KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 31.05.1995 
KOM(95) 333 endelig udg. 
GRØNBOG 
OM DE PRAKTISKE FORANSTALTNINGER 
I FORBINDELSE MED INDFØRELSEN AF 
DEN FÆLLES VALUTA 
(forelagt af Kommissionen) 

FORORD 
En fælles valuta i Europa 
Ved århundredskiftet skal der kun være én fælles valuta i Europa, og den skal være stærk 
og stabil. Det var, hvad Europas ledere og befolkning ønskede, da de undertegnede og 
derefter ratificerede traktaten om Den Europæiske Union. 
Overgangen til en fælles valuta er et kompliceret og politisk ømtåleligt anliggende, der må 
forberedes med den største omhu. Ifølge traktaten er det i løbet af anden fase i 
gennemførelsen af Den Økonomiske og Monetære Union, som startede den 
1. januar 1994, at der skal banes vej for den endelige og uigenkaldelige fastlåsning af 
valutakurserne senest den 1. januar 1999. 
Traktaten går imidlertid ikke i detaljer med hensyn til, hvordan det skal ske. Den 
fastsætter blot, at ECU'en1 "hurtigt" skal indføres som fælles valuta, når valutakurserne er 
blevet uigenkaldeligt fastlåst. Denne grønbog er et indlæg i debatten om, hvordan man 
bedst kan gøre det. 
Konvergenskriteriernes betydning 
Nødvendigheden af at fa en debat i gang om de tekniske spørgsmål må ikke overskygge 
betydningen af økonomisk konvergens. Økonomisk konvergens er selve kernen i traktaten 
og desuden en nødvendig forudsætning for en stærk og stabil fælles valuta, der skal være 
mindst lige så stærk som den stærkeste nationale valuta. I traktaten opstilles der fire 
kriterier for denne konvergens, og det ene af dem - kriteriet for de offentlige finanser - er 
centreret om såvel budgetunderskud som offentlig gæld. 
Disse fire kriterier fungerer både som nøgleindikatorer for en sund økonomisk forvaltning 
og som det objektive grundlag for politiske beslutninger. De må overholdes til punkt og 
prikke, både før og efter overgangen til den fælles valuta. 
Traktaten har fastlagt procedurer for, hvordan disse kriterier skal opfyldes, og sanktioner 
for manglende opfyldelse af dem. Det er den eneste måde, hvorpå man kan sikre, at den 
monetære union kommer til at bygge på et solidt grundlag af varig karakter. Det er også 
den eneste måde, hvorpå man kan sikre det stabile makroøkonomiske miljø i Europa, som 
er nødvendigt for at bane vej for hurtigere vækst og øget beskæftigelse. 
Ordet "ECU" bruges her på samme måde som i traktaten. Af hensyn til 
befolkningens accept af den fælles valuta er det vigtigt, at spørgsmålet om dens 
benævnelse ikke kommer til at lægge hindringer i vejen for det tekniske 
forarbejde. Det er et spørgsmål, som man om fornødent kunne drøfte på 
politisk plan. 
i 
Man er igennem de seneste to år nået et godt stykke længere på vejen mod opfyldelsen af 
disse kriterier, navnlig på inflations- og renteområdet. Men som helhed er konvergens­
situationen endnu ikke tilfredsstillende, specielt ikke hvad de offentlige finanser angår, og 
her må medlemsstaterne gøre en større indsats. 
Relationerne mellem medlemsstater i og uden for den monetære union 
Ikke i alle lande vil det lykkes at skabe tilstrækkelig konvergens inden for den fastsatte 
frist. Det er en situation, som der udtrykkeligt er taget højde for i traktaten, der giver 
medlemsstaterne mulighed for at arbejde hen imod den monetære union med forskellige 
hastigheder. De lande, der ikke kan være med fra starten, vil fortsat deltage i økonomi- og 
finansministrenes møder i Rådet og i Den Europæiske Centralbanks Generelle Råd, hvor 
de hele tiden vil blive tilskyndet til at arbejde videre på at opfylde betingelserne. 
Desuden er der to medlemsstater, der har en undtagelsesklausul, som giver dem mulighed 
for selv at afgøre, om de vil være med i den monetære union. 
Et yderst ømtåleligt spørgsmål, som bør afklares hurtigst muligt, drejer sig om det 
fremtidige forhold mellem de medlemsstater, der er med, og dem, der står udenfor. Man 
er nødt til at undersøge, hvordan man sikrer, at det indre marked kan fortsætte med at 
fungere under overgangsfasen. Det er nødvendigt at sikre stabile relationer mellem de to 
landegruppers valutaer, og det må overvejes til bunds, hvilken mekanisme der skal 
iværksættes efter tredje fases begyndelse. 
Overgangen til den fælles valuta 
Denne grønbog giver ikke noget svar på spørgsmålene om, hvem der skal være med i den 
monetære union og hvornår. Det er spørgsmål, som kun kan besvares af Det Europæiske 
Råd, og det vil de blive, når tiden er inde. Men når den tid kommer, hvor stats- og 
regeringscheferne skal træffe afgørelse om overgangen til den fælles valuta, må de have en 
sikker viden om, hvordan det skal ske. 
Arbejdet med at finde de rigtige svar på disse spørgsmål indgår i en løbende proces, der 
startede for mange år siden, og som har accelereret med de meget brede høringer, der har 
fundet sted igennem de seneste måneder, og som vil blive videreført, indtil man har 
konsulteret alle, der er i direkte berøring med de spørgsmål, som endnu ikke er fuldt 
afklaret. Denne grønbog er et meget vigtigt stadium i denne proces, men den er kun et 
stadium. 
Under udarbejdelsen af denne grønbog har Kommissionen bestræbt sig på hverken at 
overvurdere eller undervurdere de vanskeligheder, der ligger fortin os. Risikoen ved at 
overbetone vanskelighederne ligger i, at det kunne give indtryk af hjælpeløshed eller intern 
splittelse, og ved at nedtone problemerne løber man en risiko for at virke diktatorisk og 
søge at gennemtvinge en holdning helt ned i den mindste detalje, også om spørgsmål, der 
helt klart kræver mere tilbundsgående overvejelser. Der er mange punkter, der endnu ikke 
•1 A. 
er afklaret, og de må bringes på plads, når tiden er inde. De løsninger, der vælges, må 
være afbalancerede og i særdeleshed udelukke enhver risiko for forvridninger mellem 
banker, finanscentre og lande. 
Grønbogens tre ambitioner 
Denne grønbog tager sigte på at stimulere fremskridt med hensyn til: 
at reducere usikkerheden, som er den største og den vigtigste af alle de 
omkostninger, der er prisen for overgangen til den fælles valuta. Man kan tænke 
sig forskellige scenarier, der har hver deres fordele og ulemper. De må bedømmes 
ud fra kriterier, som undertiden kan være indbyrdes modstridende - såsom 
mulighed for at vinde accept i befolkningen, effektivitet, fleksibilitet, pragmatik, 
respekt for. traktaten, troværdighed omkring hele processen. Grønbogen tilstræber 
ikke at give det ideale, endegyldige svar, men præsenterer et referencescenario 
med den retlige detailregulering, der bliver nødvendig 
at skabe øget bevidsthed omkring de centrale elementer i det arbejde, der skal 
gøres. Grønbogen opstiller en liste over de tekniske spørgsmål, der skal afklares 
at vinde befolkningens accept og støtte i alle processens faser, som en nødvendig 
forudsætning for succes. Grønbogen peger på, hvordan en informationsstrategi 
kunne udformes, og understreger, at der endnu er et stort planlægningsarbejde 
tilbage. Det er nødvendigt at skabe en fælles impuls, som der kan handles efter på 
en måde, der er afpasset efter den forskelligartede situation i de enkelte 
medlemsstater. 
Et trefaset referencescenario 
Selv om grønbogen dækker et bredt spektrum, er det uden tvivl dens referencescenario, 
der vil tiltrække sig størst opmærksomhed. Uden at gå i detaljer kan nævnes, at 
overgangen til den fælles valuta i dette scenario opdeles i følgende tre faser: 
stats- og regeringscheferne træffer i Rådet afgørelsen om at indføre den fælles 
valuta 
senest et år derefter træder Den Økonomiske og Monetære Union i kraft med 
uigenkaldeligt fastlåste valutakurser. Ifølge scenariet skal "en kritisk masse" af 
finansielle aktiviteter i løbet af denne fase overgå til den fælles valuta på basis af en 
fælles pengepolitik og emission af nye offentlige papirer, hvilket er de to signaler, 
markederne afventer 
overgangen skal være afsluttet senest tre år efter, med indførelse af sedler og 
mønter og andre betalingsmidlers overgang til den fælles valuta. 
ni 
Kommissionen mener, at dette scenario, der er baseret på en "kritisk masse", for 
øjeblikket fremstår som den mest afbalancerede måde, hvorpå man kan opfylde alle de 
ovennævnte betingelser for en vellykket overgang. 
En proces med alle institutioner impliceret 
Denne grønbog udgør kun et bidrag til gennemførelsen af traktatens bestemmelser om 
indførelse af den fælles valuta - den er ikke afslutningen på denne proces, som vil få 
afgørende betydning for hele det europæiske folks fremtid. Alle institutioner har en rolle at 
spille i denne proces, alt efter deres respektive kompetence. Det er nødvendigt at 
samarbejde herom, og samarbejdet må være konstruktivt. 
Det Europæiske Monetære Institut far en meget vigtig rolle at spille. Det skal navnlig 
have eneansvaret for udformningen af de nye pengesedler og for brugen af de nye 
pengepolitiske instrumenter, ligesom det skal opstille principperne for Det Europæiske 
System af Centralbankers fremtidige kompetence. 
I centrum for hele dette arbejde står Rådet. Det er Rådet, der skal træffe den endelige 
afgørelse om de foranstaltninger, der må træffes for at sikre en hurtig indførelse af den 
fælles valuta. 
Som EU's eneste folkevalgte institution bør Europa-Parlamentet inddrages heri i fuldt 
omfang. Det har en særlig vigtig rolle at spille, når det drejer sig om at bringe den fælles 
valuta ud til borgerne. 
Medlemsstaterne har også vigtige opgaver at udføre på mange forskellige områder, bl.a. 
med hensyn til at informere borgerne, tilpasse deres lovgivning og sikre, at deres 
administration, specielt den del af den, der har ansvaret for finanspolitikken, træffer de 
fornødne tekniske foranstaltninger. Det er et arbejde, der vil tage tid, og det må derfor 
påbegyndes snarest muligt. 
Konklusion 
I befolkningens øjne har troværdigheden omkring ØMU helt klart lidt skade under den 
økonomiske afmatning og den valutauro, vi har oplevet igennem de sidste tre år. 
Opinionsundersøgelserne viser fortsat et generelt, om end beskedent, flertal for en fælles 
valuta, men der er store forskelle fra det ene land til det andet. 
Behovet for en stærk og stabil fælles valuta er imidlertid i dag større end nogensinde før. 
Det er Kommissionens faste overbevisning, og den er kun blevet bestyrket af den seneste 
tids udvikling. 
-1 C 
Tiden er nu inde til at træffe konkrete foranstaltninger for at virkeliggøre de mål, der er 
fastlagt i traktaten. Med udsendelsen af denne grønbog har Kommissionen ønsket at yde 
sit bidrag hertil og opfordre alle de direkte implicerede, både institutioner, regeringer og 
den private sektor, til at skride til værks. Jo før der skabes konvergens mellem medlems­
staternes økonomier, desto hurtigere vil den usikkerhed, der fortsat består, blive bort­
vejret. Jo før banker og virksomheder går i gang med at forberede sig, desto større fordele 
vil de få - det så man jo tydeligt i forbindelse med det indre marked. 
Samtidig er der også behov for at bringe de europæiske borgere til at forstå den sande 
værdi af deres nye valuta og overbevise dem om, at den vil give Europa stabilitet, vækst 
og velfærd. Og det kræver, at der sættes målbevidst ind på at informere klart, enkelt og 
åbent. 
d 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
Indledning 
Første del Overgangsscenariet 
Kapitel I - Kriterier for valg af scenario 
1. Gennemførlighed 
2. Overholdelse af traktaten og processens troværdighed 
3. Enkelthed, fleksibilitet og lave omkostninger 
4. Andre scenarier 
Kapitel II - Et referencescenario for overgangen til den fælles valuta 
1. FASE A: Lanceringen af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) 
2. FASE B: Det faktiske ikrafttrædelsestidspunkt for ØMU og etableringen af 
en kritisk masse af aktiviteter i ECU 
3. FASE c: Den endelige overgang til den fælles valuta 
Anden del De forskellige aktørers rolle 
Kapitel 1 Bank-og finanssektoren 
2. 
3. 
Kapitel II 
2. 
3 
Kapitel I LI Banksektoren 
Betalingssystemer 
Kapitalmarkederne 
De offentlige myndigheder 
Offentlige myndigheder som ledere og igangsættere 
Fællesskabets institutioner 
De nationale offentlige myndigheder 
Virksomheder 
Fastlæggelse af en overgangsstrategi: en vigtig afgørelse for 
virksomhederne 
ECU'ens konsekvenser for virksomhederne 
<n e. 
Kapitel IV - Forbrugerne 
1. Forbrugerne bør forberedes på ændringen 
2. Den praktiske betydning for forbrugerne 
3. Forbrugerbeskyttelse 
Tredje del De retlige rammer om ECU'en 
ECU'en og dens nationale benævnelser i FASE B 
Status som lovligt betalingsmiddel 
3. Kontinuitet i kontraktforhold 
4. Afrunding 
5. Retlige spørgsmål i relation til pengesedler 
Fjerde del Oplysning 
Kapitel I - To hovedmålsætninger: skabe folkelig opbakning og sætte 
skub i de tekniske forberedelser 
Kapitel II - Informationsudfordringen 
1. Skepsis og manglende oplysning 
2. Uensartet støtte 
Kapitel III - Oplysningskampagnens opgave 
1. Fra grønbogens offentliggørelse til starten på FASE A 
2. Fra FASE A og fremefter 
3. Organisation 
Kapitel IV - Opfølgning af grønbogen 
Gennemgang af de operationelle konklusioner 
<J 
INDLEDNING 
1. Inden århundredets slutning vil Den Europæiske Union have en stærk og stabil 
fælles valuta. Befolkningerne og deres politiske ledere har ved undertegnelsen og derefter 
ratificeringen af traktaten om Den Europæiske Union vist, at det er det, de vil. 
Den Økonomiske og Monetære Union er en central del i denne traktat, som sigter på at 
konsolidere freden og velstanden, der fra begyndelsen har været hovedmålene for 
opbygningen af Europa. 
En fælles valuta er i dag, hvor samhandelen mellem medlemsstaterne tegner sig for 60% af 
deres samlede handel, en logisk og væsentlig forudsætning for at virkeliggøre det indre 
marked og liberalisere kapitalbevægelserne. 
I de seneste år har den uacceptable stigning i arbejdsløsheden og vanskelighederne som 
følge af recessionen samt de alt for store eller uberettigede fluktuationer på valuta- og 
kapitalmarkederne svækket fremskridtene hen imod Den Økonomiske og Monetære 
Union. Visse befolkningsgrupper er kommet i tvivl. Og også i økonomiske og finansielle 
fagkredse har der været sat spørgsmålstegn ved, om den fælles valuta er ønskelig, 
troværdig og gennemførlig. 
Unionen ville bedre kunne have modstået disse vanskeligheder, hvis der havde eksisteret 
en fælles valuta. Denne opfattelse vinder stadig større tilslutning, og det styrker 
medlemsstaternes engagement over for traktaten om Den Europæiske Union; nu gælder 
det om at overbevise den brede offentlighed. 
Den fælles valuta kan ikke uden videre indføres ved et påbud oppefra. Europa er nemlig 
dybt forankret i demokratiets principper, og derfor må et historisk skridt af en sådan 
rækkevidde nødvendigvis afspejle et folkeligt ønske. De europæiske institutioner skal 
garantere den åbenhed og gennemsigtighed, der er en forudsætning for en udvikling, som 
vil påvirke os alle i hverdagen. 
Formålet med Kommissionens grønbog er at bidrage til, at europæerne far tillid til deres 
. valuta, og at de fuldt ud medvirker til dens indførelse. 
AB 
Det giver anledning til tre kategorier af spørgsmål: 
• Hvorfor den fælles valuta? Hvilke fordele vil den give europæerne? Hvad kan man 
være bange for? 
• Hvad siger traktatens bestemmelser om Den Økonomiske og Monetære Union? 
• Hvorfor er det nødvendigt med en grønbog i dag? Hvordan kan den virkelig blive 
nyttig? Hvilke spørgsmål - og svar - er relevante for Unionens borgere, 
forretningsverdenen, bankerne og de offentlige myndigheder, dvs. alle de aktører, 
der er involveret i overgangen til den fælles valuta? 
Den fælles valuta, en stabilitets- og velstandsfaktor 
2. Den voksende integration af de europæiske økonomier nødvendiggør en højere 
grad af monetær koordination i en situation, der kendetegnes ved, at ordningerne med 
faste valutakurser forsvinder og verdensøkonomien globaliseres. 
Etableringen af Det Europæiske Monetære System repræsenterede det første skridt i 
denne retning. Men uroen på valutamarkederne i de seneste år har vist, at det er 
nødvendigt at gå videre. 
Kun den fælles valuta og det stabile miljø, den kan skabe, vil give europæerne følgende 
mange praktiske fordele: 
det indre marked vil blive mere effektivt, når først den fælles valuta er indført 
vækst og beskæftigelse vil blive stimuleret 
meromkostningerne som følge af eksistensen af flere europæiske valutaer vil forsvinde 
den internationale stabilitet vil blive styrket 
øget fælles monetær selvstændighed for medlemsstaterne. 
Et væsentligt supplement til det indre marked 
3. Hvis det indre marked skal fungere tilfredsstillende, må valutakursjusteringer, 
gennem deres uforudsigelige virkninger på rentabiliteten, ikke fa lov til at forstyrre 
handelen eller investeringerne. En valutakursjustering kan, selv om den er beskeden, 
væsentlig ændre balancen i en kontrakt mellem to europæiske virksomheder og samtidig 
påvirke borgernes relative velstand og forbrugernes købekraft. Kun en fælles valuta, der 
omfatter det størst mulige antal medlemsstater, kan beskytte virksomheder og 
enkeltpersoner mod sådanne forstyrrelser. 
Den vil også for første gang give mulighed for at foretage en ægte sammenligning af 
priserne på varer og tjenester på tværs af grænserne. Dette vil være en fordel for såvel 
forbrugerne som virksomhederne, idet konkurrencen vil blive skærpet og samhandelen 
stimuleret inden for det indre marked. 
En stimulans for vækst og beskæftigelse 
4. Den fælles valuta vil fremme investeringerne og beskæftigelsen på to måder: 
• fordi den bygger på et solidt økonomisk grundlag, hvor offentlige underskud er 
under kontrol og prisstabilitet sikret. Dette vil skabe handel, forbedre 
ressourceallokeringen, tilskynde til øget opsparing, øge væksten og i sidste instans 
skabe mere beskæftigelse og højere levestandard 
• fordi Den Europæiske Centralbank får midlerne til at løse sin hovedopgave, dvs. at 
sikre prisstabilitet og monetær stabilitet i Europa. Denne klart definerede opgave, 
ECB's uafhængige status og dens styrke vil skabe tillid på markedet, og denne 
tillid vil bidrage til at sænke rentesatserne, navnlig de lange rentesatser. Dette er 
særlig ønskeligt for små og mellemstore virksomheder. 
En omkostningsdæmpende faktor 
5. Transaktionsomkostningerne (omkostninger i forbindelse med valutatransaktioner 
eller omkostninger i forbindelse med kurssikring) vil helt forsvinde i en monetær union. 
Disse transaktionsomkostninger er langt fra ubetydelige: de anslås til at udgøre 0,3-0,4% 
af Unionens bruttonationalprodukt, dvs. 20-25 mia. ECU. 
Alle skal betale dem. For eksempel: en privatperson rejser ud af sit hjemland med 
1 000 mark, francs eller pund på lommen og besøger derefter hvert enkelt EU-land. Hver 
gang han overskrider en grænse, veksler han sine penge til valutaen i det land, han 
besøger. Når han kommer hjem, vil han have mindre end 500 mark, francs eller pund eller 
enhver anden europæisk valuta uden at have købt noget som helst. 
Et bidrag til international stabilitet 
6. Den Europæiske Union er verdens førende handelsmagt. Dens valuta vil naturligt 
blive en af de vigtigste internationale valutaer på lige fod med dollar eller yen. 
Europæerne vil i voksende omfang blive i stand til at betale deres import fra tredjelande 
med deres egen valuta. Europæiske virksomheder vil i voksende omfang blive i stand til at 
fakturere deres eksportprodukter i deres egen valuta. De vil blive i stand til at kalkulere 
rentabiliteten af deres investeringsprogrammer på et sundt grundlag og således sikre 
beskæftigelsen. 
Med en internationalt anerkendt valuta vil Europa også blive bedre i stand til, sammen 
med partnerne USA og Japan, at medvirke til at skabe større stabilitet i det internationale 
valutasystem. 
Øget fælles monetær selvstændighed 
7. For nogle betyder overgangen til den fælles valuta tab af national monetær 
selvstændighed. Men hvor stor autonomi har den nationale pengepolitik i Europa? Med 
frie kapitalbevægelser mellem indbyrdes afhængige økonomier er en selvstændig 
pengepolitik ikke længere en troværdig option. Medlemsstaterne vil blot miste et 
prærogativ, som de i praksis ikke kan udnytte. Ved i fællesskab at styre ØMU's monetære 
politik vil de deltagende centralbanker udøve en ny slags fælles monetær selvstændighed -
et delt, men effektivt ansvar for en af verdens stærkeste valutaer. 
Hvad kan man være bange for 
8. En fælles valuta betyder uigenkaldeligt fastlåste valutakurser. Nogle frygter, at 
valutakursinstrumentet ikke kan anvendes til at overvinde særlige vanskeligheder, som 
deres land måtte komme ud for. Dette instrument giver imidlertid kun - ofte midlertidig -
hjælp under særlige omstændigheder. I de fleste tilfælde kan sådanne vanskeligheder bedre 
løses eller afbødes gennem andre kanaler, som medlemsstaterne i vid udstrækning fortsat 
vil have ansvaret for, f.eks. budgetpolitik eller arbejdsmarkedets virkemåde. Traktaten 
understreger derfor behovet for en høj grad af konvergens og princippet om en åben 
markedsøkonomi med fri konkurrence. I tilfælde af vanskeligheder som følge af 
ekstraordinære omstændigheder, som en medlemsstat ikke er herre over, er der imidlertid i 
henhold til traktaten mulighed for på visse betingelser at yde finansiel bistand fra 
Fællesskabet, som Rådet træffer beslutning om. 
Afsnit 2 
Traktaten om Den Europæiske Union giver et sundt og klart defineret 
grundlag for Den Økonomiske og Monetære Union 
9. Traktaten: 
• sigter på at etablere den fælles valuta som en af de mest stabile valutaer i verden 
• etablerer økonomiske og monetære beslutningstagningscentre, som er stærke og 
afbalancerede 
• opstiller et mål for den fælles valuta i overensstemmelse med de historisk set 
bedste resultater 
• fastsætter en præcis og realistisk tidsplan for at opnå dette mål. 
ECU'en vil blive en af de stærkeste valutaer i verden 
10. Hvis den monetære union skal blive troværdig og stærk, skal den kun bestå af 
lande, der er styret godt økonomisk. Til dette formål har medlemsstaterne forpligtet sig til 
at forbedre deres økonomiske situation med henblik på at komme på linje med 
medlemsstaterne med den bedste udvikling. Dette er konvergensbegrebet. 
For at vurdere om graden af konvergens er tilstrækkelig, opstiller traktaten regler for god 
styring, der skal følges. Det er konvergenskriterierne, som faktisk svarer til principperne 
for en sund økonomisk politik, for så vidt angår inflation, rentesatser, valutakursstabilitet 
og offentlige underskud og offentlig gæld. 
Hvis den fælles valuta skal blive solid, skal disse kriterier nøje overholdes, ikke blot for at 
indtræde i tredje fase, men også for varigt at deltage i den monetære union. Traktaten 
fastsætter procedurer, som kan medføre finansielle sanktioner, og den giver 
markedskræfterne ("no bail out") mulighed for at tilskynde de medlemsstater, der ikke 
opfylder kriterierne, til at gøre det. 
Institutionerne i en økonomisk og monetær union 
11. Den sunde styring af ØMU skal være permanent: overholdelse af kriterierne er 
ikke blot en test for at blive godkendt som medlem, men en vedvarende forpligtelse for 
medlemsstaterne til at fastholde en økonomisk politik, der bidrager til at skabe en holdbar 
vækst og beskæftigelse og opretholde købekraften. 
ØMU bygges på to fundamenter: en stærk satsning på samordning af de økonomiske 
politikker (Rådet af økonomi- og finansministre) og en uafhængig monetær institution 
(ESCB). 
Rådet (økonomi- og finansministrene) er ansvarligt for at fastlægge de overordnede 
retningslinjer i den økonomiske politik; det disponerer over midler til at lægge pres på de 
deltagende lande for at få dem til at opfylde deres budgetforpligtelser. Der er desuden 
ingen mulighed for betingelsesløs støtte ("bail out"). 
Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB), der består af medlemsstaternes 
centralbanker og Den Europæiske Centralbank (ECB), er uafhængigt: det kan hverken 
modtage instrukser fra medlemsstaterne eller de europæiske institutioner. ECB formulerer 
frit Unionens monetære politik, og dens opgave er at garantere prisstabilitet. 
En fælles valuta er et fælles mål 
12. Den fælles valuta bør til sidst dække hele det indre marked. Nye medlemmer af 
Unionen skal også overholde de relevante bestemmelser i traktaten om Den Europæiske 
Union, således som det har været tilfældet for Østrig, Finland og Sverige. 
Ikke alle medlemsstater vil have opnået en tilstrækkelig grad af økonomisk konvergens, 
når ØMU starter. Traktaten åbner derfor mulighed for forskellige integrationsrytmer. De 
medlemsstater, der ikke opfylder kriterierne fra starten, vil fuldt ud deltage i alle de 
procedurer (multilateral overvågning, uforholdsmæssigt store underskud), der er udformet 
for at lette deres deltagelse senere. Deres centralbankchefer vil blive medlemmer af ECB's 
Generelle Råd. Medlemsstaterne med dispensation vil behandle deres økonomiske og 
monetære politik som et spørgsmål af fælles interesse i de kompetente organer i Unionen. 
De vil dog ikke deltage i beslutningstagningen, for så vidt angår den faktiske styring af 
den fælles valuta. 
Da traktaten blev undertegnet, ønskede Det Forenede Kongerige og Danmark at 
forbeholde sig ret til ikke at deltage i den monetære union, og Danmark har siden meddelt, 
at det ikke vil deltage. Denne undtagelse ("opt-out") blev godkendt af de andre 
kontraherende parter. Dette betød, at disse to medlemsstater kunne ratificere traktaten og 
dermed tiltræde alle dens bestemmelser, inklusive protokol nr. 10, ved hvilken 
medlemsstaterne forpligter sig til ikke at modsætte sig overgangen til den fælles valuta. 
Traktaten fastsætter en præcis og realistisk tidsplan 
13. Anden fase af Den Økonomiske og Monetære Union begyndte den 1. januar 1994. 
Fra dette tidspunkt fik ECOFIN-Rådet nye instrumenter til sin rådighed for at fremme 
konvergensen: 
• hvert forår godkender det de overordnede retningslinjer for den økonomiske 
politik, der fastsætter de fælles mål med hensyn til inflation, offentlige finanser, 
valutakursstabilitet og beskæftigelse 
• det diskuterer medlemsstaternes økonomiske politikker på grundlag af nationale 
konvergensprogrammer (i hvilke hvert land opstiller en flerårig strategi for at 
opfylde kriterierne hurtigst muligt) og Kommissionens rapport om konvergens 
• det træffer afgørelse om, hvilke lande der har et uforholdsmæssigt stort underskud, 
og retter henstilling til hvert enkelt land om de foranstaltninger, der er nødvendige 
for at afhjælpe situationen. Hvis disse henstillinger ikke følges, kan det beslutte at 
offentliggøre dem, et skridt, der kunne have en betydelig politisk virkning og en 
betydelig virkning på markedet. 
I 1994 oprettedes også Det Europæiske Monetære Institut. Som forløber for Den 
Europæiske Centralbank skal EMI styrke centralbanksamarbejdet og samordningen af de 
nationale monetære politikker. Det skal træffe de forberedelser, der er nødvendige for at 
etablere ESCB, for at formulere en fælles monetær politik og for at indføre en fælles 
valuta i tredje fase af ØMU, inkl. forberedelsen af pengesedler. På alle disse områder er 
der allerede gjort betydelige fremskridt. 
På det møde, der skal holdes i slutningen af 1996, skal Rådet, i sin sammensætning af 
stats- eller regeringschefer, træffe afgørelse om, hvorvidt et flertal af medlemsstaterne 
opfylder betingelserne for at starte på den monetære union. Denne afgørelse træffes med 
kvalificeret flertal. Hvis afgørelsen er positiv, og hvis Rådet finder det hensigtsmæssigt, vil 
det fastsætte datoen for indledning af tredje fase. 
Tredje fase vil under alle omstændigheder senest starte den 1. januar 1999. Overgangen til 
en fælles valuta vil være automatisk på dette tidspunkt for de lande, der opfylder 
kriterierne, uanset hvor mange lande der er tale om. 
På det tidspunkt vil den monetære union være en realitet, valutakurserne mellem de 
nationale valutaer og ECU'en vil være uigenkaldeligt fastlåst. Den Europæiske 
Centralbank vil blive operationel og formulere den fælles monetære politik; ECU'en vil 
blive en selvstændig valuta; ECU'ens værdi over for andre valutaer, f.eks. dollar og yen, 
vil blive fastsat på valutamarkederne. Det har medlemsstaterne ibrpligtet sig til og derefter 
ratificeret på demokratisk vis. Og det er køreplanen i traktaten om Den Europæiske 
Union. 
Under disse omstændigheder, hvorfor er der da behov for en grønbog? 
Afsnit 3 
Grønbogen vil reducere usikkerheden 
14. Om mindre end fire år vil ØMU'en være en realitet. Det er nu på tide at indlede 
den endelige fase i det forberedende arbejde og at afgøre sammen med alle involverede 
aktører, hvordan indførelsen af den fælles valuta skal forberedes. Det er ikke et spørgsmål 
om, "hvem" der skal deltage og "hvornår", men "hvordan" dette vil ske. 
Nu gælder det om at inspirere og ikke om at diktere. 
Grønbogen lægger op til en åben og interaktiv proces 
15. Denne holdning fremgår først og fremmest af, at man har valgt at komme med en 
grønbog. Formålet med grønbogen er at opstille en liste over de spørgsmål, som 
indførelsen af den fælles valuta rejser. Den forsøger nødvendigvis ikke at besvare dem alle 
på en detaljeret og definitiv måde. Kommissionen ønsker derimod, at den vil blive benyttet 
som et referencedokument og diskussionsgrundlag af alle dem, der berøres af indførelsen 
af den fælles valuta (medlemsstaterne, Europa-Parlamentet, EMI, centralbanker, banker, 
virksomheder, forbrugere og andre). 
Intensive høringer har i de seneste uger givet Kommissionen mulighed for tydeligere at 
identificere forventninger og bindinger. Denne interaktive proces må fortsætte og 
intensiveres. 
For at vurdere de bindinger, som processen er underkastet, nedsatte Kommissionen en 
uafhængig ekspertgruppe med Cees Maas som formand, og denne gruppe har haft en lang 
række høringer med de berørte faglige kredse. De konklusioner, som gruppen foreløbig 
har draget, offentliggøres samtidig med grønbogen. De gav mulighed for at foretage en 
bedre vurdering af den tekniske gennemførlighed af overgangen til den fælles valuta. 
Grønbogen kombinerer således en detaljeret redegørelse for de spørgsmål, som 
indførelsen af en fælles valuta rejser, med en præsentation af Kommissionens synspunkter 
9 
på nogle af disse spørgsmål og udpeger også de områder, hvor det fortsat er nødvendigt 
med yderligere høringer. Når Kommissionen fremsætter sine egne synspunkter, gør den 
det med sigte på at få hele processen til at fungere gnidningsløst. Kommissionen tager det 
fulde ansvar for de præferencer, den giver udtryk for, og den er fortsat åben over for 
yderligere diskussioner og høringer med henblik på at finde de bedste løsninger. 
Grønbogen tjener tre formål 
16. For det første sigter den på så vidt som muligt at fjerne den usikkerhed, der 
fortsat hersker om overgangen til den fælles valuta. Usikkerhed er den første faktor, der 
påvirker omkostninger og risici: for at banksektoren, det offentlige og virksomhederne 
kan træffe forberedelser til at gennemføre de nødvendige investeringer, må de vide hvor 
de står. 
På det politiske plan kunne behandlingen af grønbogens konklusioner på Det Europæiske 
Råds møde i Cannes være en lejlighed for medlemsstaterne til på ny at bekræfte deres 
engagement over for tidsplanen i traktaten og bidrage til de nødvendige forberedelser for 
at overholde tidsplanen. 
Valutabrugerne kræver et referencescenario og retssikkerhed for at iværksætte de 
forberedelser, der er nødvendige. Dette behandles henholdsvis i første og tredje del af 
grønbogen med henblik på at finde den mest hensigtsmæssige metode i samarbejde med 
alle interesserede parter. 
17. For det andet tager den sigte på at vise den tekniske gennemførlighed af 
overgangen til den fælles valuta. Formålet med grønbogen er at præsentere de vigtigste 
spørgsmål, der opstår i forbindelse med indførelsen af den fælles valuta, således at de 
åbent kan diskuteres og blive bedre forstået. På denne måde er den et svar på det 
oplysningsbehov, som nogle aktører i den private sektor ofte har gjort opmærksom på for 
at fa Kommissionen til at gøre mest muligt for at afklare de praktiske foranstaltninger i 
forbindelse med indførelsen af den fælles valuta. 
10 
18. For det tredje definerer grønbogen nogle mulige veje for at fremme 
offentlighedens accept af overgangen til den fælles valuta. I fjerde del beskrives den 
oplysningskampagne, der er nødvendig for at vise de europæiske borgere fordelene ved 
den fælles valuta og for at forberede alle til de praktiske foranstaltninger i forbindelse med 
indførelsen af ECU. Hvis de foreslåede tekniske foranstaltninger vedtages i rette tid, skulle 
det sikre en ordnet og gnidningsløs overgang. En hensigtsmæssig forberedelse vil bidrage 
til at fjerne den tvivl, der måtte findes, særlig i de medlemsstater, hvor den nationale 
valutas nuværende styrke gør det vanskeligere at acceptere overgangen. Tilslutning fra 
alle er en væsentlig forudsætning for at gøre den monetære union til en succes. 
Ovennævnte formål bestemmer strukturen i grønbogen: 
Førstedel: Overgangsscenariet 
Anden del: De forskellige aktørers rolle 
Tredje del: De retlige rammer for ECU'en 
Fjerdedel: Oplysning. 
11 
Første del - Overgangsscenariet 
12 
Kapitel I 
Kriterier for valg af scenario 
19. Ifølge traktaten skal der ske en "hurtig" indførelse af ECU'en som fælles valuta, 
når den tredje fase i opbygningen af den monetære union indledes, det vil sige, når 
omregningskurserne er fastlåst uigenkaldeligt, og ECU'en er blevet en selvstændig valuta. 
Med udgangspunkt heri har Kommissionen udformet et referencescenario, der opfylder de 
tre kriterier, der skønnes at være af afgørende betydning for valget af scenario, nemlig 1) 
gennemførlighed, 2) overholdelse af retsreglerne og processens troværdighed samt 3) 
enkelthed, fleksibilitet og lave omkostninger. 
Afsnit l 
Gennemførlighed 
20. I mange henseender vil man opnå den mest tilfredsstillende overgang, hvis alle 
sektorer går over til den fælles valuta samtidig ved indledningen af tredje fase. Denne 
tilgang kaldes det umiddelbare "big bang". 
Det er imidlertid nu blevet klart, at denne løsning skaber uoverstigelige problemer. 
Traktatens fædre har i en vis udstrækning forudset dette, idet de i forbindelse med 
overgangen har valgt ordet "hurtig" og ikke "umiddelbar". Der er tale om to typer 
problemer: 
• Overgangen kræver forberedelse. Overgangen til den fælles valuta vil påvirke 
dagligdagen for flere hundrede millioner forbrugere og borgere, titusindvis af 
virksomheder, specielt med hensyn til deres regnskabssystemer (se anden del) og 
alle offentlige forvaltninger, enten økonomisk eller på anden måde. Erfaringen 
viser, at man i god tid før overgangen skal lancere en omfattende oplysnings­
kampagne, der skal løbe over flere år, hvis overgangen skal blive en succes (se 
fjerde del). 
• Tekniske forandringer kræver tid. EMI mener på nuværende tidspunkt, at 
pengesedlerne først vil være færdigproduceret tre år efter, at deres tekniske 
13 
karakteristika er fastlagt. Møntfremstillingen må ifølge de ansvarlige direktører 
forventes at tage lige så lang tid. 
Det er også anført, at en periode på flere år vil være nødvendig for bankerne til at tilpasse 
deres styrings- og informationssystemer og for automatproducenterne til at omstille deres 
automater. 
Det er nu almindeligt accepteret, at de nødvendige forberedelser ikke kan sættes i gang, 
før Rådet har besluttet at gå over til ØMU. Den fælles valuta kan derfor ikke indføres i 
fuldt omfang på førstedagen af tredje fase. 
Afsnit 2 
Overholdelse af traktaten og processens troværdighed 
21. Da der i traktaten direkte henvises til ECU'en som en selvstændig valuta og til en 
hurtig indførelse af den fælles valuta, skal et tilstrækkeligt stort antal aktiviteter efter 
Kommissionens opfattelse gennemføres ved brug af den fælles valuta allerede ved 
indledningen af tredje fase. 
Denne holdning afspejler også den holdning, der er fremherskende blandt aktørerne på 
finansmarkederne, der mener, at myndighedernes politiske vilje skal omsættes til 
beslutninger, der skal ledsage den uigenkaldelige fastlåsning af valutakurserne. 
Kommissionen mener derfor, 
• at den Europæiske Centralbank og det Europæiske System af Centralbanker skal 
føre pengepolitik og valutakurspolitik i en fælles valuta, og 
• at regeringerne under hensyntagen til de tekniske begrænsninger på markedet 
hurtigst muligt skal omlægge de offentlige gældsudstedelser til den fælles valuta. 
14 
Disse to trin afspejler tydeligvis balancen mellem de monetære og økonomiske bestem­
melser i traktaten. De udgør komplementerende signaler, der skal vise de politiske og 
monetære myndigheders fælles beslutsomhed. Hvis et af trinene manglede, kunne der 
sættes spørgsmålstegn ved processens troværdighed. 
En af konsekvenserne kunne blive, at investorerne stærkt ville foretrække værdipapirer i 
de valutaer, der før indførelsen af den monetære union i særlig grad havde ry for at være 
stabile, selv om der ville være indtruffet en ny situation, hvor valutakurserne var fastlåst 
uigenkaldeligt, og genfinansieringsvilkarene var de samme. En sådan udvikling kunne fa 
konsekvenser for både kursernes indbyrdes udvikling på lang sigt og de finansielle centres 
indbyrdes position inden for den monetære union. 
Afsnit 3 
Enkelthed, fleksibilitet og lave omkostninger 
22. Man må ikke løse de tekniske problemer i forbindelse med overgangen til den 
fælles valuta ved at skabe meningsløse, uforståelige og dyre komplikationer for borgerne, 
forbrugerne og virksomhederne. Erfaringen viser, at et positivt udfald bedst opnås ved at 
vælge en proces, som et flertal finder enkel og klar. 
Det betyder primært, at omlægninger af de forskellige betalingsformer (sedler og mønter, 
checks, kort, overførsler, betalingsordrer) skal ske i ro og orden samt på en enkel måde. 
Kravet om enkelthed må imidlertid ikke føre til rigorisme. Der er brug for fleksibilitet, 
f.eks. 
• nar en kategori af valutabrugere er meget uensartet. Del gælder især for 
virksomheder. De Heste ønsker sikkert at tilpasse sig den fælles valuta gradvist, 
men dem, der er stærkt involveret i EU-intern handel, vil nok finde det fordelagtigt 
at omlægge deres finansstyring på et tidligt tidspunkt i processen. Nogle 
internationale koncerner anvender allerede i dag ECU-kurven som intern 
måleenhed. 
• når det er muligt og ønskeligt at lade konkurrencen og markedskræfterne få frit 
spil, især med hensyn til de tjenesteydelser, som bankerne vil tilbyde deres private 
kunder inden den generelle omlægning. 
15 
Afsnit 4 
Andre scenarier 
23. Der er blevet fremlagt andre scenarier end det nedenfor anførte, men de opfylder 
efter Kommissionens mening ikke i samme grad ovennævnte kriterier. Et generelt og rent 
efterspørgselsstyret scenario ville feks. medføre større kompleksitet og højere omkost­
ninger, især for banksektoren. 
24. En gradvis overgang har imidlertid de fleste af de fordele, der er ved et 
umiddelbart "big bang", især med hensyn til enkeltheds- og omkostningskriterierne. Alle 
aktører og banker, selv de mindste, ville blive stillet lige, og enhver form for dualt 
regnskabssystem ville være udelukket. Det er nogle af grundene til, at et sådant scenario 
foretrækkes i mange forskellige kredse og stadig diskuteres. 
Der kan imidlertid fremsættes en række kommentarer til dette scenario: 
• Det er ikke a priori i overensstemmelse med traktatens bestemmelser, som taler 
om en hurtig indførelse af ECU'en. 
• Det sikrer ikke, at den troværdighed, der er forbundet med en udbredt brug af 
ECU'en inden for bank- og finanssektor, skabes lige fra begyndelsen. 
• Det medfører, at spørgsmål vedrørende offentlighedens accept af og fortrolighed 
med den fælles valuta udskydes. 
Selv om der er andre løsningsmuligheder, har Kommissionen som følge heraf valgt på 
dette trin at fokusere på ét bestemt referencescenario, der efter Kommissionens mening 
bedst opfylder ovennævnte kriterier. 
16 
Kapitel II 
Et referencescenario for overgangen til den fælles valuta 
25. Kommissionen fremlægger i dette kapitel et referencescenario til debat og 
uddybning. Overgangsscenariet er et afgørende element i de praktiske foranstaltninger 
vedrørende overgangen til den fælles valuta. Det skal give aktørerne den sikkerhed, de har 
brug for, når de skal træffe de investeringsbeslutninger, der er så afgørende for en 
gnidningsløs overgang. Kommissionen ønsker ikke at vælge en rigorøs løsning, men at 
finde den mest passende tilgang i samarbejde med de interesserede parter og i 
overensstemmelse med deres beføjelser. 
Overgangen skal være så kort som mulig for at reducere risikoen for, at der opstår 
forvirring, hvilket i givet fald vil svække processens troværdighed og mindske aktørernes 
beslutsomhed med hensyn til at gennemføre processen. Overgangen skal ske i nøje 
definerede faser, hvor der i hver enkelt fase skal ske betydelige fremskridt. Under 
overgangen skal man minimere omkostningerne ved at undgå ordninger, der kræver 
omkostningstunge overgangsforanstaltninger, som hurtigt bliver overflødige. Endelig skal 
overgangen vække tillid i offentligheden og give den enkelte mulighed for at blive 
fortrolig med den fælles valuta. 
26. Der foreslås et trefaset referencescenario i overensstemmelse med traktatens 
bogstav, ånd og logik: 
• Lanceringen af Den Økonomiske og Monetære Union (FASE A) 
• Det faktiske ikrafttrædelsestidspunkt for ØMU og etableringen af en kritisk masse 
af aktiviteter i ECU (FASE B) 
• Den endelig overgang til den fælles valuta (FASE C). 
17 
Det vil være lettere at sikre en gnidningsløs overgang, hvis de foranstaltninger, der gælder 
for de enkelte faser, om muligt træffes forud for planen. Med henblik på at overbevise 
forskellige valutabrugere om, at ØMU er nært forestående, skal de involverede offentlige 
myndigheder (Rådet, Kommissionen, Det Europæiske Monetære Institut/Den Europæiske 
Centralbank, medlemsstaterne) hurtigst muligt udsende helt klare signaler herom. 
FASE A: Lanceringen af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) 
27. Starten på FASE A er kendetegnet ved Rådets beslutning om at gå over til den 
monetære union i overensstemmelse med proceduren i traktaten (artikel 109J og 109L). 
Formålet med denne fase er at træffe de nødvendige beslutninger og foranstaltninger med 
henblik på at gå over til ØMU i FASE B. Det mest betydningsfulde element er oprettelsen 
af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB), Den Europæiske Centralbank (ECB) 
og udnævnelsen af ECB's direktion. ESCB/ECB skal i samarbejde med banker og 
finansieringsinstitutter begynde at indføre de operationelle instrumenter, der er 
nødvendige, hvis man skal kunne føre penge- og valutakurspolitik i ECU lige fra 
begyndelsen af den efterfølgende fase. Ifølge foreliggende skøn skulle disse forberedelser 
kunne afsluttes inden for en periode på højst tolv måneder, hvormed varigheden af 
FASE A er fastlagt. 
28. For at sætte uigenkaldeligt skub i processen skal Rådet som en del af beslutningen 
om at gå over til den monetære union fastsætte, hvornår den fælles valuta skal være 
indført i fuldt omfang (senest fire år efter starten på FASE A). 
29. Kommissionen mener desuden, at følgende foranstaltninger skal træffes ved 
begyndelsen af FASE A: 
• Den retlige ramme for indførelsen af den fælles valuta ved starten på FASE B 
skal opbygges og omfatte betingelserne for at anvende den nye valuta i forskellige 
sektorer, dens forhold til nationale valutaer, kontinuiteten i kontraktforhold og 
retlige forpligtelser samt bestemmelser, der skal gør det muligt for finans- og 
skattemyndigheder at kræve visse betalinger foretaget i ECU lige fra starten på 
FASE B 
• De særlige kendetegn ved og tekniske specifikationer for sedler og mønter 
skal fastlægges, således at automater og informationssystemer kan tilpasses 
ECU'en. Beslutningen om at igangsætte produktionen af ECU-sedler og 
-mønter skal træffes af de ansvarlige myndigheder. 
• Der skal etableres en national styringsstruktur til overvågning af overgangen til 
den fælles valuta. Heri indgår alle involverede valutabrugere (regeringen, 
centralbanken, den private sektor, forbrugerne). Der fastlægges i den forbindelse 
en handlingsplan for, hvordan den offentlige administration tilpasses på nationalt 
og lokalt plan. Der skal på EU-plan foretages en eller anden form for 
koordinering. 
• Der skal i alle medlemsstater udarbejdes en omstillingsplan for bank- og 
finanssektoren, hvori det fastlægges, hvor hurtigt og i hvilket omfang sektoren skal 
foretage den tekniske tilpasning. Det skal i en sådan plan specificeres, hvilke 
tekniske foranstaltninger der er nødvendige for at sikre en gnidningsløs omstilling 
(kapitalmarkederne og deres infrastruktur - notering, afregning, levering, 
registrering - erhvervsbetalingssystemer). 
Denne pakke af foranstaltninger bør udformes på forhånd, og nogle af foranstaltningerne 
bør ganske givet vedtages i god tid før starten på FASE A. I denne fase skal de private 
aktører på frivilligt grundlag fortsat træffe deres egne forberedelser til overgangen til den 
fælles valuta. 
U2 
FASE B: Det faktiske ikrafttrædelsestidspunkt for ØMU og 
etableringen af en kritisk masse af aktiviteter i ECU 
30. I henhold til traktaten kendetegnes starten på FASE B ved, at Rådet fastlåser 
omregningskurserne for de deltagende valutaer, og at ESCB overtager ansvaret for den 
fælles monetære politik. ECU'en ophører med at være defineret som en kurv af valutaer 
og bliver en selvstændig valuta. De nationale valutaer kan erstatte ECU'en i fuldt omfang 
og er dermed forskellige benævnelser for den fælles valuta. Fastlåsningen af omregnings­
kurserne påvirker ikke i sig selv ECU'ens værdi. Kurv-ECU'ens omregningskurs over for 
ECU'en som selvstændig valuta er 1:1. De officielle valutamarkeder for de deltagende 
nationale valutaer forsvinder fuldstændigt. 
3 1. Denne fase markerer, at ØMU's tredje fase er indledt, og bør ikke vare mere end 
højst 3 år. For at styrke ØMU's troværdighed og understrege dens uigenkaldelige karakter 
19 
er det efter Kommissionens opfattelse vigtigt at sætte fart på indførelsen af den fælles 
valuta ved umiddelbart at fastlægge en kritisk masse af aktiviteter i ECU. Denne kritiske 
masse vil blive skabt ved, at man i bank- og finanssektoren foretager en første omstilling, 
hvorefter man inden for de følgende højst tre år skal afslutte omstillingen af de resterende 
transaktioner og systemer. 
32. Definitionen af den kritiske masse af ECU-aktiviteter skal præciseres i de 
kommende måneder i samarbejde med banksektoren og EMI, der som institution har 
ansvaret for at udforme rammen for den monetære politik. Kommissionen ser imidlertid 
gerne, at definitionen bliver så bred som muligt og kommer til at omfatte penge- og 
valutakurspolitik, interbank-, penge-, kapital- og valutamarkederne samt nye offentlige 
gældsudstedelser og erhvervsbetalingssystemer: 
• Penge- og valutakurspolitikken i ECU. Kommissionen mener, at den fælles 
monetære politik lige fra begyndelsen af denne fase skal fastlægges og gennem­
føres i den fælles valuta. ESCB skal gennemføre alle transaktioner med aktører, 
der indgår i den monetære politik (nationale centralbanker, banker), i ECU. Det 
kommer til at berøre alle instrumenter i tilknytning til den monetære politik, dvs. 
refinansiering, markedsoperationer og mere generelt korte transaktioner. ESCB 
skal på tilsvarende måde udelukkende gennemføre transaktioner over for 
tredjelandes valutaer (dollar, yen) i ECU. Afregningen af pengetransaktioner vil 
ske via TARGET-systemet for realtidserhvervsbetalinger, som EMI vil sørge for 
at gøre operationelt inden udgangen af 1996. 
• Nye offentlige gældsudstedelser. Nye gældsudstedelser i den offentlige sektor skal 
lige fra begyndelsen af FASE B denomineres i ECU i det omfang, det er teknisk 
muligt. De udstedelser, som det vil være mest hensigtsmæssigt at denominere i 
ECU, er dem, der er rettet til institutionelle investorer eller forfalder efter starten 
på FASE C. Private udstedere kan vælge at følge en tilsvarende fremgangsmåde. 
• Interbank-, penge-, kapital- og valutamarkederne. En globalisering medfører, at 
alle markeder, der påvirkes af den fælles monetære politik, skal kunne arbejde i 
ECU lige fra starten på FASE B. Denne omstilling omfatter primært skat­
kammerbeviser, obligationer og heraf afledte instrumenter. Alle aktører på disse 
markeder (banker, investeringsselskaber, forsikringsselskaber, institutionelle 
investorer, mellemmænd) skal arbejde i ECU ligesom de dermed forbundne 
markedssystemer (notering, afregning, levering, registrering) 
Se anden del, kapitel 1, afsnit 2. 
20 
• Bruttoafregningssystemerne. TARGET og ECU Bank Association's private 
system vil kunne behandle store betalinger i ECU. 
33. Etableringen af en kritisk masse af aktiviteter i ECU vil fa mange forskellige 
konsekvenser for de større grupper valutabrugere. Man vil fortsat anvende de nationale 
valutaer i forholdet mellem bankerne og de fleste af deres kunder (virksomheder, 
forbrugere); En hvilken som helst privat aktør kan imidlertid frit beslutte at foregribe 
overgangen til den fælles valuta. 
34. Bankers og finansieringsinstitutters overgang til den fælles valuta sker via en 
fælles penge- og valutakurspolitik, markedstransaktioner og de dermed forbundne 
afregningssystemer. Den kritiske masse omfatter primært veldefinerede og homogene 
markedsaktiviteter, som let kan identificeres og behandles efter uafhængige procedurer. 
De andre informations- og styringssystemer skal lægges om i FASE B i overensstemmelse 
med omstillingsplanen. Der skal i den forbindelse anvendes en decentraliseret tilgang, der 
koordineres af de ansvarlige myndigheder. Inden for detailbankvirksomhed vil 
omstillingen først finde sted, efter at de nationale betalingssystemer er blevet tilpasset, 
hvilket skyldes karakteren af de pågældende transaktioner, der er meget omfattende i 
antal, men ikke i værdi. 
35. De offentlige forvaltninger vil i overensstemmelse med den handlingsplan, som 
er vedtaget i den nationale styringsstruktur under den foregående fase, spille en ledende 
rolle i FASE B. Det skal være muligt at betale visse skatter i ECU. Mere generelt kan 
større offentlige udgifter på et så tidligt tidspunkt som muligt denomineres og om muligt 
betales i ECU, ligesom statsbudgettet kan forelægges i ECU. Desuden skal de offentlige 
forvaltninger indlede en informationskampagne. 
36. Andre private virksomheder end bankerne kan om muligt gennemføre nogle af 
deres transaktioner i ECU. Virksomheder, der er stærkt involveret i international handel, 
kan i FASE B måske med fordel helt eller delvis lægge deres transaktioner over i ECU. 
Andre virksomheder vil måske være mindre tilbøjelige til at foregribe overgangen til den 
fælles valuta. 
37. Forbrugerne vil i FASE B fortsat anvende deres nationale valuta, idet der kun i 
begrænset omfang vil være ECU-denominerede betalingsmidler til rådighed. Konkur­
rencen og den offentlige efterspørgsel vil imidlertid måske få nogle af de private aktører til 
at introducere en række tjenesteydelser i ECU. Denne udvikling er dog betinget af, at de 
21 
tilsvarende betalingssystemer omlægges til ECU. Mere generelt vil både offentlige og 
private initiativer systematisk øge offentlighedens kendskab til ECU'en, f.eks. ved dobbelt 
prismærkning. 
Afsnit 3 
FASE C: Den endelige overgang til den fælles valuta 
38. Denne fase skal bebudes, når ØMU lanceres (ved begyndelsen af FASE A), men 
kan som sådan godt påbegyndes inden det oprindeligt fastlagte tidspunkt, hvis stats- og 
regeringscheferne træffer beslutning herom på et møde i Det Europæiske Råd. Fasen vil 
vare så længe, som det tager at gennemføre den fysiske udskiftning af de nationale sedler 
og mønter, dvs. flere uger. Fasen markerer afslutningen på indførelsen af den fælles valuta 
og omfatter følgende elementer: 
• Sedler og mønter udskiftes 
• ECU er det eneste lovlige betalingsmiddel 
• Omstillingen af bankerne og det finansielle system afsluttes, alle betalingsmidler 
(overførsler, checks, kort) omlægges til ECU sammen med de indenlandske 
afregningssystemer 
• Den private ikke-bank-sektor gennemfører transaktioner i ECU. 
39. Denne omlægning skal planlægges omhyggeligt. I en række tilfælde (kasse­
apparater, billetmaskiner og salgsautomater) vil forberedelserne starte lang tid i forvejen, 
nemlig lige så snart der foreligger oplysninger om de tekniske specifikationer for sedler og 
mønter, så både software og hardware kan tilpasses rettidigt. Den endelige overgang til 
ECU kan gennemføres på et par uger, så man kan undgå de komplikationer, der er 
forbundet med en længere periode med to valutaer i omløb. De gamle nationale valutaer 
kan omveksles gratis af de nationale centralbanker i den periode, der er foreskrevet i de 
enkelte landes lovgivning. 
40. Da der er tale om en uhyre stor begivenhed uden sidestykke i historien, er det efter 
Kommissionens mening ikke på forhånd for meget at regne med, at der vil gå højst fire år 
fra det tidspunkt, hvor beslutningen om at gå over til ØMU (FASE A) træffes, til det 
tidspunkt, hvor den endelige overgang til ECU'en (FASE .Ç) har fundet sted. Denne 
22 
periode vil formodentlig blive kortere. Processens varighed dikteres primært af behovet 
for at forberede offentligheden på ECU'ens indførelse samt af de tekniske krav (den tid, 
som bankerne skal bruge til at træffe de nødvendige foranstaltninger, og den tid, det tager 
at producere ECU-sedler og -mønter). 
41. Det er vanskeligt at forudsige, hvor lang tid det vil tage at gøre offentligheden 
fortrolig med ECU'en og gennemføre alle de nødvendige tekniske forberedelser. Hvis 
myndighederne imidlertid er villige til at træffe forberedelser inden starten på FASE A, og 
hvis den kritiske masse er tilstrækkelig stor, kan FASE B dog nok forkortes. 
Kommissionen foreslår derfor, at de perioder, der fastsættes i referencescenariet, skal 
betragtes som maksimumsperioder, og de datoer, som Rådet fastsætter, skal betragtes 
som skæringsdatoer. 
42. Det arbejde, der under Cees Maas' ledelse er foretaget i gruppen af uafhængige 
eksperter, har været af stor nytte ved udarbejdelsen af denne grønbog. Gruppen har 
foreslået en betydeligt kortere perioden, nemlig blot et år fra den faktiske start på ØMU til 
den endelige overgang til den fælles valuta i stedet for en periode på højst tre år, som 
Kommissionen har foreslået. Det scenario, som gruppen af uafhængige eksperter har 
opstillet, kan kun anvendes, hvis 1. januar 1999 - som gruppen selv ville foretrække -
vælges som startdato for ØMU. Hvis ØMU imidlertid starter på et tidligere tidspunkt, 
f.eks. i 1997 eller 1998, vil der være behov for en betydelig længere overgangsperiode, 
idet forberedelserne vil være betydeligt mindre fremskredne. Forskellene mellem de to 
forslag vil i så fald blive mere udflydende. 
23 
INDFØRELSE AF EN FÆLLES VALUTA/HANDLINGSFORLØB 
FASE A 
Lanceringen af ØMU FASE B 
Starte» på ØMU FASE C 
Ben fælles valuta ladtes endeligt 
/ hegynckisen ûffixsw: 
Liste over deltagende medlemsstater 
Datoen for startea på ØMU meddeles (eller 
bekræftes) 
Skæringsdato for de» endelige overgang til 
ézn fæltes valuta 
Oprettelse af ESCB og ECB 
Produktionen af sedler og mønter indledes 
Iløb&tqfjasen: 
Fremskyndelse af forberedelser og 
gennemførelse af foranstalminger, som om 
muligt er fastlagt pi forhånd: 
Retsgrundlaget 
Ben nationale styringsstruktnr 
Omstillingsplan for bank* og finanssektoren / he$mé$km ttffmm: 
Fastlåsning af otnregningskurser 
BCTJen bliver en selvstændig valuta 
Penge- og vahitataspoBtik i ECU 
Interbank-, penge-, kapital- og 
va&ttamarkeder i ECU 
Nye ofifentîige gældsudstedelser i ECU 
Tilsvarende erhvervsbetaîtngssysietner i 
ECU 
Itøbetaffimm 
Banker og finansieringsinstitutter fortsætter 
omstillingen 
Andre offentlige og private aktører end 
banker fortsætter om muligt omstillingen / begyndelsen affamtr 
ECU*sedler og -mønter indføres 
Bankerne har afsluttet omstiBngefl 
(massebetalingssystemer} 
Sedler og mønter denomtneret i nationale 
valutaer trækkes væk fra markedet 
GiientHge og private aktører afslutter 
omstillingen 
&C3J som eneste lovlige betalingsmiddel 
Højst et år } Hçgst treår 1 Flere uger 
-c 
Anden del - De forskellige aktørers rolle 
zs 
Kapitel I 
Bank- og finanssektoren 
43. I dette kapitel behandles først hovedtrækkene i de nye monetære rammer for 
bankernes og finansieringsinstitutternes virksomhed under referencescenariets FASE B. 
Derpå redegøres der for de tilpasninger, som banker og andre finansieringsinstitutter skal 
foretage i deres administrations- og behandlingsmetoder, samt de nødvendige ændringer i 
betalingssystemerne. Desuden gennemgås følgerne for kapitalmarkederne. 
Der er taget hensyn til det arbejde, som EMI, EF-Bankforeningen, AUME, EBA og andre 
bankforeninger har udført på disse områder. Det samme gælder naturligvis de rapporter, 
der er udarbejdet af Kommissionens arbejdsgruppe ledet af Cees Maas. 
Afsnit 1 
Banksektoren 
44. Banksektoren er af væsentlig betydning for indførelsen af ECU som fælles valuta. 
Årsagen hertil er enkel. I forhold til pengesedler og mønter, udstedt af de pengepolitiske 
myndigheder, tegner indskud på foliokonti i bankerne sig for en langt større 
pengemængde. Mens sedler og mønter er let anvendelige som betalingsmiddel mellem 
privatpersoner, har den voksende automatisering af de forskellige typer banktransaktioner 
(indskud, lån, valuta, værdipapirer osv.) og afbetalinger med checks, bankkort og andre 
overførsler faet bankerne til at indføre stadig mere avancerede datamatiserede 
behandlings- og betalingssystemer. Når de nationale valutaer afløses af ECU, betyder det, 
at bankerne må tilpasse hvert af disse systemer til anvendelsen af ECU. Denne tilpasning 
bør ske ved en samordnet fremgangsmåde for de enkelte finansielle sektorer. 
Ved at tilpasse deres edb-systemer til ECU og samtidig modernisere dem vil bankerne 
have en fordelagtig udgangsposition, når det gælder konkurrencen på de internationale 
penge-, kapital- og valutamarkeder i ECU, hvor vækstpotentiellet vil være betydeligt. 
26 
45. De europæiske bankforeninger har bemærket, at bankerne er indstillet på at 
foretage de nødvendige tilpasninger, men er tilbageholdende med at foretage større 
investeringer uden at have sikkerhed for tidsplanen for den definitive overgang til ØMU, 
scenariet for indførelsen af ECU og iværksættelsen af de lovgivningsmæssige 
støtteforanstaltninger. 
Det er formålet med den foreliggende grønbog at fjerne denne usikkerhed. 
Bankerne og de nye monetære rammer 
46. Efter traktaten vil ECU blive en selvstændig valuta fra begyndelsen af FASE B. 
Indtil den anvendes som ØMU's fælles valuta, vil de deltagende valutaer fortsat eksistere, 
og denne situation har monetære, juridiske og tekniske konsekvenser for bankerne. 
47. Monetære aspekter: De deltagende valutaer og ECU bliver indbyrdes substituer­
bare, så snart omregningskurserne er blevet uigenkaldeligt fastlåst. De vil ikke længere 
være særskilte valutaer, men forskellige udtryk for en og samme monetære realitet. De 
nationale valutaer bliver derfor forskellige denomineringer af ECU. •&v 
For bankerne betyder dette følgende: 
• Ved anvendelsen af uigenkaldeligt fastlåste omregningskurser, vil alle bankindskud 
i en given national denominering fa tilsvarende fastlåste værdier i ECU og i hver af 
de andre nationale denomineringer; 
• banksystemets pengeskabelse i en given denominering bør fortsat kunne ske, uden 
valutarisiko, på grundlag af aktiver i andre denomineringer, i betragtning af de 
uigenkaldeligt fastlåste omregningskurser. Som denomineringer vil de ikke 
længere kunne veksles til hinanden på valutamarkederne, men konverteres ved en 
simpel beregning, idet bankkassereren erstatter valutahandleren; 
• da pengemængdens forskellige komponenter i ØMU er af ensartet beskaffenhed, 
kan ESCB principielt bruge hver enkelt denominering eller alle denomineringer 
samtidig, når det skal føre sin fælles monetære politik. 
27 
48. Juridiske aspekter. Ud fra et juridisk synspunkt vil de enkelte nationale valutaer 
fortsat eksistere, så længe den nationale monetære lovgivning udpeger den som landets 
valuta, dvs. indtil den rent faktisk erstattes af ECU (jf. tredje del). I betragtning af ECUs 
fremtidige rolle som fælles valuta bør hver af de deltagende medlemsstater fra 
indledningen af FASE B give den status som lovligt betalingsmiddel, dvs. tillade borgerne 
at anvende den på samme vilkår som national valuta. 
Desuden skal bankerne have sikkerhed for, at de retmæssigt kan betragte de deltagende 
valutaer og ECU som forskellige denomineringer i stedet for særskilte valutaer. Hvis 
bankernes passiver i den nationale denominering, dækket af tilsvarende aktiver i ECU, 
ikke udgør en åben valutaposition i monetære termer, bør de derfor heller ikke udgøre en 
åben position i regnskabsmæssige eller tilsynsmæssige termer. ESCB skal sikre bankerne, 
at der til enhver tid er fuld konvertibilitet mellem de nationale denomineringer og ECU til 
de uigenkaldeligt fastlåste omregningskurser. 
49. Tekniske aspekter. For at ECU i praksis kan behandles på lige fod med de enkelte 
nationale denomineringer inden for en nyoprettet ØMU, skal bankerne tilpasse deres 
informations- og behandlingssystemer, således at de kan foretage de nødvendige 
ændringer. 
Bankerne og referencescenariet 
50. Selv om omfanget af det forberedende arbejde for øjeblikket varierer fra bank til 
en bank og fra land til land, bør tidsplanen give banksektoren som helhed mulighed for at 
gennemføre referencescenariet, der i begyndelsen indebærer en større omstilling af 
banksektoren. 
Monetær politik i ECU 
51. Omstillingen i banksektoren vil blive indledt med ESCB's monetære politik i ECU, 
der indebærer, at bankernes transaktioner med ESCB skal foregå i ECU. Det bør sikres, at 
alle banker, uanset størrelse, har lige adgang til ESCB. 
ESCB skal med de instrumenter, det har til rådighed, indskyde likviditet i eller fjerne 
likviditet fra banksystemet med henblik på at forøge eller reducere denne sektors 
pengeskabelse og på at påvirke den korte rente. 
Ved at vælge ECU anvender ESCB en enkelt "denominering" til to formål, nemlig til 
fastlæggelse og gennemførelse af sin monetære politik. På denne måde sikres der fuld 
28 
gennemsigtighed og konsekvens inden for ØMU samt fuldstændig neutralitet over for de 
nationale denomineringer. 
52. ECB's valg af ECU betyder, at bankerne vil være forpligtede til at åbne ECU-konti 
hos den via de nationale centralbanker. Disse konti vil derefter blive krediteret/debiteret i 
overensstemmelse med den førte monetære politik - tilførsel eller inddragelse af ECU-
denomineret likviditet. 
Hvis anvendelsen af ECU blev begrænset til transaktioner mellem ESCB og de enkelte 
banker, ville sidstnævnte skulle omsætte disse transaktioner til deres nationale 
denominering - til den uigenkaldeligt fastlåste omregningskurs - og anvende den under 
denne denominering ved alle deres markedstransaktioner. Herved ville ECU næsten ikke 
komme til at optræde på markederne overhovedet. 
Et ECU-inter bankmarked 
53. Hvis processens troværdighed skal garanteres ved skabelse af en kritisk masse af 
ECU-aktiviteter, vil det betyde, at anvendelsen af ECU skal udvides til at omfatte 
interbankmarkedet. Det er på dette marked, at der lånes (låntagning/långivning) likviditet 
med standardiserede forfaldstidspunkter mellem bankerne. Fra starten af FASE B vil de 
forskellige nationale interbankmarkeder smelte sammen til et, da omregningskurserne vil 
være blevet uigenkaldeligt fastlåst, og TARGET-systemet vil være disponibelt3. Af hensyn 
til gennemsigtigheden og den driftsmæssige forenkling bør bankerne anvende en fælles 
"denominering", nemlig ECU, som især vil være af stor betydning for at sikre, at den korte 
rente på dette marked er ensartet, således at de finansielle centre garanteres ensartede 
vilkår. 
54. For bankerne vil dette indebære, at deres kassebeholdninger administreres i ECU. 
En banks finansafdeling er det sted, hvor dens øvrige afdelingers overskudslikviditet 
samles, og hvorfra disse afdelinger skaffer de midler, de har brug for. En banks udbuds-
eller efterspørgselssituation på interbankmarkedet for ECU-indskud vil afhænge af 
balancen mellem disse ind- og udadgående strømme. Hvis en banks andre afdelinger 
Jf. afsnit 62 og 63. 
29 
fortsat opererer i den nationale denominering, vil en grænseflade for ECU/national 
denominering mellem dem og finansafdelingen varetage de nødvendige omregnings-
transaktioner. 
En ECLJ-valutapolitik 
55. En banks finansafdeling forvalter også aktiv- eller passivbevægelser i den nationale 
valuta som følge af køb eller salg af udenlandsk valuta. 
ECU-modværdien til ECB's interventioner i ECU/tredjelandes valutaer inden for 
rammerne af dens ECU-valutakurspolitik vil helt naturligt indgå i bankernes kassestillinger 
i ECU. Det er mest sandsynligt, at bankerne følger ESCB's initiativ og udelukkende 
opererer i ECU på de internationale valutamarkeder. I så fald vil de nationale 
denomineringer blive fjernet fra valutabørserne, og deres værdi over for dollaren vil 
derefter blive beregnet på grundlag af ECU-dollarkursen på den ene side og den nationale 
denominering/ECU-omregningskurs på den anden. 
Angivelse i såvel ECU som national valuta 
56. I forholdet mellem bankerne og deres kunder vil beløb, der skal udtrykkes i en 
valuta, systematisk optræde i bankopgørelser i både ECU og national valuta, for at 
kunderne vænnes til den fremtidige fælles valuta. 
A i idre tekniske forudsætninger 
57. Angivelse i såvel ECU som national valuta vil betyde, at bankerne skal foretage en 
række tekniske forberedelser. Det samme gælder systemer til præsentation og udskrivning 
af beløbene (kasseapparater, betalingssoftware osv.), således at de også kan angive priser 
eller andre værdier i ECU og national valuta. 
Disse forberedelser kræver temmelig lang tid. Derfor må der snarest muligt fastlægges 
EU-regler for følgende: 
• akronymet for den fælles valuta i edb-programmer; det vil måske være hensigts­
mæssigt at bibeholde akronymet XEU i overensstemmelse med ISO-standarden 
• antallet af cifre, som de fremtidige uigenkaldelige omregningskurser skal udtrykkes 
30 
• metoden til afrunding af de omregnede beløb; 
• antallet af decimaler efter kommaet ved prisangivelser. 
58. Disse detaljer er af særlig stor betydning for tilpasningen af det elektroniske 
betalingsudstyr til anvendelse af plastickort (hævekort, kreditkort, forudbetalte kort). Fra 
indledningen af FASE B skal kortterminalerne derfor kunne angive de relevante beløb i 
national valuta og ECU på de boner, der udstedes. Dette vil bidrage til at gøre detail­
handelen og borgerne mere bekendt med den fælles valuta og derefter forenkle den hurtige 
og fuldstændige overgang til ECU. 
På den anden side skal bankerne give kunderne oplysninger om, hvilke virkninger den 
fælles valuta vil fa for deres finansielle transaktioner. De skal sikre, at deres personale er 
tilstrækkelig uddannet til at klare ændringen. 
59. Ifølge referencescenariet skal bankernes endelige overgang til ECU være afsluttet 
senest ved indledningen af FASE C efter de omstillingsplaner, der er aftalt for hvert 
finansielt center. Omstillingsplanerne kan variere fra det ene land til det andet. 
60 Kommissionen opfordrer bankerne til at overveje og kommentere 
referencescenariet og dets tekniske følger inden årets udgang og foreslå, hvorledes 
dette kunne udmøntes i en omstillingsplan før bank- øg finanssektoren. 
Kommissionen er især interesseret i reaktioner vedrørende etablering af en kritisk 
masse af aktiviteter i ECU ved den monetære unions ikrafttræden og den tid, der er 
nødvendig til fuld indforelse af den fælles valuta. 
Afsnit 2 
Betalingssystemer 
61. Betalingssystemerne overfører værdien af den økonomiske aktivitet i samme bank 
eller mellem flere banker til kundernes konti. Disse systemer er agnostiske; de kræver en 
teknisk (i modsætning til en økonomisk eller juridisk) virkelighed i form af genkendelige 
tegn med en generelt accepteret betydning i den situation, hvor de anvendes. I de 
nationale betalingssystemer udtrykkes alle værdier udelukkende i national valuta, 
medmindre de ændres, således at der kan anvendes en ny denomineringsenhed. I dag er 
betalingssystemernes naturlige grænse de nationale valutaer, fordi betalingsinstrumenterne 
31 
hovedsagelig er af national art. Ved at afskaffe disse grænser vil indførelsen af den fælles 
valuta: 
• ændre de nationale systemer i retning af etablering af et europæisk betalingsmiddel 
inden for den monetære union, 
• føre til en gradvis forøgelse af de grænseoverskridende betalingsstrømme, der dog 
fortsat vil være relativt beskedne sammenholdt med de indenlandske markeder, 
• forbedre mulighederne for, at de europæiske betalingssystemer, der i dag er meget 
forskelligartede, vil kunne fungere sammen. 
Erhvervsbetalingssystemer 
62. ESCB's gennemførelse af en fælles monetær politik i ECU og etableringen af en 
kritisk masse af aktiviteter i ECU kræver, at der indføres et europæisk realtidsbrutto-
afregningssystem (RTGS) for erhvervsbetalinger. TARGET (Transeuropean Automated 
Real time Gross settlement Express Transfer), der er specielt udformet af EMI, vil være 
det betalingssystem, der skal anvendes ved gennemførelsen af ESCB's monetære politik i 
ECU. Dette system vil koble de eksisterende nationale RTGS-systemer til ESCB. 
Anvendelsen af det vil være obligatorisk for alle betalinger, der er direkte knyttet til 
gennemførelsen af den fælles monetære politik. Det kan dog også anvendes af private 
markedsdeltagere til behandling af erhvervsbetalinger. Dette nye betalingssystem, der skal 
drives af ESCB, skulle forbedre den tekniske effektivitet, reducere systemrisikoen mest 
muligt og være rentabelt. Som nævnt i EMTs årsberetning for 1994 vil systemets 
driftsmæssige karakteristika blive fastlagt i løbet af 1995 af EMI i nært samarbejde med 
EUs centralbanker og andre parter, såsom kreditinstitutterne. 
63. TARGET vil ved ØMU's ikrafttræden blive suppleret med ECU-netting- og 
clearingsystemet inden for ECU Banking Association (EBA). Begge systemer kan 
anvendes til såvel nationale som grænseoverskridende transaktioner. 
Disse systemer er dog kun beregnet for erhvervsbetalinger, der hovedsagelig består af 
interbanktransaktioner eller store virksomheders finans- og valutatransaktioner. De er ikke 
beregnet på det store antal transaktioner, der gennemføres af offentligheden og mindre 
virksomheder. 
M assebetalingssystemer 
32 
64. Problemet med omregning til ECU er mere kompliceret, når det gælder 
massebetalingssystemer, fordi de omfatter et langt større antal betalinger fra et langt større 
antal forskellige kunder. Disse automatiserede massebetalingssystemer kan ikke operere i 
to valutaer samtidig. Det antages derfor, at bankerne vil vælge at beholde disse 
betalingssystemer i national valuta indtil den endelige overgang til ECU i FASE C. Dette 
vil have den fordel, at det giver bankerne og betalingssystemerne tilstrækkelig tid til at 
forberede det, der i virkeligheden er den teknisk set mest udfordrende del af 
overgangsprocessen, nemlig fuld indførelse af ECU for massebetalinger. 
65. Det kan dog være muligt at foregribe FASE C i visse lande eller for visse 
specialiserede massebetalingsinstrumenter, feks. betalingskort. Det største problem med 
anvendelse af ECU i forbindelse med betalingskort er tilpasningen af det elektroniske 
udstyr på salgsstedet. Men så snart der er fastlagt en række tekniske specifikationer (jf 
pkt. 57), kan man forberede en hurtig overgang. 
Bankerne vil måske under alle omstændigheder finde det attraktivt at fa de 
foranstaltninger, der kan gennemføres på forhånd, afsluttet så hurtigt som muligt for at 
frigøre kapacitet til udførelse af de andre opgaver, der foreligger umiddelbart før 
indledningen af FASE C. 
Grænseoverskridende aspekter 
66. De grænseoverskridende betalinger er ikke blot karakteriseret ved, at der 
omveksles valutaer, men også at der skiftes fra et betalingssystem til et andet. De 
nationale betalingssystemers tekniske specifikationer er dog forskellige, hvilket især 
skyldes historiske forhold. Dette forklarer, hvorfor omkring 60 nationale betalings­
systemer i Den Europæiske Union kan være sammenkoblet i deres respektive lande, men 
ikke kan fungere sammen på tværs af grænserne. Kort sagt kan medlemsstaternes 
nationale clearingcentre (ACH) ikke kommunikere med hinanden. Derfor skal feks. 
kreditoverførsler mellem medlemsstaterne behandles gennem korrespondentbanker, 
hvilket er temmelig tid- og omkostningskrævende. Kommissionen fremsatte for nylig et 
forslag til direktiv om forbedring af de grænseoverskridende betalinger. Det er også 
vigtigt at fremskynde arbejdet med harmonisering af standarder, procedurer og 
retsforskrifter for kodificering af de obligatoriske oplysninger, der udveksles i forbindelse 
med en betaling. 
67. Der bør ske to store forbedringer umiddelbart fra indledningen af FASE B for de 
grænseoverskridende betalinger i ØMU: 
33 
• en reduktion af omkostningerne: Da en ECU-overførsel ikke vil involvere en 
valutatransaktion, vil forskellen mellem købs- og salgskurs forsvinde sammen med 
alle eller en del af de tilknyttede vekselgebyrer. For betalinger med kort vil der ske 
tilsvarende omkostningsbesparelser, da en fast omregningskurs vil blive anvendt i 
det internationale behandlingscenter for et hvilket som helst kort, der anvendes 
inden for den monetære union 
• en reduktion af ekspeditionstiden. Behandlingen af en betaling kan fremskyndes 
med op til to dage, da den to dages valørdato, der anvendes på valutatransak­
tioner, også vil forsvinde. Eurocheck-clearingen bør også tilpasses efter de samme 
retningslinjer. 
Alt i alt kan bankkunderne i de deltagende lande forvente betydelige reduktioner i 
omkostningerne og ekspeditionstiderne for de grænseoverskridende betalinger inden for 
ØMU, som herved vil nærme sig den effektivitet, der findes på de nationale markeder, 
ligesom der vil ske en udvikling hen imod det overordnede mål, nemlig et 
"betalingsområde", der svarer til det indre marked. 
68 Betalingssystemoperatører øg -brugere opfordres til at overveje og kommentere 
referencescenariets tekniske følger inden december 1995. På grundlag af disse 
konsultationer træffer Kommissionen i løbet af 1996 de foranstaltninger, der er 
nødvendige på fællesskabsplan før en gnidningsløs indførelse af den fælles valuta. 
Desuden mener Kommissionen, at man bør gribe denne enestående chance for at 
bevæge sig hen imod det overordnede mål, nemlig et "betalingsområde", der svarer til 
det indre marked Betalingssystemernes mulighed før at fungere sammen inden for 
EU bør derfor knyttes til den fælles valuta. 
34 
Afsnit 3 
Kapitalmarkederne 
69. Indførelsen af ØMU og den fælles valuta nødvendiggør en tilpasning af kapital­
markedernes strukturer og driftsmetoder. Foruden denne tilpasning er det også vigtigt at 
tage hensyn til den virkning, som kapitalmarkederne kan få på etableringen af ØMU. 
Kapitalmarkedernes indvirkning på etableringen af ØMU 
70. Den forventede markedsadfærd og de faktorer, der kan bidrage til markedets 
stabilitet, vil være forskellige før og efter ØMU's faktiske ikrafttræden. I betragtning af 
varigheden af referencescenariets FASE A og B er det vigtigt, at markedernes 
stabiliserende adfærd styrkes, således at de kan bidrage til at få ØMU til at fungere 
gnidningsløst. I denne forbindelse vil processens troværdighed og opfattelsen af dens 
uigenkaldelighed spille en væsentlig rolle. 
71. I FASE A kan der forventes en øget stabilitet på valuta- og kapitalmarkederne 
forud for den uigenkaldelige fastlåsning af valutakurserne (indledning af FASE B). Denne 
stabilitet vil stamme fra den betydelige nominelle konvergens mellem de medlemsstater, 
der tilslutter sig den fælles valuta, og fra et mere intenst samarbejde om den monetære 
politik. 
Markederne vil normalt betragte disse valutaer som næsten substituerbare, og derfor kan 
der forventes en stabiliserende markedsadfærd. De vil nemlig udligne de profilmuligheder, 
der fremover opstår i form af betydelige forskelle mellem sammenlignelige instrumenter, 
dog afhængigt af likviditetspræmier, forskellige kreditrisici og beskatningsforhold. 
72. Der kan dog stadig opstå valutakurspres under visse omstændigheder: 
• markederne vil måske afprøve, om beslutningen om at bevæge sig hen imod 
ØMU's tredje fase er troværdig, og hvis ikke de finder den fuldt troværdig, feks. 
hvis beslutningen er anderledes, end de forventede, med hensyn til tidsplan og/eller 
deltagerlande, vil de ikke betragte de deltagende valutaer som fuldstændigt 
substituerbare, og dette kan medføre spændinger mellem de fremtidige deltageres 
35 
valutaer. Især i dette tilfælde vil kraftige kursudsving i tredjelandes valutaer (dollar 
og yen) kunne påvirke de deltagende medlemsstaters valutaer på en uensartet 
måde og dermed sætte deres indbyrdes valutakursforhold under pres; 
• det kan medføre uro i kurserne på valutaer, der ikke deltager, hvis det forventes, at 
de ikke fortsat vil tilslutte sig den konvergenspolitik og inflationsbekæmpende 
politik, som de efter traktaten er forpligtede til; 
• usikkerhed omkring de omregningskurser, hvortil valutaerne vil blive uigen­
kaldeligt fastlåst. Så snart den monetære unions ikrafttrædelsestidspunkt er 
bekendt, vil markedsdeltagerne begynde at gætte sig frem til de endelige 
omregningskurser og indrette sig derefter. Hvis sådanne ændringer optræder i stor 
målestok, vil det kunne skubbe valutakurserne langt væk fra de niveauer, som de 
fundamentale økonomiske forhold gør berettiget; 
• endelig kan det ikke udelukkes, at der selv i deltagende medlemsstater vil 
forekomme uventede chok. 
73. Troværdighed er det bedste middel til at lette sådanne pres og er fortrinsvis baseret 
på i\cn fortsatte opfyldelse af konvergenskriterierne Tiova'idi^hrden vil hlivi* slyikrl. hvis 
markederne overbevises om, al der er fuldstændig enighed om alle aspekter i beslutningen 
om at gå over til ØMU. Denne enighed, der bør fremføres offentligt, kan kun opnås på 
grundlag af en streng fortolkning af konvergenskriterierne 
Det er op til medlemsstaterne og deres centralbanker sammen med fællesskabsmyndig­
hederne (Kadet, Kommissionen, EMI/ECU) at udvikle den hedsir strategi for fremme af 
ni.iil-.cd r.iiiliilih'ltii 
74. I FASE B, hvor der stadig findes nationale valutadenomineringer (indtil FASE C), 
vil markederne måske tvivle på, at ØMU-processen er uigenkaldelig, til trods for den 
betydelige konvergens mellem deltagerne. Ud fra dette synspunkt må det siges, at jo 
kortere perioden er mellem den uigenkaldelige fastlåsning af pariteterne og afløsning af de 
nationale valutadenomineringer med ECU, desto bedre er det. Derfor er det vigtigt, at 
brugen af ECU opnår en kritisk masse af aktiviteter fra indledningen af FASE B Jo mere 
di- ukoiiomiske akloiei aiivcndci E( 11 i ilcics tiansaktioiiei, disto meie hovæidig vil 
ØMU-processen være. En kritisk masse ved indledningen af FASE B vil gøre de 
økonomiske aktører stærkt engagerede, da en væsentlig del af deres transaktioner vil blive 
gennemført i ECU. 
36 
ØMU's indvirkning på kapitalmarkederne 
75 ØMU's indvirkning på kapitalmarkederne vil være forskellig afhængigt af de 
berørte markeder, dvs. valutamarkedet, lånemarkedet, aktiemarkedet og markedet for 
derivater. 
76. Hvad valutamarkedet for de deltagende valutaer angår, er den største virkning 
allerede blevet beskrevet: De vil forsvinde. 
77. På de deltagende valutaers kapitalmarkeder vil den økonomiske konvergens og 
afskaffelsen af kursrisikopræmien føre til rentekonvergens hen imod den valuta, der har 
den laveste rente. Denne bevægelse vil blive foregrebet før FASE A og vil fortsætte efter 
beslutningen om at gå over til ØMU's tredje fase. Priserne vil blive tilpasset på grundlag af 
kurserne udtrykt i den fælles valuta. 
78. Starten på FASE B vil ifølge referencescenariet kræve, at markedsdeltagerne 
gennemfører de tekniske ændringer, der er nødvendige for at indarbejde de nye ECU-
forhold i deres systemer og procedurer (notering, clearing og afregning, levering, depot). 
Disse ændringer skal være gennemført inden afslutningen af FASE B. Desuden skal der i 
FASE B gøres bestræbelser på at undgå ustabilitet, uro, forsinkelser og andre tekniske 
mangler. Dette mål vil bedst kunne nås ved, at alle parter (udstedere, mellemmænd, børser 
(for værdipapirer og derivater), internationale depositarer af værdipapirer - EUROCLEAR 
og CEDEL - nationale depositarer af værdipapirer, depositobanker og nyhedsbureauer) 
går over til ECU (formodentlig alle deltagere samtidig) efter en koordineret 
fremgangsmåde. Dette bør indgå i de omstillingsplaner, der udarbejdes af hvert land og 
hvert finansielt center ved indledningen af FASE A. 
79. Overgangen til ECU vil være billigere og hurtigere for værdipapirmarkederne end 
for forretningsbankerne, fordi de ikke skal handle direkte med de endelige kunder i 
detailleddet. Desuden vil værdipapirmarkeder, der er mere teknologiintensive, sandsyn­
ligvis gennemføre overgangen hurtigere og billigere end de markeder, der i høj grad er 
afhængige af papirbaserede systemer. De er i forvejen vant til hurtige ændringer i 
teknologi og procedurer og har formodentlig selv tilstrækkelig ekspertise til at indarbejde 
indførelsen af ECU i deres periodiske teknologitilpasninger. 
80 På de børser, hvor de finansielle derivater handles, vil nogle kontrakter forsvinde 
(kontrakter vedrørende nationale obligationer, lokale interbankrenter og valutatransak­
tioner inden for ØMU), mens der vil opstå andre. Kontrakter vedrørende aktier (indivi­
duelle aktier eller aktieindekser) vil formodentlig få større betydning. Børser, hvor de 
finansielle derivater handles (finansielle futures og options) forventes at blive mindre 
37 
berørt ud fra et teknisk synspunkt end de børser, hvor der handles med aktier og 
gældsinstrumenter, fordi de allerede er vant til at arbejde under forhold med mange 
valutaer. 
81. På lånemarkederne vil der ske følgende: Efterhånden som valutarisikopræmien 
forsvinder mellem de deltagende valutaer, vil de resterende renteforskelle kun omfatte en 
kreditrisiko og likviditetspræmie. Da likviditeten på de førende ECU-lånemarkeder er 
højere, kan der ske en vis reduktion i den likviditetspræmie, der er inkorporeret i de 
nominelle rentesatser. 
Da de forskellige nationale markeder vil blive afløst af et fælles marked, vil det for 
investorerne betyde, at investeringsbeslutningerne næsten udelukkende afhænger af de 
eksisterende emissioners kreditvurdering og likviditet. 
Den fælles valuta vil skabe et langt større lånemarked, der vil give større muligheder med 
hensyn til mængde, instrumenter og løbetider. På den anden side drager nogle udstedere 
fordel af en bedre vurdering med hensyn til låneinstrumenter i national valuta i forhold 
instrumenter denomineret i udenlandsk valuta. Denne mulighed vil forsvinde, og derfor må 
de pågældende medlemsstater tilpasse deres gældsstyring. 
Metoderne til fordeling af værdipapirer vil måske blive ændret som følge af øget 
konkurrence mellem bankerne og andre finansielle mellemmænd. 
82. For investorer samt private og offentlige udstedere vil overgangen til ØMU's 
tredje fase betyde lavere driftsomkostninger. Ved at koncentrere sig om en fælles valuta i 
stedet for om mange forskellige skal de ikke længere afholde valuta- eller inddæknings-
omkostninger. Dette vil for mellemmænd betyde, at deres driftsomkostninger reduceres, at 
konkurrencen forøges, og at gebyrer og provisioner i forbindelse med valutatransaktioner 
forsvinder. 
38 
83. Den offentlige sektors nye gældsudstedelser vil blive denomineret i ECU fra 
begyndelsen af FASE B, i det omfang det er teknisk muligt. Dette vil være et stærkt signal 
til markedet om, at de offentlige myndigheder er indstillet på at indføre den fælles valuta. 
ECU-denomineret gældsudstedelse bør dog ikke skabe uro på markedet og bør heller ikke 
få direkte indvirkning i detailleddet, hvilket vil kræve, at de finansielle institutter foretager 
yderligere tilpasninger. De emissioner, det ville være mest velegnet at denominere i ECU 
ved indledningen af FASE B, vil derfor være emissioner, der er beregnet på institutionelle 
investorer, og emissioner, der udløber efter FASE C. Private udstedere kan eventuelt 
beslutte at følge den samme linje. 
84. Pa aktiemarkederne vil de indenlandske aktiepapirer blive tilpasset gennem de 
arbitragejusteringer, der for hvert selskab afspejler den mulige ændring i valuta­
engagementerne ved indledningen af FASE B. Portefølje-pleje bør dog blive fælles-
skabsdækkende og baseret på en "sektoranalyse" inden for hele ØMU-området i stedet for 
på en "landeanalyse". Desuden må der forventes en forøgelse i de grænseoverskridende 
strømme, hvilket medfører en likviditetsforøgelse. 
85. Den vigtigste virkning for investorerne vil være reduktionen i de grænseover­
skridende transaktionsomkostninger og afskaffelsen af kurssikringsomkostningerne, når 
der foretages investeringer i udenlandske aktier. 
86. Indførelsen af ECU vil anspore virksomheder, hvis nuværende finansielle 
transaktioner er af national art, til at blive mere aktive i andre medlemsstater. Nogle 
virksomheder vil eventuelt beslutte at få deres værdipapirer noteret på andre 
medlemsstaters børser, således at de bliver mere synlige for de lokale investorer og 
kunder. Dette gælder ikke blot store virksomheder, men også en række små og 
mellemstore virksomheder, der feks. udøver aktiviteter i grænseegne. 
87 Kommissionen opfordrer hanker, kapital markedsdeltagere øg betalings­
systemoperatører, der vil blive berørt af indførelsen af den fælles valuta, til at overveje 
de tanker og forslag, der er fremsat i grønbøgen. Kommissionen vil gerne have 
forelagt deres synspunkter øg reaktioner inden årets udgang. Brancheforeningerne vil 
spille en afgørende rolle ved fremlæggelsen af deres konklusioner. Kommissionen 
føreslår, at medlemsstaterne opretter en institutionel ramme før samordning af de 
pågældende aktørers virksomhed 
39 
Kapitel II 
De offentlige myndigheder 
88. I dette kapitel gennemgås de mange ændringer, som indførelsen af den fælles 
valuta medfører for de offentlige myndigheder både på fællesskabsniveau og på nationalt 
niveau. Hvis de offentlige myndigheder opfylder deres lederrolle, vil de kunne optræde 
som igangsættere og anspore den private sektor til at foretage de nødvendige investe­
ringer. Disse investeringer vil næppe blive foretaget, hvis de offentlige myndigheder 
forholder sig afventende over for den fælles valuta. Dette kapitel giver ikke en udtøm­
mende liste over de foranstaltninger, der skal gennemføres i de offentlige administrationer. 
I kapitlet nævnes derimod de væsentligste udfordringer samt fristerne for indførelsen af de 
retlige og operationelle rammer. 
Afsnit 1 
Offentlige myndigheder som ledere og igangsættere 
89. Da de offentlige myndigheder er en af de største valutabrugere, vil det være 
nødvendigt med en lang forberedelsesperiode. Hvis de formår at træffe rettidige 
foranstaltninger, vil det være et klart signal til private brugere om, at ØMU'en er på vej, 
og at vigtige administrative områder (feks. skatteforvaltning og socialforvaltning) vil 
fungere gnidningsløst i overgangsperioden. 
De offentlige myndigheder på fællesskabsniveau, nationalt niveau, regionalt og lokalt 
niveau står her over for store udfordringer. Overgangen til en fælles valuta kræver, at de 
gennemfører to typer foranstaltninger: 
• erstatter henvisninger til national valuta i lovgivningen og i administrative 
skrivelser 
• indfører ECU i alle budgetmæssige transaktioner. 
40 
90. Tidspunktet for overgangen til en fælles valuta kan variere for de forskellige 
områder af den offentlige forvaltning. Det trefasede scenario, der er skitseret i første del, 
medfører, at nye offentlige gældspapirer gradvist skal udstedes i den fælles valuta fra 
begyndelsen af FASE B. De fleste valutabrugere vil imidlertid fortsat anvende national 
valuta, indtil den endelige indførelse af den fælles valuta i FASE C. Det må forventes, at 
mange af de offentlige myndigheders aktiviteter fortsat vil foregå i national valuta, indtil 
"kunderne" går over til den fælles valuta i FASE C. 
91. Visse finansielle institutioner og private virksomheder kan imidlertid vælge at lade 
alle deres interne transaktioner og deres regnskabsføring foregå i ECU allerede i løbet af 
FASE B. Generelt skal disse private aktører kunne opfylde deres juridiske forpligtelser 
(skattebetaling, overholdelse af forsigtighedsreglerne osv.) i den fælles valuta fra det 
øjeblik, hvor de anvender den til interne transaktioner. Det betyder, at visse områder af 
den offentlige forvaltning skal være forberedt på transaktioner i ECU allerede i FASE B, 
hvilket kræver, at der inden da træffes de nødvendige lovgivningsmæssige og 
administrative foranstaltninger. Anvendelsen af den fælles valuta allerede fra begyndelsen 
af FASE B vil imidlertid kun vedrøre et begrænset antal områder i den offentlige 
administration og vil kun involvere et forholdsvist lille antal aktører i den private sektor. 
Fællesskabets institutioner 
92. Ændring af lovteksten: i ca. 1 600 af Fællesskabets lovtekster findes der henvis­
ninger til en eller flere nationale valutaer. Alle disse referencer skal ændres4. På grund af 
det store antal lovtekster, vil det være ønskeligt at vedtage en "overordnet" forordning, 
således at så mange af disse henvisninger som muligt automatisk ændres. Det vil være 
nemmere at ændre Kommissionens retsakter end Rådets, idet disse kræver nationale 
gennemførelsesbestemmelser. Under alle omstændigheder skal alle lovtekster gennemgås 
individuelt for at klarlægge, hvilke ændringer der er nødvendige. 
Eksempler på lovgivning, der kræver sådanne ændringer, er selskabsret 
(værdipapirers pålydende værdi). Direktiv 77/91/EØF af 13.12.1976: 
Regnskabsføring (regler for omregning til national valuta). Direktiv 
78/660/EØF af 25.7.1978: Forsikring (matchingregler). Direktiv 73/239/EØF 
af 24.7.1973; 88/357/EØF af 22.6.1988; 92/96/EØF af 10.11.1992; 
Meddelelse 94C360/08 af 17.12.1994: Direktivet om krav til kapitalgrundlag 
(valutaregler). Direktiv 93/6/EØF af 15.3.1993. 
41 
93. Anvendelse af ECU i alle Fællesskabets budgetmæssige aktiviteter samt de 
låneaktiviteter, der på nuværende tidspunkt gennemføres i national valuta, bør ske straks 
ved starten af FASE B. Selv om ECU-kurven på nuværende tidspunkt anvendes som 
regningsenhed i Fællesskabets budget, udregnes indtægter og udgifter helt eller delvis i de 
nationale valutaer. Dette vanskeliggør projektstyring og giver en vis kursrisiko i 
forbindelse med gennemførelsen af Fællesskabets budget. En gennemførelse af de 
nødvendige lovgivningsmæssige ændringer og en reform af den administrative praksis 
(som feks. software, regnskabs- og kontrolsystemer, valutastyring osv.) er en stor 
logistisk udfordring. Ikke desto mindre vil anvendelsen af en fælles valuta i forbindelse 
med gennemførelsen af budgettet i høj grad lette administrationen af Fællesskabets 
politikker. 
Selv om der skal gennemføres færre foranstaltninger på fællesskabsniveau end i de 
nationale offentlige forvaltninger, forestår der imidlertid et omfattende arbejde, og det vil 
være nødvendigt med en lang indkøringsperiode. Kommissionen har derfor allerede nu 
nedsat en tværfaglig arbejdsgruppe for at gennemgå følgerne af indførelsen af ECU'en. 
Afsnit 3 
De nationale offentlige myndigheder 
94. Ændring af lovtekster: på alle myndighedsniveauer i medlemsstaterne vil det være 
nødvendigt i lovtekster at ændre henvisninger til national valuta og i stedet for henvise til 
den fælles valuta. Tidspunktet for disse ændringer kan variere, men det er klart, at en 
række områder under de offentlige myndigheder skal være klar til at anvende den fælles 
valuta allerede fra begyndelsen af FASE B. De nationale myndigheder skal sikre, at 
anvendelsen af ECU placeres på lige fod med anvendelsen af national valuta i FASE B. 
De nationale, regionale og lokale myndigheder kan derfor finde det hensigtsmæssigt at 
vedtage en "overordnet" forordning, således som anbefalet af Kommissionen, der sikrer, 
at enhver henvisning til national valuta erstattes af en henvisning til den fælles valuta fra 
begyndelsen af FASE C. Det kan være nødvendigt med en særskilt lovgivning i 
forbindelse med afrundinger, feks. skattefradrag og gebyrer for offentlige tjenesteydelser. 
42 
95. Anvendelse af ECU i alle budgetmæssige aktiviteter: den udfordring, som de 
offentlige myndigheder står over for, afhænger naturligvis af den aktivitet, der er tale om, 
samt tidspunktet for overgangen. Efter starten af FASE B vil offentlig gældsudstedelse i 
stadig højere grad foregå i den fælles valuta. De store offentlige udgiftsposter bør 
ligeledes omlægges til ECU. 
96. Endvidere vil en række banker, finansielle institutioner og private virksomheder 
kunne omlægge deres interne transaktioner til ECU, hvorefter de vil kunne foretage deres 
finansielle transaktioner med de offentlige myndigheder i den fælles valuta. Dette ville 
kunne lette anvendelsen af ECU og løse visse problemer, feks. af regnskabsmæssig art, 
der måtte dukke op i overgangsperioden. Sådanne beslutninger bør være klare, definitive 
og velkendte i god tid før overgangen til FASE B. Skattemyndighederne vil som nævnt 
nedenfor spille en særlig vigtig rolle. 
97. Det vil være nødvendigt at foretage store administrative tilpasninger i forbindelse 
med indførelsen af ECU. Blandt andet skal al software, dokumentation med henvisninger 
til national valuta og interne regnskaber ændres. 
Det største problem vil opstå i forvaltninger, der foretager et stort antal kontante 
betalinger af små beløb, og som har direkte kontakt med offentligheden. Socialforvalt­
ningerne vil blive særligt berørte, da de har direkte kontakt med udsatte befolknings­
grupper, der vil befinde sig i en vanskelig situation, hvis denne offentlige tjeneste ikke 
fortsat kan fungere normalt. Det vil ligeledes være nødvendigt at være meget opmærksom 
på de personlige indkomstskatter og forklare skatteyderne, hvilke praktiske følger 
overgangen vil fa, feks. udregning af skattefradrag i ECU. 
98. Skattemyndighederne: for virksomhederne har skatteordningen i forbindelse med 
overgangen en meget stor betydning. Skattemyndighederne skal forud for FASE B træffe 
de nødvendige foranstaltninger, hvilket betyder, at forberedelserne skal påbegyndes 
allerede nu. Nogle af de væsentligste overvejelser, som virksomhederne har i forbindelse 
med skatteordningen, er følgende: 
• det tidspunkt, fra hvilket selvangivelser kan udarbejdes og betalinger foretages i 
den fælles valuta. De nødvendige foranstaltninger i den henseende skal være 
truffet, når FASE B iværksættes. Dette gælder for alle de skatter, som virksom­
hederne betaler, herunder told, selskabsskat, kildeskat og moms 
• de skattemæssige følger af i udfore I sen af ECU'en. Generelt er det sådan, at den 
fortjeneste, som virksomheder har på aktiver i fremmed valuta, ikke beskattes, før 
43 
de pågældende aktiver afhændes. I FASE B vil det imidlertid være muligt at 
konstatere, om investor har haft gevinst eller tab, da man vil kunne foretage en 
direkte sammenligning mellem kursen på tidspunktet for erhvervelsen og den 
uigenkaldeligt fastlåste omregningskurs. Spørgsmålet er herefter, om dette udløser 
skattepligt, således at eventuelle overskud bliver skattepligtige og tab fradrags­
berettigede 
behandling af administrative fejl og forsinkelser. Forskellige former for fejl er en 
uundgåelig bivirkning af komplicerede skattesystemer. Skattemyndighederne 
straffer virksomhederne hårdt i tilfælde af fejl og forsinkelser. Indførelsen af en 
fælles valuta kan øge sådanne tilfælde. Det er nødvendigt, at skattemyndighederne 
grundigt overvejer de praktiske vanskeligheder, som virksomhederne vil stå over 
for i overgangsperioden. Det bedste ville være, at de nationale skattemyndigheder 
træffer forebyggende foranstaltninger, feks. i form af en rettidig og klar 
fremstilling af skattebestemmelserne i forbindelse med overgangen, afholdelse af 
seminarer og kurser for det personale, der er beskæftiget med regnskab og 
økonomi generelt, samt bistand til de forskellige repræsentative organisationer 
(industrisammenslutninger, handelskamre), der yder virksomhederne teknisk 
bistand 
de bestemmelser, der skal anvendes, hvis overgangen finder sted midt i et 
regnskabsår: Den bedste løsning for virksomhederne og regnskabsafdelingerne 
ville være at opstille regnskabet i ECU i begyndelsen af regnskabsåret, dvs. at 
regnskabet for det foregående regnskabsår afsluttes i national valuta, balancen 
omregnes til den fælles valuta på basis af de faste omregningskurser, og 
regnskabet for det nye regnskabsår opstilles i ECU. Det vil være nødvendigt, at 
skattemyndighederne overvejer ordninger for virksomheder, der foretager 
overgangen i løbet af et regnskabsår. De skal ligeledes overveje, om det vil være 
muligt med en vis fleksibilitet, således at virksomheder kan omlægge deres 
regnskaber til den fælles valuta på et tidspunkt, der ligger meget tæt på starten af 
FASE C, uden dog at være nøjagtig det samme tidspunkt. 
44 
99 Kommissionen mener, at alle niveauer i den offentlige administration bør virke 
som igangsættere i forbindelse med indførelsen af ECU. Kommissionen foreslår derfor 
følgende: 
• at de øvrige EU-institutioner nedsætter arbejdsgrupper for at undersøge 
følgerne af indførelsen af ECU'en. Disse arbejdsgrupper kunne blandt andet 
undersøge behovet for lovgivningsmæssige tiltag øg indførelsen af ECU i de 
budgetmæssige transaktioner 
• at de nationale offentlige myndigheder på alle niveauer nedsætter 
arbejdsgrupper for at undersøge og planlægge de lovgivningsmæssige og 
administrative foranstaltninger, der er nødvendige før at sikre en gnidningsløs 
indførelse af ECU'en. Disse arbejdsgrupper kunne aflægge rapport til 
Kommissionen i december 1995 med henblik på at arrangere en 
meningsudveksling øm de tekniske problemer 
m at de offentlige myndigheder og de offentlige selskaber i så høj grad som 
muligt angiver priser i både national valuta og i ECU for at vænne 
offentligheden til brugen af ECU allerede fra begyndelsen af FASE B. 
Eksempler på en sådan dobbelt prisangivelse kunne være fakturaer for gas, 
elektricitet og vand, selvangivelser og forskellige former for offentlige gebyrer. 
Dobbelt prisangivelse vil eventuelt kunne fastholdes et stykke tid efter starten af 
FASE C øg endda efter den endelige inddragelse af nationale sedler og mønter. 
Kapitel IH 
Virksomheder 
100. Dette kapitel omhandler de vigtigste konsekvenser for virksomhederne ved 
overgangen til den fælles valuta. Behovet for at udvikle strategier for indførelsen af den 
fælles valuta, især hvorvidt alle eller nogle transaktioner skal gennemføres i ECU under 
FASE B, og hvordan man skal klare den fysiske indførelse af ECU-sedler og -mønter, er 
behandlet særlig grundigt. Der foretages en gennemgang af konsekvenserne af den fælles 
valuta for en række vigtige aktivitetsområder (håndtering af kontanter, salg og 
markedsføring, regnskab, skatter, personale). 
45 
Afsnit 1 
Fastlæggelse af en overgangsstrategi: en vigtig afgørelse for 
virksomhederne 
Virksomhedernes strategi for indførelsen af den fælles valuta 
101. Ved at øge den økonomiske stabilitet og fjerne valutakursrisici og transaktions­
omkostninger vil den fælles valuta gøre det lettere til at fa det indre marked til at fungere 
og dermed være en betydelig fordel for virksomhederne. Ikke desto mindre vil den 
faktiske overgang til ECU stille krav om tilpasning af mange aspekter af den daglige 
forretningsgang. Virkningerne vil ikke blive de samme for alle virksomheder. De vil 
afhænge af omfanget af de enkelte firmaers grænseoverskridende aktiviteter, den mængde 
kontanter, de håndterer i dagligdagen, og deres kontakt med offentligheden. 
Detailhandlere i de enkelte lande vil naturligvis stå over for andre problemer end multi­
nationale selskaber. Forberedelserne af overgangen kommer til at tage tid og kræve 
investeringer. 
102. Det er derfor vigtigt, at virksomhederne så hurtigt som muligt fastlægger en 
strategi for indførelsen af den fælles valuta. Hermed kan man sikre passende tidsplaner for 
gennemførelse af de tekniske forberedelser, der er nødvendige for at sikre en gnidningsløs 
fortsættelse af den normale forretningsgang. Samtidig vil det give virksomhederne en 
mulighed for at indarbejde overgangsinvesteringer i deres aktuelle kapitalinvesterings­
planer og dermed sprede omkostningerne over en længere periode. Endelig vil virksom­
hederne kunne udpege de kommercielle muligheder, der kan ligge i at være tidligt ude 
med forberedelserne af den fælles valuta. 
Det trefasede scenario, der opstilles i første del, betyder, at virksomhederne skal tage to 
fundamentale strategiske beslutninger: 
• om de skal omlægge alle eller en del af det interne regnskab og de interne 
transaktioner til den fælles valuta i løbet af FASE B, eller om de skal foretage en 
fuldstændig overgang til ECU ved starten af FASE C 
• om de i FASE C skal acceptere nationale pengesedler og mønter (og i givet fald 
hvor længe), eller om de kun skal acceptere ECU-sedler og -mønter. 
Disse beslutninger bliver helt frivillige og stærkt påvirket af markedskræfterne. Virksom­
hederne far behov for klarhed og vished om overgangsprocessen. 
46 
Mulighed for tidlig tilpasning 
103. Der kan være mange fordele for virksomhederne ved at foretage alle eller en del af 
deres interne transaktioner i den fælles valuta inden FASE C. Især virksomheder med 
store likviditetstransaktioner kan have fordel af at gennemføre disse aktiviteter i ECU i 
stedet for fortsat at bruge forskellige nationale valutaer. En hurtig overgang kan også 
være praktisk for virksomheder, der handler på tværs af landegrænserne, og som har 
tilknyttede virksomheder eller datterselskaber i andre deltagende lande. Det kunne feks. 
lette fakturering, overførselsbetalinger og valutastyringen. 
Virksomhederne vil imidlertid fortsat skulle bruge de nationale valutaer til visse formål 
frem til FASE C, navnlig kontantforretninger. I disse tilfælde bliver de nødt til at sørge for 
en grænseflade mellem de dele af deres aktiviteter, der administreres i den fælles valuta, 
og dem, der fortsat administreres i de nationale valutaer. De bliver samtidig nødt til at 
indføre passende regnskabs- og kontrolprocedurer, tilpasse software og sikre, at 
personalet uddannes ordentligt. 
Små og mellemstore virksomheder og firmaer, der hovedsagelig opererer på hjemme­
markedet, samt detailhandlere vil formentlig vælge at skifte til den fælles valuta ad én gang 
ved starten af FASE C. Fordelen ved at vente er, at virksomhederne så ikke behøver at 
udvikle overgangsordninger. Da alle regnskaber og balancer skal omregnes fra de 
nationale valutaer til ECU i FASE C, bliver der behov for forberedende foranstaltninger. 
Den fysiske indførelse af ECU-sedler og -mønter 
104. Virksomhederne, især detailhandlerne, vil stå over for et valg ved starten af 
FASE C. På den ene side vil de kunne skifte helt over til ECU og nægte at modtage 
nationale sedler og mønter, men hermed løber de en risiko for at støde på tekniske 
problemer ved at ændre alle systemer på meget kort tid og for at lægge sig ud med 
kunder, der fortsat ønsker at bruge den nationale valuta i et stykke tid. På den anden side 
kan virksomhederne vælge at modtage begge valutaer i en stykke tid i FASE C. Det vil 
skabe andre problemer. Man vil først og fremmest blive nødt til at indføre en form for 
dobbelt prisfastsættelse og faciliteter til at administrere to sæt sedler og mønter (med 
behov for ekstra rum i kasseapparater, kontantopbevaring og sikkerhedsforanstaltninger). 
Sådanne foranstaltninger bliver udgiftskrævende, især hvis det store flertal af befolkningen 
hurtigt går over til ECU. 
47 
Afsnit 2 
ECU'ens konsekvenser for virksomhederne 
105. Det er vigtigt at udpege de vigtigste konsekvenser for de væsentligste 
aktivitetsområder. Nedenfor behandles konsekvenserne for håndtering af kontanter og 
registrering, salg, markedsføring, administrations- og informationssystemer, regnskab, 
skat, personale og uddannelse. 
Håndtering af kontanter og registrering 
106. Alle former for registreringsmaskiner (kasseapparater, benzinpumper, bogholderi­
maskiner), apparater med møntindkast (automater, billetautomater) og seddelautomater 
skal omstilles fra den nationale valuta til ECU. Da der findes millionvis af disse automater, 
vil udvikling og fremstilling af nye maskiner eller anordninger til håndtering af ECU kræve 
betydelige investeringer, og forberedelserne kan være meget tidskrævende. Det er derfor 
af afgørende betydning, at producenterne af udstyr til håndtering af kontanter og 
registrering snarest muligt modtager endelige tekniske specifikationer (feks. dimensioner 
og karakteristika for sedler og mønter, navnet på og forkortelsen af møntenheden og 
underenhederne osv). Dette burde finde sted allerede inden FASE A, beslutningen om at 
indføre den monetære union. 
107. Af EMI's årsberetning fra 1994 fremgår det, at man har opnået en høj grad af 
enighed med hensyn til antallet og værdien af mønter og sedler og skillelinjen mellem dem. 
Den højeste værdi for en mønt bliver på 2 ECU, og 5 ECU bliver den mindste værdi for en 
seddel. Der er også enighed om syv pengesedler med en værdi på mellem 5 og 500 ECU. 
Med hensyn til de europæiske pengesedlers udseende vil der enten blive tale om helt 
identiske sedler, der cirkulerer i hele det fælles møntområde, eller sedler, der er identiske 
på den ene side, men som har et begrænset nationalt særpræg på den anden. 
108. Det kan tage en vis tid (op til flere måneder) at tilpasse alle disse indretninger til 
håndtering af kontanter, især kaffeautomater m.v. og penge- og billetautomater. 
Virksomhederne bliver nødt til at udarbejde omhyggelige overgangsprogrammer, så et 
tilstrækkelig stort antal maskiner kan bruge ECU fra starten af FASE C. Dette betyder, at 
omstillingsprocessen skal påbegyndes i ugerne inden FASE C. De tekniske vanskeligheder 
og omstillingsflaskehalsene vil blive mindre, hvis man med tidlige beslutninger om 
sedlernes og mønternes tekniske specifikationer giver virksomhederne mulighed for 
gradvis at anskaffe sig "ECU-kompatibelt" udstyr som led i deres normale 
48 
investeringsplaner, dvs. udstyr, som (omend kun separat) kan bruges til både de nationale 
sedler og mønter og ECU. 
109. Som nævnt ovenfor bliver virksomheder, der vælger at acceptere nationale sedler 
og mønter i FASE C, nødt til at håndtere to sæt sedler og mønter. Dette stiller krav om 
enten separat udstyr til håndtering af kontanter og registrering for den nationale valuta og 
ECU, eller installation af udstyr, der kan behandle begge valutaer samtidig. 
Virksomhederne må selv tage stilling til, hvordan denne udfordring bedst tages op. Nogle 
af vanskelighederne ved at have to sæt sedler og mønter kan afhjælpes ved indførelse af ny 
teknologi (stregkoder, kasseapparater, der kan håndtere flere valutaer, elektroniske 
betalingssystemer), der automatisk kan foretage omregninger mellem ECU og den 
nationale valuta. Igen er tidlig forberedelse nøglen til en glat og omkostningseffektiv 
overgang. 
Salg, markedsføring og administrations- og informationssystemer 
110. Senest ved begyndelsen af FASE C vil man ophøre med at henvise til de nationale 
valutaer og i stedet bruge ECU. Det kræver en lang række administrative foranstaltninger, 
hovedsagelig: 
• Kontraktforhandlinger, fakturaer, regninger og informationssystemer vil blive 
omlagt til ECU sammen med alle betalinger til leverandører og kontrahenter. 
Overgangen vil blandt andet medføre, at henvisninger til den nationale valuta i 
officielle dokumenter (fakturaer, kvitteringer), reklamemateriale og software skal 
erstattes. Virksomheder, der beslutter at bruge ECU i FASE B, og/eller som 
indvilger i at modtage nationale valutaer i FASE C, kan blive nødt til at indføre 
dobbelt prisfastsættelse med den deraf følgende forøgelse af de administrative 
formaliteter. 
• Beslutninger om prisfastsættelse: Den egentlige prisfastsættelse bliver ømtålelig, 
fordi anvendelse af vekselkurser antagelig vil føre til uhåndterlige modværdier i 
ECU. Detailhandlerne bliver nødt til at fastsætte passende ECU-priser, der ikke 
fremkalder fjendtlige reaktioner. For varer af lav værdi kan en mindre afrunding 
føre til store procentvise stigninger. I sidste instans skulle konkurrence­
mekanismerne på markedet begrænse prisstigningerne, og mange virksomheder vil 
måske endda forsøge sig med "nedrundingskampagner". Dobbelt prisskiltning 
behandles i punkt 122. 
49 
• Reklamemateriale udarbejdet på forhånd. Der kan opstå et særligt problem med 
prisskiltning i reklamemateriale. Postordrefirmaer og virksomheder, der er 
afhængige af markedsføring ved hjælp af brochurer (rejsebureauer), vil fa særlige 
vanskeligheder (nogle brochurer udarbejdes op til 18 måneder i forvejen). Det kan 
blive et problem, at vekselkurserne først vil være kendt ved begyndelsen af 
FASE B 
• Oplysninger til kunderne om konsekvenserne af overgangen er altafgørende. Mens 
sådanne oplysninger i nogle tilfælde blot vil kræve en enkel demonstration af 
anvendelsen af vekselkurserne med en rimelig afrunding, kan virksomhederne i 
andre tilfælde blive nødt til at iværksætte omfattende oplysningskampagner om 
emner som langvarige kontrakter, feks. realkredit, pensionskasseinvesteringer, 
afbetalingskontrakter og leasingaftaler. 
111. Regnskaber og skatter. Senest i FASE C skal alle regnskaber og balancer 
forelægges i ECU. Som omtalt i anden del, kapitel II, skal skattemyndighederne fastsætte 
de nærmere regler, der skal gælde i overgangsperioden. 
112. Personale og uddannelse. Virksomhederne skal sikre sig, at deres personale far 
fuldstændige oplysninger om og undervisning i, hvordan ECU'en vil påvirke deres 
arbejdsområde, løn og øvrige ansættelsesvilkår (feks. virksomhedernes pensionsordninger 
og godtgørelse af udgifter). Det er vigtigt at sikre, at personalet far ordentlig undervisning 
og forstår overgangsprocessen, hvis man vil undgå forstyrrelser af virksomhedens drift og 
fremme et godt forhold til kunderne. 
Arten af og tidspunktet for undervisningen afhænger af de pågældende opgaver og den 
strategi for indførelse af ECU'en, virksomhederne har lagt. Virksomheder, der udfører 
transaktioner i ECU i FASE B, skal sikre sig, at personalet uddannes allerede inden 
påbegyndelsen af den monetære union. Der kan eventuelt tilbydes specialundervisning til 
medarbejdere, der er beskæftiget med finansielle anliggender. Medarbejdere, der har 
direkte kontakt med offentligheden, skal vises særlig opmærksomhed for at sikre, at de er 
kompetente til at besvare kundernes forespørgsler og tage sig af deres anmodninger om 
hjælp. 
113. Brancheforeninger, erhvervssammenslutninger (jurister, revisorer, notarer) og 
fagforeninger har en afgørende rolle at spille i uddannelsesprocessen. De kan feks. 
udarbejde informationspakker og videoer, som deres medlemmer kan benytte til interne 
undervisningsprogrammer. De kan eventuelt afholde konferencer og workshops, hvor de 
interesserede parter kan mødes og diskutere fælles problemer, og udvikle mekanismer til 
50 
at dele løsninger på udbredte tekniske vanskeligheder. De offentlige myndigheder bør 
fremme sådanne initiativer ved at tilbyde baggrundsmateriale, informationspakker og 
talere til konferencer. 
114. Kommissionen opfordrer virksomheder, repræsentative sammenslutninger, 
erhvervssammenslutninger og fagforeninger, herunder sammenslutninger, der 
repræsenterer små og mellemstore virksomheder, til at uddrage konsekvenserne af 
indførelsen af ECU'en for netop deres sektor/branche. Der kan nedsættes 
arbejdsgrupper i virksomheder, repræsentative sammenslutninger og fagforeninger 
med henblik på at vurdere reaktionerne på denne grønbog og udarbejde lister over 
de nødvendige overgangsforanstaltninger og de lovgivningsmæssige og tekniske 
beslutninger, der skal træffes af regeringer og offentlige myndigheder. Det ville 
måske være nyttigt at udpege en "talsmand for den fælles valuta" i hver enkelt 
repræsentativ sammenslutning. Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at 
fremme nedsættelsen af sådanne arbejdsgrupper. 
Herudover foreslår Kommissionen, at medlemsstaterne opretter en struktur til 
koordination af private virksomheders og organisationers aktiviteter. Hermed kan 
man undgå dobbeltarbejde og fremme udveksling af erfaringer og ideer. 
Kommissionen foreslår endvidere, at de nationale myndigheder skal sørge for et 
enkelt kontaktpunkt for oplysninger og hjælp i forbindelse med indførelsen af 
ECU'en. 
Kapitel IV 
Forbrugerne 
115. I dette kapitel behandles de særlige udfordringer, som forbrugerne vil komme til at 
stå over for, når der indføres en fælles valuta. Det erkendes, at de vil fa vanskeligt ved at 
vænne sig til et nyt pengesystem, og at der er behov for en omfattende oplysnings­
kampagne, hvor der klart redegøres for ECU'ens praktiske betydning for forbrugernes 
daglige finansielle aktiviteter. Kapitlet indeholder en redegørelse for virkningen for 
forbrugerne i alle faser af omstillingsprocessen. 
51 
Afsnit 1 
Forbrugerne bør forberedes på ændringen 
116. Tidligere erfaringer med valutaændringer i Frankrig og Det Forenede Kongerige 
har vist, at folk ikke omgående vænner sig til nye penge. Det er på en måde ligesom at 
lære et sprog - det tager tid og kræver øvelse, før det er muligt at "tænke" i den nye 
valuta. Det vil være af største betydning at forberede forbrugerne, således at de oplever en 
jævn overgang, da man ellers risikerer at miste den folkelige opbakning, der er en 
forudsætning for, at hele foretagendet lykkes. 
Indvirkningen på forbrugerne i hver fase af overgangsprocessen må nøje undersøges, og 
der må om nødvendigt træffes foranstaltninger til at beskytte deres interesser. Det må 
forventes, at forbrugerorganisationerne vil være særdeles opmærksomme på udviklingen, 
men også stærkt interesserede i at rydde mistænksomhed, frygt og vanskeligheder af 
vejen. 
Nogle mennesker er så vant til at betragte deres egen valuta som et nationalt symbol, at 
ændringen vil opleves næsten som et identitetsskifte. Den nationale identitet er imidlertid 
ikke i fare. Den vil derimod blive beriget med et symbol på den europæiske integration 
som følge af alle de praktiske grunde, der er anført i denne grønbog. 
117. Afsnittet om oplysning i denne grønbog (fjerde del) drejer sig om, hvor vigtigt 
informationskampagner er, når det drejer sig om at vinde folkelig opbakning og 
gennemføre de tekniske forberedelser, der er nødvendige for overgangen til en fælles 
valuta. Det understreges, hvor vigtigt det er at informere forbrugerne så hurtigt som 
muligt om fordelene ved en fælles valuta, forsikre dem om, at dens indførelse ikke vil være 
til skade for dem, og hjælpe dem med at lære at omregne fra de nationale valutaer til ECU 
og omvendt. Der gøres endvidere opmærksom på, at det vil være nødvendigt at yde særlig 
støtte til udsatte grupper, herunder ældre og svagtseende. Alle disse aspekter fremgik klart 
af de høringer med forbrugerorganisationerne, der foregik under udarbejdelsen af Maas-
rapporten. 
Det største problem vil formentlig opstå, når forbrugerne skal foretage omregninger og 
sammenligne varernes værdi. De risikerer at miste deres prisfornemmelse. I mange tilfælde 
vil omregningskurserne formentlig være så besynderlige, at det bliver vanskeligt at 
foretage udregninger. 
52 
118. For at klare ændringen har forbrugerne behov for både tid og nøjagtige 
oplysninger. Det referencescenario, der præsenteres i denne grønbog, skulle give de 
offentlige myndigheder tilstrækkelig tid til at forberede og iværksætte oplysnings­
kampagner rettet mod forbrugerne. Kommissionen, Europa-Parlamentet, Det Europæiske 
Monetære Institut, centralbankerne og andre kommer til at spille en rolle med hensyn til 
information af forbrugerne og beskyttelse af deres interesser i overgangsperioden. Det er 
dog de nationale myndigheder, der bedst vil være i stand til at tage sig af lokale behov og 
problemer, som ikke er de samme i alle medlemsstater. 
I fjerde del understreges også betydningen af oplysningskampagner omfattende bl.a. 
dobbelt angivelse af beløb i regnskaber og skattedokumenter, dobbelt prisskiltning i 
detailforretninger samt praktiske forsøg, som skal give forbrugerne mulighed for at vænne 
sig til pengesedler og mønter i kontrollerede situationer. 
Det er af afgørende betydning, at banker, erhvervsliv og detailhandlere også tager deres 
del af ansvaret for at forberede forbrugerne på omstillingen. De bør iværksætte informa­
tionskampagner, navnlig med henblik på at forklare kunderne, hvilke konsekvenser 
overgangen til en fælles valuta vil have for de tjenesteydelser, de tilbyder. 
Afsnit 2 
Den praktiske betydning for forbrugerne 
119. Rent konkret vil forbrugerne hovedsagelig først mærke virkningerne af den 
monetære union under FASE C, når der indføres ECU-sedler og -mønter, og alle 
transaktioner foregår i den fælles valuta. Verden omkring dem vil imidlertid ændre sig på 
forskellige måder inden da. Her er en oversigt over nogle af de ting, de kan forvente. 
FASE A - Iværksættelsen af Den Økonomiske og Monetære Union 
Hvad vil forblive uændret? 
• Der vil ikke være noget, der ændrer sig for forbrugerne. Det drejer sig om en 
periode med intense forberedelser for banker og finansielle aktører, men det 
økonomiske system som helhed vil fortsat fungere som før. 
53 
FASE B - Den egentlige start på ØMU, hvorunder der skabes en kritisk masse af 
aktiviteter i ECU 
Hvad vil forblive uændret? 
• De nationale valutaer vil stadig være i omløb. 
• Bankkonti, prioritetslån og andre lån samt alle andre kontrakter vil stadig blive 
udtrykt i de nationale valutaer. 
Hvad vil ændre sig? 
• Tidsfrister og omkostninger i forbindelse med bankoperationer inden for den 
monetære union vil blive reduceret. 
• Forbrugerne vil fa adgang til finansielle tjenesteydelser i ECU. 
• Der vil gradvis blive tale om dobbelt prisangivelse på varer og tjenesteydelser, 
hvorved prisgennemsigtigheden på tværs af grænserne øges. 
• Det vil blive lettere at rejse fra det ene land til det andet. 
• Det kan blive nødvendigt at anbringe omregningstabeller på fremtrædende steder i 
detailforretninger. 
FASE C - Den endelige overgang til den fælles valuta 
Hvad vil ændre sig? 
• Den fælles valuta indføres. 
• De nationale valutaer afløses hurtigt af ECU-sedler og -mønter. De to valutaer vil 
kun være i omløb sammen i en kort periode for at undgå at forvirre forbrugerne 
med to sæt sedler og mønter. 
• Detailhandlerne vil frit kunne tage imod de nationale valutaer, men er forpligtet til 
at tage imod den fælles valuta. 
54 
Forbrugerne vil kunne veksle nationale sedler og mønter til ECU i en meget lang 
periode. 
Henvisninger til nationale valutaer i kontrakter vil blive omregnet til ECU under 
anvendelse af faste omregningskurser uden andre ændringer i betingelser og vilkår. 
Det vil med andre ord være princippet om kontinuitet i kontraktforholdet, der vil 
være gældende. 
Bankkonti, lønninger, vederlag og pensioner vil blive udtrykt i ECU. 
Afsnit 3 
Forbrugerbeskyttelse 
120. Det er Kommissionen meget magtpåliggende, at forbrugerne ikke udsættes for 
særlige vanskeligheder som følge af overgangen til den fælles valuta. Det er absolut 
nødvendigt, at forbrugerne bliver fortrolige med, hvordan de skal foretage transaktioner i 
ECU. Når det drejer sig om at vænne forbrugerne til den fælles valuta, er det vigtigt at 
udtrykke regnskaber og priser i ECU. 
121. Inden FASE C vil pengeinstitutterne kunne opkræve et administrativt gebyr for 
omveksling af pengesedler fra en medlemsstat til en anden medlemsstats pengesedler. De 
skal imidlertid tydeligt angive taksterne for den ydede tjeneste og må ikke tage betaling 
for valutakursrelaterede omkostninger. 
122. Dobbelt prisskiltning vil spille en afgørende rolle, når det drejer sig om at vænne 
forbrugerne til ECU. Virksomheder og detailhandlere vil af kommercielle grunde være 
stærkt interesseret i at anvende dobbelt prisskiltning fra begyndelsen af FASE B og måske 
fortsætte med at gøre dette langt ind i FASE C, idet det er vigtigt for dem, at kunderne 
bliver fortrolige med at foretage transaktioner i ECU. Endvidere vil en tydelig dobbelt 
prisskiltning bidrage til at fjerne forbrugernes frygt for skjulte prisstigninger. 
Markedskræfterne vil sandsynligvis tilskynde alle virksomheder til at anvende dobbelt 
prisskiltning, selv dem, der går over til ECU ved begyndelsen af FASE C. 
Det er et spørgsmål, om de kommercielle incitamenter til at benytte dobbelt prisskiltning 
er tilstrækkelige, eller om der bør lovgives for at gøre dette obligatorisk under FASE B 
og måske i en nærmere fastsat periode derefter. Det kan drøftes, om der er behov for 
fællesskabslovgivning i så henseende. Kommissionen har til hensigt at høre alle grupper af 
55 
berørte valutabrugere med henblik på at opnå konsensus om behovet for 
fællesskabslovgivning under FASE B, således at der kan træffes passende foranstaltninger 
i foråret 1996. Subsidiaritetsprincippet giver medlemsstaterne mulighed for at afgøre, 
hvorvidt der skal fastsættes bindende krav på nationalt plan. 
Udarbejdes der bindende krav om dobbelt prisskiltning, skal der opretholdes en balance 
mellem forbrugernes interesser og omkostningerne ved at udforme og anvende dobbelte 
skiltningssystemer (som i sidste ende vil blive væltet over på forbrugerne). Omkostnin­
gerne ved et system med dobbelt prisskiltning afhænger i høj grad af, hvor meget det skal 
anvendes. For eksempel vil det være bekosteligt og kompliceret at kræve, at enhver 
henvisning til en valuta skal optræde i dobbelt form. Dette ville indebære, at alle udstillede 
produkter skulle have to prisskilte, og kasseapparaterne skulle også vise beløbene i såvel 
den nationale valuta som ECU for hver enkelt transaktion. En mindre bekostelig mulighed 
ville være at kræve, at kun det samlede beløb udtrykkes i den nationale valuta og ECU (da 
dette kun ville kræve, at der figurerer en enkelt udregning). En anden mulighed kunne 
være at kræve, at der ophænges omregningstabeller på fremtrædende steder i alle 
detailforretninger. Den nøjagtige udformning af et obligatorisk krav om dobbelt 
prisskiltning bør ske i samråd med repræsentanter for producenter, detailhandlere, 
offentlige myndigheder og forbrugere. 
123. Der vil være behov for strenge lovregler for afrunding ved omregning af bestående 
kontrakter (feks. lønninger, bankkonti) fra nationale valutaer. Afrunding er et almindeligt 
fænomen i det bestående finansielle system, som fungerer glat og uden større problemer. 
Det vil være nødvendigt at foretage afrunding for at fa praktisk anvendelige størrelser på 
beløb, der er anført i visse lovtekster, feks. skattefradrag, offentlige takster og visse 
socialsikringsydelser. De relevante myndigheder må afgøre fra sag til sag, hvordan der 
skal afrundes. 
Konkurrencen skulle begrænse den mulighed, som detailhandlerne har for at benytte 
omregningen til at hæve priserne. Nettoindvirkningen på priserne forventes at blive 
begrænset, idet prisstigninger, som følge af at der rundes op for visse varer, udlignes af, at 
der rundes ned for andre varer. 
124. Igennem hele grønbøgen har Kommissionen bestræbt sig på at indkredse 
hovedparten af de problemer, forbrugerne vil komme til at stå overfor. Den regner 
imidlertid også med, at forbrugerorganisationerne vil bekræfte dens vurdering af de 
vigtigste virkninger af indførelsen af ECU. Kommissionen tager gerne imod 
kommentarer og eventuelle yderligere oplysninger, som kan bidrage til at udforme en 
56 
politik, der sikrer førbrugerne en problemfri overgang. Kommissionen har til hensigt 
at høre alle grupper af berørte valutabrugere med henblik på at opnå konsensus om 
behovet for en fællesskabslovgivning, som gør det obligatorisk at foretage dobbelt 
prisskiltning, således at der kan træffes passende foranstaltninger i foråret 1996. 
57 
Tredje del - De Retlige Rammer om ECU'EN 
58 
125. De europæiske økonomier er stærkt integrerede, åbne markeder med højtudviklede 
retssystemer. En moderne, kompliceret økonomi, hvis aktører er knyttet sammen af et 
finmasket net af finansielle fordringer, kan kun fungere under forudsætning af fuld 
retssikkerhed. For at sikre en harmonisk overgang til ECU må myndighederne på både 
EU-plan og på nationalt plan derfor tilvejebringe den retssikkerhed, valutabrugerne har 
behov for, og det må ske i god tid, inden den monetære union træder i kraft (FASE B). 
Det indebærer, at man må påbegynde udformningen af de retlige rammer og så vidt muligt 
få bragt den fornødne lovgivning på plads, allerede inden beslutningen om overgangen til 
den monetære union træffes i løbet af FASE A. 
Der gøres i denne del ikke noget forsøg på at opstille et katalog over alle de retlige 
foranstaltninger, der må træffes før overgangen til en fælles valuta. Formålet er derimod at 
pege på de mest centrale elementer i de retlige rammer, der skal afstikkes. Der er især 
fem5 punkter, der hurtigst muligt må være bragt på plads for at undgå, at indførelsen af 
ECU'en bliver præget af for stor usikkerhed, nemlig: 
ECU'en og dens nationale benævnelser i FASE B 
status som lovligt betalingsmiddel 
kontinuitet i kontraktforhold 
afrundingsregler 
retlige spørgsmål i relation til pengesedler. 
Afsnit 1 
ECU'en og dens nationale benævnelser i FASE B 
126. Fra det øjeblik, hvor ECB er begyndt at føre en fælles pengepolitik, og der er 
fastsat uigenkaldelige omregningskurser ved starten af FASE B, vil ECU'en komme til at 
eksistere som en selvstændig valuta. De nationale valutaer bliver herefter kun erstatninger 
- reelt vil der ikke længere findes flere særskilte valutaer, de vil alle blot være forskellige 
denomineringer for ECU'en. 
Også i overgangsscenariet bliver det nødvendigt med retlige foranstaltninger: i 
det scenario, der gennemgås i første del, må der lovgives for at sikre, at visse 
transaktioner gennemføres i ECU allerede fra begyndelsen af FASE B (det 
gælder f.eks. erhvervsbetalingssystemer). 
59 
I løbet af FASE B vil de nationale valutaer dog fortsætte med at bestå i juridisk forstand, 
og de nationale valutabestemmelser vil også fortsætte med at gælde, så længe der ikke er 
vedtaget anden lovgivning på nationalt eller EU-plan. Fra begyndelsen af FASE B vil 
ECU'en ikke længere være en valutakurv, men vil være omdannet til en "rigtig" valuta 
efter omregningsforholdet 1:1, og ESCB kan herefter udstede ECU i form af kontopenge 
(udstedelse af ECU-sedler vil kræve yderligere lovgivning). 
I traktatens artikel 109L hedder det, at ECU'en vil blive en selvstændig valuta. ECU'en og 
de nationale erstatningsvalutaer vil ikke automatisk kunne substituere hinanden i juridisk 
forstand. De nationale valutaer vil fortsætte med at fungere som regningsenhed og 
betalingsmiddel inden for de nationale grænser. Uden en lovgivning herom vil ECU'en kun 
kunne bruges som regningsenhed og betalingsmiddel, såfremt parterne er enige om det, 
og/eller den nationale lovgivning ikke stiller krav om brug af den nationale valuta. 
127. EU-lovgivningen må derfor være bragt på plads allerede ved FASE B's 
begyndelse, således at det sikres, at ECU'en og de deltagende landes nationale valutaer 
bliver fuldt substituerbare i juridisk forstand. Det betyder, at de nationale valutaer herefter 
blot vil være forskellige denomineringer for ECU'en, og at ændringer heri foretages efter 
uigenkaldeligt fastlåste omregningskurser og ikke valutakurser. F.eks. må der vedtages 
EU-bestemmelser, der kan sikre, at bankindlån i ECU, betalinger i ECU og transaktioner i 
ECU ligestilles med transaktioner i den nationale valuta efter uigenkaldeligt fastsatte 
omregningskurser. En part vil dog ikke få pligt til at acceptere betaling (f.eks. af løn) i 
ECU førend i FASE C. 
Afsnit 2 
Status som lovligt betalingsmiddel 
128. Et lovligt betalingsmiddel er et betalingsmiddel, som en kreditor ikke kan afvise at 
modtage. I alle medlemsstater med undtagelse af en enkelt er det kun sedler udstedt af 
landets centralbank (og mønter op til et bestemt beløb), der er lovlige betalingsmidler -
checks, betalingskort, kreditkort, girokort og udenlandske pengesedler anerkendes ikke 
som lovlige betalingsmidler. I Nederlandene har bankindlån også status som lovligt 
betalingsmiddel, idet en kreditor ikke kan afVise betalinger foretaget via kreditoverførsler. 
Begrebet lovligt betalingsmiddel har dog ingen større betydning i praksis og afspejler ikke 
60 
den måde, hvorpå en moderne økonomi fungerer. Det kan diskuteres, hvorvidt 
overgangen til ECU'en vil kræve en harmonisering af reglerne herom i de forskellige 
deltagerlande. Men i en monetær union er der dog visse spørgsmål af generel interesse, 
der må afklares: 
• sedler og mønter i national valuta vil kun være lovlige betalingsmidler i det land, 
hvor de er udstedt, men ikke i de andre lande, der er med i den monetære union. 
Når FASE B er startet, vil man derfor ikke kunne anvende ét lands sedler og 
mønter i et andet land. Når der i løbet af FASE C fremkommer ECU-sedler, vil de 
være lovligt betalingsmiddel inden for hele den monetære union 
• i FASE C vil nationale sedler og mønter miste deres status som lovlige 
betalingsmidler, for kun ECU-sedler og ECU-mønter vil herefter have denne 
status. Lovgivning er påkrævet for at sikre, at dette sker. De handlende får pligt til 
at acceptere ECU-sedler og ECU-mønter som betalingsmiddel, men vil selv kunne 
vælge, om de fortsat vil acceptere nationale pengesedler og mønter fra dette 
tidspunkt 
• i nogle medlemsstater (bl.a. i Frankrig og Italien) findes der lovbestemmelser 
vedtaget ud fra almene hensyn, der begrænser brugen af pengesedler ved visse 
typer betalinger eller betalinger over et vist beløb. Medmindre der lovgives herom, 
vil sådanne begrænsninger fortsætte med at gælde 
• beslutninger om, hvad der er lovligt betalingsmiddel, kan have konsekvenser for 
regler om prismærkning, eftersom priser normalt vil være angivet i den valuta, der 
gælder som lovligt betalingsmiddel 
• hvis ikke der lovgives om mønters status som lovligt betalingsmiddel, vil de regler, 
der i nogle lande findes om, hvor store beløb der maksimalt kan betales med 
mønter, fortsætte med at gælde. 
Afsnit 3 
Kontinuitet i kontraktforhold 
129. I nogle medlemsstater findes der lovbestemmelser, der giver en aftalepart mulighed 
for at opsige eller ændre vilkårene i en aftale eller en kontrakt uden den anden parts 
samtykke i tilfælde af gennemgribende økonomiske omvæltninger. Økonomiske 
61 
beslutningstagere må have sikkerhed for, at ØMU ikke vil føre til nogen gennemgribende 
økonomisk omvæltning, der ville gøre det nødvendigt at opsige og genforhandle 
kontrakter indgået i national valuta eller ECU-kurven.Dette "uopsigelighedsprincip" bør 
være alment gældende. 
Kontinuitet ved overgangen til den monetære union 
130. Overgangen til den monetære union vil ikke medføre nogen gennemgribende 
omvæltning, hverken juridisk eller økonomisk. De ændringer, der kan ske i værdien af 
tilgodehavender og gæld som følge af den øgede monetære stabilitet, vil ikke rejse nogen 
kontinuitetsproblemer. Det er der flere grunde til. Ændringer i renteniveauet i kølvandet 
på ændringer i den makroøkonomiske politik er noget, man har oplevet i mange lande, og 
er den del af den usikkerhed, der altid knytter sig til den økonomiske udvikling. Rent 
økonomisk må deltagelse i ØMU ses som et langsigtet engagement. Konvergenskriteriet 
for de lange rentesatser vil sikre, at renteniveauerne i de deltagende lande vil have nærmet 
sig hinanden ved overgangen til ØMU. 
Kontinuitet ved overgangen til ECU'en 
131. Så længe de nationale valutaer stadig eksisterer i juridisk forstand (dvs. indtil 
FASE C), bliver der ingen formelle kontinuitetsproblemer, eftersom kontrakter fortsat 
kan indgås i den samme valuta som hidtil. Et helt andet, mere teknisk, kontinuitetsproblem 
opstår i det øjeblik, hvor ECU'en indføres, og de nationale valutaer ophører med at 
eksistere i juridisk forstand. Hvornår det sker, afhænger imidlertid af, hvilken type 
kontrakt der er tale om: 
• for kontrakter lydende på ECU som valutakurv vil overgangen til en i retlig 
forstand anderledes valuta ske i begyndelsen af FASE B. Kommissionen har 
allerede afgivet en henstilling (94/284/EF) om den retlige behandling af kontrakter 
lydende på ECU som valutakurv6. At ECU'en omdannes fra en valutakurv til en 
rigtig valuta (EF-traktatens artikel 109 G og artikel 1091, stk. 4), vil ikke i sig selv 
ændre noget ved dens eksterne værdi, eftersom det i traktaten er fastsat, at ECU-
kurven skal omregnes til ECU i forholdet 1:1. Som følge heraf vil der være tale om 
kontraktbrud, hvis en aftalepart ensidigt beslutter at anvende et andet 
omregningsforhold 
Det bliver nødvendigt at ændre forordning 3320/94 af 31.12.94 (EFT nr. 
350/94, s. 27) i overensstemmelse hermed for at sikre, at enhver henvisning til 
ECU'en som valutakurv i fællesskabsretten kommer til at gælde som en 
henvisning til ECU'en som fællesvaluta efter omregningsforholdet 1:1. 
62 
• for kontrakter lydende på national valuta skal omregningen i princippet finde sted 
ved FASE C's begyndelse, men vil også kunne finde sted allerede ved FASE B's 
begyndelse i de sektorer, der ifølge referencescenariet allerede på det tidspunkt 
skal bruge ECU. Aftaleparter vil altid efter gensidig overenskomst kunne lade 
ECU'en gælde i deres kontraktforhold også før FASE C. 
Lovgivning 
132. Hverken overgangen til den monetære union eller indførelsen af ECU'en vil føre til 
nogen gennemgribende økonomisk omvæltning, der ville gøre det nødvendigt at 
genforhandle allerede eksisterende kontrakter. Aftaleparter vil ikke have noget juridisk 
grundlag for ensidigt at opsige kontrakter eller ændre kontraktvilkår. Men aftaleret indgår 
i de nationale retssystemer, og de principper, der regulerer adgangen til at opsige aftaler, 
er ikke identiske i alle medlemsstater. Kommissionen opfordrer derfor medlemsstaterne til 
at gennemgå deres nationale aftaleretlige bestemmelser for at få klarhed over, om der bør 
foretages ændringer i dem for at sikre en ensartet anvendelse af princippet om 
uopsigelighed i det omfang, hvor det har relevans for ØMU. Når det er sket, kunne der 
vedtages et sæt regler, som kan give sikkerhed for, at princippet om uopsigelighed 
kommer til at gælde overalt i god tid inden ØMU'ens ikrafttrædelse og allerede før FASE 
A. Disse regler må være ens for alle medlemsstater, og de må derfor vedtages på EU-plan 
og gælde i alle medlemsstater. 
133. Der er derudover også et andet sæt regler, der må være på plads før den endelige 
overgang til den fælles valuta. Der er bl.a. tale om at få fastsat: 
• at henvisninger til nationale valutaer i alle kontrakter skal forstås som henvisninger 
til ECU, således at enhver ændring af kontraktvilkårene udelukkes. På samme 
måde skal henvisninger til en national valuta i love og administrative bestemmelser 
samt alle dokumenter læses som henvisninger til ECU'en. Regler herom vil også 
gøre det overflødigt at indføje kontinuitetsklausuler i kontrakter 
• at omregning af nationale valutaer til ECU skal foregå efter de omregningskurser, 
der fastlåses ved den monetære unions ikrafttrædelse. 
134. I de sektorer, der ifølge referencescenariet skal gå over til ECU allerede fra FASE 
B's begyndelse, må disse regler være bragt på plads forinden. Hvad angår forholdet til 
tredjelande, må ECU'en forventes at blive anerkendt som efterfølgeren for de nationale 
63 
valutaer efter de fastsatte omregningskurser ("lex monetae"), ligesom kontinuiteten i 
andre kontraktvilkår ("lex obligationis") såsom kuponsatser, rentesatser m.v. må forventes 
at blive accepteret. 
Det vil kræve en mere tilbundsgående undersøgelse at få afklaret, hvorvidt der i visse 
tilfælde kan være behov for yderligere lovgivning på området, f.eks. bestemmelser om, at 
en aftalepart skal have pligt til at underrette den anden part om, at deres kontrakt nu er 
denomineret i en anden valuta. 
Afsnit 4 
Afrunding 
135. Overgangen fra et valutasystem med mange nationale valutaer til et system med 
ECU'en som eneste valuta kan ikke undgå at rejse problemer med afrunding af beløb i 
valutaenheder. Afrunding indgår også som et element i det nuværende system - f.eks. 
udtrykkes valutakurser brugt i småtransaktioner normalt med færre decimaler end ved 
større transaktioner. Afrundingsspørgsmålet forekommer at være fuldt afklaret i det 
nuværende system, uden at der har været behov for omfattende lovgivning herom. Men 
ved overgangen til ECU'en kunne der opstå konkrete problemer, som det vil være 
nødvendigt at få klargjort. 
Således må der vedtages bestemmelser, der kan sikre en ensartet anvendelse af 
omregningssatser med obligatoriske afrundingsregler (bl.a. i langsigtede kontraktforhold 
som f.eks. realkreditlån, lønninger, omregning af finansielle saldi). Der kan også være 
behov for lovgivning om, hvordan der skal omregnes i de tilfælde, hvor der anvendes 
dobbelt prismærkning. Afgørelserne herom må træffes ret hurtigt, idet det er vigtigt for 
især banker og virksomheder at have sikkerhed herom allerede inden FASE A's 
begyndelse. 
64 
Afsnit 5 
Retlige spørgsmål i relation til pengesedler 
136. Den tekniske udformning af pengesedler sorterer under EMI, og selve udstedelsen 
af sedlerne henhører under ESCB, men ikke desto mindre kan der blive behov for visse 
lovgivningsforanstaltninger på dette område. I så fald er det Kommissionen, der sammen 
med ESCB må fremsætte forslag om: 
• forebyggelse af forfalskning af pengesedler 
• regler om uautoriseret udstedelse og brug af pengesymboler (frimærker, mønter, 
sedler og andre instrumenter, der kan bruges til betaling i stedet for de lovfastsatte 
mønter og sedler) 
• erstatning af ødelagte pengesedler 
• forskellige spørgsmål i forbindelse med inddragelse af pengesedler i national valuta 
og indførelse af ECU-sedler 
• eventuelt særlig retsbeskyttelse af fællesvalutaens benævnelse for at forebygge 
misbrug, selv om dette spørgsmål ikke udelukkende har relevans for udstedelse af 
pengesedler. 
137. Det er vigtigt for de økonomiske aktører, at der skabes fuld retssikkerhed på dette 
område i god tid, før den monetære union træder i kraft i FASE B. Forarbejdet må 
derfor sættes i gang i god tid, inden beslutningen om overgangen til den monetære 
union træffes i FASE A. Som følge heraf føreslår Kommissionen, at medlemsstaterne 
senest i december 1995 underretter den om, hvilke lovgivningsændringer der er 
nødvendige for at sikre, at fællesvalutaen kan anvendes på lige fod med en national 
valuta ved FASE B's begyndelse. Herefter agter Kommissionen at fremlægge forslags­
udkast til de regler, der må vedtages på EU-plan senest i foråret 1996. Disse forslag 
skal omhandle de spørgsmål, der behandles i dette kapitel, med særlig vægt på 
fællesvalutaens status øg kontinuiteten i kontraktforhold 
65 
Fjerde del - Oplysning 
66 
Kapitel I 
To hovedmålsætninger: skabe folkelig opbakning og sætte 
skub i de tekniske forberedelser 
138. Formålet med en oplysningskampagne er at formidle relevant og verificerbar 
information til støtte for bestemte målsætninger på en organiseret og koordineret måde. 
Hvis oplysningskampagnen støtter et alment samfundsanliggende, yder den et væsentligt 
bidrag til gennemsigtigheden og den folkelige oplysning og debat. Der er ikke tale om 
manipulation. 
Det er hævet over enhver tvivl, at overgangen til en fælles valuta ikke vil forløbe 
gnidningsløst, hvis ikke den støttes af en veltilrettelagt oplysningskampagne for Unionen 
som helhed og for de enkelte medlemsstater. Dens hovedmålsætninger skal være at skabe 
folkelig opbakning bag den fælles valuta og stimulere og sætte skub i de nødvendige 
tekniske forberedelser i hele den private sektor af økonomien. En forudsætning for, at 
disse målsætninger nås, er, at en række ledsagende strategier gennemføres med et 
vellykket resultat. 
Overgangen til en fælles valuta vil blive en dynamisk proces, der vil være opdelt i de tre 
faser, der allerede er beskrevet i denne grønbog. Under disse faser vil nogle informa­
tionsmålsætninger være konstante, andre vil få mindre betydning. At sætte skub i de 
tekniske forberedelser inden for banksektoren vil f.eks. klart have lavere prioritet hen 
imod sidste del af FASE B, fordi sektoren på det tidspunkt vil være langt fremme med sin 
omstilling. 
139. Der vil selvfølgelig blive tilrettelagt og gennemført flere forskellige oplysnings­
kampagner af forskellige offentlige myndigheder, bl.a. Kommissionen, Europa-
Parlamentet, medlemsstaterne, centralbankerne, Det Europæiske Monetære Institut og, 
når det én gang er oprettet, Det Europæiske System af Centralbanker. Det vil blive 
nødvendigt at sørge for, at disse forskellige oplysningskampagner kommer til at supplere 
og forstærke hinanden, hvilket indebærer, at der må tages stilling til en række vigtige 
spørgsmål vedrørende tilrettelæggelse, ansvarsfordeling, ressourcer og timing. 
67 
Medlemsstaternes initiativer på informationsfronten vil få helt afgørende betydning, fordi 
de må påtage.sig ansvaret for den primære oplysningsindsats over for deres borgere. Selv 
om Kommissionen vil spille en vigtig rolle, tilsiger nærhedsprincippet samt de kulturelle, 
sproglige og informationsmæssige forskelle, at medlemsstaterne får en central rolle at 
spille. 
Kapitel II 
Informationsudfordringen 
Afsnit 1 
Skepsis og manglende oplysning 
140. Der er tegn på, at Unionens borgere er skeptiske med hensyn til, om ØMU kan 
realiseres, og mangler oplysning om, hvad overgangen til en fælles valuta vil indebære. 
Ifølge Maas-Gruppen er skepsisen ikke meget mindre blandt en række betydningsfulde 
partnere, hvis samarbejde i forbindelse med forberedelserne til omstillingen spiller en 
altafgørende rolle for, om den overhovedet lykkes. 
ØMU synes at mangle troværdighed af flere forskellige grunde, bl.a.: 
• ringe kendskab til, at det forpligtende tilsagn om at indføre ØMU er nedfældet i 
traktaten om Den Europæiske Union 
• som følge heraf ringe kendskab til, at 1997 er en måldato for indførelse af en fælles 
valuta, og at den 1. januar 1999 er en reel, lovfæstet frist for de medlemsstater, der 
opfylder de nødvendige betingelser 
• tendensen i mediekommentarer i mange medlemsstater har efterladt det indtryk, at 
uroen i valutakursmekanismen gennem de seneste tre år har gjort indførelsen af 
ØMU mindre sandsynlig 
• de økonomiske resultater i en række lande opfylder stadig ikke 
konvergenskriterierne 
• uden for virksomhedssektoren synes troen på ØMU i indflydelsesrige kredse at 
være svag og vaklende og at negligere dens meget positive aspekter. 
68 
Oplysning kan ikke råde bod på alle disse mangler, men kan søge at skabe en opinion, der 
er bedre informeret om en fælles valuta. Og efter at de større politiske beslutninger er 
truffet, kan oplysning medvirke til at mobilisere støtte og handling. 
Afsnit 2 
Uensartet støtte 
141. Opinionsundersøgelser viser en aftagende tro i befolkningen i alle medlemsstater 
(undtagen Sverige, Finland og Østrig, som der ikke findes tilsvarende data for) på, at en 
fælles valuta vil være i brug i år 2000. I juni 1991 mente 64%, at dette ville være tilfældet. 
I juni 1994 troede kun 51% på det - det mindst mulige samlede flertal. I Danmark, 
Tyskland, Grækenland og Det Forenede Kongerige var dem, der troede på, at en fælles 
valuta ville være i brug i år 2000, i mindretal, mens de udgjorde nøjagtig 50% af de 
adspurgte i Portugal. 
Andre opinionsundersøgelser viser, at en meget stor andel af de adspurgte (over en 
tredjedel af europæerne) aldrig har hørt om ECU, og at der er stor modstand mod at 
bruge den som fælles valuta i Østrig, Danmark, Tyskland og Det Forenede Kongerige. 
Lidt over halvdelen af de adspurgte ønsker at få mere at vide om dens fordele. 
De, der kunne pege på nogle fordele, fandt, at en fælles valuta mest ville være til gavn for 
virksomhederne og ville styrke Europa i konkurrencen på verdensplan. Lidt over 46% 
mente, at ECU kunne medvirke til at løse fremtidige økonomiske problemer. 
Hvis man dog betænker, at næsten seks ud af ti europæere erklærer, at de går "ganske 
meget" eller "meget" ind for en fælles valuta, er den folkelige opinion i Unionen som 
helhed (12 lande) opmuntrende positiv (selv om det i meget mindre grad er tilfældet i 
nogle bestemte medlemsstater). Dette er et frugtbart grundlag for bestræbelserne på at 
oplyse offentligheden om fordelene ved en fælles valuta og om, hvad der er i vente under 
omstillingen. 
69 
Kapitel III 
Oplysningskampagnens opgaver 
142. Det dobbelte formål med at skabe folkelig opbakning og tilskynde til tekniske 
forberedelser vil have samme store betydning i hele perioden fra det tidspunkt, hvor denne 
grønbog offentliggøres, og til det tidspunkt, hvor overgangen til en fælles valuta 
kulminerer med indførelsen af sedler og mønter. Hvert af dem vil dog ikke kræve en lige 
stor arbejdsindsats og lige store ressourcer i de enkelte stadier af omstillingen på grund af 
selve karakteren af overgangen til en fælles valuta. 
Selv om offentligheden lige fra begyndelsen skal hjælpes med at forstå, hvad der foregår 
og hvorfor, er førsteprioriteten, i hvert fald indtil starten på FASE B, at tilskynde til og 
sætte skub i de nødvendige forberedelser inden for bank- og finanssektoren og i den 
offentlige administration. Derefter, dvs. efterhånden som brugen af ECU (som 
regningsenhed) udvides til at omfatte private virksomheder og endog enkeltpersoner, og 
efterhånden som datoen for indførelsen af de nye sedler og mønter nærmer sig, vil 
oplysningsindsatsen over for den brede offentlighed få forrang. 
Hvis den tekniske omstilling i den finansielle sektor forløber gnidningsløst, kan dette ikke 
undgå at få en positiv indvirkning på den folkelige opfattelse af den fælles valuta. 
Oplysningskampagnens opgaver kan bedst beskrives i forhold til tidsplanen for det 
referencescenario, der opstilles i denne grønbog, og som starter med en første periode, der 
tager sin begyndelse ved offentliggørelsen af denne grønbog. 
csnit 1 
Fra grønbogens offentliggørelse til starten på FASE A 
143. Denne grønbog er første skridt i bestræbelserne på at tilgodese de nedenfor anførte 
opgaver og formål i forbindelse med oplysningskampagnen. I erkendelse af behovet for en 
bred mobilisering på oplysningsfronten vil Kommissionen til efteråret arrangere en 
rundboi dsdrøftelse om, hvilke målsætninger og strategier der skal fastlægges for at føre 
dem ud i livet. Til dette arrangement vil blive inviteret repræsentanter for Europa-
70 
Parlamentet, medlemsstaternes offentlige administrationer, Det Europæiske Monetære 
Institut, medierne, bank- og finanssektoren, virksomheder, der opererer på tværs af 
grænser, forbrugerne og fagforbundene. Sigtet vil være at lancere koordinerede 
oplysningskampagner fra begyndelsen af 1996. 
Samtidig gør Kommissionen en særlig indsats for at sikre, at det centrale budskab i denne 
grønbog når ud til det rette publikum. Denne indsats omfatter bl.a., at der til efteråret 
udsendes en brochure rettet mod den brede offentlighed. Kommissionen er desuden i færd 
med at undersøge, hvordan den bedst kan imødekomme den stigende efterspørgsel efter 
information, der ventes at følge i kølvandet på offentliggørelsen af grønbogen og den 
endelige beslutning om, hvilket scenario der skal vælges for overgangen til en fælles 
valuta. 
144. I denne fase består de to vigtigste opgaver i: 
• at mobilisere de største valutabrugere med henblik på at påbegynde de tekniske 
forberedelser til overgangen. Disse omfatter banker og finansieringsselskaber, 
vekselererfirmaer, revisionsfirmaer, forsikringsselskaber, større virksomheder, der 
er involveret i samhandel på tværs af grænserne, de offentlige administrationer og 
virksomheder samt automatproducenter og -brugere 
• informere den brede offentlighed om fordelene ved en fælles valuta og svare på 
anmodninger om oplysninger om overgangen til en fælles valuta. 
Det informationsmæssige formål med disse opgaver er følgende: 
med at sætte skub i de tekniske forberedelser: 
• at overbevise centralt placerede brugere om, at traktatens målsætning om at 
indføre en fælles valuta vil blive opfyldt. Dette vil tilskynde dem til at foretage de 
fornødne investeringer i omstillingen 
• at give indtryk af, at det haster med at iværksætte forberedelserne 
• at sikre, at de tekniske ændringer, omstillingen kræver, forstås og accepteres af de 
implicerede parter 
• at mindske betænkelighederne ved, om det er muligt at gennemføre omstillingen. 
71 
med at informere den brede offentlighed: 
• at forklare fordelene ved en fælles valuta 
• at forklare hovedtrækkene i scenariet for overgang til en fælles valuta 
• at skabe accept af den fælles valuta som ligeværdig med den stærkeste nationale 
valuta 
• at mindske betænkelighederne ved, hvilken virkning overgangen til en fælles valuta 
kan få for pensionsmidler, opsparede midler, indestående på bankkonti osv. 
Afsnit 2 
Fra FASE A og fremefter 
Under FASE A - lancering af Den Økonomiske og Monetære Union 
145. Under denne fase er de ovenfor beskrevne opgaver og formål i det væsentlige 
uændrede. De deltagende medlemsstater skal dog påtage sig det fulde ansvar for at oplyse 
og mobilisere deres egne centralt placerede brugere og for at udsende generel information 
til offentligheden om de lovgivningsmæssige og administrative ændringer, de er i færd med 
at gennemføre. 
Under FASE B - reel start på ØMU og etablering af en kritisk masse af aktiviteter i 
ECU 
146. Efter starten på FASE B vil prioriteringen i oplysningsindsatsen gradvis blive 
forskubbet i retning af at forberede offentligheden på, at den nationale valuta udskiftes 
med den fælles valutas sedler og mønter. I løbet af ca. det halve år, der ligger forud for 
denne udskiftning, vil der være behov for en yderst koncentreret oplysningsindsats over 
for offentligheden. Denne kampagne skal bl.a. omfatte prisangivelse i både den nationale 
valuta og den fælles valuta og mange andre initiativer, som beskrives nærmere nedenfor. 
72 
Under FASE C - endelig overgang til den fælles valuta 
147. Oplysningskampagnen over for offentligheden skal fortsætte i endnu nogen tid, 
efter at de nationale valutaer er taget ud af omløb. Den skal særlig grad være rettet mod 
de ældres og de synshæmmedes behov. 
Der kunne tages forskellige initiativer både på nationalt plan og unionsplan på det rette 
tidspunkt under overgangen til den fælles valuta. Disse kunne omfatte følgende: 
• der bør gøres en stor indsats for at inddrage de forskellige repræsentative 
organisationer for at udnytte den informationsmæssige "multiplikatorvirkning", der 
ligger i, at de er i stand til at nå store målgrupper (forbrugergrupper, fagforbund, 
erhvervsorganisationer, SMV-organisationer, handelskamre, faglige 
sammenslutninger, fagforeninger og særlige interessegrupper som f.eks. de 
synshæmmedes sammenslutninger) 
• specielle oplysningskampagner, der er målrettet mod skolerne, kunne være et 
særligt effektivt middel til at udbrede kendskabet til og interessen for den fælles 
valuta helt ind i hjemmet. Børn er desuden selv store valutabrugere 
• derudover kunne der gennemføres kampagner rettet mod de socialt svage grupper, 
som kan nås via deres egne repræsentative organisationer samt velgørende 
foreninger og andre frivillige organisationer 
• medierne, som vil få en væsentlig indflydelse på opfattelsen og holdningen i 
offentligheden, skal selvfølgelig løbende forsynes med skriftligt og audiovisuelt 
oplysningsmateriale af høj kvalitet 
• man kunne begynde med at opgive priserne i både den nationale valuta og den 
fælles valuta fra og med starten på FASE B og fortsætte med det i nogen tid, efter 
at de nationale sedler og mønter er taget ud af omløb 
• der bør arrangeres særlige begivenheder (konkurrencer, lotterier, sports­
begivenheder) for at skabe interesse for den fælles valuta og gøre offentligheden 
bekendt med den 
• der bør gennemføres praktiske forsøg med brug af den fælles valuta på udvalgte 
lokaliteter, hvor forbrugerne konkret skulle bruge forhåndseksemplarer af sedlerne 
og mønterne 
73 
alt, hvad der er praktisk muligt, bør gøres for at gøre det nemt at forstå og benytte 
den nye valuta - dvs. at der bør være en rigelig forsyning af omregningstabeller 
(med forklaringer på omregningssatserne, afrundingsreglerne, seddel- og 
møntværdierne) og måske også en forsyning af særligt udformede regnemaskiner 
(feks. til pensionister), ved hjælp af hvilke man ved at trykke på en knap kan 
omregne fra den nationale valuta til den fælles valuta og omvendt. 
Afsnit 3 
Organisation 
148. På fællesskabsplan: Det vil være nødvendigt at koordinere de forskellige 
institutioners oplysningsindsats på en måde, der er tydelig for valutabrugerne. En 
mulighed vil være at oprette en "task force", der repræsenterer de forskellige fællesskabs­
institutioner. 
149. Medlemsstaterne, som bærer hovedansvaret for oplysningsindsatsen, har 
forskellige valgmuligheder hvad det organisatoriske angår. De skal tage stilling til, om de 
ønsker at have et centralt koordinerende organ til alle initiativer, der ikke vedrører det 
lovgivningsmæssige, eller om de ønsker en række af sådanne organer på regionalt og 
lokalt plan. Oprettelse af ét centralt kontaktpunkt, vil være til stor hjælp for 
virksomhederne, de repræsentative organisationer og den brede offentlighed, og det vil 
kunne være et forum for en dialog med alle valutabrugerne. 
Hvis der skal oprettes ét centralt koordinerende organ, skal medlemsstaterne vælge 
mellem enten at oprette dette organ inden for deres egen administration eller at uddelegere 
opgaven til et delvist uafhængigt "udvalg for den fælles valuta" svarende til det organ i 
Det Forenede Kongerige, der forestod pund sterlings overgang til decimalsystemet. 
Når der én gang er fastsat præcise målsætninger for oplysningskampagnen, er det af meget 
stor betydning, at medlemsstaterne, Kommissionen og EMI overvåger, hvilke fremskridt 
der gøres i retning af at nå dem. Dette kan måles på mange forskellige måder, bl.a. ved 
hjælp af regelmæssige opinionsundersøgelser. Overvågningsopgaven kan deles, men der 
bør foretages evalueringer mindst to gange om året og hyppigere efter starten på FASE 3. 
Oplysningsindsatsen bør derefter afpasses efter disse evalueringer. 
74 
150. Betydningen af en veltilrettelagt og effektiv oplysningskampagne i 
offentligheden for, om overgangen til en fælles valuta forløber gnidningsløst, kan ikke 
understreges kraftigt nok. Kommissionen har planer om at understrege denne opgaves 
høje prioritering ved at arrangere en rundhørdsdrøftelse til efteråret, hvori alle 
offentlige og private interesser, der vil blive impliceret i overgangen til den fælles 
valuta, vil blive indbudt til at deltage med henblik på at drøfte målsætninger og 
strategi, herunder også organisationen og ansvarsfordelingen. 
Som et første skridt og før efterårets rundhørdsdrøftelse opfordrer Kommissionen 
medlemsstaterne til at oprette et kontaktpunkt, som valutabrugerne kan henvende sig 
til med spørgsmål om ØMU. Kontaktpunktet kunne også modtage kommentarer til de 
emner, der behandles i denne grønbøg. 
Kapitel IV 
Opfølgning af grønbogen 
151. Formålet med denne grønbog er at øge bevidstheden blandt valutabrugerne om 
indførelsen af en fælles valuta og tilskynde interesserede parter til at gøre sig overvejelser 
om de praktiske konsekvenser af overgangen til en fælles valuta. 
Med henblik herpå vil Kommissionen gerne opfordre alle grupper af valutabrugere 
(bankerne og finansieringsselskaberne, betalingssystemoperatørerne, de offentlige 
administrationer, virksomhederne og forbrugerne) til at gøre sig overvejelser om 
konsekvenserne af overgangen til en fælles valuta. Kommissionen foreslår, at de (f.eks. 
forbrugerorganisationerne, erhvervsorganisationerne, de faglige sammenslutninger, 
fagforeningerne, de offentlige administrationer) nedsætter arbejdsgrupper, der skal have til 
opgave at fremkomme med deres reaktion på denne grønbog senest i december 1995. 
I efteråret 1995 har Kommissionen planer om at arrangere en rundbordsdrøftelse om 
informationsstrategien med henblik på at lancere koordinerede oplysningskampagner i 
begyndelsen af 1996. 
Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til inden udgangen af 1995 at aflægge rapport 
om: 
• hvilke fremskridt der er gjort med hensyn til at gennemgå de lovforanstaltninger, 
der er nødvendige på nationalt plan for at indføre en fælles valuta 
75 
• planerne for tilrettelæggelse af en oplysningskampagne 
• nedsættelsen af arbejdsgrupper i de offentlige administrationer med den opgave at 
undersøge, hvilke administrative ændringer og hvilke ændringer i gældende 
lovgivning om den nationale valuta det er nødvendigt at foretage for at indføre en 
fælles valuta. Medlemsstaterne opfordres desuden til at aflægge rapport om, hvilke 
planer der findes for oprettelse af en national styringsstruktur for at overvåge 
overgangen til en fælles valuta. 
Efter at have modtaget og analyseret reaktionerne på grønbogen fra alle grupper af 
valutabrugere og medlemsstaterne vil Kommissionen i løbet af 1996 udarbejde og 
gennemføre det nødvendige tekniske og lovgivningsmæssige program. Alt efter, hvilket 
område der er tale om, vil dette ske i et konstruktivt samarbejde med de øvrige 
implicerede myndigheder, ikke mindst Rådet, Europa-Parlamentet og EMI. 
76 
Gennemgang af de operationelle konklusioner 
Bank- og finanssektoren 
Kommissionen opfordrer banker, aktører på kapitalmarkedet og betalingssystem­
operatører, som vil blive berørt af indførelsen af en fælles valuta, til at gøre sig 
overveje/ser om de ideer og forslag, der fremlægges i grønbogen. Kommissionen vil være 
taknemmelig for at høre deres synspunkter og reaktioner inden årets udgang. De faglige 
sammenslutninger vil komme til at spille en nøglerolle ved fremlæggelsen af deres 
konklusioner. Kommissionen foreslår, at medlemsstaterne opretter institutionelle rammer 
til at koordinere de forskellige implicerede aktørers aktiviteter. 
Kommissionen opfordrer hankerne til at gøre sig overvejelser og aflægge rapport om 
referencescenariet og dets tekniske konsekvenser og om, hvordan dette kan omsættes til 
en plan for overgang til den fælles valuta for bank- og finanssektoren inden årets 
udgang. Kommissionen vil være særlig taknemmelig for reaktioner vedrørende 
etableringen af en kritisk masse af aktiviteter i ECU ved starten på den monetære union 
og vedrørende spørgsmålet om, hvor lang tid der kræves for at indføre den fælles valuta 
fuldt ud. 
Betalingssystemoperatørerne og -brugerne opfordres til at gøre sig overvejelser og 
aflægge rapport om de tekniske konsekvenser cif referencescenariet senest i december 
1995. På basis af disse reaktioner vil Kommissionen i løbet af 1996 træffe de 
foranstaltninger på fællesskabsplan, der er nødvendige for at sikre en gnidningsløs 
indførelse af den fælles valuta. Det er endvidere Kommissionens opfattelse, at man bør 
udnytte denne enestående lejlighed til at søge at opfylde den overordnede målsætning om 
at etablere et fælles "betalingsområde", der i geografisk udstrækning svarer til det indre 
markeds. Etableringen af interoperabilitet mellem betalingssystemerne i EU bør ske i 
forbindelse med indførelsen af den fælles valuta. 
De offentlige administrationer 
Efter Kommissionens opfattelse bør alle niveauer i den offentlige administration påtage 
sig lederrollen i forbindelse med forberedelserne til indførelsen af ECU. Med henblik 
herpå foreslår Kommissionen: 
• at andre fællesskabsinstitutioner nedsætter arbejdsgrupper, der skal undersøge 
virkningerne af at indføre ECU. Disse arbejdsgrupper kunne bl.a. vurdere 
77 
behovet for lovændringer og vurdere, om ECU bør indføres til budget­
transaktioner 
• at de nationale offentlige administrationer nedsætter arbejdsgrupper på alle 
niveauer for at undersøge og planlægge, hvilke lovgivningsmæssige og 
administrative foranstaltninger der er nødvendige for at sikre en gnidningsløs 
indførelse af ECU. Resultaterne af disse arbejdsgruppers arbejde kunne 
indberettes til Kommissionen senest i december 1995, så der kunne tilrettelægges 
en meningsudveksling om de tekniske problemer, man er stødt på. 
Medlemsstaterne kunne også overveje, om det er nødvendigt at oprette en 
national styringsstruktur til at forestå indførelsen af den fælles valuta 
• at de offentlige administrationer og virksomheder i videst muligt omfang opgiver 
priserne i både den nationale valuta og den fælles valuta, så befolkningen i 
almindelighed kan gøre sig bekendt med ECU ved starten på FASE B. Som 
eksempler på, hvor priserne kunne opgives både i den nationale valuta og den 
fælles valuta, kan nævnes gas-, elektricitets- og vandregninger, selvangivelsen, 
vejafgifter osv. Denne praksis med at opgive priserne i både den nationale valuta 
og den fælles valuta kunne bibeholdes i et stykke tid efter starten på FASE C, 
endda efter det tidspunkt, hvor de nationale sedler og mønter definitivt er taget 
ud af omløb. 
Virksomhederne 
Kommissionen opfordrer virksomhederne, de repræsentative og faglige organisationer, 
herunder de organisationer, der repræsenterer SMV, til at analysere, hvilke 
følgevirkninger indførelsen af ECU vil få for netop deres sektor/profession. Der kunne 
nedsættes arbejdsgrupper i virksomhederne og/eller de repræsentative organisationer, 
der skal have til opgave at indsamle reaktionerne på grønbogen, udarbejde et katalog 
over, hvilke foranstaltninger omstillingen til en fælles valuta kræver, og angive, hvilke 
lovgivningsmæssige og tekniske beslutninger regeringerne og de offentlige 
administrationer skal træffe. Det kan være hensigtsmæssigt, at der i hver repræsentativ 
organisation udpeges en person, der skal være ansvarlig for indførelsen af den fælles 
valuta. Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at medvirke til, at der nedsættes 
sådanne arbejdsgrupper med deltagelse fra virksomhedernes side. 
Derudover foreslår Kommissionen, at medlemsstaterne opretter rammer for en 
koordinering af de private virksomheders og organisationernes aktiviteter. Derved kan 
dobbeltarbejde undgås, og der vil blive givet et incitament til at udveksle erfaringer og 
ideer. Kommissionen foreslår endvidere, at de nationale myndigheder opretter et 
78 
kontaktpunkt, der skal tjene som formidler af information og bistand i forbindelse med 
indførelsen af ECU. 
Forbrugerne 
Igennem hele grønbogen har Kommissionen forsøgt at foregribe så mange som muligt af 
de nøgleproblemer, forbrugerne vil kunne støde på. Det er dog op til forbruger­
organisationerne at bekræfte Kommissionens vurdering af de vigtigste konsekvenser af 
indførelsen af ECU. Den vil være taknemmelig for at modtage kommentarer og 
yderligere oplysninger, der vil kunne være til hjælp for forbrugerne i forbindelse med at 
sikre en gnidningsløs indførelse af den fælles valuta. Kommissionen agter at konsultere 
alle implicerede valutabrugere for at finde en konsensus om, hvorvidt der er behov for 
fællesskabslovgivning, der stiller krav om, at priserne skal opgives i både den nationale 
valuta og den fælles valuta, og i så god tid, at passende foranstaltninger hin træffes i 
foråret 1996. 
De retlige rammer 
De økonomiske aktører har krav på, at der skabes fuldstændig retssikkerhed i god tid 
inden starten på den monetære union, dvs. FASE B. Forberedelserne må derfor 
påbegyndes i god tid inden starten på FASE A, hvor beslutningen om at iværksætte den 
monetære union træffes. Kommissionen foreslår derfor, at medlemsstaterne senest i 
december 1995 skal indberette, hvilke lovændringer der er nødvendige for at sikre, at 
den fælles valuta kan benyttes på lige fod med den nationale valuta fra og med starten 
på FASE B. På basis af disse indberetninger vil Kommissionen derefter i løbet af foråret 
1996 fremlægge udkast til forslag til de retlige rammer, der er påkrævet på EU-plan. 
Disse forslag vil dække de emner, der behandles i grønbogen, men der vil i særlig grad 
være fokus på den fælles validas status og kontinuiteten i kontraktsforhold. 
79 
Oplysningsindsatsen 
Betydningen af en veltilrettelagt og effektiv oplysningskampagne for, om overgangen til 
den fælles valuta forløber gnidningsløst, kan ikke understreges kraftigt nok. 
Kommissionen har planer om at fremhæve den høje prioritering af denne opgave ved at 
arrangere en rundhørdsdrøftelse til efteråret, hvori alle offentlige og private interesser, 
der vil blive impliceret i overgangen til den fælles valuta, vil blive indbudt til at deltage 
med henblik på at drøfte målsætninger og strategi, herunder også organisationen og 
ansvarsfordelingen. 
Som et første skridt og før efterårets rundhørdsdrøftelse opfordrer Kommissionen 
medlemsstaterne til at oprette et kontaktpunkt, som valutahrugerne kan henvende sig til 
med spørgsmål om ØMU. Kontaktpunktet kunne også modtage kommentarer til de 
emner, der behandles i denne grønbog. 
80 
ISSN 0254-1459 
KOMT95) 333 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 01 09 
Katalognuimner : CB-C0-95-274-DA-C 
ISBN 92-77-89851-8 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg ^ i