Nr. C 171/34 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 7. 79 
direktiv  om aktieselskabers  struktur  (1), som  indeholder  hensigtsmæssigt,  at begge  direktiver  vedtages  samtidig 
detaljerede  kriterier  for revisorens  uafhængighed.  I be- eller  at det 5. direktivs  bestemmelser  indføjes  i det fore-
tragtning  af denne  sammenhæng  anser  Udvalget  det for liggende  8. direktivforslag. 
Bruxelles,  den  4. april  1979. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Fabrizia  BADUEL  GLORIOSO 
0) EFT  nr. C 131  af 13. 12. 1972. 
Udtalelse  om »Aktuelle  EF-søfartspolitiske  problemer,  og i særdeleshed  sikkerheden  til søs, 
de nye  søsfartsnationers  voksende  rolle,  den  voksende  brug  af billigflag  og diskrimineringen 
af visse  flag« 
Udvalgets  udtalelse  har ingen  tekst  som  grundlag. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin 155.  plenarforsamling  den 1. og 2. februar  1978  på forslag  fra sit 
præsidium  at afgive  en udtalelse  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 167.  plenarforsamling  holdt  i Bruxelles  den 
4. og 5. april  1979  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR 
under  henvisning  til forretningsordenens  art.  15 og 20, 
stk. 4, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Det  økonomi-
ske og sociale  Udvalg  på plenarformsamlingen  den  1. og 
2. februar  1978,  efter  forslag  fra præsidiet  at fremsætte 
en udtalelse  om det nævnte  emne, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen  for 
transport  og kommunikation  på mødet  den  14.  marts 
1979, under  henvisning  til beretning  forelagt  af ordføreren,  hr. 
Rouzier,  og delberetninger  forelagt  af medordførerne, 
hr. Hennig  (1), hr. Kenna  (2) og hr. Massabieaux  (3), 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  167.  ple-
narforsamling  den  4. og 5. april  1979,  mødet  den 
4. april  1979,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
1 det sidste  tiår er verdenshandelen  næsten  fordoblet;  fra 
1965  til 1975  steg  den  således  med  86,7  %; i samme 
(J) Billigflag 
(2) Flagdiskriminering 
(3) De  nye  søfartsnationers  rolle 
9. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 171/35 
periode  (1965—1975)  steg  verdensflådens  samlede 
tonnage  endnu  mere,  nemlig  med  129,5  %; 
udover  de eksisterende  skibe  er der regelmæssigt  indsat 
nybygninger  i sejladsen  for  at dække  konjunkturbe-
tingede  spidsbelastninger.  Samtidig  har  det  med  jævne 
mellemrum  vist  sig nødvendigt  at bygge  nye  skibe,  som 
opfylder  det behov  for  mere  effektiv  og for avanceret 
teknologi,  som  hænger  sammen  med  nye  og specialise-
rede transportaktiviteter.  Ud over  rederiernes  generelle 
behov  for  regelmæssigt  at tilpasse  deres  flåder  til nye 
krav  og dermed  bevare  deres  kapacitet  er der  kommet 
nye skibsfartsnationer  til, først  og fremmest  fra  den 
tredje  verden  og Østeuropa,  som  af udenrigspolitiske, 
valutapolitiske  og økonomiske  årsager  har  tilført  mar-
kedet  yderligere  kapacitet; 
skibsfarten  er således  i dag  præget  af overskudskapaci-
tet; der  findes  moderne  skibe,  men  også  affældige,  for-
ældede  og sågar  ikkesødygtige  skibe,  som  imidlertid  alle 
konkurrerer  indædt  på markedet.  Den  overskydende 
tonnage  i verdensflåden  er også  en følge  af stagnationen 
i verdenssøhandelen.  Denne  stagnation  er indtruffet  på 
et tidspunkt,  hvor  rederierne  samtidig  havde  stillet 
meget  optimistiske  forventninger  til efterspørgselen  efter 
søtransportkapacitet; 
af konkurrencemæssige  årsager  har de europæiske  rede-
rier således  i den  seneste  tid i stadig  større  udstrækning 
set sig nødsaget  til enten  at lægge  skibe  op, at registrere 
under  fremmed  flag  eller  at chartre  skibe  under  FOC-
flag i håb  om  bl.a.  at kunne  reducere  driftsomkost-
ningerne  (udgifter  til personale,  skatter,  afgifter  o.l.)  så 
meget,  at de kan  bevare  deres  konkurrenceevne; 
i henseende  til beskæftigelse,  sikkerhed  til søs  og ved 
kystsejlads  samt  socialsikring  er fremmedflagsregistre-
ring meget  ufordelagtig  for EF-søfolk;  de kommer  der-
ved ind  under  den  nye  flagstats  for det  meste  ringere 
socialsikringsordning; 
der kan  ikke  herske  tvivl  om,  at medlemsstaterne  under 
alle omstændigheder  fortsat  må have  deres  egen  han-
delsflåde,  hvis  de vil bevare  deres  økonomiske  uaf-
hængighed,  fortsat  kontrollere  deres  egne  transportmid-
ler og bevare  beskæftigelsen.  EF bør  derfor  finde  pas-
sende  økonomiske,  sociale  eller  tekniske  midler  til at 
fjerne  konkurrencefordrejningerne; 
det stadig  stigende  antal  skibe,  specielt  på visse  vanske-
ligt farbare  ruter  (Kanalen,  Malakkastrædet  osv.), ibrugtagningen  af supertankere  samt  sejlads  med  et 
minimum  af kvalificeret/ukvalificeret  personale,  frem 
for alt på skibe  under  FOC-flag  skærper  problematik-
ken omkring  sikkerheden  til søs; 
EF kan  ikke  forholde  sig passivt  over  for de regelmæs-
sigt tilbagevendende  katastrofer,  som  forårsager  vedva-
rende  skade  på det  naturlige  miljø,  og som  giver  EF 
store  udgifter,  når den  forvoldte  kyst-  og kystvandsforu-
rening  skal  udbedres; 
i betragtning  af målsætningerne  i den  traktat,  som 
binder  medlemsstaterne,  bør  disse  gå i spidsen  for 
økonomisk  og social  fremgang  i verden.  Derfor  bør 
medlemsstaterne  både  internationalt  og inden  for  EF 
med alle  disponible  midler  arbejde  for fjernelse  af tekni-
ske sikkerhedsbrister  og menneskeuværdige  tilstande 
ombord  på skibe,  uanset  hvilket  flag  disse  fører; 
på denne  baggrund  bør  EF's  søfartsnationer,  hvori 
nogle  af de vigtigste  verdenshavne  er beliggende,  se det 
som deres  ret og pligt  med  hjemmel  i den  politimyndig-
hed, der tilkommer  dem  ved  skibes  lastning  og losning 
samt  sejlads  i deres  territorialfarvande,  at fastlægge 
bestemmelser  på det  søretlige  område,  idet  søretten  alt 
for længe  har været  underlagt  international  offentlig  ret 
og overladt  til »flaglandene«,  som  altid  har  stillet  sig 
tilfredse  med  et minimum  af obligatoriske  bestem-
melser  — 
med 81 stemmer  mod  2, og idet  15 undlod  at stemme, 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1. Generelle  bemærkninger 
1.1. Det  fremgår  af selv  en mindre  undersøgelse  af de 
særdeles  intrikate  problemer  inden  for  søfarten,  hvor 
vanskeligt  det er at løse  alle  de beskrevne  problemer. 
De vanskeligheder,  som  rederierhvervet  og arbejdsta-
gerne  inden  for søfarten  i dag  har at kæmpe  med,  og de 
miljømæssige  farer  ved  skibskatastrofer,  kan  behandles 
som tre  omfattende  problemgrupper,  der  bør  findes 
løsninger  til: 
— sikkerheden  til søs; 
Nr. C 171/36 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 7. 79 
— skibe  som  ikke  opfylder  de økonomiske,  sociale  og 
tekniske  normer; 
— eksistenstruslen  mod  EF-rederierne  og de hermed 
forbundne  konsekvenser  for  det  udenrigshandels-
orienterede  Fællesskabs  økonomiske  uafhængighed 
på det vigtige  transportområde. 
1.2. Løsningerne,  dvs.  det juridiske  værktøj,  hvormed 
disse  problemer  kan  tages  op, må ud fra den  juridiske 
kompetence  søges  på to forskellige  planer: 
— foranstaltninger,  som  EF autonomt  kan  gennemføre 
inden  for sit eget  område; 
— foranstaltninger,  som  EF kan  medvirke  i eller  øve 
indflydelse  på i samarbejdet  med  andre  stater  og/el-
ler inden  for rammerne  af internationale  organisa-
tioner. 
1.3. Hvor  eller  hvordan  sådanne  foranstaltninger  end 
træffes,  står  det fast,  at Det  europæiske  Fællesskab: 
— med  alle  midler  skal  tilstræbe  størst  mulig  sikkerhed 
for mennesker,  miljø  og materiel. 
— må  afværge  den  trussel  mod  EF-rederiernes  eksi-
stens,  som  skyldes  uacceptable  konkurrenceforvrid-
ninger. 
Dette  dobbelte  princip  danner  udgangspunkt  for  de 
forslag  til foranstaltninger,  som  fremlægges  i følgende 
kapitel. 
2. Konkrete  forslag 
2.1. Etablering  af et EF-retsgrundlag  for  øjeblikkelig 
indgriben 
2.1.1.  Allerede  iværksatte  internationale  foranstalt-
ninger 
EF bør  ikke  alene  via direktiver  anmode  medlemssta-
terne  om snarest  at ratificere,  men  også  om at træffe  de 
nødvendige  foranstaltninger  til gennemførelse  af samt-
lige (jf.  bilag  4 i Hennig's  beretning)  internationale 
konventioner  og henstillinger  fra internationale  organer 
(som  f.eks.  1MCO,  ILO  osv.),  som  vedrører  de sociale 
og tekniske  områder,  uden  hensyntagen  til hvorvidt  et 
tilstrækkeligt  stort  antal  stater  har ratificeret  disse. 2.1.2.  Gennemførelsen  heraf  på grundlag  af Rådsdi-
rektiver  kan  suppleres  med  andre  bestemmelser,  som 
skærper  de i de nævnte  konventioner  eller  henstillinger 
indeholdte  krav.  Rådet  kan  i givet  fald  pålægge  Kom-
missionen  at løse  de rejste  problemer  på passende  og 
effektiv  vis. 
2.1.3.  EF  bør vedtage  forordninger  med  henblik  på en 
harmonisering  af de sociale  vilkår  for søfolk  om bord 
på skibe  som  sejler  under  et medlemslands  flag. 
Disse  forordninger  bør  naturligvis  bygge  på princip-
perne  i artikel  2, 117,  118  og 119  i traktaten  om opret-
telsen  af EØF,  hvor  målsætningen  er at fremme  en 
harmonisk  udvikling  og ikke-diskriminering,  ligesom 
den bør  baseres  på IMCO's  og ILO's  internationale 
instrumenter  (heriblandt  konvention  nr. 111). 
Med  henblik  på at støtte  Kommissionen  i det forbere-
dende  arbejde  med  forordningsforslaget  bør det i 1973 
oprettede,  særlige  handelsflådeudvalg  styrkes  og tilken-
des officiel  status. 
2.1.4.  EF  bør  i samråd  med  de kontraherende  parter 
sætte  alt ind på, at der om fornødent  med  en ændring  af 
begrebet  »nationalt  selskab«  sikres  en virkelig  fordeling 
af linjefartens  fragtmarked  på grundlag  af princippet 
40/40/20,  som  de nye  søfartsnationer  forsvarer. 
2.2. Andre  forebyggende  modforanstaltninger 
Med  henblik  på en styrkelse  af EF's  retsgrundlag  og for 
at råde  bod  på de yderligere  eksisterende  mangler,  spe-
cielt for så vidt  angår  sikkerheden  på havet  og de sociale 
bestemmelser,  som  er områder,  der ligger  EF særligt  på 
sinde,  bør der gennemføres  supplerende  foranstaltninger 
også  i form  af forordninger  og/eller  direktiver  og 
specielt: 
2.2.1.  Bestemmelser,  som  kan  sikre  virkelig  effektiv 
kontrol  med  overholdelsen  af det retsgrundlag,  EF har 
etableret.  Der  bør  navnlig  fastsættes  bestemmelser  for 
oprettelsen  af en EF-inspektionsflåde  samt  for  dennes 
funktioner  og beføjelser  i EF's  havne  og territorialfar-
vande  og på de store  internationale  søveje,  som  hører 
ind under  EF's  jurisdiktion. 
En udvidelse  af denne  kontrol  er ønskværdig  og der bør 
med henblik  herpå  snarest  muligt  indgås  multilaterale 
aftaler  med  de berørte  tredjelande. 
9. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 171/37 
2.2.2.  Bestemmelser,  der  fastlægger  de tekniske  og 
sociale  bestemmelser,  som  skibene  skal  opfylde  for at få 
adgang  til EF's  havne,  uanset  disses  juridiske  status 
(autonome  havne,  frihavne  osv.). 
For at sikre  en ensartet  anvendelse  af disse  bestemmelser 
i alle  medlemsstater  bør  der  indføres  et EF-system  for 
teknisk  kontrol.  Denne  tekniske  kontrol  kunne  tænkes 
foretaget  af de enkelte  medlemsstaters  skibstilsyn  eller 
af tilsvarende  instanser,  som  har  opnået  EF-myndighe-
dernes  godkendelse  til dette  formål,  og som  i øvrigt  bør 
udbygges  efter  behov  eller  nyoprettes  i de lande,  hvor  de 
ikke på forhånd  findes. 
Disse  instanser  skulle  så aflægge  rapport  til EF-myndig-
hederne  om  de konstaterede  overtrædelser  og om  de 
foranstaltninger,  som  måtte  være  blevet  truffet  i den 
anledning.  På baggrund  af disse  rapporter  kunne  EF-
myndighederne  så i givet  fald  fastlægge  supplerende 
bestemmelser  til styrkelse  af kontrollen  og/eller  til styr-
kelse  af EF-normerne  på dette  område. derne  som  følge  af forskelle  på dette  område  mind-
skes;  i denne  forbindelse  bør  der  imidlertid  ikke 
ydes  støtte  til vedligeholdelse; 
— dels  regler  om indførelse  af ophugningspræmier  for 
skibe  under  EF-landes  flag,  som  ikke  længere  opfyl-
der normerne,  således  at den  prisforskel,  EF-rederen 
må bære  mellem  salg  på markedet  for brugte  skibe 
og salg  til ophugning,  kan  kompenseres. 
Sådanne  præmier  kunne  ydes  i to tempi:  første  halvdel 
udbetales  til rederen  straks  ved  ophugningen  af skibet; 
anden  halvdel  indefryses  i 5 år, inden  for hvilke  rederen 
for at kunne  modtage  denne  del af præmien  skal  have 
bestilt  en nybygning  på et værft  inden  for  EF,  med 
mindre  markedet  er præget  af en graverende,  konjunk-
turbestemt  overkapacitet.  Ordningen  kunne  således 
også  hidføre  begyndelsen  til en løsning  af krisen  i skibs-
bygningsindustrien.  Afdelingen  vil imidlertid  også  gå 
ind for  andre  løsninger,  som  kan  føre  til det  samme 
resultat. 
2.2.3.  Med  henblik  på sanktioner  i de tilfælde,  hvor 
EF's retsregler  ikke  overholdes,  fastlægges  bestemmelser 
vedrørende  dels  oprettelse  af en effektiv  inspektionstje-
neste,  som  får  reelle  beføjelser  til at gribe  ind  i EF's 
havne,  dels  sanktioner  i form  af afskrækkende  modfor-
anstaltninger  som  for  eksempel  forbud  mod  anløb  af 
EF-havne,  opbringning  af skibet  og/eller  tillige  idøm-
melse  af bøder,  alt efter  hvilke  overtrædelser  der er tale 
om; endelig  fastsættes  bestemmelser  om,  at ethvert  skib, 
som ikke  opfylder  godkendelseskriterierne,  når  det 
anløber  en EF-havn,  foruden  at idømmes  de fastsatte 
bøder  tilbageholdes,  indtil  det kan  dokumentere;  at det 
opfylder  de i EF-bestemmelserne  indeholdte  krav,  i givet 
fald efter  reparationer  eller  udbedringer  på stedet,  dvs. 
på et værft  i nærheden  af den  pågældende  havn. 
2.2.4.  Bestemmelser  vedrørende  overtrædelser  af de 
sociale  bestemmelser,  hvori  der forpligtes  til at udbetale 
mandskabet  hyre  eller  anden  form  for erstatning,  hvil-
ket en af EF anerkendt  myndighed  skal  føre  kontrol 
med,  ligesom  denne  bestemmer,  hvor  dette  skal  ske. 
2.2.5.  Bestemmelser  vedrørende  krav  til kvalifikationer 
og betingelserne  for gensidig  anerkendelse  af officerer-
nes og mandskabets  kvalifikationsbeviser  (EF-tilladelse 
— godkendelse). 
2.3. Supplerende  foranstaltninger  vedrørende  finansie-
ring 
2.3.1.  Bestemmelser  vedrørende  finansiering  indehol-
dende: 
— dels  regler  om  harmonisering  af betingelserne  for 
støtte  til bygning  af nye  skibe,  således  at skævhede-2.3.2.  Bestemmelser  gældende  for  forsikringsselska-
berne  bl.a.  indeholdende  regler  for forsikringsbetingel-
serne  for skibe,  som  opfylder  de i EF-bestemmelserne 
fastsatte  normer. 
3. Fællesskabets  foranstaltninger  på mellemlang  sigt 
3.1. På  internationalt  plan 
3.1.1.  Vedtagelse  af et fælles  EF-standpunkt,  som 
fremlægges  og forsvares  som  sådant  på medlemsstater-
nes vegne  under  forhandlingerne,  som  måtte  finde  sted  i 
fremtiden  i internationale  instanser. 
3.1.2.  Vedtagelse  af enhver  form  for tiltag  fra Fælles-
skabets  side  som  bidrag  på internationalt  plan  til for-
bedringen  af sikkerheden  til søs og af de sociale  vilkår 
på skibene  uanset  flag. 
3.1.3.  Indføjelse  af klausuler  om  overholdelse  af EF's 
søfartsbestemmelser  i enhver  handelsaftale  indgået  af 
Fællesskabet  eller  af de enkelte  medlemsstater. 
3.1.4.  Indgåelse  af bilaterale  og multilaterale  aftaler 
med ikke-EF-stater  om  overholdelse  af de gældende 
EF-forordninger  eller  om  sådanne  staters  associering  i 
gennemførelsen  af disse  forordninger. 
Nr. C 171/38 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 7. 79 
3.2. På  EF-plan 
3.2.1.  Stadig  tilpasning  af de tekniske,  sociale  og 
økonomiske  normer  til den  økonomiske  og  sociale 
udvikling  i Fællesskabet  i den  hensigt  yderligere  at 
skabe  sund  konkurrence  inden  for søfarten,  at højne  det 
sociale  niveau  for  mandskaberne,  at søfolk  møder  en 
rimelig  behandling  i tredjelande  og især  i de udviklings-
lande,  som  ef blevet  søfartslande;  kort  sagt  under  over-
holdelse  af målsætningerne  i Traktatens  præambel. 
3.2.2.  Tilvejebringelse  af effektive  midler  på det  øko-
nomiske  og handelsmæssige  område,  således  at EF kan 
yde den  nødvendige  støtte  til medlemsstaternes  rederier 
i konkurrencen  med  rederierne  i tredjelande,  som 
driftsmæssigt  nyder  godt  af velkendte  strukturelle  for-
dele. 4. Konklusioner 
4.1. Udvalget  har  bestræbt  sig på at give  alle  de be-
rørte  instanser  indblik  i sine  synspunkter  i god  tid forud 
for UNCTAD's  konference  i Manilla  i maj  1979,  hvor 
et særligt  aspekt  ved  de behandlede  problemer  vil stå på 
dagsordenen. 
4.2. Udvalget  henstiller  til Rådet,  EF-Kommissionen, 
medlemsstaternes  regeringer  samt  alle  nationale  og in-
ternationale  beslutningstagende  instanser  om  at frem-
skynde  arbejdet  og ufortøvet  træffe  de afgørelser,  som 
er nødvendige  for at bringe  Det  europæiske  Fællesskab 
uden  for alvorlig  fare. 
Bruxelles,  den  4. april  1979. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Fabrizia  BADUEL  GLORIOSO 
Udtalelse  om  »Forslag  til et forsknings-  og undervisningsprogram  for  Det  europæiske 
Atomenergifællesskab  (1979—1983)  inden  for kontrolleret  termonuklear  fusion« 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske  Fælles-
skabers  Tidende  nr.  C 299  af 13. december  1978  s. 2. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  5. december  1978  i medfør  af artikel  7 i Traktaten  om  oprettelse  af 
Det europæiske  atomenergifællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om det 
nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 167.  plenarforsamling  holdt  i Bruxelles, 
den 4. og 5. april  1978  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: