DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/19

Høringskonsulentens endelige rapport i sag COMP/39.116 — Coca-Cola

(efter artikel 15 og 16 i Kommissionens afgørelse (2001/462/EF, EKSF) af 23. maj 2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager — EFT L 162 af 19.6.2001, s. 21)

(2005/C 239/09)

(EØS-relevant tekst)

Udkastet til beslutning vedrører udbuddet af kulsyreholdige læskedrikke i EU, Island og Norge gennem den såkaldte »take home«-kanal og »on premise«-kanal, dvs. de to afsætningskanaler for henholdsvis forbrug i hjemmet og på udskænkningssteder. Beslutningen er rettet til The Coca-Cola Company (»TCCC«) og dets tre største tapperier, Bottling Holdings (Luxembourg) sarl, Coca-Cola Erfrischungsgetränke AG og Coca-Cola Hellenic Bottling Company SA (i det følgende benævnt »parterne«).

I henhold til artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 17 af 6. februar 1962 modtog Kommissionen i 1996, 1999 og 2001 klager over, at TCCC og dets tapperier misbrugte deres dominerende stilling. Kommissionen gennemførte kontrolundersøgelser efter artikel 14, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 17 i parternes lokaler i Østrig, Belgien, Danmark, Tyskland og Det Forenede Kongerige i 1999 og 2000.

Den 29. september 2004 indledte Kommissionen en procedure med henblik på vedtagelse af en beslutning efter kapitel III i forordning (EF) nr. 1/2003.

I den foreløbige vurdering, der blev vedtaget den 15. oktober 2004 i henhold til artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003, gav Kommissionen udtryk for, at der kunne være konkurrencemæssige problemer forbundet med TCCC's og dets tapperiers forretningspraksis i forbindelse med udbud af kulsyreholdige læskedrikke, og det gjaldt eksklusivitetskrav, vækst- og målrabatter, dvs. rabatter betinget af, at kunderne øgede deres indkøb eller realiserede bestemte indkøbsmål, og påvirkning af markedsstyrken mellem forskellige produktkategorier.

Den 19. oktober 2004 afgav parterne tilsagn til Kommissionen som følge af den foreløbige vurdering.

Kommissionen offentliggjorde den 26. november 2004 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende i henhold til artikel 27, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1/2003 med et resumé af sagen og parternes tilsagn samt en opfordring til andre interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til tilsagnene inden en måned efter offentliggørelsestidspunktet (»markedstesten«) (1). Gennem meddelelsen blev offentligheden underrettet om Kommissionens betænkeligheder med hensyn til konkurrenceforholdene og parternes tilsagn, og andre interesserede parter blev opfordret til at fremsætte bemærkninger. Som reaktion på meddelelsen modtog Kommissionen 33 bemærkninger fra andre interesserede parter, heraf 19 fra »on premise«- og »take home«-virksomheder og 14 fra udbydere af drikkevarer. Bemærkningerne var generelt positive, idet de bekræftede, at tilsagnene ville kunne fjerne Kommissionens betænkeligheder. Bemærkningerne fik ikke Kommissionen til at tage de betænkeligheder, som den havde givet udtryk for i sin foreløbige vurdering, op til revision og gav heller ikke grund til nye betænkeligheder.

Den 21. januar 2005 underrettede Kommissionen parterne om de bemærkninger, den havde modtaget fra andre interesserede parter i forbindelse med markedstesten. Den 25. februar 2005 foreslog parterne at ændre deres tilsagn.

Kommissionen er nu nået frem til den konklusion, at der, med forbehold af artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003, ikke længere er nogen grund til at gribe ind i den foreliggende sag i betragtning af de tilsagn, som parterne afgav på grund af Kommissionens foreløbige vurdering, og som senere blev ændret af hensyn til bemærkningerne fra andre interesserede parter.

Hverken parterne eller andre virksomheder havde henvendt sig til høringskonsulenten i anledning af markedstesten. Der blev ikke fremsat anmodninger om supplerende oplysninger. Parterne bekræftede, at Kommissionens tjenestegrene havde givet dem tilstrækkelige oplysninger til, at de kunne udarbejde tilsagn, som kunne rette op på de forhold, der blev påpeget i den foreløbige vurdering.

På baggrund af ovenstående giver sagen ikke anledning til yderligere bemærkninger med hensyn til kontradiktionsretten.

Bruxelles, den 26. maj 2005 Serge DURANDE

(1) EUT C 289 af 26.11.2004, s. 10.