Forslag til Rådets direktiv om en fælles ordning for beskatning af renter og royalties, der betales mellem associerede virksomheder i forskellige medlemsstater (98/C 123/07) (EØS-relevant tekst) KOM(1998) 67 endelig udg. - 98/0087(CNS)

(Forelagt af Kommissionen den 6. marts 1998)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

På et indre marked, der har karakter af et hjemmemarked, bør transaktioner mellem virksomheder fra forskellige medlemsstater ikke være undergivet ringere beskatningsvilkår end de vilkår, der gælder for de samme transaktioner mellem virksomheder fra samme medlemsstat;

dette krav er i øjeblikket ikke opfyldt for så vidt angår betaling af renter og royalties; de nationale skattelovgivninger - eventuelt kombineret med bilaterale overenskomster - sikrer ikke en fuldstændig afskaffelse af dobbeltbeskatning, og skattereglernes anvendelse medfører ofte tyngende administrative formaliteter og likviditetsproblemer for de pågældende virksomheder;

det bør sikres, at renter og royalties beskattes én gang i en medlemsstat;

den mest hensigtsmæssige måde at fjerne førnævnte formaliteter og problemer på og samtidig sikre, at nationale og tværnationale transaktioner behandles skattemæssigt ens, er at ophæve beskatningen af renter og royalties i den medlemsstat, hvor de opstår, uanset om beskatningen sker ved indeholdelse ved kilden eller ved skatteansættelse; det er især nødvendigt at ophæve sådanne skatter i forbindelse med betalinger mellem associerede virksomheder i forskellige medlemsstater samt mellem sådanne virksomheders faste driftssteder;

ordningen bør kun gælde for de renter eller royalties eller de gældsfordringer, der ville være blevet aftalt mellem betaleren og den retmæssige ejer, såfremt der ikke havde bestået en særlig forbindelse;

medlemsstaterne bør kunne undlade at anvende direktivets bestemmelser, hvis sådanne betalinger foretages til en retmæssig ejer, som i den medlemsstat, hvor han befinder sig, ikke beskattes af disse indtægter på et niveau, der normalt gælder for renter eller royalties, der modtages af en virksomhed i den medlemsstat;

medlemsstaterne må ikke afskæres fra at træffe passende foranstaltninger til bekæmpelse af svig og misbrug;

der bør af budgetmæssige årsager indrømmes Grækenland og Portugal en overgangsperiode, således at disse medlemsstater får mulighed for gradvis at reducere skatterne på rente- og royaltybetalinger, uanset om de opkræves ved indeholdelse ved kilden eller ved skatteansættelse, indtil de kan anvende bestemmelserne i artikel 1;

det er nødvendigt, at Kommissionen tre år efter anvendelsesdatoen for direktivet aflægger beretning over for Rådet om dets virkemåde, særlig med henblik på at udvide direktivets dækning til andre virksomheder, at undersøge anvendelsen af artikel 7 samt at undersøge afgrænsningen af definitionen af renter og royalties med henblik på at opnå den nødvendige konvergens i bestemmelserne om renter og royalties i national lovgivning og bilaterale dobbeltbeskatningsoverenskomster;

i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet som anført i traktatens artikel 3 B kan målene for dette direktiv ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan; dette direktiv er begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at nå disse mål -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

1. En medlemsstat fritager renter og royalties for enhver form for skat, der opkræves af sådanne indtægter i denne medlemsstat, uanset om den opkræves ved kilden eller ved skatteansættelse, hvis disse renter eller royalties betales af eller på vegne af en virksomhed i den pågældende medlemsstat eller af et fast driftssted beliggende i den pågældende medlemsstat og tilhørende en virksomhed i en anden medlemsstat til en associeret virksomhed i en anden medlemsstat eller til et fast driftssted beliggende i en anden medlemsstat og tilhørende en associeret virksomhed i en medlemsstat, hvis den associerede virksomhed eller det faste driftssted tilhørende den associerede virksomhed er beløbets retmæssige ejer.

2. Stk. 1 finder ikke anvendelse i situationer, hvor de væsentlige kendetegn for grænseoverskridende betalinger ikke foreligger. Det finder navnlig ikke anvendelse på:

a) renter og royalties, der betales af en virksomhed i en medlemsstat eller af et fast driftssted beliggende i den pågældende medlemsstat og tilhørende en virksomhed i en anden medlemsstat, hvis den retmæssige ejer af disse renter eller royalties er et fast driftssted beliggende i førstnævnte medlemsstat, og hvis den gældsfordring, den rettighed eller den ejendomsret, med hensyn til hvilken der betales renter eller royalties, har direkte forbindelse med et sådant fast driftssted

b) renter og royalties, der betales af en virksomhed i en medlemsstat til et fast driftssted beliggende i en anden medlemsstat og tilhørende en associeret virksomhed i førstnævnte medlemsstat, når betalingen af sådanne renter eller royalties til den associerede virksomhed, bortset fra betaling til et af denne virksomheds faste driftssteder beliggende uden for førstnævnte medlemsstat, er undergivet kildebeskatning i denne medlemsstat, medmindre den gældsfordring, den rettighed eller den ejendomsret, med hensyn til hvilken der betales renter eller royalties, har direkte forbindelse med det faste driftssted.

Artikel 2

1. I dette direktiv forstås ved:

a) »renter«: indtægter fra gældsfordringer af enhver art, hvad enten de er sikret ved pant i fast ejendom eller ej, og hvad enten de indebærer en ret til en andel i skyldners fortjeneste eller ej, og især indtægter fra obligationer eller gældsbreve, herunder agiobeløb og gevinster, der knytter sig til sådanne obligationer eller forskrivning. Straftillæg som følge af for sen betaling anses ikke for renter

b) »royalties«: betalinger af enhver art, der modtages som vederlag for anvendelsen af eller retten til at anvende ophavsrettigheder til litterære, kunstneriske og videnskabelige værker eller software, herunder spillefilm, patenter, varemærker, mønstre eller modeller, tegninger, hemmelige formler eller fremstillingsmetoder, eller for anvendelsen af eller retten til at anvende industrielt, kommercielt eller videnskabeligt udstyr eller for oplysninger om industriel, kommerciel eller videnskabelig viden. Variable eller faste betalinger, der modtages som vederlag for udnyttelse af eller retten til at udnytte mineralaflejringer, kilder og andre naturressourcer, er ikke omfattet, hvilket også gælder betalinger for anvendelsen af eller retten til at anvende software, når ejendomsretten overdrages.

2. Andre indtægter og betalinger end de i stk. 1 anførte behandles som renter eller royalties i dette direktivs forstand, hvis de anses for at være renter eller royalties, eller - hvis betalerens eller den retmæssige ejers status ikke var til hinder herfor - ville blive anset for at være renter eller royalties enten i henhold til en dobbeltbeskatningsoverenskomst mellem den medlemsstat, hvor disse renter eller royalties opstår, og den retmæssige ejers medlemsstat eller, såfremt der ikke findes en overenskomst, i henhold til skattelovgivningen i den medlemsstat, hvor disse renter eller royalties opstår.

Artikel 3

1. I dette direktiv:

a) forstås ved »virksomhed i en medlemsstat«: enhver virksomhed:

i) som er oprettet i overensstemmelse med en medlemsstats lovgivning, og hvis vedtægtsmæssige hjemsted, hovedkontor eller hovedvirksomhed er beliggende inden for Fællesskabet, og hvis aktiviteter har en effektiv og vedvarende tilknytning til denne medlemsstats økonomi, og

ii) som i overensstemmelse med skattelovgivningen i medlemsstaten anses som hjemmehørende i denne stat, og som ikke i henhold til en dobbeltbeskatningsoverenskomst med tredjeland kan anses for at være hjemmehørende uden for Fællesskabet i skattemæssig henseende, og

iii) som desuden er omfattet af en af følgende skatter uden fritagelse eller af en identisk eller næsten tilsvarende skat, der efter ikrafttrædelsen af dette direktiv pålignes som supplement til eller i stedet for de eksisterende skatter:

- impôt des sociétés/vennootschapsbelasting og impôt des non-résidents/belasting der niet-verblijfhouders i Belgien

- selskabsskat i Danmark

- Körperschaftssteuer i Tyskland

- Öüñïò åéóïäÞìáôïò íïìéêþí ðñïóþðùí i Grækenland

- impuesto sobre sociedades i Spanien

- impôt sur les sociétés i Frankrig

- corporation tax i Irland

- imposta sul reddito delle persone giuridiche i Italien

- impôt sur le revenu des collectivités i Luxembourg

- vennootschapsbelasting i Nederlandene

- Körperschaftssteuer i Østrig

- imposto sobre o rendimento da pessoas colectivas i Portugal

- yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfund i Finland

- statlig inkomstskatt i Sverige

- corporation tax i Det Forenede Kongerige

b) forstås ved »associeret virksomhed«: enhver virksomhed, der er associeret med en anden virksomhed som minimum ved, at

i) den enten direkte eller indirekte besidder en andel på mindst 25 % af den anden virksomheds kapital, eller

ii) den anden virksomhed enten direkte eller indirekte besidder en andel på mindst 25 % af dens kapital, eller

iii) en tredje virksomhed enten direkte eller indirekte besidder en andel på mindst 25 % af dens kapital.

Medlemsstaterne kan imidlertid:

- anvende dette direktiv i tilfælde, hvor den pågældende andel udgør mindre end 25 %

- erstatte kriteriet om en minimumsandel af kapitalen med kriteriet om en minimumsandel af stemmerettighederne

c) forstås ved »retmæssig ejer« af rente- og royaltybetalinger: en virksomhed i en medlemsstat eller et fast driftssted, som modtager disse betalinger til eget brug og ikke som agent, mandatar eller repræsentant for en anden person

d) forstås ved »fast driftssted«: et fast forretningssted beliggende i en medlemsstat, hvorigennem aktiviteterne i en virksomhed i en anden medlemsstat udføres fuldstændig eller delvis.

Et fast driftssted anses for at betale renter eller royalties, hvis de udgør en fradragsberettiget udgift for driftsstedet i en medlemsstat, hvor det er beliggende; det skal anses for at være den retmæssige ejer af renter eller royalties, hvis de udgør indtægter, der i den pågældende medlemsstat er undergivet en af de skatter, der er anført i stk. 1, litra a), nr. iii).

2. En medlemsstat kan fratage virksomheder i den pågældende medlemsstat retten til at nyde godt af dette direktiv, hvis betingelserne i stk. 1, litra b), ikke har været opfyldt i en sammenhængende periode på mindst to år.

Artikel 4

Uanset bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, litra a), og stk. 2, kan den medlemsstat hvor renterne opstår, udelukke betalinger, der påstås at være renter, fra dette direktivs anvendelsesområde, herunder:

a) indtægter, der behandles som udlodning af udbytte eller som afdrag

b) indtægter fra gældsfordringer, som indebærer en ret til en andel i betalerens fortjeneste

c) indtægter fra gældsfordringer, som berettiger fordringshaveren til at ombytte sin ret til renter til en ret til en andel i betalerens fortjeneste

d) indtægter fra gældsfordringer, som ikke indeholder nogen bestemmelse om tilbagebetaling af hovedstolen.

Renter, der behandles som udlodning af udbytte, falder dermed ind under bestemmelserne i Rådets direktiv 90/435/EØF (1), såfremt de betales mellem virksomheder, der er omfattet af indeværende direktiv.

Artikel 5

Hvis en særlig forbindelse mellem betaleren og den retmæssige ejer af renter eller royalties eller mellem disse og en tredjemand bevirker, at disse indtægter eller betalinger overstiger det beløb, som ville være blevet aftalt mellem betaleren og den retmæssig ejer, såfremt denne forbindelse ikke havde bestået, finder bestemmelserne i dette direktiv kun anvendelse på sidstnævnte beløb; for så vidt angår renter, finder bestemmelserne i dette direktiv kun anvendelse på renter af det eventuelle beløb, der ville være blevet aftalt, hvis en sådan forbindelse har bevirket, at den gældsfordring, som renterne vedrører, overstiger det beløb, som ville være blevet aftalt mellem betaleren og den retmæssige ejer, såfremt den nævnte forbindelse ikke havde bestået.

Artikel 6

1. Dette direktiv hindrer ikke en medlemsstat i at træffe passende foranstaltninger til bekæmpelse af svig eller misbrug.

2. En medlemsstat kan tilbagekalde fordele i henhold til dette direktiv eller nægte at anvende direktivet i tilfælde af transaktioner, der har skatteunddragelse eller skatteundgåelse som hovedformål eller et af hovedformålene.

Artikel 7

1. Ud over de i artikel 6 anførte tilfælde kan medlemsstaterne undlade at anvende bestemmelserne i artikel 1 på renter og royalties, der betales til en associeret virksomhed i en anden medlemsstat eller til et fast driftssted beliggende i en anden medlemsstat og tilhørende en associeret virksomhed i en medlemsstat, som med hensyn til denne indtægt og i medfør af en bestemmelse til egen fordel eller til fordel for bestemte virksomheder, faste driftssteder eller bestemte aktiviteter:

a) pålignes den i artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iii), omhandlede skat efter en sats, som er lavere end den beskatningssats, der ellers normalt gælder for sådanne indtægter i virksomheder eller faste driftssteder i den anden stat, eller

b) nyder godt af en nedsættelse af skattegrundlaget, som normalt ellers ikke gælder for virksomheder eller faste driftssteder i den anden stat.

2. Hvis de i stk. 1, litra a) eller b), nævnte omstændigheder kun gælder for en del af de i stk. 1 omhandlede renter eller royalties, kan medlemsstaterne undlade at anvende bestemmelserne i nærværende direktiv på denne del af de pågældende renter eller royalties.

Artikel 8

1. Grækenland og Portugal kan i en overgangsperiode, der slutter fem år efter dette direktivs ikrafttrædelsesdato, undlade at anvende bestemmelserne i artikel 1. I så fald må beskatningssatsen for betalinger af renter og royalties til en associeret virksomhed i en anden medlemsstat eller til et fast driftssted beliggende i en anden medlemsstat og tilhørende en associeret virksomhed i en medlemsstat ikke overstige 10 % i de første to år og 5 % i de sidste tre år. Inden udgangen af det femte år kan Rådet på forslag af Kommissionen træffe afgørelse om at forlænge den i dette stykke fastsatte overgangsperiode.

2. Hvis en virksomhed i en medlemsstat eller et fast driftssted beliggende i denne medlemsstat og tilhørende en virksomhed i en medlemsstat modtager renter eller royalties fra en associeret virksomhed i Grækenland eller Portugal, eller fra et fast driftssted beliggende i Grækenland eller Portugal og tilhørende en associeret virksomhed i en medlemsstat skal førstnævnte medlemsstat i indkomstskatten af den virksomhed eller det faste driftssted, som modtog indtægten i henhold til stk. 1, indrømme et fradrag, som svarer til den i Grækenland eller Portugal betalte skat af indtægten.

3. Det i stk. 2 omhandlede fradrag behøver ikke overstige det laveste af følgende beløb:

a) den skat, der på grundlag af stk. 1 skal betales i Grækenland eller Portugal af sådanne indtægter, og

b) den del af den før fradraget beregnede indkomstskat, som skal betales af den virksomhed eller det faste driftssted, som modtog de pågældende renter eller royalties, og som kan henføres til betalingerne i henhold til den nationale lovgivning i den medlemsstat, i hvilken virksomheden er hjemmehørende eller det faste driftssted beliggende.

Artikel 9

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 2000. De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Denne meddelelse skal indeholde en sammenligningstabel for de nationale bestemmelser, der eksisterer eller indføres med hensyn til hver enkelt artikel i dette direktiv.

Artikel 10

Senest tre år efter den i artikel 9, stk. 1, anførte dato finder anvendelse, aflægger Kommissionen beretning til Rådet om direktivets virkemåde med særlig henblik på at udstrække dets anvendelsesområde til andre virksomheder end dem, der er omfattet af dette direktiv, og på at vurdere anvendelsen af artikel 7.

Artikel 11

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 12

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT L 225 af 20.8.1990, s. 6.