der er tale om to meget forskellige situationer med forskellige konsekvenser, som anvendelsen af de foreslåede principper skal tilpasses til.

4. Forslag til gennemsigtighedsmekanismer og generel kreditorbeskyttelse

4.1 ØSU kan ikke acceptere, at denne nye mekanisme anvendes, uden at man samtidig fastlægger en informationsmekanisme, hvortil der er fri adgang og som frit kan konsulteres, og som gør det muligt i realtid at få adgang til samtlige garantier af den type, som de forskellige involverede aktører tilbyder.

4.2 Den omtalte obligatoriske registerdatabase kunne oprettes i den europæiske centralbank eller i en anden uafhængig og troværdig institution / instans, som samtidig skal forvalte basen i overensstemmelse med normer baseret på de generelle principper om forsigtighedstilsyn.

4.3 Kun et system, hvori samtlige former for sikkerhedsstillelse af denne art er registreret, og som er frit tilgængeligt, så længe disse garantier er gældende, kan skabe den nødvendige gennemsigtighed og sikkerhed for samtlige kreditorer, leverandører, aktionærer, ligesom andre kan få et klart indtryk på hvilket som helst tidspunkt af sikkerhedsstillerens reelle formuemæssige situation.

5. Slutbemærkning

5.1 Det foreslåede direktivforslag bør udbygges på baggrund af dets betydning, specificitet og konsekvenserne for den eksisterende lovgivning. Der bør indføres ændringer, som gør anvendelsen af forslaget mere gennemsigtig og sikker, og som sikrer, at principperne vedrørende kreditorernes generelle beskyttelse og deres rettigheders universalitet ikke fordrejes. ØSU ønsker at få lejlighed til at udtale sig om et nyt forslag fra Kommissionen, som tager hensyn til de i denne udtalelse udtrykte synspunkter.

Bruxelles, den 28. november 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg