DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 21.1.2004 
KOM(2004) 24 endelig 
  
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET 
Udkast til fælles rapport om beskæftigelsen 2003/2004 
 
 2    INDHOLDSFORTEGNELSE  
RESUMÉ ............................................................................................................................... .... 4 
INDLEDNING .......................................................................................................................... 9 
1. DEN POLITISKE OG ØKONOMISKE BAGGRUND ....................................... 10 
1.1 VÆKSTEN I BESKÆFTIGELSEN ER GÅET I STÅ .................................................... 10 
1.2 BESKÆFTIGELSESSTRATEGIEN PÅ MELLEMLANG SIGT GÆLDER STADIG ...... 11 
2. OVERORDNET VURDERING SET I LYSET AF EU'S MÅL FOR 
BESKÆFTIGELSEN .............................................................................................. 12 
2.1 FULD BESKÆFTIGELSE: RISIKO FOR, AT EU IKKE KAN NÅ MÅLENE FOR 
BESKÆFTIGELSESFREKVENSEN ............................................................................ 12 
2.2 KVALITET OG PRODUKTIVITET I ARBEJDET: BLANDEDE FREMSKRIDT INDEN 
FOR DE FORSKELLIGE DIMENSIONER ................................................................... 14 
2.3 SOCIAL SAMHØRIGHED OG INTEGRATION: ØGET FOKUS PÅ RUMMELIGE 
ARBEJDSMARKEDER ............................................................................................... 16 
3. GENNEMFØRELSE AF SPECIFIKKE RETNINGSLINJER: VURDERING 
AF RESULTATER OG POLITIKKER ................................................................ 17 
3.1 AKTIVE OG FOREBYGGENDE FORANSTALTNINGER FOR ARBEJDSLØSE OG 
INAKTIVE .................................................................................................................. 17 
3.2 JOBSKABELSE OG IVÆRKSÆTTERKULTUR .......................................................... 19 
3.3 HÅNDTERE FORANDRINGER OG FREMME TILPASNINGSEVNE OG MOBILITET 
PÅ ARBEJDSMARKEDET .......................................................................................... 21 
3.4 UDVIKLING AF MENNESKELIG KAPITAL OG LIVSLANG LÆRING ..................... 24 
3.5 STØRRE ARBEJDSKRAFTUDBUD OG AKTIV ALDRING ........................................ 26 
3.6 LIGESTILLING ........................................................................................................... 29 
3.7 INTEGRATION AF DÅRLIGT STILLEDE GRUPPER PÅ ARBEJDSMARKEDET OG 
BEKÆMPELSE AF DEN FORSKELSBEHANDLING, DE ER UDSAT FOR ................ 31 
3.8 INCITAMENTER, SOM SKAL GØRE DET ATTRAKTIVT AT ARBEJDE EFTER 
DEVISEN, ”DET SKAL KUNNE BETALE SIG AT ARBEJDE” ................................... 32 
3.9 OMDANNELSE AF SORT ARBEJDE TIL RIGTIGE JOB ............................................ 34 
3.10 REGIONALE FORSKELLE I BESKÆFTIGELSEN ...................................................... 36 
4. GOD FORVALTNINGSSKIK OG PARTNERSKABER I FORBINDELSE 
MED GENNEMFØRELSEN AF RETNINGSLINJERNE FOR 
BESKÆFTIGELEN ................................................................................................ 37 
5. GENNEMGANG AF MEDLEMSSTA TERNES INDSATS OG POLITIK ...... 40 
 
 3    6. KONKLUSIONER: EN YDERLIGERE STYRKELSE AF DEN 
EUROPÆISKE BESKÆFTIGELSESSTRATEGI MED FULD 
INDDRAGELSE AF RAPPORTEN FRA DEN EUROPÆISKE TASKFORCE 
FOR BESKÆFTIGELSE UN DER LEDELSE AF WIM KOK .......................... 68 
BILAG 1: Nøgleindikatorer  og kontekstindikatorer ............................................................... 70 
BILAG 2: Fremskridt i retning mod målene............................................................................ 91 
 
 4    RESUMÉ 
Denne fælles rapport om beskæf tigelsen giver den første vur dering af medlemsstaternes 
fremskridt med gennemførelsen af den nye besk æftigelsesstrategi, som er aftalt for perioden 
2003-2006, og som har tre overordnede målsætni nger: fuld beskæftigelse, kvalitet og 
produktivitet i arbejdet og en styrkelse af  den sociale samhørighed og integration. 
Rapporten udgives på et tidspunkt , hvor Lissabon-strategiens må l trues af situationen på 
arbejdsmarkedet. Europa har gennem det me ste af 2002-2003 mærket kon sekvenserne af den 
økonomiske nedgang. Væksten i beskæftigelsen gik i stå i begyndelsen af 2003  og forventes 
kun at stige langsomt i periode n 2004-2005. Arbejdsløsheden er gradvist steget til 8.1 % i 
2003. Takket være de seneste års reformer er Eu ropas arbejdsmarked nu bedre rustet til at 
tilpasse sig til omvæltninger, men hvis ikke  der kommer skub i økonomien og gennemføres 
yderligere arbejdsmarkedsreformer, er der risi ko for stagnation i beskæftigelsen og for øget 
arbejdsløshed og inaktivitet. 
Fremskridtene mod Lissabon-målet for 2010 om en  samlet beskæftigelsesfrekvens på 70 % er 
gået i stå; det aktuelle tal er 64,3 %, og det står nu klart, at EU ikke kan nå  midtvejsmålet på 
67 % i 2005 . Kvinders beskæftigelsesfrekvens blev fo rbedret i 2002 (55,6 %) og udvikler sig 
fortsat i overensstemmelse med midtvejsmålet for 2005 (57 %).  Hvorvidt der kan skabes 
yderligere fremskridt mod målet for 2010 afhæ nger af eventuelle forbedringer i ældre 
arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens. Selv om dette tal steg til godt 40 % i 2002, er der langt 
til målet for 2010 på 50 %. 
Set i lyset af den økonomiske afmatning og i over ensstemmelse med et stærkt ønske fra stats- 
og regeringschefernes side om at øge te mpoet i strukturreformerne, opfordrede Det 
Europæiske Råd på sit møde i forå ret 2003 Kommissionen til at oprette en europæisk 
beskæftigelses-taskforce  under den tidligere nederlands ke premierminister Wim Koks 
formandskab, som skal rapportere til Europa-K ommissionen om praktiske reformer, som har 
direkte og umiddelbar betydning for beskæf tigelsesstrategiens gennemførelse. På Det 
Europæiske Råds møde i Bruxelles i decembe r 2003 blev Kommissionen og Rådet opfordret 
til at tage højde for taksfo rcens rapport ved udarbejdelsen  af den fælles rapport om 
beskæftigelsen. 
Beskæftigelses-taskforcen fokuserede på behovet  for både at øge beskæftigelsen og væksten i 
produktiviteten og pegede på fire vigtige be tingelser for succes: tilpasningsevnen for 
arbejdstagere og virksomheder skal øges , der skal tiltrækkes flere personer til 
arbejdsmarkedet, investeringerne i menneskelig kapital skal øges og gøres mere effektive, og 
der skal sikres en mere effektiv reform gennemførelse gennem bedre regeringsførelse. 
Taskforcen opstillede prioritere de indsatser af almindelig rele vans for medlemsstaterne under 
hver af disse overskrifter og gav specifikke bu dskaber vedrørende nødvendige reformer for 
hver af de femten nuværende og ti kommende medlemsstater. Beskæftigelses-taskforcens 
vurdering og politiske budskabe r deles til af Kommissionen og Råde t og er, eftersom de er i 
fuld overensstemmelse med de europæiske retni ngslinjer for beskæftigelsen, blevet integreret 
i denne fælles rapport om beskæftigelsen. 
De tre overordnede målsætninger: 
Foranlediget af målsætningen om fuld besk æftigelse har nogle medlemsstater udvist en mere 
vidtgående forpligtelse gennem opstilling af nationale mål , enten i form af mål for 
beskæftigelsesfrekvensen eller en målsætning om jobskabelse. N ogle af disse mål er et udtryk 
 
 5    for et højere ambitionsniveau end tidligere. Op stilling af mål må nødvendigvis understøttes af 
en meget nøje gennemførelse af reformer. De nationale handlingsplan er (NAP) viser, at 
tempoet i arbejdsmarkedsreformerne er opretholdt og i visse tilfælde øget,  hvilket især gælder 
reformer, som har til formål at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen og arbejdsstyrken. Imidlertid er der længere mellem reformer, der skal forbedre miljøet for jobskabelse. 
I løbet af det sidste årti har EU desuden oplevet et foruroligende fald i væksten i 
arbejdsproduktiviteten. USA har derimod været i stand til at kombinere en stærk 
beskæftigelsesudvikling med øget arbejdsproduktivitet. Produktivitet  ses hovedsageligt i de 
nationale handlingsplaner for beskæftigelsen so m et mål i sig selv; der fokuseres ikke i 
samme grad på forbindelsen med øget kvalitet i arbejdet. De seneste re sultater vedrørende 
kvalitet i arbejdet  er dog opmuntrende
1. Selv om der stadig er muligheder for forbedring,  kan 
der registreres fremskridt i forbindelse med uddannelse og færdigheder, kønsskævheder 
(bortset fra lønmæssige) og sikkerhed på arbejdspladsen. 
De nationale handlingsplaner viser, at besk æftigelse er afgørende, når der skal skabes social 
samhørighed og integration . Nogle medlemsstater følger en tilgangsvinkel, efter devisen "det 
skal kunne betale sig at arbejde", og foretr ækker generelle reformer af de sociale 
sikringsordninger og skattesyst emet. Andre fokuserer på forans taltninger, der målrettes mod 
særlige grupper. Mange medlemsstater fremhæver vigtigheden af flerstrengede tilgange, som rækker længere end arbejdsmarkeds politikkerne, for at takle re gionale og sociale uligheder. 
De specifikke retningslinjer: 
Forebyggelse og aktivering
 
Forebyggende og aktive arbejdsmarkedspolitikker er  afgørende for at udnytte arbejdsstyrkens 
potentiale, og de er specielt vigtige i peri oder med økonomisk afmatning. I overensstemmelse 
med de nye retningslinjers styrke de tilgang noteres fremskridt, nå r det gælder om i en tidlig 
fase at tilbyde samtlige arbejdsløse fordelen ved individuel jobsøgning og –vejledning  og en 
ny start , som er skræddersyet til de n enkelte arbejdsløse, inden vedkommende har været ledig 
i seks eller tolv måneder for henholdsvi s unge og voksne. Der er dog betydelig mindre 
opmærksomhed på aktivering af personer uden for arbejdsmarkedet (især kvinder). 
Medlemsstaterne støtter en modernisering af de offe ntlige arbejdsformidlinger , og nogle 
bevæger sig mod et samarbejde med den privat e sektor. Kun de færrest e medlemsstater giver 
oplysninger om effektiviteten af de res aktiveringstiltag , og der skal gøres yderligere 
anstrengelser for at skaffe sammenlignelige aktiverings- og forebyggelsesindikatorer , som gør 
det muligt at vurdere fremskridtene.  
Iværksætterkultur  
Der bør gøres en større indsats for at udnytte potentialet for j obskabelsespotentialet i EU ved 
at etablere et mere guns tigt erhvervsklima og ved at fremme virksomhedernes 
innovationsevne. De fleste medlemsstater ønsker at gøre det lettere at starte egen virksomhed , 
mindske den administrative byrde  og tilbyde virksomhederne  udvidet assistance . Adskillige 
har oprettet taskforcer, som skal forenkle og forbedre lovgivningen , herunder 
konkurslovgivningerne.  Der er øget opmærksomhed på adgang til finansiering  for nystartede 
virksomheder og eksisterende små og mellemstore virksomheder , men dette punkt er stadig en 
                                                 
1 "Forbedring af kvaliteten i arbejdet: en gennemgang af den seneste udvikling", Kommissionens 
meddelelse KOM(2003) 728. 
 
 6    af de større flaskehalse. For at gøre det muligt for alle at starte egen virksomhed  tilbyder 
mange medlemsstater ledelsesuddannelse på a lle niveauer, hvoraf nogle er målrettet mod 
underrepræsenterede grupper. Det er fortsat en udfordring at stimulere innovation og F&U  og 
sprede resultaterne heraf mere effektivt på tværs af økonomien. 
Håndtere forandringer og fremme tilpasningsevnen  
Medlemsstater, arbejdsmarkedets parter, virkso mheder og arbejdstagere skal øge deres evne 
til at imødese, udløse og tilpa sse sig til forandringer. Ud ove r den indsats, som er nødvendig i 
forbindelse med andre specifikke retningslinjer, er der en stigende an erkendelse af behovet for 
at finde en mere effektiv balance mellem flek sibilitet og jobsikkerhed  på arbejdsmarkedet. 
Der skal forefindes kontraktmæssige ordning er, som både opfylder arbejdsgivernes og 
arbejdstagernes behov, og som bidrager til at undgå et todelt arbejdsmarked. Der kan 
observeres en tendens hen imod større fleksibilitet gennem ændr ede arbejdstidsmønstre og et 
ændret arbejdsmiljø.  I en række medlemsstater er fokus rettet mod at sikre fleksibilitet i 
standardkontrakter, forbedrede arbejdsf orhold og færre arbejdsulykker og 
erhvervssygdomme.  Indsatsen for at fremme geografisk mobilitet  er fortsat utilstrækkelig og 
fokuserer typisk på at  reducere de regionale uligheder. Der er utils trækkelig opmærksomhed 
på håndtering af omstruktureringer . 
Udvikle menneskelig kapital  
Europas investeringer i menneskelig kapital sk al øges og gøres mere effektive. Der er behov 
for betydeligt større bestræbelser , hvis EU skal have en chance for at nå målet om, at 85 % af 
de 22-årige i 2010 skal gennemføre en uddann else på gymnasieniveau og 12,5 % af den 
voksne befolkning deltage i almen eller erhvervsfaglig uddannelse.  I en række medlemsstater 
gøres der en indsats for at reformere systemerne  for livslang læring med henblik på at indføre 
et mere udbudsorienteret system  og i højere grad tilpasse  mulighederne til individuelle behov . 
Kun nogle få medlemsstate r synes at tilstræbe øgede og mere effek tive investeringer i 
menneskelig kapital . Der er fortsat kun delvise stra tegier, når det gælder om at  øge de private 
investeringer  (fra enkeltpersoner eller virksomhederne ). Desuden ses reformer, som skal gøre 
den enkelte opmærksom på eksisterende finansielle incitamenter . Mange initiativer er rettet 
mod anerkendelse og certificering af ikke-for mel læring eller læring på arbejdspladsen  med 
henblik på meritgivning for eksisterende færdigheder. Arbejdsmarkedets parter  er i stigende 
grad involveret i udformning og afholdelse af erhvervsuddannelse i takt med den øgede 
anvendelse af kollektive overens komster. Omkostnings- og ansv arsfordelingen bør forbedres 
og gøres mere gennemskuelig. 
Øge arbejdsstyrken og fremme aktiv aldring  
En øget arbejdsstyrke er en forudsætning fo r øget beskæftigelse og økonomisk vækst på 
mellemlang og lang sigt. Om målet om en besk æftigelsesfrekvens på 70 % kan nås, afhænger 
af, hvorvidt der sker en forhøjelse af ældr e arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens og af 
gennemsnitsalderen for, hvornår befolkningen forl ader arbejdsmarkedet. Et stigende antal 
medlemsstater gennemfører nationale aldringsst rategier, som omfatter en række initiativer, 
der fokuserer på understøttelsesreformer, forb edring af arbejdsevnen gennem bedre adgang til 
erhvervsuddannelse og bedre arbejdsforhold. De r er kraftig fokus på pensionsreformer, 
herunder en forhøjelse af den almindelige pensionsalder og fjer nelse af tilskynde lser til tidlig 
pensionering. Imidlertid forhindrer dårlig forvaltning af økonomiske omstruktureringer, 
frivillige førtidspensionsordninger og eksi sterende hindringer i de officielle 
pensionsordninger en mærkbar s tigning i de ældre arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens. Det 
er af afgørende betydning, at medlemsstaterne udvikler omfattende strategier for øget 
 
 7    deltagelse i arbejdsstyrken. Øg et deltagelse af kvinderne  er et centralt aspekt i 
aldringsudfordringen, og medlem sstaterne kan ikke nå målene  ved udelukkende at satse på 
gruppeeffekter. Indvandring regnes for en vigtig kilde til forø gelse af arbejdsstyrken inden for 
erhverv eller sektorer , som oplever rekrutte ringsvanskeligheder. 
Ligestilling mellem mænd og kvinder  
Udnyttelse af kvindernes  potentielle deltagelse er vigtig  både for ligestillingen og den 
økonomiske effektivitet. Mange medlemsstater  ønsker at øge kvindernes deltagelse og 
mindske beskæftigelses- og arbejdsløshedsskellene  især gennem politikker, som skal skabe 
balance mellem arbejdslivet og privatlivet. Imid lertid sættes der ikke tilstrækkeligt ind mod 
de faktorer, som forårsager disse kønssk ævheder i forbindelse med beskæftigelse, 
arbejdsløshed og aflønning (f.eks. kønsopdeling, skatte- og lønforhold). Flere medlemsstater 
fremlægger en række initiativer, so m skal bidrage til at reducere kønsbestemte lønforskelle , 
men de fleste tiltag er utilstræ kkelige, især i de lande, der har de største forskelle. De fleste 
initiativer er fortsat frivillige, og effekten  heraf er ikke tilstrækkeligt evalueret. Børnepasning  
præsenteres som et prioriteret område i de fleste medlemsstater, men tilgangene er er ofte forskellige med hensyn til fokus og mål, og der er  for ringe opmærksomhed på kvaliteten og 
prisen. Integrering af ligestillingsaspektet  foregår stadig ikke syst ematisk, idet der mangler 
kønsspecifikke konsekvensanalyser af de ek sisterende systemer og nye politikker. 
Integration af dårligt stillede
 
En mere effektiv integration af personer med særlige problemer  på arbejdsmarkedet er nøglen 
til en øget arbejdsstyrke og til en styrket social samhørighed. De fleste medlemsstater fremlægger politikker, der skal mindste antallet af elever, som forlader skolesystemet tidligt,  
og forbedre arbejdsmar kedssituationen for personer med handicaps, indvandrere og etniske 
minoriteter. Der er imidlertid stadig betydelige fors kelle, og bestræbelserne bør intensiveres 
og udvides, således at andre dårligt s tillede grupper, f.eks. lavtuddannede, 
bistandshjælpsmodtagere og enlige forældre, ogs å omfattes. Arbejdsgiv erne bør inddrages 
mere i opfyldelsen af målsætningen om  øget deltagelse for dårligt stillede. 
Gøre det økonomisk attraktivt at arbejde
 
For at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen og fr emme rummelige arbejdsmarkeder er det 
afgørende, at eksisterende arbejdsløsheds-,  inaktivitets- og fattigdomsfælder mindskes.  Et 
stigende antal medlemsstater har iværksat refo rmer, som skal gøre det økonomisk attraktivt at 
arbejde. Reformerne fo kuserer hovedsageligt på skattelettelser og indførelse af ydelser for 
erhvervsaktive. Sådanne ydelser er indfør t eller under planlægning i stadig flere 
medlemsstater. Nogle medlemsstater har skærpet betingelserne for tildeling af understøttelse 
eller begrænset varigheden heraf , men reformerne af understø ttelsessystemerne er ikke 
omfattende nok. Adskillige medlemsstater mangler stadig at takle forhold, som gør det uattraktivt at tage lavt betalte job, hvilket især  bør ske ved at undersøge de inaktives situation 
og ved at overveje indførelse af  ikke-finansielle incitamenter  til at finde beskæftigelse, 
herunder aspekter vedrørende kvalitet i arbejd et. Der er behov for yderligere reformer af 
understøttelses-, skatte- og pensionssystemerne for at anspor e ældre arbejdstagere til at blive 
længere på arbejdsmarkedet, især i medlemsst ater, som har lav beskæftigelse blandt ældre 
arbejdstagere. Medlemsstaterne bør bestræbe si g på at mindske de arbejdsomkostninger, der 
ikke er forbundet med lønnen, især fo r de lavtuddannede og lavtlønnede.  
 
 8    Omdanne sort arbejde  
Sort arbejde skaber unfair konkurrence mellem virksomheder og modvirker de involverede 
arbejdstageres varige integr ation på arbejdsmarkedet. I de nationale handlingsplaner 
understreger medlemsstaterne, at de vil bekæmp e sort arbejde gennem en mere integreret 
tilgang, som omfatter en forenkling af er hvervsklimaet, reformer af skatte- og 
understøttelsessystemerne, forbed ret håndhævelse af loven og a nvendelse af sanktioner. Der 
skal gøres mere for at forstå problemets ar t og omfang. Medlemsstater ne har rapporteret om 
en række initiativer, som skal forenkle de administrative pr ocedurer og registreringen af 
arbejdsløshed og soci ale sikringsbidrag , som skal forbedre koordinationen mellem de 
relevante myndigheder. For at gøre det mere at traktivt at arbejde vi l flere medlemsstater 
desuden iværksætte skatteforanstaltninger, der skal forebygge sort arbejde og gøre det 
lukrativt at arbejde . Mange medlemsstater indfører  foranstaltninger rettet mod udenlandske 
arbejdstagere eller illegale indvandrere , f.eks. bedre oplysning om arbejdsmarkedsrettigheder 
og større kontrol med arbejdsforholdene. 
Bekæmpe regionale forskelle  
Der er fortsat betydelige uligheder i beskæftigelsen og arbejdsløsheden  regionerne imellem, 
og disse uligheder vil blive større efter udvidelsen. Forskningen ha r påvist en stærk 
forbindelse mellem investeringer i mennesk elig kapital og den økonomiske udvikling på 
nationalt og regionalt plan, hvilk et gør investeringer til et vi gtigt redskab i forbindelse med 
den regionale samhørighedspolitik . Den Europæiske Socialfond sp iller en vigtig rolle i den 
forbindelse. 
God regeringsførelse og partnerskab ved gennemførelsen af retningslinjerne 
Hvorvidt beskæftigelsespoliti kker er vellykkede afhænger af gennemførelsens kvalitet. De 
nationale handlingsplaner for 2003 er genere lt godt udviklede basisdokumenter, men udgør 
kun i sjældne tilfælde et centralt redskab til drøftelse og fastsættels e af de nationale 
beskæftigelsesmæssige prior iteringer. Især er det nødvendi gt at lægge øget vægt på 
inddragelse af parlamentariske organer . Arbejdsmarkedets parter  samt regionale og lokale 
myndigheder  ses som vigtige partnere for de nationale  regeringer, men dere s inddragelse i de 
nationale handlingsplaner kunne forbedres. 
Medlemsstaterne forsøger i stige nde grad at rapportere om b udgetmæssige prioriteringer i de 
nationale handlingsplaner, men oplysningerne er stadig utilstrækkelige. Oplysninger om 
gennemførelsen af de nationale handlingsplaner  og om de instanser, som har ansvaret for 
gennemførelsen, fokuserer på de o ffentlige arbejdsformidlingers rolle, og kun i ringe grad på 
andre instanser som uddannelse og sociale tjenester. 
Der er behov for at forbedre forvaltningen af beskæftigelsespolitikkerne på nationalt plan og 
EU-plan. På nationalt plan indebæ rer dette etablering af reform partnerskaber, udformning af 
ambitiøse beskæftigelsespolitikker med mål, der afspejler de på EU-plan fastsatte, og en mere effektiv anvendelse af de nationale hand lingsplaner som cent rale planlægnings- og 
overvågningsdokumenter, som sammenbringer de forskellige reformelementer. På europæisk 
plan indebærer dette en styrkelse af EU's henstillinger til de enkelte lande, en mere præcis målretning af EU-midler i forhold til Lissabon-dag sordenen, fremme af et stærkt engagement 
fra arbejdsmarkedets parters side og en styrke lse af formidlingsaktiviteter og af systematisk 
og mere gensidig læring gennem erfaringsudveksling. 
 
 9    INDLEDNING 
Denne fælles rapport om beskæftigel sen giver det første overblik over 
beskæftigelsessituationen og en vurdering  af medlemsstaternes fremskridt med 
gennemførelsen af det nye sæt re tningslinjer for beskæftigelsen, som er aftalt for perioden 
2003-2006, og som har tre overordnede målsætni nger: fuld beskæftigelse, kvalitet og 
produktivitet i arbejdet og en st yrkelse af den sociale samhør ighed og integration. Den fælles 
rapport indeholder både en analys e af fremskridtene i hele EU  under de vigtigste vedtagne 
mål og retningslinjer og en kort oversigt for hve rt land. De af Beskæftigelsesudvalget aftalte 
nøgle- og kontekstindikatorer, som unde rstøtter analysen, findes i bilagene. 
I afsnit VIII i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab fastlægges principper og 
procedurer for udvikling af en samordnet stra tegi for beskæftigelse n. Artikel 128 indeholder 
oplysninger om den specifikke procedure for fo rmuleringen af en sådan strategi, herunder 
årlige retningslinjer for medlemsstaternes besk æftigelsespolitikker. Hv er medlemsstat skal 
fremsende en årsrapport til Rådet og Kommissionen om de vigtigste foranstaltninger, den har truffet for at gennemføre sin beskæftigelse spolitik på baggrund af  retningslinjerne for 
beskæftigelsen. Gennemgangen af de nationale handlingsplaner udmunder i en fælles rapport 
fra Rådet og Kommissionen til Det Europæiske Råd om beskæftigelsessituationen i EU og om 
gennemførelsen af retningslinjerne for beskæf tigelsen. På baggrund af denne rapport vedtager 
Det Europæiske Råd hvert år konklusioner, so m efterfølgende kan give anledning til en 
omformulering af retningslinjerne. På opfor dring fra Kommissionen retter Rådet desuden 
henstillinger til medlemsstaterne. 
Den europæiske beskæftigelsesstrategi er udvikl et i henhold til ovenstående institutionelle 
rammer og er et vigtigt bidr ag til EU's bredere politiske dagsorden, der blev defineret på 
topmødet i Lissabon og på de efterfølgende Eu ropæiske Råd. I forbindelse med den i 2002 
vedtagne harmonisering af cyklussen for politisk koordinering, fremlægges vigtige områder, 
som bidrager til Lissabon-dagsordenen i denne fælles rapport om beskæftigelsen, 
gennemførelsesrapporten om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og gennemførelsesrapporten om strategien fo r det indre marked som en del af den 
"gennemførelsespakke", som blev udformet for at synkronisere og st yrke koordinationen af 
og sammenhængen mellem politikker. 
Mens de nationale handlingsplaner for be skæftigelsen, som de enkelte medlemsstater 
indsendte i efteråret 2003, udgør kernen i denne  rapport, har rapporten fra den beskæftigelses-
taskforce, som blev nedsat på opfordring fra Det Europæis ke Råds forårsmøde i 2003 under 
den tidligere nederlandske premierminister Wi m Koks formandskab ligeledes udgjort et stort 
bidrag. Taskforcens rapport blev forela gt Europa-Kommissionen den 26. november 2003
2. 
På dette grundlag opsummeres i de t sidste afsnit i denne fælles  rapport om beskæftigelsen de 
vigtigste budskaber til Det Eur opæiske Råds møde i foråret 2004. 
                                                 
2 "Jobs, Jobs, jobs – Creating more Employment in Europe", rapport fra beskæftigelses-taskforcen med 
Wim Kok som formand. 
 
 10    1. DEN  POLITISKE  OG  ØKONOMISKE  BAGGRUND 
Denne fælles rapport om beskæftigelsen udsendes  på et tidspunkt, hvor der hersker forsigtig 
optimisme med hensyn til fremgang på EU's arbejdsmarkeder. Takket være de seneste års reformer står Europas arbejdsmarked nu bedre rustet til at tilpasse  sig til omvæltninger, 
hvilket demonstreres af den seneste tids be dring i beskæftigelsen.  Vi har nu et bedre 
udgangspunkt for at sikre fornyet vækst og høj be skæftigelse, selv om det bør huskes, at 
uudnyttet arbejdskraft og den økonomiske cyklus ' eftervirkninger på beskæftigelsen vil 
forsinke stigningen i beskæftigelsen. Den nye europæiske beskæftigelsesstrategi er en 
integreret og sammenhængende reaktion på de beskæftigelsesmæssige udfordringer, som EU 
står over for. I denne rapport undersøges de forpligtelser, som medlemsstaterne har indgået i 
forbindelse med de nye europæiske retnings linjer for beskæftigelsen, og der peges på 
områder, hvor der er et pre sserende behov for fremskridt og re sultater. Øjeblikkelig handling 
vil hjælpe med at understøtte en bedring i økonomien og beskæftigelsen. 
1.1 VÆKSTEN I BESKÆFTIG ELSEN ER GÅET I STÅ 
Efter at der indledningsvis kunne  registreres en kraftig bedring på EU's arbejdsmarked, er 
virkningerne af den økonomiske afmatni ng nu begyndt at slå stærkere igennem. 
Udviklingen på arbejdsmarkedet siden den sene ste økonomiske afmatnings indtrådte viser, at 
beskæftigelsen i EU i højere grad end tidligere er i stand til at modstå svagheder i den økonomiske aktivitet. Faktisk har be skæftigelsen indtil nu reageret  langt mere moderat på den 
seneste afmatning, end det var tilfældet ved den foregående afmatning i 1990'erne. Dette 
afspejler et anderledes mønster for jobskabe lse og –nedbringelse end i de tidlige 1990'ere med 
mindre, foreløbige fald i beskæftigelsen inden for landbrug og industri, mens der i 
servicesektoren er skabt langt flere job.
 
Den nuværende bedring er hovedsageligt en følge af ændringer på det europæiske 
arbejdsmarked, som indtrådte i anden halvdel af  1990'erne, og som påvirkede de mekanismer, 
der forbinder beskæftigelse og arbejd smarkedsdeltagelse med det økonomiske 
konjunkturforløb. Tilsammen betød den kombiner ede effekt af kvinders og unges stigende 
arbejdsmarkedsdeltagelse, den erhvervsaktive  befolknings øgede kvalifikationsniveau og 
forberedt mulighed for anvendelse af nye kontra kttyper, et rygstød for udviklingen af et 
beskæftigelsesintensivt vækstmønster, som også blev understøttet af mere en 
beskæftigelsesvenlig løndannelse fra arbejdsmarke dets parters side og af  nedskæringer i ikke-
lønmæssige arbejdsomkostninger. 
Europa har gennem det meste af 2002-2003 mæ rket konsekvenserne af den økonomiske 
nedgang med en vækst i BNP på under 1 %. Efter flere år med kraftig jobskabelse gik væksten 
i beskæftigelsen i stå i begyndelsen af 2003 . Faldet i arbejdsløshede n vendte i midten af 2001, 
og arbejdsløshedsniveauet er gradvist steget  fra det laveste niveau i 2001 på 7,3 % til 8 % i 
2003. Arbejdsløsheden ventes kun at s tige langsomt i perioden 2004-2005. 
For 2004 er der risiko for fortsat stagnation i be skæftigelsen og muligvis højere arbejdsløshed, 
med mindre økonomien bliver stærkere, og de r gennemføres yderlig ere reformer af 
arbejdsmarkedet. Selv om der indtræder en  beskeden økonomisk bedring, kan væksten i 
beskæftigelsen være begrænset, idet det fo rmodes, at virksomhederne ligger inde med 
uudnyttet arbejdskraft efter den seneste afmatning. Vækst i arbejdsstyrken er afgørende for at 
nå Lissabon-målene, men med udsigt til en væks t i arbejdsstyrken, som overstiger væksten i 
beskæftigelsen, vil arbejdsløsheden sandsynlig vis fortsat vokse i den nærmeste fremtid. 
 
 11    1.2 BESKÆFTIGELSESSTRATEGIEN PÅ MELLEMLANG SI GT GÆLDER 
STADIG 
En positiv beskæftigelsesudvikling er et vigtig t element i det mål, som blev formuleret i 
Lissabon i 2000, om at gøre EU til den mest  konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede 
økonomi i verden, en økonomi, der kan skabe en bæredygtig økonomisk vækst med flere og 
bedre job og større social sa mhørighed. Den er tæt knyttet t il vigtige områder, hvorpå der 
gennemføres reformer – pensioner, uddannel se, forskning og social integration samt 
markederne for varer og tjenesteydelser og arbejdsmarkedet. 
Den nye europæiske beskæftigelsesstrategi  er udformet til at støt te Lissabon-målene. De nye 
retningslinjer fastsætter tre ove rordnede og komplementære måls ætninger: fuld beskæftigelse, 
kvalitet og produktivitet i arbejdet  samt social samhørighed og integration. Der er blevet 
identificeret ti specifikke indsatsområder for at  støtte disse målsætninger. Retningslinjerne 
omfatter også en indsats til at forbedre fo rvaltningen af beskæftigelsespolitikker. 
Set i lyset af den økonomiske afmatning, den langvarige uvished med hensyn til, hvornår der 
indtræder en bedring og til omfanget af en sådan samt i overensstemmelse med et stærkt 
ønske fra stats- og regeringschefernes side om at opretholde og intensivere tempoet i 
strukturreformerne, opfordrede Det Eur opæiske Råd på sit møde i foråret 2003 
Kommissionen til at oprette en europæisk beskæftigelses-taskforce  under den tidligere 
nederlandske premierminister Wim Koks formandskab , for at hjælpe med at finde frem til de 
praktiske reformer, som har den mest direkte og  umiddelbare betydning for medlemsstaternes 
gennemførelse af beskæftigelsesstrategien. 
Taskforcen anerkender de strukturelle forbedri nger, der er opnået i en række medlemsstater, 
og den stigende beskæftigelse i EU fra midten  af 1990'erne til 2002, men advarer om , at EU 
risikerer, at det ambitiøse mål, som blev fastsat i Lissabon i 2000, ikke bliver nået. Med mindre medlemsstaterne optrapper deres best ræbelser, forekommer det stadig mere 
usandsynligt, at det overordnede mål for 2010 og målsætningerne for beskæftigelsen bliver 
opfyldt. 
Det er vigtigt, at EU i sin reaktion på afma tningen fastholder fokus på de bredere, mere 
langsigtede udfordringer, som EU står  overfor. Globaliseringen og den økonomiske 
integration påvirker i stigende grad den måde, hv orpå europæerne lever og arbejder, og stiller 
krav om, at der reageres hurtigt på fo randringer og håndtering af disse. Den hurtige 
befolkningsaldring stiller spørgsmålstegn ved Europas evne til at forblive konkurrencedygtig 
og opnå højere beskæftigelse og økonomisk vækst i fremtiden. 
Taskforcen mener, at fokus i st edet for at være rettet mod en proces med yderligere ændringer 
af EU's retningslinjer, nu bør rettes mod en  skærpet overvågning af de reformer, som 
medlemsstaterne har iværksat. I denne rapport undersøges det, hvordan medlemsstaterne har 
reageret på samtlige beskæftigelsesretningslinjer, idet beskæftigelses-taskforcens vurdering og forslag inddrages. 
Beskæftigelses-taskforcen opfordrer medl emsstaterne til at udvise beslutsomhed nu for at 
skabe øget tillid og støtte den økonomiske vækst.  Ud over behovet for at skabe flere job på 
kort sigt understreger den, at beskæftigelsespo litikkerne skal hæve bå de beskæftigelses- og 
produktivitetsniveauet, som er de vigtigste fakt orer i Europas økonomiske  vækstpotentiale og 
vigtige elementer i Lissabon-strategien. 
 
 12    Beskæftigelses-taskforcen pegede på fire vigtige krav, som skal føre til øget beskæftigelse og 
produktivitet: 
– arbejdstagernes og virksomhedernes tilpasningsevne skal øges 
– der skal tiltrækkes flere pe rsoner til arbejdsmarkedet 
– investeringerne i menneskelig kapital skal øges og gøres mere effektive 
– der skal sikres en mere effektiv reformge nnemførelse gennem bedre regeringsførelse. 
Beskæftigelses-taskforcen opstille de under hver af disse overskrifte r en prioriteret indsats af 
almindelig relevans for medlemsstaterne. I rappor ten opstilles specifikke kommentarer til de 
reformer, som er nødvendige for hver af de femten nuværende og de ti nye medlemsstater. 
Den nye strategi er desuden blevet ud formet til at støtte beskæftigelsen og 
arbejdsmarkedsreformer i de ti nye medlem sstater, som tiltræder EU i 2004. Med udsigt til 
større politiske, økonomiske og institutionelle om struktureringer har de nye medlemsstater i 
løbet af de sidste ti år iværksat omfattende arbejdsmarkedsreformer for at tilpasse sig en 
markedsøkonomi og forberede sig på medlemskab. I tæt partnerskab med Europa-Kommissionen har de udarbejde t fælles vurderinger af deres respektive udfordringer på 
beskæftigelses- og arbejdsmarkedsområdet samt gennemført regelmæssig afrapportering
3. Fra 
1. maj 2004 deltager de fuldt ud i den koordinere de europæiske beskæftigelsesstrategi. 
2. OVERORDNET  VURDERING  SET  I LYSET  AF EU'S  MÅL  FOR  
BESKÆFTIGELSEN 
De nationale handlingsplaner for 2003, som er udarbejdet i forbindelse med de nye 
retningslinjer, udgør en beskæftigelsespolit isk tilgang, som overordnet er temmelig lige 
fordelt på de tre overordnede målsætninger, se lv om målsætningerne om kvalitet/produktivitet 
og/eller integration i en række tilfælde ikke er fremstillet på lige fod med målsætningen om 
fuld beskæftigelse4. Fremskridtene i forbindelse med disse målsætninger gennemgås 
herunder. 
2.1 FULD BESKÆFTIGELSE: RISIKO FOR,  AT EU IKKE KAN NÅ MÅLENE FOR 
BESKÆFTIGELSESFREKVENSEN 
Fremskridtene mod Lissabon-målet om en saml et beskæftigelsesfrekvens på 70 % er gået i 
stå, og det står nu klart, at EU ikke kan nå mi dtvejsmålet for beskæftigelsesfrekvensen for 
2005 (på 67 % ifølge aftalen i Stockholm). Den sa mlede beskæftigelse stagnerede i 2003 på 
2002-niveauet (64,3 % ). Selv med økonomisk be dring menes beskæftig elsesfrekvensen kun 
at nå op på 65 % i 2005. Der er opnået visse fremskridt i nogle medlemsstater med meget lave beskæftigelsesfrekvenser (GR, EL og IT), hvor væksten i beskæftigelsen fortsatte i 2002 og 
2003. Alligevel har kun fire medlemsstater nået  målet på 70 % (DK, NL, SE og UK), mens 
FI, PT og AT er tæt på. 
                                                
 
3 "Fremskridt i gennemførelsen af de fælles evalueringsrapporter om  tiltrædelseslandenes 
beskæftigelsespolitikker" KOM(2003) 663. 
4 Kvalitet diskuteres ikke udtrykkeligt i de nati onale handlingsplaner for 2003 for DE (kun som 
"ledsageforanstaltninger"), IT, NL og UK. Social integration diskuteres ikke udtrykkeligt for DE, AT 
og IT. Dette har dog ingen betydning for hovedindhol det i de pågældende nationale handlingsplaner i 
forbindelse med disse målsætninger. 
 
 13    Den længerevarende afmatning indebærer enten nulvækst eller moderat vækst i 
beskæftigelsen i tre år (2002-2004) og ingen eller kun ri nge forbedring i 
beskæftigelsesfrekvensen i denne periode. Derfor vil EU, som illustreret ved nedenstående graf, ikke kunne nå midtvejsmålene for beskæftigelsen i 2005, og de r er behov for en 
væsentlig stigning i beskæftigelsesvæksten i de  kommende år. For at nå Lissabon-målet på 
70 % vil det være nødvendigt med en gennemsn itlig vækst i beskæftigelsen fra 2004-2010 på 
1,6 % - en afvigelse fra tendensen i den nuvære nde udvikling, men ikke uopnåelig set i lyset 
af udviklingen i perioden 1997-2000. Dette ville repr æsentere en stigning i beskæftigelsen på 
ca. 15 mio. job i EU-15. Dette tal skulle være tæ t på 22 mio. job, hvis målet blev fastsat for 
EU-25. 
Figur 1: VEJEN MOD LISSABON-MÅLET FOR BESKÆFTIGELSESFREKVENSEN: 1997-2010
596061626364656667686970
1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 Når der bortses fra cykliske udviklinger i 2003-2005: gnsntl. vækst på 1,6% fra 2006 til 2010 Historiske talMidtvejsmålet for  2005: 67% Tendensen i 1997
Nødvendig udvikling
for at nå Lissabon-
målet i 2010
Kilde: Kommissionens tjenestegrene. Arbejdsstyrkeundersøgelsen frem til 2003. For perioden 2003-2005 er 
beskæftigelsesfrekvensen fremskrevet ved hjælp af GD for Økonomiske og Finansielle Anliggenders 
beskæftigelsesprognose og Eurostats befolkningsfremskrivninger. Fra 2005 er beskæftigelsesfrekvensen 
ekstrapoleret, idet der antages en konstant årlig stigning.  
Det samlede billede skjuler divergerende udviklinger i beskæftigelsen fordelt på køn. 
Kvinders beskæftigelsesfrekvens fortsatte si n stigning i 2002 og er med 55,6 % fortsat i 
overensstemmelse med midtvejsmålet for på 57 % for 2005 . Den ligger over EU's mål for 
2010 på 60 % i syv medlemslande (DK, NL, AT , PT, FI, SE og UK). EU-gennemsnittet er 
tydeligvis et resultat af de la ve beskæftigelsesfrekve nser for kvinder i blot fire medlemsstater 
(BE, EL, ES og IT). For at nå målet på 60 % skal den gennemsnitlige årlige stigning i kvinders beskæftigelsesfrekvens, som vi har se t siden 1997, opretholdes de næste syv år. 
Dette kan ikke opnås gennem økonomisk vækst alene - tempoet i reformerne skal også 
opretholdes. 
Fremskridtene mod Lissabon-målet vil afhænge kr aftigt af udviklingen i ældre arbejdstageres 
beskæftigelse. Selv om beskæftigelsesfrekvensen for ældre arbejdstagere steg mærkbart til 
godt 40 % i 2002, er der langt til målet på 50 %. Kun fire medlemsstater  (DK, PT, SE og UK) 
har nået målet på 50 %, og hos yde rligere to er det inden for ræ kkevidde (FI og IE). Hvorvidt 
 
 14    der opnås yderligere fremskridt mod målet, v il hovedsageligt afhænge af de resterende 
medlemsstater (især BE, FR, IT, LU og AT ), hvis beskæftigelsesfrekvens for ældre 
arbejdstagere er under 33 %. Der er derfor beho v for hurtig indgriben fo r at øge antallet af 
ældre arbejdstagere på arbejdsmarkedet, me d også for at sikre, at de kommende ældre 
arbejdstagere – gruppen bestående  af 40-50-årige – kan forblive længere på arbejdsmarkedet . 
For at EU's mål på 50 % skal kunne nås, sk al yderligere 7 mio. personer i aldersgruppen 
55-64 være i arbejde i 2010 i EU-15. 
Medlemsstaterne har iværksat en række reformer  for at stimulere arbejdsmarkedsdeltagelsen 
og øge arbejdsstyrken, f.eks. politikker, der skal gøre det lukrativt at arbejde, aktive arbejdsmarkedspolitikker, almen og erhvervsfag lig uddannelse samt mobilitet. Imidlertid er 
reformer, der skal forbedre miljøet for jobska belse, mindre omfattende. I nogle tilfælde er der 
valgt tilgange, som fokuserer på jobskabels e gennem reduktion af arbejdsomkostningerne 
(BE, FR, AT); gennem deregulering (DE, FR, IT ); ved at fremme udviklingen af små og 
mellemstore virksomheder og innovation (EL,  IE, NL, AT, FI, SE, UK); gennem regional 
udvikling (PT, IE) eller ved gans ke enkelt at satse på veks elvirkningen mellem økonomisk 
vækst og fleksible arbejdsmarkeder (DK, ES, IT). Den videnbaserede økonomis potentiale for 
jobskabelse indtager ikke nogen fremtr ædende placering i den politiske pakke. 
I medlemsstaternes reaktioner på retningslinje rne for beskæftigelsen for 2003 har de udvist et 
mere vidtgående engagement ved at fastsætte nationale mål.  Dette er enten sket i form at mål 
for beskæftigelsesfrekvensen eller en målsætni ng for beskæftigelsens udvikling i løbet af 
regeringsperioden (jf. tabellen i bilag 2). Nogle af  disse mål (især BE, FR, EL, AT og FI) er et 
udtryk for et højere ambitionsniveau end tidlig ere. Imidlertid skal opstilling af mål 
nødvendigvis understøttes af en meget nøje gennemførelse af reformer. 
2.2 KVALITET OG PRODUKTIVITET I ARBEJDET: BLANDEDE FREMSKRIDT 
INDEN FOR DE FORSK ELLIGE DIMENSIONER 
Den positive vekselvirkning melle m kvalitet i arbejdet, produktiv itet, beskæftigelse og social 
integration blev fremhævet i Kommissionens rapport, som blev  udarbejdet på opfordring fra 
Det Europæiske Råd ved forårsmødet i Bruxelles
5. Rapporten indeholder en komplet 
gennemgang af fremskridtene mod kvalitet i arbejdet efter den flerdimensionale tilgang , som 
er defineret i retningslinj erne for beskæftigelsen. 
Det sidste årtis fald i arbejdsproduktivitetsvæk sten er særligt bekymrende for EU. Væksten i 
arbejdsproduktiviteten har været yderligere aftagende de seneste år , hvilket står i kontrast til 
stigningen i beskæftigelsen. I sammenligning med første halvdel af  1990'erne er der i 
perioden 1996-2000 indtruffet en betydelig sti gning i beskæftigelsesvækstens bidrag til 
væksten i BNP. Til sammenligning har USA in dtil den seneste konjun kturnedgang været i 
stand til at kombinere en stærk besk æftigelsesmæssig udvikl ing med stigende 
arbejdsproduktivitet med det resultat, at BNP-væksten i perioden 1996-2002 var 1 % højere i 
USA end i EU. Det er værd at nævne, at no gle mindre EU-medlemsstater har klaret sig 
betydeligt bedre end EU-gennemsnittet og endda bedre end USA. 
På kort sigt kan den faktiske arbejdsproduktivitet afvige fra de n mere langsigtede udvikling, 
især i en periode med økonomisk afmatning, hvor lavere vækst i produktiviteten delvis kan 
skyldes justeringer i timetallet snarere end i antallet af arbejd stagere. Selv om 
                                                 
5 Jf. meddelelsen KOM(2003) 728 af 16.11.2003: "For bedring af kvaliteten i arbejdet: en gennemgang af 
den seneste udvikling". 
 
 15    arbejdsmarkedsreformer, som fremmer et mere  arbejdskraftintensivt vækstmønster, kan 
medføre en faktisk produktivitetsvækst, der li gger på et lavere niveau end det mere 
langsigtede potentiale, bør dette ikke betragtes som et kom promis. En højere 
beskæftigelsesfrekvens indebærer utvetydigt  en stigning i BNP pr. indbygger, som ikke 
indvirker negativt på den eksi sterende arbejdsstyrkes lang sigtede produktivitetsvækst. 
Derfor er der behov for en kombineret indsats, hvor der er fokus på vækst i beskæftigelsen, 
samtidig med at der gøres særlige bestræbe lserne på at forbedre den langsigtede 
produktivitetsvækst, som ifølge den seneste ud vikling ikke er opmuntrende. Nøglen til dette 
er en veluddannet, velkvalificeret og tilpasni ngsdygtig arbejdsstyrke, og EU skal investere 
mere, og mere effektivt, i sin menneskelige ka pital inden for sunde budgetpolitiske rammer. 
EU skal desuden fremskynde bruge n af ikt især i servicesekto ren, øge invester ingerne i F&U 
og infrastruktur, yde en indsats for at forbedre iværksætterkulturen og øge tempoet i reformerne af markedet for varer og tjeneste ydelser. Eftersom nogle af  de sektorer, hvori der 
er skabt et stort antal job, tegner sig for en temmelig nedslående udvikling i 
produktivitetsvæksten, bør bestræbelserne på  at øge kvaliteten i arbejdet, herunder 
opkvalificere færdigheder og sikre en  bedre tilrettelæggelse af ar bejdet i disse sektorer, også 
bidrage til at takle pr oduktivitetsudfordringen
6. 
Produktivitet ses hovedsageligt i de  nationale handlingsplaner for beskæftigelsen som et mål i 
sig selv , der ikke hænger sammen med kvalitet. Det skal også bemærkes, at de fleste lande 
med høje beskæftigelsesfrekvenser (UK, NL, SE  og FI) betragter produktivitetsstigninger som 
et middel til at kompensere for en forventet knaphed på arbejdsmarkedet på mellemlang sigt. I de fleste medlemsstater er der således pote ntiale for en mere omfattende tilgang, der 
anerkender de positive vekselvirkninger me llem kvalitet i arbejdet, produktivitets- og 
beskæftigelsesvækst og social integration. 
Den seneste udvikling i forbindelse med de fo rskellige kvalitetsdimen sioner er på visse 
punkter opmuntrende.  Der kan registreres stabile forbedringer i EU i forbindelse med 
uddannelse og færdigheder, kønsskævheder (bor tset fra lønmæssige) og sikkerhed på 
arbejdspladsen. Der er dog grundlag for betydelige forbedringer inden for hver enkelt 
kvalitetsdimension. Selv om ældre arbejdst ageres beskæftigelsesfrekvens er langsomt 
stigende, er der stadig langt op til Stockholm-må let på 50 %. I flere medlemsstater oplever 
unge i stigende grad problemer med at finde j ob med rimelige karriereudsigter. Personer, som 
ikke har statsborgerskab i et EU-land, er klar t dårligere stillet med hensyn til beskæftigelse og 
arbejdsløshed, og integrationen af handicappede på arbejdsmarkedet er stadig problematisk, 
især når det drejer sig om personer med svær e handicaps. Med hensyn til ligestilling mellem 
mænd og kvinder, er de manglende  faciliteter til børnepasning og pasning af andre afhængige 
en hindring for at øge kvindernes arbejdsmar kedsdeltagelse. Der er  kun registreret svage 
tendenser mod en reduktion af kønsbestemte l ønforskelle, og der eksi sterer stadig en 
erhvervsmæssig kønsopdeling. Sidst, men ikke mindst, er udviklingen i produktivitetsvæksten 
som nævnt skuffende. 
Kun nogle få medlemsstater forsøger at beskæfti ge sig med de enkelte kvalitetsdimensioner i 
én omfattende tilgang. De enkelte medlemsstater fastsætter i højre grad deres egne særegne 
kritiske dimensioner som prioriterede indsatsområder . For eksempel fremhæves ligevægt 
mellem fleksibilitet og sikkerhed og ligestilli ng for mænd og kvinder som nøgleområder i IT, 
ES, EL og PT. Erhvervsuddannelse fremhæves i PT  og ES, samt i lande med høj produktivitet 
                                                
 
6 For en mere detajleret analyse af produktivitetstende nser og -tal henvises til kapitel to i "Beskæftigelsen 
i Europa, 2003" og Kommissionens økonomiske beretning for 2003. 
 
 16    (DK, FR, FI, SE). Sundhed og sikkerhed har status som vigtige områder i mange lande, 
hvoraf fem (DK, EL, FR, PT og UK) har opstille t mål for nedbringelse af ulykker. Desuden 
nævnes arbejdstid, som kun indirekte er omfattet af de ti dimensioner, som et prioriteret 
område (BE, LU, FI). 
2.3 SOCIAL SAMHØRIGHED OG INTEGRATION: ØGET FOKUS PÅ 
RUMMELIGE ARBEJDSMARKEDER 
Ud over de registrerede arbe jdsløse var 4,5 % af EU's arbe jdsdygtige befolkning i 2002 (en 
mindre stigning i forhold til 2001) inaktive, selv om  de ønskede arbejde. De seneste stigninger 
i arbejdsløsheden er bekymrende, idet de  kan være forløberen for en stigning i 
langtidsledigheden, som udgør en væsentlig risi ko for social udstødelse. Det ville også gøre 
det yderligere vanskeligt for dårligt stillede at komme ud på arbejdsmarkedet. I den 
forbindelse kan der ske en forværring af de allerede mangelfulde beskæftigelsesmuligheder 
for grupper som handicappede, indv andrere og etniske minoriteter, enlige forældre, personer, 
som har forladt skolesystemet i en tid lig alder, og ældre arbejdstagere. 
Efter medlemsstaternes fremlæggelse af de nationale handlingsplaner om integration7, som 
indeholder de nationale tilgange til bekæmpelse  af fattigdom og social udstødelse på tværs af 
forskellige politiske områder, forsøger medlemsstaterne i deres handlingsplaner for beskæftigelsen med flere detaljer  at anvise, hvordan beskæftigel sespolitikkerne bidrager til 
social integration. Der er imidlertid betydeligt  grundlag for forbedringer med hensyn til, hvor 
indgående de fleste medlemsstater har behand let de målsætninger, so m blev opstillet i den 
tredje overordnede retningslin je om social integration. 
I beskæftigelsesplanerne er der en fælles anerke ndelse af, at arbejdsmarkedsdeltagelse spiller 
en meget vigtig rolle for fremme af den soci ale integration. Der er imidlertid forskellige 
opfattelser af, i hvilken  grad arbejdsmarkedspolitik i sig selv stort set er nok til at takle 
problemet med social udstødelse. Nogle medl emsstater (Nederlandene, Finland) fokuserer 
typisk på fjernelse af forhindringer for arbejdsmarkedsdeltagelse. Denne tilgang med "at det 
skal være lukrativt at arbejde"  omfatter vidtgående reformer af sociale sikringsordninger og 
skattesystemet (skattele ttelser for lavtlønnede, fjernelse af  hindringer for arbejde, kombineret 
med støtteforanstaltninger som f.eks. børne pasningsfaciliteter). Andre medlemsstater 
(Frankrig, Portugal, Sverige, Østrig, Grækenland) anerkende r beskæftigelsespolitikkens 
vigtige rolle i bekæmpelsen af social udstøde lse, men fokuserer mere  på særlige gruppers 
vanskelige situation og på skræddersyede in itiativer, der tager højd e for de pågældende 
personers individuelle behov. Nogle medlemsstater
8 anerkender også udtrykkeligt 
begrænsningerne for beskæftigelsespolitikke rne og understreger, at der er behov for øget 
synergi med andre politikområder som uddannelses -, sygepleje- eller boligområdet som led i 
en reel flerdimensional tilgang. 
Medlemsstaterne blev af Det Europæiske Råd i Barcelona opfordret til at opstille nationale 
mål for nedbringelse af fattigdom inden 2010. De fleste benyttede sig af den mulighed, der 
ligger i de nationale handlingsplaner for henh oldsvis integration og beskæftigelse, til at 
fastsætte sådanne mål. Som eksempler herpå kan nævnes EL (nedbringelse af andelen af 
personer i fattigdomsrisiko i 2010 til gennems nittet i EU-15), NL (mål om at øge 
beskæftigelsesfrekvensen blandt etniske minor iteter til 54 % inden 2005), SE (halvering af 
                                                 
7 Joint Report on Social Inclusion, 2003 (den danske version er ikke til rådighed). 
8 F.eks. anvender DK begrebet "den negative sociale arv", og EL anerkender faktorer som 
familiesammensætning og uddannelse. 
 
 17    antallet af personer, som har brug for social  bistand mellem 1999 og 2004), FR (øge antallet 
af socialhjælpsmodtagere, der kommer ud af arbejdsløshed i period en 2003-2005). UK sigter 
mod at øge andelen beskæftigede enlige forældre  til 70 %, at nedbringe  andelen af børn, som 
kommer fra hjem, hvor ingen af forældrene har arbejde, og at øge besk æftigelsesfrekvensen i 
dårligt stillede områder og fo r dårligt stillede grupper. 
Fokuseringen på regionale ulighe der er mindre fremtrædende (m ed undtagelse af PT, EL, BE 
og UK), selv om der fortsat er betydelige regionale forskelle på arbejdsmarkedsdeltagelsen. 
Den ulige arbejdsmarkedsdeltagelse fra regi on til region, især med hensyn til arbejdsløshed, 
og de store uligheder mellem forskellige so ciale grupper resulterer i "øer" med afsavn og 
social udstødelse, selv i de rigere regioner i EU. En afvikling af disse  uligheder kræver en 
afvejet blanding af investeringer i menneskelig og produktiv kapital og 
arbejdsmarkedsreformer f.eks. vedrørende løndann else, der tager højde fo r regionale og lokale 
forhold. 
For at opfylde målsætningerne fra Lissabon v il der være behov for at  vende udviklingen i 
løbet af de kommende år. Væksten i såvel be skæftigelsen som i arbejdsproduktiviteten skal 
øges betydeligt. De seneste arbejdsmarkedsre former har bevist deres værdi ved at øge 
beskæftigelsens evne til at komme på fode efter en økonomisk afmatn ing. Bedre støtte af 
iværksætterånd og forskning og udnyttelse af innovation samt øgede og mere effektive 
investeringer i menneskelig kapita l er alle lige vigtige for at sikre en sådan ændring. Sådanne 
reformer skal gennemføres med stor styrke sa mmen med reformer af markederne for varer, 
tjenesteydelser og kapital. 
Medlemsstaterne bør bekræfte deres reformvilje ved at opstille nationale mål for 
beskæftigelsesfrekvensen som foreslået af be skæftigelses-taskforcen og ved gennemførelsen 
af deres reformer skabe synergier mellem politikkerne for beskæftigelse, kvalitet og 
produktivitet og social integration.  Ved at gennemføre de ti spec ifikke retningslinjer bidrager 
medlemsstaterne til at fremme arbejdstagerne s og virksomhedernes tilpasningsevne, fremme 
udbuddet af arbejdskraft og forbedre den menneskelig kapital, hvilket ville være i overensstemmelse med de vigtige forudsætni nger for succes, som taskforcen har nævnt. 
3. GENNEMFØRELSE
 AF SPECIFIKKE  RETNINGSLINJER:  VURDERING  
AF RESULTATER  OG  POLITIKKER 
3.1 AKTIVE OG FOREBYGGENDE FORA NSTALTNINGER FOR ARBEJDSLØSE 
OG INAKTIVE 
Vigtige oplysninger og udfordringer 
Den økonomiske afmatning har stoppet den langvari ge faldende tendens i EU's arbejdsløshed. 
Arbejdsløsheden er steget fr a 7,4 % i 2001 til 8,1 % i 2003, og i EU -15 er der nu i alt 14 mio. 
arbejdsløse. Langtidsledigheden  har stabiliseret sig på over  3 % (over 5 % i EL og IT). 
Langtidsledighed påvirker relativt flere kvi nder end mænd (gennemsnitligt henholdsvis 3,6 % 
mod 2,6 %) bortset fra i FI, IE, SE og UK. Ungdomsarbejdsløsheden  steg i første halvdel af 
2003, og der noteres stadig meget høje ni veauer i EL, TI, ES, FI, FR og BE9. 
                                                 
9 I første halvdel af 2003 var ungdomsarbejdsløsheden på 7,5 % (og lå på over 9 % i EL, SP, IT og FI). 
Ungdomsarbejdsløsheden nåede op på 15,7 % (med tal på mere end 20 % i de samme lande).  
 
 18    Selv om den samlede arbejdsløshed ventes at stabilisere sig i løbet af de næste to år, er der en 
fortsat risiko for at havne i langtidsarbejdsløshed og inaktivitet.  Dette stiller krav om styrket 
fokus på aktiveringspolitikker og forebyggende polit ikker for at begrænse  arbejdsløsheden og 
forebygge isolation fra arbejd smarkedet og inaktivitet. 
Politiske initiativer 
Den specifikke retningslinje blev revideret i 2003 og opbygget i form af en række skridt, som 
skulle tages fra de tidlige stadier af arbejdsløshed til langtidsarbejdsløshed. Som følge af ændringen blev de tilsvarende indikatorer revideret, og det vi lle være for tidligt at komme 
med en entydig evaluering af resultaterne fo r 2002/03. I bilag 1 og 2 ses de foreløbigt 
tilgængelige indikatorer under den nye tilgang. 
Alligevel har medlemsstaterne gjort yderligere fr emskridt med at sikre, at alle arbejdsløse 
nyder godt af individuel jobsøgnings- og vejledningstjenes ter i en tidlig fase i ledigheden.  
Dette er især tilfældet i DK (d et nye program, der omfatter in tensiv kontakt); i BE (tidlig 
screening i den flamsktalende del); i FR (næsten alle jobs øgende nyder godt af ordningen 
PAP - ND
10 i løbet af 4 måneder); i DE  (tidligere registrering og indgriben af de offentlige 
arbejdsformidlinger som følge af Hartz-reform erne); og i IT, hvor arbejdsformidlingerne i 
forbindelse med arbejdsmarkedsreformen skal tilbyde orienterende sa mtaler inden for de 
første 3 måneder af arbejdsløsheden. 
Der er også fortsat bestræbelser på at sikre en ny start der kan fremme 
beskæftigelsesegnetheden i form af uddannelse,  omskoling, jobtræning, arbejde eller andre 
foranstaltninger, som tilbydes alle unge og voks ne arbejdsløse, før de  har været ledige i 
henholdsvis seks eller tolv måneder. Større reformer, som kan fremhæves, omfatter Jump-
Plus-programmet i DE, revideringen i BE af syst emet for "første job"-aftaler for at lette 
rekrutteringen fra virksomheder og "High Unem ployment Area"-progra mmet i IE, der sigter 
på at identificere og fjerne hindringer for be skæftigelsen. De (om end noget forskelligartede11) 
indikatorer, som medlemsstaterne har givet, tyder på, at arbejdsløse i stigende grad er omfattet 
af sådanne foranstaltninger.  Otte medlemsstater (BE, DE, FR, IE, LU, FI, SE og UK) har nået 
eller oversteget det nye mål på 25 % for aktivering af langtidsledige. Der er imidlertid kun 
ringe opmærksomhed på integrering af inaktive , hvilket især hindrer  kvindernes adgang til 
aktive og forebyggende politiske initiativer. Medlemsst aterne bør især bestræ be sig på at sikre 
sammenlignelige indikatorer fo r aktivering og  forebyggelse , således at der kan foretages en 
vurdering af fremskridtene i løbet af de kommende år. 
Der er iværksat modernisering af arbejdsformidlingerne  for at understøtte aktivering og 
forebyggelse, og i nogle medlemsstater er der i ndledt et øget samarbejde mellem offentlige 
arbejdsformidlinger og partnere i den private sektor, især vikarbureauer (NL, IT, DE, UK). 
Der er taget skridt til at tilbyde arbejdsg iverne en bedre service gennem udvikling af 
telefonservicecentre og mulighed for at opslå sti llinger direkte på internettet (UK, IE, DE, BE 
og SE). Der sker en styrkelse af formidlingen på  regionalt (FR, ES, IT) og lokalt plan (DK, 
NL). Der udvikles nye ikt-systemer til arbejd sformidlingerne i de fleste lande. Det er 
ønskeligt med yderligere best ræbelser på at fortsætte moderniseringsprocessen. 
Syv medlemsstater (AT, DK, ES, LU, FI , SE og UK) afgiver oplysninger om 
aktiveringsinitiativernes effektivitet , når det drejer sig om at blive integreret i et job efter en 
                                                 
10 Plan d' Action Personnalisé (PAP) – Nouveau Départ (ND). 
11 Adskillige medlemsstater har ikke været i stand til at rapportere om indikatorerne på baggrund af de 
reviderede definitioner. 
 
 19    aktiv foranstaltning. I AT finder næsten halvdelen af de arbejdsløse et job seks måneder efter 
at have deltaget i en foranstaltning, sammenlig net med ca. en tredjedel i SE og ES, og mere 
end to tredjedele i LU. Adskillige medlemsstat er gennemfører skræddersyede foranstaltninger 
til fordel for unge (BE, DE, FR, EL, IT) og kvinder (EL, ES, IT), ofte kombineret med 
ansættelsesincitamenter rettet mod arbejdsgiv erne. Adskillige (DK, FR, NL, FI og SE) har 
taget betydelige skridt til at forbedre admi nistrationen af arbejd sløshedsunderstøttelsen 
gennem samarbejde mellem arbejdsmarkedets institutioner.  Deltagelse i aktiveringsprocessen 
som forudsætning for at kunne modtage understø ttelse er et klart eksempel på dette 
samarbejde. 
Trods budgetbegrænsninger kan der stadig fo retages yderligere omlægning af udgifterne og 
opnås større effektivitet  ved at justere foranstaltni ngerne både tidsmæssigt og 
indholdsmæssigt. 
I den forbindelse har beskæftigelses-taskforcen understreget, at foranstaltninger rettet mod at 
forebygge arbejdsløshed og understøtte (gen-)inte gration af nye arbejdsløse og inaktive er 
afgørende med henblik på at udnytte arbejdsstyrk ens potentiale, og at de  er endnu vigtigere i 
en periode med økonomisk afmatning, samt når de t drejer sig om sektorer og regioner, der 
oplever omstruktureringer. Taskforc en opfordrede medlemsstaterne til: 
– i overensstemmelse med retningslinjerne for beskæftigelsen at tilbyde 
individualiserede tjenester til alle arbejdsløse jobsøge nde på et tidligt tidspunkt i 
form af vejledning, uddannelses- eller jobmuligheder 
– at forbedre effektiviteten i aktiverings programmerne ved at afdække jobsøgendes 
reelle behov og at foretrække skræddersyede  initiativer frem for generelle, store 
programmer 
– at udvikle ordninger for hurtig indsats i tilfælde af fabrikslukninger eller 
gennemgribende virksomhedsomstruktureringer 
– at sætte arbejdsformidlingerne i stand til (personale- og ressourcemæssigt) at levere 
sådanne skræddersyede tjenest er og styrke loka le partnerskaber for beskæftigelse 
– at gøre en indsats for at tilgodese de me st udsatte gruppers sæ rlige behov, herunder 
dårligt stillede yngre og handicappede. 
3.2 JOBSKABELSE OG IVÆRKSÆTTERKULTUR 
Vigtige oplysninger og udfordringer 
I den udvidede Europæiske Union vil der skul le skabes omkring 22 mio. job for at nå 
Lissabon-målet for beskæftigelsen i 2010. I 2002 va r EU's vækst i beskæftigelsen på bare 
0,4 %, svarende til en nettotilvækst på 0,6 mio. job . For 2003 forventes særligt svag vækst i 
beskæftigelsen i DK, DE, NL og PT. Etableringen af nye virksomheder  var stabil i perioden 
1997-2000. I DK, LU, ES og UK registreredes den højeste virksomhedsetableringsfrekvens 
blandt de medlemsstater, som ha vde afgivet sammenlignelige data. Overlevelsesraten for 
nyetablerede virksomheder var højest i LU og i UK. Virksomhedsinvesteringerne  i procent af 
BNP faldt i EU fra 18,3 % til 17,2 % i årene 2000-2002. 
Der bør gøres en større indsats for at udnytte potentialet for jobs kabelse i EU ved at skabe et 
mere gunstigt erhvervsklima og ved at frem me virksomhedernes innovationsevne. En 
forbedring af jobmulighederne gennem iværksæ tterkultur og etablering af nye virksomheder 
 
 20    er afgørende for at nå Lissabon-målene fo r beskæftigelsen. Men henblik på at øge 
beskæftigelsen og den økonomiske vækst er det ligeledes vigtigt at stimulere innovation og 
sprede resultaterne heraf mere effektivt på tværs af økonomien. 
Politiske initiativer  
De fleste medlemsstater har gjort fre mskridt, når det drejer sig om at fremme nyetablerede 
virksomheder  og mindske den administrative byrde, især i de tilfælde, hvor dette er 
kombineret med e-regeringsini tiativer, som har til formål at forenkle registrering af 
virksomheder og mindske omkostningerne t il overholdelse af lovgivningen. Nogle få 
medlemsstater har opstillet mål for etablering af nye virksomheder (FR og BE), og 
medlemsstaterne opstiller yderligere mål i forb indelse med projektet vedrørende kvantitative 
mål for virksomhederne. Virksomhedsoverdragelse har været genstand for øget 
opmærksomhed i FR og NL, og i EL, FI og SE er der lanceret initiativer, som skal lette 
skattebyrden ved generati onsmæssigt ejerskifte.  De fleste medlemsstater prioriterer en 
udvidelse af assistancen til virksomhederne , men kun få iværksætter initiativer for yderligere 
at forbedre kvaliteten af denne assistance (EF,  FI, DK, PT). Kun få medlemsstater rapporterer 
om særlige initiativer, som har til formål at lette den administrative byrde i forbindelse med 
ansættelse af personale , men der er udviklet systemer til re gistrering af beskæftigelse af nye 
arbejdstagere (BE, ES, FR og EL). 
Medlemsstaterne fortsætter forenklingen af den eksisterende lovgivning, og indsatsen om 
anvendelse af konsekvensanalyser ved ny lovgivning og håndtering af modstridende 
lovgivning er blevet skærpet. Adskillige medl emsstater har oprettet arbejdsgrupper eller 
taskforcer på tværs af ministerie rne i bestræbelserne på at sikre enklere og bedre lovgivning . I 
UK kræves det ifølge den revi derede vejledning om konsekve nsanalyse af lovgivning, at 
ministerierne analyserer ny lovgi vnings følger for små virksomheder, og at ansvaret for de 
lovgivningsmæssige reformer er klart define ret i de enkelte ministerier. I en række 
medlemsstater sonderes mulighederne for forenkling af konkurslovene , bl.a. i DK, EL, PT, FI 
og BE. Adskillige medlemsstater har indført nye  eller styrket eksisterende initiativer 
vedrørende adgang til finansiering for  nyetablerede virksomheders samt eksisterende små og 
mellemstore virksomheder , men denne manglende adgang til finansiering er stadig en 
væsentlig hindring for især nye og små virksomheders udvikling12. I FR og BE fortsættes 
arbejdet med at fremme "business angel"-n etværk, som ud over adgang til finansiering kan 
tilbyde ledelsesmæssig bistand og medlemskab af bestyrelsen. 
For at nå målet om at gøre det muligt for alle at starte egen virksomhed , tilbyder 
medlemsstaterne en række uddannelsesinitiativer  og initiativer, rettet mod grupper, som er 
underrepræsenteret på iværksætterområdet. Kvindelig iværksættervirksomhed fremmes 
hovedsageligt gennem uddannelse og oprettelse af  netværk (UK, LU, ES og EL). I DK lægges 
vægt på fleksible tjenesteydelser for at tage højde for individuelle behov. Åbningen af 
lukkede erhverv i EL og ophævelse af kravene ti l obligatoriske uddannelser som forudsætning 
for at udøve visse erhverv i DE og AT kan muligvis øge mulighederne for at etablere 
virksomhed. Visse medlemsstater tilbyder særlig støtte til nyetablerede virksomheder i den 
sociale økonomi. For at mindske risikoen ved overgang til selvstændig virksomhed 
planlægger AT at udvide kriterierne for tildelin g af arbejdsløshedsunderstøttelse. De sociale 
sikringsordningers indvirkning på incitamenterne til at blive selvstændig og til at overgå fra at være ansat til at være selvstæ ndig, bør undersøges. Set i lyset af den stigende alder blandt 
                                                
 
12 Se rapporten for 2004 om gennemførelsen af de t europæiske charter for små virksomheder, hvor 
"adgang til finansiering" er et af de prioriterede områder. 
 
 21    virksomhedsejere bør nuværende tilbud og bist andsordninger videreudvikles for at sikre en 
vellykket virksomhedsoverdragelse . De fleste medlemsstater anerkender vigtigheden af, at 
fremme iværksætterkulturen gennem almen og erhvervsfaglig uddannelse, og nogle lader 
dette aspekt indgå udtry kkligt i læseplanerne  på forskellige uddannelsesniveauer (men der er 
kun angivet sporadiske oplysninger om de pågældende moduler). Forbedring af læreres og 
erhvervsvejlederes undervisningsmetoder er vigtig for at øge uddanne lsernes kvalitet, hvilket 
FI angiver som et prioriteret område. I nogle lande fremmes forbindelserne mellem 
erhvervslivet og uddannelsesinst itutionerne for at sikre uddannels e i iværksætterkultur (AT, 
IE, LU, UK), uddannelsesaktiviteter, der skal øge de ledelsesmæssige færdigheder  eller for at 
øge virksomhedernes innovationsevne. 
I den forbindelse har beskæftigelses-task forcen understreget nødvendigheden af, at 
medlemsstaterne: 
– reducerer administrative og lovgivnings mæssige hindringer for etablering og 
efterfølgende drift af nye virksomheder, f.eks. ved at udvikle rådgivningstjenester 
(som f.eks. kvikskranker) for nyetable rede virksomheder og tilbyde små og 
mellemstore virksomheder hjælp til at forvalte menneskelige ressourcer 
– forbedrer nyetablerede virksomheders og små og mellemstore virksomheders adgang 
til finansiering 
– fremmer iværksætterkulturen, især ved at styrke ledelsesuddannelsen på 
videregående uddannelser og erhvervsuddanne lser og reviderer insolvenslovene med 
henblik på at reducere overdrev ne risici for iværksættere 
– mindsker de ikke-lønmæssige arbejdsomkos tninger for lavtuddannede og lavtlønnede 
samt sikrer en beskæftigelses venlig lønudvikli ng, som afspejler 
arbejdsmarkedssituationen og den samled e produktivitet, og tillader tilstrækkelig 
løndifferentiering på tværs af sektorer og regioner 
– opfordrer til oprettelse af netværk og partne rskaber, som skal fremme og formidle 
innovation regionalt og på sekt orniveau, og udbreder anvend elsen af ikt ved at gøre 
det mere tilgængeligt og øge udda nnelsen på alle niveauer 
– sikrer rimelige incitamenter, både skatte mæssigt og gennem intellektuel ejendomsret 
for at fremme et højere privat invester ingsniveau inden for forskning og innovation 
og sikrer det indre markeds potentiale ge nnem fælles standarder, samarbejde på 
tværs af grænserne og mobilitet for forskere 
– reviderer insolvenslovene med henblik på at mindske overdrevne risici for 
iværksættere og undgå social fordømme lse af iværksættere, som går konkurs. 
3.3 HÅNDTERE FORANDRINGER OG FR EMME TILPASNINGSEVNE OG 
MOBILITET PÅ ARBEJDSMARKEDET 
Vigtige oplysninger og udfordringer 
Over de seneste år er de r sket en stigning i tids begrænset beskæftigelse og 
deltidsbeskæftigelse, selv om denne proces er gået i stå i 2002. Der er nu observeret en 
konvergerende udvikling, idet medlemsstater, hvor deltidsarbejde og tidsbestemt arbejde er 
underrepræsenteret, oplever betydelige stigninger  (bortset fra EL og IE). Der er desuden 
stigende forskelle på arbejdstidsmønstre  i de fleste lande. På mellemlang sigt er der en 
 
 22    tendens til et faldende antal arbejdsulykker me d betydelige forbedringer i EL, IE, PT og BE. 
Den geografiske mobilitet  mellem regioner er fortsat te mmelig lav. I 2002 var den enten 
uændret eller lige frem mi ndsket i medlemsstaterne. 
De europæiske lande oplever en periode med intensiv økonomisk forandring og 
virksomhedsomstrukturering . Den marginale vækst i beskæftigelsen i 2002 og stagnationen i 
2003 dækker over, at der blev skab t og mistet et stort antal job13. Medlemsstater, 
arbejdstagere og virksomheder skal øge deres evne til at imødese, udløse og tilpasse sig til 
forandringer. En bedre håndterin g af forandringer kræver en høj  grad at fleksibilitet på 
arbejdsmarkederne og en række forskellige ar bejdskontrakter og -aft aler. Dette kan kun 
lykkes, såfremt det kombineres med tilstrækkeli g sikkerhed for arbejdstagerne med hensyn til 
deres evne til at blive på arbejdsmarkedet og gøre fremskridt der. De t er nødvendigt med øget 
geografisk og erhvervsmæssig mobilitet for at  fremme et tilpasningsdygtigt arbejdsmarked.  
Politiske initiativer 
De seneste arbejdsmarkedsreformer er begyndt at  give virksomhederne større mulighed for at 
anvende en række forskellige beskæftigelseskontrakter.  Der kan observeres en tendens hen 
imod større fleksibilitet i form af arbejdstidsmønstre og arbejdsmiljø.  F.eks. er der i de fleste 
medlemsstater indført udvidede  referenceperioder for arbe jdstidsopgørelse eller nye 
muligheder for karriereafbrydelser for at skabe bedre balance mellem arbejdsliv og privatliv. I 
visse medlemsstater er man begyndt at fokusere på at indføre mere fleksibilitet i 
"standardkontrakter". Dette gælder f.eks. definitionen af de tærskler, som udløser strengere 
beskyttelse af beskæftigelsen (DE) eller lovgivning om afsk edigelser, hvori der fastlægges 
mere gennemskuelige og pålidelige rammer for såvel arbejdsgivere som ansatte (ES, PT). Nogle medlemsstater har lanceret omfattende  undersøgelser af beskæftigelsesrelateret 
lovgivning (NL, PT, FR). 
Bestræbelser på at fremme tilpasningsevnen gennem erhvervs- og efteruddannelsestiltag  
synes at lykkes bedst i de tilfælde, hvor arbejd smarkedets parter har in dgået relevante aftaler. 
Forskelle i uddannelsestilbuddene til personer, so m er omfattet af kolle ktive overenskomster, 
og personer, som ikke er omfatte t af disse, er særligt markante  i BE, DE, ES, FR, IT, LU og 
PT. 
Forbedring af arbejdsforholdene og nedbringels e af arbejdsulykker og erhvervssygdomme er 
vigtige prioriterede områder  i næsten alle medlemsstater, hvoraf fem sætter mål for denne 
nedbringelse (UK, DK, FR, EL, PT). Der fokus eres på forebyggelse gennem bedre oplysning 
og rådgivning samt nøjere overvågning. Medlemsstaterne er mere opmærksomme på 
økonomiske forandringer og omstruktureringer.  Erhvervsmæssig omskoling, understøttet af 
uddannelse, målrettet rådgivning og outplacement-tj enester opfattes de fleste steder som en 
hensigtsmæssig tilgang. Gennemførelsen af en såda n politik kræver et bedre samarbejde og en 
bedre koordinering med alle aktører, forbedre t overvågning og bedre systemer for tidlig 
varsling. Tiltag til fremme af geografisk mobilitet  foregår typisk i forbindelse med 
nedbringelse af regionale uligheder, eftersom  mangel på arbejdskraft  på kort sigt ikke 
betragtes som et problem i de fleste medlem sstater. Politikkerne si gter mod at fremme 
mobilitet og transport, ofte gennem finansielle incitamenter (ES); i de tilfælde, hvor det er 
relevant, vedrører de kvalifik ationsaspekterne (kendskab til fremmedsprog og anerkendelse af 
kompetencer i tilfælde af mobilitet på tværs af grænserne). 
                                                
 
13 Se Employment in Europe 2003, hvori der refereres til afskedigelser på omkring en halv mio., især i ikt-
sektoren og finanssektoren. 
 
 23    De fleste medlemsstater benytter sig af Eu res til at tilbyde yderligere tjenester til 
arbejdsmarkedet både på udbuds- og efterspø rgselssiden. Mens mange medlemsstater 
henviser til nødvendigheden af, at alle job hos de offentlige arbejdsformidlinger skal være 
tilgængelige fra en fælles europæisk platfo rm inden 2005, er det kun nogle få, som udviser 
konkret en hensigt om at gøre det (DE, SE, PT, DK).  
Når medlemsstaterne fremmer øget fleksi bilitet kombineret med sikkerhed på 
arbejdsmarkedet, må de tage højde for det brede spekter af foranstaltninger, som har 
indvirkning på arbejdstagernes og virksomhederne s tilpasningsevne. Det er  særligt vigtigt, at 
arbejdstagerne har adgang til efteruddannelse  (gælder især de lavtuddannede  og ældre  
arbejdstagere ). Der bør gøres mere for at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen ved at skabe 
incitamenter for arbejdsgiverne og den enkelte. Arbejdsmarkedets parter bør sikre effektiv 
gennemførelse af aftaler på dette område. 
En modernisering af arbejdstid ens tilrettelæggelse, der bygger på en vekselvirkning mellem 
fleksibilitet og sikkerhed, er vigtig, både med henblik på at øge beskæftigelsen og fremme 
produktiviteten. Mens der kan være behov for stø rre fleksibilitet i nogle medlemsstater med 
hensyn til standardkontrakter14, kan en revision af de kontraktuelle rammer også indebære en 
styrkelse af sikkerheden i i kke-standardkontrakter. Vedtagelse  af et EU-rammedirektiv om 
arbejdsforholdene for vikaransatte  ville kraftigt forbedre de muligheder, som denne sektor 
tilbyder med hensyn til for at forene fleksibi litet og sikkerhed. Der bør være øget fokus på 
håndtering af omstruktureringer , især set i lyset af udvidels en. Der burde tilstræbes en 
forebyggende tilgang, som minimerer omstrukturerin gernes potentielle risici for de ansatte, 
virksomhederne og lokalsamfundene.  
I den forbindelse har beskæftigelses-task forcen understreget nødvendigheden af, at 
medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter: 
– undersøger og, om nødvendigt, justerer standa rdkontrakternes fleksi bilitetsniveau for 
at sikre, at de er attraktive for arbejdsgivere og arbejdstagere 
– undersøger, hvilken rolle andre kontraktform er spiller, med henb lik på at tilbyde 
arbejdsgiverne og arbejdstagerne fler e muligheder afhængigt at deres behov 
– sikrer, at arbejdstagerne ved alle kont raktformer nyder tilstrækkelig sikkerhed og 
forebygger forekomsten af todelte arbejdsmarkeder 
– fjerner hindringerne for opret telse og udvikling af vikarb ureauer som effektive og 
attraktive formidlere på arbejdsmarkedet,  som tilbyder forbedrede jobmuligheder og 
høje beskæftigelsesstandarder 
– fremmer anvendelsen af ikt og fleksibe l arbejdstid som redskaber, der kan 
modernisere arbejdstidens tilrettelæggelse 
– fjerner hindringerne for deltid sarbejde og gør det mere a ttraktivt for arbejdsgivere og 
arbejdstagere 
                                                 
14 Standardkontrakter defineres som kontrakter af ubegrænset varighed, uanset om der er tale om fuld- 
eller deltidsarbejde. 
 
 24    – tilpasser sociale sikringssystemer, så de støtter mobilitet på arbejdsmarkedet og letter 
overgangene mellem forskellige beskæftig elsessituationer som f.eks. arbejde, 
uddannelse, karriereafbrydelser og selvstæ ndig beskæftigelse (job-to-job-sikring). 
3.4 UDVIKLING AF MENNESKELIG KAPITAL OG LIVSLANG LÆRING 
Væsentlige fakta og udfordringer 
EU har en målsætning om, at 85 % af alle 22 -årige i 2010 skal have afsluttet en uddannelse 
på gymnasieniveau. Det bliver meget svært at nå.  I 2002 havde 75,5 % af alle 20-24-årige15 
afsluttet en uddannelse på gymn asieniveau, hvilket var en lille stigning i forhold til 2001 
(75,2 %). Der er store forskelle mellem medlem sstaterne med procents atser varierende fra 
43,7 % i P til 91 % i UK. Kvindernes uddannelsesni veau er generelt hø jere end mændenes. 
Deltagelsen i almen og erhvervsfaglig uddannelse16 er fortsat beskeden med kun 8,5 % af de 
25-64-årige (8,4 % i 2001). Hvis udviklingen fortsætter i dette tempo, når EU ikke 
målsætningen på 12,5 % inden 2010. Deltagelsen er lav i mange medlemsstater, under 4 % i 
EL, F og P og under 6 % i E, I, IRL og D. Pro centuelt flest deltagere i voksenundervisning er 
der i UK og S, hvor andelen kommer op over 21 %. Deltageren varierer også efter 
aldersgruppe og uddannelsesniveau. Der er lavest deltagelse i de grupper, der har størst behov 
for uddannelse. Personer i alderen mellem 25 og 34 år deltag er næste fem gange så hyppigt i 
uddannelsesaktiviteter som personer i aldersgruppen 55-64. Og de lavtkvalificerede deltagelse 
er fire gange så lav som de hø jtkvalificeredes – hvilket yderligere bidrager til ag øge skellet 
mellem højt- og lavtkvalificerede. Der er en anel se flere kvinder, der deltager i undervisning 
end mænd. 
Hvis EU skal nå sine målsætninger for 2010 er det nødvendigt med politisk reform, så alle får 
mulighed for at deltage i livslang læring. Hovedudfordringerne be står i at øge de 
grundlæggende færdigheder  ved at give alle ret til en uddannelse på gymnasieniveau, at 
nedbringe antallet af unge, der går tidligt ud af skolen, og  at øge mulighederne for at få 
adgang til uddannelse livet igennem . Desuden er det nødvendigt, at medlemsstaterne og 
arbejdsmarkedets parter i fællesskab sørger for at tydeliggøre de enkelte parters rettigheder 
og pligter  i forbindelse med almen og erhvervsfag lig uddannelse, at de fastlægger og 
kontrollerer standarder for almen og erhvervsf aglig uddannelse, og at de sikrer, at 
arbejdsgivernes investeringer på området er ti lstrækkelige. Det er af afgørende betydning, 
navnlig i det aktuelle økonomiske klima, at arbejdsgivernes investeringer i menneskelig 
kapital  ikke får lov til at komme i nd i en nedadgående skrue, når de tværtimod burde forøges. 
Foranstaltninger  
Mange medlemsstater har udfoldet store bestræbe lser for at dække forskellige aspekter af 
livslang læring, navnlig for så vidt angår beskæftigelsesegnethed, men kun få af dem 
rapporterer om en sammenhængende, overordnet or dning eller strategi for livslang læring. En 
række nylige reformer i DK, S, FIN og F tager si gte på at gøre eksist erende ordninger mere 
fleksible og tilpasse dem til individuelle behov . B, D, A og FIN lægger største vægt på at lette 
overgangen fra skole til arbejde . Det italienske erhvervsuddannels essystem er blevet grundigt 
reformeret i kraft af en ny lærlingeordning, oprettelsen af Fondi interprofessionali og 
indførelsen af personlig uddannelsesorlov.  Andre eksempler vedrører specifikke 
                                                 
15 Da dataene for 22-årige er følsomme, har man aftalt i stedet at kontrollere målsætningen på grundlag af 
tallene for de 20-24-åriges uddannelsesniveau. 
16 Kilde: Arbejdsstyrkeundersøgelsen. For de fleste medlemsstaters vedkommende afspejler tallene 
deltagelse i uddannelsestiltag i løbet af de sidste fire uger forud for undersøgelsen.  
 
 25    reformområder, nemlig bekæmpelse af analfabetisme  (B, F, IRL og UK), forbedring af 
grundlæggende færdigheder  (DK, D, IRL, P og UK) og af ikt-færdigheder (DK, D, IRL, NL 
og EL). 
Reformerne i flere medlemsstater tager sigte på at indføre et mere efterspørgselsdrevet  system 
med mekanismer, som skal forbedre mulighederne for at foregribe kvalif ikationsbehovet. IRL 
har nedsat en ekspertgruppe for fremtidige kvalifikationsbehov, og kvalifikationsstrategien i 
England har til formål at skabe større ov erensstemmelse mellem udda nnelsestilbuddet og 
arbejdsgivernes behov. De fleste medlemsstater rapporterer om fremskri dt på det nationale 
plan hen imod de EU-omspændende mål for 2010. Flere medlemsstater ha r opstillet mål, som 
svarer til EU-målene (IRL, P, F, S og DK). A ndre har opstillet mål fo r andre aspekter ved 
livslang læring (B, UK og E). Det er særdeles vigtigt, at medlemsstater som halter bagud, 
sætter sig ambitiøse mål og bruger dem som politisk drivkraft. 
Nogle få medlemsstater vise r tegn på vilje til at øge og effektivisere investeringerne i 
menneskelig kapital . De er imidlertid tilbageholdende med oplysninger om 
investeringsniveauet og om, hvordan de påtænker  at fremme mere effe ktive investeringer i 
disse ressourcer. Der er blevet op stillet nogle få mål med henblik  på at øge investeringerne i 
menneskelig kapital, men der er ikke mange oplysninger om strategier, der tager sigte på at 
øge de private investeringer  – fra enkeltpersoner eller virksomheder. Medlemsstaterne har 
udviklet et rimelig bredt udvalg af foranstaltnin ger på dette område, men der i mindre grad ses 
vilje til at skabe de stigninger, der efterlyses  i retningslinjerne. Der findes flere forskellige 
typer foranstaltninger, som tilskynder arbejdsgiverne, og især de små og mellemstore 
virksomheder, til at investere i deres arbejdsstyrke . Blandt foranstaltningerne kan nævnes 
nedsættelse af socialsikringsbidragene for arbejdsgivere, som til byder uddannelse (E), 
skattefradrag for virksomheder, de r investerer, støtte til arbejd sgivere, der afholder udgifterne 
ved at give medarbejderne betalt frihe d, kontraktlige aftaler om  uddannelse og tvungne 
afgifter. 
Arbejdsmarkedets parter  er i stigende grad involveret i tilrettelæggelsen og gennemførelsen af 
politikker på inden for voksenundervisning, og der ses stadig flere kollektive eller 
kontraktlige aftaler om uddannelse. Indsatsen for at tilskynde enkeltpersoner  til at deltage i 
undervisningstiltag og investere i deres eg en uddannelse er blevet styrket på mange 
forskellige måder. Nogle medlemsstater har eksperimenteret med at udvide deltagelsen i 
livslang læring ved hjælp af økonomiske incitamenter , f.eks. tidsregnskaber eller individuelle 
læringsregnskaber og betaling so m kompensation for tabt arbejdstid. Imidlertid har 
politikkerne været meget generelle, og medlemsst aterne mangler stadig at udvikle et sæt 
politikker, som kan få private – højtkvalificered e såvel som lavtkvalificerede – til at tage et 
større ansvar for læringssituationen. Endvide re er mange af init iativerne rettet mod 
anerkendelse og attestering af  ikke-formel uddannelse eller uddannelse på arbejdspladsen  for 
at opnå en bedre anerkendelse af eksisterende fæ rdigheder, samtidig med at der skæres ned på 
længden af den tid, der er nødvend ig til uddannelse. ESF’s invest eringer i menneskelig kapital 
spiller en væsentlig rolle, hvilket kunne komme mere tydeligt til udtryk.  
I denne sammenhæng har taskforcen for be skæftigelse betonet betydningen af, at 
medlemsstaterne øger deres investeringer i me nneskelig kapital. Taskforcen opfordrer 
indtrængende medlemsstaterne og ar bejdsmarkedets parter til at 
styrke de menneskelige resourcer: – give alle ret til en  uddannelse på gymnasieniveau og et minimum af grundlæggende 
færdigheder 
 
 26    – øge andelen af unge, der få r adgang til universitetet 
– øge adgangen til livslang læri ng, med særlig fokus på de lavtkvalificerede og andre 
underprivilegerede grupper 
– foregribe kvalifikationsbehovene bedre,  bl.a. gennem et europæisk net af 
prognosecentre 
– opstille gennemsigtige og ambitiøse mål for medlemsstaterne, som supplement til 
EU-målene, for etablering af systemer for livslang læring 
dele omkostninger og ansvar – tydeliggøre de enkelte parter s rettigheder og pligter i forbindelse med alemen og 
erhvervsfaglig uddannelse 
– fastlægge og kontrollere standarder for at  sikre kvaliteten af uddannelsesystemer, 
uanset om de er offentlige eller ti lbydes af private virksomheder eller 
uddannelsesspecialister 
– garantere, at arbejdsgivernes investeringer er tilstrækkelige, og at omkostningerne og 
fordelene er ligeligt fordelt mellem de m, ved hjælp at en  kombination af 
obligatoriske og frivillige ordninger såso m sektorspecifikke eller regionale fonde og 
andre foranstaltninger som f.eks. sk attebegunstigelser og støttetjenester 
lette adgangen til livslang læring – forbedre kortlægningen af individuelle be hov og adgangen til uddannelse; Dette mål 
kan nås ved at gøre uddannelse til et centr alt element i kontraktforhold, forbedre 
rådgivningen og vejledningen i forbinde lse med opstilling af individuelle 
udviklingsplaner og forbedre anerkendels en og valideringen af kompetencer og 
kvalifikationer 
– udvide uddannelsestilbuddet og udnytte de nye mulighede r såsom e-learning bedre 
– fremme samarbejde i netværk og partnerskabe r mellem aktører på alle niveauer for at 
skabe samabejde og udveksling af god praksis. 
3.5 STØRRE ARBEJDSKRAFTUDBUD OG AKTIV ALDRING 
Væsentlige fakta og udfordringer 
Kvindernes  stadig stigende beskæftigelsesfrekvens  har i de fleste medlemsstater delvis 
modvirket mændenes faldende eller stagne rende beskæftigelsesf rekvens. Kvindernes 
erhvervsfrekvens fortsatte sin stigning, om end i et langsommere tempo, og nåede 60,9 % i 2002 (mændenes erhvervsfrekvens steg en anelse til 78,4 %). Beskæftigelsesfrekvensen blandt 
de unge  (15-24) har siden 1997 været stabil eller neda dgående i de fleste medlemsstater, og 
beskæftigelsesfrekvensen er fort sat lav og fald t i 2002 til 40,6 %
17. De ældres 
beskæftigelsesfrekvens steg betydeligt i nogle af medlemsstaterne (F, FIN og NL) og nåede 
                                                 
17 En del af denne udvikling skyldes, at arbejdsmarkedsdeltagelsen er steget. 
 
 27    på EU-plan op på 40,1 % i 2002 med stor forskel mellem kvinder og mænd (30,5 % og 
50,1 %). I fire medlemsstater (L, A, B og I) er frekvensen dog stadig under 30 %. 
Aldringen af Europas befolkning vil efterhånden medføre, at arbejdsstyrken bliver mindre . I 
2030 kan befolkningen i den arbejdsdygtige alde r være reduceret til 280 mio. borgere for 
EU25 (sammenlignet med de nuværende 303 mio.), hvilket indebærer et betragteligt fald i 
arbejdskraftressourcerne, også selv om målet på 70 % nås i 2010. Dette har betydning for 
vækstpotentialet og for pensi oners og andre overførselsind komsters bæredygtighed. Mange 
medlemsstater er konfronteret med et stigende antal ansøgni nger om invalidepension eller 
sygedagpenge  (UK, NL, S, L og DK), hvilket skaber alvorlige inaktivitetsfælder, navnlig for 
borgere over 50. 
På Rådets forårstopmøde i Barcel ona i 2001 var opfordringen den, at gennemsnitsalderen for, 
hvornår folk forlader arbejdsmarkedet  i EU, skulle hæves med fem år inden udgangen af 
2010, men i mange medlemsstater trækker mange  mennesker sig stadig tilbage fra det 
erhvervsaktive liv i en relativ tidlig alder, om end den gennemsnitlige alder for tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet er steget fra 60,5
18 til 61 år i 2002. Hvis der ikke 
omgående træffes drastiske foranstaltninger for at ændre den aktuelle udvikling, vil det være 
umuligt at nærme sig, for slet ikke at tale om at  nå, de mål, som EU har sat sig, for at øge de 
ældres beskæftigelsesfrekvens og hæve gennemsnitsalderen fo r, hvornår arbejdstagerne 
forlader arbejdsmarkedet. Udfordringen består ikke  alene i at sikre, at en større andel af dem, 
som nu er mellem 55 og 64 år bliver på ar bejdsmarkedet, men også i at forbedre 
beskæftigelsesegnethed blandt dem,  som nu er i 40’erne og 50’erne. 
Foranstaltninger 
Medlemsstaterne er i færd med at udvikle helhedsstrategier for at øge antallet er 
erhvervsaktive . Nogle få tager fat på alle releva nte grupper, dvs. unge, kvinder, ældre og 
indvandrere (S, DK, FIN og UK). Den politisk e indsats i medlemsstaterne er nu bedre 
koordineeret og den seneste udvikling i beskæftig elsesfrekvensen for både ældre og kvinder 
er opmuntrende. Ikke mange medlemsstater ra pporterer om foranstaltninger til fremme af 
unges deltagelse i uddannelse og på arbejdsmarkede t (S, DK, FIN og A), skønt næsten alle 
medlemsstaterne har iværksat aktiverings foranstaltninger for unge under den særlige 
retningslinje 1. En kritisk del af aldrings problematikken består i at øge kvindernes 
erhversfrekvens, og medlemsstaterne kan ikke forlade sig på virkningen af 
tilskyndelsesforanstaltninger alene for at nå  målene. Foranstaltningerne fokuserer på 
børnepasning og andre omsorgsfaciliteter (se afsnit 3.6 i det følgende). 
Økonomiske omstruktureringer, frivillige fø rtidspensioneringsordninger og demotiverende 
faktorer i de almindelige pensions ordninger er stadig med til at gøre det vanskeligt at øge de 
ældres beskæftigelsesfrekvens væsentligt. Et stigende antal medlemsstater gennemfører nationale aldringsstrategier (S, UK, DK og FIN), og nogle af dem har opstillet nationale mål 
for at hæve gennemsnitsalderen for, hvornår arbe jdstagerne forlader arbejdsmarkedet (F, FIN 
og P). Nogle medlemsstater reformerer overf ørselsindkomstsystemerne og lægger samtidig 
vægt på at forbedre arbejdstagernes arbejd sevne ved hjælp af bedre adgang til uddannelse og 
initiativer, der skal tilpasse  arbejdsstyrken til arbejdsvilkå rene. Der fokuseres kraftigt på 
pensionsreformer, som bl.a. går ud på at  udskyde den normale pensionsalder og gøre 
                                                
 
18 Tallet er blevet ajourført og hævet i forhold til de t oprindelige skøn, der fremgik af retningslinjerne. 
Tallene for 2001 og 2002 er stadig foreløbige. 
 
 28    førtidspensionering mindre attraktivet, samtid ig med at der tilskyndes til fleksible 
pensioneringsordninger. 
Indvandring  anses af de fleste medlemsstater for at være en vigtig supplerende 
arbejdskraftkilde, men kun i de erhverv eller se ktorer, hvor der er mangel på arbejdskraft. 
Adskillige (B, D, E og IRL) bestræber sig på at forenkle reglerne for arbejdstilladelse og ansættelse af indvandrere, og nogle arbejder på at fremme indvandringen fra 
tildrædelseslandene (IRL, A og UK). Mange lægger stor vægt på at integrere de indvandrere, der allerede bor i EU (retningslinje 7), eller på at afhjælpe mangele n på arbejdskraft og 
udrydde flaskehalsproblemer. 
På trods af den konstaterede fremgang er det nø dvendigt at forbedre de  ældres og kvindernes 
beskæftigelsesfrekvens hurtigere, hvis de aftalte EU-mål for beskæftigelse og gennemsnitlige pensionsalder skal nås. Aldr ingsproblematikken berører alle  generationer og kan ikke 
håndteres effektivt med lappeløsninger. For at fremme kvindernes beskæftigelsesfrekvens  er 
der behov for en væsentlig ændring af de økono miske incitamenter, især mere målrettede 
skatte- og socialsikringssystemer, tilstrækkelige børnepasningsmuligheder  og økonomisk 
mere attraktive ordninger for deltidsarbejde  for både kvinder og mænd. Der er behov for et 
stærkere og mere beslutsomt engagement for arbejdsmarkedsparternes side , navnlig for så 
vidt angår køns-, alders- og indvandreraspekterne og med hensyn til udvikling og udbredelse af god praksis i såvel den offentlige som den private sektor. Det er nødvendigt, at 
virksomhederne lever op til deres social ansvar  og anerkender fordelene ved en aldersmæssigt 
bredt sammensat arbejdsstyrke og tilpasse deres personalepolitik for at holde længere på de 
erfarne medarbejdere. 
Det er som led i en overordnet strategi for at øge arbejdskraftudbudde t nødvendigt at udvikle 
en mere aktiv og koordineret indvandringspolitik på EU-plan . 
I denne sammenhæng har taskforcen for be skæftigelse understreget behovet for, at 
medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter fas tlægger en helhedsstrateg i for aktiv aldring, 
som skal føre til, at arbejdst agerne trækker sig senere tilbage fra arbejdsmarkedet, og få 
arbejdstagerne til at ansætte og holde på ældre arbejdstagere. Strategien omfatter: 
– Incitamenter, som skal få arbejdstagerne til at gå senere på pension og arbejdsgiverne 
til at ansætte og holde på ældre arbejdstager e. Dette inkluderer tilpasninger af skatte- 
og socialsikringssystemerne samt af regler ne på beskæftigelses-  og pensionsområdet 
for at gøre det mere tillokkende for ældr e arbejdstagere at blive længere på 
arbejdsmarkedet og samtidig gøre det mindr e attraktivt at forlade arbejdsmarkedet 
tidligt. Alle medlemsstater bør gøre en inds ats for at gøre det mindre attraktivt at gå 
tidligt på pension. 
– Fremme af adgangen til uddannelse for alle ua nset alder og udvikling af strategier for 
livslang læring, især uddannelse på arbejdspladsen af ældre, som er underrepræsenterede i uddannelsessammenhæng. 
– Forbedring af kvaliteten i arbejdet, så arbejdstagerne sikres et attraktivt, sikkert og 
fleksibelt arbejdsmiljø i hele deres arbe jdsliv, herunder muligheder for at gå på 
deltidsarbejde og tage orlov. 
 
 29    3.6 LIGESTILLING 
Væsentlige fakta og udfordringer 
Den kvindelige arbejdskraft er stadig i stort omfang uudnyttet.  I EU 15 er der 6,4 mio. 
kvinder i den erhvervsaktiv e alder, som ikke er i lønnet be skæftigelse, men som gerne ville, 
og 6,6 mio. er uden beskæftigelse . I 2002 steg kvindernes beskæf tigelsesfrekvens en anelse 
fra 55 % til 55,6 %, hvormed afstanden til mændene  mindskedes til 17,2 procentpoint. 
Forskellen mellem mændenes og kvindernes arbejdsløshed  faldt til 1.8 %. De største 
uligheder (mere end 20 % forskel i beskæftigelsesfrekvens og 5 %. i arbejdsløshed)  findes i E, 
EL og I.  De kønsspecifikke lønforskelle  har med 16 %. været høje siden 1998 med væsentligt 
større skævheder i den private sektor (21 %.) end i den offentlige sektor (12 %.). De mest 
udtalte samlede skævhe der (mere end 20 %.)  finder vi i D, UK og NL . Otte medlemsstater har 
kønsspecifikke lønforskelle på over 20 %. i den private sektor (P, UK, NL, A, D, IRL, E og 
EL). Også tilrettelæggelsen af arbejdstiden  er et vigtigt aspekt. Næsten en tredjedel af de 
erhvervsaktive kvinder arbejder på deltid samm enlignet med mindre end 5 % af mændene. En 
tredjedel af de kvinder, der arbe jder på deltid, gør det, fordi de har børn eller andre, som 
kræver pasning. I betragtning af mødrenes beskæftigelsessituation  er 
børnepasningsproblematikken af særlig stor betydning. 
Kønsskævhederne på arbejdsmarkedet må gr advist udlignes, hvis EU skal opnå fuld 
beskæftigelse, øget kvalitet i arbejdet og bedr e social integration og samhørighed. Dette 
forudsætter både en generel hensyntagen til lig estillingsaspektet og specifikke politikker, der 
skal gøre det muligt for kvinder og mænd at  komme ind, genindtræde og forblive på 
arbejdsmarkedet. På Det Europæiske Råd i Bar celona var der enighed om, at medlemsstaterne 
senest i 2010 skulle kunne tilbyde børnepasning  for mindst 90 % af børnene mellem 3 år og 
den skolepligtige alder og for mindst 33 % af bør nene under 3 år. Indsatsen bør rettes mod de 
faktorer, der ligger til grund for kønsskævhede rne i beskæftigelsen, arbejdsløsheden og 
lønforholdene (f.eks. kønsadsk illelse), og der bør opstilles mål for udligning af sådanne 
skævheder, uden at der dog rejses tvivl om pr incippet om løndifferentiering på grundlag af 
produktivitet og arbejdsmarkedssituationen. 
Foranstaltninger 
Kønsspecifikke forskelle i be skæftigelsen og i ledigheden  behandles sjældent som sådanne. 
Medlemsstaterne refererer i hove dsagen til øget beskæftigelse sfrekvens for kvinder. Endnu to 
medlemsstater har sat sig nationale mål for kvindernes beskæftigelse  (A og EL), hvilket 
bringer det samlede antal lande op på syv. Sammenhængen mellem opstilling af et mål og 
udvikling af en foranstaltning  er ikke altid tydeligt beskrevet. Politikker til forening af 
arbejds- og familieliv  ses generelt som den eneste  vej til at øge kvindernes 
beskæftigelsesfrekvens og afhjælpe  ulighederne. Det er sjældent , at der tales om at fjerne 
økonomiske hindringer  i løn- og skattesystemer . P, EL og F har opstillet nationale mål for at 
nedbringe forskellen mellem mænds og kvinde rs arbejdsløshed eller for at nedbringe 
kvindernes arbejdsløshed . E og I, to af landene med de mest udtalte kønsspecifikke 
skævheder i arbejdsløsheden, har ikke forelagt nogen særlige initiativer. 
De kønsspecifikke lønforskelle  ser ud til at have en højere politisk profil, hvilket også kommer 
til udtryk ved, at arbejdsmarkedets parter  spiller en aktiv rolle i de nne forbindelse (B, IRL, S, 
DK, FIN, F og L). F og EL har opstillet nationale mål  for at nedbringe forskellene, andre 
rapporterer om foranstaltninger såsom mere  udbredt anvendelse af lønstatistikker, 
jobevalueringssystemer, redskaber for virksomh eder og ligelønsundersøgelser, som alle skulle 
 
 30    have en positiv virkning. De fleste aktioner er imidlertid lappeløsninger , især i landene med 
de største skævheder (D, P og A). Mange initia tiver er desuden frivillige og uden krav om 
evaluering af virkningerne. Lande med mange kv inder i deltidsarbejde (UK og NL) har ikke 
analyseret konsekvenserne he raf for lønforskellene. Mange medlemsstater knytter de 
lønspecifikke lønfor skelle sammen med kønsadskillelse  og prioriterer spørgsmålet højere  end 
før i tiden. Ud over de nordisk e lande nævner UK, IRL, NL, F, A, D og B i deres nationale 
handlingsplaner en række initiativer med varier ende ambitionsniveau (h ovedsagelig angående 
uddannelsesvalg og tilskyndelse af kvinder til at uddanne sig inden for og tage beskæftigelse i 
teknologisektoren). Generelt synes det ikke at være tilstrækkeligt at gennemføre 
foranstaltninger for at afhjælpe kønsadskillelse , især ikke i betragtning af at kønsadskillelsen 
i de fleste medlemsstater er steget i den senest e tid. Dette er et presserende problem for lande 
med stor vækst i kvindernes beskæftigelsesfrekvens (E, IRL, L og A). 
Nogle medlemsstater har forbedret mulighederne for at få deltidsarbejde . Mange arbejder 
stadig på at give kvinderne bedre muligheder fora t forene familie- og arbejdsliv, mens andre anerkender mændenes rolle i børnepasnings- og familiesammenhæng (i de fleste tilfælde ved 
at anbefale eller forbedre  orlovsordninger for fædre). Børnepasning  er på den politiske 
dagsorden i stort set samtlige medlemsstater, selv om tilgangene varierer både med hensyn til fokus og ambitionsniveau. For at vende tilbage til EU’s børnepasningsmålsætning  om senest i 
2010 at sikre pasning for 33 % af børn under 3 år og for 90 % af børn mellem 3 år og den skolepligtige alder er det kun S, DK og BE  (Flandern), der når målet for den yngste 
aldersgruppe. For børn over 3 år ser situa tionen lysere ud, men mange lande udelukker 
pasningsordninger efter skoleti d, hvilket har stor betydning fo r forældrenes muligheder for at 
kunne tage arbejde. De lande, som har mest arbejde forude for at sørge for bedre 
børnepasningstilbud , især for de 0-3-årige, er I, D (gam le delstater), A, L, UK, E, EL, IRL og 
P. Mange medlemsstater har opstillet nationale mål  for at forbedre børnepasningstilbuddene 
(B, F, EL, IRL, P og UK). Politikkerne savner ofte en sammenhæng mellem udvidelse af 
pasningstilbud og arbejdsmarkedets behov , og der lægges ikke større vægt på kvaliteten og 
omkostningerne. De potentielle fælder i politikkerne, som befæster kønsrollerne, såsom børnepasningsydelser og tilskud til dagpleje, s ynes ikke at tiltrække sig nogen større 
opmærksomhed. Der er som regel i ngen konkrete initiativer angående pasning af andre 
omsorgskrævende personer . 
Integreringen af ligestillingsaspektet  er stadig lavprioriteret og foregår på usystematisk vis 
(med S som en undtagelse). Der mangler kønsspeci fikke konsekvensanalyser af eksisterende 
systemer og nye forslag til foranstaltninger (undtagen IRL). Udarbejdelse af kønsopdelte statistikker og udvikling af formelle mekani smer eller redskaber til integrering af 
ligestillingsaspektet indtager en mindre fremtrædende plads i de nationale handlingsplaner for 2003.  
Der er således fortsat behov for betydelige best ræbelser for at opfylde målet fra Lissabon om 
at nå en kvindelig beskæftigelsesfrekvens på 60 % senest i 2010 ved at styrke integreringen af 
ligestillingsaspektet i retningslinjerne med særlig vægt på skatte- og lønpolitikker og indførelse af mere familievenlige arbejds tidsarrangementer i de lande, hvor kvindernes 
beskæftigelsesfrekvens er lav.  Der bør især lægges vægt på at udvide 
børnepasningsordningerne , især for børn fra 0-3 år. 
I betragtning af at udnyttelsen  af kvindernes poten tielle arbejdskraft både handler om 
ligestilling og om økonomisk effe ktivitet, opfordrer taskforcen  indtrængende medlemsstaterne 
til at: 
 
 31    – fjerne økonomiske hindringer, som virker demotiverende for kvinders deltagelse på 
arbejdsmarkedet, især i forbindelse me d løn og skatter, herunder kønsspecifikke 
lønforskelle 
– skaffe flere børne- og ældrepasningsfacil iteter, som er økonomisk overkommelige og 
af god kvalitet 
– forbedre tilrettelæggelsen af arbejdstiden, så det bliver mere attraktivt at arbejde på 
deltid, og der bliver bedre muligheder for at tage orlov og arbejde efter et mere fleksibelt mønster 
– indføre foranstaltninger, som er særligt tilpassede til underpr ivilegerede kvinders 
behov. 
3.7 INTEGRATION AF DÅRLIGT STILLEDE GRUPPER PÅ 
ARBEJDSMARKEDET OG BEKÆMPELSE AF DEN FORSKELSBEHANDLING, DE ER UDSAT FOR 
Væsentlige fakta og udfordringer 
Situationen på arbejdsmarkedet for personer, som har særlige problemer , er stadig meget 
ringere  end for resten af befolkni ngen. I mange år definitionerne på dårligt stillede personer 
varieret fra medlemsstat til medlemsstat på gr und af en manglende EU -definition. De grupper, 
der oftest tænkes på, er handicappede, indvand rere og etniske mindretal og (i nogen mindre 
grad), personer, som er gået tidligt ud af skolen, og lavtkvalifi cerede. Dårligt stillede kvinder 
er ofte i en værre situation end mændene. Forskellen i arbejdsløshedstallet mellem EU-
borgere og borger fra tredjelande ligger stabilt på et så højt niveau som 7,7 %  i 2002. Kun 
FIN kan fremvise et stort fald (med 8,3 procentpoint sammenlignet med 2001), mens 
forskellen i DK og B er steget  med henholdsvis 1,6 og 6,2 procentp oint. For så vidt angår de 
lavtkvalificerede, de unge, de ældre og de handi cappede kræves der endnu en stor indsats for 
at øge beskæftigelsesfrekvensen. 
EU-gennemsnittet for personer, der er gået  tidligt ud af skolen, var i 2002 på 18,8 %
19, hvilket 
er en lille forbedring i forhold til 2001 (19,4 %), men stadig langt under EU-målsætningen på 
10 %. Tallet er særdeles højt i P (45,5 %), ES (2 9 %) og I (24,2 %). 
Integreringen af indvandrere og handicappede er fortsat en  hovedopgave for de fleste 
medlemsstater. Dette gælder også andre risikogrupper såsom la vtkvalificerede, 
bistandsmodtagere eller enlige forældre. 
Foranstaltninger 
De fleste medlemsstater har forelagt poli tikker, som skal nedbringe antallet af unge, der 
forlader skolen tidligt . foranstaltningerne varierer fra øget samarbejde mellem skoler og 
erhvervsliv (DE og NL) til bedre pædagogisk tilpasning og mere individualiseret vejledning af eleverne (L og F). De fleste polit ikker, der tager sigt på at forbedre 
arbejdsmarkedssituationen for personer med handicap , er aktiveringspolitikker såsom 
personlig hjælp, øget deltagelse i almen og er hvervsfaglig uddannelse, bedre lovgivning til 
fremme af integrationen af ha ndicappede og skattebegunstigelser. 
                                                
 
19 Andelen af 18-24-årige, som har gennemført overb ygningsklasserne eller mindre, og som ikke deltager 
i nogen efterfølgende almen eller erhvervsfaglig uddannelse. 
 
 32    Størstedelen af medlemsstaterne fortsætter med at gennemføre foranstaltninger til integration 
af indvandrere og etniske mindretal  såsom programmer til udryddelse af analfabetisme, 
sprogkurser, planer til fremme af mangfoldigheden for at øge  ansættelsen af indvandrere, 
uddannelse og erhvervsvejledning ofte finans ieret gennem ESF-programmer. Adskillige 
medlemsstater henviser direkte til gennemførelsen af de to artikel  13-direktiver eller peger på 
supplerende foranstaltninger så som oplysende kampagner mod forskelsbehandling. For nogle 
er flere indvandrere på arbejdsmarkedet en de l af svaret på problem et med befolkningens 
aldring og på, hvordan udbuddet af arbejdskraft kan øges (retningslinje 5), og på hvordan man 
kan afhjælpe flaskehalsproblemer i bestemte se ktorer (retningslinje 3). Kun få medlemsstater 
(NL, IRL, DK, FIN og S) har opstillet nati onale mål for at forbedre situationen på 
arbejdsmarkedet for tredjelandeborgere eller etni ske mindretal. Heller ik ke for dårligt stillede 
grupper såsom personer med handicap eller enlige  forældre er der ret mange medlemsstater 
(NL, IRL, P, S og UK), der angiver at have indf ørt bestemte mål. Nogle af disse mål vedrører 
resultater på arbejdsmarkedet som f.eks. i UK, hvor et mål er at nå en beskæftigelsesfrekvens 
på 70 % for enlige forældre, mens andre tager si gt på at forbedre en bestemt situation som 
f.eks. i Irland, hvor man ønsker at øge omrejs ende folks deltagelse i uddannelse til 95 %. 
Arbejdsgiverne  bør også tage mere aktivt del i bestræ belserne på at øge de handicappedes 
deltagelse på arbejdsmarkedet, især ved at gøre fuldt brug af det potentiale, som 
mangfoldigheden frembyder, i deres personale politik og ved at foretage de fornødne 
tilpasninger på arbejdspladsen og indføre fleksible arbejdsmønstre.  
I denne sammenhæng har taskforcen for besk æftigelse understreget nødvendigheden af, at 
medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter: 
– nedbringer antallet af unge, som forlader skolen tidligt, og giver alle adgang til 
uddannelse på gymnasieniveau og et mi nimum af grundlæggende færdigheder 
– etablerer effektive adgangsveje til arbe jde og uddannelse for de unge, bl.a. gennem 
individualiseret rådgivni ng og vejledning, og udvikler skræddersyede programmer, 
som tager hensyn til handicappedes særlige behov 
– fører en flerdimensionel integr ationspolitik for indvandrere og 
tredjelandestatsborgere, som fremmer deltagelsen i almen og erhvervsfaglig 
uddannelse, bekæmper forskelsbehandli ng på arbejdspladsen, tager hensyn til 
indvandrerkvinders særlige behov, tils kynder indvandrere til at starte egen 
virksomhed og forbedrer anerkendelsen af  kvalifikationer og kompetencer erhvervet 
i udlandet. 
3.8 INCITAMENTER, SOM SKAL GØRE DET ATTRAKTIVT AT ARBEJDE 
EFTER DEVISEN, ”DET SKAL K UNNE BETALE SIG AT ARBEJDE” 
Væsentlige fakta og udfordringer 
Der findes stadig hindringer af økonomisk karakter, som gør det mindre attraktivt for 
arbejdstagerne at søge ind på eller forbliv e på arbejdsmarkedet. Nye undersøgelser af 
omfanget af arbejdsløshedsfælder afslører marginalskatteprocenter på over 85% i flere 
medlemsstater mod 70 % I USA20. Den faldende tendens, der kendetegnede skatteprocenten 
                                                 
20 OECD’s beregninger for en enlig arbejdstager, der tjener 67 % af en gennemsnitlig 
produktionsarbejders løn i 2001 og 2002. Beregningerne tager hensyn til de samlede virkninger af 
skatter og offentlige ydelser på indkomsten, nå r en person går fra arbejdsløshed til arbede. 
 
 33    for de lavtlønnede i EU 15 , synes at være gået i stå og ha ve stabiliseret sig på 37,8 % i 2002. 
Den implicitte beskatning af arbejdsindkomst fortsatte sin faldende tendens til 36,4 % i 2002 
og forventes at stabilisere sig i 2003. De indi rekte lønomkostninger er stadig høje i flere 
medlemsstater, hvilket kan påvirke jobmulighedern e og incitamenterne til  at arbejde i negativ 
retning. Den høje andel af arbejdende fattige  er stadig et problem i nogle medlemsstater (P, L, 
E og I). Uarbejdsdygtighedsfælder  – dvs. faktorer, der berører pe rsoner, som i længere tid har 
modtaget sygedagpenge eller invali ditetsydelse, lysten til at ge noptage arbejdet – findes stadig 
i NL, UK, S og L. 
Hvis man ønsker at øge beskæftigelsesfrekvens en og fremme rummelige arbejdsmarkeder, er 
det nødvendigt at forsøge at komme de arbejdsl øsheds-, inaktivitets- og fattigdomsfælder, der 
stadig eksisterer, til livs.  Retningslinjerne for beskæf tigelsen opfordrer derfor 
medlemsstaterne til at revidere og om nødvendigt ændre deres skatte- og 
socialsikringssystemer, her under også varigheden af understøttelsen og den måde, den 
forvaltes på, samtidig med at der opretho ldes et passende socialt sikringsniveau.  
Foranstaltningerne bør især ta ge sigte på en kraftig nedbr ingelse af de høje effektive 
marginalskatteprocenter senest i 2010 og, hvor det anses for rimeligt og under hensyntagen til 
nationale vilkår, af ska ttebyrden for lavtlønnede. 
Foranstaltninger 
Et stigende antal medlemsstater gennemfører re former, for at det skal kunne betale sig at 
arbejde, og koncentrerer i denne  sammenhæng kræfterne om den sa mlede virkning af skatter 
og offentlige ydelser (B, F, DK, D, NL, S, UK og E). Reformerne koncentrerer sig 
hovedsagelig om at bedbringe skatter  og socialbidrag og indf øre særlige ydelser til 
erhvervsaktive; reformer af de inci tamenter, der udsprin ger af skatte- og 
socialsikringssystemerne, er bl evet mindre omfattende. Sådanne ydelser til personer i arbejde  
eller beskæftigelsesrelaterede præmier er blevet indført eller forventes indført i et stigende 
antal medlemsstater (B, F, NL, UK og IRL), so m derved tager fat på behovet for at gøre det 
mere attraktivt at arbejde og på problemet med de arbejdende fattige . 
I adskillige medlemsstater er der behov for at  ændre ved de forhold, der berøver inaktive 
lysten til at tage et lavtlønnet job. Årsa gen er sædvanligvis, at de mister nogle 
indkomstrelaterede ydelser, samt andre hindringe r af ikke-økonomisk ka rakter (utilstrækkelig 
adgang til uddannelse, manglende karrieremuligheder, problemer med at forene familie- og arbejdsliv, mangel på pasningsordninger fo r børn og andre omsorgskrævende personer). I 
mange medlemsstater gøres der en utilstrækkeli g indsats for at kæde retten til ydelser, der 
oppebæres af erhvervsinaktive personer, effek tivt sammen med aktiver ingsforanstaltninger. 
Nogle medlemsstater har strammet betingelserne for at opnå ret til ydelser eller har nedsat 
ydelsernes varighed  (D, NL, S, DK og B). På trods af indsatsen har 
førtidspensioneringsordningerne  stadig stor søgning. I nogle medlemsstater har reformerne af 
socialsikrings-, skatte- og pensionssystemerne fået ældre arbejdstagere til at blive længere i 
arbejde (E, A, S, FIN, D og IRL), men der er behov for yderligere reformer, navnlig i 
medlemsstater med lave beskæftigelsesfrekvenser. 
Mange medlemsstater fortsætter bestræbleserne på at nedbringe  de indirekte lønomkostninger, 
især for lavtlønnede og lavtkvalificerede og fokus erer i denne forbindels e på arbejdsgivernes 
sociale bidrag (B, F, NL, L, E og EL), som udgør  den største del af sk attebyrden. Andre har 
bebudet yderligere reformer i perioden 2004-2007 (F IN, A OG DK), mens IRL satsede på en 
reduktion af arbejdstagernes social sikringbi drag. Nogle få lande indfører målrettede 
skattelettelser, som tager sigte på at give kvinder/enlige forældre (EL, E, IRL og FIN), 
 
 34    personer med handicap og (unge/ældre) arbejdsl øse (EL) mulighed for at beholde deres 
arbejde/genoptage arbejdet efter en afbrydelse eller tage deltidsarbejde (F). Der mangler informationer om kønsskævheder i skatte- og socialsikringssyst emerne, især med reference til 
fattigdomsrisiko eller social udstødelse. Beskat ning på grundlag af hu sstandsindkomsten er 
fortsat en stærkt demotiverende  faktor, især for kvinder (D). 
Arbejdsløsheds-, inaktivitets- og fattigdomsfælder ne er komplekse størrelser, hvorfor der er så 
meget desto større behov for en sammenhængende stra tegi for at sikre, at arbejde betaler sig, 
omfattende både økonomiske og ikke-økonomiske in citamenter og heribl andt også aspekter 
vedrørende kvalitet i arbejdet. Det er lige ledes nødvendigt, at man bliver bedre til at måle 
sådanne fælder . Effektive reformer af skatte- og soci alsikringssystemerne kræver desuden en 
bedre håndhævelse af kriterierne for adgang til so ciale ydelser og en styrkelse af 
forvaltningen af ydelserne . Nogle medlemsstater må gøre en beslutsom indsats (NL, UK, S og 
L) for at reducere inaktivitetesfælderne , ikke alene ved at gennemarbejde skatte- og 
socialsikringssystemerne og be tingelseerne for adgang til soci ale ydelser, men også ved at 
forbedre arbejdsstyrkens arbejdsduelighed. Muligheden for at udskifte arbejdsløshedsunderstøttelse med andre ydelser  for erhvervsinaktive såsom efterløn eller 
invaliditetsydelser og vice versa bør afskaffes. Reformerne af skatte- og 
socialsikringssystemerne skal knyttes sammen med fastsættelse af mindsteløn  for at sikre er 
rimeligt indkomstniveau og gøre det mere attr aktivt for lavtkvalificerede arbejdsløse og 
inaktive at tage arbejde. 
I denne forbindelse og med henblik på at udrydde arbejdsløsheds-, inaktivitets- og 
lavtlønsfælderne ved at skabe større balance mellem skatter og sociale ydelser har taskforcen 
for beskæftigelse betonet, at medlemsstaterne er nødt til at:  
– give løntilskud til lavtlønnede, når det er nødvendigt, ved hjælp af særlige ydelser til 
erhvervsaktive for at tilskynde arbejdstagere til at acceptere lavtlønnede job, samtidig 
med at lønningerne holdes på et nive au, der svarer til produktiviteten 
– sikre, at indkomstrelaterede ydelser (s åsom familieydelser eller boligtilskud) 
opfylder deres formål, som er at forhi ndre fattigdom, uden samtidig at udgøre en 
tilskyndelse for modtagerne til at forblive inaktive 
– gå bort fra husstandsbaserede skattesyst emer og over til skattesystemer, der er 
baseret på personlig indkomst 
– gøre deltidsarbejde økonomisk mere attraktiv t for forældre, herunder enlige forældre, 
som ønsker at forene familieliv med arbejdsliv, og for ældre, som ønsker at trappe ned og arbejde på deltid i den sidste del af deres tid som erhvervsaktive. 
3.9 OMDANNELSE AF SORT ARBEJDE TIL RIGTIGE JOB 
Væsentlige fakta og udfordringer 
Sort arbejde er et emne, der for første gang behandles under en særlig retningslinje. 
Overslagene over omfanget af so rt arbejde varierer ifølge na tionale tal fra 1,5 % af BNP I UK 
til cirka 14,6 % i I
21, men mange medlemsstater har undlad t at give overslag. Hertil kommer, 
at nationale data er baseret på forskellig e kilder, hvilket vanskeliggør sammenligninger 
mellem landene. 
                                                 
21 Omfanget af sort arbejde i forhold til den samlede beskæftigelse (regulær og irregulær) i Italien 
 
 35    Medlemsstaternes største problem, når de ønske r at opgøre omfanget af sort arbejde, er 
problemets komplekse karakter. So rt arbejde påvirker generelt kvaliteten i arbe jdet for de 
involverede, den sociale samhørighed og vilkårene for erhverv slivet generelt. 
Retningslinjerne for beskæf tigelsen opfordrer derfor ti l, at der gennemføres en 
helhedsstrategi, som kombinerer tiltag til forenkli ng af vilkårene for erhvervslivet, reformer af 
skatte- og socialsikringssystemer, mere e ffektiv håndhævelse af loven og anvendelse af 
sanktioner og en indsats for at måle dels prob lemets omfang, dels hvor langt man er nået med 
at løse problemet. 
Foranstaltninger 
De nationale handlingsplaner bekræfter, at me dlemsstaterne generelt prioriterer sort arbejde 
højere og har taget skridt i retning af at ge nnemfører mere helhedsorienterede politiske 
foranstaltninger. Politikken skal virkeliggøre s ved hjælp af en kombination af forebyggende 
foranstaltninger og sanktioner22. Kun nogle enkelte medlemsstater har planer om forbedre 
kendskabet til fænomenet og dets omfang (F og P). Nogle medlemsstater har truffet foranstaltninger for at forenkle de admini strative procedurer for virksomheder og for 
registrering af arbejdsmarkeds- og socialsikringsbidrag, som re ducerer omkostningerne ved at 
skulle efterkomme loven og bidrager til bedre beskæftigelsesdata (BE, EL, F og E). For at gøre det mere attraktivt at arbejd e rapporterer flere medlemsstater om skatterelaterede 
foranstaltninger, som skal foreby gge sort arbejde og sikre, at det kan betale sig at arbejde  i 
den formelle økonomi. Dette inkluderer forans taltninger, som skal  tilskynde til, at 
hjemmeserviceydelser angives til skattevæsenet (NL, B, D, FIN og S), som hæver den 
skattefrie bundgrænse for arbejdsindkomster (B og D), eller som hæver grænserne for 
momsregistrering (DK og FIN) (se også retningslinje 8). 
I adskillige medlemsstater anses det for at være særdeles vigtigt at koordinere arbejdet 
mellem forskellige relevante myndigheder  for ad den vej at forbedre kontrollen med sort 
arbejde, f.eks. gennem udveksling af data . I UK og A har man henholdsvis oprettet og 
planlagt at oprette særlige grupper, hvi s arbejde går på tværs af myndighedernes 
ansvarsområder. I Italien medvirker en række udvalg og komitéer, som er nedsat med henblik 
på at afdække sort arbejde, til samarbejde me llem relevante organer og partnere på nationalt 
og lokalt plan. I nogle enkelte medlemsstater (B, F, I og P) indgår samarbejde med arbejdsmarkedets parter som en integrerende del af strategien til at om danne sort arbejde til 
egentlig beskæftigelse. I nogle medlemsstat er gennemføres der som en forebyggende 
foranstaltning kampagner, som skal tjene til at  bevidstgøre offentlighe den om sort arbejdes 
negative konsekvenser. 
Adskillige medlemsstater (EL, B, S, I, A, NL, P,  FIN og F) har indført særlige forholdsregler 
for udenlandske arbejdere og illegale indvandrere . Der lægges vægt på illegale indvandrere, 
og indsatsen omfatter forbedringer af registre ringsproceduren for gæstearbejdere og hårdere 
straffe for arbejdstagere, som engagerer arbejd ere uden arbejdstilladels e. Foranstaltninger til 
integrering af udenlandske arbejdstagere, so m opholder sig lovligt i medlemsstaterne drejer 
sig primært om bedre oplysninger om arbejdsmarkedsrettigheder og bedre kontrol med arbejdsvilkårene (FIN). Flere medlemsstater har gennemfør t målrettede aktioner i de 
sektorer, hvor sort arbejde er mest udbredt . Disse aktioner er base ret på en forebyggende 
strategi såsom tilskyndelse til at angive hjemmeserviceydelser ti l skattevæsenet såvel som på 
                                                
 
22 Bekræftet ved Rådets resolution om omdannelse af sort arbejde til rigtige job (EUT C 260 af 
29.10.2003).  
 
 36    øget kontrol. I D og F er man i gang med at præc isere kontrahentens forpligtelse til at sørge 
for, at eventuelle subkontr ahenter efterkommer de erkl æringer, de har afgivet.  
I denne sammenhæng opfordrer taskforcen for beskæftigelse indtrænge nde medlemsstaterne 
til at forstærke indsatsen for at omdanne sort arbejde til rigtige job, navnlig ved at udrydde 
demotiverende faktorer i skatte- og socialsikrin gssystemerne, som er ti l hinder for, at sort 
arbejde kan blive til egentlig beskæftigelse. 
3.10 REGIONALE FORSKELLE I BESKÆFTIGELSEN 
Væsentlige fakta og udfordringer 
Når man ser på beskæftigelses- og arbejdsløshe dssituationen er de re gionale forskelle i de 
fleste medlemsstater for nedadgående, men dog stadig betydelige. Forskellene i arbejdsløssituationen er større end i beskæftigelsessituationen. De største 
arbejdsløshedsforskelle findes i IT, E og B. For beskæftigels essituationens vedkommende 
findes de største forskelle i I, F og E. Den mi ndst positive udvikling ses i I, D og B, mens der 
kan spores forbedringer i FIN, UK IRL og F,  selv om forskellene stadig er høje. 
Forskellene i beskæftigelses- og arbejdsløsheds situationen mellem de forskellige regioner i 
EU er stadig store og vil blive endnu større ef ter udvidelsen. Undersøgelser bekræfter, at der 
er en stærk sammenhæng mellem investerin ger i menneskelig kapital og de økonomiske 
resultater på nationalt og regi onalt plan, hvilket betyder, at sådanne investeringer er vigitge 
for den regionale samhørighedspolitik. Det er  nødvendigt at udligne disse forskelle, og til 
dette formål er der brug for en bred strategi, so m inddrager aktører fra alle niveauer til støtte 
for den sociale samhørighed, og som udnytter EU’s strukturfonde. 
Foranstaltninger 
Alle medlemsstater gennemfører en elle r anden form for re gional og/eller lokal 
beskæftigelsespolitik for at bekæmpe di sse uligheder, ofte  med støtte fra 
strukturfondsprogrammer. Oplysningerne i de nationale handlingsplaner er imidlertid 
utilstrækkelige til at vurdere, i hvilket om fang medlemsstaterne udvikler og fører politikker 
med henblik på nedbringe regionale uligheder i beskæftigelses- og arbe jdsløshedsituationen. 
Nogle medlemsstater har opstillet mål for at nedbringe ulighederne ( EL, F og UK). Generelt 
anses regionale uligheder for at være et re sultat af utilstrækkelig  økonomisk udvikling og 
understøttende infrastrukturer, mens den me nneskelige kapital sjældent ses som en 
tilgrundliggende faktor. Det offentlige støtter strategier til stimul ering af den økonomiske 
udvikling på regionalt plan gennem programmer for virksomheder, etablering af virksomhed 
og investeringer. Denne strategi er tydeligvis den vigtigste i IRL. Andre medlemsstater (DK 
og EL) foretrækker at udvikle in frastrukturerne. Nogle medlemsst ater satser på at udvikle 
vækstcentre, som forventes at have en afsm ittende virkning på omkringliggende områder 
(IRL og P). Disse initiativers beskæftigelses mæssige virkninger evalueres dog sjældent. 
Regionale beskæftigelsespolitikker fokuserer på mobilitet og udviklin g af kvalifikationer . 
Mange medlemsstater har indført mobilitetsfr emmende ordninger for både beskæftigede og 
arbejdsløse. Udviklingen af kva lifikationer kan inddrage undervis ningspolitikker, f.eks. i S, 
hvor en del af undervis ningspolitiken retter sig mod regi onale uligheder (etablering af 
uddannelsescentre, vejledning og samarbejde  med erhvervslivet). Generelt oplyser 
medlemsstaterne, at de har afsat betydelige midl er til jobskabelse på regionalt og lokalt plan. 
Nogle medlemsstater rapporterer, at den demogr afiske udvikling spiller ind i forhold til de 
regionale uligheder og påvirker be skæftigelsespolitikken (FIN og P). 
 
 37    Den tredje sektor nævnes mest i sammenhæng med politikker til fremme af den sociale 
samhørighed.  L planlægger at lovgive om  den tredje sektor for at  gøre finansieringen mere 
gennemsigtig og effektiv. I B findes der særlige regionalprogrammer, so m støtter den tredje 
sektor i den hensigt at skabe en lovmæssi g ramme for kooperativer. Kun B og P rapporterer 
om regionale handlingsplaner for beskæftigelsen, mens lokale handlingsplaner stadig har fast 
plads på dagsordenen. Inddragel sen af arbejdsmarkedts parter  er blevet styrket i denne 
sammenhæng (D, E, A, B, DK, I, P, F og UK).  
For at nedbring ulighederne er der brug for at udvikle både økonimien og den menneskelige 
kapital, og investeringer i menneskelig kapita l for at øge produktiviteten skal prioriteres 
højere, særlig i de mest tilbageestående regioner. Den forestående udvidelse  vil forøge de 
regionale uligheder, og der er derfor behov for større opmærksomhed om dette emne. 
Medlemsstaterne bør støtte aktører på regionalt og lokalt niveau, så de bliver bedre i stand til 
at udvikle og gennemføre beskæftigelsestrategier. 
EU stiller betydelige midler  til rådighed til fremme af udviklingen og den strukturelle 
tilpasning i medlemsstater og regioner med udvik lingsefterslæb. I denne sammenhæng noterer 
taskforcen, at en mere bedre udnyttelse af EU-budgette t er en vigtig økon omisk løftestang for 
gennemførelsen af den europæ iske beskæftigelsesstrategi. 
4. GOD  FORVALTNINGSSKIK  OG  PARTNERSKABER  I FORBINDELSE  
MED  GENNEMFØRELSEN  AF RETNINGSLINJERNE  FOR  
BESKÆFTIGELEN 
Væsentlige fakta og udfordringer Om beskæftigelsespolitikkerne bliver vellykkede afhænger for en stor del af gennemførelsens 
kvalitet. Derfor lægges der i retningslinjerne sær lig stor vægt på bedre forvaltningsskik på 
beskæftigelsesområdet; der opfordres til, at parl amentariske organer, arbejdsmarkedets parter 
og andre relevante aktører involv erer sig mere aktivt i arbejd smarkedsproblematikken, til at 
sikre effektive og velfungerende arbejdsformidli nger og til at stille tilstrækkelige økonomiske 
ressourcer til rådighed. 
Foranstaltninger 
Handlingsplanerne for 2003 er generelt gr undige basisdokumenter indeholdende en 
midtvejsorientering om den europæiske beskæfti gelsesstrategis første treårsperiode. De giver 
en bred vifte af oplysninger om de nationale beskæftigelsespolitikker og -ambitioner, ofte uddybet med mål på en række forskellige område r (beskæftigelsesfrekv ens, arbejdsulykker, 
fattigdom, forebyggelse og aktivering, regionale uligheder, livslang læring, kvindernes 
beskæftigelsessituation, børnepasningsmulighe der, tredjelandestatsborgere, menneskelig 
kapital og alder ved arbejdsophør). 
Handlingsplanerne indtager sjæl dent en central plads i drøfte lserne om, hvilke opgaver der 
skal prioteres på beskæftigelseso mrådet på nationalt plan. Især inddragelsen af 
parlamentariske organer lader fo rtsat en del tilbage at ønske . Nogle medlemsstater meddeler, 
at de nationale handlingsplaner er blevet  sendt til parlamente t (E og IRL); andre 
medlemsstater drøfter konkrete spørgsmål med parlamentet (FIN og DK); og andre igen har 
udviklet en praksis med mere løbende informa tion (L, S og P). Hand lingsplanerne henvises 
normalt til udvalgsbehandling (almindeligvis i social- og arbejdsmarkedspolitiske udvalg) 
 
 38    frem for til behandling i plenum, og parlamenterne spiller sjældent nogen afgørende rolle i 
forbindelse med vedtagelsen. 
Regionale (og i nogle tilfælde) lokale myndigh eder er vigtige partnere for de nationale 
regeringer ved udvikling og gennemførel se af beskæftigelsespolitikken.  Inddragelse af det 
regionale niveau i de nationa le handlingsplaner er en te mmelig fast procedure i nogle 
medlemsstater. Rettidig information og høring er  nogle steder sikret i forfatningen (A, B og 
E), men udspringer andre steder af et styrke t samarbejde. I nogle tilfælde søger lokale og 
regionale myndigheder på politisk og administrativ t niveau at bliver inddraget yderligere. Et 
stadig mere lagdelt system af deltagere og fælles gennemførelse  af foranstaltninger 
afstedkommer nogle gange et behov for et styrket samarbejde (B og UK). 
Indarbejdede og pålidelige instit utionelle rammer giver større muligheder for social dialog.  
Det skrider fremad med at inddr age arbejdsmarkedets parter i udviklingen af de nationale 
handligsplaner, og der redgøres nu bedre for dere s bidrag til gennemførelsen i rapporterne. 
Deres deltagelse er enten foregået inden for institutionelle rammer eller har været koncentreret om bestemte aktioner (F, IRL, EL og P). Inddragelsen af arbejdsmarkedets parter 
på europæisk plan er blevet styrket med vedt agelsen af deres fælles arbejdsprogram for 
2003-2005 og det institutionaliserede topmøde om væ kst og beskæftigelse, som holdes forud 
for Det Europæiske Råds forårsmøder. 
Handlingsplanernes redegørelse for gennemf ørelse og operationelle tjenester er ikke 
fuldstændig og koncentrerer sig om aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger og offentlige 
arbejdsformidlinger. Andre områder, der er vigtige for gennemførelsen såsom almen og 
erhvervsfaglig uddannelse og sociale tjenest er, nævnes næsten ikke. De offentlige 
arbejdsformidlinger store betydning berører indi rekte de regionale og lokale myndigheder, for 
så vidt som decentraliseringen af de offentlige arbejdsformidlinger føre r til nye eller ændrede 
relationer med de lokale myndi gheder. Undertiden er dette et resultat af ændringer i 
lovgivningen. Det går fremad med at  modernisere de offentlige arbe jdsformidlinger. Et af de 
mange initiativer går ud på at styrke samarbejde t med den private sektor/private partnere and 
især vikarbureauer (NL, D og UK). Flere medlemsstater er i gang med at omstrukturere de 
offentlige arbejdsformidlinger, hvis servicetilbud skal være mere varier et både set fra udbuds- 
og efterspørgselside (D, B, NL, FIN, IRL og DK). Bedre brugerinformation via nye ikt-
redskaber har medvirket til, at arbejd sformidlingerne har skiftet den gamle 
sagsbehandlerrolle ud med en ny som moderne offentlige servicerhverv/selvbe tjeningskontorer.  
Forbedrede arbejdsformidlingsresultater er et mål, som deles af alle medlemsstater.  
Evalueringsredskaberne er beskrevet i nogen uds trækning, men det ville have været nyttigt, 
hvis der havde været flere oplysninger om re sultater og praktiske eksempler. Bedre 
evalueringer nævnes af og til som et generelt må l, f.eks. den planlagte undersøgelse af de 
lokale arbejdsmarkedsinstrumenters effek tivitet i NL. Det mindre gunstige økonomiske klima 
har påvirket de offentlige arbejdsformidlingers præstationer som følge af den tid, der går, fra det konstateres, at der er behov for øgede ress ourcer, til ressourcerne tilvejebringes. Dette har 
vist sig at være et problem i tidligere peri oder med kraftige stigni nger i arbejdsløsheden. 
Øgede ressourcer fremgår ikke konsekvent af de nationale handlingsplaner. E, FIN og D, hvor 
der enten ansættes mere personale, eller der sk er en omfordeling af personale, udgør dog 
markante undtagelser herfra. 
De budgetmidlerne, der skal finansiere medlem sstaternes beskæftigelsespolitikker, hentes 
over en række forskellige budgetposter. Skønt der er budgetbegrænsni nger næsten overalt, 
steg udgifterne til aktive arbejdsmarkedforanst altninger faktisk i nogle medlemsstater såsom 
 
 39    B (4 %), FIN (mere end 5 %) og navnlig i A, som havde en imponerende stigning på 17 % 
2002 efter 18,5 % i 2001. Kun nogle få medlemsst ater beskriver, hvordan de sikrer 
gennemsigtighed og omkostningseffektivitet i tildelingen af finansielle midler til 
gennemførelsen af retningslinjerne for beskæf tigelsen. Rapporterne læ gger generelt størst 
vægt på ESF. Kun nogle enkelt e medlemsstater er indtil vide re begyndt at tilpasse ESF-
udgifterne efter den nye struktur  i retningslinjerne (B, F og P) . Flere medlemsstater melder 
om en stigende betydning af ESF-operationer og  –administration for den frivillige og lokale 
sektor (UK og EL). I andre er der ved at opstå et nyt syn på E SF; dette er mest udtalt i DK, 
hvor ESF nu anses som et værktøj for erhverv slivet og industrien. Midtvejsrevisionen af 
strukturfondsprogrammerne, som snart afsluttes,  vil give yderligere  oplysninger om, hvordan 
ESF hidtil har støttet gennemførelsen af retningslinjerne for beskæftigelsen. 
I denne forbindelse understregede taskforcen for beskæftigelse behovet for at forbedre 
forvaltningen af beskæftiglesespolitikkerne. 
Medlemsstaterne bør bekræfte, at de står ved de beskæftigelsesmæssige mål, de sammen har 
opstillet på EU-plan, ved at: 
– Etablere partnerskaber mellem alle interessenter til fremme af beskæftigelsen. 
– Formulere klare nationale polit ikker, hvis mål afspejler de  mål, der er opstillet på 
EU-plan, især målene for beskæftigelsesfrekvensen, den reelle alder for arbejdstagerernes tilbagetrækning fra ar bejdsmarkedet og EU’s benchmarking for 
almen og erhvervsfaglig uddannelse; og om nødvendigt omdirige ring af udgifter og 
større effektivitet i forvaltningen af offentlige midler. 
– Anvende de nationale handlingsplan er som centrale planlægnings- og 
kontroldokumenter, idet de afsp ejler det brede spektrum af politikker, der kræves, og 
involverer alle de vigtigste reformaktører: de nationale handlingsplaner bør får større 
politisk legitimitet med inddragelse af nationale parlamenter, og høring af 
arbejdsmarkedets parter og civils amfundets organisationer kunne blive 
standardprocedure i hele EU. En styrkelse af de nationale parlamenters rolle kunne 
også medvirke til bedre at integrere de nationale handlingspl aner i den årlige 
budgetcyklus. 
I lande, hvor nationale, regionale og lokale myndighe der deler kompetencen på 
beskæftigelsesområdet, kunne forholdet mellem de forskellige niveauer ev entuelt struktureres 
på grundlag af den åbne koordinationsmetode. 
Anvendlesn af instrumenter på EU -plan bør effektiviseres ved at: 
– fremhæve betydningen af de landespecifikke EU-anbefalinger 
– målrette EU-fondene for at afstemme de m bedre i forhold til Lissabondagsordenen 
og navnlig for at nå beskæftigelsesmålene 
– tilskynde arbejdsmarkedets parter på EU -plan til at engagere sig aktivt 
– styrke udbredelsen af resultater og ge nsidig inspiration gennem udveksling af 
erfaringer. 
 
 40    5. GENNEMGANG  AF MEDLEMSSTATERNES  INDSATS  OG  POLITIK 
I nedenstående afsnit gennemgås for hver medlemsstat følgende emner: 
– vigtige økonomiske og beskæf tigelsesmæssige resultater 
– de vigtigste kendetegn ved de beskæftigelsespolitiske tilta g, som bl.a. er angivet i de 
nationale handlingsplaner for beskæftigelsen for 2003 
– vigtige forvaltningsrelaterede aspe kter af beskæftigelsespolitikken 
– opfølgning af Rådets henstillinger fra ju li 2003 og de vigtigste udfordringer i 
fremtiden 
I gennemgangen af de vigtigste udfordringer, so m landene står over for, tages der i rapporten 
desuden hensyn til områder, der er omfattet af taskforcen vedrørende beskæftigelse, herunder 
især de landespeci fikke oplysninger. 
 
 41    BELGIEN 
Den økonomiske og arbejdsm arkedsmæssige sammenhæng: Den belgiske økonomi har i 
hele 2002 og ind i 2003 været træg; væksten i BNP var i 2002 på 0,7%, og i 2003 forventes 
den at være på under 1%. Den samlede beskæf tigelse faldt i 2002, og den forventes at falde 
yderligere i 2003. Erhvervsfrekvensen stagnere de i 2002 på et lavt niveau (59,9%). 
Erhvervsfrekvensen for ældre er stadig langt de n laveste i EU. Arbejdsl øsheden steg hurtigere 
end i EU generelt og var i 2002 på 7,3% og forventes i 2003 at stige til 8,2%. De 
langtidsledige tegner sig for næsten halvdele n af den samlede arbejdsløshed. De gamle 
regionale forskelle i beskæftigelsen er stadig  de samme, og skatte n på arbejde og ikke-
skatterelaterede arbejdsom kostninger er stadig høje.  
Udvikling i beskæftigelsespolitikken:  Belgien har fortsat en afbalanceret og strategisk 
tilgang til de forskellige målsætninger og retningslinjer og fastsatte mål på flere forskellige politikområder. Som overordnet mål er det blev et fastsat, at der inden 2007 skal oprettes  
200 000 nye arbejdspladser, hvorved satsen for de n samlede beskæftigelse vil stige til 65%. 
På den beskæftigelseskonference, der blev afhol dt i september 2003, blev der truffet aftale om 
foranstaltninger med det direkte mål at skabe 60 000 nye arbejdspladser; den resterende del 
skal skabes gennem den kommende økonomiske vækst. En yderligere nedsættelse af 
arbejdsomkostningerne er et centralt elemen t i beskæftigelsesstrategien kombineret med en 
mere aktiv arbejdsmarkedspolitik. Der er vedt aget en række administrative forenklinger med 
det formål at øge iværksætterånden. Bestræ belserne på at fast holde de ældre på 
arbejdsmarkedet understøttes af målrettede forans taltninger, men der vil eventuelt være behov 
for en mere omfattende reform. Kvaliteten i ar bejdet behandles i de relevante sammenhænge 
med en god balance mellem fleksibilitet og sikke rhed. Trods den seneste tids bestræbelser er 
deltagelsen i undervisning  og kurser stagnerende.  
Forvaltning: Eftersom beskæftigelsen indtager en vigtig  plads i regeringens prioriteringer, er 
der blevet større opmærksomhed omkr ing EBS. De regionale myndigheder og 
arbejdsmarkedets parter har aktivt deltaget i uda rbejdelsen af den nati onale handlingsplan, og 
de har senest deltaget i beskæftigelseskon ferencen til støtte for den nationale 
beskæftigelsesstrategi. Den igangværende omstrukturering af de offentlige arbejdsformidlingskontorer forvente s at skabe større klarhed over deres opgaver. Der er blevet 
afsat store ekstrabevillinger til beskæf tigelsesstrategien, hvorimod midlerne til 
erhvervsuddannelse fortsat er relativt besk edne. ESF-bidrag anvendes hovedsagelig til 
forebyggende foranstaltninger, livsla ng læring og social integration.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer:  Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er ma n begyndt at følge nogle af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. Den forebyggende indsats  er blevet øget, og yderligere 
foranstaltninger er blevet anmeldt, men det skal undersøges, hvilken virkning de vil have. I 
denne sammenhæng  er der behov for en mere proaktiv tilgang i omstruktureringen af 
virksomhederne og behandlingen af de dårligt stillede unges og indvandr ernes situation. Selv 
om antallet af personer, der overgår til langtidsledighed, er faldet, så er tallet stadig stort, og langtidsledigheden er steget . En reduktion af arbejdskraftomkostningerne, lokale 
beskæftigelsesordninger og andre aktiveringspo litikker burde øge erhvervsfrekvensen, men 
målsætningen om 200 000 nye arbejdspladser er kun delvis sikret gennem aftalte 
foranstaltninger. Der er ganske vist truffet en række foransta ltninger for at øge de ældres 
fastholdelse på arbejdsmarkedet, men der er  ikke fastsat noget mål, og der er stadig 
incitamenter til førtidspensionering. Skattere formen er gennemført planmæssigt, og det er 
besluttet yderligere at reducere socialsikringsbidragene. Der er fremsat forslag om en række 
 
 42    nye foranstaltninger, som sk al fjerne de resterende arbejdsløshedsfælder, men 
understøttelsessystemet er i al væsentlighed forblevet uændret. En række initiativer, som 
skulle forbedre kontrollen af, om arbejdsløse rent  faktisk står til rådigh ed for arbejdsmarkedet 
har endnu ikke ført til no get resultat. Der er truffet en ræ kke lokale udviklingsforanstaltninger 
med det formål at nedbringe de regionale fors kelle i beskæftigelsen, men de er baseret på 
aktiviteter med lav produktion. Der er truffet vi sse foranstaltninger med det formål at øge 
arbejdskraftens mobilitet, og der vil blive indgået  samarbejdsaftaler med det formål at fjerne 
de regionale barrierer mellem arbejdsformidlingerne. Endelig  er der behov for at øge 
incitamenterne ti l livslang læring. 
 
 43    DANMARK 
Den økonomiske og arbejdsm arkedsmæssige sammenhæng:  Efter en periode på syv år 
med stærk økonomisk vækst har den danske økonomi  i det seneste år vist tydelige tegn på 
aftagende økonomiske aktiviteter.  Den faktiske vækst i BNP forventes i 2003 at være på 
0,8%, hvilket er et fald i forhold til 2002, hvor  den var på 2,1%; produktivitetsstigningen er 
imidlertid blandt de højeste i EU. Både arbejdss tyrken og den samlede beskæftigelse er faldet 
betydeligt siden 2001. Arbejdsløsheden, som fo rventes at blive på 5,5% i 2003, er steget 
kraftigt, efter at man i begyndelsen af 2002 re gistrerede den lavest e ledighed i 25 år; 
ledigheden rammer især nyuddannede akad emikere og øger langtidsledigheden. 
Erhvervsfrekvensen i Danmark er blandt de højes te i EU, og Danmark har allerede opfyldt de 
kvantitative Lissabon-mål for beskæftigelsen.  
Udvikling i beskæftigelsespolitikken:  Den politiske dagsorden er stadig fokuseret på de 
langsigtede udfordringer i det da nske samfund som f.eks. aldringe n af befolkningen, faren for 
mangel på arbejdskraft og underrepræsenta tionen af de etniske minoriteter på 
arbejdsmarkedet. Det vil være en stor udf ordring at vende den nedadgående tendens i 
beskæftigelsen og arbejdsstyrken. Med det formål at fastholde sk attetrykket og velfærden på 
det nuværende niveau og afbøde virkningen af  den aldrende befolkning inden 2010 har de 
danske myndigheder vurderet, at der er be hov for en stigning i be skæftigelsen på 59 000 
mand. Regeringens politik for fuld beskæf tigelse tager udgangspunkt i en udbudsbaseret 
strategi med øget fokus på hjælp til de arbejd sløse med at søge beskæftigelse. Hvis denne 
strategi skal lykkes, er det altafgørende, at de overordnede  økonomiske aktiviteter øges, og at 
en stor andel af de nyuddannede akademikere, der tidligere blev ansat i det offentlige, nu ansættes i den private sektor. Regeringen har fort sat reformerne vedrøre nde integrationen af 
de etniske minoriteter, som kun delvis  var lykkedes i årene forinden. Denne 
integrationsstrategi tjener to formål, nemlig en øget udnyttelse af det arbejdskraftpotentiale, 
der er i denne gruppe, og en be dre integration af de etniske minoriteter i det danske samfund.  
Forvaltning: Generelt har Danmark veletablerede forvaltningsstrukturer, hvilket kan 
forklares med den unikke tradition, der er fo r at inddrage arbejdsmarkedets parter i 
arbejdsmarkedsspørgsmål. Men der er dog en ræ kke spørgsmål, som der bør tages yderligere 
stilling til. En af de praktiske udfordringer best år i at sikre en mere ligelig behandling blandt 
de arbejdsløse, der er omfattet af en arbejdsløshedsforsikring (varetages af 
arbejdsformidlingssystemet), og de arbejdsløse, der modtager socialhjælp (varetages af kommunerne). Det er nødvendigt i højere grad at inddrage amter og lokale myndigheder i 
gennemførelsen af den nationale beskæftigelsesstr ategi og i højere grad at  involvere de lokale 
myndigheder i definitionen og genne mførelsen af denne strategi.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer:  Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er man be gyndt at følge de fleste af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. Hvad arbejdskraftudbuddet  angår, er udfordringerne blevet 
gennemgået, og det er blevet fastslået, hvilke politis ke tiltag der er brug for. Der er imidlertid 
ikke taget tilstrækkeligt hånd om flaskehalsproblemerne, dog med undtagelse af de initiativer, 
der er blevet taget inden for undervisnings- og sundheds- og plejesekto ren. Men eftersom det 
fremover forventes at blive et stort problem, kan denne løsning vise sig at være utilstrækkelig, 
og der kan blive brug for en omfattende og koordine ret indsats. Der er på  passende vis blevet 
fulgt op på henstillingen om dårligt stillede . Der er vedtaget re former, som indeholder 
finansielle incitamenter til at finde beskæftig else, og som fremmer indvandrernes integration i 
det danske samfund. Man mangler st adig at få vished for, om  reduktionen af ydelserne til 
indvandrere kombineret med øgede  aktiveringsforanstaltninger rent faktisk vil føre til en 
 
 44    større erhvervsfrekvens. Henstil lingen om, at det skal være økonomisk attraktivt at arbejde , er 
blevet fulgt op af en ny skattepa kke, som indebærer, at skatten på arbejde gradvist vil falde 
lidt mellem 2004 og 2007. Der bør i de kommende år holdes øje med, hv ordan denne reform 
virker i praksis. Endelig bør der gøres en inds ats for vende de seneste års negative tendens, 
hvad angår deltagelsen i efter- og videreuddannelse. 
 
 45    TYSKLAND 
Den økonomiske og arbejdsm arkedsmæssige sammenhæng: I 2002 var den reelle vækst i 
BNP på 0,2%, og der forventes ingen ændringe r i 2003. De faktiske lønomkostninger faldt i 
2002 med 0,8% og forventes at falde yderligere 0,9% i 2003. Beskæftigelsen faldt i 2002 med 
0,6%, og den samlede erhvervsfrekvens var på 65,3%. I 2003 forventes beskæftigelsen at 
falde yderligere med ca. 1,5%. For kvinder lå erhvervsfrekvensen stabilt på 58,8%, og for ældre arbejdstagere steg den til 38,4%, hvilket er lig med niveauet for 1997. Arbejdsløsheden 
steg i 2002 til 8,6%, og den forventes i 2003 at stige yderligere til 9,4%. Langtidsarbejdsløsheden steg i 2002 til 4,0%. Arbejdsløsheden var i Østtyskland dobbelt så 
stor som i Vesttyskland.   
Udvikling i beskæftigelsespolitikken: Tyskland har tilsluttet sig Lissabon-målene for 
beskæftigelse, men der er ikke fastsat nogen særlige beskæftigelsesm ål. I den nationale 
handlingsplan er der ikke nogen udtrykkelig  forbindelse mellem de tre overordnede 
målsætninger. Job-AQTIV-loven, de fire love  om øget beskæftigelse og reformen af 
arbejdsløshedsunderstøttelsen (Hartz I-IV), so m har til formål at forbedre de aktive 
arbejdsmarkedsforanstaltninger og arbejdsfor midlingen, og den mere overordnede “Agenda 
2010” udgør et seriøst svar på de vigtigste ar bejdsmarkedsudfordringer. Som noget væsentligt 
har man forpligtet sig til at tilbyde alle arbe jdsløse mellem 15 og 25 år et arbejde eller 
uddannelsestilbud, samtidig med at retten til ar bejdsløshedsunderstøttelse begrænses til 12 
måneder (18 måneder for arbejdsløse over 55 å r). Jobskabelsen vil blive fremmet gennem 
gunstige skatte- og socialsikringsbidr ag til “mini-jobs”. De fleste af disse reformer er først for 
nylig blevet gennemført. Der kan således kun foretages en foreløbig vurdering af, hvordan 
den nye lovgivning vil virke.  
Forvaltning: Samarbejde mellem forbundsstate n, delstaterne, kommunerne og 
arbejdsmarkedets parter er meget vigtigt. Opmærksomheden omkring EBS er dog stadig ret 
lav. Der bør gøres en indsats fo r at sikre, at den nye forv altningsordning for de aktive 
arbejdsmarkedsforanstaltninger ikke fører til for stort et pres på de arbejdsløse og udelukkelse 
af dårligt stillede grupper. I 2002 bidrog ESF med 1 646 mia. EUR til gennemførelsen af 
EBS. I den nationale handlingspl an lægges der vægt på ESF’s ro lle navnlig i forbindelse med 
GL 1, 3, 6 og 7.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer: Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er ma n begyndt at følge nogle af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. Der arbejdes stadig på at gøre de aktive 
arbejdsmarkedsforanstaltninger  effektive, og oprettelsen af job centre er et vigtigt skridt. Job-
AQTIV-loven har imidlertid ikke  haft nogen umiddelbar virkni ng. Som en forudsætning for at 
mindske de regionale forskelle kræves det, at virksomhederne skaber nye arbejdspladser, og 
det er derfor bekymrende, at der i Østtyskland oprettes færre nye virksomheder end i de vesttyske delstater. Reformen af sikkerheden i ansættelsen er under gennemførelse, og der er 
planlagt ændringer for mindre virksomheder, og der vil blive blødt op på reglerne om 
faggrænser. Man afventer stadig at se , hvordan ekspertgruppens henstillinger om livslang 
læring  vil blive gennemført. Med hensyn til ligestilling ligger pasningsmulighederne for børn 
under 3 år stadig noget under EU-målsætningen om  33%, især i de vesttyske delstater, og 
lønforskellen mellem mænd og kvinde r er stadig stor. Hvad angår arbejdet med at gøre det 
økonomisk mere attraktivt at arbejde, så har opsplitningen af pars indkomstbeskatning 
betydet, at det bliver mindre attraktivt at arbe jde, især for kvinder. For ældre derimod er det 
blevet mere attraktivt at arbejde, hvilket også gælder lavtlønnede. Herudover bør der ske en 
forenkling af erhvervslivets betingelser . Der bør vedtages nogle omfattende strategier for at 
fastholde de ældre på arbejdsmarkedet, og integrationen af indvandrere  bør styrkes. 
 
 46    GRÆKENLAND 
Den økonomiske og arbejdsm arkedsmæssige sammenhæng: Den reelle vækst i BNP steg i 
2002 til 3,8%, hvilket er noget mere end EU-ge nnemsnittet på 1,1%, og den er i 2003 steget 
til 4,1%. Væksten forventes stad ig at være stor i 2004, hvorim od den i 2005 forventes at tage 
af. Arbejdskraftens produktivitet steg i 2001 og 2002 med over 4%, hvilket ligger et pænt 
stykke over EU-gennemsnittet. Derimod lå erhvervsfrekvensen i 2002 langt under EU-gennemsnittet (56,7% sammenlignet med 64,3%), især for kvinder (42,5%). Den skønnes at 
stige med 1% i 2003, hvorimod der i 2004 og 2005 forventes en mindre stigning. 
Erhvervsfrekvensen for ældre arbejdstagere lå  i 2002 meget tæt på EU-gennemsnittet på 
39,7%. Arbejdsløshedsprocenten på 10% var klar t faldende i 2002, men den ligger stadig over 
EU-gennemsnittet (7,7%). Den forventes at  falde til 9,5% i 2003 og yderligere til 9,0% i 
2005. Arbejdsløsheden er især høj blandt kvinder (15% i 2002) og unge (9,6%). Voksnes 
deltagelse i uddannelsesforanstaltni nger er forholdsvis lav (1,2% af den erhvervsaktive del af 
befolkningen, hvilket skal sammenholdes med et EU-gennemsnit på 8,5%).  
Udvikling i beskæftigelsespolitikken: Blandt Grækenlands væsentligste målsætninger kan 
nævnes øget deltagelse og beskæftigelse, især blandt kvinder og unge, mi ndskelse af den høje 
arbejdsløshed og øget social samhørighed og integr ation. Der er blevet fastsat et ambitiøst mål 
om oprettelse af 300 000 nye arbejdspladser, og regeringen  planlægger at skabe 25 000 
deltidsstillinger i den offentlige sektor i 2003. I den nationale handlingsplan lægges der stor 
vægt på en forbedring af ligestillingen mellem kønnene, arbejdsmiljø og uddannelse for voksne. Effektiviteten af de ak tive arbejdsmarkedsforanstaltninger bør forbedres, især 
gennem en større reform af arbejdsformid lingens, OAED’s foranstaltninger og programmer 
efter høring af arbejd smarkedets parter. Det bør gennem skatte- og pensionsordningerne gøres 
mere attraktivt at arbejde med det formål at  øge beskæftigelsen i den officielle økonomi.  
Forvaltning: Den græske regering har aktivt arbejdet for et tæt samarbejde med 
arbejdsmarkedets parter, som nu har opnået repræsentation i det nationale 
beskæftigelsesudvalg og dermed aktivt delt ager i planlægningen og gennemførelsen af den 
nationale handlingsplan. De lokale og regionale myndighede r er også repræsenteret i 
udvalget, og der er etableret forbindelser til de  nationale handlingsplan er vedrørende social 
integration. Der bør gøres en yde rligere indsats for inddrage ar bejdsmarkedets parter mere 
intenst i planlægningen og vurderingen af ak tiviteterne. ESF yder store bidrag til 
gennemførelsen af den nationale plan, bl.a. hvad angår uddannelse og ligestilling.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer: Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er ma n begyndt at følge nogle af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. Me d hensyn til tilpasningsevnen er  der planlagt en række nye 
foranstaltninger til fremme af deltidsbeskæftigelse, men den nyligt vedtagne 
arbejdsmarkedsreform har kun haft begrænset virkning og er for øj eblikket ved at blive 
revideret. Fleksible ansættelsesformer bør fre mmes, bl.a. ved at gøre deltidsbeskæftigelse og 
midlertidige ansættelser mere attraktivt for vi rksomheder og arbejdstag ere. Foranstaltningerne 
til fremme af livslang læring går i den rigtige re tning, men det er  nødvendigt at øge 
koordineringen af uddannelses- og beskæftigelseso rdningerne og at øge deltagelsen i livslang 
læring, især for voksne. Der er gjort tydelige fremskridt på ligestillingsområdet , men der er 
stadig store forskelle med hensyn til beskæftigelse og arbejdsløshed. Der er i Grækenland blevet truffet en række foranstaltninge r med det formål at fremme kvindernes 
beskæftigelsesmuligheder og at gøre det mulig t at forene arbejde og familieliv, men de 
nationale planer har dog ikke  berettet om fremskridt side n 2002, så det er vanskeligt at 
vurdere, hvor effektive politikkerne er. Måls ætningerne på børnepasn ingsområdet er endnu 
 
 47    ikke opnået. Inden for aktivering  planlægges det at gå fra en passiv til en aktiv tilgang, mens 
bestræbelserne på at mindske de sociale sikringsbidrag indt il dato kun har haft begrænset 
virkning. Der bør lægges større vægt på at øge arbejdskraft udbuddet og at gøre det økonomisk 
attraktivt at arbejde. Selv om der er taget skridt til at fremme reformen af 
arbejdsformidlingerne og at sikre en ensartet anvendelse af den forebyggende og 
individualiserede tilg ang, bør reformarbejdet fortsættes. Endelig  bør den administrative byrde 
for virksomhederne  mindskes med det formål at fremme jobskabelsen. 
 
 48    SPANIEN 
Den økonomiske og arbejdsm arkedsmæssige sammenhæng: På trods af de internationale 
konjunkturer opnåede Spanien gode økonomiske re sultater i 2002 og den fø rste del af 2003, 
idet Spaniens BNP steg hurtigere end i EU (2% i 2002 og forventet 2,3% i 2003). 
Fremgangen i beskæftigelsen er stadig stor (1,5% i 2002 og forventet 1,7% i 2003). 
Erhvervsfrekvensen steg i 2002 til 58,4%, men sam tidig steg arbejdsløsheden til 11,3% (skøn 
for 2003). I begge tilfælde var sti gningerne størst blandt kvinder. Der er stadig store forskelle 
mellem kønnene, samtidig med at der er en te ndens til øget kønsadsk illelse inden for de 
forskellige erhverv og sektorer . Arbejdsløshedsprocenten for æl dre arbejdstagere steg med 0,5 
procentpoint til 39,7%. Anvendelsen af tidsbegrænset ansættelse  er stadig meget udbredt og 
er en del af forklaringen på den lave deltagelse i uddannelse. Deltidsarbejde er derimod ikke 
særlig udbredt.  
Udvikling i beskæftigelsespolitikken:  Generelt er de foreslåede foranstaltninger en 
fortsættelse af den nuværende politik. Øget jobskabelse og erhvervsfrekvens er vigtige 
målsætninger, som bl.a. forfølges gennem fora nstaltninger, som skal gøre det økonomisk 
attraktivt at arbejde, forbedre arbejdsv ilkårene og øge produktiviteten. Selv om 
erhvervsfrekvensen er lav, er de r ikke fastsat nogen national e målsætninger. Der gøres en 
aktiv indsats for at mindske brugen af tidsbeg rænset ansættelse og at øge kvinders og ældre 
arbejdstageres erhvervsfrekvens. Styrkelsen af den sociale samhøri ghed og integration er 
baseret på aktive foranstaltninger til fordel  for grupper og regioner med særlige problemer. 
Der er ganske vist gjort en  yderligere indsats for at  øge ældre arbejdstageres 
erhvervsfrekvens, men generelt er indsatsen base ret på finansielle incitamenter. Af hensyn til 
kvindernes erhvervsfrekvens er det nødvendigt med bedre børnepasningsmuligheder. For at 
mindske de regionale forskelle er der truffet foranstaltninger, som skal øge den geografiske 
mobilitet, men ejendomsmarkedets indretning er stadig en hindring. Endelig bør der gøres en 
større indsats for at integrere det stigende antal indvandrere. 
Forvaltning: Både de selvstyrende regi oner og kommunerne deltager i 
beskæftigelsespolitikken. Det betyder, at koordineringen er en kom pleks proces, hvor den 
endelige informering spiller en af gørende rolle. En bred vifte af  parter er blevet hørt under 
forberedelsen af den nationale  handlingsplan, men der er blevet anmodet om en mere 
systematisk opfølgning og gennemførelse. Handlingsplanen indeholder detaljerede 
budgetoplysninger om de enkelte retningslinje r. I forhold til 2002 blev budgettet i 2003 øget 
med 9,5%. Selv om bidraget fra ESF er blevet understreget, fore ligger der ingen analyser af 
midlernes brug og resultaterne.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer: Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er ma n begyndt at følge nogle af Rådets 
beskæftigelseshenstillinge r op. Indsatsen for at fremme arbejdstageres og virksomheders 
tilpasningsevne er i høj grad afhængig af, at der i ndgås aftaler mellem det offentlige og 
arbejdsmarkedets parter, og at der gøres noget fo r at fremme ansættelse n i faste stillinger. 
Uanset de seneste års store bestræbelser på at mindske omfanget af tidsbestemte ansættelser 
er resultaterne meget begrænsede. Der bør opfor dres til større spredning i arbejdsaftalerne, 
bl.a. ved at gøre deltidsarbejd e og vikararbejde mere attr aktivt for virksomheder og 
arbejdstagere. Spørgsmålet om ligestilling er blevet fulgt op ved, at foranstaltningerne fra de 
foregående år er blevet fortsa t, og at budgetmidlerne er blevet markant øget. Der forventes en 
betydelig forbedring af pasn ingsmulighederne for børn under tr e år; pasningsmulighederne for 
børn over tre år efter s koletid og pasnings- og plejebehovene for andre er imidlertid ikke 
behandlet i den nationa le handlingsplan. De regionale forskelle med hensyn til beskæftigelse 
 
 49    og arbejdsløshed er blevet lidt mindre i 2002, men der er kun få tegn på, at der indføres nye 
redskaber til en løsning af dette problem. Angående en modernisering af 
arbejdsformidlingerne er der sket visse fremskridt. Det statistiske overvågningssystem, som 
blev annonceret i den nationale handlingsplan for 2001, er imidlertid ikke blevet endelig 
indført. Endelig burde de aktive arbejdsmarke dsforanstaltninger udvides til også at omfatte 
dårligt stillede grupper (især unge  og indvandrere), og det burde gør es mere attraktivt at følge 
undervisning. 
 
 50    FRANKRIG 
Den økonomiske og arbejdsmarkedsmæssige sammenhæng: Økonomien og 
beskæftigelsessituationen blev væsentligt forringet i løbet af perioden 2002-2003. Den 
økonomiske vækst faldt til 1,2% af BNP i 2002 og forventes at falde til 0,1% i 2003. Den 
fortsatte afmatning har påvirket beskæf tigelsessituationen gennem en klart mindre 
beskæftigelsesstigning (0,7%) i 2002 og en negativ  beskæftigelsesstigning (forventet -0,2%) i 
2003. Samtidig steg arbejdsløsheden med 0,3% til 8,8% i 2002, og den anslås at ville stige til 
9,4% i 2003. Erhvervsfrekvensen lå ganske vist  på 63% i 2002, men den er klart højest i 
aldersgruppen 25-54 (79,5%), hvo rimod den er på 30,1% i alde rsgruppen 15-24 og 34,8% i 
aldersgruppen 55-64. Satsen for deltagelse i und ervisning er på 2,7%, hvilket ligger væsentlig 
under EU-gennemsnittet på 8,5%.  
Udvikling i beskæfti gelsespolitikken: Frankrigs nationale handlingspl an er præget af en ret 
afbalanceret tilgang til målet om at øge beskæftigelsen, kvaliteten af arbejdsmiljøet, produktiviteten og den sociale integration med udgangspunkt i den siddende regerings 
tidshorisont (2003-2006). Den indeholder en ræ kke politiske foranstaltninger, som vil 
forbedre balancen mellem de berørte politikker,  selvom der forudsættes økonomisk vækst. De 
vigtigste politiske foranstaltninger vedrører en mere generel nedskæring af virksomhedernes sociale sikringsbidrag, fremme af erhverv sfrekvensen ved at gøre det økonomisk mere 
attraktivt at arbejde og aktivering af arbejdsløse og personer uden tilknytning til 
arbejdsmarkedet og yderligere bestræbelser på  at ledsage ændringe r og investeringer i 
menneskelige ressourcer. Arbejdsmarkedets parter kommer til at spille en større rolle i gennemførelsen af en række reformer, bl.a. i forbindelse med livslang læring, ligestilling, 
understøttelsesordninger og en moderniseret arbejdstilre ttelæggelse. Med udgangspunkt i den 
nylige pensionsreform vil strategierne for at fastholde de ældre på arbejdsmarkedet blive 
styrket.  
Forvaltning: En bedre forvaltning af beskæftigelses politikken indgår som del af en bredere 
institutionel reform og udlægning af ansvar et for nogle arbejdsmarkedsredskaber (f.eks. 
erhvervsuddannelse) til regionern e. Forvaltningsspørgsmålet er desuden blevet tæt knyttet til 
den genstartede reform af dialogen mell em arbejdsmarkedets parter. Det nye 
beskæftigelsesbudget er blevet mere gennemskuelig t, da der nu er afsat poster til alle større 
politiske tiltag. I den nationale handlingsplan un derstreges forbindelsen mellem de nuværende 
ESF-bidrag og beskæftigelsesretningslinjerne med fokus på forebyggelse og udvikling af den 
menneskelige kapital.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer: Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er ma n begyndt at følge nogle af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. Politisk er forebyggelse og aktivering blevet fulgt op gennem 
en udvidelse af ordningen for pe rsonlig vejledning for arbejd sløse, iværksættelsen af 
indkomststøtteordninger og en revision af arbejdsløsheds understøttelsen. Livslang læring 
indgår i en større aftale mellem arbejdsm arkedets parter om den enkeltes ret til 
erhvervsuddannelse, og det vil være vigtigt at tilse, at la vtuddannede og små og mellemstore 
virksomheders medarbejdere får fordel af den øgede adgang til uddannelse. Hvad angår 
arbejdskraftudbud og aktiv aldring, forventes der at ske forbedri nger som følge af den øgede 
pensionsalder, nedskæringen i mulighederne fo r førtidspensionering og opmuntringen af de 
ældre arbejdstagere til at blive på arbejdsmarkedet. Arbejdsmarkedets parter er blevet 
opfordret til at indgå aftaler om, hvilke in strumenter der skal ledsage den økonomiske 
omstrukturering og kønnenes ligestilling på arbejdsmarkedet. I forbindelse med ovenstående punkter burde Frankrig overveje, hvorda n det kan lade sig gøre at hindre segmenteringen af 
 
 51    arbejdsmarkedet ved at lade folk, der har en tidsbegrænset kontraktan sættelse, overgå til fast 
ansættelse. Man bør være opmærksom på de unges  og indvandrernes  svage stilling på 
arbejdsmarkedet. Man bør fortsat bestræbe si g på at mindske antallet af personer, der tidligt 
går ud af skolen , og gøre det lettere at få en læreplads . 
 
 52    IRLAND 
Den økonomiske og arbejdsmarkedsmæssige sammenhæng: Selv om Irland endnu en 
gang i 2002 havde den største BNP-stigning (6,8%) blandt alle medlemsstater, er 
stigningstakten faldet markant på grund af den forværrede verdensøkonomi. BNP-
stigningstakten er således kun på 0,1%. Økonomie n forventes fortsat at være relativ svag i 
hele 2003, inden den styrkes noget igen i 2004. Beskæftigelsen steg 1,4% i 2002, medens den 
i 2001 steg 2,9%, bl.a. på grund af væksten i den offentlige sektor. Den samlede erhvervsfrekvens lå på 65,3%, med en er hvervsfrekvens for kvinder på 55,4% (EU-
gennemsnit 55,6%), for mænd på 75,2% (EU-genne msnit 72,8%), og for andre arbejdstagere 
på 48,1% (EU-gennemsnit 40,1%). Arbejdsl øsheden steg fra 3,9% til 4,4%, og 
langtidsarbejdsløsheden steg ti l 1,3%. Arbejdskraftens produktivitetsforøgelse, både pr. capita 
og pr. time, steg markant til 4,6%, og realenhe dslønomkostningerne, so m var steget lidt i 
2001, faldt med 3,6%, hvilket er  det største fald i EU.  
Udvikling i beskæf tigelsespolitikken:  Irland står over for en dobbelt udfordring, nemlig at 
øge beskæftigelsen blandt ikke-erhvervsaktive og  arbejdsløse og at sikre,  at personer, der for 
nyligt er blevet arbejdsløse, ikke bliver langtid sarbejdsløse. Udbredelse af processen for “fuld 
beskæftigelse” til at omfatte alle, der har været arbejdsløse i seks måneder, er et vigtigt skridt, som understreger betydningen af aktiverings politikken. Der findes desuden en række 
beskæftigelsesprogrammer, hvis målgruppe er de socialt udstødte, særlig t udsatte grupper og 
ugunstigt stillede områder. Der er sat nogle natio nale mål for stigningen i erhvervsfrekvensen 
for kvinder og udsatte grupper. I Irland gøres de r på en række områder en indsats for at 
forbedre kvaliteten i arbejdet og produktivitete n. Hvad angår arbejdsmiljø, er der som en 
positiv ting sket et fald i antallet af alvor lige ulykker og dødsulykker. Forskning og udvikling 
er blevet prioriteret ved inve steringer. En ekspertgruppe, som arbejder med fremtidens 
kundskabsbehov, har udarbejdet en række rapporter, som påpeger kommende 
uddannelsesefterslæb, og hvad der ka n gøres for at løse dette problem. Dette har ført til øgede 
investeringer, inkl. computeruddannelse. Den nati onale handlingsplan er imidlertid svag med 
hensyn til gennemgangen af dens resultater.  
Forvaltning:  Det sociale partnerskab er  stærkt i Irland, men det nylige fald i økonomien har 
lagt pres på partnerskabspro cessen. Generelt er offentlighe den kun i ringe grad opmærksom 
på den europæiske beskæftigelsesstrategi.  Bortset fra ESF er der kun sparsomt med 
oplysninger om de finansielle midler til støtte for retningslinjerne.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer: Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er man be gyndt at følge de fleste af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. Der er sket  store fremskridt i arbejdet med den regionale 
uligevægt. Forskellen i arbejdsløshed er nu indskrænke t til kun at være lidt over en 1 procent 
mellem de to regioner, og målretningen af inve steringer og midler mod den fattigste region 
har båret frugt. Den nye nationale strategi for fysisk planlægning indeholder en 20-årig 
strategiramme, som skal sikre en mere ligelig udvikling i re gionerne. Der er opnået store 
stigninger i deltagelsen i livslang læring, og der er taget initiativer til uddannelse på 
virksomhederne. Men på trods af det store antal initiativer og foranstaltninger, der er truffet 
på dette område, er det vanskeligt at se en overordnet sammenhængende linje. Der nævnes 
nogle mål, men der er kun få oplysninger om resultater. Der er iværksat en række 
foranstaltninger på ligestillingsområdet , og Irland har forpligtet sig til at gennemføre en 
femårs National Kvindestrategi. Det kønsopdelt e arbejdsmarked og forskellen i mænds og 
kvinders betaling (19% i 2000) er stadig stor , og der er ikke fast sat nogen mål på dette 
område. Der er sket visse fremskridt på børnepasningsområdet, men udbuddet af 
 
 53    børnepasningsmuligheder til rimelige priser er fortsat et problem. Der er sket yderligere 
fremskridt i arbejdet med at fritage små l ønninger for beskatning, men ikke på området for 
individuel beskatning. 
 
 54    ITALIEN 
Den økonomiske og arbejdsmarkedsmæssige sammenhæng: BNP steg kun med 0,4% i 
2002, og i 2003 forventes den ikke at være på over 0,3%. Jobskabelsen lå på et godt leje i 
2002 (+1,1%), hvorimod den var noget lavere i hele 2003 (anslået +0,8%). Selv om erhvervsfrekvensen i 2002 for første ga ng kom op over 55%-grænsen (55,5%), er 
erhvervsfrekvensen i Italien stad ig blandt de lavest e i EU-15. Erhvervsf rekvensen for kvinder 
er stigende, men er stadig lav (42,0%). Bla ndt ældre arbejdstagere har der også været en 
beskeden stigning, men erhvervsfrekvensen er stadig meget lille (28,9%). Arbejdsløsheden 
faldt yderligere i 2002 og er på 9,0%: der fo rventes et beskedent fald til 8,8% i 2003. 
Ungdomsarbejdsløsheden er stadig et pr oblem (den var i 2002 på 9,7%, mens EU-
gennemsnittet er på 7,2%), hvilket også er ti lfældet for langtidsledigheden på 5,3% og 
ledigheden blandt kvinder på 12,2%. De brede ge ografiske skævheder er stadig et problem 
trods de seneste positive tendenser.  
Udvikling i beskæf tigelsespolitikken:  Den nationale handlings plan for 2003 indeholder 
følgende mål for 2005: en samlet erhvervsfre kvens på 58,5%, en erhvervsfrekvens for kvinder 
på 46% og ældre arbejdstagere på  40%. Disse mål forventes nået  ved hjælp af reformer, der 
skal øge fleksibiliteten i kontrakt- og arbejds tidsbestemmelser, og reformer af uddannelses- 
og pensionsordninger. To reformer, der er un der planlægning (vedrøre nde varigheden og 
størrelsen af arbejdsløshedsunderstøttelse og sk attesatserne for arbejdsindtægt), forventes 
desuden at øge arbejdskraftudbuddet, idet de t gøres mere attraktiv t at arbejde. Mens 
arbejdsmarkedet er blevet mere fleksibelt og de rmed mere effektivt som følge af reformerne, 
udgør segmenteringen i forbindelse med forske llige former for kontrakter og sektorer og 
risikoen for et kønsopdelt arbejdsmarked stadig  et problem. For den sydlige del af landet 
bekræfter den nationale handlingsplan de mål, der er fastsat i FSR fo r 2000-2006: målsætning 
om en vækst på over EU-gennemsnittet ved mi dten af tiåret og en er hvervsfrekvens på ca. 
60% i 2010, som skal opnås gennem større fleksibilitet og gennemsigtighed på 
arbejdsmarkedet, hvilket indirekte også forvente s at føre til en afdækning af arbejdstagere, 
som allerede er beskæftiget i paralleløkonomie n. Iværksættelsen i 2004 af de “tværfaglige 
midler”, som vil blive forvaltet af arbejdsmarkede ts parter, forventes at give området for efter- 
og videreuddannelse og livslang læri ng et stærkt tiltrængt skub.  
Forvaltning:  Regionerne er blevet kraftigt inddr aget, og de har fået overdraget 
beslutningstagningen og forvaltnin gen af AF og ESF inden for de res geografiske grænser. En 
tilsvarende stor inddragelse af arbejdsmarkedets  parter blev begrænset på grund af manglende 
enighed blandt de 37 forskellige organisationer. ESF-bidraget er særlig vigtigt for regionerne, 
da det udgør det vigtigste finansie lle redskab for en aktiv politik.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer:  Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er ma n begyndt at følge nogle af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. I fo rlængelse af henstillingen om tilpasningsevne er der blevet 
vedtaget love om fleksibilitet. Man bør være  opmærksom på at imødegå segmenteringen af 
arbejdsmarkedet mellem tidsubestemte og ti dsbestemte kontrakter. Henstillingen om 
arbejdskraftudbud og aktiv aldring er blevet fulgt op gennem den nyligt vedtagne 
pensionsreform. Der skulle bliv e indført passende in citamenter, så arbejdstagerne bliver 
længere på arbejdsmarkedet (bl. a. deltidsarbejde), hvorimod der kun er sket få fremskridt på 
børnepasningsområdet. Hvad angår livslang læring, vil bevillingen af yderligere midler et 
langt stykke ad vejen være tils trækkeligt til at afhjælpe de nuværende svagheder. En række 
undervisningsreformer har bl.a. til formål at bidrag e til, at færre forlader  skolen på et tidligt 
tidspunkt, og at de videregående uddannelser bliv er mere relevante for arbejdsmarkedet. Hvad 
 
 55    arbejdsformidlingen angår, har udviklingen været ujævn, for den offentlige arbejdsformidling 
er ganske vist blevet styrke t (dog mindre effektiv i den syd lige del af landet), men der er 
stadig ikke indført et nationalt edb-baseret datasyst em. Omfanget og effektiviteten af 
arbejdsløshedsforsikringen og den aktive arbejd smarkedspolitik bør forbedres, især i den 
sydlige del af landet. Hvad angår jobskabelse , fremgår det af forskellige resultatindikatorer, at 
der er sket fremskridt, men nettoresultaterne af incitamenterne rettet mod den sydlige del af 
landet er ikke entydige, selv om det lader til, at  de har været til fordel for ændringen af sort 
arbejde til registreret arbejde.  Sort arbejde bør reduceres endnu mere gennem fjernelse af 
motivationshæmmende elementer i ska ttesystemet og bedre lovhåndhævelse. 
 
 56    LUXEMBOURG 
Den økonomiske og arbejdsm arkedsmæssige sammenhæng: De dårlige økonomiske 
konjunkturer i 2002 har påvirket arbejdsmarkedet: meget beskeden vækst i det nationale BNP 
(+1,3% i 2002 mod +8,9% en 2000),  stigende arbejdsløshed for første gang siden 1998 (2,8% 
af den erhvervsaktive befolkning i 2002 og ansl ået 3,7% i 2003), afmatning i væksten i den 
nationale beskæftigelse (+3,2%  i 2002 mod +5,6% i 2001), mindre stigning i den samlede 
nationale erhvervsfrekvens ( 63,7% i 2002, dvs. +0,6%), erhverv sfrekvensen blandt kvinder 
følger samme mønster (51,6% i 2002 mod 50,9%  i 2001) og stige nde, men dog stadig 
beskeden erhvervsfrekvens blandt ældre (28,3% i 2002 mod 25,6% i 2001).  
Udvikling i beskæfti gelsespolitikken: Generelt omtales i den na tionale handlingsplan en 
række påbegyndte eller planlagte foranstaltninge r, men den indeholder forholdsvis sjældent 
nogen kvantitative mål for de omtalte foransta ltninger. Planen er koncentreret om en 
forhøjelse af kvindernes erhvervsfrekvens, øg et integration via arbejdsmarkedet og en 
fortsættelse af reformerne på undervisnings- og uddannelsesområdet. Hvad angår de ældre 
arbejdstageres beskedne erhvervsfrekvens, er  man i vidt omfang stadig i færd med at 
undersøge årsagerne. Selv om ar bejdsløsheden langt hen ad ve jen er friktionsarbejdsløshed, 
opfordres der stadig til oprettelsen af nye arbejdspladser, enten gennem øget opbakning til de 
sociale initiativer til fordel for beskæftigelsen eller fremme af iværksætterforanstaltninger. 
Forbedring af kvaliteten i arbe jdet og arbejdsproduktiviteten, som indgår i bestræbelserne på 
at skabe større overensstemmelse mellem familie - og arbejdsliv, og som skal ses i forlængelse 
af lovene om arbejdets tilrettelæggelse, er et område, der kræver en me re målrettet indsats, 
især til fordel for ældre arbejdstagere. 
Forvaltning: Den nationale handlingsplan er vedtaget af et udvalg med deltagelse af de tre 
parter regering, arbejdsgivere og fagforeninger, og den forv altes af observatoriet for 
professionelle relationer og be skæftigelse. Arbejdsmarkedets  parter har desuden en 
selvstændig vigtig rolle at spille i forbindels e med de initiativer, der enten tages i fællesskab 
(deltid, distancearbejde) eller hver for sig. Sa marbejdet mellem de nationale luxembourgske 
myndigheder, private eller offentlige, inden for beskæftigelse og uddannelse synes at blive 
bedre. Endelig deltager de ministerier, der er  mest berørt af den nationale handlingsplan 
(beskæftigelse, kvindespørgsmål, undervisning) , også i forvaltningen af programmerne under 
mål 3 og EQUAL.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer: Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er ma n begyndt at følge nogle af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. Kvaliteten af  undervisning og uddannelse forsøges forbedret 
bl.a. ved hjælp af foranstaltninger rettet mod un ge uden uddannelse og ve d at gøre det lettere 
for den enkelte at få adgang til efter- og vide reuddannelse. I handlings planen for 2002 blev 
der annonceret en evalue ring af den globale stra tegi, hvorved det skulle  blive muligt at øge 
sammenhængen mellem uddannelses- og undervisningssystemerne. Der foreligger ikke for øjeblikket, i hvert fald ikke i den private se ktor, noget overordnet forslag til, hvordan der 
strukturelt skal reageres på de n lave erhvervsfrekvens blandt ældre arbejdstagere . Det 
bemærkes imidlertid, at ordningen hvorefter m odtagere af en pensi on eller rente skulle 
indsende en forudgående ansøgning, hvis de ønskede  at arbejde, er blevet  afskaffet. De love, 
der i 2002 blev vedtaget vedrørende fastholdels e af arbejdskraften på arbejdsmarkedet og 
reform af ordningen for uarbejdsdygtighed og omskoling, er endnu ikke blevet evalueret. 
Tendensen til stigende kvindearbejdsløshed  forsøges modvirket ved hjælp af foranstaltninger, 
der skal gøre det muligt at forene familie- og arbejdsliv, gøre det lettere atter at komme i arbejde og gøre arbejdslivet mere attrakti vt for kvinderne. Herudover burde der findes 
 
 57    arbejdsorienterede løsninger for personer, der er omfattet af handicapordningen , og som er i 
stand til at arbejde. Ud fra et ønske om at skabe større spredning i erhvervsstrukturen  og 
fremme alternative jobskabelsesmuligheder bør de r ydes støtte til nystartede virksomheder og 
erhvervsuddannelse. 
 
 58    NEDERLANDENE 
Den økonomiske og arbejdsmarkedsmæssige sammenhæng:  I 2003 forventes en negativ 
BNP-vækst på -0,9%, hvilket er det dårligst e resultat i EU og udtryk for den fortsatte 
økonomiske afmatning. De faktiske lønomkostn inger, som nåede et højdepunkt i 2003, og 
som i vidt omfang har medført dårligere konkurre ncemuligheder, forventes at falde fra 2004. 
Arbejdsløsheden er steget me get siden slutningen af 2001. Mens  erhvervsfrekvensen for både 
kvinder og mænd ligger langt over Lissabon-målsætni ngerne, lader erhvervs frekvensen blandt 
etniske minoriteter stadig meget tilbage at ønske.  Beskæftigelsen blandt ældre er steget pænt 
og ligger over EU-gennemsnittet.  
Udvikling i beskæfti gelsespolitikken: Den nationale handlingsplan  gennemgår de vigtigste 
udfordringer inden for en treårs periode. Mens de r lægges stor vægt på strategien til at opnå 
“fuld beskæftigelse” og styrke “den sociale samhørighed”, er måls ætningen om “en bedre 
kvalitet og produktivitet” st adig ikke priori teret i tilstrækkelig høj grad. Af hensyn til en 
gennemførelse af princippet om, at “alle, der er i stand til det, også sk al arbejde” synes der 
imidlertid at være brug for mindre overfla diske investeringer i folk og langt stærkere 
investeringer i kapital og innovation. Der er bl evet fastsat nogle ambitiøse nationale mål for 
etniske mindretals og kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet. Ungdomsledigheden bør ikke 
være dobbelt så stor som den samlede arbejdsl øshed. Forskellige skatteindgreb har mindsket, 
men ikke fuldstændig fjernet arbejdsløshedsfæld erne. Formålet med socialsikringsreformerne 
har været at mindske overførselsafhængigheden: ca. 8% af arbejdsstyrken er omfattet af 
arbejdsløsheds- eller socialsikringsordningen, og ca. 13% af invalidepensionsordningen. Efter 
en tilpasning foretaget i samarbejde med arbe jdsmarkedets parter bør den gunstige beskatning 
af førtidspensionsordninger bringes til ophør.  Indvandringspolitikken, som afvises som 
middel til at afhjælpe aldringen af befolkningen, er restriktiv. Det er bekymrende, at den omfattende tilgang for voksne stadig kun anvend es i beskedent omfang (78% opfylder ikke 
målene, og 25% overgår til langtidsarbejdslø shed). Ifølge de st atistiske oplysninger 
vedrørende ansættelsernes varighed er der også behov for at øge kvaliteten af aktiveringsforanstaltningerne.  
Forvaltning:: Den nyligt indgåede aftale om en fast frysning af kontraktløn bekræfter den 
vigtige rolle, som arbejdsm arkedets parter spiller.  Selv når det gælder 
arbejdsmarkedsparternes selvreguleri ng, er der sket store fremskridt. 
Reintegrationsprogrammer lægges ud til private vi rksomheder på grundlag af resultater. Disse 
virksomheder har imidlertid pr oblemer med at opnå di sse resultater og at  efterkomme ønsket 
om programmer for mennesker, som befi nder sig langt fra arbejdsmarkedet. 
Arbejdsformidlingens rolle er reduceret til at formidle arbejde til dem, som nyligt er blevet 
arbejdsløse. Kommuner, som har det fulde fina nsielle ansvar, er bl evet hovedaktørerne i 
aktiveringspolitikken. På grund af finansierings ordningen har kommunerne stor interesse i at 
få så mange socialsikringsmodtagere som muli gt i arbejde så hurtigt  som muligt, hvilket 
muligvis kan gå ud over arbejdsf orholdenes varighed. Den nationa le handlingsplan er relativ 
fåmælt med hensyn til, hvor store midler der afsæ ttes til de politiske fo ranstaltninger. Færre 
nationale midler kan bevirke, at det bliver lett ere at bruge de 1,8 mia. EUR, som ESF stiller til 
rådighed.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer: Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er ma n begyndt at følge nogle af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. I forlæ ngelse af den nye henstilling om livslang læring  nævnes 
der i den nationale handlingspl an nogle foranstaltninger, so m skal hindre, at dårligt 
uddannede arbejdere falder ud af arbejdsmarkede t, men det angives ikke, hvilke resultater der 
 
 59    forventes. Opfordringen om også at bruge efter-  og videreuddannelse i be stræbelserne på at 
løse arbejdsløshedsproblemet er endnu ikke fu lgt i tilstrækkelig grad. Hvis det skal være 
muligt på passende vis at følge op på den nye henstilling om at mindske lønforskellen mellem 
kønnene  (21%), skal de tiltag, der er truffet fo r at mindske det kønsopdelte arbejdsmarked 
følges op af tiltag, der gør det attraktivt for kvinder at tage fuldtidsbeskæftigelse. I overensstemmelse med henstillingen om at det skal kunne betale sig at arbejde,  kan de 
begrænsninger, der fra 2004 er blevet pålagt  kommunerne med hensyn til  at yde supplerende 
indkomststøtte, være med til yderligere at mi ndske arbejdsløshedsfæ lden. Den planlagte 
reform af invalidepensioneringsordningen, so m sammen med en “gulerods- og stok-“metode 
har givet arbejdsgiveren og den syge medarbejde r en fælles interesse i (om muligt) hurtigt at 
vende tilbage til arbejdet, ser ud til at være en  passende måde at reducere tilgangen på. Selv 
om der lægges mere vægt på at aktivere modtager ne af invalideydelse, og  selv om de etniske 
minoriteter og (unge) kvinder er overrepræsentere t blandt modtagerne, er det ikke klart, 
hvilke resultater der forventes med hensyn t il en reduktion af ordni ngen. Herudover er det 
nødvendigt at etablere en omfattende ordning, der opmuntrer ældre til at blive på 
arbejdsmarkedet og gør det mindre attr aktivt at gå på førtidspensi on. Der bør gøres en indsats 
for at fremme forebyggende og aktive foranstaltninger for voksne  og lette integrationen af 
minoriteter og ikke-nederlændi nge både i skolesystemet og på arbejdsmarkedet . 
 
 60    ØSTRIG 
Den økonomiske og arbejdsm arkedsmæssige sammenhæng: Væksten i BNP var i 2002 på 
1,4% og forventes i 2003 at falde til 0,9%. Arbejd sløsheden steg i 2002 t il 4,3% og forventes i 
2003 at stige til 4,5%. Langtidsledigheden faldt derimod til 0,8%. Ungdomsarbejdsløsheden steg i 2002 til 3,7% og er fo rtsat stigende, men den er dog blandt de laveste i EU. Den 
samlede beskæftigelse faldt i 2002 med 0,4% , men erhvervsfrekvensen steg til 69,3%. 
Beskæftigelsen blandt mænd er atter faldet (75,7%), hvorimod beskæftigelsen blandt kvinder 
er steget kraftigt (63,1%), hv ilket hovedsagelig skyldes delt idsarbejde. Erhvervsfrekvensen 
blandt ældre arbejdstagere ( 55-64) er i 2002 steget til 30,0%.  
Udvikling i beskæfti gelsespolitikken: Den østrigske regering har som nationalt mål fastsat, 
at erhvervsfrekvensen blandt kvinder i 2005 skal være på 65%. Med henblik på Østrigs største 
udfordring, nemlig at øge erhvervsfrekvensen bl andt ældre arbejdstag ere, har parlamentet 
vedtaget en pensionsreformpakke og en række  foranstaltninger, f.eks. reduktion af 
socialsikringsbidragene og en bedre afbala nceret førtidspensione ringsordning. Udvidet 
adgang til deltidsarbejde er på  dagsordenen. Der iværksættes en række foranstaltninger med 
det formål at øge antallet af nye virksomhed er og udvikle en aktiv arbejdsmarkedspolitik. Af 
hensyn til en styrkelse af det økonomiske grundlag  og en optimal udnyttelse af arbejdskraften 
er det ifølge regeringen meget vigtigt gradvist at øge F&U-andelen af BNP fra 1,95% i 2002 
til 3% i 2010. Hvad angår en kvalitets- og produk tivitetsforbedring, fokuse res der i Østrig på 
livslang læring, fleksibilitet og sikkerhed  på arbejdspladsen, øget sundheds- og 
sikkerhedsbeskyttelse, bekæmpelse af diskrimi nation, bedre arbejdstil rettelæggelse og større 
overensstemmelse med arbejde og fritid. Den nationale handlingsplan  indeholder dog kun en 
meget generel beskrivelse af den politik, der skal  følges for at nå dette mål. Angående en 
styrkelse af den sociale samhørighed og in tegrationen henvises de r i handlingsplanen 
hovedsagelig til handlingsplanen for integration. Med få undtagelser er politikkerne på 
mellemlang sigt ikke tilstrækkeligt elaboreret.  
Forvaltning: Alle vigtige aktører (forskellige ministre , arbejdsmarkedets parter, delstater, 
regioner, visse ngo’er) har deltaget i udarbejde lsen af den nationale handlingsplan. Når det 
drejer sig om beskæftigelsespoli tikken har arbejdsmarkedets parter traditionelt i Østrig spillet 
en vigtig rolle, som går vide re end arbejdet med den nati onale handlingsplan. I Østrig 
anvendes ESF hovedsagelig i arbejdet med at reintegrere ugunstigt s tillede grupper på 
arbejdsmarkedet, og ESF stod i 2002 for ca. en  sjettedel af det årlige budget for den aktive 
arbejdsmarkedspolitik.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer: Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er ma n begyndt at følge nogle af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. En række foransta ltninger beskrives med henblik på sikring af 
livslang læring, f.eks. en pagt for ungdom, beskæftig else og uddannelse, som regeringen og 
arbejdsmarkedets parter i ndgik i 2002. Man er for øjebli kket ved at gennemføre en 
omfattende strategi, som indgår i det nuværende regeringsprogram. Der iværksættes omfattende pensionsreformer, aktive arbejdsmarkedspolitikker og tilskud til arbejdsomkostninger. Øget beskæftigelse blandt  ældre arbejdstagere er  et langsigtet mål, og 
det er således et godt tegn, at erhvervsfrekvensen for person er i aldersgruppen 55-64 år er 
steget med 1,4% fra 2001 til 2002. Der gennemføres en række interessante ligestillings projekter, men det eneste mål, der er blevet  fastsat, drejer sig om en forøgelse af 
kvinders erhvervsfrekvens. Der er en tendens  til, at lønforskellen mellem kønnene stiger. 
Udbuddet af børnepasningsmuligheder er e ndnu ikke tilstrække ligt til at dække 
efterspørgslen. De første vurderinger af , hvordan børnepasningstilskuddet kvalitativt og 
 
 61    kvantitativt påvirker kvinders be skæftigelse, er blandede. Endelig  er det nødvendigt at følge 
op på flere nylige reformer af hensyn til større  mobilitet på arbejdsm arkedet og en reduktion 
af ikke lønrelaterede udgif ter på lavtlønsområdet. 
 
 62    PORTUGAL 
Den økonomiske og arbejdsm arkedsmæssige sammenhæng: BNP har været faldende 
siden 1998 (4,6%). I 2002 var væksten kun på 0,4%, og i 2003 forventes negativ vækst. 
Produktivitetsniveauet er fortsat det laveste i EU  (62,6% af EU-gennemsnittet). Der er siden 
1998 blevet gjort meget opmuntrende fremskridt  i retning Lissabon-bes kæftigelsesmålene, 
men i 2002 vendte udviklingen. Det er imidler tid kun det samlede beskæftigelsesmål for 
2010, der endnu ikke er nået (68,2% i 2002, som dog ligger over målet for 2005). Der er sket en mærkbar stigning i arbejdsløsheden fra 4,1 % i 2001 til 6,3% i tred je kvartal af 2003; 
arbejdsløsheden blandt kvinder er større e nd blandt mænd. For første gang siden 1997 er 
antallet af langtidsledige steget i 2002.  
Udvikling i beskæfti gelsespolitikken: Tilgangen til de tre strate giske mål er forholdsvis 
afbalanceret og gør, at der ses både på efterspørgsel og udbud. Myndighederne har til hensigt 
at gennemføre reformer, der sigter på en udvik ling af iværksætterstruk turen, som fortsat er 
kendetegnet ved meget små arbejdskraftintensiv e virksomheder, der har problemer med at 
lade sig omstrukturere og at optage innovation. Regeringen har hovedsagelig  reageret på disse 
udfordringer gennem programmer, som især ha r et økonomisk indhold, men som spiller en 
fundamental rolle i omlægningen af økonomie n og skabelsen af forudsætningerne for 
oprettelsen af kvalificerede arbejd spladser. Trods de fremskridt, der er gjort siden 1997, er der 
store udviklingsmuligheder for beskæftigelsen i servicesektoren. Der læ gges stor vægt på 
livslang læring, som er af helt afgørende betydni ng, hvis der skal gøres noget ved de alvorlige 
mangler, der præger uddannelses- og kvalifika tionsniveauet, herunder en reduktion af det 
store antal, der går tidligt ud af skolen. Strategien for livslang læ ring er imidlertid endnu ikke 
helt indført, og der kræves bedr e tilsynsordninger. Koordineringen af integrationsstrategien og 
den nationale ligestillingsplan er blevet bedre. Det er meget vigtigt, at der lægges større vægt på forvaltnings-, kontrol og evalueringsordninger, hvis de fastsatte mål skal nås, og det skal 
være muligt på passende vis at ev aluere beskæftigelsespolitikkerne.  
Forvaltning: Det er nødvendigt med en nøje koordine ring af beskæftigelsespolitikken og de 
økonomiske politikker. Der bør indføres effek tive gennemførelsesordninger og strukturer på 
regionalt og lokalt plan, samtidig med at der si kres passende finansieri ngsmuligheder. Vægten 
skal ikke blot ligge på rege ringsniveau, og arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet bør 
aktivt inddrages i gennemførelsen af den nationale handlingsplan.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer: Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er ma n begyndt at følge nogle af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. Livslang læring : i 2001 blev der vedtaget en strategi for 
livslang læring. Som bidrag til de retlige ramme r for livslang læring er der for nylig taget 
initiativ til vedtagelse af nye grundlæggende love om underv isning og erhvervsuddannelse. 
De vedholdende negative indikatorer kræver imid lertid, at gennemførelsen af denne strategi 
forbedres. Det er tvingende nødv endigt at gøre en indsats for at reducere antallet af 
mennesker, der tidligt går ud af skolen, og at sikr e større kvalitet i uddan nelsessystemet, og at 
dette i højere grad opfylder arbejdsmarkedets behov. Ligestilling:  udbuddet af 
familiestøtteordninger stiger stadig, og der er især sket fremskridt inden for børnepasning, selvom efterspørgslen endnu ikke er opfyldt. De t er nødvendigt at gøre en aktiv indsats til 
bekæmpelse af den kønsbestemte lønforsk el i den private sektor og det kønsopdelte 
arbejdsmarked. Ligestillingsdimensionen (ud fra et kønsperspektiv) bør yderligere udvikles i 
hele den nationale handlingsplan. Arbejdsmarkedets parter:  en ny arbejdslovgivning træder i 
kraft i 2003. Den har været genstand for omfatte nde høringer af arbejdsmarkedets parter, og 
den indeholder bl.a. en forenkling af de administrative og retlige rammer og fastsættelsen af 
 
 63    grænser for anvendelsen af tidsb estemte kontrakter. Regeringen fremlagde i 2003 et forslag til 
en “social kontrakt” om konkurre nceevne og beskæftigelse, som bygger på tidligere aftaler, 
der blev undertegnet i 2001. Den energi, der blev lagt i forhandlingerne, bør følges op af en 
tilsvarende stærk gennemførelse, hvis det skal være muligt at imødekomme forventningerne. 
 
 64    FINLAND 
Den økonomiske og arbejdsm arkedsmæssige sammenhæng: I 2002 steg BNP med 2,2%, 
og i år forventes væksten i BNP at ligge på  1,5%. Trods den træge økonomiske vækst har 
beskæftigelsen været uventet høj. Den samlede er hvervsfrekvens på 68,1%  er større end EU-
målet for 2005. Kvindernes erhvervsfrekvens på  66,2 % er højere end Lissabon-målsætningen 
for 2010. Erhvervsfrekvensen for arbe jdstagere i alderen 55-64 er steget til 47,8%, hvilket er 
mere end EU-gennemsnittet, men mindre end EU -målet på 50%. Arbejd sløsheden var fortsat 
høj i 2002, hvor den for begge køn lå på 9,1%. Den forventes at stige til 9,3% i år.  
Udvikling i beskæftigelsespolitikken: Den finske beskæftigelsesstrategi fokuserer på en øget 
erhvervsfrekvens og nedskæring af den struktur elt betingede arbejdsl øshed og på den måde 
løse de problemer, der på mellemlang sigt op står som følge af en faldende arbejdsstyrke. 
Denne politik følges af foranstaltninger, de r skal forbedre kvaliteten i arbejdet og øge 
produktiviteten og den social e integration. Regeringen har sat si g det mål, at arbejdsstyrken 
ved udgangen af valgperioden i 2007 skal være øget med mindst 100 000 personer. Det langsigtede mål er, at erhvervsfrekvensen ve d udgangen af den næste valgperiode i 2011 skal 
være steget til 75%. Målet er at øge deltagelsen på arbejdsmarkedet i alle regioner og alle aldersgrupper, især blandt ældre, som er den gruppe, hvor  der vil være det største 
vækstpotentiale for beskæftigel sen. Arbejdsløsheden skal ned på 5%. Regeringen er i færd 
med at forberede en øget arbejdsoriente ret indvandring. Men hvis den økonomiske vækst 
fortsætter med at være beskeden, vil det være  et problem at nå målet om en samlet 
beskæftigelse på 70% i 2010 på grund af den befolkningsmæssige situation.  
Forvaltning:  Den nationale handlingsplan er blevet til i et samarbejde mellem tre parter, og 
flere regionale organer har ogs å været inddraget i processen. Hovedtrækkene i den nationale 
handlingsplan er blevet diskut eret i Parlamentets beskæftigel ses- og ligestillingsudvalg. Der 
er dog stadig mulighed for forbedringer, så det sikres, at alle relevante aktører inddrages i 
handlingsplanen. Handlingsplanen  indeholder nogle finansielle oplysninger. I forslaget til 
budget for 2004 var der afsat yderligere 8%  til gennemførelse  af en aktiv 
arbejdsmarkedspolitik. ESF’s støtte til handlings planen er blevet gennemgået for hver enkelt 
retningslinje.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer:  Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er man be gyndt at følge de fleste af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. Der er i samarb ejde med arbejdsmarkedets parter blevet 
iværksat et beskæftigelses politisk program, som skal forbedre 
arbejdsmarkedsprogrammernes effektivitet og gøre det lettere at fremskaffe egnet 
arbejdskraft.  Der er i Finland generel enighed om, at  den strukturelle arbejdsløshed kun vil 
kunne mindskes, hvis aktiveringen øges. Den fo rventes at stige til 30% i 2003-2007. Målet for 
Finlands strategi for aktiv aldring er at sikre, at arbejdstagerne i 2010 bliver på 
arbejdsmarkedet i 2-3 år mere end i dag. Regeri ngens skattepolitik har til formål at gøre det 
mere attraktivt at tage arbejde og at beskæftige mennesker  samt at fremme jobskabelsen for 
mennesker med lav indtægt. Målet er at redu cere beskatningen med mindst 1,12 mia. EUR i 
løbet af valgperioden. Skattenedskæringern e vil i 2003 være på 792 mio. EUR. I 2002 lå 
skatteprocenten for personer med lavindtægt på 40,4%, hvilket er 0,6 % lavere end i 2001, 
men stadig over EU-gennemsnittet på 37,8%. Trods bestræbelser på det modsatte er der ingen 
tydelige tegn på, at udvik lingen går i retning af et mindre kønsopdelt arbejdsmarked eller 
mindre kønsbestemte lønforskelle . Der er brug for en mere strategisk langsigtet tilgang. 
Endelig
 bør Finland fortsat gøre en indsats fo r at forbedre uddannelsesmulighederne for 
lavtuddannede, og man bør være mere opmærksom på at reducere arbejdsløshedsfælderne og 
arbejdsomkostningerne for lavtlønnede. 
 
 65    SVERIGE 
Den økonomiske og arbejdsmarkedsmæssige sammenhæng: Den økonomiske afmatning 
fortsatte i 2002 (vækstrater på 0,9% og 1,9%), og væksten i beskæftigelsen var negativ for 
første gang i fem år, og erhvervsfrekvensen faldt fra 74,1% til 73,6%. Dette skyldes især et 
fald på 0,8% i beskæftigelsen for mænd, hvorim od beskæftigelsen for kvinder er forblevet 
stabil på 72,2%. På den positive side kan det næ vnes at beskæftigelsen af ældre arbejdstagere 
er steget fra 66,8% til 68%. Trods det mindre fald i beskæftigelsen er Lissabon-målsætningerne blevet mere end opfyldt, og arbejdsløsheden har lig get uændret på 4,9%, 
selvom ungdomsarbejdsløsheden er steget lidt fra 5,9% til 6,4%. Langtidsledigheden er stadig 
blandt de laveste i EU , idet den er på 1%.  
Udvikling i beskæfti gelsespolitikken: Sveriges førsteprioritet er fuld beskæftigelse, dvs. 
80% af aldersgruppen 20-64; datoen for opnåel sen af dette mål ligger dog efter 2004-fristen. 
Med henblik herpå er der truffet en række foranstaltninger for at øge den faktiske 
tilbagetrækningsalder, at øge indvandrerne s erhvervsfrekvens og (den største 
arbejdsmarkedsudfordring) at forsøge at mindske antallet af arbejdstagere på 
langtidssygeorlov, hvoraf 65% er kvinder, sær ligt offentligt ansatte kvinder. Det store 
sygefravær strider mod andre indikatorer, som tyder på et godt arbejdsklima, f.eks. udbyggede 
videre- og efteruddannelsesordninger, effek tiv ligestilling og barselsorlov for fædre. 
Produktiviteten pr. time stig i 2002 med over 3%, men fra et forholdsvis lavt udgangspunkt. 
Kvinderne udgør en lille del af iværksætterne og selvstændige, men tegner sig for 2/3 af de 
midler, der er afsat til en ny iværksætterordning . Det vigtigste redskab til at øge den sociale 
samhørighed består fortsat i støtte til svage grupper til at finde beskæftigelse.  
Forvaltning: Den sociale dialog er stærk i Sverige, og arbejdsmarke dets parter er aktive, ikke 
kun i arbejdet med den nationale handlingsplan, men også i arbejdet med at indgå kollektive 
aftaler vedrørende arbejdstilrettelæggelse, ar bejdsmiljø, livslang læring osv. Disse aftaler er 
ikke længere så centraliseret – der opstilles minimumskrav på centr alt hold, hvorefter de 
danner grundlag for indgåelse af lokale afta ler. Regeringen har siden 2001 aflagt rapport til 
Parlamentet om gennemførelsen af EBS, men de t er ikke klart, hvordan forholdet er mellem 
EBS og de nationale politiske beslutninger. I 2003 svarer ESF-bidraget til de forskellige 
programmer (ca. 148 mio. EUR) til ca. 3% af Sveriges ar bejdsmarkedspolitik, og i den 
nationale handlingsplan oplyses det, hvilke retningslinjer ESF bidrager til.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer: Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er man be gyndt at følge de fleste af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. Forskellen i ar bejdsløshed blandt svenskere og indvandrere 
falder fortsat og lå i 2002 på 11%. Der gøres en  ekstra indsats for at øge beskæftigelsen, 
herunder øget sprogundervisning kombineret  med undervisning på arbejdspladsen og 
anerkendelse af tidligere erhvervede kvalifikationer.  Med henblik på en halvering af antallet 
af langtidssyge i 2008 gøres der en  indsats gennem midlertidig j obstøtte, fælles aftaler mellem 
sygesikringen og de offentlige myndigheder om  en forbedring af revalideringen og 
samarbejde med arbejdsgiverne om forebyggelse.  Det er for tidligt at sige noget om, hvorvidt 
disse foranstaltninger vil få et positivt resultat. Reformen af skatte- og socialsikringssystemet 
med det formål at gøre det mere attraktivt at arbejde  er en løbende proces , som blev startet i 
1999. Marginalskatten er nu faldet til 46%, hvo r den i 2000 var på 47,8%. Endelig skal der 
gøres opmærksom på en række andre opgaver, f.ek s. skal det være lettere at udvikle små og 
mellemstore virksomheder, det skal sikres, at s kolesystemet gør en reel indsats for at reducere 
antallet af elever, der går tidligt ud af skolen, og at uddannelsesmulighederne øges for 
lavtuddannede, især unge uden beskæftigelse. 
 
 66    DET FORENEDE KONGERIGE 
Den økonomiske og arbejdsmarkedsmæssige sammenhæng: UK er fortsat i stand til at 
fremlægge solide makro-økonomiske resultater med vækstrater over EU-gennemsnittet. I 
2002 steg det faktiske BNP med 1,7%, og stig ningen forventes at være på 2,0% i 2003 og 
2,8% og 2,9% i henholdsvis 2004 og 2005. I 2002 bl ev der noteret en mindre stigning i 
arbejdsproduktiviteten, idet den var på 1,6%, men UK’s produk tivitet ligger st adig markant 
under produktiviteten hos flere større konkurrenter . Den samlede beskæftigelse lå stabilt på 
71,7% i 2002, idet der var en stigende tendens  for kvinder (65,3%) og ældre arbejdstagere 
(53,5%). Beskæftigelsen forventes at stige moderat i perioden 2003-2005. Arbejdsløsheden 
udviste en mindre stigning i 2002 til 5,1%, men den ligger stadig klart under EU-
gennemsnittet. Langtidsledigheden er fortsa t faldende, hvorimod ungdomsarbejdsløsheden er 
steget til 9,2%. Arbejdsløsheden og erhvervsina ktiviteten er stadig u dbredt i visse etniske 
minoriteter og i andre særlige grupper. Den samled e arbejdsløshed forventes at falde til 4,9% i 
2003, og den forventes at ligge uændret eller kun med få udsving på dette niveau i hele 
prognoseperioden. Antallet af personer i den erhv ervsaktive alder, der anmoder om syge- eller 
invalideydelser er fortsat højt og ligger på 2,7 mio.  
Udvikling i beskæftigelsespolitikken: UK har opfyldt alle de kvantitative mål for 
beskæftigelsen, der blev fastsat i Lissabon. Hovedudfordringen for UK er at sikre, at de gode 
beskæftigelsesresultater følges op af øget arbejdsproduktivitet og et mere rummeligt arbejdsmarked. Den nationale handlingsplan inde holder ikke en udtrykkelig vurdering af den 
nationale situation i lyset af de  tre overordnede målsætninger, men generelt synes de politiske 
tiltag at være fokuseret på fuld  beskæftigelse og social integr ation. Der lægges øget vægt på at 
mindske det store omfang af den økonomiske inaktivitet og den manglende balance i 
beskæftigelsesmønstret og –fordelingen. Der gør es stadig en indsats for ændre på UK’s 
forholdsvis dårlige stilling med hensyn til faglige kvalifikationer, idet der er truffet en række 
yderligere foranstaltninger ve drørende udbud og efterspørgsel. Angående arbejdskvalitet og 
produktivitet er den politiske indsats fokuseret  på øget fleksibilitet i arbejdsmetoderne 
kombineret med mindstekrav til sikkerhedsniv eauet. Blandt de prioriterede områder kan 
ligeledes nævnes en lovreform og en forbedring af  arbejdsmiljøet. Der lægges mindre vægt på 
mere generelle spørgsmål vedrørende jobkvalite t, herunder arbejdstidsspørgsmål, og der er 
stadig områder, der er præget af manglende ligestilling.  
Forvaltning: Arbejdsmarkedets parter og de regionale  og lokale aktører deltager i stadig 
stigende grad i udarbejdelsen af beskæftigelsesin itiativer, og der er best ræbelser i gang for at 
styrke de regionale planlægningssystemer. Der er sket fremskridt i be stræbelserne på at 
inddrage en bredere vifte af aktø rer i udarbejdelsen af dette års nationale handlingsplan, så det 
ikke kun er de lokale administra tioner og arbejdsmarkedets parter . Det understreges, at ESF er 
et vigtigt redskab til at fremme UK’s beskæftig elsesstrategi, og der gi ves eksempler på, hvilke 
foranstaltninger der har modtag et ESF-støtte. Der gives dog ingen oplysninger om de samlede 
finansielle bevillinger til st øtte for retningslinjerne.  
Opfølgning af Rådets henstill inger og vigtigste udfordringer: Gennem vedtagelse af 
forskellige foranstaltninger er ma n begyndt at følge nogle af Rådets 
beskæftigelseshenstillinger op. Den nationale handlingsplan er kendetegnet ved generel 
mangel på en vurdering af de politiske interventi oners effektivitet. Fokus  er ved gradvist at 
skifte til de økonomisk inaktive , især mennesker, der modtager syge- eller invaliditetsydelser, 
og de politiske tiltag omfatter en reform af ydelser og skatteforhold, en modernisering af arbejdsformidlingen og en række nye pilotproje kter. I bestræbelserne på at øge aktiveringen 
fokuseres der især på at opnå en større fleksibilit et i de vigtigste pr ogrammer, men “New 
 
 67    Deal” for voksne gælder stadig kun for dem, der har været arbejdsløse i 18 måneder, og der er 
fortsat tvivl med hensyn til, om den “aktive jobs øgning” er tilstrækkelig til at løse problemet 
med de arbejdsløses dårlige kvalifikatione r og at fremme ansættelsen i varige jobs . På 
ligestillingsområdet  lægges der vægt på foranstaltninge r, som øger balan cen mellem arbejde 
og privatliv, og en forbedring af børnepasnin gsmulighederne. Generelt lægges der ikke 
tilstrækkeligt vægt på ligestilling i planen, og det er et åbent s pørgsmål, hvorvidt der gøres en 
tilstrækkelig indsats for at fjerne lønforskellen. Endelig kan det bemærkes, at selvom der ikke 
i UK er nogen planer om at fastsæ tte generelle regler for, hvornår arbejdsmarkedets parter  
skal inddrages, deltager de i stigende grad  i forskellige konkrete politiske sammenhænge, 
herunder i forbindelse med ko mpetenceudvikling. Blandt a ndet med henvisning til UK’s 
dårlige resultater, hvad angår arbejdsproduktivitet, bør man de suden være særlig opmærksom 
på den praktiske gennemførelse af de nationale kompetencestrategier . 
 
 68    6. KONKLUSIONER: EN YDERLIGERE STYRKELSE AF DEN 
EUROPÆISKE BESKÆFTIGELSESSTRATEGI MED FULD INDDRAGELSE AF RAPPORTEN FRA DEN EUROPÆISKE TASKFORCE 
FOR BESKÆFTIGELSE UN DER LEDELSE AF WIM KOK 
Nærværende rapport viser, at der fortsat gennemføres reformer mht. en lang række af de 
aspekter, som dækkes af retningslinjerne for beskæftigelse. Disse reformer har allerede 
bidraget til en forbedring af arbejdsmarkedsresu ltaterne i hele det sidste tiår, hvilket bekræftes 
af arbejdsmarkedets evne til at opretholde beskæftigelsesniveauet i de nuværende økonomiske 
nedgangstider. Disse reformer skal vi dereføres og gøres mere omfattende. 
For at fremme Europas muligheder for væks t og for at øge vore chancer for at nå 
beskæftigelsesmålene i 2010 er det nødvendigt me d en indsats for at øge beskæftigelsen og 
væksten i produktiviteten. Dette understreges kraftigt i rapporten fra den europæiske taskforce 
for beskæftigelse under ledelse af Wim Kok. En sådan indsats må også su ppleres med tiltag til 
forbedring af andre aspekter vedrørende arbe jdskvalitet og for at fremme et rummeligt 
arbejdsmarked. 
Det er ikke tilstrækkeligt med et begrænset ti ltag for at reformere arbejdsmarkedet. Det er 
nødvendigt at føre en afbalancer et makroøkonomisk politik for at sikre tillid og stabilitet. En 
forbedring af betingelserne for se lvstændige generelt og især fo r forskning og innovation er af 
afgørende betydning for at skabe flere job. De t er også nødvendigt med strukturreformer på 
markederne for varer, tjenesteydelser og kapi tal for at fremme konkurrenceevnen og for at 
skabe job. Det er nødvendigt, at der sker koordinerede fremskri dt med hensyn til alle punkter 
på dagsordenen fra mødet i Lissabon, især  med hensyn til forskning og innovation - og i 
forbindelse med reformen af de soci ale sikringssystemer og herunder også 
pensionssystemerne. 
Politikkerne inden for disse områder skal vi rke fremmende på erhv ervsinvesteringerne i 
Europa, både med hensyn til menneskelig og fysi sk kapital, og skabe bedre betingelser for 
jobskabelse og produktivitetsstigninger. 
Det er nødvendigt at fokusere på gennemførelsen 
Et vigtigt mål for revisionen af den euro pæiske beskæftigelsesstrategi i 2003 og 
koordineringen af den økonomiske og beskæftigelse smæssige politik har været at lægge vægt 
på langsigtede retningslinjer, og man har aner kendt, at der skal lægges større vægt på 
gennemførelsen heraf. Taskforcen for besk æftigelse har fremhævet overensstemmelsen 
mellem de reformer, der er foreslået i task forcens rapport, og den overordnede ramme for 
politikken, som er et resultat af  de reviderede overordnede re tningslinjer for de økonomiske 
politikker og retningslinjerne for beskæftigelsen. Taskforcen har bekræftet, at det er nødvendigt at lægge større vægt på en stærk overvågning af de reformer, som gennemføres af 
medlemsstaterne, og at dette snarere bør ske gennem kraftige henstillinger fra EU for de 
enkelte lande og en mere effektiv brug af ”p eer review” end ved at  gennemføre yderligere 
ændringer af retningslinjerne. 
Medlemsstaterne bør videreføre hele den række af politikker, som anbefales i retningslinjerne 
for beskæftigelsen. På denne måde styrke r de arbejdsgivernes og arbejdstagernes 
tilpasningsevne, øger udbuddet af arbejdskraft og forbedrer den menneskelige kapital; det er 
disse områder sammen med bedre styreformer, som rapporten fra taskforcen for beskæftigelse 
fokuserer på. 
 
 69    Kommissionen og Rådet tilslutter sig den evaluering og det politiske budskab, som 
fremlægges i rapporten fra taskforcen, og so m ligeledes er fuldt ud på linje med 
retningslinjerne for den europæiske beskæftig elsesstrategi. Rapporten fra taskforcen for 
beskæftigelse viser, at medlemsstater ne bør prioritere følgende punkter: 
– Tilpasningsevnen for arbejdstagere og virksomheder skal øges,  ved at man 
fokuserer på en forbedring af arbejdsk ontrakters attraktiv itet, både mht. 
standardkontrakter og ikke-s tandardkontrakter, og ved at  fjerne hindringer for 
oprettelse af nye virksomheder. 
– Flere skal ind på arbejdsmarkedet ved at man udarbejder omfattende 
aldringsstrategier, ved at sikre en aktiv arbejdsmarkedspolitik med individuel hjælp 
til alle, som søger arbejde, og ved at udforme  politikker, så “det kan betale sig at 
arbejde,” og som især fokus erer på de lavtlønnede. 
– Flere og mere effektive invester inger i menneskelig kapital  ved at fastlægge 
ærgerrige mål for politikker, der skal øge  investeringsniveauet for menneskelig 
kapital, ved at dele omkostninger og ansvar  og ved at revidere  incitamenterne for 
øgede investeringer og a dgang til livslang læring. 
– Sikring af en effe ktiv gennemførelse af reformer ne ved hjælp af en bedre 
styring i form af partnerskaber for reformer, som kan mobilisere forskellige aktøres 
støtte og medvirken, ved at fastlægge kl are mål for de nationale politikker som 
afspejlning af de mål, der er  fastlagt på europæisk nivea u, og ved effektivt at udnytte 
offentlige fonde. EU-niveauet skal spille en vigtig rolle i støtten til medlemsstaternes 
indsats ved at styrke  betydningen af landespecifikke he nstillinger, ved at skabe en 
tættere forbindelse mellem EU -budgettet og gennemførelsen af målene fra Lissabon 
og ved at udarbejde et mere effektivt sy stem til gensidig læring gennem udveksling 
af erfaringer. 
Disse prioriterede mål samt de landespecifi kke henstillinger i rapporten fra taskforcen for 
beskæftigelse udgør grundlaget for formuleringe n af EU's henstillinger om de nationale 
beskæftigelsespolitikker i 2004. 
En åbning af EØS for ti nye medlemsstater 
Udfordringerne på arbejdsmarkedet i de t iltrædende medlemsstater er blevet udpeget23 og 
retningslinjerne for beskæftigelsen er blevet udarbejdet for at kunne fremme reformer både i 
de nuværende og de nye medlemsstater. De ti ny e medlemsstater vil fremlægge deres første 
nationale handlingsplan kort tid efter tiltræ delsen og vil være fuldt ud integreret i 
gennemførelsen af den nye europæiske strate gi for beskæftigelsen. Ressourcerne fra ESF i 
2004 og 2005 skal anvendes fuldt ud til at støtte de mest presserende reformer i de nye medlemsstater. 
                                                
 
23 "Fremskridt i gennemførelsen af de fælles evalueringsrapporter om tiltrædelseslandenes 
beskæftigelsespolitikker" KOM(2003) 663. 
 
 70    BILAG  1: NØGLEINDIKATORER OG KONTEKSTINDIKATORER24 25 
 B DK D EL E F IRL I L NL A P FIN S UK EU-15 
Nøgleindikatorer                  
Arbejsløshed  7.3 4.5 8.6 10.0 11.3 8.7 4.4 9. 0 2.8 2.7 4.3 5.1 9.1 4.9 5.1 7.7 
Mænd 6.6 4.4 8.7 6.6 8.0 7.8 4.6 7. 0 2.1 2.5 4.1 4.2 9.1 5.3 5.6 6.9 
Kvinder 8.2 4.6 8.3 15.0 16.4 9.9 4.0 12. 2 3.9 3.0 4.5 6.1 9.1 4.5 4.5 8.7 
Beskæftigelsesfrekvens (15-64) 59.9 75.9 65.3 56.7 58.4 63.0 65.3 55. 5 63.7 74.4 69.3 68.2 68.1 73.6 71.7 64.3 
Mænd 68.2 80.0 71.7 71.4 72.6 69.5 75.2 69. 1 75.6 82.4 75.7 75.9 70.0 74.9 78.0 72.8 
Kvinder 51.4 71.7 58.8 42.5 44.1  56.7 55.4 42.0 51.6 66.2 63.1 60.8 66.2 72.2 65.3 55.6 
Beskæftigelsesfrekvens (55-64) 26.7 57.8 38.4 39.7 39.7 34.8 48.1 28. 9 28.3 42.3 30.0 50.9 47.8 68.0 53.5 40.1 
Mænd 36.1 64.5 47.1 56.0 58.6 39.3 65.1 41. 3 37.9 54.6 39.8 61.2 48.5 70.4 62.6 50.1 
Kvinder 17.6 50.4 29.9 24.4 22.0 30.6 30.8 17. 3 18.6 29.9 20.9 41.9 47.2 65.6 44.7  30.5 
Vækst i arbejsdproduktiviteten (pr. indbygger) 0.9 2.3 0.8 4.2 0.7 0.5 4.6 -0.7 -1.9 -0.3 1.4 0.3 1.3 1.7 1.1 0.7 
Vækst i arbejdsproduktiviteten (pr. time) 0.9 2.3 1.2 4.2 0.7 0.4 4.6 -1.0 -1.9 -0.5 1.4 0.3 1.4 3.1 1.1 0.6 
                                                 
24 Referenceåret er 2002, me dmindre andet er anført. 
25 Indikatorer med * bygger på data fra ikke-harmoniserede nationale kilder og er derfor ikke helt sammenlignelige. 
 
 71     B DK D EL E F IRL I L NL A P FIN S UK EU-15 
Langtidsarbejdsløshed 3.6 0.9 4.0 5.1 3.9 2.7 1.3 5. 3 0.8 0.7 0.8 1.8 2.3 1.0 1.1 3.0 
Mænd 3.1 0.8 3.9 3.0 2.3 2.3 1.7 4. 1 0.6 0.6 0.6 1.4 2.5 1.2 1.4 2.6 
Kvinder 4.1 1.0 4.1 8.3 6.3 3.3 0.7 7. 2 1.0 0.8 1.1 2.2 2.0 0.8 0.7 3.6 
Forebyggende foranstaltninger 
(unge arbejdsløse) : : : : : : 11.7 : 30.3 : 3.9 : : 2.6 16 : 
Forebyggende foranstaltninger* 
(voksne arbejdsløse) : : : : : : 12.9 : 22.3 : 2.1 : : 17.4 9 : 
Ny start(a) (unge arbejdsløse)* : : : : : : 59.6 : 22 : 82.2 : : 2.6 0 : 
Ny start(a) (voksne arbejdsløse)* : : : : : : 49 : 46.4 : 82.9 : : 17.4 0 : 
Ny start(b) * : : : : : : : : : : : : : : : : 
Aktivering af langtidsledige* 32 24 : : : : 32 : : : 14 : 25 50 47 : 
Tilgang til arbejdsmarkedet* : : : : : : : : : : : : : : 40 : 
3 måneder efter deltagelse i en 
foranstaltning : : : : : : : : 68 : 44  : 47 35 : : 
6 måneder efter deltagelse i en 
foranstaltning : : : : 32 : : : : : 49 : : 38 : : 
Tilbagevenden til arbejdsløshed* : : : : : : : : : : : : : : 19 : 
3 måneder efter deltagelse i en 
foranstaltning : 29 : : : : : : 11 : 24 : 47 20 : : 
6 måneder efter deltagelse i en 
foranstaltning : 27 : : 52 : : : : : 27 : : 17 : : 
Nyetablerede virksomheder (brutto) (2000) 7.0 10.0 : : 9.7 : : 7.8 11.4 9.4 : 7.6 7.3 7.0 8.9 : 
 
 72     B DK D EL E F IRL I L NL A P FIN S UK EU-15 
Vækst i beskæftigelsen -0.2 -0.7 -0.6 -0.2 1.3 0.8 1.4 1.4 3.2 0.8 -0.4 0.2 0.3 0.2 0.2 0.4 
Mænd -0.9 -0.8 -1.3 -0.7 0.5 0.1 0.3 0.9 1.1 0.0 -2.5 -0.1 -0.8 -0.2 0.0 -0.2 
Kvinder 0.7 -0.6 0.2 0.6 2.6 1.7 2.9 2. 1 6.6 1.9 2.3 0.5 1.6 0.6 0.5 1.1 
Andel af nyetablerede virksomheder, som overlever 
(2000) :  63.8 : : 69.3 :  71.3 78.4 :  : 71.6 68.4 :  77.8 : 
Forskellige former for tilrettelæggelse af arbejdet 
(deltid + tidsbegrænset + selvstændige) 35.5 32.9 37.8 39.9 45.6 33.8 33.2 35. 1 21.3 54.7 32.9 43.1 34.4 36.4 36.4 38.0 
Forskellige former for tilrettelæggelse af arbejdet 
(deltid) 18.3 18.3 19.2 1.9 3.7 12.9 13.2 6. 3 10.8 34.8 18.0 2.4 8.1 14.0 22.2 15.4 
Mænd 4.8 9.6 4.2 0.8 0.8 3.0 3.2 1. 7 0.8 14.7 3.8 0.6 4.6 5.2 6.8 4.3 
Kvinder 35.7 27.6 36.9 3.6 8.1 24.2 24.6 12. 9 25.1 59.9 34.8 4.6 11.6 23.0 39.2 28.9 
Forskellige former for tilrettelæggelse af arbejdet 
(tidsbegrænset) 4.6 5.9 10.0 9.3 26.5 10.2 2.3 7. 0 3.3 5.0 6.2 19.2 13.2 8.6 3.2 9.7 
Mænd 4.2 5.7 10.6 8.7 27.5 10.4 2.4 6. 5 3.4 6.0 6.8 19.0 11.1 8.7 3.7 10.1 
Kvinder 5.1 6.2 9.2 10.2 25.0 10.0 2.2 7. 8 3.1 3.8 5.6 19.5 15.2 8.4 2.8 9.1 
Forskellige former for tilrettelæggelse af arbejdet 
(selvstændige) 13.6 8.0 10.0 32.0 17.5 9.7 16.8 23. 4 7.4 11.1 10.9 25.4 12.3 10.2 11.4 14.0 
Mænd 16.5 11.8 12.9 38.0 20.5 12.9 24.3 28. 3 9.5 13.2 13.1 27.8 15.9 14.8 15.4 17.8 
Kvinder 9.7 3.7 6.4 22.3 12.5 5.7 6.3 15. 2 4.1 8.4 8.3 22.6 8.5 5.2 6.5 8.9 
Udvikling i antallet af arbejdsulykker (alvorlige) 
 83 82 88 86 106 98 105 92 97 92 83 : 87 111 110 94 
Udvikling i antallet af arbejdsulykker (med dødelig 
udgang)  124 55 65 78 81 79 43 62 37 79 94 : 98 105 92 79 
 
 73     B DK D EL E F IRL I L NL A P FIN S UK EU-15 
Udviklingen i antallet af erhvervssygdomme : : : : : : : : : : : : : : : : 
Åbenhed om arbejdstilbud* : : : : : : : : : : : : : : : : 
Uddannelsesniveauet for 20-24 årige 81.1 63.9 73.3 81.3 64.9 81.7 83.9 69. 1 69.8 73.3 85.0 43.7 86.2 86.7 91.0 75.6 
Mænd 77.6 65.4 72.6 76.3 58.2 80.5 79.7 64. 2 74.0 70.0 85.6 35.4 81.9 85.2 90.7 72.9 
Kvinder 84.7 62.5 73.8 85.9 71.9 82.8 88.1 74. 0 65.5 76.7 84.4 52.0 90.4 88.3 91.3 78.4 
Deltagelse i uddannelse og erhvervsuddannelse. 6.5 18.4 5.8 1.2 5.0 2.7 7.7 4. 6 7.7 16.4 7.5 2.9 18.9 18.4 22.3 8.5 
Mænd 6.8 16.2 6.1 1.2 4.5 2.4 6.5 4. 5 8.9 16.9 7.6 2.4 16.5 15.7 18.6 7.9 
Kvinder 6.3 20.7 5.5 1.1 5.4 3.0 8.8 4. 7 6.4 15.9 7.4 3.3 21.4 21.2 26.3 9.2 
Investering i menneskelige ressourcer (2000) 5.2 8.4 4.5 3.8 4.4 5.8 4.4 4. 6 : 4.8 5.7 5.7 6.0 7.4 4.4 4.9 
Faglig efteruddannelse (mænd) (1999)  54 51 28 48 64 55 51 54 50 43 52 62 67 53 : 
Faglig efteruddannelse (kvinder) (1999)  58 44  30 46 59 54 53 56 40 47 47 67 69 51 : 
Erhvervsfrekvens 64.7 79.6 71.5 63.1 66.0 69.1 68.4 61. 1 65.5 76.5 73.0 72.1 74.9 77.6 75.6 69.7 
Mænd 73.1 83.6 78.7 76.6 79.0 75.7 79.0 74. 3 77.1 84.5 80.1 79.5 77.0 79.4 82.7 78.4 
Kvinder 56.2 75.5 64.2 50.1 52.8 62.7 57.8 47. 9 53.7 68.3 66.0 65.0 72.8 75.8 68.3 60.9 
Gennemsnitlig alder for tilbagetrækning fra 
arbejdsmarkedet (2001) 57.0 61.9 60.7 59.6 60.6 58.1 63.1 59. 4 56.8 60.9 59.6 62.0 61.6 62.0 62.1 59.9 
Mænd 57.8 62.2 60.9 61.2 60.7 58.2 63.2 59. 6 57.5 61.1 60.0 62.0 61.6 62.1 63.1 60.5 
Kvinder 55.9 61.1 60.4 57.7 60.2 58.0 62.2 59. 2 55.3 60.3 58.6 61.5 61.4 61.9 61.0 59.1 
 
 74     B DK D EL E F IRL I L NL A P FIN S UK EU-15 
Kønsforskelle på beskæftigelsesområdet 16.9 8.3 12.9 28.9 28.5 12.8 19.8 27. 1 24.0 16.3 12.6 15.1 3.8 2.7 12.7 17.2 
Kønsforskelle på arbejdsløshedsområdet 1.6 0.2 -0.4 8.4 8.4 2.1 -0.6 5. 2 1.8 0.5 0.4 1.9 0 -0.8 -1.1 1.8 
Kønsbestemte lønforskelle 12 15 21 15 15 13 19 6 : 21 20 8 17 18 21 15.8 
Den private sektor 15 16 24 22 23 : 23 15 : 26 24 28 15 16 26 21.9 
Den offentlige sektor : 13 20 9 3 : 15 0 : 19 14 -17 25 18 18 11.0 
Beskæftigelseseffekten af forældreskab (mænd) -10.6 : -7.9 -6.5 -13.1 -14.3 : -14.2 -8.3 -4.7 -5.4 -10.6 -9.9 : -4.8 -9.5 
Beskæftigelseseffekten af forældreskab (kvinder) 3.1 : 21.4 5.2 8.8 11.5 16.3 4. 9 5.4 11.5 8.9 -1.4 : : 22.9 12.7 
Dækningsgrad for børnepasning, 0-3 år* 
(1998 D;2001 NL,FIN) 28.3 68 7 : 11 30 : 7 10 22.5 8.8 16.3 26.1 73 10.8 : 
Dækningsgrad for børnepasning, 3 - skolepligtig 
alder* 
(1998 D; 2001 NL, FIN) 100 94 89.5  100   98  82.5 81.6  61.3 76.7 29.4  
Personer, der går tidligt ud af skolen 12.4 15.4 12.6 16.1 29.0 13.4 14.7 24. 3 17.0 15.0 9.5 45.5 9.9 10.4 : 18.8 
Mænd 14.9 13.8 12.6 20.1 35.4 14.9 18.5 27. 9 14.4 15.7 8.8 52.9 12.6 11.4 : 21.4 
Kvinder 9.9 17.0 12.6 12.3 22.3 11.9 10.8 20. 7 19.6 14.3 10.3 38.1 7.3 9.3 : 16.2 
Forskelle i arbejdsløshedstal for personer, der er 
dårligt stillet* : : : : : : : : : : : : : : : : 
Forskelle i arbejdsløshedstallene mellem ikke-EU-
statsborgere og EU-statsborgere 27.2 8.9 8.2 -0.1 4.6 16.8 -0.3 : 6.6 3.2 5.5 3.5 11.8 10.2 5.0 8.7 
Fattige i arbejde 6 5 4 13 8 8 7 10 8 7 6 14 5 7 6 7 
Mænd 6 4 4 14 9 9 8 12 8 7 6 14 5 8 5 8 
Kvinder 5 5 5 12 5 6 6 6 7 7 6 15 5 6 7 6 
Arbejdsløshedsfælden 91.3 90.7 88.4 80.8 81.7 84.0 73.4 59. 9 86.7 84.8 72 87.0 83.4 87.1 70.3 : 
 
 75     B DK D EL E F IRL I L NL A P FIN S UK EU-15 
Ungdomsarbejdsløshed 48.9 40.4 45.9 34.3 33.9 37.8 16.6 42. 7 27.3 37.2 39.9 29.5 40.4 45.9 24.7 37.8 
Regionale forskelle (beskæftigelse) 7.4 : : 5.61 8.7 : : 15.5 : 1.9 : 4.8 8.9 : 6.5 : 
Regionale forskelle (arbejdsløshed) 45.5 : : 25.1 34.8 : : 76.5 : 21.5  29.5 37.3 : 30.1 : 
Kontekstindikatorer                  
BNP-vækst 0.7 1.6 0.2 4.0 2.0 1.2 6.0 0. 4 1.1 0.2 1.0 0.5 1.6 1.9 1.8 1.1 
Beskæftigelsesfrekvens (aldersgruppen 15-24) 29.4 63.5 45.6 26.5 33.3 30.1 47.9 25. 8 32.3 70.0 51.8 42.1 40.7 42.8 56.3 40.6 
Beskæftigelsesfrekvens (aldersgruppen 25-54) 76.5 84.1 78.7 71.1 70.1 79.5 76.1 70. 1 79.1 82.8 84.1 81.6 81.6 84.2 80.6 77.2 
Beskæftigelsesfrekvens (aldersgruppen 20-64) 64.9 77.7 68.7 61.4 62.6 68.7 70.7 59. 4 68.5 75.8 72.3 73.4 72.6 78.5 74.7 68.2 
Beskæftigelsesfrekvens, fuldtidsækvivalent 55.4 69.7 58.1 56.3 56.2 60.4 60.7 53. 6 60.9 58.1 63.0 67.1 65.8 68.1 62.1 58.9 
Mænd 67.6 76.7 69.9 72.0 72.2 70.4 74.4 68. 4 76.0 74.7 74.8 76.7 69.3 72.9 74.0 71.2 
Kvinder 43.2 63.1 46.4 41.3 40.1 50.9 47.0 39. 2 45.7 42.0 51.4 58.0 62.4 63.4 50.8 46.8 
Jobtilfredshed 4.6 4.9  4.0 4.3 4.7 : 4.2  4.8 5.2 4.2 4.4  :  : 4.4 
De reale enhedslønomkostninger 1.2 0.5 -0.8 -1.2 -1.1 0.7 -3.6 0.4 5.0 1.7 -0.6 0.4 -0.2 0.8 -0.7 -0.2 
Arbejdsproduktivitet (pr. arbejdstager) 120 99 97 83 93 112 124 111 131 97 99 63 102 93 93 100 
Arbejdsproduktivitet (pr. time) 125 106 108 68 82 117 118 110 128 115 103 58 96 94 87 100 
Tilgangen til langtidsarbejdsløshed*                 
 
 76     B DK D EL E F IRL I L NL A P FIN S UK EU-15 
Beskatning af lavtlønnede 6,3 5,2 4,9 9,6 9,5 7,4 3,9 9,7 2,8 3,9 3,7 5,5 10,8  6,4 7,8 7,2 
Mænd 7.1 6.5 6.0 7.6 8.8 7.5 4.7 9. 6 2.4 4.0 3.9 5.1 11.0 6.4 9.2 7.6 
Kvinder 5.5 3.9 3.8 11.4 10.3 7.4 3.2 9. 7 3.2 3.8 3.6 5.9 10.6 6.5 6.2 6.8 
Udgifter til ar bejdsmarkedspolitiske foranstaltninger 
(aktive) (2001) 1.0 1.6 0.9 0.3 0.7 0.9 0.7 0. 5 : 0.9 0.4 0.2 0.7 1.3 0.1 0.7 
Udgifter til arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger 
(passive) (2001) 2.2 2.3 2.0 0.4 1.4 1.4 0.7 0. 6 0.5 1.7 1.2 1.0 2.1 1.1 0.4 1.3 
Ansættelse i nyetablerede virksomheder (2000) 1.6 2.4 : : 4.5 : : 2.9 : : : 2.7 0.5 1.8 : : 
Beskæftigelsesfrekvensen inden for tjenesteydelser 47.6 58.1 49.1 34.7 38.2 48.8 43.1 40. 8 74.0 59.3 46.6 39.2 45.7 56.4 60.6 48.3 
Mænd 46.5 51.9 43.8 39.9 39.1 45.4 39.1 44.9  76.7 57.4 40.4 36.5 37.1 47.7 55.7 46.0 
Kvinder 48.7 64.4 54.5 29.7 37.2 52.2 47.2 36. 8 71.2 61.2 53.0 41.8 54.3 65.4 65.6 50.6 
Arbejdstid 39.3 39.1 39.9 41.0 40.4 37.7 39.5 38. 5 39.5 38.9 40.0 40.3 39.2 39.9 43.3 40.0 
Mænd 39.7 40.1 40.3 41.9 41.0 38.2 40.7 39. 8 40.3 39.1 40.1 41.1 40.0 40.1 44.9  40.8 
Kvinder 38.3 37.7 39.2 39.7 39.5 36.9 37.7 36. 4 37.9 38.1 39.9 39.2 38.2 39.6 40.6 38.6 
Overarbejde 1.1 4.8 7.9 0.3 0.2 2.2 1.5 1. 4 3.8 6.4 6.3 1.4 8.5 8.0 4.2 4.1 
Mænd 1.4 5.4 10.2 0.3 0.2 2.3 2.2 1. 8 5.4 7.4 8.2 1.8 10.4 10.9 4.7 5.0 
Kvinder 0.8 4.1 5.2 0.2 0.1 2.1 0.8 0. 9 1.6 5.0 3.9 0.9 6.6 5.3 3.5 3.1 
Ledige stillinger i forhold til antal arbejdsløse* 0.10 0.03 0.11 : 0.03 : : : : 0.49 : : 0.01 0.28 : : 
Anvendelse af computere 53 72 57 35 36 45 46 59 56 72 62 32 70 73 58 53 
Virksomheders investeringer i uddannelse af voksne 
(1999) 0.9 1.4 0.7 0.5 0.9 1.2 1.0 0. 6 1.0 1.1 0.5 0.6 1.1 1.3 0.8 0.8 
 
 77     B DK D EL E F IRL I L NL A P FIN S UK EU-15 
Arbejdskraftreserver 2.9 3.6 3.7 1.4 4.4 2.0 4.3 8. 0 1.8 3.7 3.9 1.5 6.1 1.8 6.0 4.4 
Mænd 2.2 2.7 2.9 0.8 2.9 1.5 3.6 5. 1 1.3 2.8 2.6 1.0 5.7 1.8 5.0 3.2 
Kvinder 3.7 4.5 4.4 2.0 6.0 2.5 5.0 10. 9 2.3 4.6 5.2 1.9 6.4 1.8 7.1 5.6 
Væksten i udbuddet af arbejdskraft 0.5 -0.3 0.0 1.0 1.4 0.3 0.0 0.5 1.1 0.7 1.6 0.3 -0.1 -0.3 0.0 0.4 
Mænd 0.0 -0.2 -0.2 0.3 0.7 0.4 -0.7 0. 3 0.9 0.2 0.5 0.0 -0.5 -0.6 -0.3 0.1 
Kvinder 1.1 -0.4 0.3 1.5 2.1 0.3 0.7 0. 6 1.4 1.2 2.8 0.5 0.4 0.0 0.3 0.7 
Kønsforskelle på beskæftigelsesområdet som 
fuldtidsækvivalent 24.4 13.6 23.5 30.7 32.1 19.5 27.4 29. 2 30.3 32.7 23.4 18.7 6.9 9.5 23.2 24.4 
Kønsforskelle på beskæftigelsesområdet 
(aldersgruppen 15-24) 5.7 0.8 3.1 10.0 12.3 8.0 6.5 9. 1 7.8 2.6 8.2 11.2 1.3 0.6 3.6 6.5 
Kønsforskelle på beskæftigelsesområdet 
(aldersgruppen 25-64) 19.4 7.8 13.8 34.3 31.9 16.1 21.9 31. 8 28.8 18.5 13.7 15.2 4.4 3.3 13.4 19.5 
Kønsforskelle på beskæftigelsesområdet  
(aldersgruppen 55-64) 18.4 14.3 17.3 30.7 36.1 8.6 34.4 24. 2 19.5 25.9 19.4 20.6 0.6 5.2 17.4 19.6 
Kønsforskelle på beskæftigelsesområdet (højt- 
uddannede) 4.2 2.4 2.4 6.3 11.0 4.9 7.6 8. 6 10.5 6.3 2.1 3.4 1.0 0.2 3.3 4.5 
Kønsforskelle på beskæftigelsesområdet 
(mellemlange uddannelser) 17.7 5.4 8.6 25.6 21.4 13.1 20.5 18. 3 18.8 10.7 12.7 8.6 8.3 5.6 9.4 12.3 
Kønsforskelle på beskæftigelsesområdet (lavt- 
uddannede) 20.6 15.7 18.2 25.6 31.6 13.4 27.6 29. 0 23.5 25.8 15.6 19.8 12.2 11.6 8.2 22.8 
Kønsbestemte lønforskelle (aldersgruppen 16-24) 
(2000) 13 6 6 11 7 : 2 6 : : 17 10 10 : 5 6 
Kønsbestemte lønforskelle (aldersgruppen 25-54) 
(2000) 11 15 19 13 14 : 19 5 : : 19 10 18 : 22 15 
Kønsbestemte lønforskelle (aldersgruppen 55-64) 
(2000) 18 19 34 19 15 : 28 16 : : 28 -14 21 : 27 23 
Kønsbestemte lønforskelle (højtuddannede) (2000) 18 15 19 9 21 : 17 13 : : 29 10 26 24 : 18 
 
 78     B DK D EL E F IRL I L NL A P FIN S UK EU-15 
Kønsbestemte lønforskelle (mellemlange 
uddannelser) (2000) 12 14 16 23 14 : 25 9 : : 19 16 18 16 : 14 
Kønsbestemte lønforskelle (lavtuddannede) (2000) 12 9 14 24 24 : 30 15 : : 16 20 17 14 : 17 
Kønsopdeling (erhverv) 25.3 28.3 26.9 21.8 25.2 26.3 26.9 21. 8 27.1 24.5 27.7 27.7 29.4 27.8 26.4 25.1 
Kønsopdeling (sektorer) 18.2 18.5 18.1 15.5 19.4 17.5 21.0 15. 4 19.7 16.7 20.3 22.1 21.6 21.5 18.8 17.7 
Afhængige ældre* : 56.6 : : : 14.1 : : : : : : 28.6 17.3 : : 
Arbejdsmarkedsforskelle for dårligt stillede grupper : : : : : : : : : : : : : : : : 
Implicitte skattesatser for arbejdstagere 43.4 40.0 39.8 36.2 30.3 42.5 26.7 40. 7 30.9 30.6 39.3 34.2 43.4 45.7 24.8 36.3 
 
 
 791999 (year n) 2000 (year n+1)AT BE DE DK ES EU-15 FI FR GR IE IT LU NL PT SE UK
WORK 61 42 48 33 46 42 46 39 45 44 30 :  35 62 :  :  
EDU C_TRA IN 3 6 51 21 3 3 2 21 33:   1 00:   :   
NON_EMPLOYED 36 52 48 56 53 55 51 59 53 43 67 :  55 38 :  :  
WORK WORK           84u           77u 80           71u 75 79 76 74 82           89u 81 :            77u 91 :  :  
EDU C_TRA IN            0u            3u 0            5u 1 1 0 0 0            1u 4 :             6u 1 :  :  
NON_EMPLOYED           16u           20u 19           24u 24 20 24 26 18           10u 15 :            18u 9 :  :  
EDUC_TRAIN WORK :  :            25u :  :  :  :  :  :  :            34u :             :             :  :  :  
EDU C_TRA IN :  :            41u :  :  :  :  :  :  :            21u :             :             :  :  :  
NON_EMPLOYED :  :            33u :  :  :  :  :  :  :            44u :             :             :  :  :  
NON_EMPLOYED WORK 45 27 26 13 30 25 29 24 21 25 17 :  21 39 :  :  
EDU C_TRA IN 2 7 51 11 4 522 1 6 2 :   70 :   :   
NON_EMPLOYED 53 66 68 76 69 72 66 74 76 59 81 :  72 61 :  :  
Source: European Community Household Panel (ECHP), Eurostat
Notes
Age Group: 17- 65 in 2000 and unemployed in 1998
Classification based ILO activity status and self-defined main activity status
WORK includes persons
- working with an employer in paid employment
- self-employees and
- unpaid family workers
NON_EMPLOYED includes persons 
- whose ILO activity status is 'unemployed', 'inactive' or 'discouraged worker'
- who work less than 15 hours in paid employment and do not consider this work as main activity
EDUC_TRAIN includes persons 
- working with an employer in paid apprenticeship or in training under special schemes
- in education or trainingTransitions into employment and training
 Transitions of unemployed people into employment and training from year n to year n+1
 
 80     
Originalsprog: Oversættelse: 
Transitions into employment and 
training  Overgang til beskæftigelse og 
uddannelse 
Transitions of unemployment people into employment and training form year n to year n+1 Arbejdsløses overgang til beskæftigelse og 
uddannelse fra år n til år n+1 
Year År 
WORK I ARBEJDE 
EDUC TRAIN UNDER UDDANNELSE 
NON EMPLOYED ARBEJDSLØS 
Kilde: European Community House.......  Kilde: Det Europæiske Fællesskabs 
Husholdningspanel, Eurostat 
Notes  Bemærkninger  
Age Group: 17-65 in 2000 … Aldersgruppe: 17-65 år i 2000 og 
arbejdsløse i 1998 
Classification based ILO … Kla ssifikationen baseret på ILO's 
aktivitetsstatus og selvdefineret vigtigste aktivitetstatus 
WORK includes persons … I ARBEJDE omfatter personer, 
- working with an employer … - som har betalt beskæftigelse hos en 
arbejdsgiver 
- self-employees and - er selvstændige og 
- unpaid family workers - familiemedlemmer, som arbejder uden 
løn 
NON_EMPLOYED includes persons ARBE JDSLØSE omfatter personer,  
- whose ILO activity … - hvis ILO-aktivitetsstatus er arbejdsløs, 
inaktiv eller "dicouraged worker" 
- who work less than 15 hours … - som har mindre end 15 timers betalt 
arbejde, og som ikke anser dette arbejde som vigtigste aktivitet 
EDUC_TRAIN includes persons UNDER UDDANNELSE omfatter 
personer,  
- working with an employer … - som ar bejder som lærling med løn hos en 
arbejdsgiver, eller som er under uddannelse under særlige ordninger 
- in education or training - som er under uddannelse eller 
erhvervsuddannelse 
 
 81    1999 (year n) 2000 (year n+1) AT BE DE DK ES EU-15 FI FR GR IE IT LU NL PT SE UK
TOTA L DEC ILE1 76666 6 76666:   67 :   6
DEC ILE2 77775 7 77675:   77 :   7
DEC ILE3 77785 7 77676:   77 :   8
DECILE4_10 51 46 51 59 39 47 51 46 41 48 39 :  54 52 :  55
NON-EMPLOYED 28 35 29 19 45 33 28 35 41 32 44 :  25 27 :  24
DECILE1 DEC ILE1 63 59 55 46 34 53 44 54 60 38 59 :  52 48 :  56
DEC ILE2 1 391 2 2 5 1 2 14 12 19 13 20 11 :  18 12 :  13
DEC ILE3 84538 5 64474:   37 :   6
DECILE4_10 24447 5 64684:   6 1 3 :   5
NON-EMPLOYED 13 24 24 21 39 23 31 19 16 26 21 :  20 21 :  20
DECILE2 DEC ILE1 59 1 1 3 1 5 11 12 10 12 10 11 :  7 18 :  10
DEC ILE2 60 53 55 45 36 48 36 44 45 32 44 :  52 46 :  54
DEC ILE3 17 15 11 23 15 16 15 20 20 19 16 :  21 15 :  15
DECILE4_10 12 18 13 12 19 14 18 14 11 16 19 :  11 16 :  10
NON-EMPLOYED 659 1 7 1 5 11 20 12 13 24 11 :  10 4 :  11
DECILE3 DEC ILE1 12242 2 32133:   11 :   3
DEC ILE2 11 17 11 6 10 12 16 11 16 9 13 :  6 24 :  16
DEC ILE3 61 49 55 49 25 45 47 42 45 32 38 :  57 42 :  47
DECILE4_10 19 24 23 31 50 32 28 39 32 43 37 :  31 30 :  27
NON-EMPLOYED 889 1 0 1 4 8 666 1 2 8:   53 :   7
DECILE4+ DEC ILE1 00010 0 00001:   01 :   1
DEC ILE2 11111 1 11112:   11 :   1
DEC ILE3 13225 3 43335:   24 :   3
DECILE4_10 93 92 92 92 88 91 90 91 92 90 89 :  95 89 :  92
NON-EMPLOYED 53445 4 45453:   35 :   4
NON_EMPLOYED DEC ILE1 65695 5 75353:   65 :   4
DEC ILE2 33464 4 74372:   63 :   3
DEC ILE3 22352 3 32241:   32 :   3
DECILE4_10 645 1 0 5 5 75373:   79 :   6
NON-EMPLOYED 83 87 82 71 84 84 76 83 89 77 91 :  79 81 :  84
Notes
Age Group: 15- 65
Classification based on ILO activity status and gross monthly earnings
NON_EMPLOYED = ILO activity status is 'unemployed', 'inactive' or 'discouraged worker': means data not available or sample size below 20Transitions by pay level
Transitions between non-employment and employment and within employment by pay level (gross monthly earnings) from year n to ye ar n+1
Source: European Community Household Panel (ECHP), Eurostat
 
 82     
Originalsprog: Oversættelse: 
Transitions by pay level  Overgang ud fra lønniveau 
Transitions between non-employment … Overgang mellem arbejdsløshed og 
beskæftigelse samt inden for beskæftigelse ud fra lønniveau (bruttomånedsløn) fra år n til år n+1 
Year År 
TOTAL I ALT 
DECILE .. DECIL .. 
NON-EMPLOYED ARBEJDSLØS 
Kilde: Europoean Community …. K ilde: Det Europæiske Fællesskabs 
Husholdningspanel, Eurostat 
Notes  Bemærkninger  
Age Group: 15-65 Aldersgruppe: 15-65 år 
Classification based … Klassifi kationer på grundlag af ILO-
aktivitetsstatus og bruttomånedsløn 
NON_EMPLOYED = ILO activity … ARBEJDSL ØS = ILO's aktiv itetsstatus er 
arbejdsløs, inaktiv eller "discouraged worker" 
: means data … : betyder, at der ikke foreligger data, eller 
at antallet af undersøgte personer er under 20. 
 
 83    KILDER SAMT DEFINITIONER 
De data, der anvendes i nærværende rapport,  stammer hovedsagelig fra Eurostat, De Eu ropæiske Fællesskabers Statistiske Kontor. Nogle af dataene 
stammer også fra de nationale handli ngsplaner for beskæftigelse. De vigt igste datakilder for Eurostat er: 
- Fællesskabets arbejdsstyrkeundersøgelse 
- Eurostats kvartalsvise arbejdsstyrkedata - Eurostats harmoniserede rækker for arbejdsløshed og - Det Europæiske Fællesskabs Husholdningspanel. 
Fællesskabets arbejdsstyrkeundersøgelse er EU's harmoniserede unde rsøgelse af udviklingen på arbe jdsmarkedet. Nogle medlemsstat er fremlægger 
resultater hvert kvartal fra en løbende undersøgelse af arbejdsstyrken, andre udarbejde r én enkelt årlig undersøgelse om foråre t. 
Eurostats kvartalsvise arbejdss tyrkedata er en harmoni seret række kvartalsvise beskæftigelsesstatistikker på grundlag af Fælles skabets 
arbejdsstyrkeundersøgelse og nationale kilder . Eurostats kvartalsvise arbejdsstyrkedata består af to sæt af  kvartalsvise rækker : 1) population, 
beskæftigelse og arbejdsløshed opdelt efter køn  og alder, hovedsagelig på  grundlag af resu ltater fra Fællesskabets arbejdsstyrk eundersøgelse og 2) 
beskæftigelse på grundlag af den økonomisk e aktivitet og beskæftigelsesstatus (hovedsa gelig på grundlag af Det Europæiske Natio nalregnskabssystems 
beskæftigelsesdata fra nationalregnskaberne (som e ndvidere er opdelt efter køn og nogle jobkarakteristika). 
Det Europæiske Fællesskabs Husholdningspanel er en årlig longitudial unde rsøgelse af et repræsentati vt panel af husholdninger, som blev startet i 1994 
og dækker levevilkår, beskæftigelsesstatus , sundhed, uddannelse og indtægter. Der fandtes data for tidsrummet 1994 - 2000, hvor  denne rapport blev 
offentliggjort. Undersøgelsen bygger på et harmoniseret Eurostat-spørgeskema, der er  tilpasset af de nationale institutter. 
 
 84    Nøgleindikatorer 
Arbejdsløse 
Definition: Samlet antal ledige som andel af den samlede erhvervsaktive befolkning (efter køn). 
Kilde: Eurostats harmoniserede rækker for arbejdsløshed. 
Beskæftigelsesfrekvens 
Definition: Den samlede beskæftigelsesfrekvens (aldersgruppen 15-64), opdeling efter køn og en opdeling efter ældre arbejdstage re (aledersgruppen 55-64). Antal 
beskæftigede i procent af den samlede befolkningsgruppe i samme aldersgruppe. 
Kilde: Eurostats kvartalsvise arbejdstyrkedata.26 
Overgang ud fra lønningsniveauet 
Definition: Overgange mellem ledighed og beskæftigelse og inden for beskæftigelse ud fra lønniveauet (den månedlige bruttoløn) fra år n til år n +127. 
Kilde: De Europæiske Fællesskabers Husholdningspanel, Eurostat.  
Vækst i arbejdsproduktivitet 
Definition: Vækst i BNP pr. Beskæftiget person og pr. arbejdstime. 
Kilde: ENS95, GD ECFIN 
Overgang ud fra beskæftigelsesstatus 
Definition: Overgange mellem beskæftigelse, le dighed og inaktivitet fra år n til år n +1. 
Kilde: De Europæiske Fællesskabers Husholdningspanel, Eurostat 
Langtidsarbejdsløshed 
Definition: Det samlede antal langtidsledige (12 måneder eller mere) som en andel af den samlede erhvervsaktive befolkning (opd elt efter køn). 
Kilde: Eurostats kvartalsvise arbejdsstyrkedata 
Forebyggende foranstaltninger 
Definition: Andel af unge/voksne arbejdsløse, der er blevet arbejdsløse i måned x og stadig er arbejdsløse i måned x + 6/12, og  som ikke har fået indgående rådgivning og 
støtte til jobsøgning (arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger i kategori I [målværdi 0%=fuldstændig overensstemmelse] (opdelt  efter køn). 
Kilde: Nationale data 
Ny start (a) 
Definition: Andel af unge/voksne ledige, som er blevet arbejdsløse i måned x og stadig er ledige i måned x + 6/12, og som ikke har fået tilbudt en ny start i form af 
uddannelse, videreuddannelse, erhvervserfaring, et job eller an dre beskæftigelsesforanstaltninger. (Arbejdsmarkedspolitiske for anstaltninger i kategori 2-7 [målværdi 
0%=fuld dækning] (opdelt efter køn). Kilde: Nationale data 
                                                 
26 Eurostats kvartalsvise arbejdsstyrkedata er sammenlignelige skøn på grundlag af arbejdsstyrkeundersøgelsen og ENS 95. 
27 De viste lønningsniveauer er 1, 2, 3 og 4-10. Arbejdsløshed svarer til ILO's aktivitetsstatus "arbejdsløs", "inaktiv" og "disc ouraged worker"'. 
 
 85    Ny start (b) 
Definition: Andel af unge/voksne ledige, som er bliver ledige i måned x og stadig er ledige i måned x + 6/12, og som ikke har f ået tilbudt en ny start i form af uddannelse, 
videreuddannelse, erhvervserfaring, et job eller anden form fo r beskæftigelsesforanstaltning. (Arbejdsmarkedspolitiske foransta ltninger i kategori 1-7) [målværdi 0%=fuld 
dækning] (opdelt efter køn). 
Kilde: Nationale data 
Aktivering af langtidsledige 
Definition: Antal registrerede langtidsledige deltagere i en ak tivitetsforanstaltning (uddannelse, videreuddannelse, erhvervser faring eller anden beskæftigelsesforanstaltning) i 
forhold til det samlede antal langtidsledige deltagere + registre rede langtidsledige (årlige ge nnemsnit). Opdelt efter foransta ltningstype og køn. (Arbejdsmarkedspolitiske 
foranstaltninger i kategori 2-7). Kilde: Nationale data (på mellemlang sigt database n for arbejdsmarkedets politiske foranstaltninger) 
Opfølgning med hensyn til deltagerne i aktivitetsforanstaltninger 
Definition:  
1. Andelen af deltagere i arbejdsmarkedspo litiske foranstaltninger, som får beskæftigelse (3 eller 6 måneder efter deltagelse i  en foranstaltning). 
2. Andelen af deltagere i arbejdsmarkedspo litiske foranstaltninger, som igen bliver ledige (3 eller 6 måneder efter deltagelse i en foranstaltning). 
Kilde: Nationale data 
Nyetablerede virksomheder 
Definition: Andelen (brutto) af nyetablerede virksomheder procentuelt af den samlede ma sse af aktive virksomheder. 
Kilde: Eurostat Structural Business Statis tics (SBS) (Statistik over erhvervsstrukturer) 
Vækst i beskæftigelsen 
Definition: De årlige ændringer vedrørende det samlede antal beskæftigede, generelt og efter sektor (efter køn). 
Kilde: Eurostats kvartalsvise arbejdsstyrkedata 
Andel af nyetablerede virksomheder, som overlever 
Definition: Nyetablerede virksomheder i år n , som stadig er aktive i år n+3. 
Kilde: Eurostat Structural Business Statistics (SBS) 
Forskellige former for kont rakter og tilrettelæggelse af arbejdet 
Definition: Det samlede antal arbejdstagere på deltid og/eller med tidsbegrænsede kontrakter og helt selvstændige som procentue l andel af de beskæftigede. Arbejdstagere i 
atypisk beskæftigelse (deltids og/eller tidsbegrænset ansættelse) som procentuel andel af det samlede antal beskæftigede. (Opde ling efter deltid, tidsbegrænset ansættelse, 
deltidsarbejde og tidsbegrænset ansættelse, efter grund, efter køn) . Det samlede antal selvstændige som procentuel andel af det  samlede antal beskæftig ede. (Opdeling efter 
deltid, efter køn). Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat 
Overgang ud fra kontrakttype 
Definition: Overgange mellem ledighed og beskæftigelse og inde n for beskæftigelse ud fra kontrakttype fra år n til år n+1.
28 
Kilde: Det Europæiske Fællesskabs husholdningspanel, Eurostat 
Udviklingen i antallet af arbejdsulykker 
Definition: Udvikling i antallet af ulykker defineret som antallet af arbejdsulykker pr. 100 000 beskæftigede. 
Kilde: European Statistics on Accidents in Work (E SAW) (europæiske arbejdsulykkestatistikker), Eurostat 
                                                 
28 Kontrakttypen vedrører fastansættelse, tidsbegrænset ansættelse, uddannelse og erhvervsfaglig uddannelse (f.eks. lærlinge med løn) samt selvstændige. 
 
 86    Udvikling i antallet af erhvervssygdomme 
Definition: Udviklingen i antallet af erhvervssygdomme. 
Kilde: European Occupational Diseases Statistics (EODS) (europæiske statistikke r over erhvervssygdomme), Eurostat 
Åbenhed omkring ledige job 
Definition: Andelen af ledige job, som offentliggøres gennem medl emsstaternes arbejdsformidlinger, og som jobsøgende i hele EU har adgang til via en fælles platform. 
Kilde: Nationale kilder 
22-åriges uddannelsesniveau 
Definition: Andelen af 22-årige, som har mindst en gymnasial udda nnelse (ISCED niveau 3). Aldersgruppen 20-24 bruges somstedfor trædende gruppe. (Opdelt efter køn). 
Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat 
Deltagelse i uddannelse og erhvervsfaglig uddannelse 
Definition: Deltagelse i uddannelse og erhvervsfaglig uddannelse (25-64), generelt og opdelt efter aldersgruppe, arbejdsstatus og uddannelsesniveau. (Efter køn). 
Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat 
Investering i menneskelige ressourcer 
Definition: Samlede offentlige udgifter til uddannelse i procent af BNP29. 
Kilde: Fælles spørgeskema fra UNESCO/OECD/Eurostat 
Deltagelse i erhvervsfaglig efteruddannelse  
Definition: Andelen af arbejdstagere, der deltager i erhvervsfaglig efteruddannelse, efter køn.  
Kilde: CVTS, (faglig efteruddanne lse i virksomheder), Eurostat 
Erhvervsfrekvens 
Definition:Andelen af ansatte og ledige blandt den samlede befolkning i den erhvervsaktive alder 15-64. (Opdelt efter køn). 
Kilde: Eurostats kvartalsvise  arbejdsstyrkedata, Eurostat 
Den gennemsnitlige alder for tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet 
Definition: Den gennemsnitlige alder for tilbagetrækning fra arbejdsm arkedet på grundlag af en sandsynlighedsberegning, der tag er hensyn til de relative ændringer i 
erhvervsfrekvensen fra et år til det næste i nden for en fastsat alder (opdelt efter køn). 
Kilde: Fællesskabets arbejdsstyrkeund ersøgelse, Eurostat og GD EMPL 
Kønsforskelle på beskæftigelsesområdet 
Definition: Forskelle i beskæftigelsesfrekvensen mellem mænd og kvinder i procent. 
Kilde: Eurostats kvartalsvise  arbejdsstyrkedata, Eurostat 
Kønsforskelle på ledighedsområdet 
Definition: Forskellen (i procent) mellem mænds og kvinders ledighed. 
Kilde: Unemployment harmonised series, Eurostat 
Kønsbestemte lønforskelle 
Definition: Forskelle mellem mænds og kvinders gennemsnitlige br uttotimeløn udtrykt i procent af mænds bruttotimeløn (for lønmo dtagere, der arbejder 15+ timer). 
Opdeling i den offentlige og den private sektor. Kilde:Det Europæiske Fællesskabs husholdningspanel, Eurostat 
                                                 
29 Der bør tages hensyn til den demografiske struktur i analysen. 
 
 87    Beskæftigelseseffekten ved forældreskab 
Definition: Den procentuelle forskel i beskæftigelsesfrekvensen fo r personer uden børn og med børn, opdelt efter køn (aldersgru ppen 20-50). 
Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat 
Børnepasning 
Definition: Andelen af børn, som passes (af andre end familien ) i forhold til alle børn i samme aldersgruppe. Opdeling efter op tagelse i frivillig førskoleordning (0-3 år), i 
frivillig eller lignende førskoleordning (3-6 år) og den obligatoriske grundskole (6-12 år)30. 
Kilde: Nationale data (indtil der foreligger data fra EU -SILC (statistikker over indkomstforhold og levevilkår) 
Unge, der forlader skolen tidligt 
Definition: Andelen af 18-24-årige, der har grundskoleniveau (ISCED-niveau 2) eller derunder, og som ikke er under uddannelse ( opdelt efter køn). 
Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat 
Særligt høje ledighedstal for dårligt stillede 
Definition: Forskellen mellem ledighedstal for dårligt stillede (i henhold til nationale definitioner) og den generelle ledighe d, i procent (opdelt efter køn). 
Kilde: Nationale data 
Forskelle i ledighedstallene for EU -statsborgere og ikke-EU-statsborgere 
Definition: Forskellen mellemi ledighedstallene for EU-statsborg ere og ikke-EU-statsborgere, i procent (opdelt efter køn). 
Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat 
Fattige i arbejde 
Definition: Antal fattige i arbejde, som procentuel andel af den erhvervsaktive befolkning, udregnes særskilt for lønmodtagere og selvstændige (opdelt efter køn). Fattige i 
arbejde (fattigdom blandt beskæftigede) defineres som andelen af  personer, der klassificeres som beskæftigede (enten som lønmod tagere eller selvstændige) i henhold til 
defineringen af den oftest brugte aktivitetsstatus (den status, so m den enkelte angiver at have ha ft i mere end halvdelen af de t samlede antal måneder, hvor der foreligger 
oplysninger om en status i aktivitetskalenderen), og hvis husstands disponible ækvivalensindkomst udgør mindre end 60 % af den nationale medialækvivalensindkomst. 
Kilde: Det Europæiske Fællesskabs husholdningspanel, Eurostat 
Ledighedsfælden 
Definition: Den marginale effektive skattesats for arbejdsindtæg ter under hensyntagen til den kombinerede virkning af højere sk atter og fradrag i ydelser, hvis man påtager 
sig et arbejde. Beregnet som ændring i bruttoindkomsten minus (nettoindkomsten ved arbejde minus nettoindkomsten ved ledighed) delt med ændringen i bruttoindkomsten 
for en enlig, der går fra ledighed til et job med et lønniveau på 67 % af genn emsnitslønnen for en produktionsarbejder. 
Kilde: OECD-Kommissionen 
Beskatning af lavtlønnede 
Definition: Skattekilen for lønomkostningerne: forholdet mellem indkomstskatten plus sociale arbejdstager- og arbejdgiverbidrag , herunder lønskat, minus kontante ydelser 
delt med lønomkostningerne for en enlig lønmodtager med en løn på 67 % af gennemsnitslønnen for en produktionsarbejder. 
Kilde: OECD-Kommissionen 
Regionale forskelle - variationskoefficenter 
Definition: Standardafvigelse i beskæftigelsen (arbejdsløsheden) delt med det vægtede nationale gennemsnit (aldersgruppe 15-64 år) (NUTS II). 
Kilde:Fællesskabets arbe jdsstyrkeundersøgelse 
                                                 
30 Barnets alder kan variere I de forskellige lande, afhæng ig af startstidspunktet for børnehave og grundskole. 
 
 88    Kontekstindikatorer  
BNP-vækst 
Definition: Årlig gennemsnitlig vækst i BNP. 
Kilde: ENS95, GD ECFIN 
Beskæftigelsesfrekvens o pdelt efter aldersgrupper 
Personer i arbejde i aldersgrupperne 15-24, 25-54 og 20-64 som andel af den samlede befolkning i samme aldersgruppe (opdelt eft er køn). 
Kilde:Fællesskabets arbejdsstyr keundersøgelse, Eurostat 
Beskæftigelsesfrekvens som fuldtidsækvivalent 
Definition: Samlet antal arbejdstimer divideret med det gennemsnitlige årlige antal arbejdstimer i fuldtidsjob, beregnet som an del af den samlede population i aldersgruppen 
15-64. 
Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat 
Jobtilfredshed  
Definition: Tilfredsheden med den type arbejde, man har i sit nuværende job, udtrykt som et gennemsnit på en skala fra 1-6. 
Kilde: Det Europæiske Fællesskabs husholdningspanel, Eurostat 
Lønomkostninger pr. enhed udtrykt i faste priser 
Definition: Stigningen i den samlede udgift pr. ansat, tilpasset med arbejdsproduktivitet og BNP-deflator. 
Kilde: ENS95, GD ECFIN 
Arbejdsproduktivitet 
Definition: Den samlede årlige produktion delt med antallet af beskæftigede og arbejdstimer (BNP som KKS pr. ansat/pr. arbejdst ime for EU-15). 
Kilde: ENS95, GD ECFIN 
Overgang til beskæftigelse og uddannelse 
Definition: Arbejdsløses overgang til beskæftigelse og uddannelse fra år n til år n +1. 
Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat 
Tilgang til langtidsarbejdsløshed 
Definition: Andelen af unge/voksne ledige, der bliver ledige i måned x, og som stadig er ledige i måned x + 6/12 uden afbrydels e. 
Kilde: Nationale kilder 
Ungdomsarbejdsløshed  
Definition: Samlede antal unge (15-24) som andel af den samlede population i samme aldersgruppe (opdelt efter køn). 
Kilde: Harmoniseret serie ov er arbejdsløshed, Eurostat. 
Udgifter til arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger 
Definition: Udgifter til aktive/passive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger som procent af BNP. 
Kilde: Eurostat, database over arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger  
Beskæftigelse i nyetablerede virksomheder 
Definition: Antal ansatte i nyetablerede virksomheder (i ) og i stadig eksisterende virksomheder (etableret i år n -3, n-2 og n -1) i forhold til antallet af ansatte i alle aktive 
virksomheder (i år n). 
Kilde: SBS (statistik over erhvervsstrukturer), Eurostat  
 
 89    Beskæftigelsesfrekvens inden for tjenesteydelser 
Definition: Antal ansatte, som arbejder inden for tjenestesektoren (i deres hovedjob), alder 15-64, som procentuel andel af pop ulationen i samme aldersgruppe (opdelt efter 
køn). Kilde: Eurostats kvartalsvise  arbejdsstyrkedata, Eurostat  
Arbejdstid 
Definition: 
1. Det gennemsnitlige normale ugentlige antal arbejdstimer define ret som summen af fuldtidsbeskæftigede arbejdstageres arbejdst imer delt med antallet af 
fuldtidsbeskæftigede arbejdstagere (opdelt efter køn). 
2. Udviklingen i den gennemsnitlige årlige ar bejdstid pr. ansat (opdelt efter køn). 
Kilde:Fællesskabets arbejdsst yrkeundersøgelse, Eurostat  
Overarbejde 
Definition: Antallet af ansatte, hvis faktiske arbejdstimer overs tiger den normale arbejdstid som følge af overarbejde, udtrykt  som procentuel andel af alle ansatte (opdelt efter 
køn). 
Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat  
Ledige job pr. ledig 
Definition: Udviklingen inden for en medlemsstat af forholdet me llem det samlede antal ledige job sammenlignet med det samlede antal ledige. 
Kilde: Nationale data (oversigt over ledige job fra 2004)  
Anvendelse af computere 
Definition: Andelen af arbejdsstyrken, som anvender comput ere hjemme og/eller på arbejdspladsen til arbejdsformål. 
Kilde: Eurobarometerundersøgelse af IKT og beskæftigelsen (2002)  
Virksomhedernes investeringer i uddannelse af voksne 
Definition: Virksomhedernes investeringer i faglig efteruddannelse sammenholdt med lønomkostningerne. 
Kilde: CVTS (Oversigt over faglig ef teruddannelse i virksomheder), Eurostat  
Arbejdskraftreserve 
Definition:Inaktive, som ønsker at arbejde, udtrykt som procentuel andel af den erhvervsaktive befolkning, 15-64, opdelt efter de vigtigste grunde til inaktiviteten (og efter 
køn). Kilde:Fællesskabets arbejdsst yrkeundersøgelse, Eurostat  
Vækst i udbuddet af arbejdskraft 
Definition: Årlige ændringer i udbuddet af arbejdskraft (herunder beskæftigede og ledige i den erhvervsaktive alder 15-64) (opd elt efter køn). 
Kilde: Eurostats kvartalsvise  arbejdsstyrkedata, Eurostat  
Kønsforskelle på beskæftigelses området som fuldtidsækvivalent 
Definition: Forskellen i beskæftigelsesfrekvens målt som fuldtidsækvivalent i procent mellem mænd og kvinder. 
Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat  
Kønsforskelle på beskæftigelsesområdet op delt efter aldersgruppe og uddannelse 
Definition: Forskelle i beskæftigelsesfrekvens mellem mænd og kv inder i procent, opdelt efter aldersgrúppe (15-24, 25-54, 55-64 ) og uddannelsesniveau (folkeskole, 
gymnasial og videregående uddannelse,  i henhold til ISCED-klassifikation). 
Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat  
 
 90    Kønsbestemte lønforskelle (opdeling og tilpasning) 
Definition: 
1. Kønsforskelle med hensyn til løn opdelt efter aldersgruppe og uddanelse (forskelle mellem mænds og kvinders gennemsnitlige b ruttotimeløn som procentuel andel af 
mænds gennemsnitlige bruttotimeløn vedrørende arbejdstagere, der arbejder mere end 15 timer). 
2. Kønsforskelle med hensyn til løn, tilpasset efter sektor, erhverv og alder.  
Kilde: Det Europæiske Fællesskabs husholdningspanel, Eurostat  
Kønsopdeling 
Definition: 
1. Kønsfordeling i erhverv, beregnet som gennemsnitlig national andel af kvinders og mænds beskæftigelse inden for hvert erhver v; sammenlagt udgør forskellene det 
samlede omfang af kønsforskelle udtrykt som en andel af den samlede beskæftigelse (ISCO-klassifikation). 
2. Kønsopdeling inden for sektorer, beregnet som den gennemsnitlige nationale andel af kvinders og mænds beskæftigelse inden fo r hver sektor sammenlagt udgør 
forskellene det samlede omfang af kønsforskelle udtrykt som en andel af den samlede beskæf tigelse (NACE-klassifikation). 
Kilde: Fællesskabets arbejdss tyrkeundersøgelse, Eurostat  
Afhængige ældre 
Definition: Afhængige ældre mænd og kvinder over 75 som andel af alle mænd og kvinder over 75. Opdelt efter: bopæl på specialis erede institutioner, hjælp hjemme (ud 
over familien) og passet af familien. 
Kilde: Nationale data  
Afvigelser på arbejd smarkedet for dårligt stillede grupper 
Definition: Afvigelserpå arbejdsmarkedet (mht. beskæftigelse, le dighed og inaktivitet) for dårligt stillede grupper (såsom hand icappede, etniske minoriteter, indvandrere, 
lavtuddannede, enlige forældre osv.) jf. de nationale defintioner. Kilde: Nationale data  
Implicitte skattetakster for arbejdstagere 
Definition: De samlede skatter for arbejdstagere (personlig indkomstskat plus arbejdstageres og arbejdsgiveres socialsikringsbi drag plus lønskatter) delt med lønmodtagernes 
samlede løn plus lønskat. 
Kilde: OECD, Kommissionen. 
 
 91    BILAG  2: FREMSKRIDT I RETNING MOD MÅLENE  
MÅLENE FRA LISSABON OG STOKHOLM FOR BESKÆFTIGELSESFREKVENSEN: 
Politikkerne skal bidrage til som gennemsnit at nå følgende mål for EU: 
– En generel beskæftigelsesfrekvens på 67 % i 2005 og 70 % i 2010 – En beskæftigelsesfrekvens for kvinder på 57 % i 2005 og 60 % i 2010 – En beskæftigelsesfrekvens på 50 % fo r ældre arbejdstagere (55-64) i 2010. 
Alle nationale mål bør være i overensstemmelse med det forventede resultat på EU-niveau og 
bør tage hensyn til særlige nationale forhold. 
 
Kilde: Eurostats kvartalsvise arbejdsstyrkedata, sammenlignelige årlige skøn på grundlag af Fællesskabets 
arbejdsstyrkeundersøgelse og ENS 95, Eurostat . Beskæftigelsesfrekvenser i medlemsstaterne  
i 1997 og 2002
0 10 20 30 40 50 60 70 80 
B DK D EL  E F IRL I L NL A P FIN S UK EU-15 1997 2002 
Målet fra Lissabon = 70 % i 2010
 
 92     
Kilde: Eurostats kvartalsvise arbejdsstyrkedata, sammenlignelige årlige skøn på grundlag af
Fællesskabets arbejdsstyrkeundersøgelse og ENS 95, Eurostat .Kvinders beskæftigelsesfrekvens i medlemsstaterne i1997
og 2002
01020304050607080
BD K D E LE FI R LI LN L A PF I NSU K E U - 1 5% af kvinderne i den erhvervsdygtige alde r
1997 2002
Målet fra Lissabon > 60 % i 2010
Kilde: Eurostats kvartalsvise arbejdsstyrkedat a, sammenlignelige årlige skøn på grundlag af 
Fællesskabets arbejdsstyrkeundersøgelse og ENS 95, Eurostat . Erhvervsfrekvens for ældre arbejdstager (55-64) i  
medlemsstaterne i 1997 og 2002
0 10 20 30 40 50 60 70 80 
B DK D  EL E  F IRL I L NL A P FIN S UK EU-15 % af populationen 55-64  
1997 2002 
Målet fra Lissabon - 50 %i 2010
 
 93    Nationale mål for beskæftigelsen 
 
MEDLEMS
STAT NATIONALE MÅL 
 
 I ALT KVINDER ÆDRE 
ARBEJDS-
TAGERE ANDRE BEMÆRKNINGER/MÅL 
EU mål 70% i 2010 
67% i 2005 60% i 2010 
57% i 2005 50% i 2010  
Østrig  65 % i 2005  Der er ikke fastsa t andre mål, da målene fra 
Lissabon og Stockholm næsten er nået 
(undtagen for ældre arbejdstagere) 
Belgien Målet for væksten i 
beskæftigelsen for 2007 er 
200 000 nye job 
(beskæftigelsesfrekvens: 
ca. 65 %)   Regionerne har sat deres egne mål for 
beskæftigelsesfrekvensen 
Danmark Målet for væksten i 
beskæftigelsen er 60.000 
nye job i 2010 
(beskæftigelsesfrekvens: 
ca. 75 %)   Alle målene fra Lissa bon/Stockholm er allerede 
nået 
Frankrig 65 % i 2006 
(+ 2 % i forhold til 2002) 60 % i 2006 
(+ 3 % i forhold 
til. 2002) 40 % i 2006 
(+ 5 % i forhold 
til. 2002)  
Finland Vækstmålet for 
beskæftigelsen er 100 000 
nye job i 2007 svarende til 
målet om en 
beskæftigelsesfrekvens på 
75 % i 2010   Der er ikke fastsat andre mål (man har næsten 
opnået målene fra Li ssabon/Stockholm, og med 
hensyn til målet for kvinder, er man allerede 
nået længere) 
Tyskland  
    
Grækenland Vækstmålet for 
beskæftigelsen er 300 000 
nye job i 2008, (hvilket 
giver en 
beskæftigelsesfrekvens på 
62 %) 50 % i 2008  Beskæftigelsen for unge  skal op på 35 % i 2008. 
I 2008 burde ledigheden være nedsat til 6 % for 
alle og 8 % for kvinder 
Italien 58,5 % (2005) 
 46 % (2005) 40 % (2005) Beskæftigelsestallene for 2005 er kun en 
prognose 
Irland    Der er ikke fastsat nogen mål 
Luxem-
bourg    Der er ikke fastsat nogen mål 
 
 94    Neder-
landene  65 % (2010)  Målene fra Lissa bon/Stockholm er allerede nået 
(undtagen for ældre arbejdstagere). Målet for 
etniske minoriteter (54 % i 2005). 
Ungdomsarbejdsløsheden vil ikke være mere en 
to gange gennemsnittet (2010) 
Portugal 67 % (2005) 60 % (2010) 50 % (2010) Målene svarer til regeringens forpligtelse om 
mindst at holde beskæftigelsen på det 
nuværende niveau  
Spanien    Der er ikke fastsat nogen mål 
 
Sverige 80 % (2004) 
(+ 2 % i forhold til. 2002)   Målene fra Lissabon/Stoc kholm er allerede nået. 
Målet for 2004 svarer til aldersgruppen 20-64 
Det 
Forenede 
Kongerige  70 % for enlige 
forældre (2010)  Målene fra Lissabon/Stoc kholm er allerede nået 
 
 95    SPECIFIK RETNINGSLINJE 1: AK TIVERING OG FOREBYGGELSE 
Medlemsstaterne sørger for: 
– at alle arbejdsløse tilbydes en ny start i form af uddannels e, efteruddannelse, 
praktik, et job eller anden form for be skæftigelsesforanstaltning kombineret med 
løbende hjælp til jobsøgning, inden de ha r været arbejdsløse i 6 måneder, når det 
drejer sig om unge, eller i 12 månede r, når det drejer sig om voksne 
– i 2010 deltager 25% af de langtidsledige i aktive foranstaltninger i form af 
uddannelse, efteruddannelse, praktik eller en anden beskæftigelsesforanstaltning, 
og målet er at nå op på gennemsnittet i de medlemsstater, der har de bedste 
resultater. 
Der gives kun oplysninger om de medlemsstater, der har indikatorer i deres nationale 
handlingsplaner. 
Indikatorer for forebyggelse i henhold til den nye definition31 
 Manglende overensstemmelse: 
unge arbejdsløse Manglende overensstemmelse: voksne 
arbejdsløse 
 Mænd Kvinder I alt Mænd Kvinder I alt 
A 82.2 82.1 82.2 81.8 84.3 82.9 
IRL   59.6   49.0 
L 18.4 26.4 22.0 45.5 47.4 46.4 
S 3.1 2.1. 2.6 19.6 15.0 17.4 
UK   0   0 
 
                                                 
31 Andel af unge/voksne arbejdsløse, der bliver arbejdsløse i måned x, og som stadig er arbejdsløse i 
måned x + 6/12, og som ikke har fået tilbudt en ny start f.eks. i form af uddannelse, efteruddannelse, praktik eller et job. Tallene er opdelt efter køn. 
 
 96    Indikatorer for forebyggelse i henho ld til den tidligere definition32 
 Manglende 
overensstemmelse: unge 
arbejdsløse Manglende overensstemmelse: voksne 
arbejdsløse 
 Mænd Kvinder I alt Mænd Kvinder I alt 
B 26.2 24.6 25.4 45.1 46.6 45.9 
DK 76.0 75.0 76.0 57.0 43.0 50.0 
D - 17.5 16.2 - 19.9 18.4 
S 50.8 47.2 49.0 65.6 56.6 61.1 
F 15.8 12.3 14.0 16.7 14.4 15.5 
NL   0   78.0 
P 14.0 12.4 13.0 15.4 14.2 14.7 
FIN 9.1 10.3 9.6 5.9 6.4 6.1 
                                                 
32 Andel af unge/voksne arbejdsløse, som er blevet arbejdsløse i måned x, og som stadig er 
arbejdsløse i måned x + 6/12, og som ikke har fået udarbejdet en individuel handlingsplan 
(omfattende en række aktioner, herunder en individuel vurdering af behov og hjælp med jobsøgning) (tallene opdelt efter køn). 
 
 97    Aktiveringstal for langtidsledige (2002)33 
 Aktivering af 
langtidsledige34 
 M K I alt 
B 32 32 32 
DK 27 20 24 
D 
Unge 
Voksne   
43 
24  
45 
24  
43 
24 
F  
Unge 
Voksne     
36 42 
IRL   32 
L 
Unge 
Voksne   
95 
68  
91 
68  
93 
68 
NL    
A 13 17 14 
FIN   25 
S 54 45 50 
UK   47 
                                                 
33 Langtidsledige defineret som unge, der har været registreret som arbejdsløse i 6 måneder, og 
voksne, der har været registreret som arbejdsløse i 12 måneder. 
34 Antal langtidsledige, der deltager i en aktiv foranstaltning (i form af uddannelse, praktik eller 
anden form for beskæftigelsesforanstaltning) sammenholdt med antallet af langtidsledige (%). 
 
 98    SPECIFIK RETNINGSLINJE 3: TILPASNINGSEVNE 
Målet med politikkerne er især at opnå en væ sentlig nedgang i antallet af arbejdsulykker 
og erhvervssygdomme. 
Arbejdsulykker, nationale mål: 
UK Alle mål skal nås i 2009/2010 (udgangspunkt 1999/2000). 
• Antallet af ulykker med dødelig udgang skal reduceres med 10 %. 
• Antallet af tilfælde af arbejdsrelateret  dårligt helbred skal reduceres med 
20 %. 
• Antallet af mistede dage som følge af  arbejdsrelaterede skader og dårligt 
helbred skal reduceres med 30 %.  
DK Mål for 2005 (udgangspunkt 2000). 
• Antallet af alvorlige ulykker på arbejdspladsen skal reduceres med 15 %. 
• Ensidigt gentaget arbejde skal reduceres med 10 %. 
• Antallet af løft/træk/skub-aktiviteter skal reduceres med 15 %. 
• Antallet af personer med psykosociale  problemer skal reduceres med 5 %. 
F Mål for 2006. 
• Antallet af arbejdsrelat erede ulykker skal reduceres med 15 % generelt. 
• De arbejdsrelaterede ulykker skal reduc eres med 20 % inden for sektorer 
med høj risiko. 
• Antallet af ulykker på vej til og fra arbejde skal reduceres med 20 %. 
• Antallet af personer, som eksponeres for støj, skal reduceres med 20 %. 
EL Mål for 2008. 
• Antallet af arbejdsrelat erede ulykker skal reduceres med 20 % generelt. 
• Antallet af arbejdsrelaterede ulykker skal reduceres med 25 % i sektorer 
med høj risiko. 
P Intet måleår 
• Antallet af arbejdsulykker skal reduceres med 40 %. 
De øvrige medlemsstater fremlagde ikke et mål i den nationale handlingsplan. 
Sammenlignelige data findes ikke på EU-niveau. 
I 2005 bør jobsøgende i hele EU være i stand til at søge alle ledige stillinger, som 
offentliggøres af medlemsstaternes arbejdsformidlinger. 
Alle medlemsstater forpligter sig til at opfylde dette mål i forbindelse med de 
nationale handlingsplaner. 
 
 99    SPECIFIK RETNINGSLINJE 4: MENNESKELIG KAPITAL 
I overensstemmelse med de nationale prioritere de områder vil målet for politikkerne især 
være at nå følgende resultater i 2010: 
– mindst 85 % af de 22-årige i EU skal have afsluttet en gymnasial uddannelse 
– EU's gennemsnit for deltagelse i livslang  læring bør mindst udgøre 12,5 % af 
den voksne erhvervsaktive population (gruppen af 25-64-årige). 
Procentuel andel af 22-årige, som mindst har en gymnasial uddannelse. 
Aldersgruppen 20-24 bruges som stedfortrædende gruppe (2002) 
0102030405060708090100
EL F P I E DB A IRL L EU-
15NL DK S FIN UKEU-mål 2010
 
Procentuel andel af den er hvervsaktive befolkning, som deltager i uddannelse og 
erhvervsuddannelse (2002) 
0510152025
EL F P I E D BA IRL L EU-
15NL DK S FIN UK
 EU Targ et 2010: 12.5%  
 
 100    SPECIFIK RETNINGSLINJE 5: AKTIV ALDRING, MÅLENE FRA 
BARCELONA VEDRØRENDE DEN GENNEMSNITLIGE ALDER VED TILBAGETRÆKNINGEN: 
Målet for politikkerne er i 2010 på EU-niveau at  nå en stigning på 5 år i den effektive 
gennemsnitlige alder for tilbagetrækningen fr a arbejdsmarkedet (vurderet som 59,9 i 
2001
35). I den forbindelse spiller arbejdsmarkedets parter en vigtig rolle. Alle de 
nationale mål bør være i overe nsstemmelse med det forventede  resultat på EU-niveau og 
bør tage hensyn til særlige nationale forhold. 
Gennemsnitlig alder ved tilbaget rækningen fra arbejdsmarkedet 
 2001  200236  Forskel: i alt 
B 56.8 58.5 1.7 
DK 61.6 60.9 -0.7 
D 60.6 60.7 0.1 
EL 59.4 62.6 3.2 
E 60.4 61.5 1.1 
F 58.1 58.8 0.7 
IRL 62.8 62.4 -0.4 
I 59.8 59.9 0.1 
L 56.8 59.3 2.5 
NL 60.9 62.2 1.3 
A 59.2 59.3 0.1 
P 61.8 62.9 1.1 
FIN 61.4 60.5 -0.9 
S 61.7 63.2 1.5 
UK 62 62.3 0.3 
EU-
15 60.4 60.8 
0.4 
Nationale mål for den gennemsnitlige alder for tilbagetrækningen fra 
arbejdsmarkedet: 
Frankrig:  den gennemsnitlige alder ved tilbagetrækningen øges med 1,5 år,  og ældre 
arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens øges med 5 % i 2008. 
Finland : alderen ved tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet øges med 2-3 år i 2010 . 
Portugal:  Målet for 2006 er at fastholde den nuværende gennemsnitlige alder ved 
tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet på 62. 
                                                 
35 I det følgende ændret til 60,5 år. 
36 Foreløbige tal. 
 
 101    SPECIFIK RETNINGSLINJE 6: LIGESTILLING 
Medlemsstaterne fremmer gennem et samlet  tiltag, der kombinerer integrering af 
ligestillingsaspektet og specifikke politiske aktioner, kvinders arbejdsmarkedsdeltagelse, 
ligesom der skal opnås en væsentlig mindskelse af kønsforskelle på 
beskæftigelsesområdet37, på arbejdsløshedsområdet og med hensyn til løn i 2010 . 
MEDLEMS-
STATER KØNSFORSKELLE PÅ ARBEJDSLØSHEDSOMRÅDET 
DEN NUVÆRENDE SITUATION OG NATIONALE MÅL 
% (år 2002) Kønsforskelle (kvinder - mænd) NATIONALE MÅL   
EU-mål En væsentlig mindskelse af kønsforskellene  inden for arbejdsløshedsområdet i 2010  
Østrig 0.4    
Belgien 1.6    
Danmark 0.2    
Frankrig 2.1 Antallet af langtidsledige kvinder skal reduceres  
med 5 %   
Finland 0    
Tyskland -0.4    
Grækenland 8.4 Kvinders arbejdsløshedstal sænkes til under 10 % i 
2006 og 8 % i 2008   
Italien 5.2    
Irland -0.6    
Luxembourg 1.8    
Nederlandene 0.5    
Portugal 1.9 Kønsforskellene på arbejdsløshedsområdet 
reduceres med en tredjedel i 2005/2006   
Spanien 8.4    
Sverige -0.8    
Det Forenede 
Kongerige -1.1    
EU-15 1.8    
 
                                                 
37 Jf. tabel 2. 
 
 102    Kønsforskelle på arbejdsløshedsområdet 1998-2002
-4-2024681012
Austria
Belgium
Denmark
France
Finland
Germany
Greece
Italy
Ireland
Netherlands
Portugal
Spain
Sweden
United Kingdom
EU-15
Kilde: Harmoniserede rækker, Eurostat%1998
2002
 
 103     
MEDLEMS-
STATER  
KØNSBESTEMTE LØNFORSKELLE38 
DEN NUVÆRENDE SITUATION OG NATIONALE MÅL 
 
% (år 2000) I ALT DEN PRIVATE 
SEKTOR DEN OFFENTLIGE 
SEKTOR NATIONALE MÅL 
 
EU.mål En væsentlig mindskelse af kønsbestemte lønforskelle i alle medlemsstater i 
2020  
Østrig 20 24 14  
Belgien 12 15 -  
Danmark 15 16 13  
Frankrig 13 - - De kønsbestemte lønforskelle 
reduceres med en tredjedel 
mellem 2003 og 2010 
Finland 17 15 25  
Tyskalnd 21 24 20  
Grækenland 15 22 9  
Italien 6 15 0  
Irland 19 23 15  
Luxembourg - - -  
Nederlandene 21 26 19  
Portugal 8 28 -17  
Spanien 15 23 3  
Sverige 18 16 18  
Det Forenede 
Kongerige 21 26 18  
EU-15 16 22 11  
 
                                                 
38 Forskel mellem mænds og kvinders gennemsnitlige bruttotimeløn som procentuel andel af mænds 
gennemsnitlige bruttotimeløn (for lønmodtagere med 15 + timers arbejde). 
 
 104    Kønsbestemte lønforskelle 1997-2000
0510152025
Austria
Belgium
Denmark
France
Finland
Germany
Greece
Italy
Ireland
Netherlands
Portugal
Spain
Sweden
United Kingdom
EU-15%1997
2000
Kilde: Det Europæiske Fællesskabs husholdningspanel
 
 105    NATIONALE MÅL FOR BØRNEPASNING 
Medlemsstaterne bør fjerne hindringer for kvinders deltagelse på  arbejdsmarkedet og bør tilstræbe børnepasning for mindst 90 % af 
alle børn mellem 3 år og den skolepligtige alder i 2010 og mi ndst 33 % af alle børn under 3 år , under hensyntagen til efterspør gslen 
efter børnepasningsmuligheder og i overensstemme lse med nationale modeller for børnepasning. 
Land: Nyeste tal for 0-3-årige Nyeste tal for børn mellem 3 år og den skolepligtige alder Nationalt mål 
EU-MÅL 33 % i 2010 90 % i 2010  
Østrig 0-3år 
Børnepasningsinstitution (KTH)  
2002: 8,8 % ; 2001: 7,81 % (61,6 % for 3-årige)) 3-6 år 
Børnepasningsinsitution (KTH)
 
2002: 81,6 % , 2001: 78,43 %  - 
Belgien 0-3år 
Belgien  
2002: 28,3 % ; 2001: 28,0 % 
Flandern  
2002: 32,0%; 2001: 31,4 % 
Vallonien  
2002: 23,8 %; 2001: 23,.8% 3-6 år 
Belgien, Flandern og Vallonien  
2002: 100 % 
2001: 100 % Flandern: 10 000 nye børnehavepladser i 
tidsrumme 2000 - 2004; 1 400 nye 
pasningsmuligheder efter skoletid vil blive 
oprettet i 2003-2004 
 
Tyskland 0-3 år  
1998:  
Tyskland 7,.0 %; de vestlige delstater 2,8 %; 
de østlige delstater 36,3 % 3-6,5 år 
1998:  
Tyskland 89,5 % -de gamle delstater 8,.8 %; -de nye delstater 111,8 %  
 
 106    Danmark 6 måneder - 2 år 
Dagpleje, fritidsordninger m.v.  
2002: 68 % ;2001: 67 %; 2000: 66 % 3-5 år 
Dagpleje, fritidsordninger m.v.  
2002: 94 %; 2001: 93 %; 2000: 93 % - 
Spanien Børn inden skoleundervisning  
0-2 år : 11 % 
3 år: 92,.9 % Børn inden skoleundervisning  
4-5 år : 100 %  
Finland 0-2 år (2001) 
Heldagspasningsordninger : 26,1 % 
-dagplejecenter 11,6 % -familiepleje 11,7 % 
-andre ordninger med betaling 1,.3 % 
-andre ordninger, gratis 1,5 % 3-6 år (2001) 
Heldagspasningsordninger
: 61,3 % 
-dagplejecenter 43,5 %; familiedagp leje 15,.4 %; -andre ordninger 
med betaling 1,1 % -andre ordninger, gratis 1,3 % 
Pasning om eftermiddagen: 10,.6 %  
-ordninger med betaling 4,8 %; ordninger, gratis 0,6 % 
-ingen pasningsordninger (?) 5,2 % - 
 
 107    Frankrig 2001:  
Offentlige vuggestuer (crè ches collectives): 
6,7 % (0-3 år) 
Vuggestuer med inddragelse af forældrene 
(crèches parentales): 1,4 % (0-3 år) 
Hjemmepasningsordninger (crèches 
familiales): 1,3 % (0-6 år) 
Børnehaver (jardins d’enfant): 0,3 % (2-6 år) 
Pasningsordninger (halte garderies): 1,6 % (0-
6 år) 
Dagplejemødre(assistantes maternelles): 20,6 
%  Jf. række 1. Øget børnepasningsdækning i 2010 i 
overensstemmelse med målene i retningslinjerne 
 
Grækenland - - Øget børnepasningsdækning i 2010 i 
overensstemmelse med målene i retningslinjerne 
Irland - Børn under den skolepligtige alder 
-73 000 familier (42,5 % af alle familier) er afhængige af 
børnepasning uden for familien 
-23 000 familier er afhængig af slægtninge, der ikke får betaling 
herfor 2003: Antallet af børnepasningsordninger øges 
med 30 %; 450 nye pladser 
2006:Antallet af børnepasningspladser øges med 
50 %: 800 nye pladser 
Italien 0-2 år 
Offentlig børnepasning: 6,5 % 
Andre former for pasning: 0,6 % 3-5 år 
Børnehaveklasser: 98 % - 
 
 108    Luxembourg 0-4 år 
Vurggestuer: 9,98 % 4-12 år 
Fritidsordninger: 5,87 %  
Nederlandene 0-2 år (2001) 
Vuggestuer eller dagplejemor: 22,5 % 2-4 år (2001) 
Fritidsordning, vuggestuer og dagplejemor: 82,5 % 
-fritidsordning: 60 % 
4-12 år (2001) Fritidsordninger og/eller ferieordninger: 7 %  
 
Portugal 0-3 år 
Pasning inden den skolepligtige alder  
2002: 16,3 % 
2001: 16,0 % 2000: 14,6 % - 2006: en dækning med børnepasningsordninger 
på 20 % for de 0-3-årige 
2010: en dækning for børnehaveklasser på 90 % 
for de 3-5-årige 
Sverige 1-3 år 
Alle pasningsmuligheder for børn under den 
skolepligtige alder og vuggestuer/børnehaver  
Offentlige: 61,2 % 
Private:11,8 % Pasning for børn under den skolepligtige alder:
 
Offentlige ordninger: 54 % Private:11 % 
Vuggestuer/børnehaver:
 
Offentlige: 7,2 % 4-5 år 
Alle pasningsmuligheder for børn under den skolepligtige alder og 
børnehaver:  
Offentlige: 76,7 % ; private:14,8 % 
Pasning for børn under den skolepligtige alder:  
Offentlige: 69 % ; private:14 % 
Børnehaver:  
Offentlige: 7,7 % ;private: 0,8 % 
6-9 år 
I alt pasning efter skoletid: offentlig : 68,5 %; privat 6,1 % - 
 
 109    Private: 0,8 % Fritidsordninger:  
Offentlige: 67 %; private: 6 % Børnehaver
: Offentlige: 1,5 %; private: 0,1 % 
Det Forenede 
Kongerige 0-2 år 
Formel og uformel pasning 27,6 % 
 3-4 år 
Formel og uformel pasning 58,1 % 
Udelukkende formel pasning 29,4 % 
Udelukkende uformel pasning 8,9 %; udelukkende familiepleje 3,6 
% 
5-14 år 
Formel og uformel pasning 23 %; udelukkende formel 10,8 % 
Udelukkende uformel 46,9 %; kun pasning i familien 19,3 % 2004: I alt 1,6 mio. børnepasningspladser:  
børnehaveundervisning for alle 3-årige 
2006: Etablering af yderligere 250 000 pladser  
 
 
 
 110    SPECIFIK RETNINGSLINJE 7: UGUNSTIGT STILLEDE GRUPPER 
Målet for politikkerne vil især være i 2010 at nå: 
– et gennemsnit i EU på højst 10% for pe rsoner, der forlader skolen tidligt 
– et markant fald i hver medlemsstat i fo rskellen mht. arbejdsløshed mellem ugunstigt 
stillede grupper og andre arbejdstagere i henhold til de nationale mål og definitioner 
– et markant fald i hver medlemsstat af fo rskellen mht. arbejdsløshed mellem EU-
borgere og borgere fra tredjelande i henhold til de nationale mål. 
Andelen af personer, der forlader skolen tidl igt - målt som procentuel andel af de 18-24-
årige, med folkeskoleuddannelse eller lavere niveau, som ikke er under uddannelse (2002). 
05101520253035404550
NL A F S B D F IRL DK EL L EU-
15IEP U KEU-mål 2010 10 %
 
 111     
MEDLEMS-
STATER NATIONALE MÅL 
 Personer, der 
forlader skolen 
tidligt Indvandrere og etniske 
minoriteter Handicappede Andre grupper eller 
mål 
EU-mål Max 10 % i 2010    
Østrig     
Belgien     
Danmark  3,5 % af de offentligt 
ansatte bør være 
indvandrere eller stamme 
fra lande uden for 
Vesteuropa og 
Nordamerika   
Frankrig Antallet af personer, 
der forlader skolen 
tidligt, reduceres med 
10 000 på 5 år 
 90 % af målgruppen 
indvandrere bør 
underskrive en 
integrationskontrakt i 
2005  Antallet af personer, der 
kommer i arbejde efter 
langtidsarbejdsløshed, 
skal øges med 2 % hvert 
år 
Individuel vejledning af 
alle jobsøgende inden for 
den første måned af 
registreringen i 
tidsrummet 2003-2005 
Antallet af personer, der 
kommer ud af 
arbejdsløsheden eller 
minimumsindslusnings-
ydelsen (RMI), skal øges 
i tidsrummet 2003-2005 
Finland     
Tyskland  
    
Grækenland    Den procentuelle andel 
af personer, der risikerer 
fattighed og social 
udstødelse, skal, efter at 
social 
overførselsindkomst er 
medregnet, nedsættes til 
EU-gennemsnittet i 2008 
 
 112    Italien     
Irland  Alle omrejsende folk 
skal følge 
folkeskoleunder-
visningen, og 
overførselsandelen af 
omrejsende folk til 
folkeskolens højste 
klasser øges til 95 % i 
2004 Ansættelse af 
handicappede i den 
offentlige sektor 3 % 
 Fjernelsen af 
langtidsarbejdsløsheden, 
så snart forholdene gør 
dette muligt, men under 
alle omstændigheder 
senest 2007 
Luxembourg     
Nederlandene Mål om nedsættelse 
af antallet af personer, 
der forlader skolen 
tidligt, med 30 % i 
2006 og med 50 % i 
2010 Mål om en 
erhvervsfrekvens for 
etniske minoriteter på 54 
% i 2005   
Portugal Antallet af 18-24-
årige, der forlader 
skolen tidligt, 
reduceres til 35 % i 
2006 og 25 % i 2010  Erhvervsfaglig 
uddannelse af 13 000 
handicappede og 
socioprofessionelle 
integreringstiltag i 2004 50 000 personer følger 
programmer vedrørende 
det sociale 
arbejdsmarked i 2004 
Spanien     
 
 
 
 113    SPECIFIK RETNINGSLINJE 8: DET SK AL KUNNE BETALE SIG AT ARBEJDE 
Målet for politikkerne er at opnå  en markant nedsættelse af høje marginalska tter i 2010 og i 
givet fald at mindske skattebyrden for la vtlønnede arbejdstagere under hensyntagen til 
nationale forhold. 
Marginal skatteprocent:39 
 2000 2001 2002 
A : 74.8 72.0 
B : 88.8 91.3 
D : 87.9 88.4 
DK : 91.2 90.7 
E : 81.3 81.7 
EU-15 : : : 
F : 80.6 83.4 
F : 86.8 84.0 
EL : 79.4 80.8 
IRL : 72.6 73.4 
I : 59.6 59.9 
L : 87.6 86.7 
NL : 85.2 84.8 
P : 87.7 87.0 
S : 87.3 87.1 
UK : 70.4 70.3 
Kilde: OECD-Kommissionen 
                                                 
39 Marginalskatten på arbejdsindtægter under hensyntagen til den samlede virkning af øgede skatter og 
fradrag i ydelser, hvis man påtager sig et job. Beregningerne tager hensyn til den samlede virkning af 
skatter og ydelser for indtægterne hos en person, der går fra arbejdsløshed til beskæftigelse. Denne indikator er en af de aftalte strukturindikatorer (lang liste). 
 
 114    Skattekile for ar bejdsomkostninger40:  
  1998 1999 2000 2001 2002 
A 41.5 41.6 40.1 39.7 39.9 
B 51.1 51.0 49.9 49.1 48.9 
D 47.5 47.0 46.5 45.5 45.9 
DK 40.4 41.3 41.2 40.6 40.4 
E 35.1 32.6 32.8 33.4 33.9 
EU-15 40.3 39.1 38.6 37.7 37.8 
FIN 44.0 42.6 42.4 41.0 40.4 
F 42.5 40.3 39.6 38.4 37.8 
EL 35.1 34.3 34.3 34.3 34.3 
IRL 23.4 21.5 18.1 17.3 16.6 
I 44.4 44.1 43.3 42.8 42.7 
L 28.9 29.5 30.4 28.8 27.3 
NL 39.2 40.2 40.6 36.8 37.2 
P 30.7 30.2 30.4 29.5 29.5 
S 49.3 48.7 47.9 46.8 45.9 
UK 28.5 25.8 25.3 24.5 24.7 
                                                 
40 Forholdet mellem indkomstskatten plus sociale arbejdstager- opg arbejdsgiverbidrag, herunder lønskat, 
minus kontante ydelser delt med lønomkostningerne for en enlig lønmodtager med en løn på 67 % af den gennemsnitlige løn.. 
 
 115    SPECIFIK RETNINGSLINJE 10: REGIONALE FORSKELLE 
Derudover har nogle medlemsstater fastsat et mål for en mindske lse af regionale forskelle, 
selv om dette ikke specifikt er krævet i retningslinjerne. 
EL • En indikator for regionale forskelle (der  er ikke givet n ogen definition) bør 
forbedres fra de nuværende 9,6 % for Grækenland til 7 % i 2008 (EU-15 er i 
øjeblikket 11,4 %). 
• BNP pr. indbygger i regionerne bør i 2008  ikke ligge under 65 % af EU-
gennemsnittet i nogen græsk region. 
• Arbejdsløshedsprocenten i regionerne bør  ikke ligge mere end 3 % over det 
nationale gennemsnit. 
F • I 85 dårligt stillede byområder: 
 Antallet af jobsøgende reduceres med en tredjedel i 2008.  
 Arbejdsløshedsniveauet sænkes til  omgivende byområders niveau. 
• I de oversøiske regioner (DOM): 
 En stærkere udvikling af erhvervslivet end i den europæiske del af Frankrig 
 Mindskelse af forskelle i arbejdsløsheden. 
UK • I 30 lokale forvaltningsområder med de laveste beskæftigelsesfrekvenser: disse 
skal ligge tættere på den genere lle beskæftigelsesfrekvens i UK.