ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
8.5

Hovedpunkter til løsning af strukturproblemerne i kvindernes beskæftigelsessituation (15): — foranstaltninger til forebyggelse af eksisterende diskrimination på arbejdsmarkedet og strukturelle årsager til kønsspecifikke lønforskelle, navnlig fremme af kvinders økonomiske uafhængighed især ved foranstaltninger til fjernelse af usikker deltidsbeskæftigelse samt bedre lovgivning om deltidsbeskæftigelse (f. eks. udvidelse af retten til deltid for forældre med krav om at kunne vende tilbage til fuldtidsbeskæftigelse, øget inddragelse af kvinder i efteruddannelsen lokalt på arbejdspladsen), — massiv udbygning af generelle økonomisk overkommelige pasningsordninger af høj kvalitet uden for hjemmet for småbørn og børn i den skolepligtige alder, bidrag til fremme af deling af forældrepligterne mellem kvinder og mænd (navnlig incitamenter til øget inddragelse af fædrene i børnenes opdragelse), — forebyggelse af familiepolitiske foranstaltninger med stærke incitamenter til længerevarende udtræden af arbejdsmarkedet og efterfølgende ringere muligheder for genindtræden på rimelige vilkår, betalt barsels- og forældreorlov må ikke have negative konsekvenser for kvindernes indkomstforløb, være et yderligere incitament for kvinder til at udtræde af arbejdsmarkedet eller skabe nye hindringer for en deling af forældrebyrden; — arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger til fremme af genindtræden på arbejdsmarkedet efter barsel og forældreorlov (herunder bl.a. støtte til initiativer til at etablere sig som selvstændig) samt foranstaltninger mod dekvalificering og løntilbagegang (bl.a. fleksible ordninger for efteruddannelse under forældreorlov og/eller for en videreførelse af ansættelsesforholdet på reduceret tid), — familievenlig tilrettelæggelse af arbejdstiden (bl.a. mulighed for medindflydelse på arbejdstidens tilrettelæggelse for forældre til småbørn og børn i den skolepligtige alder, aftaler om telearbejde samt retskrav på fleksibel tilrettelæggelse af arbejdstiden for personer, der har påtaget sig en plejebyrde).
5.2

Som et resultat heraf lancerede Europa-Kommissionens Generaldirektorat for Erhvervspolitik Euro-Middelhavschartret for virksomheder (13), som blev vedtaget af ni Middelhavspartnere. Et af hovedprincipperne er at skabe et iværksættersamfund i Euromed-regionen med en indsats, der henvender sig både til unge og voksne via uddannelsessystemet på alle niveauer i et livslangt læringsperspektiv. Chartret taler imidlertid ikke specifikt om at tage fat på de udfordringer, som unge kvindelige iværksættere står over for.
2.4

Små og mellemstore virksomheder spiller en vigtig rolle i opnåelsen af Lissabon-målene. Deres nødvendige bidrag er ikke desto mindre blevet overset i de første år af gennemførelsesperioden. Især bør SMV-organisationernes inddragelse i vurderingen af fremskridtene såvel som deres rolle i at fremme SMV'erne på alle politiske niveauer udvikles yderligere. I forbindelse med den næste revision af de integrerede retningslinjer for vækst og beskæftigelse for perioden 2008-2010 efterlyser EØSU nogle mere målrettede og strømlinede retningslinjer for SMV'er, specielt for så vidt angår kapitlet om mikroøkonomiske reformer. For at inddrage dem i større omfang i processen opfordrer EØSU Rådet indtrængende til at skabe et retsgrundlag for det europæiske charter for små virksomheder — hvilket også Europa-Parlamentet har anmodet om — for dermed at skabe et mere solidt handlingsgrundlag. Følgende politiske retningslinjer og tiltag anses for at være nødvendige for at kunne udvikle SMV'ernes forretningspotentiale.
3.4.3

Ud fra tanken om risikodeling mellem Fællesskabet, EIB og modtagerne fungerer RSFF som et supplerende instrument til finansiering af forskning, udvikling og innovation (FU&I), og åbner herved op for en lang række alternativer for både den private sektor og forskningsfællesskabet og supplerer herigennem viften af eksisterende instrumenter til finansiering af FU&I. RSFF sætter EIB i stand til at udvikle finansielle produkter, som kan afhjælpe markedssvigt, i tråd med de specifikke behov i en given sektor og for hver projektleder, for således at udvide mængden af potentielle finansieringsmodtagere. RSFF vil blive tilgængelig for retlige enheder af enhver størrelse og uanset ejerskab, herunder storvirksomheder, mellemstore virksomheder (mid-caps), SMV'er, forskningsorganisationer, universiteter, samarbejdsorganer, joint ventures eller særlige organer (Special Purpose Vehicles). Via risikodeling med banksektoren vil RSFF bidrage til at forbedre de finansielle aktørers globale muligheder for at yde støtte til FU&I-aktiviteter, især over for SMV'er.
1.3

EØSU fremsætter sammen med de nationale økonomiske og sociale råd følgende henstillinger inden for rammerne af Lissabon-strategien, »Energipolitik for et vidensamfund«: — Energipolitikkerne og andre relevante rammevilkår bør afprøves i forhold til målet om at gøre EU til en effektiv, kulstoffattig økonomi; — Der bør sikres en veluddannet og motiveret arbejdsstyrke ved at fremme et uddannelsessystem af høj standard; — Der bør sikres en tilstrækkelig offentlig F&U-indsats, der kan matche de vigtigste konkurrenters indsats, og den private sektor bør opmuntres til at investere mere i F&U; — Der bør udvikles et internationalt samarbejde på det energiteknologiske område med især andre store aktører; der bør systematisk føres tilsyn med de vigtigste konkurrenters og partneres energiteknologipolitikker og –foranstaltninger; — Det bør sikres, at der er risikovillig kapital til rådighed for SMV'er i udviklings- og opstartsfasen og til investeringer i nye teknologier; — Der bør sikres fri og sund konkurrence på energimarkedet for at få virksomhederne til at innovere. Med hensyn til vedvarende energi kan netadgang være en afgørende faktor for vellykket innovation; — Hindringer for investeringer, der er nødvendige for at kunne tage ny teknologi i brug, bør fjernes. Krav til planlægning og godkendelser bremser og hindrer sågar investeringer. For at investeringsrisikoen kan nedsættes, bør lovrammerne være forudsigelige og stabile; — EU og de globale markeder bør sikres adgang til ny teknologi; — Der bør sikres lige konkurrencevilkår på verdensplan, f.eks. en global pris på CO2, samtidig med at det sikres, at CO2 ikke bliver en handelsvare som enhver anden, eftersom en faktisk nedsættelse af CO2-emissioner er en forudsætning for Jordens overlevelse; — Ambitiøse målsætninger kan være med til at give EU en stærk position på de globale markeder for effektive og fornyelige energiteknologier. Målsætningerne og deres frister bør imidlertid fastlægges omhyggeligt, således at der er en realistisk mulighed for at nå dem; — Der bør foretages en nøje udvælgelse af de foranstaltninger, der aktivt skal støtte innovationer, for at sikre omkostningseffektive resultater. Valget bør stå mellem følgende foranstaltninger: — investeringer i F&U — uddannelse og erhvervsuddannelse — oplysningskampagner — prismekanismer, beskatning — tilskud — bindende mål og forpligtelser — regulering og bindende standarder — frivillige standarder, frivillige aftaler — offentlige indkøb.
5.9

Til slut blev der på ny givet mulighed for at besvare åbne spørgsmål om forbrugerbeskyttelsen i det fremtidige indre marked for tjenesteydelser. Endnu en gang viste manglen på retlig klarhed og retssikkerhed på forbrugerbeskyttelsesområdet med hensyn til garantier, ansvar (f.eks. ved insolvens), garantirettigheder (manglende harmonisering, bevisførelsesproblematik) og håndhævelse af erstatningskrav (for lange og komplicerede procedurer, ønske om mere harmonisering) at vække størst bekymring. En anden ting, der blev nævnt, er sikring af tilstrækkelig information om tjenesteydelser og leverandører. Manglen på fælles kvalitetsstandarder og muligheder for at sammenligne kompetencer og kvalifikationer blev ligeledes betragtet som et minus. Forbrugerbeskyttelsesreglerne bliver ofte ikke ordentligt håndhævet, og på visse områder, herunder inden for pensionsforsikringer og sundhedspleje, findes der slet ingen. De sociale spørgsmål spillede også en rolle (lønninger, der ligger under mindstelønnen, sort arbejde, migration) ligesom frygten for at miste miljø- og sikkerhedsstandarder. Det blev fundet nødvendigt at fastsætte et minimumsniveau for alment tilgængelige tjenesteydelser, der sikrer social integration. Der var desuden frygt for konkurrenceforvridninger for lokale leverandører (f.eks. forskellige sociale bidrag) og valutakursproblemer.
6.6

Oprettelsen af de to EU-centre i Japan (EU-centret i Tokyo og EU-centret i Kansai) giver mulighed for at skabe netværk og forståelse. For eksempel: — EØSU kunne fungere som kontaktpunkt for hjælp og information; — en opgave kunne være at bidrage til at skabe kontakter mellem parter som (i et særligt øjemed) søger kontakt på modpartens hjemmebane; — det kunne også indebære gensidige invitationer til relevante seminarer (eller andet arbejde) både som talere og som deltagere; — EØSU kunne også tilbyde at holde foredrag om de EU-relevante emner, det beskæftiger sig med: beslutningsprocesser i EU, civilsamfundsorganisationernes rolle på EU- og nationalt niveau, arbejdsmarkedsparternes rolle, den måde, hvorpå erhvervslivet håndterer drøftelsen og gennemførelsen af EU-lovgivning; — EØSU kunne med regelmæssige mellemrum tilbyde praktikophold, som de to institutter kan ansøge om. EU-centret i Kansai er allerede i gang med at overveje mulighederne for at være medarrangør af en række seminarer/workshops om bestemte emner. Mærkning af fødevarer, miljøbeskyttelse og det aldrende samfund er oplagte som nogle af de første hovedemner.
6.7

Udveksling af gode eksempler er en vigtig del af den proces, der skal føre til en bedre social samhørighed. Under høringen i Plovdiv (15) blev der nævnt en række gode eksempler, herunder: — Etableringen af et internationalt fagforeningsråd i den østrigsk/ungarske grænseregion Burgenland (16). Fagforbund fra Østrig og Ungarn arbejder her sammen for at overvåge, at det grænseoverskridende arbejde foregår ifølge lovgivning og regler. — Certificeringen af det såkaldte »gangmaster-system« i Storbritannien (17). Ved hjælp af en streng kontrol certificerer myndighederne reelle »gangmasters«, som i landbrugssektoren er de vigtigste formidlere med hensyn til at tilfredsstille efterspørgslen efter sæsonarbejde. ILO nævner eksplicit dette system som et godt eksempel i sine publikationer. — I Belgien er arbejdsmarkedets parter i landbrugssektoren blevet enige om et velfungerende administrativt kontrolsystem til forebyggelse af sort arbejde (18). — I Nederlandene har arbejdsmarkedets parter i 2007 indført et certificeringssystem, der skal garantere en effektiv kontrol med efterlevelsen af sociale standarder og arbejdstagerrettigheder for midlertidigt ansattes vedkommende (19). Ordningen lider endnu af enkelte børnesygdomme, men hensigten er god og udviklingen opmuntrende. — I Italien blev arbejdsmarkedets parter, beskæftigelses- og landbrugsministeren i september 2007 enige om et omfattende program til bekæmpelse af sort arbejde og proformaselvstændighed i landbrugssektoren (20). — ILO har udviklet programmer til regulering af private arbejdsformidlere og til forebyggelse af, at vandrende arbejdstagere gennem tvivlsomme formidlere havner i menneskehandel og tvangsarbejde. Programmerne er rettet mod lovgivere, arbejdstilsyn, politiet mm.
4.3

EØSU opfordrer ligeledes til, at de nationale råd udbygger deres evne til at samarbejde individuelt og kollektivt med EU-institutionerne om den europæiske dimension af politikken for bæredygtig udvikling set ud fra civilsamfundets synspunkt. EØSU (og især Observatoriet for Bæredygtig Udvikling) kunne yde et nyttigt bidrag ved at fremme et stærkere engagement i europæiske bæredygtighedsspørgsmål fra de nationale råd. EØSU kunne søge at etablere et regelmæssigt samarbejde med EEAC og dets medlemmer om fremtidige bæredygtighedsspørgsmål. Det kunne søge at fremme europæiske komparative studier om sådanne emner, hvor man især koncentrerer sig om civilsamfundets bidrag og rolle. Det kunne også søge at fremhæve og offentliggøre på eksempler på bedste praksis.
1.3

Det er baggrunden for, at EØSU har fundet det hensigtsmæssigt at udarbejde en tillægsudtalelse, der giver udtryk for EØSU's holdning til idéen om at udarbejde en sådan grønbog.
11.9.5

Direktiv 2004/114/EF om tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på studier, elevudveksling, ulønnet erhvervsuddannelse eller volontørtjeneste og direktiv 2005/71/EF om en særlig indrejseprocedure for forskere: EØSU går ind for at ændre disse direktiver, så der indføres opholdstilladelser med mulighed for flere indrejser, som gør det muligt for indehaveren at være fraværende fra EU-området i lange perioder uden at miste sin opholdsret. Det vil også være hensigtsmæssigt at ændre de fakultative bestemmelser i disse direktiver, som giver medlemsstaterne mulighed for at tilbyde forenklede eller særligt fremskyndede indrejseprocedurer for personer, der tidligere har arbejdet som forskere eller studeret i EU, og gøre disse til en rettighed for sådanne personer til at få adgang til fremskyndede procedurer, forudsat at de efterfølgende vender hjem til deres oprindelsesland ved udløbet af deres opholdstilladelse. EØSU går også ind for at knytte de to direktiver sammen ved at lempe indrejsereglerne (med færre tilknyttede betingelser) for forskere fra lande uden for EU, som tidligere har fået indrejsetilladelse som studerende, og som efter deres studier er vendt tilbage til deres hjemland. Man kunne udvide mulighederne ved at give studerende mulighed for at ansøge om at få status som forskere, mens de stadig bor i den medlemsstat, hvor de studerer, forudsat at deres ansøgning er indsendt, inden deres studietilladelse udløber.
4.2.5

EØSU ønsker at vende tilbage til det forslag, som udvalget fremsatte i en tidligere udtalelse (18) om at gøre år 2009 til et europæisk iværksætterår. Da EØSU imidlertid har erfaret, at GD for Uddannelse har erklæret 2009 for europæisk år for innovation og kreativitet, foreslår og tilskynder udvalget i stedet Kommissionen til i et joint venture mellem GD for Uddannelse og Kultur og GD for Erhverv og Industri også at fremhæve fordelene ved og værdien af iværksætterfærdigheder og —holdninger inden for rammerne af Lissabon-dagsordenen ved at gøre 2009 til året for kreativitet, innovation og iværksættertankegang.
7.4.14

I henhold til Rådets (landbrug og fiskeri) beslutning om reformen af den fælles landbrugspolitik i 2003 udløber kvoteordningen for mælk i 2015. Ifølge Kommissionen skal der ikke rokkes ved denne beslutning. I Rådet (landbrug og fiskeri) øjnes der heller ikke noget kvalificeret flertal for en forlængelse af ordningen. På grund af mælkeproduktionens store betydning, herunder navnlig for opretholdelsen af driften i mange ringere stillede regioner, bør der herske klarhed om følgevirkningerne og de uundgåelige konsekvenser af en afvikling af kvoteordningen. EØSU mener derfor, at der er et tvingende behov for at udarbejde et fremtidsrettet program til gavn for de regioner, der stilles ringere ved afskaffelsen af mælkekvoteordningen, så produktionen sikres her.
6.9

For at opsummere nogle af de specifikke forslag for køreplanen fremover bør følgende punkter rejses: — evaluering af operationelle mål for treårsperioder, — indarbejdelse af klimaændringsaspekter i de overordnede politiske retningslinjer, på det økonomiske og sociale område, — indarbejdelse af klimaændringsaspekter i de årlige nationale reformprogrammer om strategiens fremskridt, — inddragelse af aktører, især på nationalt og lokalt niveau, — sammenlignende rapporter fra Kommissionen om hidtidige fremskridt, — udvidet brug af den åbne koordinationsmetode, så den omfatter klimaændringsaspekter, — aktiv inddragelse af massemedier og interesseorganisationer for at tilvejebringe opdateret information til borgerne om de hidtidige fremskridt, — målrettet støtte til innovative projekter, især kommuner, for at udvikle CO2-neutrale platforme (jf. eksempler fra Storbritannien).
3.15

EØSU henleder opmærksomheden på, at begrebet »ugunstigt stillede områder« er meget vanskeligt at formidle til offentligheden. »Ugunstigt stillede områder« kan være overordentlig værdifulde og smukke kulturlandskaber, som også er kendetegnede ved at give særlig vanskelige vilkår for landbrugsdrift. Befolkningen i de ugunstigt stillede områder er ofte meget stolte af »deres« regions historie, traditioner og landskabelige skønhed, som også udgør et stort potentiale for den regionale udvikling. Betegnelsen »udligningsgodtgørelse for ugunstigt stillede områder« bidrager desværre overhovedet ikke til, at befolkningen kan identificere sig med »deres« region. Det må overvejes, om betegnelsen »ugunstigt stillede regioner« kan erstattes af en anden, som bedre afspejler regionernes potentiale og særlige kendetegn. Dette kunne bidrage til at skabe større accept af udligningsgodtgørelsen for ugunstigt stillede områder.
4.1

EØSU anerkender og påskønner Kroatiens bestræbelser på at fortsætte tiltrædelsesforhandlingerne uden ophold og mener, at der er gode forudsætninger for, at denne rytme ikke afbrydes af valgkampagnen forud for valget i efteråret 2007. EØSU påpeger dog, at de foranstaltninger, der skal træffes på lovgivningsområdet samt i forvaltningsreformen, skal være så enkle, gennemskuelige og først og fremmest bæredygtige som muligt. Den kroatiske regerings initiativ til indførelse af et »one-stop«-system for registrering af selskaber i Kroatien er efter EØSU's mening et meget væsentligt skridt i denne retning. I denne forbindelse hilser udvalget også gennemførelsen af Hitrorez-projektet varmt velkomment. Dets formål er at reducere antallet af ineffektive og forældede love og bestemmelser med et forslag om at ophæve ikke færre end 420 bestemmelser vedrørende erhvervslivet. Man må dog passe på, at disse retslige foranstaltninger ikke fører til en indskrænkning af rimelige arbejdstagerrettigheder, og at det eksisterende niveau for sociale og kollektive menneskerettigheder under alle omstændigheder fastholdes. EØSU mener desuden, at klarere og enklere bestemmelser også kan være et ekstra hjælpemiddel i kampen mod korruption, og at Kroatien med denne pakke af foranstaltninger kan blive set som et forbillede for regionen. Også procedurereglerne vil det være nødvendig at forenkle yderligere. Nye lovgivningsmæssige foranstaltninger bør dog ikke begrænses af ikke-tilpassede love, da dette netop i den første følsomme fase af EU-medlemskabet ville have negative konsekvenser som f.eks. uønsket retsusikkerhed. Retssagernes lange varighed udgør efter EØSU's mening endnu et problem, der skal findes en løsning på. De socialt svageste parter i en retssag bliver ofte dårligt stillet eller afskrækket fra at indlede en retssag på grund af procedurer, der ofte kan strække sig over adskillige år. Et tilløb til løsning af dette problem på beskæftigelsesområdet kunne være at sikre kortere og enklere procedurer gennem oprettelse af særlige arbejds- og voldgiftsdomstole. Der synes også at være behov for mere gennemsigtighed i forbindelse med erhvervelse af grunde, så udenlandske investorer får den nødvendige planlægningssikkerhed. Den kroatiske regering har taget et vigtigt skridt i den retning, idet den er begyndt at digitalisere matrikelregistrene i Kroatien og gøre dem tilgængelige online.
7.5

I de sidste par år har Kommissionen påtaget sig en række forpligtelser til støtte for forskellige industrisektorer, hvoraf vi vil nævne to som eksempel. Automobilindustrien, som traditionelt anses for en central branche i den europæiske økonomi, da den tegner sig for 3 % af EU's BNP og 7 % af beskæftigelsen i fremstillingsindustrien, har for nylig tiltrukket sig Kommissionens opmærksomhed. Med meddelelsen »CARS 21« (22) har Kommissionen ønsket at lancere en omfattende strategi for den europæiske automobilindustri med henblik på at sikre produktionen af automobiler på lang sigt og til den bedste pris for forbrugerne. Meddelelsen dækker en række aspekter, såsom nedskæring af administrative omkostninger, miljømæssig bæredygtighed, trafiksikkerhed, ekstern handel og forskning. Kommissionen synes at have erkendt, at automobilindustrien og de afledte sektorer er fundamentale for den europæiske økonomi og som sådan har brug for koordineringsinstrumenter på EU-plan til at styre dens udvikling.
2.1.5

Den enorme digitaliseringsbølge bliver et enestående øjeblik i menneskehedens historie. Derfor er det nødvendigt, at denne debat også drejer sig om udvælgelsen og organiseringen af indhold og viden på EU-niveau. EØSU mener, at en bred debat om betingelserne for en massiv digitalisering bør omfatte visse økonomiske, tekniske og juridiske aspekter, som er nødvendige for at skabe et vidensamfund, der er åbent for alle: — De finansielle behov, der er nødvendige for digitaliseringen af det offentlige område, hvilket er ensbetydende med, at der skal findes en balance mellem digitaliseringen af sjældne eller skrøbelige dokumenter og den omfattende digitalisering, som den brede offentlighed forventer. — Økonomisk støtte til forlag, der digitaliserer deres nutidige samlinger og accepterer, at der gives online-adgang til dem. — Bidrag fra privat finansiering og sponsorering af digitalisering og formidling. — Uændret bibeholdelse af intellektuelle ejendomsrettigheder til 70 år, efter at ophavsmanden er død. — Indførelse af gennemsigtighed og kollegialitet i udvælgelsen af dokumenter, der kan digitaliseres, fra enhver form for kulturelt materiale (tekster, audiovisuelt materiale, museumsstykker, arkiver osv.) fra det offentlige område. — Behovet for et »europæisk charter for dokumenter« indeholdende en fortegnelse over de store videnområder, der skal digitaliseres. Dette forudsætter, at der på EU-niveau på forhånd gøres status over online-adgangen til allerede digitaliseret materiale. — Muligheden for, at ophavsmændene til værker, der ikke længere sælges eller trykkes, kan vælge digital udgivelse under begrænset licens (6). — Behovet for at oprette et interaktivt register med henblik på at gennemføre en effektiv undersøgelse af, hvem der har ophavsret til de såkaldte »forældreløse værker« (7). — Behandling af videnskabelig information (8). — Spørgsmål vedrørende handicappedes, navnlig synshæmmedes, adgang til internetportaler og digitalt materiale.
5.6

»Kommissionen erkender (i hvidbogen), at Fællesskabets institutioner ved hjælp af data indsamlet på nationalt plan har et særligt ansvar for at evaluere ydelser, der er omfattet af sektorspecifikke rammebestemmelser på fællesskabsplan. Fællesskabet bør imidlertid også overveje at foretage evalueringer på andre områder, hvis det i specifikke tilfælde kan fastslås, at dette vil være en fordel«.
4.5

EØSU er klar over de vanskeligheder, der er forbundet med indførelsen af et forvaltningssystem på EU-plan baseret på fiskerirettigheder, der kan købes og sælges, men mener, at det kan være en vej frem for at opnå, at »de levende akvatiske ressourcer udnyttes på en økonomisk, miljømæssigt og socialt bæredygtig måde« (16), forudsat at blandt andet følgende kriterier tages med i betragtning:
4.3.1

Den offentligt støttede færgeforbindelse er et redskab, der har forbedret transportforbindelserne mellem disse to franske territorier og fortjener helt klart at blive udvidet til Italien (velvidende, at det er lettere for en korsikaner at nå det europæiske fastland ved at rejse gennem Italien end gennem Frankrig). Derfor mener EØSU, at det kunne være interessant at undersøge muligheden for at udvide en sådan praksis til samtlige europæiske øer og at »europæisere« dens udbredelse. Erfaringen viser ligeledes for så vidt angår gennemførelsen af et sådant redskab, at det er ø-områderne, der over for fastlandet skal afgøre dets anvendelse og ikke omvendt.