Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Telematiksystemer i den intermodale transport i en paneuropæisk kontekst« (97/C 66/08)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 30. maj 1996 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om Telematiksystemer () i den intermodale transport i en paneuropæisk kontekst.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Transport og Kommunikation, som udpegede Dethmer H. Kielman til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 11. november 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 340. plenarforsamling af 27. og 28. november 1996, mødet den 27. november 1996, med 105 stemmer for, 1 imod og 6 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Motiveringen for udtalelsen

1.1. To af ØSU's medlemmer () gav følgende motivering for anmodningen fra Sektionen for Transport og Kommunikation om tilladelse til at udarbejde en initiativudtalelse i tilknytning til den tredje paneuropæiske transportkonference i 1997 i Helsingfors:

1.2. »Siden forberedelsen af den anden paneuropæiske transportkonference (Kreta, marts 1994) har ØSU (Transportsektionen) deltaget løbende i arbejdet i den dertil oprettede styringsgruppe (under ledelse af Europa-Parlamentet og Kommissionen og med deltagelse af andre organisationer).«

1.3. »Som led i forberedelsen af den 3. konference i Helsingfors i 1997 er det tanken, at deltagerne i styringsgruppen skal have større muligheder for at strukturere emnedebatten i Helsingfors. Tyngdepunktet i Helsingfors-konferencen vil ligge på "Intelligent udnyttelse af de transeuropæiske net" og især på telematiksystemernes fremtidige rolle. Som led i forberedelserne skal ØSU stå for et debatindlæg om "Telematiksystemer inden for intermodal transport".«

1.3.1. ØSU beskæftiger sig i nærværende udtalelse udelukkende med godstransport, endda med undtagelse af luftfragt.

1.4. »Den foreslåede initiativudtalelse skulle bygge på sektionens hidtidige arbejde med telematikspørgsmål og fokusere på princippet om intermodalitet og det paneuropæiske samarbejde.«

1.5. »Ved at analysere den nuværende situation samt problemerne og perspektiverne inden for intermodale telematiksystemer i et paneuropæisk perspektiv og uddrage en syntese heraf kan ØSU yde et konkret bidrag til Helsingfors-konferencen.«

1.6. Efter drøftelserne i styringsgruppen er der mulighed for, at Det Økonomiske og Sociale Udvalg får lejlighed til at optræde som ordfører vedrørende emnet Telematiksystemer i den intermodale transport i en paneuropæisk kontekst som led i forberedelsen af Den Tredje Paneuropæiske Transportkonference i Helsingfors i 1997.

2. Indledning

2.1. Det er nødvendigt at videreudvikle den intermodale transport. I udtalelsen af 24. november 1992 om forordning (EØF) nr. 1100/89 () nævnte ØSU følgende faktorer, der gør det nødvendigt at forbedre den intermodale transport:

- vejene i EF er eller bliver overfyldte;

- vejtransporten alene kan ikke absorbere den forventede transporttilvækst;

- hvis jernbanernes internationale samarbejde forbedres, kan de transportere mere;

- de indre vandveje har stadig kapacitet til at ekspandere;

- også søfarten (specielt coasterne) skulle kunne spille en væsentlig rolle inden for kombineret transport;

- transport ad jernbane og vandveje er mere miljøvenlig end vejtransport.

Da der er tale om en paneuropæisk behandling af transportproblematikken i almindelighed og den intermodale transport i særdeleshed, inddrages ud over EU's medlemsstater også de øvrige europæiske lande.

2.2. I udtalelsen af 25. oktober 1995 om transporttelematik i Europa () bemærkede ØSU: Større produktivitet, bedre infrastrukturer og en mere effektiv anvendelse af køretøjerne skal modvirke denne vækst i transportydelserne ved at sikre en lavere vækst i kørselsydelserne og dermed en mindskelse af trafikken. Anvendelse af transporttelematik kan bidrage væsentligt til at øge infrastruktur- og køretøjseffektiviteten. Sikkerheden, som er en væsentlig faktor for transportkvaliteten, kan ligeledes forbedres betydeligt via telematikapplikationer.

2.3. I udtalelsen af 25. oktober 1995 om støtteforanstaltninger inden for sektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje tilslutter ØSU sig - med den begrundelse, at det er vigtigt at forbedre og udbrede den intermodale transport - Kommissionens forslag om at forlænge forordning (EØF) nr. 1107/70's gyldighedsperiode til og med 31. december 1997 ().

2.4. I en initiativudtalelse af 22. november 1995 om Kommissionens lovgivningsprogram for 1995 på transportområdet/den fælles transportpolitik, handlingsprogram 1995-2000 () påpeger ØSU, at intermodalitet og interoperabilitet er af afgørende betydning i forbindelse med udviklingen af transeuropæiske net på transportområdet.

3. Generelle bemærkninger/udviklingslinjer

3.1. Generelle bemærkninger

3.1.1. Det er karakteristisk for godstransport, at der er mange aktører og varierende handlinger, fremtrædelsesformer og transportformer. Informationsstrømmene er meget komplekse. For hver transportform (landevej, jernbane, indlands-, kyst- og maritim skibsfart) er der udviklet særlige informations- og telekommunikationssystemer. Kun i sjældne tilfælde er de forskellige systemer sammenkoblet eller integreret. Telematikmarkedet kan karakteriseres som et sælgers marked, der er stærkt teknologiorienteret. Derfor er det meget vanskeligt at påvirke udviklingen. For at reflektere over emnet holdes der hvert år en kongres om transporttelematik, senest i november 1995 i Yokohama i Japan.

3.1.2. I forbindelse med intermodal transport er informationsstrømmene endnu mere komplekse end ellers. Når aktørernes antal stiger, er der ekstra handlinger at udføre. Dermed øges informationsmængden, og samtidig forøges også behovet for pålidelig information.

3.1.3. Telematik inden for intermodal transport kan betragtes ud fra mange forskellige synsvinkler såsom information, telekommunikation, aktører, transportformer, udbydere af tjenester, brugere af tjenester, myndigheder osv. Der er derfor et stort behov for strukturering og styring. Der kan skelnes mellem tre niveauer ():

1) køretøjs- og ladeenhedssystemer;

2) infrastruktursystemer;

3) transportorganisation og managementsystemer.

3.1.4. I forbindelse med telematiksystemer inden for transport kan der bl.a. opregnes følgende brugerkategorier:

- vejtransportvirksomheder;

- jernbaneselskaber;

- indlandsskibsfartsvirksomheder;

- intermodale transportoperatører;

- afskibere;

- speditører;

- stevedorer/skibsmæglere;

- redere;

- toldmyndigheder;

- havnemyndigheder;

- terminaloperatører;

- myndigheder (lokale/regionale/nationale/internationale);

- banker/forsikringsselskaber.

3.2. Udviklingslinjer

3.2.1. Med hensyn til informationsteknologi inden for transport kan der konstateres følgende udviklingslinjer:

- sammenkobling af systemer;

- tiltagende systemintegrering;

- tiltagende brug af dynamisk informationsbehandling;

- øget udnyttelse af verdensomspændende netværks muligheder (Internet);

- standardisering af meldinger (EDIFACT);

- øget integration i logistikkæder og flere kædestrukturer;

- øget samarbejde mellem afskibere og transportører med deraf følgende større informationsbehov;

- transportens globalisering.

Disse vigtige punkter uddybes nærmere på et senere stadium.

4. Problemer i forbindelse med anvendelse af intermodal transport og telematik

4.1. Anvendelsen af intermodal transport begrænses af, at intermodal transport pr. landevej/jernbane og pr. landevej/vandveje først er rentabel over en vis afstand. Ved afstande under 150 km er intermodal transport sjældent gennemførlig, men 85 % af al indenlandsk vejgodstransport forløber over afstande på under 150 km (). Intermodal transport kræver relativt store investeringer i ladeenheder og omladningsfaciliteter. Ladeenhederne er endnu ikke standardiseret i tilfredsstillende omfang. ISO-søtransportcontaineren er særdeles velegnet som maritim ladeenhed, men har en række mangler i forhold til landtransport med standardiserede paller.

Jernbanenettets kapacitet er utilstrækkelig på visse strækninger, særlig hvor persontransport ad jernbane også lægger kraftigt beslag på kapaciteten. Jernbaneinfrastrukturen i de europæiske lande arbejder med mange forskellige elektricitets- og sikkerhedssystemer, og nogle har også afvigende sporvidde. Desuden er jernbanernes læsseprofil begrænset i en række lande, særlig i Sydeuropa. Men på de fleste vigtige strækninger, der kan benyttes til intermodal transport, er der kun få af den slags hindringer. Desuden kan anlæg af banelinjer til brug for højhastighedstog på sigt betyde, at der på visse strækninger frigives kapacitet til godstransport samtidig med, at anvendelse af ny teknologi og nye transportkoncepter (f.eks. flersystemlokomotiver og shuttle-tog) letter den grænseoverskridende intermodale godstransport. Udviklingen på disse punkter kan forøge den intermodale transports dynamik.

Landenes net af indre vandveje og short sea-forbindelser er ikke lige tætte, og de dækker under alle omstændigheder kun en del af transportforbindelserne. En del af indlandsskibsfarten er endnu ikke liberaliseret (f.eks. tour de rôle-systemer).

4.2. I nogle nyligt foretagne undersøgelser påpeges en række problemer, der hindrer anvendelsen af telematik inden for transport. Der nævnes følgende problemer for virksomhederne (transportører, afskibere, speditører, terminaloperatører):

- omkostningerne;

- systemernes mangelfulde kompatibilitet;

- den manglende standardisering;

- informationernes upålidelighed;

- utilstrækkelig brugervenlighed;

- ringe fleksibilitet;

- databankerne giver et utilstrækkeligt overblik, fordi oplysningerne om de faktiske trafikstrømme ikke altid er korrekte.

Disse problemer gør sig stærkere gældende i forbindelse med intermodal transport end i individuelle virksomheder, i virksomhedskæder og inden for transportformer med autonome systemer. Efterspørgslen efter betalbare, standardiserede og kompatible systemer er derfor særlig stor inden for intermodal transport.

5. Lovende muligheder for telematik inden for intermodal transport

5.1. De lovende muligheder for telematik inden for intermodal transport kan sammenfattes således:

1) systemer med henblik på samarbejde og strategisk planlægning;

2) følge- og sporingssystemer;

3) integration i trafikstyringssystemer;

4) udbredelse af »unimodale« flådestyringssystemer.

5.2. Om systemer med henblik på samarbejde og strategisk planlægning er der følgende at sige: Valget af intermodal transport påvirkes i høj grad af den foreliggende informationsmængde. Når transportkunder (mest afskibere) ved hjælp af strategiske informationssystemer får kendskab til den intermodale transports muligheder, betingelser og omkostninger, må der forventes stærk vækst i den intermodale transport. Udvikling af intermodale reservations- og bookingsystemer vil ligeledes bidrage til stigende anvendelse af intermodal transport. I forbindelse med intermodal transport er der i princippet altid tale om et samarbejde mellem de forskellige transportformer og afskiberne. På det punkt kan telematik yde nødvendig støtte.

5.3. Med hensyn til følge- og sporingssystemer er følgende af betydning. De største muligheder for telematikanvendelse inden for intermodal transport ligger i systemer, der kan følge og spore ladeenheder. Sådanne systemer kan henregnes til de operationelle flådestyringssystemer. Ladeenheder kan følges og spores fra faste punkter (f.eks. terminaler) eller med mobil kommunikation.

5.4. Eftersom den intermodale transport er en integrerende del af det samlede trafiksystem, må der tages hensyn til den i forbindelse med udvikling af trafikstyringssystemer. Således må der ved udviklingen af dynamiske trafikinformationssystemer tages hensyn til den intermodale transportkædes forskellige elementer.

Det er klart, at gods- og passagertransport griber ind i hinanden, og at de konkurrerer om begrænsede ressourcer. Derfor bør telematiksystemer, der udvikles inden for én af de to transportsektorer, også være i stand til at transmittere, modtage og behandle information vedrørende den anden.

5.5. Med hensyn til udbredelse af »unimodale« flådestyringssystemer gælder det, at der allerede er udviklet et stort antal flådestyringssystemer inden for de enkelte transportformer. Hvis disse systemer udvides til andre transportformer, vil det betyde en kraftig impuls for den intermodale transport. Således kan udvikling af intermodale kørselsplanlægnings- og kørselsregistreringssystemer forøge den intermodale transports effektivitet betydeligt.

6. Myndighedernes rolle i forbindelse med fremme af telematik inden for intermodal transport

6.1. Formålene med at fremme telematik inden for intermodal transport

Nationale og internationale myndigheder beskæftiger sig med telematik inden for intermodal transport ud fra følgende indfaldsvinkler:

- optimal forvaltning af net: hovedveje, jernbaner og indre vandveje;

- forbedring af transportens effektivitet ved at reducere antallet af kørte kilometer, forbedre planlægning og ordreudførelse, forøge udnyttelsesgraden m.m.;

- reduktion af overbelastning;

- reduktion af energiforbrug, støjgener og emission af skadelige stoffer;

- forøgelse af (trafik-)sikkerheden;

- tilvejebringelse og liberalisering af telekommunikationsinfrastruktur.

Myndighedernes støtte retter sig mod:

- trafikstyring i forbindelse med landevej, jernbane, søtransport og indlandsskibsfart;

- telematikinfrastruktur;

- transportkædestyring;

- flådestyring i forbindelse med landevej, jernbane, søtransport, indlandsskibsfart;

- offentlige indkøb.

Omkostningerne ved at anvende og udvikle ny telematik er meget store, særlig i indledningsfasen. Den intermodale transportsektor er kun i begrænset omfang i stand til på egen hånd at finansiere større udviklinger på området. Her ligger en opgave for myndighederne, der kan støtte ny udvikling ved hjælp af målrettede F& U-programmer.

6.2. Bestående EU-aktiviteter til fremme af telematik inden for intermodal transport

Inden for EU kan der peges på følgende programmer og aktiviteter, der mere eller mindre har at gøre med telematik inden for intermodal transport:

Under GD VII:

- fjerde rammeprogram: forskning på transportområdet;

- udvikling af transeuropæiske net;

- task force om intermodal transport;

- task force om fremtidens jernbanesystem.

Under GD XIII:

- fjerde rammeprogram: transporttelematik;

- udvikling af transeuropæiske telekommunikationsnet.

Under GD VII og GD XIII i fællesskab:

- højniveaugruppen vedrørende implementering af transporttelematik.

Desuden findes der på nationalt og regionalt plan mange særskilte initiativer til fremme af intermodal transport og telematik.

7. Henstillinger

7.1. Telematikken må anvendes på en sådan måde, at den imødekommer behovene hos alle godstransportens aktører. Teknologien er ikke et mål i sig selv.

7.2. I forbindelse med udvikling og anvendelse af telematik inden for intermodal transport må man ikke tabe den teknologiske udviklings sociale aspekter af syne. Anvendelse af telematik inden for transport kan nemlig få stor indflydelse på arbejdsvilkårene, beskæftigelsen og arbejdstilrettelæggelsen. Ny teknologi stiller andre krav til uddannelsesformer og uddannelsesniveauer.

7.3. Endelig bør der i forbindelse med anvendelse af telematik inden for intermodal transport tages hensyn til følgende:

- der bør sigtes mod brug af hele den intermodale transportkæde;

- der bør sikres overensstemmelse med erhvervslivets godskategorier og logistikkæder;

- der bør så vidt muligt tages udgangspunkt i bestående, accepterede teknikker;

- initiativet bør støttes af sektoren, altså nedefra;

- så vidt muligt bør der arbejdes på tværs af brancher;

- telematiksystemerne bør også kunne anvendes af små virksomheder;

- der bør tages udgangspunkt i organisation og mennesker; teknologi er sekundært i forhold hertil;

- der må ofres megen opmærksomhed på overførsel af knowhow;

- udviklingen af telematiksystemer bør ske i nøje sammenhæng med udviklingen af de transeuropæiske net;

- der bør foregå en afstemning mellem de europæiske programmer og aktiviteter og de nationale og regionale initiativer.

Bruxelles, den 27. november 1996.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Telematik kan defineres som digital udveksling og bearbejdning af data mellem forskellige netværkscomputersystemer, som er spredt geografisk og indbyrdes tilgængelige. I europæisk sammenhæng er der oftest tale om grænseoverskridende systemer.

() Eike Eulen og René Bleser.

() EFT nr. C 19 af 25. 1. 1993, s. 29 (ordfører: Ulbo Tukker).

() EFT nr. C 18 af 22. 1. 1996, s. 32 (oprindelig ordfører: Achim Denkhaus; efter hans død: Dethmer H. Kielman).

() EFT nr. C 39 af 12. 2. 1996, s. 100 (ordfører: Dethmer H. Kielman).

() EFT nr. C 39 af 12. 2. 1996, s. 43 (ordfører: George Wright).

() Kilde: »International Transport Workers' Federation: A Transport Resolution in the Pipeline? Telematics in Road Transport«, 1/1995.

() Se NEA's rapport »The Transport of goods by road and its environment in the Europe of tomorrow«, marts 1992.