Henstilling med henblik på

RÅDETS HENSTILLING

om den økonomiske politik i euroområdet

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 136 sammenholdt med artikel 121, stk. 2,

som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker, særlig artikel 5, stk. 2,

som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer, særlig artikel 6, stk. 1,

som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,

som henviser til Det Europæiske Råds konklusioner,

som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

som tager følgende i betragtning:

(1)Som følge af covid-19-pandemien oplevede økonomien i euroområdet en pludselig og dyb recession i første halvdel af 2020 og er fortsat sårbar over for den vedvarende sundhedskrise. Covid-19-krisen har medført en række voldsomme chok på efterspørgsels- og udbudssiden, som forventes at indebære et fald i BNP på 7,8 % i 2020. Genopretningen i 2021 forventes nu at blive langsommere end tidligere antaget, og det store outputgab på omkring -7,0 % af det potentielle BNP i 2020 vil ikke være lukket inden udgangen af 2021. Der hersker en betydelig usikkerhed om de økonomiske udsigter, som er knyttet til udviklingen i pandemien og adfærdsændringer hos de økonomiske agenter. En hurtig indsats på nationalt plan og EU-plan, herunder gennem Next Generation EU (NGEU)-pakken, har på afgørende vis bidraget til at kompensere for nogle af chokkenes negative konsekvenser og stabilisere markederne. Både privatforbruget og de private investeringer blev hårdt ramt, hvilket igen påvirkede både priser og lønninger negativt Udsigterne for arbejdsmarkedet er også blevet forværret, og syv års positiv udvikling er dermed bragt til ophør. Stigningen i arbejdsløsheden imidlertid afbødet som følge af den vellykkede gennemførelse af ambitiøse politiske foranstaltninger i alle medlemsstater — f.eks. arbejdsfordelingsordninger og andre støtteforanstaltninger, som skulle imødegå masseafskedigelser og store indkomsttab — samt et fald i erhvervsfrekvensen, da ikke-registrerede ledige har forladt arbejdsmarkedet og der er sket et fald i det samlede antal arbejdstimer.

(2)Covid-19-krisen forstærker de økonomiske forskelle mellem euromedlemsstaterne. Denne udvikling skyldes flere forhold, bl.a.: det oprindelige covid-19-choks intensitet og tidspunktet herfor den relative størrelse og økonomiske betydning af kontaktintensive sektorer (f.eks. turisme og hotel- og restaurationssektoren) og forskellene i det eksisterende finanspolitiske råderum. Disse forskelle påvirker tilliden, investeringerne og vækstudsigterne samt allerede eksisterende regionale forskelle, som kan forværres. På længere sigt risikerer den nuværende covid-19-krise at have en permanent negativ indvirkning på den potentielle vækst og indkomstforskellene på grund af lavere menneskelig og fysisk kapital (både materiel og immateriel). Dette kan føre til en endnu lavere vækst i arbejdsproduktivitet og indkomster.

(3)EU's hurtige og slagkraftige reaktion, herunder Next Generation EU (NGEU), som omfatter genopretnings- og resiliensfaciliteten, har styrket markedstilliden og vist, at medlemsstaterne står sammen om en koordineret indsats for at genstarte den økonomiske vækst og styrke den økonomiske og sociale modstandsdygtighed. Endvidere blev der med det samme vedtaget en række nye instrumenter for Unionen og euroområdet. Disse instrumenter udgør allerede et sikkerhedsnet for arbejdstagerne (gennem det europæiske instrument for midlertidig støtte til mindskelse af risiciene for arbejdsløshed i en nødsituation — SURE), virksomhederne (gennem en ordning i Den Europæiske Investeringsbanks regi) og medlemsstaterne, idet de tager sigte på at stabilisere de statslige finansieringsomkostninger, bl.a. gennem den europæiske stabilitetsmekanismes instrument for pandemikrisehjælp. EU's politiske reaktion omfattede også aktivering af den generelle undtagelsesklausul i stabilitets- og vækstpagten og en midlertidig ramme for anvendelse af fleksibiliteten i EU's statsstøtteregler. Midlerne fra samhørighedspolitikken blev kanaliseret derhen, hvor det var mest nødvendigt, gennem investeringsinitiativet som reaktion på coronavirusset plus (CRII og CRII+).

(4)Gennemførelsen af veludformede politikker inden for rammerne af NGEU og dets vigtigste instrument, genopretnings- og resiliensfaciliteten, vil støtte medlemsstaterne i deres bestræbelser på at iværksætte vækstfremmende reformer og øge omfanget og kvaliteten af investeringer, hvilket er i overensstemmelse med målene om modstandsdygtighed og den grønne og den digitale omstilling. Det forventes at bidrage til opbygningen af menneskelig kapital og befordre vellykkede jobskift hos arbejdstagerne, hvilket sammen med midlerne under samhørighedspolitikken vil være afgørende for at sikre samhørighed, fremme produktiviteten og styrke den økonomiske og sociale modstandsdygtighed. EU's vækstmål og de nationale strukturelle udfordringer, herunder dem, der er identificeret i de landespecifikke henstillinger for 2019 og 2020, spiller en central rolle. Den årlige strategi for bæredygtig vækst, som fremmer disse mål, indeholder forslag til syv flagskibsinitiativer: 1) Opstart, 2) Renovering, 3) Opladning og optankning, 4) Konnektivitet, 5) Modernisering, 6) Opskalering og 7) Omskoling og opkvalificering. Disse flagskibe udgør fælles udfordringer, som kræver koordinerede investeringer og reformer. Medlemsstaterne bør kanalisere investeringer til samt gennemføre reformer og integrere deres værdikæder yderligere på disse flagskibsområder. I forslaget til forordning om genopretnings- og resiliensfaciliteten bestemmes det bl.a., at der skal være en sammenhæng mellem euromedlemsstaternes genopretnings- og resiliensplaner og de udfordringer og prioriteter, der er fastlagt i Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet. Denne sammenhæng bør tages i betragtning ved vurderingen af genopretnings- og resiliensplanerne.

(5)For euroområdet kræves der for at afbøde virkningen af covid-19-pandemien et policy-mix, der er understøttende, afstemt, dækkende og sammenhængende. Målet er at begrænse negative langsigtede virkninger på arbejdsmarkedet, at mindske væsentlige økonomiske og sociale forskelle, at rette op på ubalancer og andre makrosignifikante risici og mere generelt at undgå negative konsekvenser for den potentielle økonomiske vækst på mellemlang sigt. Den indbyrdes sammenhæng mellem de tre centrale dimensioner af policy-mixet for euroområdet — den monetære, den finanspolitiske og den strukturelle — er afgørende for at sikre en understøttende samlet politisk kurs for området.

(6)ECB's aktuelle pengepolitiske markedsoperationer har til formål at bevare de monetære transmissionskanaler intakte og sikre prisstabiliteten på mellemlang sigt. ECB har bebudet betydelige yderligere opkøb af offentlige og private værdipapirer, som vil beløbe sig til 1 470 mia. EUR, under programmet for køb af aktiver (120 mia. EUR frem til udgangen af 2020) og pandeminødopkøbsprogrammet (1 350 mia. EUR indtil i hvert fald medio 2021).

(7)Den finanspolitiske kurs forventes at være meget ekspansiv i 2020 og stadig være understøttende i 2021 både i euroområdet og på nationalt plan. Koordinering af de nationale finanspolitikker i fuld overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten er afgørende for en effektiv bekæmpelse af covid-19-chokket og for, at Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) fungerer korrekt. Den 20. marts 2020 konkluderede Kommissionen, at EU's økonomi var ramt af et alvorligt økonomisk tilbageslag, og at betingelserne for at aktivere den generelle undtagelsesklausul i stabilitets- og vækstpagten var opfyldt. Medlemsstaternes finansministre tilsluttede sig denne konklusion. Medlemsstaterne indførte betydelige budgetforanstaltninger for at begrænse pandemien og yde støtte til særlig berørte enkeltpersoner og virksomheder, herunder ekstraordinær likviditetsstøtte, fortrinsvis i form af garantier til virksomheder og banker for at sikre kreditstrømmen. Der vil blive ydet yderligere koordineret finansiel støtte på EU-plan, navnlig gennem genopretnings- og resiliensfaciliteten.