BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Siden de første tilfælde af smitte med covid-19 har EU arbejdet utrætteligt på at støtte medlemsstaterne og deres borgere i håndteringen af krisen.

Kommissionens ARGUS-mekanisme til koordinering af krisesituationer er blevet aktiveret, og krisekoordinationsudvalget mødes regelmæssigt for at skabe synergi mellem alle Kommissionens relevante afdelinger og tjenester og EU-agenturerne. Kommissionen har også oprettet en koordinerende beredskabsenhed på politisk plan bestående af de fem kommissærer, der er ansvarlige for de mest berørte politikker.

Efter EU-ledernes videokonference om indsatsen i forbindelse med udbruddet af covid-19 den 10. marts 2020 vil Kommissionen yderligere intensivere sin indsats mod coronavirus eller udbruddet af covid-19 på alle fronter og koordinere medlemsstaternes tiltag. Den krise, vi står over for på grund af coronavirus, har både en meget betydelig menneskelig dimension og en potentielt betydelig økonomisk indvirkning. Det er derfor af afgørende betydning, at EU og dets medlemsstater handler beslutsomt og kollektivt for at dæmme op for spredningen af virusset og hjælpe patienter og for at imødegå de negative økonomiske konsekvenser.

Som led i denne fælles samordnede indsats kan Den Europæiske Unions Solidaritetsfond ("Solidaritetsfonden") spille en vigtig rolle med hensyn til at vise EU's solidaritet med medlemsstaterne i forbindelse med at håndtere nødsituationen.

Med det eksisterende instrument er det på nuværende tidspunkt umuligt at reagere hensigtsmæssigt på EU-plan over for større folkesundhedskriser såsom covid-19.

Formålet med denne forordning er derfor at udvide anvendelsesområdet for Solidaritetsfonden til at omfatte større folkesundhedskriser og at definere specifikke operationer, der er berettigede til finansiering.

Solidaritetsfonden blev oprettet i 2002 for at støtte EU's medlemsstater og tiltrædelseslandene i tilfælde af større katastrofer forårsaget af naturhændelser, såsom oversvømmelse, storm, jordskælv, vulkanudbrud, skovbrand eller tørke. Fonden kan mobiliseres efter anmodning fra det berørte land, hvis katastrofen har et omfang, der berettiger en indsats på europæisk plan. Dens funktion er et håndgribeligt udtryk for ægte EU-solidaritet, hvorigennem medlemsstaterne indvilliger i at støtte hinanden ved at stille yderligere finansieringsmidler til rådighed via EU-budgettet. Den nuværende Solidaritetsfond er imidlertid strengt begrænset til naturkatastrofer, der forårsager fysiske skader, såsom oversvømmelse, storm, jordskælv og lignende. Gennem Solidaritetsfonden kan der ydes finansiel støtte til støtteberettigede stater med et samlet beløb på op til 500 mio. EUR i 2011-priser pr. år.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Nærværende forslag har til formål at ændre Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002 af 11. november 2002 om oprettelse af Den Europæiske Unions Solidaritetsfond ("forordning (EF) nr. 2012/2002") for at udvide dens anvendelsesområde til at omfatte større folkesundhedskriser.

De vigtigste karakteristika og forskelle i indholdet er følgende:

Det geografiske anvendelsesområde er uændret: Det er begrænset til medlemsstater og lande, der forhandler om tiltrædelse af EU. Det tematiske anvendelsesområde udvides imidlertid til at omfatte alvorlige krisesituationer, der skyldes trusler mod folkesundheden.

Der blev indført forskudsbetaling i forbindelse med revisionen af forordningen om Den Europæiske Unions Solidaritetsfond i 2014 med virkning fra 2015. Den vigtigste begrundelse for indførelsen af forskudsbetaling var, at den nødvendige procedure for mobilisering af Solidaritetsfonden og udbetaling af den fulde bistand er for langvarig (typisk op til et år), og at den alvorlige krisesituation krævede en hurtigere reaktion. Desuden blev det vurderet, at de lange forsinkelser med hensyn til at yde bistand var negative for EU's anseelse.

Forskudsbetalingernes niveau blev fastsat til 10 % af det forventede tilskud fra Solidaritetsfonden, dog højst 30 mio. EUR. Det viste sig, at dette niveau ikke var tilfredsstillende. I tilfælde af mindre katastrofer, hvor tilskuddet fra Solidaritetsfonden beløber sig til nogle få mio. EUR, er forskudsbetalingerne kun på et par hundrede tusinde EUR, hvilket knap nok gør nogen forskel. I tilfælde af meget store katastrofer som f.eks. jordskælvet i Abruzzo, der forvoldte skader for 22 mia. EUR og udløste et tilskud fra Solidaritetsfonden på 1,2 mia. EUR, er et forskud på højst 30 mio. EUR helt utilstrækkeligt. I begge scenarier står forskudsbetalingen ikke i et rimeligt forhold til dens virkninger i praksis. Den seneste efterfølgende evaluering af Solidaritetsfonden (2002-2017) bekræfter denne analyse.

Kommissionen foreslår derfor, at niveauet for forskudsbetalinger ved individuelle katastrofer i alle kategorier hæves til 25 % af det forventede tilskud fra Solidaritetsfonden, dog højst 100 mio. EUR.

Kommissionen foreslår desuden at hæve det samlede bevillingsniveau for forskudsbetalinger til Solidaritetsfonden i det årlige budget fra 50 mio. EUR til 100 mio. EUR.

Ligesom under den nuværende procedure vil det kun være muligt at mobilisere fonden, hvis en tilskudsberettiget stat fremsætter anmodning herom. Efter at Kommissionen har foretaget en vurdering og forelagt budgetmyndigheden et forslag til det beløb, der skal ydes i finansiel bistand, vedtager sidstnævnte et tilsvarende tillægsbudget. Kommissionen vil derefter vedtage en gennemførelsesafgørelse, der skal føre til betaling af bidraget fra Solidaritetsfonden.