Formanden for Rådet udpeger den person, som på Unionens vegne er beføjet til at give meddelelse som omhandlet i aftalens artikel 17.16, stk. 2), med henblik på at udtrykke Unionens samtykke i at blive bundet af aftalen.

(4)I overensstemmelse med aftalens artikel 17.20 tillægger aftalen ikke nogen rettigheder og pålægger ikke nogen forpligtelser for personer i Unionen ud over de rettigheder og forpligtelser, som er opstået mellem parterne i henhold til folkeretten —

(2)I henhold til artikel 218, stk. 7, i TEUF bør Kommissionen bemyndiges til på Unionens vegne at godkende den holdning i Udvalget om Investering, Handel med Tjenesteydelser, Elektronisk Handel og Offentlige Udbud, som Unionen skal indtage til visse ændringer af aftalen, der skal vedtages ved en forenklet procedure i henhold til aftalens artikel 9.20 eller, for så vidt angår de enheder, der er anført i afdeling A til C i bilag 9-A og 9-B i henhold til aftalens artikel 9.23.

(1)I overensstemmelse med Rådets afgørelse nr. [XX] blev frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og Den Socialistiske Republik Vietnam (i det følgende benævnt "aftalen") undertegnet den [XX XXX 2019] med forbehold for dens indgåelse på et senere tidspunkt.

Kommissionen er opmærksom på den balance, der skal findes mellem at videreføre EU's reformerede investeringspolitik og EU-medlemsstaternes særlige behov med hensyn til udøvelsen af delt kompetence på disse områder. Kommissionen har således ikke fremsat forslag om midlertidigt at anvende aftalen om investeringsbeskyttelse. Såfremt medlemsstaterne ønsker et forslag om midlertidig anvendelse af aftalen om investeringsbeskyttelse, er Kommissionen imidlertid parat til at fremsætte et sådant forslag.

Ligeledes i overensstemmelse med forhandlingsdirektiverne vil den investeringsbeskyttelsesaftale, som Kommissionen har forhandlet på plads, give investorerne adgang til en moderne og reformeret investeringstvistbilæggelsesmekanisme. Dette system sikrer, at investeringsbeskyttelsesreglerne overholdes, og søger at finde den rette balance mellem beskyttelse af investorer på en gennemsigtig måde og beskyttelse af statens ret til at regulere med henblik på at opnå samfundspolitiske mål. Ved aftalen etableres der et stående internationalt og fuldt uafhængigt tvistbilæggelsessystem, bestående af en permanent første instans og en appelret, der skal forestå tvistbilæggelsesprocedurer på en gennemsigtig og upartisk måde.

Kommissionen har i overensstemmelse med de mål, der er opstillet i forhandlingsdirektiverne, sikret, at EU's investorer og deres investeringer i Vietnam gives en retfærdig og rimelig behandling og ikke diskrimineres i forhold til vietnamesiske investeringer, der befinder sig i samme situation. Samtidig beskytter investeringsbeskyttelsesaftalen EU's investorer og deres investeringer i Vietnam imod ekspropriering, medmindre det sker i almenvellets interesse, på lovformelig vis, på et ikke-diskriminerende grundlag og mod øjeblikkelig betaling af en tilstrækkelig og effektiv erstatning i henhold til en rimelig markedsværdi af de eksproprierede investeringer.

Investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam vil sikre et højt niveau af investeringsbeskyttelse, samtidig med at EU's og Vietnams ret til at regulere og søge at opnå legitime samfundspolitiske mål, eksempelvis beskyttelse af folkesundheden, sikkerheden og miljøet.

7)et omfattende kapitel om handel og bæredygtig udvikling, som tager sigte på at sikre, at handelen understøtter arbejdstagerrettigheder, miljøbeskyttelse og social udvikling og fremmer bæredygtig forvaltning af skove og fiskepladser. Heri er der medtaget tilsagn om effektivt at anvende internationale standarder og om at arbejde på at ratificere en række internationale konventioner. I kapitlet gøres der desuden rede for, hvordan arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet skal inddrages i gennemførelsen og overvågningen af aftalen og

5)Vietnams tilsagn om at mindske eller afskaffe told på import fra EU og billigere adgang for europæiske virksomheder og forbrugere til produkter med oprindelse i Vietnam

3)fjernelse af tekniske og lovgivningsmæssige hindringer for handel med varer, såsom dobbelttestning, især gennem fremme af anvendelse af velkendte tekniske og lovgivningsmæssige standarder i EU's sektorer for motorkøretøjer, lægemidler, medicinsk udstyr og grøn teknologi

2)nye muligheder for EU's tilbudsgivere for at deltage i udbud i Vietnam, der ikke har tilsluttet sig WTO-aftalen om offentlige udbud

1)vidtgående liberalisering af markederne for tjenesteydelser og investeringer, som omfatter tværgående regler om udstedelse af tilladelser og gensidig anerkendelse af eksamensbeviser samt sektorspecifikke regler, der har til formål at sikre lige konkurrencevilkår for EU's virksomheder

Begge disse målsætninger er blevet opfyldt fuldt ud. Aftalen rækker ud over eksisterende WTO-forpligtelser på adskillige områder, såsom tjenesteydelser, offentlige udbud, ikke-toldmæssige hindringer og beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, herunder geografiske betegnelser. På alle disse områder har Vietnam indvilliget i at indgå nye forpligtelser, som går betydeligt ud over det, som landet hidtil har forpligtet sig til i andre aftaler, heriblandt i den omfattende og progressive aftale om et Stillehavspartnerskab.

Under forhandlingen af frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam tilstræbte Kommissionen to hovedmålsætninger: For det første at skabe de bedst mulige betingelser for EU-virksomhedernes adgang til Vietnams marked, og for det andet at fastsætte et nyttigt sekundært referencepunkt (efter aftalerne med Singapore) for EU's øvrige forhandlinger i regionen.

Der skal træffes visse foranstaltninger for at sikre gennemførelsen af aftalen. Disse vil blive truffet inden anvendelsen af aftalen. Der er tale om en gennemførelsesforordning fra Kommissionen, der skal vedtages i henhold til artikel 58, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen, som åbner de i aftalen fastsatte toldkontingenter.

Som fremhævet i meddelelsen "Handel for alle" afsætter Kommissionen stadig flere ressourcer til den effektive gennemførelse og håndhævelse af handels- og investeringsaftaler. I 2017 offentliggjorde Kommissionen den første årlige rapport om gennemførelsen af frihandelsaftaler. Hovedformålet med denne rapport er at give et objektivt billede af gennemførelsen af EU's frihandelsaftaler, som fremhæver de fremskridt, der er gjort, og de mangler, der skal afhjælpes. Hensigten er, at rapporten skal tjene som grundlag for en åben debat og dialog med medlemsstaterne, Europa-Parlamentet og det bredere civilsamfund om frihandelsaftalernes virkemåde og gennemførelse. Rapporten offentliggøres en gang om året og vil dermed give mulighed for regelmæssig overvågning af udviklingen og for at registrere, hvordan de udpegede prioriterede spørgsmål er blevet behandlet. Rapporten dækker frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam fra og med datoen for ikrafttrædelsen.

I henhold til de institutionelle bestemmelser i investeringsbeskyttelsesaftalen skal der nedsættes et udvalg, hvis hovedopgave vil være at overvåge og lette gennemførelsen og anvendelsen af aftalen. Udvalget kan bl.a. — med forbehold af gennemførelsen af hver parts respektive retlige krav og procedurer — beslutte at udpege medlemmerne af investeringsdomstolene, fastsætte deres månedlige vederlag og vedtage bindende fortolkninger af aftalen.

Handelsudvalget får også til opgave at kommunikere med alle berørte parter, heriblandt den private sektor og civilsamfundet, med hensyn til aftalens funktionsmåde og gennemførelsen af den. I aftalen erkender begge parter vigtigheden af gennemsigtighed og åbenhed og forpligter sig til at medtænke offentlighedens synspunkter, således at der trækkes på en bred vifte af synsvinkler i forbindelse med gennemførelsen af aftalen.

I henhold til de institutionelle bestemmelser i frihandelsaftalen skal der nedsættes et handelsudvalg, hvis hovedopgave vil være at overvåge og lette gennemførelsen og anvendelsen af aftalen. Handelsudvalget består af repræsentanter for EU og Vietnam, som skal mødes hvert år eller på anmodning af én af parterne. Handelsudvalget vil få til opgave at føre tilsyn med arbejdet i alle specialudvalg og arbejdsgrupper, der er nedsat i henhold til aftalen (Udvalget om Handel med Varer, Toldudvalget, Udvalget om Sundheds- og Plantesundhedsforanstaltninger, Udvalget om Investeringer, Handel med Tjenesteydelser, Elektronisk Handel og Offentlige Udbud, Udvalget om Handel og Bæredygtig Udvikling, Arbejdsgruppen om Intellektuelle Ejendomsrettigheder, herunder Geografiske Betegnelser, samt Arbejdsgruppen om Motorkøretøjer og Reservedele).

Investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam vil få finansielle virkninger for EU's budget på udgiftssiden. Aftalen bliver EU's tredje aftale (efter den samlede økonomi- og handelsaftale mellem EU og Canada og mellem EU og Singapore), der indfører investeringsdomstolssystemet til tvistbilæggelse mellem investor og stat. Der er for 2019 og fremefter afsat et beløb på 700 000 EUR om året til supplerende udgifter (med forbehold af aftalens ikrafttræden) til finansiering af en permanent struktur bestående af en første instans og en appelret. Samtidig indebærer aftalen brug af administrative ressourcer under budgetpost XX 01 01 01 (Udgifter vedrørende tjenestemænd og midlertidigt ansatte inden for institutionen), idet det skønnes, at der vil blive allokeret én administrator (ét årsværk) til de opgaver, der er forbundet med denne aftale. Dette er angivet i finansieringsoversigten og er underlagt de betingelser, der er nævnt deri.

Frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam vil få finansielle virkninger for EU's budget på indtægtssiden. Det anslås, at der kan være givet afkald på 1,7 mia. EUR i toldafgifter, når aftalen er fuldt gennemført. Dette skøn bygger på den gennemsnitlige importfremskrivning for 2035 uden nogen indgået aftale og angiver det årlige indtægtstab som følge af afskaffelsen af EU's told på import med oprindelse i Vietnam.

Frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam er ikke genstand for Refit-procedurer. Ikke desto mindre indeholder disse aftaler en række bestemmelser, som vil forenkle procedurerne for handel og investeringer og nedbringe omkostningerne i forbindelse med eksport og investeringer, og som dermed vil give flere små virksomheder mulighed for at gøre forretning på begge markeder. Blandt de forventede fordele er: mindre byrdefulde tekniske forskrifter, overensstemmelseskrav, toldprocedurer og oprindelsesregler, beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder samt nedbringelse af sagsomkostningerne ved brug af investeringsdomstolssystemet for fordringshavere, der er SMV'er.

I den handelsbæredygtighedsvurdering, som den eksterne kontrahent foretog, og som blev afsluttet i 2009, blev det konkluderet, at en ambitiøs frihandelsaftale mellem EU og ASEAN ville få betydelige positive virkninger (med hensyn til BNP, indkomst, handel og beskæftigelse) for både EU og Vietnam. Indvirkningerne på nationalindkomsten blev anslået til 13 mia. EUR for EU's vedkommende og 7,6 mia. EUR for Vietnam.

Før og under forhandlingerne blev EU-medlemsstaterne desuden regelmæssigt underrettet mundtligt og skriftligt om de forskellige aspekter af forhandlingerne via Rådets Handelspolitikudvalg. Europa-Parlamentet blev også regelmæssigt underrettet og hørt gennem sit Udvalg om International Handel og især gennem sin overvågningsgruppe for frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam. De tekster, der blev udarbejdet under forhandlingerne, blev løbende rundsendt til begge institutioner under hele forløbet.

Derudover afholdt Kommissionen i juni 2012 en offentlig høring om den kommende bilaterale aftale med Vietnam, som omfattede et spørgeskema med henblik på at indhente oplysninger fra de berørte parter, som siden hjalp Kommissionen til at opstille prioriteter og træffe beslutninger igennem hele forhandlingsforløbet. Der indkom 62 høringssvar, heraf 43 fra brancheforeninger og sammenslutninger, 16 fra individuelle virksomheder og tre fra medlemsstaterne. Svarene repræsenterede en bred vifte af sektorer, deriblandt fødevareindustrien, IKT-branchen, tekstilindustrien, tjenesteydelsessektoren, lægemiddelindustrien, den kemiske industri, metalindustrien, den grønne energisektor, bilindustrien, maskinindustrien samt træ- og papirindustrien. Den skriftlige høring blev fulgt op med møder med en række spørgeskemarespondenter, som var blevet udvalgt, fordi de repræsenterede de sektorer, der var mest følsomme over for udfaldet af forhandlingerne med Vietnam (tekstilindustrien, sektoren for alkoholholdige drikkevarer, lægemiddelindustrien, bilindustrien og IKT-branchen).

I forbindelse med forberedelsen af handelsbæredygtighedsvurderingen rådførte kontrahenten sig med interne og eksterne eksperter, afholdt offentlige høringer i Bruxelles og Bangkok og afholdt bilaterale møder og interviews med civilsamfundets repræsentanter i EU og ASEAN. Høringerne i forbindelse med handelsbæredygtighedsvurderingen udgjorde en platform for at inddrage vigtige interessenter og civilsamfundet i en dialog om handelspolitikken i forhold til Sydøstasien.

Inden de bilaterale forhandlinger med Vietnam blev indledt, foretog en ekstern kontrahent en handelsbæredygtighedsvurdering af frihandelsaftalen mellem EU og ASEAN med henblik på at undersøge de mulige økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger af et tættere økonomisk partnerskab mellem de to blokke.

Ovenstående resultater af den kvantitative analyse undervurderer formentlig de reelle økonomiske virkninger af aftalen, da analysen ikke indregner de forventede fordele ved en forstærket beskyttelse og håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder og liberalisering af direkte udenlandske investeringer i produktionssektorerne og liberalisering af offentlige udbud. Hertil kommer, at det ikke har været muligt at modellere de synergier i de globale forsyningskæder, som frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam vil kunne afføde — navnlig i den bredere kontekst af en igangværende indsats for yderligere at styrke EU's økonomiske forbindelser med ASEAN-blokken — men at disse synergier kan forventes at blive betydelige.

Ifølge yderligere skøn i den økonomiske modellering vil EU's nationalindkomst kunne stige med over 1,9 mia. EUR i 2035 som følge af frihandelsaftalen, mens Vietnams nationalindkomst kan stige med 6 mia. EUR i samme periode. Den store forskel i forventede fordele skyldes de store forskelle i den relative betydning af EU og Vietnam som eksportmarked for hinanden.

Afskaffelsen af bilaterale tariffer og eksportafgifter og reduktionen af de ikke-toldmæssige handelshindringer, der påvirker grænseoverskridende udveksling af varer og tjenester, vil ifølge undersøgelsen øge den bilaterale handel betydeligt. EU's eksport til Vietnam skønnes at ville stige med mere end 8 mia. EUR frem til 2035, mens Vietnams eksport til EU forventes at vokse med 15 mia. EUR. Dette svarer til en stigning i relative tal for EU's eksport til Vietnam med næsten 29 % og Vietnams eksport til EU med næsten 18 %.

Da forhandlingerne med Vietnam var afsluttet, gennemførte en gruppe under ledelse af Generaldirektoratet for Handels cheføkonom en undersøgelse af de forventede økonomiske fordele ved aftalen.

Dette forslag er i overensstemmelse med artikel 218 i TEUF, der fastsætter, at Rådet kan vedtage afgørelser om internationale aftaler. Der findes ingen andre retlige instrumenter, der kan anvendes til at nå det mål, der er omhandlet i forslaget.

Med hensyn til investeringsbeskyttelsesaftalen bekræftede Domstolen, at EU i henhold til artikel 207 i TEUF har enekompetence med hensyn til alle materielle bestemmelser om investeringsbeskyttelse, i det omfang disse finder anvendelse på udenlandske direkte investeringer. Domstolen bekræftede endvidere EU's enekompetence med hensyn til mekanismen for mellemstatslig tvistbilæggelse i forbindelse med investeringsbeskyttelse. Og endelig udtalte Domstolen, at EU har delt kompetence med hensyn til ikke-direkte investeringer og tvistbilæggelse mellem investor og stat (efterfølgende afløst af et investeringsdomstolssystem i investeringsbeskyttelsesaftalen), hvor medlemsstaterne optræder som sagsøgte parter.

Artikel 218, stk. 7, i TEUF er desuden blevet tilføjet som retsgrundlag, idet Rådet bør bemyndige Kommissionen til at godkende Unionens holdning til visse ændringer af frihandelsaftalen i betragtning af, at der i aftalen gives mulighed for fremskyndede og/eller forenklede procedurer for godkendelse af sådanne ændringer. Kommissionen bør derfor bemyndiges til at godkende ændringer eller rettelser, der skal vedtages af Handelsudvalget i henhold til artikel 9.20 (ændring og rettelser af dækningen) og artikel 9.23 (Udvalget om Investering, Handel med Tjenesteydelser, Elektronisk Handel og Offentlige Udbud), for så vidt angår de enheder, der er anført i afdeling A (centrale statslige enheder) til afdeling C (andre omfattede enheder) i bilag 9-A (dækning af offentlige udbud for Unionen) og bilag 9-B (dækning af offentlige udbud for Vietnam).

I lyset af udtalelse 2/15 og i betragtning af, at frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam i alt væsentligt har samme indhold som frihandelsaftalen mellem EU og Singapore, vil alle de områder, der er omfattet af frihandelsaftalen mellem EU og Vietnam, henhøre under EU's kompetence, nærmere bestemt under anvendelsesområdet for artikel 91, artikel 100, stk. 2, og artikel 207 i TEUF. Ligeledes vil alle materielle bestemmelser om investeringsbeskyttelse i henhold til investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam være omfattet af artikel 207 i TEUF, i det omfang disse bestemmelser finder anvendelse på udenlandske direkte investeringer.

Som opfølgning på EU-Domstolens udtalelse 2/15 og i lyset af de derpå følgende omfattende drøftelser mellem EU-institutionerne om handels- og investeringsaftalernes struktur fremlægger Kommissionen resultatet af forhandlingerne med Vietnam i form af to selvstændige aftaler, nemlig en frihandelsaftale og en investeringsbeskyttelsesaftale, ligesom det var tilfældet for resultatet af forhandlingerne mellem EU og Singapore.

Frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam er fuldt ud i overensstemmelse med Unionens politikker og vil ikke kræve, at EU ændrer sine regler, forskrifter og standarder på noget reguleret område. I lighed med alle andre handels- og investeringsaftaler, som Kommissionen har forhandlet på plads, yder frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Vietnam fuld beskyttelse af offentlige tjenesteydelser og sikrer, at regeringernes ret til at regulere i almenhedens interesse bevares fuldt ud i disse aftaler og udgør et grundlæggende princip i dem.

Inden forhandlingerne om frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen havde EU-Udenrigstjenesten ført forhandlinger om en partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Den Socialistiske Republik Vietnam på den anden side, og denne aftale trådte i kraft i oktober 2016. Partnerskabs- og samarbejdsaftalen danner de retlige rammer for at videreudvikle det mangeårige og stærke partnerskab, der allerede eksisterer mellem EU og Vietnam på en lang række områder, deriblandt politisk dialog, handel, energi, transport, menneskerettigheder, uddannelse, videnskab og teknologi, retlige anliggender, asyl og migration.

På grundlag af de forhandlingsdirektiver, der blev vedtaget af Rådet i 2007 og i oktober 2013 udvidet til at omfatte investeringsbeskyttelse, har Kommissionen forhandlet med Vietnam om en ambitiøs og vidtrækkende frihandelsaftale og en investeringsbeskyttelsesaftale med henblik på at skabe nye muligheder og retssikkerhed for, at handelen og investeringerne mellem parterne kan udvikle sig. Begge aftalernes juridisk reviderede tekster er nu offentliggjort og kan tilgås ved at følge dette link:

Den 15. oktober 2013 bemyndigede Rådet Kommissionen til på grundlag af en ny EU-kompetence i henhold til Lissabontraktaten at udvide de igangværende bilaterale forhandlinger med ASEAN-landene til også at omfatte investeringsbeskyttelse.

Den 22. december 2009 principgodkendte Rådet at indlede bilaterale forhandlinger med individuelle ASEAN-lande på baggrund af bemyndigelsen og forhandlingsdirektiver fra 2007, men fastholdt samtidig det strategiske mål om en interregional aftale. Rådet gav også Kommissionen bemyndigelse til i første omgang at indlede bilaterale forhandlinger med Singapore som et første skridt hen imod målet om, når tiden er inde, at indlede lignende forhandlinger med andre relevante ASEAN-lande. EU har efterfølgende indledt bilaterale forhandlinger om frihandelsaftaler med Malaysia (i 2010), Vietnam (i 2012), Thailand (i 2013), Filippinerne (i 2015) og Indonesien (i 2016).

Rådet gav den 23. april 2007 Kommissionen bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en interregional frihandelsaftale med landene i ASEAN. Det underforståede formål hermed var at forhandle sig frem til en interregional frihandelsaftale, men bemyndigelsen gav dog mulighed for at føre bilaterale forhandlinger, hvis det ikke var muligt at nå til enighed om at forhandle i fællesskab med en gruppe ASEAN-lande. I lyset af vanskelighederne med de interregionale forhandlinger har begge parter måttet erkende dødvandet og er enedes om at stille forhandlingerne i bero.

Vietnam er nu blevet EU's næststørste handelspartner i ASEAN, efter Singapore og Malaysia, og EU's samhandel med Vietnam beløb sig i 2017 til 47,6 mia. EUR. Vietnam er én af de hastigst voksende økonomier i ASEAN med en gennemsnitlig BNP-vækst på ca. 6 % i de seneste ti år, og dette niveau forventes at forblive uforandret også fremover. Vietnam er en dynamisk økonomi med over 90 mio. indbyggere og har den hurtigst voksende middelklasse i ASEAN og en ung og fleksibel arbejdsstyrke. Takket være landets høje alfabetiseringsgrad, høje uddannelsesniveau, forholdsvis lave lønninger, gode transportforbindelser og centrale beliggenhed i ASEAN-blokken vælger stadigt flere udenlandske investorer Vietnam som base for deres aktiviteter i landene omkring Mekonfloden og i andre regioner.

De dynamisk voksende økonomier i Sydøstasien udgør med deres 600 millioner forbrugere og hastigt voksende middelklasse vigtige markeder for EU's eksportører og investorer. Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN) tegner sig tilsammen for 227,3 mia. EUR i handel med varer (2017) og 77 mia. EUR i handel med tjenesteydelser (2016) og er EU's tredjestørste handelspartner uden for Europa, næst efter USA og Kina. Samtidig er den samlede beholdning af direkte udenlandske investeringer i ASEAN på 263 mia. EUR (2016), hvilket gør EU til den største udenlandske direkte investor i ASEAN, mens ASEAN som helhed er Asiens næststørste direkte udenlandske investor i EU med en samlet beholdning af direkte udenlandske investeringer på 116 mia. EUR (2016).

EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 17.10.2018 COM(2018) 691 final BILAG

til Forslag til Rådets afgørelse om indgåelse af frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og Den Socialistiske Republik Vietnam



FRIHANDELSAFTALE

MELLEM DEN EUROPÆISKE UNION

OG DEN SOCIALISTISKE REPUBLIK VIETNAM PRÆAMBEL Den Europæiske Union, herefter benævnt "Unionen" eller "EU" og den Socialistiske Republik Vietnam, herefter benævnt "Vietnam" i det følgende under ét benævnt "parterne" eller hver for sig benævnt "part" SOM ANERKENDER deres langvarige og stærke partnerskab baseret på de fælles principper og værdier, der kommer til udtryk i partnerskabs- og samarbejdsaftalen, og deres tætte forbindelser på det økonomiske område samt inden for handel og investeringer SOM ØNSKER at styrke deres forbindelser yderligere som led i og i overensstemmelse med deres forbindelser i almindelighed og er overbevist om, at denne aftale vil skabe et nyt klima for udviklingen i handelen og investeringerne mellem parterne SOM ANERKENDER, at denne aftale vil supplere og fremme bestræbelserne på regional økonomisk integration

SOM ER FAST BESLUTTET PÅ at styrke deres forbindelser på det økonomiske område samt inden for handel og investeringer i overensstemmelse med målet om bæredygtig udvikling i økonomisk, social og miljømæssig forstand og på at fremme handel og investeringer under denne aftale på en måde, der tilgodeser høje niveauer for miljø- og arbejdstagerbeskyttelse og relevante internationalt anerkendte standarder og aftaler

SOM ØNSKER at hæve levestandarden, fremme økonomisk vækst og stabilitet, skabe nye beskæftigelsesmuligheder og forbedre den generelle velfærd, og med henblik herpå bekræfter deres vilje til at fremme liberalisering af handel og investeringer SOM ER OVERBEVIST OM, at denne aftale vil skabe et udvidet og sikkert marked for varer og tjenesteydelser samt stabile og forudsigelige vilkår for handel og investeringer og dermed styrke deres virksomheders konkurrenceevne på de globale markeder SOM BEKRÆFTER deres vilje til at overholde De Forenede Nationers pagt, undertegnet i San Francisco den 26. juni 1945, og tage hensyn til principperne i verdenserklæringen om menneskerettigheder, vedtaget af De Forenede Nationers generalforsamling den 10. december 1948 SOM ANERKENDER betydningen af gennemsigtighed i den internationale handel til gavn for alle berørte parter SOM SØGER at indføre klare og gensidigt fordelagtige regler for deres handel og investeringer samt at begrænse eller fjerne hindringerne for deres indbyrdes handel og investeringer

SOM ER BESLUTTET PÅ at bidrage til en harmonisk udvikling og styrkelse af den internationale handel ved gennem denne aftale at fjerne handelshindringer og undgå at skabe nye hindringer for handel og investeringer mellem parterne, som kunne begrænse fordelene ved denne aftale SOM TAGER UDGANGSPUNKT i deres respektive rettigheder og forpligtelser i henhold til WTO-overenskomsten og andre multilaterale, regionale og bilaterale aftaler og arrangementer, hvori de er part SOM ØNSKER at fremme deres virksomheders konkurrenceevne ved at give dem en forudsigelig reguleringsmæssig ramme for deres handels- og investeringsforbindelser ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:



KAPITEL 1 MÅL OG GENERELLE DEFINITIONER ARTIKEL 1.1 Oprettelse af et frihandelsområde Parterne opretter herved et frihandelsområde i overensstemmelse med artikel XXIV i GATT 1994 og artikel V i GATS. ARTIKEL 1.2 Mål Denne aftale har til formål at liberalisere og lette handel og investeringer mellem parterne i henhold til bestemmelserne i denne aftale.



ARTIKEL 1.3 Partnerskabs- og samarbejdsaftale Med henblik på denne aftale forstås ved "partnerskabs- og samarbejdsaftale" rammeaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Den Socialistiske Republik Vietnam på den anden side om et alsidigt partnerskab og samarbejde, undertegnet i Bruxelles den 27. juni 2012. ARTIKEL 1.4 WTO-aftaler Med henblik på denne aftale forstås ved: a) "landbrugsaftalen": aftalen om landbrug i bilag 1A til WTO-overenskomsten b) "aftalen om offentlige udbud": aftalen om offentlige udbud i bilag 4 til WTO-overenskomsten c) "aftalen om inspektion inden afsendelse": aftalen om inspektion inden afsendelse i bilag 1A til WTO-overenskomsten

d) "aftalen om oprindelsesregler": aftalen om oprindelsesregler i bilag 1A til WTO-overenskomsten

e) "antidumpingaftalen": aftalen om anvendelsen af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 i bilag 1A til WTO-overenskomsten f) "toldværdiansættelsesaftalen": aftalen om anvendelsen af artikel VII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 i bilag 1A til WTO-overenskomsten g) "DSU": forståelsen vedrørende reglerne og procedurerne for tvistbilæggelse i bilag 2 til WTO-overenskomsten h) "GATS": den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser i bilag 1B til WTO-overenskomsten i) "GATT 1994": den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 i bilag 1A til WTO-overenskomsten j) "importlicensaftalen": aftalen om importlicensprocedurer i bilag 1A til WTO-overenskomsten k) "aftalen om beskyttelsesforanstaltninger": aftalen om beskyttelsesforanstaltninger i bilag 1A til WTO-overenskomsten

l) "SCM-aftalen": aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger i bilag 1A til WTO-overenskomsten m) "SPS-aftalen": aftalen om anvendelsen af sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger i bilag 1A til WTO-overenskomsten n) "TBT-aftalen": aftalen om tekniske handelshindringer i bilag 1A til WTO-overenskomsten

o) "TRIPS-aftalen": aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder i bilag 1C til WTO-overenskomsten og p) "WTO-overenskomsten": overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, udfærdiget i Marrakesh den 15. april 1994. ARTIKEL 1.5 Generelle definitioner Medmindre andet er fastsat, forstås i denne aftale ved: a) "dag": en kalenderdag

b) "intern": for så vidt angår lovgivning, love eller administrative forskrifter for henholdsvis Unionen og dets medlemsstater og for Vietnam lovgivning, love eller forskrifter på centralt, regionalt eller lokalt niveau c) "varer": produkter som omhandlet i GATT 1994, medmindre andet er fastsat i denne aftale d) "det harmoniserede system": det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem, herunder alle bemærkninger og ændringer hertil (herefter benævnt "HS")

e) "IMF": Den Internationale Valutafond f) "foranstaltning": enhver foranstaltning truffet af en part, det være sig i form af en lov, forskrift, regel, procedure, afgørelse, administrativ handling eller andet g) "fysisk person fra/i en part": en statsborger i en af EU-medlemsstaterne eller i Vietnam i henhold til deres respektive lovgivning h) "person": en fysisk eller en juridisk person

i) "tredjeland": et land eller territorium uden for aftalens geografiske anvendelsesområde som defineret i artikel 17.24 (territorial anvendelse) j) "UNCLOS": de Forenede Nationers havretskonvention, udfærdiget i Montego Bay den 10. december 1982 k) "WIPO": Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret og l) "WTO": Verdenshandelsorganisationen. KAPITEL 2 NATIONAL BEHANDLING OG MARKEDSADGANG FOR VARER

ARTIKEL 2.1 Mål Parterne skal gradvist liberalisere handelen med varer og forbedre markedsadgangen i en overgangsperiode, der begynder på tidspunktet for denne aftales ikrafttræden, i overensstemmelse med denne aftales bestemmelser og med artikel XXIV i GATT 1994.

ARTIKEL 2.2 Anvendelsesområde Medmindre andet er fastsat i denne aftale, finder dette kapitel anvendelse på parternes indbyrdes handel med varer. ARTIKEL 2.3 Definitioner

I forbindelse med dette kapitel forstås ved: a) "landbrugseksportsubsidier": subsidier som defineret i landbrugsaftalens artikel 1, litra e), herunder senere ændringer af nævnte artikel b) "landbrugsvare": et produkt, som er opført i landbrugsaftalens bilag 1 c) "konsulatsforretninger": proceduren for indhentning hos en konsul fra den importerende part på den eksporterende parts territorium eller på en tredje parts territorium af en konsulatsfaktura eller et konsulatscertifikat for en handelsfaktura, et oprindelsescertifikat, en fragtliste, en "shippers' export declaration" eller enhver anden tolddokumentation i forbindelse med importen af varerne

d) "told": enhver form for told eller afgift, der pålægges en vare eller i forbindelse med import af en vare, herunder enhver form for tillægstold eller tillægsafgift, der pålægges denne import eller i forbindelse dermed, men som ikke omfatter: i) afgifter, der svarer til en intern skat, som pålægges i medfør af artikel 2.4 (national behandling) ii) told, der pålægges i medfør af kapitel 3 (afbødende foranstaltninger på handelsområdet) iii) told, der pålægges i medfør af artikel VI, XVI og XIX i GATT 1994, antidumpingaftalen, SCM-aftalen, aftalen om beskyttelsesforanstaltninger, landbrugsaftalens artikel 5 og DSU og iv) gebyrer og andre afgifter, der pålægges i medfør af artikel 2.18 (administrative gebyrer, andre afgifter og formaliteter ved import og eksport) e) "eksportlicensprocedurer": administrative procedurer, der anvendes til gennemførelse af eksportlicensordninger, som kræver indgivelse af en ansøgning eller anden dokumentation, bortset fra den, der kræves til toldprocedurer, til det relevante administrative organ som en forudgående betingelse for eksport fra den eksporterende parts territorium



f) "importlicensprocedurer": administrative procedurer, der anvendes til gennemførelse af importlicensordninger, der kræver indgivelse af en ansøgning eller anden dokumentation, bortset fra den, der kræves til toldprocedurer, til det relevante administrative organ som en forudgående betingelse for import til den importerende parts territorium g) "ikkeautomatiske eksportlicensprocedurer": eksportlicensprocedurer, hvor ansøgningen ikke godkendes for alle juridiske eller fysiske personer, der opfylder den pågældende parts krav til udførelse af eksporttransaktioner med produkter, der er omfattet af eksportlicensprocedurer h) "ikkeautomatiske importlicensprocedurer": importlicensprocedurer, hvor ansøgningen ikke godkendes for alle juridiske eller fysiske personer, der opfylder den pågældende parts krav til udførelse af importtransaktioner med produkter, der er omfattet af importlicensprocedurer i) "med oprindelse": henviser til en vares oprindelse som bestemt i overensstemmelse med de oprindelsesregler, der er fastsat i protokol 1 (om definition af begrebet "produkter med oprindelsesstatus" og metoder for administrativt samarbejde) j) "resultatkrav": et krav i) hvorefter en bestemt mængde, værdi eller procentdel af varerne skal eksporteres

ii) hvorefter varer fra den part, der udsteder en importlicens, skal erstatte importerede varer iii) hvorefter en person, der er omfattet af en importlicens, skal købe andre varer på den importlicensudstedende parts territorium eller indrømme en fortrinsstilling til internt producerede varer iv) hvorefter en person, der er omfattet af en importlicens, skal producere varer på den importlicensudstedende parts territorium i en bestemt mængde, til en bestemt værdi eller med en bestemt procentdel internt indhold eller v) som på en eller anden måde vedrører mængden eller værdien af importen, mængden eller værdien af eksporten eller mængden af udenlandsk valutaindstrømning og

k) "genfremstillet vare": en vare henhørende under HS-kapitel 84, 85, 87, 90 eller 9402, bortset fra varer, der er opført i tillæg 2-A-5 (varer, der er udelukket fra definitionen af genfremstillede varer), som: i) helt eller delvis består af dele, som stammer fra varer, der tidligere har været anvendt og ii) har tilsvarende ydeevne og driftsstand samt forventet levetid i forhold til den originale, nye vare og gives den samme garanti som den originale, nye vare.

ARTIKEL 2.4 National behandling Parterne skal indrømme national behandling for varer fra den anden part i henhold til artikel III i GATT 1994, inklusive noter og supplerende bestemmelser hertil. Med henblik herpå er forpligtelserne i artikel III i GATT 1994, inklusive noter og supplerende bestemmelser hertil, med de fornødne ændringer indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale. ARTIKEL 2.5 Tarifering af varer Tariferingen af de varer, der handles mellem parterne, skal være i overensstemmelse med parternes respektive toldnomenklaturer i henhold til HS.

ARTIKEL 2.6 Genfremstillede varer Parterne skal indrømme genfremstillede varer samme behandling som den, der gives tilsvarende nye varer. En part kan kræve særlig mærkning af genfremstillede varer med det formål at undgå vildledning af forbrugerne. Hver part skal gennemføre denne artikel inden for en overgangsperiode på højst tre år fra datoen for denne aftales ikrafttræden.

ARTIKEL 2.7 Nedsættelse eller afskaffelse af told 1. Medmindre andet er fastsat i denne aftale, skal hver part nedsætte eller afskaffe dens told på varer med oprindelse i den anden part i overensstemmelse med deres respektive liste i tillæg 2-A-1 (Unionens toldafviklingsplan) og 2-A-2 (Vietnams toldafviklingsplan) til bilag 2-A (nedsættelse eller afskaffelse af told). 2. Til beregning af de successive nedsættelser i henhold til stk. 1 skal basissatsen for told på hver vare være den, der er specificeret i afviklingsplanerne i tillæg 2-A-1 (Unionens toldafviklingsplan) og 2-A-2 (Vietnams toldafviklingsplan) til bilag 2-A (nedsættelse eller afskaffelse af told). Den toldafvikling, der er fastsat i henhold til tillæg 2-A-2 (Vietnams toldafviklingsplan) finder ikke anvendelse på brugte motorkøretøjer under HS-kode 8702, 8703 og 8704. 3. Nedsætter en part en anvendt mestbegunstigelsestoldsats til under den toldsats, der anvendes i overensstemmelse med dens afviklingsplan i tillæg 2-A-1 (Unionens toldafviklingsplan) og 2-A-2 (Vietnams toldafviklingsplan) til bilag 2-A (nedsættelse eller afskaffelse af told), skal varen med oprindelse i den anden part være berettiget til denne lavere toldsats.

4. Medmindre andet er fastsat i denne aftale, skal en part ikke øge en eksisterende told, der finder anvendelse i overensstemmelse med dens liste i tillæg 2-A-1 (Unionens toldafviklingsplan) og 2-A-2 (Vietnams toldafviklingsplan) til bilag 2-A (nedsættelse eller afskaffelse af told), eller indføre en ny told på en vare med oprindelse i den anden part.

5. En part kan ensidigt fremskynde nedsættelsen eller afskaffelsen af told på varer med oprindelse i den anden part, der anvendes i overensstemmelse med dens afviklingsplan i tillæg 2-A-1 (Unionens toldafviklingsplan) og 2-A-2 (Vietnams toldafviklingsplan) til bilag 2-A (nedsættelse eller afskaffelse af told). Overvejer en part en sådan fremskyndelse, skal den informere den anden part så hurtigt som muligt, inden den nye toldsats får virkning. Der er intet til hinder for, at en part, der foretager ensidig fremskyndelse, efterfølgende kan forhøje tolden til den gældende sats for hvert nedsættelses- eller afskaffelsestrin i overensstemmelse med dens afviklingsplan i tillæg 2-A-1 (Unionens toldafviklingsplan) og 2-A-2 (Vietnams toldafviklingsplan) til bilag 2-A (nedsættelse eller afskaffelse af told). 6. Efter anmodning fra en part skal parterne afholde konsultationer for at overveje en fremskyndelse eller en udvidelse af omfanget af nedsættelsen eller afskaffelsen af den told, der anvendes i overensstemmelse med deres respektive afviklingsplaner i tillæg 2-A-1 (Unionens toldafviklingsplan) og 2-A-2 (Vietnams toldafviklingsplan) til bilag 2-A (nedsættelse eller afskaffelse af told). Er parterne enige om at ændre aftalen for at fremskynde eller udvide omfanget, skal en sådan aftale have forrang for enhver toldsats eller afviklingskategori for en sådan vare, der er fastsat i henhold til deres toldafviklingsplaner. En sådan ændring får virkning i overensstemmelse med artikel 17.5 (ændringer).

ARTIKEL 2.8 Håndtering af administrative fejl Begår de kompetente myndigheder fejl i forvaltningen af præferenceordningen for eksport og særlig i anvendelsen af bestemmelserne i protokol 1 (om definition af begrebet "produkter med oprindelsesstatus" og metoder for administrativt samarbejde), og får den pågældende fejl følger med hensyn til importafgifter, kan den importerende part anmode Handelsudvalget, der er nedsat i medfør af artikel 17.1 (Handelsudvalg) om at undersøge mulighederne for at træffe alle passende foranstaltninger til løsning af problemet. ARTIKEL 2.9 Særlige foranstaltninger vedrørende præferencetoldbehandling 1. Parterne skal samarbejde om bekæmpelse af overtrædelser af toldreglerne vedrørende den præferencetoldbehandling, der indrømmes i henhold til dette kapitel.

2. Hver part skal med henblik på stk. 1 tilbyde den anden part administrativt samarbejde og gensidig administrativ bistand i toldspørgsmål og beslægtede anliggender som led i gennemførelsen af og kontrollen med præferencetoldbehandlingen, hvilket omfatter forpligtelsen til:

a) at kontrollere oprindelsesstatus for det eller de pågældende produkter b) at foretage efterfølgende kontrol af oprindelsesbeviset og fremlægge resultaterne af denne kontrol til den anden part og c) at give den importerende part tilladelse til at aflægge kontrolbesøg for at verificere, om dokumenter eller oplysninger, der har betydning for indrømmelsen af den pågældende præferencebehandling, er ægte eller korrekte. 3. Når den importerende part i overensstemmelse med bestemmelserne om administrativt samarbejde eller gensidig administrativ bistand i toldspørgsmål og beslægtede anliggender som omhandlet i stk. 2 konstaterer, at et oprindelsesbevis er blevet uretmæssigt udstedt, fordi kravene i protokol 1 (om definition af begrebet "produkter med oprindelsesstatus" og metoder for administrativt samarbejde) ikke var opfyldt, kan denne part nægte præferencetoldbehandling til den klarerer, der anmodede herom med hensyn til varer, for hvilke oprindelsesbeviset blev udstedt i den eksporterende part.

4. Finder den importerende part, at nægtelsen af præferencetoldbehandling for de enkelte sendinger som omhandlet i stk. 3 ikke er tilstrækkelig til at gennemføre og kontrollere præferencetoldbehandling af et bestemt produkt, kan denne part, i overensstemmelse med proceduren i stk. 5, midlertidigt suspendere den relevante præferencetoldbehandling af de pågældende produkter i følgende tilfælde: a) når den pågældende part konstaterer, at der er sket en systematisk tilsidesættelse af de gældende toldregler vedrørende anmodninger om præferencetoldbehandling i henhold til denne aftale eller b) når den pågældende part konstaterer, at den eksporterende part systematisk har undladt at opfylde forpligtelserne i stk. 2. 5. Den importerende parts kompetente myndighed skal uden unødigt ophold give den eksporterende parts kompetente myndighed meddelelse om dens konstatering, give verificerbare oplysninger, som ligger til grund for konstateringen og indlede konsultationer med den eksporterende parts kompetente myndighed med henblik på at finde en gensidigt acceptabel løsning. 6. Er de kompetente myndigheder ikke nået frem en gensidigt acceptabel løsning senest 30 dage efter den i stk. 5 omhandlede meddelelse, skal den importerende part uden unødigt ophold indbringe sagen for Handelsudvalget. 7. Er Handelsudvalget ikke nået frem til en acceptabel løsning senest 60 dage efter indbringelsen, kan den importerende part midlertidigt suspendere præferencetoldbehandlingen af de pågældende produkter.



Den importerende part kan kun foretage midlertidig suspension af præferencetoldbehandling i henhold til dette stykke i en periode, der er nødvendig for at beskytte dens finansielle interesser og indtil den eksporterende part tilvejebringer overbevisende dokumentation for dens evne til at opfylde de i stk. 2 omhandlede forpligtelser og til at sikre en tilstrækkelig kontrol af opfyldelsen af disse forpligtelser. Den midlertidige suspension må ikke overstige en periode på tre måneder. Består de omstændigheder, der gav anledning til den oprindelige suspension, fortsat efter udløbet af tremånedersperioden, kan den importerende part beslutte at forlænge suspensionen for en ny periode på tre måneder. Enhver suspension skal være genstand for regelmæssige konsultationer i Handelsudvalget. 8. Den importerende skal i overensstemmelse med dens interne procedurer offentliggøre bekendtgørelser til importører om enhver meddelelse og afgørelse vedrørende den midlertidige suspension som omhandlet i stk. 4. Den importerende part skal uden unødigt ophold give meddelelse til den eksporterende part og Handelsudvalget. ARTIKEL 2.10 Reparerede varer 1. En part må uanset varens oprindelse ikke lægge told på en vare, som genindføres på dens territorium, efter at varen har været midlertidigt eksporteret fra dens territorium til den anden parts territorium med henblik på reparation, uanset om en sådan reparation kunne være blevet udført på den parts territorium, hvorfra varen blev midlertidigt eksporteret.

2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på varer, der mod kaution importeres til frihandelszoner eller med tilsvarende status, og som eksporteres med henblik på reparation og ikke genindføres mod kaution til frihandelszoner eller med tilsvarende status. 3. En part må ikke lægge told på en vare, uanset oprindelse, der importeres midlertidigt fra den anden parts territorium med henblik på reparation. 4. Med henblik på denne artikel forstås ved "reparation" enhver behandling af en vare, som foretages af en vare for at udbedre funktionsfejl eller materielle skader for således at genetablere varens oprindelige funktion eller sikre, at den er i overensstemmelse med tekniske krav til anvendelsen, og uden hvilken varen ikke længere kan anvendes på normal måde til det formål, den er bestemt til. Reparation af en vare omfatter genetablering og vedligeholdelse. Det omfatter ikke en behandling eller en forarbejdning a) hvormed varens grundlæggende karakteristika tilintetgøres, eller der skabes en ny eller kommercielt anderledes vare

b) hvormed et halvfabrikata omformes til helfabrikata eller c) som bruges til at forbedre eller opgradere en vares tekniske præstation.

ARTIKEL 2.11 Told, skatter og andre afgifter ved eksport 1. En part må ikke opretholde eller indføre told, skatter eller andre afgifter af enhver art, der pålægges ved eller i forbindelse med eksport af en vare til den anden parts territorium, som overstiger den told eller de skatter og andre afgifter, der pålægges tilsvarende varer bestemt til internt forbrug, bortset fra i overensstemmelse med listen i tillæg 2-A-3 (Vietnams toldliste ved eksport) til bilag 2-A (nedsættelse eller afskaffelse af told). 2. Anvender en part en lavere told, skat eller afgift ved eller i forbindelse med eksport af en vare, skal denne lavere sats finde anvendelse, så længe den er lavere end den sats, der beregnes i overensstemmelse med listen i tillæg 2-A-3 (Vietnams toldliste ved eksport) til bilag 2-A (nedsættelse eller afskaffelse af told). Dette stykke finder ikke anvendelse på en mere fordelagtig behandling, som indrømmes enhver anden tredjepart i henhold til en præferencehandelsaftale. 3. Handelsudvalget skal på anmodning fra en part gennemgå enhver told, skat eller anden afgift af enhver art, der pålægges ved eller i forbindelse med eksport af varer til den anden parts territorium, når en part har meddelt en mere fordelagtig behandling af enhver anden tredjepart i henhold til en præferencehandelsaftale.

ARTIKEL 2.12 Landbrugseksportsubsidier

1. I denne multilaterale kontekst deler parterne målet om en parallel afskaffelse og forebyggelse af genindførsel af alle former for eksportsubsidier og -discipliner vedrørende alle former for eksportforanstaltninger med tilsvarende virkning for landbrugsprodukter. De skal til dette formål arbejde sammen med henblik på at styrke multilaterale discipliner vedrørende landbrugsprodukteksporterende statsforetagender, international fødevarehjælp og eksportfinansieringsstøtte. 2. Den eksporterende part må efter denne aftales ikrafttræden ikke indføre eller opretholde eksportsubsidier eller andre foranstaltninger med tilsvarende virkning for en landbrugsvare, som er omfattet af den importerende parts afskaffelse eller nedsættelse af told i overensstemmelse med bilag 2-A (nedsættelse eller afskaffelse af told), og som er bestemt til den importerende parts territorium.

ARTIKEL 2.13 Administration af handelsbestemmelser Hver part skal i overensstemmelse med artikel X i GATT 1994 administrere alle dens love, forskrifter, retsafgørelser og administrative kendelser på en ensartet, upartisk og rimelig vis for så vidt angår: a) klassificering eller værdiansættelse af varer med henblik på fortoldning b) satserne for told, skatter eller andre afgifter c) krav, begrænsninger eller forbud mod import eller eksport d) pengeoverførsler og

e) spørgsmål, der berører salg, distribution, transport, forsikring, lagerinspektion, udstilling, behandling, blanding eller anden brug af varer til toldmæssige formål.

ARTIKEL 2.14 Import- og eksportrestriktioner 1. Medmindre andet er fastsat i denne aftale, må parterne ikke indføre eller opretholde forbud eller restriktioner ved import af varer fra den anden part eller ved eksport eller salg til eksport af en vare bestemt til den anden parts territorium, jf. artikel XI i GATT 1994, inklusive noter og supplerende bestemmelser hertil. Med henblik herpå er artikel XI i GATT 1994, inklusive noter og supplerende bestemmelser hertil, med de fornødne ændringer indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale. 2. Stk. 1 forbyder en part at indføre eller opretholde: a) importlicenser, der er betinget af opfyldelsen af et resultatkrav, eller b) frivillige eksportrestriktioner. 3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på de varer, der er opført i tillæg 2-A-4 (Vietnams specifikke foranstaltninger vedrørende import og eksport af varer). Enhver ændring af Vietnams love og forskrifter, som reducerer omfanget af varer som opført i tillæg 2-A-4 (Vietnams specifikke foranstaltninger vedrørende import og eksport af varer), gælder automatisk i henhold til denne aftale. Enhver fortrinsstilling, som Vietnam indrømmer vedrørende omfanget af varer som opført i tillæg 2-A-4 (Vietnams specifikke foranstaltninger vedrørende import og eksport af varer) til enhver anden handelspartner, skal automatisk finde anvendelse i forbindelse med denne aftale. Vietnam skal give Unionen meddelelse om enhver ændring eller fortrinsstilling som omhandlet i dette stykke.

4. En part kan i overensstemmelse med WTO-overenskomsten iværksætte enhver foranstaltning, der er tilladt af WTO's tvistbilæggelsesorgan, mod den anden part. 5. Når en part indfører eller opretholder et import- eller eksportforbud eller en import- eller eksportrestriktion, skal den sikre fuld gennemsigtighed heraf.

ARTIKEL 2.15 Handelsrettigheder og beslægtede rettigheder i forbindelse med farmaceutiske produkter 1. Vietnam skal vedtage og opretholde passende retlige instrumenter, der gør det muligt for udenlandske medicinalvirksomheder at etablere udenlandsk finansierede virksomheder med henblik på import af farmaceutiske produkter, som har opnået en markedsføringstilladelse fra Vietnams kompetente myndigheder. Med forbehold af Vietnams lister i bilag 8-B (Vietnams liste over specifikke forpligtelser) har sådanne udenlandsk finansierede virksomheder lov til at sælge farmaceutiske produkter, som de lovligt har importeret, til distributører eller grossister, som har ret til at distribuere farmaceutiske produkter i Vietnam. 2. Udenlandsk finansierede virksomheder som omhandlet i stk. 1 har lov til a) at bygge deres egne lagerfaciliteter til at opbevare farmaceutiske produkter, som de på lovlig vis har importeret til Vietnam i henhold til de forskrifter, der er fastsat af sundhedsministeriet eller dets efterfølger

b) at stille oplysninger vedrørende farmaceutiske produkter, som de på lovlig vis har importeret til Vietnam, til rådighed for sundhedspersoner i overensstemmelse med de forskrifter, der er fastsat af sundhedsministeriet eller dets efterfølger og Vietnams øvrige kompetente myndigheder, og c) at foretage klinisk undersøgelse og prøvning i henhold til artikel 3 (internationale standarder) i bilag 2-C (farmaceutiske produkter/lægemidler og medicinsk udstyr) og i overensstemmelse med de forskrifter, der er udstedt af sundhedsministeriet eller dets efterfølger, at sikre, at de farmaceutiske produkter, som de på lovlig vis har importeret til Vietnam, er egnet til internt forbrug. ARTIKEL 2.16 Importlicensprocedurer

1. Parterne bekræfter deres rettigheder og forpligtelser i henhold til importlicensaftalen. 2. Hver part skal give den anden part meddelelse om dens eksisterende importlicensprocedurer, herunder retsgrundlaget og det relevante officielle websted, senest 30 dage efter denne aftales ikrafttræden, medmindre de allerede var meddelt eller oplyst efter importlicensaftalens artikel 5 eller artikel 7, stk. 3. Meddelelsen skal indeholde samme oplysninger som omhandlet i importlicensaftalens artikel 5 eller artikel 7, stk. 3.

3. Hver part skal give den anden part meddelelse om enhver indførelse eller ændring af en importlicensprocedure, som den agter at vedtage, senest 45 dage før den nye procedure eller ændring får virkning. En part må i intet tilfælde indgive en sådan meddelelse senere end 60 dage efter datoen for offentliggørelsen af indførelsen eller ændringen, medmindre denne allerede blev meddelt i overensstemmelse med importlicensaftalens artikel 5. Meddelelsen skal indeholde samme oplysninger som omhandlet i importlicensaftalens artikel 5. 4. Hver part skal på et offentligt websted offentliggøre enhver oplysning, som den skal offentliggøre i henhold til importlicensaftalens artikel 1, stk. 4, litra a). 5. En part skal efter anmodning fra den anden part afgive svar inden for en frist på 60 dage på en rimelig begæring vedrørende en importlicensprocedure, som den agter at indføre eller har indført eller opretholdt, samt om kriterierne for indrømmelse eller for tildeling af importlicenser, herunder spørgsmålet om personers, virksomheders og institutioners adgang til at fremsætte en sådan begæring, det administrative organ eller organer, der skal rettes henvendelse til, og listen over produkter, der er underlagt importlicenskravet. 6. Parterne skal indføre og forvalte importlicensprocedurer i overensstemmelse med: a) importlicensaftalens artikel 1, stk. 1-9 b) importlicensaftalens artikel 2 og c) importlicensaftalens artikel 3.

Med henblik herpå er de i litra a), b) og c) omhandlede bestemmelser med de fornødne ændringer indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale.

7. En part skal kun indføre eller opretholde automatiske importlicensprocedurer som en betingelse for import til dens territorium med henblik på at nå legitime mål og efter gennemførelse af en passende konsekvensanalyse. 8. En part skal udstede importlicenser for en passende periode, som ikke må være kortere end den, der er fastsat i den interne lovgivning om importlicenskrav, og som ikke forhindrer import. 9. Når en part har givet afslag på en ansøgning om importlicens for så vidt angår en vare fra den anden part, skal den på anmodning af ansøgeren og straks efter modtagelsen af anmodningen, give ansøgeren en skriftlig begrundelse for afslaget. Ansøgeren skal have ret til klage eller prøvelse i overensstemmelse med den importerende parts interne love eller procedurer. 10. Parterne kan kun indføre eller opretholde ikkeautomatiske importlicensprocedurer med henblik på at gennemføre en foranstaltning, der ikke er uforenelig med denne aftale, herunder med artikel 2.22 (generelle undtagelser). En part, der indfører ikkeautomatiske importlicensprocedurer, skal klart angive formålet med sådanne licensprocedurer.

ARTIKEL 2.17 Eksportlicensprocedurer 1. Hver part skal give den anden part meddelelse om dens eksisterende eksportlicensprocedurer, herunder retsgrundlaget og det relevante officielle websted, senest 30 dage efter denne aftales ikrafttræden. 2. Hver part skal give den anden part meddelelse om enhver indførelse eller ændring af en eksportlicensprocedure, som den agter at vedtage, senest 45 dage før den nye procedure eller ændringen får virkning. En part må i intet tilfælde indgive en sådan meddelelse senere end 60 dage efter datoen for offentliggørelsen af indførelsen eller ændringen. 3. Den i stk. 1 og 2 omhandlede meddelelse skal indeholde følgende oplysninger:

a) ordlyden af dens eksportlicensprocedurer, inklusive eventuelle ændringer b) de produkter, der er underlagt hver eksportlicensprocedure c) for hver eksportlicensprocedure en beskrivelse af: i) proceduren for ansøgning om eksportlicens og ii) de kriterier, som en ansøger skal opfylde for at være berettiget til at ansøge om en eksportlicens

d) det eller de kontaktpunkter, hvor interesserede kan få yderligere oplysninger om betingelserne for at opnå en eksportlicens e) det eller de administrative organer, hvortil en ansøgning eller anden relevant dokumentation skal indgives f) den periode, hvor hver enkelt eksportlicensprocedure vil være gældende g) hvis parten agter at anvende en eksportlicensprocedure til at forvalte en eksportkvote, den samlede mængde og, hvor det er muligt, kvoteværdien og kvotens begyndelses- og slutdato og h) enhver undtagelse eller fravigelse fra et eksportlicenskrav, hvordan man anmoder om disse undtagelser eller fravigelser, og kriterierne for deres tildeling.

4. Hver af parterne skal offentliggøre enhver eksportlicensprocedure, herunder retsgrundlaget og en henvisning til det relevante officielle websted. Hver part skal ligeledes offentliggøre enhver ny eksportlicensprocedure eller enhver ændring af dens eksportlicensprocedurer, så hurtigt som muligt, men under alle omstændigheder ikke senere end 45 dage efter dens vedtagelse og ikke senere end 25 arbejdsdage før dens ikrafttræden.

5. En part skal efter anmodning fra den anden part afgive svar inden for en frist på 60 dage på en rimelig begæring vedrørende enhver eksportlicensprocedure, som den agter at indføre eller har indført eller opretholdt, samt om kriterierne for indrømmelse eller for tildeling af eksportlicenser, herunder spørgsmålet om personers, virksomheders og institutioners adgang til at fremsætte en sådan begæring, det eller de administrative organer, der skal rettes henvendelse til, og listen over produkter, der er underlagt eksportlicenskravet. 6. Parterne skal indføre og forvalte enhver eksportlicensprocedure i overensstemmelse med: a) importlicensaftalens artikel 1, stk. 1-9 b) importlicensaftalens artikel 2 c) importlicensaftalens artikel 3 med undtagelse af stk. 5, litra a), c), j) og k). Med henblik herpå er de i litra a), b) og c) omhandlede bestemmelser med de fornødne ændringer indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale. 7. Hver part skal sikre, at alle eksportlicensprocedurer anvendes neutralt og forvaltes på en retfærdig, rimelig, ikkediskriminerende og gennemsigtig måde. 8. En part skal udstede eksportlicenser for en passende periode, som ikke må være kortere end den, der er fastsat i den interne lovgivning om eksportlicenskrav, og som ikke forhindrer eksport.

9. Når en part har givet afslag på en ansøgning om eksportlicens i forhold til en vare fra den anden part, skal den på anmodning af ansøgeren og straks efter modtagelsen af anmodningen, give ansøgeren en skriftlig begrundelse for afslaget. Ansøgeren skal have ret til klage eller prøvelse i overensstemmelse med den eksporterende parts interne love eller procedurer.

10. En part skal kun indføre eller opretholde automatiske eksportlicensprocedurer som en betingelse for eksport fra dens territorium med henblik på at nå legitime mål og efter gennemførelse af en passende konsekvensanalyse. 11. Parterne kan kun indføre eller opretholde ikkeautomatiske eksportlicensprocedurer med henblik på at gennemføre en foranstaltning, der ikke er uforenelig med denne aftale, herunder med artikel 2.22 (generelle undtagelser). En part, der indfører ikkeautomatiske eksportlicensprocedurer, skal klart angive formålet med sådanne licensprocedurer. ARTIKEL 2.18 Administrative gebyrer, andre afgifter og formaliteter ved import og eksport 1. Hver part skal sikre, at gebyrer, formaliteter og krav, bortset fra import- og eksporttold og foranstaltninger, der er nævnt i artikel 2.3 (definitioner), litra d), nr. i), ii) og iii), er i overensstemmelse med parternes forpligtelser i henhold til artikel VIII i GATT 1994, inklusive noter og supplerende bestemmelser hertil.

2. En part må kun afkræve gebyrer og afgifter for tjenesteydelser, som udføres i forbindelse med import og eksport af varer. Gebyrer og afgifter må ikke beregnes på et ad valorem-grundlag og må ikke overstige de omtrentlige omkostninger ved den ydelse, der leveres. Hver part skal offentliggøre oplysninger om gebyrer og afgifter, de pålægger i forbindelse med import og eksport af varer i overensstemmelse med artikel 4.10 (gebyrer og afgifter). 3. En part må ikke kræve udførelse af konsulatsforretninger, herunder betaling af de hermed forbundne gebyrer og afgifter, i forbindelse med import eller eksport af varer. En part må tre år efter datoen for denne aftales ikrafttræden ikke kræve konsulær autentificering ved import af varer, der er omfattet af denne aftale. ARTIKEL 2.19 Oprindelsesmærkning

Medmindre andet er fastsat i denne aftale, skal Vietnam ved anvendelse af krav om obligatorisk mærkning af oprindelsesland for ikkelandbrugsprodukter fra Unionen acceptere, at angivelsen "Made in EU" eller en tilsvarende mærkning på det lokale sprog opfylder disse krav.

ARTIKEL 2.20 Statslige handelsforetagender 1. Parterne bekræfter deres eksisterende rettigheder og forpligtelser i henhold til artikel XVII i GATT 1994, inklusive noter og supplerende bestemmelser hertil, og WTO-forståelsen vedrørende fortolkningen af artikel XVII i GATT 1994, der med de fornødne ændringer er indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale. 2. Når en part anmoder den anden part om oplysninger om individuelle tilfælde af statslige handelsforetagender og om deres aktiviteter, herunder oplysninger om deres bilaterale handel, skal den anmodede part sikre gennemsigtighed, jf. artikel XVII, stk. 4, litra d), i GATT 1994. ARTIKEL 2.21 Afskaffelse af sektorspecifikke ikketoldmæssige foranstaltninger 1. Parterne skal gennemføre deres forpligtelser vedrørende sektorspecifikke ikketoldmæssige foranstaltninger over for varer som fastsat i bilag 2-B (motorkøretøjer samt udstyr og dele til motorkøretøjer) og 2-C (farmaceutiske produkter/lægemidler og medicinsk udstyr).

2. Medmindre andet er fastsat i denne aftale, skal parterne i en periode på 10 år efter denne aftales ikrafttræden på anmodning fra en part indlede forhandlinger i overensstemmelse med deres interne procedurer med henblik på at udvide omfanget af deres forpligtelser vedrørende sektorspecifikke ikketoldmæssige foranstaltninger over for varer.

ARTIKEL 2.22 Generelle undtagelser 1. Intet i dette kapitel forhindrer en part i at træffe foranstaltninger i overensstemmelse med artikel XX i GATT 1994, inklusive noter og supplerende bestemmelser hertil, som med de fornødne ændringer er indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale. 2. Parterne er enige om, at en eksporterende part, der agter at træffe foranstaltninger som fastsat i artikel XX, litra i) og j), i GATT 1994, skal give den anden part alle relevante oplysninger, inden den træffer foranstaltningerne. Parterne skal på anmodning herom konsultere hinanden med henblik på at finde en acceptabel løsning. Parterne kan aftale ethvert nødvendigt middel med henblik på at løse eventuelle problemer. Hvis forudgående information eller undersøgelse ikke er mulig på grund af ekstraordinære og kritiske omstændigheder, der kræver øjeblikkelig indgriben, kan den eksporterende part træffe de nødvendige forholdsregler og straks give den anden part meddelelse herom.

ARTIKEL 2.23 Udvalget om Varehandel 1. Udvalget om Varehandel, der nedsættes ved artikel 17.2 (specialudvalg), består af repræsentanter for parterne. 2. Udvalget om Varehandel skal behandle alle anliggender, der opstår i forbindelse med dette kapitel og protokol 1 (om definition af begrebet "produkter med oprindelsesstatus" og metoder for administrativt samarbejde). 3. Udvalget om Varehandel skal udføre følgende opgaver i overensstemmelse med artikel 17.2 (specialudvalg):

a) evaluere og monitorere gennemførelsen og anvendelsen af de i stk. 2 omhandlede bestemmelser b) fastlægge og anbefale foranstaltninger til at løse eventuelle tvister, der måtte opstå, og til at fremme, lette og forbedre markedsadgangen, herunder en eventuel fremskyndelse af toldforpligtelserne i henhold til artikel 2.7 (nedsættelse eller afskaffelse af told) c) anbefale Handelsudvalget at etablere arbejdsgrupper, som det finder nødvendigt d) udføre eventuelt supplerende arbejde, som Handelsudvalget kan tildele, og

e) foreslå beslutninger, der skal vedtages af Handelsudvalget med henblik på at ændre listen over vellugtende rissorter, der indgår i afsnit 5, litra c), i underafdeling 1 (Unionens toldkontingenter), afdeling B (toldkontingenter), i bilag 2-A (nedsættelse eller afskaffelse af told). KAPITEL 3 AFBØDENDE FORANSTALTNINGER PÅ HANDELSOMRÅDET AFDELING A ANTIDUMPING- OG UDLIGNINGSTOLD

ARTIKEL 3.1 Generelle bestemmelser 1. Parterne bekræfter deres rettigheder og forpligtelser i medfør af artikel VI i GATT 1994, antidumpingaftalen og SCM-aftalen.

2. Parterne, der anerkender, at antidumping- og udligningsforanstaltninger kan misbruges til at vanskeliggøre handel, er enige om: a) at afbødende foranstaltninger på handelsområdet bør anvendes i fuld overensstemmelse med de relevante WTO-krav og være baseret på et retfærdigt og gennemsigtigt system og b) at der bør tages behørigt hensyn til den anden parts interesser, når en part overvejer at indføre sådanne foranstaltninger. 3. Med henblik på denne afdeling skal oprindelse bestemmes i overensstemmelse med artikel 1 aftalen om oprindelsesregler. ARTIKEL 3.2 Gennemsigtighed

1. Med forbehold af antidumpingaftalens artikel 6.5 og SCM-aftalens artikel 12.4 skal parterne, umiddelbart efter indførelsen af enhver midlertidig foranstaltning og under alle omstændigheder inden den endelige afgørelse træffes, sikre en fuldstændig og formålstjenlig fremlæggelse til interesserede parter af alle de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for afgørelsen om at indføre foranstaltninger. Fremlæggelsen skal ske skriftligt og give de interesserede parter tilstrækkelig tid til at fremsætte bemærkninger.

2. Forudsat at det ikke forsinker gennemførelsen af undersøgelsen unødigt, skal interesserede parter have mulighed for at tilkendegive deres synspunkter under undersøgelserne vedrørende afbødende foranstaltninger på handelsområdet. ARTIKEL 3.3 Hensyntagen til almene samfundsinteresser En part må ikke indføre antidumping- eller udligningsforanstaltninger, hvis det på grundlag af de oplysninger, der er fremkommet under undersøgelsen, klart kan konkluderes, at det ikke er i overensstemmelse med de almene samfundsinteresser at indføre de pågældende foranstaltninger. Parten skal ved vurderingen af de almene samfundsinteresser tage hensyn til situationen for den interne erhvervsgren, importører og deres repræsentative sammenslutninger, repræsentative brugere og repræsentative forbrugerorganisationer, baseret på de relevante oplysninger, der er blevet forelagt undersøgelsesmyndighederne. ARTIKEL 3.4 Regel om den laveste told En antidumping- eller udligningstold, som en part indfører, må ikke overstige dumpingmargenen eller de udligningsberettigede subsidier, og parten skal tilstræbe at sikre, at størrelsen af denne told er mindre end denne margen, hvis en sådan laveste told vil være tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der forvoldes den interne erhvervsgren.

ARTIKEL 3.5

Undtagelse fra tvistbilæggelse Bestemmelserne i denne afdeling er ikke omfattet af kapitel 15 (tvistbilæggelse). AFDELING B GLOBALE BESKYTTELSESFORANSTALTNINGER ARTIKEL 3.6 Generelle bestemmelser 1. Parterne bekræfter deres rettigheder og forpligtelser i henhold til artikel XIX i GATT 1994, aftalen om beskyttelsesforanstaltninger og landbrugsaftalens artikel 5. 2. En part må ikke samtidig for samme vare anvende: a) en bilateral beskyttelsesforanstaltning i henhold til afdeling C (bilateral beskyttelsesklausul) i dette kapitel og



b) en foranstaltning i henhold til artikel XIX i GATT 1994 og aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. 3. Med henblik på denne afdeling skal oprindelse bestemmes i overensstemmelse med artikel 1 aftalen om oprindelsesregler. ARTIKEL 3.7 Gennemsigtighed 1. Uanset artikel 3.6 (generelle bestemmelser) skal en part, der indleder en global beskyttelsesundersøgelse eller agter at indføre globale beskyttelsesforanstaltninger, straks fremlægge efter anmodning fra den anden part, og forudsat at denne har en væsentlig interesse heri, en skriftlig ad-hoc meddelelse med alle relevante oplysninger, der førte til indledningen af en global beskyttelsesundersøgelse og, alt efter omstændighederne, forslaget om at indføre de globale beskyttelsesforanstaltninger, herunder vedrørende de foreløbige konstateringer, hvis det er relevant. Dette berører ikke anvendelsen af artikel 3.2 i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. 2. Når parterne indfører globale beskyttelsesforanstaltninger, tilstræber de at gennemføre disse på en måde, der griber mindst muligt ind i den bilaterale handel.

3. Finder en part i forbindelse med stk. 2, at de retlige forudsætninger for indførelse af endelige beskyttelsesforanstaltninger er opfyldt, skal den give den anden part meddelelse herom og give mulighed for at afholde bilaterale konsultationer. Hvis der ikke er fundet en tilfredsstillende løsning senest 30 dage efter meddelelsen, kan parten indføre de endelige globale beskyttelsesforanstaltninger. Den anden part skal gives mulighed for at indgå i konsultationer med henblik på udveksling af synspunkter vedrørende de i stk. 1 omhandlede oplysninger. ARTIKEL 3.8 Undtagelse fra tvistbilæggelse

Bestemmelserne i denne afdeling, der henviser til WTO-rettigheder og -forpligtelser, er ikke omfattet af kapitel 15 (tvistbilæggelse).

AFDELING C BILATERAL BESKYTTELSESKLAUSUL ARTIKEL 3.9 Definitioner Med henblik på denne afdeling skal: a) "intern erhvervsgren" forstås i overensstemmelse med artikel 4, afsnit 1, litra c), i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. Med henblik herpå er artikel 4, stk. 1, litra c), i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger med de fornødne ændringer indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale b) "alvorlig skade" og "fare for alvorlig skade" forstås i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra a) og b), i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. Med henblik herpå er artikel 4, stk. 1, litra a) og b), i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger med de fornødne ændringer indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale og c) "overgangsperiode" forstås som en periode på ti år efter denne aftales ikrafttræden.



ARTIKEL 3.10 Anvendelse af en bilateral beskyttelsesforanstaltning 1. Hvis en vare med oprindelse i en af parternes territorium som følge af nedsættelse eller afskaffelse af told i henhold til denne aftale importeres til den anden parts territorium i så forhøjede mængder, i absolutte tal eller i forhold til den interne produktion, og under sådanne forhold, at det forårsager alvorlig skade eller medfører fare for alvorlig skade for en intern erhvervsgren, der fremstiller tilsvarende eller direkte konkurrerende varer, kan den importerende part indføre foranstaltninger i henhold til stk. 2 på de betingelser og efter de procedurer, der er fastlagt i denne afdeling, dog kun i overgangsperioden, medmindre andet er fastsat i artikel 3.11 (betingelser og begrænsninger), stk. 6, litra c). 2. Den importerende part kan indføre en bilateral beskyttelsesforanstaltning, som: a) suspenderer yderligere nedsættelse af toldsatsen for den pågældende vare som fastsat i bilag 2-A (afskaffelse af told) eller b) forhøjer toldsatsen for varen til et niveau, som ikke overstiger den laveste værdi af: i) den mestbegunstigelsestoldsats, der gælder for varen på det tidspunkt, hvor foranstaltningen træffes, eller

ii) den basistoldsats, der er fastsat i toldafviklingsplanerne i bilag 2-A (afskaffelse af told) i henhold til artikel 2.7 (nedbringelse eller afskaffelse af told ved import). ARTIKEL 3.11

Betingelser og begrænsninger 1. En part skal give den anden part skriftlig meddelelse om indledningen af en undersøgelse som omhandlet i stk. 2, og afholde konsultationer med den anden part så lang tid som muligt forud for indførelsen af en bilateral beskyttelsesforanstaltning med henblik på en gennemgang af de oplysninger, der fremkommer ved undersøgelsen, og udveksling af synspunkter vedrørende foranstaltningen. 2. En part må kun indføre en bilateral beskyttelsesforanstaltning, efter at dens kompetente myndigheder har gennemført en undersøgelse i overensstemmelse med artikel 3 og artikel 4, stk. 2, litra c), i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. Med henblik herpå er artikel 3 og artikel 4, stk. 2, litra c), i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger med de fornødne ændringer indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale. 3. Parten skal for den i stk. 2 omhandlede undersøgelse opfylde kravene i artikel 4, stk. 2, litra a), i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. Med henblik herpå er artikel 4, stk. 2, litra a), i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger med de fornødne ændringer indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale.

4. Undersøgelsen skal også på grundlag af objektive beviser påvise, at der findes en årsagssammenhæng mellem den øgede import og den alvorlige skade eller faren herfor. Undersøgelsen skal også tage hensyn til tilstedeværelsen af andre faktorer end øget import, som også kan forårsage skade på samme tid. 5. Hver part skal sikre, at dens kompetente myndigheder afslutter en undersøgelse som omhandlet i stk. 2 senest et år efter, at den er indledt. 6. En part må ikke anvende en bilateral beskyttelsesforanstaltning: a) i større omfang og i længere tid end nødvendigt for at forebygge eller afhjælpe en alvorlig skade eller lette en tilpasning b) i en periode på over to år, som dog kan forlænges med indtil to år, hvis den importerende parts kompetente myndigheder efter procedurerne i denne artikel fastslår, at foranstaltningen fortsat er nødvendig for at forebygge eller afhjælpe en alvorlig skade og lette en tilpasning, og der er tegn på, at erhvervsgrenen tilpasser sig, forudsat at beskyttelsesforanstaltningens samlede anvendelsesperiode, dvs. den oprindelige anvendelsesperiode og enhver forlængelse heraf, ikke overstiger fire år eller c) ud over udløbet af overgangsperioden, medmindre det sker med den anden parts samtykke.



7. For at lette tilpasningen i en situation, hvor den forventede varighed af en bilateral beskyttelsesforanstaltning overstiger to år, skal den part, der anvender foranstaltningen, gradvist liberalisere foranstaltningen med regelmæssige mellemrum i løbet af anvendelsesperioden. 8. Når en part bringer en bilateral beskyttelsesforanstaltning til ophør, skal toldsatsen være den sats, der i henhold til dens toldafviklingsplan i bilag 2-A (afskaffelse af told) ville have været gældende, hvis foranstaltningen ikke var blevet indført. ARTIKEL 3.12 Midlertidige foranstaltninger Under kritiske omstændigheder, hvor en forsinkelse kunne forårsage skade, som ville være vanskelig at afhjælpe, kan en part anvende en bilateral beskyttelsesforanstaltning midlertidigt, når en foreløbig undersøgelse tydeligt har vist, at importen af en vare med oprindelse i den anden part er steget som følge af nedsættelsen eller afskaffelsen af en told i henhold til denne aftale, og at denne import forårsager alvorlig skade for den interne industri eller en fare herfor. Varigheden af en midlertidig foranstaltning må ikke overstige 200 dage, i løbet af hvilke parten skal opfylde kravene i artikel 3.11 (betingelser og begrænsninger), stk. 2 og 3. Parten skal straks tilbagebetale eventuelle toldforhøjelser, hvis det ved den i artikel 3.11 (betingelser og begrænsninger), stk. 2, omhandlede undersøgelse ikke konstateres, at kravene i artikel 3.10 (anvendelse af en bilateral beskyttelsesforanstaltning), stk. 1, er opfyldt. Varigheden af enhver midlertidig foranstaltning medregnes som en del af den i artikel 3.11 (betingelser og begrænsninger), stk. 5, litra b), fastsatte periode.

ARTIKEL 3.13 Kompensation 1. En part, der anvender en bilateral beskyttelsesforanstaltning, skal føre konsultationer med den anden part for i fællesskab at fastlægge en passende handelsliberaliserende kompensation i form af indrømmelser, der i alt væsentligt har tilsvarende virkninger for handelen, eller i form af indrømmelser, som svarer til værdien af den yderligere told, der forventes opkrævet som følge af beskyttelsesforanstaltningen. Den part, der anvender en bilateral beskyttelsesforanstaltning, skal give mulighed for sådanne konsultationer senest 30 dage efter indførelsen af den bilaterale beskyttelsesforanstaltning. 2. Hvis konsultationerne i henhold til stk. 1 ikke fører til en aftale om handelsliberaliserende kompensation senest 30 dage efter indledningen af konsultationer, kan den part, hvis varer er genstand for den bilaterale beskyttelsesforanstaltning, suspendere anvendelsen af indrømmelser for så vidt angår varer med oprindelse i den part, der anvender den bilaterale beskyttelsesforanstaltning, der i alt væsentligt har tilsvarende virkninger for handelen som den bilaterale beskyttelsesforanstaltning. Den forpligtelse til at yde kompensation, der påhviler den part, som anvender den bilaterale beskyttelsesforanstaltning, og den anden parts ret til at suspendere indrømmelser i henhold til dette stykke, ophører på den bilaterale beskyttelsesforanstaltnings udløbsdato.

3. Den i stk. 2 omhandlede ret til suspension må ikke udøves i de første 24 måneder af en bilateral beskyttelsesforanstaltnings anvendelsesperiode, forudsat at beskyttelsesforanstaltningen er i overensstemmelse med denne aftale.

ARTIKEL 3.14 Anvendelse af det engelske sprog For at sikre den størst mulige effektivitet ved anvendelsen af reglerne om afbødende foranstaltninger på handelsområdet i henhold til dette kapitel skal parternes undersøgelsesmyndigheder anvende det engelske sprog som grundlag for meddelelser og dokumenter, der udveksles i forbindelse med undersøgelser vedrørende afbødende foranstaltninger på handelsområdet mellem parterne. KAPITEL 4 TOLD OG HANDELSLETTELSER ARTIKEL 4.1 Mål

1. Parterne anerkender betydningen af at beskæftige sig med de forskellige aspekter af told og handelslettelser i forbindelse med de skiftende globale handelsvilkår. Parterne skal forstærke samarbejdet på dette område med henblik på at sikre, at deres respektive toldlovgivning og -procedurer opfylder målene om at fremme handelslettelser, samtidig med at man sikrer en effektiv toldkontrol.

2. Parterne er enige om, at deres lovgivning skal være ikkediskriminerende, og at toldprocedurerne skal være baseret på moderne metoder og effektiv kontrol for at bekæmpe svig og fremme lovlig handel. 3. Parterne erkender, at de legitime samfundspolitiske mål, herunder målene vedrørende sikkerhed og bekæmpelse af svig, på ingen måde må anfægtes. ARTIKEL 4.2 Toldsamarbejde og gensidig administrativ bistand 1. Parternes respektive myndigheder skal samarbejde på toldområdet for at sikre, at målene i artikel 4.1 (mål) opfyldes. 2. Parterne skal styrke toldsamarbejdet, bl.a. ved: a) at udveksle oplysninger om toldlovgivning og gennemførelsen heraf samt om toldprocedurer, særlig med hensyn til: i) forenkling og modernisering af toldprocedurer ii) toldmyndighedernes grænsekontrol af intellektuelle ejendomsrettigheder



iii) lettelse af transitforsendelser og omladning og iv) forbindelser med erhvervslivet b) at udforske fælles initiativer vedrørende import-, eksport- og andre toldprocedurer, herunder teknisk bistand, med henblik på at sikre en effektiv service til erhvervslivet c) at styrke deres samarbejde på toldområdet i internationale organisationer som f.eks. WTO og Verdenstoldorganisationen (herefter benævnt "WCO") og d) når det er relevant og hensigtsmæssigt at etablere en gensidig anderkendelse af handelspartnerskabsprogrammer og toldkontrol, herunder ensartede handelslettelsesforanstaltninger. 3. Parterne skal yde hinanden gensidig administrativ bistand i toldanliggender i overensstemmelse med protokol 2 (gensidig administrativ bistand i toldanliggender).

ARTIKEL 4.3 Toldlovgivning og -procedurer 1. Partnerne skal basere deres respektive toldlovgivning og -procedurer på internationale instrumenter og standarder, som gælder på told- og handelsområdet, herunder de væsentlige elementer i den reviderede Kyotokonvention om forenkling og harmonisering af regler om toldbehandling, udfærdiget i Bruxelles den 26. juni 1999, den internationale konvention om det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem (herefter benævnt "HS-konventionen"), rammestandarderne til sikring og fremme af den globale samhandel (Framework of Standards to Secure and Facilitate Global Trade og tolddatamodellen (Customs Data Model) fra WCO.

2. Parternes toldlovgivning og -procedurer skal have til formål: a) at beskytte lovlig handel gennem en effektiv håndhævelse og efterlevelse af gældende lovkrav b) at undgå unødvendige eller diskriminerende byrder for økonomiske aktører og give mulighed for yderligere lettelser for operatører med højt efterlevelsesniveau og c) at beskytte mod svig og ulovlige eller skadelige aktiviteter.

3. Parterne er enige om, at deres respektive toldlovgivning og -procedurer, herunder retsmidler, skal være forholdsmæssigt afpassede og ikkediskriminerende, og at anvendelsen heraf ikke må forsinke frigivelsen af varer unødigt. 4. For at forbedre arbejdsmetoderne og sikre ikkediskrimination, gennemsigtighed, effektivitet, integritet og ansvarlighed i transaktionerne skal parterne: a) hvor det er muligt, forenkle og revidere krav og formaliteter med henblik på hurtig frigivelse og fortoldning af varer og b) tilstræbe yderligere at forenkle og standardisere de oplysninger og den dokumentation, der kræves af toldmyndigheder og andre organer. ARTIKEL 4.4 Frigivelse af varer

1. Hver part skal sikre, at dens toldmyndigheder anvender krav og procedurer, der muliggør frigivelse af varer inden for et tidsrum, som ikke er længere end det, der er nødvendigt til at sikre efterlevelse af dens told- og andre handelsrelaterede love og formaliteter. Hver part skal arbejde hen imod yderligere at mindske denne periode og at frigive varerne uden unødigt ophold.

2. Parterne skal bl.a. give mulighed for frigivelse af varer, uden at der betales told, forudsat af der stilles en garanti, hvis det er påkrævet efter deres lovgivning, som sikkerhed for den endelige betaling af told. 3. Hver part skal sikre, at dens toldmyndigheder giver adgang til elektronisk forhåndsindgivelse og færdigbehandling af oplysninger inden varernes fysiske ankomst (toldbehandling før ankomst), med henblik på frigivelse af varerne straks efter ankomsten. ARTIKEL 4.5 Forenklede toldprocedurer 1. Hver part skal etablere forenklede toldprocedurer, som er gennemsigtige og effektive, for at reducere omkostningerne og øge forudsigeligheden for de økonomiske aktører, herunder små og mellemstore virksomheder. Godkendte erhvervsdrivende skal desuden have nemmere adgang til toldforenklinger efter objektive og ikkediskriminerende kriterier. 2. Der skal anvendes et administrativt enhedsdokument eller en tilsvarende elektronisk formular med henblik på opfyldelse af de nødvendige formaliteter i forbindelse med henførsel af varer under en toldprocedure. 3. Parterne skal anvende moderne toldteknikker, herunder metoder til risikovurdering og efterfølgende kontrol af toldbehandling, for at forenkle og lette indpassage og frigivelse af varer.

4. Parterne skal fremme gradvis udvikling og anvendelse af systemer, herunder IT-baserede systemer, der kan lette elektronisk udveksling af data mellem erhvervsdrivende, toldmyndigheder og andre relaterede organer.

ARTIKEL 4.6 Transit og omladning 1. Hver part skal sikre lettelse og effektiv kontrol af omladninger og transitforsendelser gennem dens territorium. 2. For at lette transittrafikken skal hver part sikre samarbejde og koordinering mellem alle berørte myndigheder og organer på dens territorium. ARTIKEL 4.7 Risikostyring 1. Hver part skal basere dens undersøgelses- og frigivelsesprocedurer og dens procedurer for verifikation efter indpassage på risikovurderingsprincipper og revision frem for at undersøge alle sendinger tilbundsgående for at efterprøve, om de overholder samtlige importkrav.

2. Parterne skal vedtage og anvende deres kontrolkrav og -procedurer ved import, eksport, transit og omladning af varer på grundlag af risikostyringsprincipper med henblik på at gennemføre foranstaltningerne vedrørende efterlevelse med fokus på de transaktioner, der kræver størst opmærksomhed. ARTIKEL 4.8

Gennemsigtighed 1. Hver part skal sikre, at dens toldlovgivning og andre handelsrelaterede love, forskrifter og generelle administrative procedurer og krav, herunder gebyrer og afgifter, er nemt tilgængelige for alle interesserede parter og, hvis det er muligt, via et officielt websted. 2. Hver part skal udpege eller opretholde et eller flere informationspunkter, som inden for en rimelig frist kan besvare forespørgsler fra interesserede parter om toldanliggender og andre handelsrelaterede anliggender. ARTIKEL 4.9 Forhåndsafgørelser 1. Hver parts toldmyndigheder skal efter skriftlig anmodning fra erhvervsdrivende, i overensstemmelse med dens love og forskrifter og forud for importen af en vare til dens territorium, udstede en skriftlig forhåndsafgørelse om tarifering eller ethvert andet spørgsmål, som parterne måtte blive enige om.

2. Hver part skal, med forbehold af eventuelle bestemmelser om fortrolighed i dens love og forskrifter, offentliggøre deres forhåndsafgørelser om tarifering eller ethvert lignende spørgsmål, som den måtte finde relevante, f.eks. på internettet. 3. Med henblik på at lette samhandelen skal parterne som led i deres bilaterale dialog regelmæssigt give meddelelse om, hvilke ændringer der er sket i deres respektive love og forskrifter om forhåndsafgørelser. ARTIKEL 4.10

Gebyrer og afgifter 1. Parterne skal offentliggøre oplysninger om gebyrer og afgifter via et officielt udpeget medie og, om muligt, på et officielt websted. Oplysningerne skal omfatte de gebyrer og afgifter, der finder anvendelse, begrundelsen for disse gebyrer eller afgifter for de leverede tjenester, den ansvarlige myndighed, og hvornår og hvordan de skal betales. 2. Ingen af parterne må ikke indføre nye eller ændrede gebyrer og afgifter, før oplysningerne i overensstemmelse med stk. 1 offentliggøres og gøres offentligt tilgængelige.

ARTIKEL 4.11 Toldklarerere Parterne må i deres respektive toldlovgivning og -procedurer ikke kræve obligatorisk anvendelse af toldklarerere. Parterne skal anvende gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssigt afpassede regler, hvis og når de godkender toldklarerere. ARTIKEL 4.12 Toldværdiansættelse 1. Parterne skal bestemme toldværdien af varer i overensstemmelse med artikel VII i GATT 1994 og toldværdikodeksen.

2. Parterne skal samarbejder med henblik på at nå frem til en fælles holdning til spørgsmål vedrørende toldværdiansættelse.

ARTIKEL 4.13 Inspektioner inden afsendelse Parterne er enige om, at deres respektive toldlovgivning og -procedurer ikke skal kræve obligatorisk inspektion inden afsendelse, jf. aftalen om inspektion inden afsendelse, eller enhver anden undersøgelse udført inden toldbehandlingen af private virksomheder på bestemmelsesstedet. ARTIKEL 4.14 Prøvelse og klage Hver part skal etablere effektive, hurtige og ikkediskriminerende og lettilgængelige procedurer for at sikre retten til at påklage toldmyndighedernes og andre kompetente myndigheders administrative handlinger, kendelser og afgørelser, som påvirker import eller eksport af varer eller varer i transit.

ARTIKEL 4.15

Forbindelser med erhvervslivet Parterne er enige om: a) at det er vigtigt rettidigt at konsultere repræsentanter for de erhvervsdrivende i forbindelse med udarbejdelse af lovgivningsforslag og generelle procedurer vedrørende told og handelslettelser. Med henblik herpå skal hver part etablere de relevante konsultationer mellem administrationerne og erhvervslivet b) så vidt muligt med elektroniske midler at offentliggøre eller på anden måde tilgængeliggøre ny lovgivning og nye generelle procedurer vedrørende told og handelslettelser forud for anvendelsen af sådan lovgivning og sådanne procedurer, tillige med ændringer og fortolkninger heraf. De skal også offentliggøre relevante administrative meddelelser, herunder om myndighedernes krav og procedurer for indpassage, om åbningstider og arbejdsprocedurer for toldsteder i havne og ved grænseovergangssteder og om informationskontorer c) at der skal være en tilstrækkelig lang frist mellem offentliggørelsen og ikrafttrædelsen af nye eller ændrede retsforskrifter, procedurer, gebyrer eller afgifter og d) at sørge for, at deres respektive toldkrav og de hermed forbundne krav og procedurer fortsat modsvarer erhvervslivets behov, følger bedste praksis og forbliver så lidt restriktive som muligt for samhandelen.

ARTIKEL 4.16 Toldudvalget 1. Det Toldudvalg, der er nedsat ved artikel 17.2 (specialudvalg), består af repræsentanter for parterne. 2. Toldudvalget skal sikre den korrekte anvendelse af dette kapitel, toldmyndighedernes håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder i underafdeling 4 (håndhævelse ved grænserne) i afdeling C (håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder) i kapitel 12 (intellektuel ejendomsret), protokol 1 (om definition af begrebet "produkter med oprindelsesstatus" og metoder for administrativt samarbejde), protokol 2 (gensidig administrativ bistand i toldspørgsmål) og eventuelle yderligere bestemmelser om told, som parterne måtte blive enige om.

3. Toldudvalget skal undersøge behovet for og vedtage afgørelser, udtalelser, forslag eller anbefalinger om alle spørgsmål i forbindelse med gennemførelsen af de i stk. 2 omhandlede bestemmelser. Det har beføjelse til at træffe beslutninger om gensidig anerkendelse af risikostyringsteknikker, risikokriterier og -standarder, sikkerhedskontroller og handelspartnerskabsprogrammer, herunder aspekter såsom datatransmission og gensidigt aftalte fordele.

KAPITEL 5 TEKNISKE HANDELSHINDRINGER ARTIKEL 5.1 Bekræftelse af TBT-aftalen Parterne bekræfter deres eksisterende rettigheder og forpligtelser over for hinanden i henhold til TBT-aftalen, der med de fornødne ændringer er indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale. ARTIKEL 5.2 Mål

1. Målene med dette kapitel er at lette og øge den bilaterale handel med varer ved at forebygge, udpege og fjerne unødige hindringer for handel inden for rammerne af TBT-aftalen, og at styrke det bilaterale samarbejde mellem parterne. 2. Parterne skal etablere og styrke den tekniske formåen og institutionelle infrastruktur i spørgsmål vedrørende tekniske handelshindringer.

ARTIKEL 5.3 Anvendelsesområde og definitioner 1. Dette kapitel finder anvendelse på udarbejdelse, vedtagelse og anvendelse af de standarder, tekniske forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer, der er defineret i bilag 1 til TBT-aftalen, og som kan påvirke handelen med varer mellem parterne, undtagen for: a) specifikationer vedrørende indkøb udarbejdet af statslige organer med henblik på egen produktion eller eget forbrug eller b) sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger som defineret i bilag A til SPS-aftalen. 2. Hver part har ret til at udarbejde, vedtage og anvende standarder, tekniske forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer i henhold til dette kapitel og TBT-aftalen. 3. Med henblik på dette kapitel finder definitionerne i bilag 1 til TBT-aftalen anvendelse.



ARTIKEL 5.4 Tekniske forskrifter 1. Hver part skal gøre bedst mulig brug af god reguleringspraksis som fastsat i TBT-aftalen og i dette kapitel, navnlig ved: a) at vurdere de tilgængelige reguleringsmæssige og ikkereguleringsmæssige alternativer til en foreslået teknisk forskrift, som ville opfylde partens legitime mål i henhold til TBT-aftalens artikel 2.2, at tilstræbe at evaluere bl.a. konsekvenserne af en foreslået teknisk forskrift ved hjælp af en reguleringsmæssig konsekvensanalyse, som anbefalet af Udvalget om Tekniske Handelshindringer, der er nedsat ved TBT-aftalens artikel 13 b) at anvende relevante internationale standarder som dem, der udarbejdes af Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO), Den Internationale Elektrotekniske Kommission, Den Internationale Telekommunikationsunion og Codex Alimentarius-Kommissionen, som grundlag for deres tekniske forskrifter, undtagen hvis sådanne internationale standarder ville være ineffektive eller uegnede til at opfylde en parts legitime mål. Når en part ikke har benyttet internationale standarder som grundlag for dens tekniske forskrifter, skal den efter anmodning fra den anden part udpege enhver væsentlig afvigelse fra de relevante internationale standarder og redegøre for, hvorfor disse standarder blev fundet uegnede eller ineffektive i forhold til det tilstræbte mål

c) at gennemgå tekniske forskrifter med henblik på at øge deres konvergens med de relevante internationale standarder, jf. dog TBT-aftalens artikel 2.3. Ved denne gennemgang skal parterne bl.a. tage hensyn til enhver ny udvikling i de relevante internationale standarder, og om hvorvidt de omstændigheder, der har medført forskelle i forhold til andre relevante internationale standarder, fortsat gør sig gældende d) at fastlægge tekniske forskrifter på basis af produktpræstationskrav snarere end på basis af design eller beskrivende egenskaber. 2. En part skal i overensstemmelse med TBT-aftalens artikel 2.7 velvilligt overveje at acceptere tekniske forskrifter fra den anden part som ækvivalente, selv om disse tekniske forskrifter afviger fra dens egne, dog forudsat at de finder det godtgjort, at disse forskrifter på passende måde opfylder målene for dens egne forskrifter. 3. En part, der har udarbejdet en teknisk forskrift, som den anser for at svare til en teknisk forskrift i den anden part, fordi den har et foreneligt mål og en forenelig produktdækning, kan skriftligt anmode om, at den anden part anerkender den tekniske forskrift som ækvivalent. Anmodningen skal fremsættes skriftligt og indeholde en detaljeret begrundelse for, hvorfor den tekniske forskrift bør anses for at være ækvivalent, herunder med hensyn til produktdækning. Den part, der ikke er enig i, at en teknisk forskrift er ækvivalent, skal efter anmodning oplyse den anden part om en begrundelse for dens afgørelse.

ARTIKEL 5.5

Standarder 1. Parterne bekræfter deres forpligtelser i henhold til TBT-aftalens artikel 4.1 med henblik på at sikre, at deres standardiseringsorganer tiltræder og overholder adfærdskodeksen for udarbejdelse, vedtagelse og anvendelse af standarder i bilag 3 til TBT-aftalen. Parterne bekræfter desuden deres tilslutning til de principper, der er fastsat i de beslutninger og henstillinger, der er vedtaget af WTO's Komité for Tekniske Handelshindringer (Decisions and Recommendations adopted by the WTO Committee on Technical Barriers to Trade) siden 1. januar 1995, G/TBT/1/rev.12, af 21. januar 2015, (herefter benævnt "dokumentet"), herunder komitéens beslutning om principper for udvikling af internationale standarder, vejledninger og henstillinger med hensyn til aftalens artikel 2 og 5 og bilag 3 (Decision of the Committee on Principles for the Development of International Standards, Guides and Recommendations with relation to Articles 2, 5 and Annex 3 of the Agreement), der er omhandlet i bilagene til dokumentets del 1. 2. Parterne skal med henblik på den bredest mulige harmonisering af standarder tilskynde deres standardiseringsorganer samt de regionale standardiseringsorganer, som de eller deres standardiseringsorganer er medlemmer af, til: a) inden for rammerne af deres ressourcer at deltage i udarbejdelsen af internationale standarder ved relevante internationale standardiseringsorganisationer

b) at anvende relevante internationale standarder som grundlag for de standarder, de udarbejder, undtagen i tilfælde, hvor sådanne internationale standarder ville være ineffektive eller uhensigtsmæssige i forhold til opfyldelsen af den pågældende parts legitime mål, f.eks. på grund af et utilstrækkeligt beskyttelsesniveau, væsentlige klimatiske eller geografiske faktorer eller grundlæggende teknologiske problemer c) at undgå gentagelse af eller overlapninger med arbejde i internationale standardiseringsorganer d) at revidere nationale og regionale standarder, som ikke er baseret på relevante internationale standarder, med passende mellemrum med henblik på at øge deres konvergens med relevante internationale standarder og e) at samarbejde med den anden parts relevante standardiseringsorganer i forbindelse med internationale standardiseringsaktiviteter. Dette samarbejde kan foregå i internationale standardiseringsorganisationer eller på regionalt plan. 3. Parterne skal udveksle oplysninger om: a) deres anvendelse af standarder til støtte for tekniske forskrifter

b) deres standardiseringsprocesser og omfanget af deres anvendelse af internationale eller regionale standarder som grundlag for deres nationale standarder og

c) samarbejdsaftaler om standardisering, som hver af parterne gennemfører, herunder om standardiseringsspørgsmål i internationale aftaler med tredjeparter, i det omfang dette ikke er udtrykkeligt forbudt ved disse aftaler. 4. Parterne erkender, at overholdelse af standarder i henhold til bilag 1 til TBT-aftalen er frivillig. Når en part gør overholdelsen af standarder obligatorisk ved at indarbejde dem eller henvise hertil i tekniske forskrifter eller i forbindelse med overensstemmelsesvurderingsprocedurer, finder artikel 5.7 (gennemsigtighed) anvendelse. ARTIKEL 5.6 Overensstemmelsesvurderingsprocedurer 1. Parterne skal med hensyn til obligatoriske overensstemmelsesvurderingsprocedurer anvende artikel 5.4 (tekniske forskrifter), stk. 1, med de fornødne ændringer, med henblik på at undgå unødvendige handelshindringer og sikre gennemsigtighed og ikkediskrimination. 2. I overensstemmelse med TBT-aftalens artikel 5.1.2, når en importerende part kræver en udtrykkelig bekræftelse af overensstemmelse med dens gældende tekniske forskrifter eller standarder, må dens overensstemmelsesvurderingsprocedurer hverken være strengere eller anvendes strengere end nødvendigt for at give denne part en passende forsikring om, at produkterne er i overensstemmelse med dens gældende tekniske forskrifter eller standarder under hensyn til de risici, som ikkeoverensstemmelse ville medføre.

3. Parterne erkender, at der findes en lang række mekanismer, som fremmer accepten af resultaterne af de overensstemmelsesvurderingsprocedurer, der gennemføres på den anden parts territorium, herunder: a) den importerende parts anvendelse af en leverandørs overensstemmelseserklæring

b) aftaler om gensidig accept af resultaterne af overensstemmelsesvurderingsprocedurer for så vidt angår specifikke tekniske forskrifter, der gennemføres af organer, som er beliggende på den anden parts territorium c) anvendelse af akkreditering til godkendelse af overensstemmelsesvurderingsorganer, som er beliggende på den anden parts territorium d) statslig udpegelse af overensstemmelsesvurderingsorganer, herunder organer, som er beliggende på den anden parts territorium e) en parts unilaterale anerkendelse af resultaterne af overensstemmelsesvurderingsprocedurer, som gennemføres på den anden parts territorium f) frivillige ordninger mellem overensstemmelsesvurderingsorganer, der er beliggende på begge parters territorium, og g) anvendelse af regionale og internationale multilaterale aftaler og ordninger om anerkendelse, hvori parterne er part.

4. Parterne skal under særlig hensyntagen til de i stk. 3 omhandlede betragtninger: a) intensivere deres udveksling af oplysninger om de i stk. 3 omhandlede mekanismer og lignende mekanismer med henblik på at fremme accept af overensstemmelsesvurderingsresultater b) udveksle oplysninger om overensstemmelsesvurderingsprocedurer og specielt om de kriterier, der anvendes til at udvælge passende overensstemmelsesvurderingsprocedurer for specifikke produkter c) betragte en leverandørs overensstemmelseserklæring som en af garantierne for overensstemmelse med intern lovgivning

d) overveje ordninger om gensidig accept af resultaterne af overensstemmelsesvurderingsprocedurer i henhold til proceduren i stk. 5 e) udveksle oplysninger om akkrediteringspolitik og overveje, hvordan internationale akkrediteringsstandarder og internationale aftal