Forslag til RÅDETS FORORDNING om tilpasning af forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, forordning (EF) nr. 1786/2003 om den fælles markedsordning for tørret foder og forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) som følge af Den Tjekkiske Republiks, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse af Den Europæiske Union

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

TILPASNINGER SOM FØLGE AF REFORMEN AF DEN FÆLLES LANDBRUGSPOLITIK OG UDVIDELSEN

Indledning

Den 29. september 2003 vedtog Rådet en pakke af forslag om reform af den fælles landbrugspolitik, der indebærer omfattende ændringer i gældende fællesskabsret, som tiltrædelsesforhandlingerne var baseret på. I de aktuelle tekster om reform af den fælles landbrugspolitik tages der ikke hensyn til resultaterne af disse forhandlinger eller til selve udvidelsen for den sags skyld. Der er derfor behov for at tilpasse både tiltrædelsesakten og teksterne om reform af den fælles landbrugspolitik før tiltrædelsen for at sikre, at begge dele er fuldstændige og forenelige, dvs. at de kan fungere i et udvidet EU. Der er især behov for:

- at tilpasse bilagene vedrørende den fælles landbrugspolitik til tiltrædelsesakten, så forhandlingsresultaterne passer sammen med den nye fællesskabsret (det er især nødvendigt, hvis henvisningerne i tiltrædelsesakten er blevet forældede, eller hvis forhandlingsresultaterne ikke er umiddelbart forenelige med reformen af den fælles landbrugspolitik)

- at tilpasse teksterne vedrørende reformen af den fælles landbrugspolitik, så de kan anvendes over for de nye medlemsstater, og så de kommer til at omfatte eventuelle forhandlingsresultater, som ellers (fremover) ville gå tabt.

For at nå disse to mål har Kommissionen udarbejdet to forslag (til henholdsvis en afgørelse og en forordning), som i begge tilfælde er baseret på følgende vejledende principper:

- De fundamentale kendetegn og principper i den pakke, der blev vedtaget i København, bør fastholdes og anvendes i forbindelse med nye elementer. De tiltrædelsesbetingelser, som tiltrædelseslandene har forhandlet, bør ikke udhules.

- Hvis der ved reformen af den fælles landbrugspolitik indføres nye elementer, der ikke blev behandlet under tiltrædelsesforhandlingerne om landbruget, bør de nye medlemsstater behandles på samme måde som de nuværende medlemsstater, undtagen hvis det strider mod det altovervejende princip, der er beskrevet ovenfor.

- Tilpasningerne bør begrænses til, hvad der er absolut nødvendigt.

- De nye medlemsstater bør så hurtigt som muligt integreres gnidningsløst i den reformerede fælles landbrugspolitik.

Det foreliggende forslag angiver de tilpasninger til forordningerne, der er vedtaget som led i reformen af den fælles landbrugspolitik, der er nødvendige som følge af tiltrædelsen af de ti nye medlemsstater den 1. maj 2004. Forordningsforslaget er følgelig baseret på artikel 57 i tiltrædelsesakten.

Enkeltbetalingsordning

I den horisontale forordning om reformpakken for den fælles landbrugspolitik er der indført en ny ordning med direkte betalinger for EU-15: enkeltbetalingsordningen. Fra 1. januar 2005 afløser denne ordning størstedelen af de klassiske ordninger for direkte betaling med en enkelt afkoblet betaling pr. hektar. Ifølge standardaffattelsen af enkeltbetalingsordningen beregnes "rettighederne" til disse betalinger på grundlag af de direkte betalinger til den pågældende landbruger i en referenceperiode (2000-2002), således at værdien af rettigheden (pr. hektar) bliver forskellig fra landbruger til landbruger. Antallet af rettigheder, der indrømmes en landbruger, kommer imidlertid til at svare til det gennemsnitlige antal hektar på hans eller hendes bedrift, der lå til grund for retten til de pågældende direkte betalinger i referenceperioden. Medlemsstaterne har forskellige valgmuligheder, når det gælder gennemførelsen af enkeltbetalingsordningen, herunder midlertidig udelukkelse af nogle direkte betalinger, bevarelse af en delvis kobling af bestemte betalinger eller gennemførelse af betalingen pr. hektar på regionalt grundlag.

Spørgsmålet i forbindelse med udvidelsen er, hvordan enkeltbetalingsordningen skal anvendes i de nye medlemsstater i betragtning af, at de nye medlemsstater ikke har nogen tal for landbrugernes rettigheder i den historiske referenceperiode, der skal anvendes. Det er udelukket at anvende fremtidige referenceperioder, dvs. at basere de nye medlemsstaters rettigheder på de "klassiske" ordninger for direkte betalinger, der anvendes fra 2004-2006, af følgende grunde:

- de nye medlemsstater ville ikke blive behandlet på samme måde som EU-15

- produktionen ville kunstigt blive omlagt til sektorer, hvor der kan forventes en optimal akkumulering af betalingsrettigheder

- de nye medlemsstater ville blive tvunget til at anvende den "klassiske" ordning indtil udgangen af 2006, og

- det ville derfor uundgåeligt forhindre indførelsen af den generelle arealbetalingsordning.

I stedet skal de nye medlemsstater ifølge det foreliggende forslag anvende alternativet med regional gennemførelse i henhold til den horisontale forordning med de nødvendige tilpasninger. Dette er ensbetydende med følgende:

- der bliver ensartede rettigheder pr. hektar i en region

- de regionale rammebeløb vil blive beregnet ved, at det nationale rammebeløb fordeles mellem regionerne (som skal defineres af de nye medlemsstater) efter objektive kriterier, for eksempel statistikker for den regionale produktion af markafgrøder, kvægbestandens størrelse i de forskellige regioner, betalingerne i perioden 2004-2006 (se ovenfor), eller den nationale direkte støtte i bestemte regioner forud for tiltrædelsen

- de enkelte bedrifters rettigheder vil blive beregnet ved, at det eller de regionale rammebeløb divideres med det regionale udnyttede landbrugsareal (minus arealer med permanente afgrøder og skov)

- sektorspecifikke problemer kan løses ved, at der tildeles supplerende rettigheder fra den nationale reserve

- den nationale reserve bør sættes til 3 % af det nationale loft, ligesom det er tilfældet for de nuværende medlemsstater

- data for EU-lignende direkte betalinger før tiltrædelsen kan accepteres som "objektive kriterier", både for i) fordelingen af det nationale rammebeløb mellem regionerne og ii) fordelingen af reserven

- de nye medlemsstater vil også kunne tilbageholde 10 %, jf. artikel 69 i horisontalforordningen, således at landbrugere i specifikke sektorer, såsom økologisk landbrug, kan få tildelt supplerende ressourcer

- hvis en ny medlemsstat måtte ønske at anvende delvis afkobling, bestemmes rettighederne efter samme regler som for EU-15 i forbindelse med det regionale alternativ.

Krydsoverensstemmelse

Flere tiltrædende lande har forhandlet overgangsperioder for visse direktivers vedkommende (fx habitatdirektivet), der i henhold til forordningerne om reformen af den fælles landbrugspolitik bliver omfattet af krydsoverensstemmelseskravene. I de foreliggende forslag sørges der omhyggeligt for, at disse overgangsperioder opretholdes, og at krydsoverensstemmelsen med disse særlige direktiver ikke gælder for landbrugerne i de nye medlemsstater i den pågældende overgangsperiode.

Ved reformen af den fælles landbrugspolitik indføres krydsoverensstemmelse som et obligatorisk instrument. Hvad den generelle arealbetalingsordning angår, bør princippet om fakultativ anvendelse af krydsoverensstemmelse dog opretholdes, da det følger af de relevante ordninger i tiltrædelsesakten (se artikel 1b sammenholdt til artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999). Indførelse af obligatorisk krydsoverensstemmelse ville desuden i høj grad komplicere den generelle arealbetalingsordning, hvilket må undgås. I forslaget er den eksisterende ordning med krydsoverensstemmelse derfor bevaret som et udgangspunkt, men det gør gennemførelsen af de nye regler fakultativ under den generelle arealbetalingsordning fra og med 2005.

Bedriftsrådgivningssystem

I bestemmelserne om reformen af den fælles landbrugspolitik indgår der et bedriftsrådgivningssystem. Da dette system først skal være indført i 2007 og landbrugerne selv kan bestemme, om de vil deltage, er en tilpasning ikke nødvendig, og de relevante afsnit i horisontalforordningen kan anvendes i fuldt omfang.

Graduering og finansiel disciplin

I det endelige kompromis om reformen af den fælles landbrugspolitik indgår der en erklæring fra Kommissionen, der lyder som følger: "Kommissionen forpligter sig til at foreslå, at mekanismen for finansiel disciplin og graduering først kommer til at gælde i de nye medlemsstater, når indfasningen af de direkte betalinger når op på EU-niveau." Den foreslåede tekst afspejler denne erklæring. Da det ikke nøjagtig kan siges, hvornår gradueringen kommer til at gælde i de nye medlemsstater, er det på dette stadium ikke muligt at fastsætte lofterne i henhold til artikel 12, stk. 2. Fastsættelsen bør foretages af Kommissionen efter forvaltningsproceduren.

Kompensation for rug

Som led i reformen af den fælles landbrugspolitik er rugintervention blevet afskaffet. For at mindske virkningerne af denne beslutning er følgende mekanisme blevet bevilget:

"På baggrund af det strukturtilpasningspres, der opstår som følge af afskaffelsen af rugintervention, finder følgende overgangsforanstaltning anvendelse: Hvis produktionen af rug i en medlemsstat gennemsnitlig udgjorde over 5 % af dens samlede kornproduktion i treårsperioden 2000-2002, og dens andel af Fællesskabets samlede rugproduktion udgjorde over 50 % i samme periode, skal mindst 90 % af de beløb, som gradueringen har medført i den pågældende medlemsstat, omfordeles til denne medlemsstat i perioden indtil udløbet af de næste finansielle overslag. I sådanne tilfælde skal mindst 10 % af gradueringsmidlerne anvendes i rugproducerende regioner [1]."

[1] Artikel 10, stk. 4, i forordning (EF) nr 1782/2003.

Den ovennævnte ordning er ikke relevant for de nye medlemsstater, da gradueringen ikke kommer til at gælde for dem. Store rugproducenter blandt de nye medlemsstater vil også kunne anvende deres (betydelige) bevillinger til landdistriktsudvikling til fordel for rugproducerende regioner eller rugproducenter for at tilskynde til diversificering.

Kvoter og lofter

I forslagene om reformen af den fælles landbrugspolitik omtales en række nationale eller EU-omfattende lofter, kvoter og maksimale garantimængder. Forslaget omfatter derfor i nogle tilfælde tilpasninger for at tage hensyn til kandidatlandene. Tilpasningerne vedrører følgende punkter:

Artikel 74 i horisontalforordningen og bilag X: hård hvede (nationale basisarealer)

Cypern og Ungarn føjes til listen over begunstigede lande, og i bilag X indsættes de traditionelle produktionszoner i Cypern og Ungarn. De pågældende tal er allerede blevet fastsat under tiltrædelsesforhandlingerne, og tilpasningen i dette tilfælde er derfor uproblematisk.

Artikel 78 i horisontalforordningen: proteinafgrøder (maksimalt garantiareal)

MGA for EU-15 er på 1 400 000 ha. Det forhøjes proportionalt for de 10 nye medlemsstater på basis af de statistikker, der blev anvendt under tiltrædelsesforhandlingerne for markafgrødeordningen. Dette indebærer en stigning på 200 000 ha.

Artikel 80 og 81 i horisontalforordningen:: ris (støtte og nationalt basisareal)

I artikel 81 er der foretaget nogle små ændringer af de nuværende medlemsstaters nationale basisarealer. Af de nye medlemsstater er det kun Ungarn, der er berørt, og der forekommer ikke at være nogen grund til at ændre det forhandlede basisareal (3 222 ha). Forslagene indebærer derfor ikke nogen ændringer på dette område.

I artikel 80 fastsættes støtten til Ungarn på grundlag af det referenceudbytte, der blev aftalt under tiltrædelsesforhandlingerne, dvs. 548,7 EUR/ha for produktionsåret 2004/05 og 232,5 EUR/ha fra produktionsåret 2005/06.

Artikel 84 i horisontalforordningen: nødder (MGA og NGA)

MGA på 800 000 ha opdeles i nationale garantiarealer (NGA). I forslagene fastsættes der derfor NGA'er for de nye medlemsstater, og MGA forhøjes tilsvarende for at tage hensyn til deres produktion. Der er anvendt en reduktion på 20 % svarende til reduktionen for de nuværende medlemsstater.

Artikel 89 i horisontalforordningen: energiafgrøder (maksimalt garantiareal)

Der blev fastlagt et MGA på 1 500 000 ha i forslagene om reformen af den fælles landbrugspolitik, der er baseret på skøn og i alt væsentligt omfatter de arealer, hvor der på nuværende tidspunkt dyrkes energiafgrøder. Oprindelig havde denne støtte til formål at kompensere for afskaffelsen af dyrkning af nonfood-afgrøder på udtagne arealer. Da dyrkning af nonfood-afgrøder på udtagne arealer imidlertid er blevet genindført i de endelige reformtekster, bliver denne ordning mindre attraktiv, og det er således næppe sandsynligt, at MGA overskrides. De foreliggende forslag bibeholder derfor det MGA, der blev vedtaget under reformen af den fælles landbrugspolitik.

Artikel 56, stk. 3, i horisontalforordningen: dyrkning af nonfood-afgrøder på udtagne arealer (anslåede mængder, der er omfattet af kontrakter)

Der er blevet fastsat en øvre grænse på 1 mio. tons, udtrykt i sojakageækvivalenter, til biprodukter til foderbrug eller konsum, der fremkommer ved dyrkning af oliefrø på udtagne arealer. Denne grænse er undergivet Blair House-aftalen, hvilket betyder, at eventuelle ændringer ville skulle forhandles med USA. Derfor bibeholdes den aftalte øvre grænse i forslagene uden nogen tilpasning.

Andre tilpasninger

Fra og med artikel 95 i horisontalforordningen (eksisterende direkte betalinger) tilpasses alle tabellerne med lofter, samlede beløb eller NGA i disse forslag, så de forhandlingsresultater, de nye medlemsstater har opnået, inkluderes.

Supplerende direkte betaling i mejerisektoren

Slovenien og Polen har opnået en overgangsperiode på 1 år for fordelingen af de individuelle mælkekvoter. Det er nu spørgsmålet, hvad der skal danne grundlag for ydelse af de nye koblede betalinger i mejerisektoren i 2004. For Polens vedkommende er svaret ligetil: da Polen har erklæret, at man vil anvende den generelle arealbetalingsordning, er betalingerne for mælk og mejeriprodukter allerede inkluderet i det nationale rammebeløb for den generelle arealbetalingsordning. Hvad angår Slovenien, der sandsynligvis vil vælge det "klassiske" system med direkte betalinger, foreslår Kommissionen, at betalingerne finder sted på grundlag af de foreløbigt tildelte kvoter eller på grundlag af den leverede mælk.

Udvikling af landdistrikterne

I betragtning af den korte programmeringsperiode blev der ved tiltrædelsesakten givet mulighed for at integrere en "LEADER+ lignende foranstaltning" i hovedprogrammerne i stedet for at anvende en særskilt LEADER+ programmering. Der er derfor ikke brug for foranstaltningen "lokale partnerskabers forvaltning af integrerede strategier for udvikling af landdistrikterne", som blev indført ved reformen af den fælles landbrugspolitik, i de nye medlemsstater, da den er omfattet af den LEADER+ lignende foranstaltning.

Forslag til RÅDETS FORORDNING om tilpasning af forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, forordning (EF) nr. 1786/2003 om den fælles markedsordning for tørret foder og forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) som følge af Den Tjekkiske Republiks, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse af Den Europæiske Union

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til traktaten om Den Tjekkiske Republiks, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse, særlig artikel 2, stk. 3,

under henvisning til akten vedrørende Den Tjekkiske Republiks, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse, særlig artikel 57, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen [2], og

[2] EUT L ... af ..., s. ...

ud fra følgende betragtninger:

(1) Ved Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 [3] blev der indført fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og indført visse støtteordninger for landbrugere.

[3] EUT L 270 af 21.10.2003, s. 1.

(2) Disse fælles regler og støtteordninger bør ændres, så de kan gennemføres i Den Tjekkiske Republik, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet (i det følgende benævnt "de nye medlemsstater").

(3) Med henblik på indførelse af graduering i de nye medlemsstater bør Kommissionen fastlægge nationale lofter over tillægsstøtten for de nye medlemsstater.

(4) Landbrugerne i de nye medlemsstater vil modtage direkte betalinger efter en indfasningsmekanisme. For at skabe den rette ligevægt mellem de foranstaltninger, der har til formål at fremme et bæredygtigt landbrug, og dem, der har til formål at fremme udviklingen af landdistrikterne, bør gradueringssystemet ikke anvendes i de nye medlemsstater, før niveauet for de direkte betalinger i de nye medlemsstater mindst svarer til niveauet i EF i dets sammensætning pr. 30. april 2004.

(5) I betragtning af niveauet for de direkte betalinger til landbrugerne i de nye medlemsstater som følge af indfasningen bør mekanismen for finansiel disciplin først anvendes i de nye medlemsstater, når niveauet for de direkte betalinger i de nye medlemsstater mindst svarer til niveauet i EF i dets sammensætning pr. 30. april 2004.

(6) Direkte betalinger som led i enkeltbetalingsordningen er baseret på referencebeløb for tidligere modtagne direkte betalinger eller på regionaliserede betalinger pr. ha. De nye medlemsstater har ikke modtaget direkte EF-betalinger og har ingen historiske referencer for kalenderårene 2000, 2001 og 2002. Enkeltbetalingsordningen i de nye medlemsstater bør derfor baseres på regionaliserede betalinger pr. ha, som opdeles mellem regionerne efter objektive kriterier og fordeles mellem de landbrugere, hvis bedrifter ligger i den pågældende region, og som opfylder kriterierne for støtteberettigelse.

(7) Størrelsen af de direkte betalinger, angivet i form af nationale lofter, der skal ydes i de nye medlemsstater i henhold til enkeltbetalingsordningen, bør baseres på de kvoter, lofter og mængder, der blev aftalt under tiltrædelsesforhandlingerne, multipliceret med de relevante støttebeløb pr. ha, dyr eller ton.

(8) Fra den 1. april 2005 ændres markedsforanstaltningen til fordel for produktionen af tørret foder, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1786/2003 [4]. Fra denne dato ændres markedsstøtten delvis til en direkte betaling, der ydes til landbrugerne. For at undgå en nedgang i den samlede støtte i 2005 til de nye medlemsstater bør det generelle princip om indfasning af direkte betalinger fraviges. Derfor bør den del af det nationale loft under enkeltbetalingsordningen, der vedrører tørret foder, ikke beregnes efter indfasningsniveauet, men efter støttesatsen på 100 %.

[4] EUT L 270 af 21.10.2003, s. 114.

(9) Efter alternativet for regionalisering af enkeltbetalingsordningen bør de nye medlemsstater have mulighed for at tilpasse præmien pr. ha på grundlag af objektive kriterier for at sikre lige behandling af landbrugerne og undgå fordrejning af markedsvilkårene.

(10) De nye medlemsstater bør have mulighed for kun delvis at gennemføre enkeltbetalingsordningen og/eller at udelukke visse sektorer fra ordningen.

(11) De sektorrelaterede lofter for delvis gennemførelse og/eller udelukkelse af visse sektorer fra enkeltbetalingsordningen bør baseres på de kvoter, lofter og mængder, der blev aftalt under tiltrædelsesforhandlingerne.

(12) Overgangen fra den generelle arealbetalingsordning til enkeltbetalingsordningen og andre støtteordninger kan medføre tilpasningsproblemer, som ikke er behandlet i denne forordning. Med henblik herpå bør der indsættes en generel bestemmelse i forordning (EF) nr. 1782/2003, som sætter Kommissionen i stand til at vedtage de nødvendige overgangsbestemmelser i en vis periode.

(13) I betragtning af den korte programmeringsperiode blev der ved tiltrædelsesakten skabt mulighed for at integrere en "foranstaltning af kategorien LEADER+" i hovedprogrammerne i stedet for at gennemføre en særskilt LEADER+ programmering. Der er derfor ikke brug for foranstaltningen "lokale partnerskabers forvaltning af integrerede strategier for udvikling af landdistrikterne", som blev indført ved Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 [5], i de nye medlemsstater, da den er omfattet af foranstaltningen af kategorien LEADER+.

[5] EFT L 160 af 26.6.1999, s. 80. Forordning senest ændret ved forordning (EF) nr. 1783/2003 (EUT L 270 af 21.10.2003, s. 70).

(14) Forordning (EF) nr. 1782/2003, (EF) nr. 1786/2003 og (EF) nr. 1257/1999 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

I Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 foretages følgende ændringer:

1. I artikel 5, stk. 2, indsættes følgende punktum i slutningen af første afsnit:

"De nye medlemsstater sikrer, at arealer, der den 30. juni 2003 var permanente græsarealer, forbliver permanente græsarealer."

2. I artikel 12 indsættes som stk. 5:

"5. For de nye medlemsstater fastsættes de i stk. 2 nævnte lofter af Kommissionen efter proceduren i artikel 144, stk. 2."

3. Efter artikel 12 indsættes som artikel 12a:

"Artikel 12a Anvendelse over for de nye medlemsstater

Dette kapitel gælder for de nye medlemsstater fra det kalenderår, for hvilket niveauet for de direkte betalinger i de nye medlemsstater i henhold til artikel 143a mindst svarer til niveauet for disse betalinger i EF i dets sammensætning pr. 30. april 2004."

4. I artikel 54, stk. 2, indsættes følgende punktum i slutningen af første afsnit:

"For de nye medlemsstater betragtes henvisninger til datoen for ansøgninger om arealstøtte for 2003 som henvisninger til den 30. juni 2003."

5. I afsnit III indsættes som kapitel 6:

"Kapitel 6

Gennemførelse i de nye medlemsstater

Artikel 71a

1. Medmindre andet er fastsat i dette kapitel, finder bestemmelserne i dette afsnit anvendelse over for de nye medlemsstater.

Artikel 33, 34, 37, 38, 39, artikel 40, stk. 1, 2, 3 og 5, artikel 41, 42, 43, 47 til 50, 53 og 58 til 63 finder ikke anvendelse.

2. Enhver ny medlemsstat, der anvender den generelle arealbetalingsordning, træffer de i artikel 64, stk. 1, og artikel 71, stk. 1 og 2, omhandlede beslutninger inden den 1. august i det år, der går forud for det år, hvor den vil anvende den generelle arealbetalingsordning for første gang.

Artikel 71b Ansøgning om støtte

1. Landbrugerne ansøger om støtte efter enkeltbetalingsordningen inden en dato, der fastsættes af de nye medlemsstater, men senest den 15. maj.

2. Medmindre der er tale om force majeure eller usædvanlige omstændigheder, jf. artikel 40, stk. 4, får landbrugere ikke tildelt rettigheder, hvis de ikke ansøger om at blive omfattet af enkeltbetalingsordningen inden den 15. maj i det første år af enkeltbetalingsordningens anvendelse.

3. De beløb, der svarer til de rettigheder, som ikke er tildelt, tilbageføres til den nationale reserve, der omhandles i artikel 71d, og kan tildeles på ny.

Artikel 71c Loft

De lofter, der gælder i de nye medlemsstater, er opført i bilag VIIIa.

Artikel 71d National reserve

1. Hver af de nye medlemsstater foretager en lineær procentuel nedsættelse af sit nationale loft for at oprette en national reserve. Denne nedsættelse må uanset anvendelsen af artikel 71b, stk. 3, højst være på 3 %.

2. De nye medlemsstater anvender den nationale reserve til tildeling af betalingsrettigheder efter objektive kriterier og på en sådan måde, at der sikres lige behandling af landbrugerne og undgås markeds- og konkurrenceforvridninger, til landbrugere, der befinder sig i en særlig situation, som Kommissionen skal definere efter proceduren i artikel 144, stk. 2.

3. I det første år af enkeltbetalingsordningens anvendelse kan de nye medlemsstater anvende den nationale reserve til tildeling af betalingsrettigheder efter objektive kriterier og på en sådan måde, at der sikres lige behandling af landbrugerne og undgås markeds- og konkurrenceforvridninger, til landbrugere i specifikke sektorer, der befinder sig i en særlig situation som følge af overgangen til enkeltbetalingsordningen. Sådanne betalingsrettigheder fordeles efter regler, som Kommissionen skal fastlægge efter proceduren i artikel 144, stk. 2.

4. De nye medlemsstater foretager lineære nedsættelser af rettighederne, hvis deres nationale reserve ikke er tilstrækkeligt stor til at tilgodese de tilfælde, der er nævnt i stk. 2 og 3.

5. Uanset artikel 46 må de rettigheder, der er fastlagt ved hjælp af den nationale reserve, ikke overdrages i en periode på fem år fra tildelingen, medmindre der er tale om overdragelse ved arv eller forskud på arv.

Uanset artikel 45, stk. 1, skal rettigheder, der ikke er blevet udnyttet i hvert år i femårsperioden, straks tilbageføres til den nationale reserve.

Artikel 71e Regional fordeling af loftet i henhold til artikel 71c

1. De nye medlemsstater anvender enkeltbetalingsordningen på regionalt plan.

2. De nye medlemsstater fastlægger regionerne efter objektive kriterier.

Nye medlemsstater med under tre mio. støtteberettigede hektar kan betragtes som en enkelt region.

3. Hver af de nye medlemsstater opdeler sit nationale loft i henhold til artikel 71c mellem regionerne efter objektive kriterier efter en eventuel nedsættelse i henhold til artikel 71d.

Artikel 71f Regionalisering af enkeltbetalingsordningen

1. Alle landbrugere, hvis bedrifter ligger i en given region, tildeles rettigheder, hvis enhedsværdi beregnes ved, at det regionale loft, der fastlægges i henhold til artikel 71e, divideres med det antal støtteberettigede hektar, jf. artikel 44, stk. 2, der fastlægges på regionalt plan.

2. Antallet af rettigheder pr. landbruger er lig med det antal hektar, som landbrugeren anmelder i henhold til artikel 44, stk. 2, i det første år af enkeltbetalingsordningens anvendelse, medmindre der er tale om force majeure eller særlige omstændigheder, jf. artikel 40, stk. 4.

Artikel 71g Arealanvendelse

1. Landbrugerne kan som en undtagelse fra artikel 51 og i henhold til bestemmelserne i nærværende artikel også anvende de parceller, der er omfattet af erklæringen i artikel 44, stk. 3, til produktion af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 [6], og artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2201/96 [7] og andre kartofler end kartofler bestemt til fremstilling af kartoffelstivelse, som der ydes støtte til i henhold til artikel 93 i nærværende forordning, bortset fra vedvarende afgrøder.

[6] EFT L 297 af 21.11.1996, s. 1.

[7] EFT L 297 af 21.11.1996, s. 29.

2. De nye medlemsstater fastsætter det antal hektar, der kan anvendes i henhold til stk. 1, ved efter objektive kriterier at underopdele det gennemsnitlige antal hektar, der blev anvendt til produktion af de i stk. 1 nævnte produkter på nationalt plan i treårsperioden 2000-2002, på de regioner, der er fastlagt i henhold til artikel 71e, stk. 2. Det gennemsnitlige antal hektar på nationalt plan og antallet af hektar på regionalt plan fastsættes af Kommissionen efter proceduren i artikel 144, stk. 2, på grundlag af de oplysninger, de nye medlemsstater indsender.

3. Inden for den grænse, der fastsættes for den pågældende region i henhold til stk. 2, skal en landbruger kunne benytte valgmuligheden i stk. 1:

a) inden for det antal hektar, han har anvendt til produktion af de i stk. 1 nævnte produkter i 2003

b) uanset artikel 71a, stk. 2, ved tilsvarende anvendelse af artikel 40 og artikel 42, stk. 4, inden for et antal hektar, der skal fastsættes efter objektive kriterier og således, at der sikres lige behandling af landbrugerne, og markeds- og konkurrenceforvridninger undgås.

4. Inden for det tilbageværende antal hektar, der er til rådighed efter anvendelsen af stk. 3, har landbrugerne tilladelse til at producere de produkter, der er omhandlet i stk. 1, på et andet antal hektar end det antal, der er omfattet af stk. 3, inden for det antal hektar, de anvender til produktion af de i stk. 1 nævnte produkter i 2004 og/eller 2005, og landbrugere, der allerede i 2004 producerede de pågældende produkter inden for det antal hektar, der blev anvendt i 2004, skal i den forbindelse have fortrinsret.

Ved anvendelse af artikel 71 eller artikel 143b erstattes årstallene 2004 og 2005 af henholdsvis året forud for året for enkeltbetalingsordningens anvendelse og året for selve anvendelsen.

5. Til fastsættelsen af de individuelle grænser, der er nævnt i stk. 3 og 4, anvender de nye medlemsstater landbrugerens individuelle data, når sådanne data foreligger, eller anden dokumentation fra landbrugeren, som de finder tilfredsstillende.

6. Det antal hektar, der er givet tilladelse til i henhold til stk. 3 og 4, må under ingen omstændigheder være større end antallet af støtteberettigede hektar, jf. artikel 44, stk. 2, som landbrugeren har anmeldt i enkeltbetalingsordningens første anvendelsesår.

7. Tilladelsen skal i den pågældende region anvendes sammen med den tilsvarende betalingsrettighed.

8. Den i artikel 60 omhandlede rapport skal også vedrøre de nye medlemsstater.

Artikel 71h Græsarealer

De nye medlemsstater kan også efter objektive kriterier og inden for rammerne af det regionale loft eller en del heraf fastsætte forskellige enhedsværdier for de rettigheder, der skal tildeles de i artikel 71f, stk. 1, omhandlede landbrugere, for så vidt angår hektar, der er udlagt som græsareal og identificeret som sådant pr. 30. juni 2003, og for enhver anden støtteberettiget hektar eller subsidiært for hektar, der er græsarealer uden for omdriften og identificeret som sådanne pr. 30. juni 2003, og for enhver anden støtteberettiget hektar.

Artikel 71i Mælkepræmier og tillægsbetalinger

Fra og med 2007 og uanset artikel 44 og 71f inkluderes de beløb, der følger af mælkepræmien og tillægsbetalingerne i henhold til artikel 95 og 96, og som skal ydes i 2007, i enkeltbetalingsordningen.

De nye medlemsstater kan dog beslutte, at de beløb, der følger af mælkepræmierne og tillægsbetalingerne i henhold til artikel 95 og 96, helt eller delvis skal indgå i enkeltbetalingsordningen fra 2005. Rettigheder, der er fastlagt i henhold til dette stykke, ændres i overensstemmelse hermed.

Det beløb, der anvendes til fastlæggelse af rettigheder til disse betalinger, skal svare til de beløb, der skal ydes i henhold til artikel 95 og 96, beregnet på grundlag af den individuelle referencemængde for mælk, der er til rådighed på bedriften den 31. marts i det år, hvor disse betalinger helt eller delvis optages i enkeltbetalingsordningen.

Uanset artikel 71a finder artikel 48, 49 og 50 tilsvarende anvendelse.

Artikel 71j Udtagningsrettigheder

1. Landbrugerne modtager en del af deres betalingsrettigheder i form at udtagningsrettigheder.

2. Antallet af udtagningsrettigheder fastlægges ved, at landbrugerens støtteberettigede areal i henhold til artikel 54, stk. 2, som anmeldes i enkeltbetalingsordningens første avendelsesår, multipliceres med den gældende udtagningssats.

Udtagningssatsen beregnes ved, at basissatsen for obligatorisk udtagning på 10 % multipliceres med det forhold, der i den pågældende region består mellem det regionale basisareal eller de regionale basisarealer i henhold til artikel 101, stk. 3, og det støtteberettigede areal i henhold til artikel 54, stk. 2.

3. Værdien af udtagningsrettighederne svarer til den regionale værdi for betalingsrettigheder som fastlagt i henhold til artikel 71f, stk. 1.

4. Stk. 1 til 3 gælder ikke for landbrugere, der anmelder et mindre antal hektar i henhold til artikel 54, stk. 2, end det antal, som ville kræves til produktion af et antal tons, der modsvarer 92 tons korn i henhold til bilag IX på grundlag af referenceudbyttet i henhold til bilag XIb, der gælder for den nye medlemsstat, hvor bedriften ligger, divideret med det i stk. 2, andet afsnit, nævnte forhold.

Artikel 71k Betingelser gældende for rettigheder

1. Uanset artikel 46, stk. 1, må rettigheder, der fastlægges i henhold til dette kapitel, kun overdrages inden for samme region eller mellem regioner, når rettighederne pr. hektar er de samme.

2. Senest den 1. august i det år, der går forud for enkeltbetalingsordningens første anvendelsesår, kan de nye medlemsstater også under iagttagelse af det generelle princip i fællesskabslovgivningen beslutte, at rettigheder, der fastlægges i henhold til dette kapitel, gradvis skal ændres i en på forhånd fastlagt takt og efter objektive kriterier.

Artikel 71l Fakultativ gennemførelse

1. Kapitel 5, afdeling 2, 3 og 4, finder anvendelse over for de nye medlemsstater på de i denne artikel fastsatte betingelser. Afdeling 4 gælder dog ikke for nye medlemsstater, der anvender den generelle arealbetalingsordning i henhold til artikel 143b.

2. Henvisninger i kapitel 5, afdeling 2 og 3, til artikel 41, navnlig vedrørende de nationale lofter, betragtes som henvisninger til artikel 71c.

3. Den i artikel 64, stk. 3, nævnte rapport skal indbefatte de alternativer, der er fastsat i dette kapitel."

6. Artikel 74, stk. 1, affattes således:

"1. Støtten ydes for nationale basisarealer i de traditionelle produktionsområder, der er anført i bilag X.

Basisarealerne er følgende:

Grækenland // 617 000 ha

Spanien // 594 000 ha

Frankrig // 208 000 ha

Italien // 1 646 000 ha

Cypern // 6 183 ha

Ungarn // 2 500 ha

Østrig // 7 000 ha

Portugal // 118 000 ha."

7. Artikel 78, stk. 1, affattes således:

"1. Der fastsættes et maksimalt garantiareal på 1 600 000 ha, som der kan ydes støtte for."

8. Artikel 80, stk. 2, affattes således:

"2. Støtten fastsættes til følgende beløb efter udbytterne i de pågældende medlemsstater:

>TABELPOSITION>

9. Artikel 81 affattes således:

"Artikel 81 Arealer

Der fastsættes et nationalt basisareal for hver producentmedlemsstat. For Frankrig fastsættes der dog to basisarealer. Basisarealerne er følgende:

Grækenland // 20 333 ha

Spanien // 104 973 ha

Frankrig: -- det europæiske område -- Fransk Guyana // 19 050 ha 4 190 ha

Italien // 219 588 ha

Ungarn // 3 222 ha

Portugal // 24 667 ha.

En medlemsstat kan underinddele sit eller sine basisarealer i delbasisarealer efter objektive kriterier."

10. Artikel 84 affattes således:

"Artikel 84 Arealer

1. En medlemsstat yder EF-støtte inden for et loft, som beregnes ved at multiplicere antallet af hektar NGA som fastsat i stk. 3 med det gennemsnitlige støttebeløb på 120,75 EUR.

2. Der fastsættes et maksimalt garantiareal på 810 400 ha.

3. Det i stk. 2 omhandlede maksimale garantiareal fordeles på følgende NGA:

Nationale garantiarealer (NGA)

Belgien // 100 ha

Tyskland // 1 500 ha

Grækenland // 41 100 ha

Spanien // 568 200 ha

Frankrig // 17 300 ha

Italien // 130 100 ha

Cypern // 3 100 ha

Luxembourg // 100 ha

Ungarn // 2 900 ha

Nederlandene // 100 ha

Østrig // 100 ha

Polen // 1 000 ha

Portugal // 41 300 ha

Slovenien // 300 ha

Slovakiet // 3 100 ha

Det Forenede Kongerige // 100 ha

4. En medlemsstat kan underinddele sit NGA i underarealer efter objektive kriterier, særlig på regionalt niveau eller i forhold til produktionen."

11. Artikel 90 affattes således:

"Artikel 90 Betingelser for støtteberettigelse

Der ydes kun støtte for arealer, hvor produktionen er omfattet af en kontrakt mellem landbrugeren og forarbejdningsindustrien, medmindre landbrugeren selv foretager forarbejdningen på bedriften.

Arealer, for hvilke der er ansøgt om en energiafgrødeordning, kan ikke medregnes som udtaget med henblik på udtagningsforpligtelsen i artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1251/1999 og i artikel 54, stk. 2, artikel 63, stk. 2, artikel 71j og artikel 107, stk. 1, i denne forordning."

12. Artikel 94 affattes således:

"Artikel 94 Betingelser

Støtten udbetales kun for den mængde kartofler, der er omfattet af en dyrkningskontrakt mellem kartoffelproducenten og stivelsesfabrikanten inden for den kvote, virksomheden har fået tildelt, jf. artikel 2, stk. 2 eller 4, i forordning (EF) nr. 1868/94."

13. Artikel 99, stk. 3, affattes således:

"3. Den støtte, som der ansøges om, må ikke overstige et loft, som fastsættes af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, svarende til den andel, som frøstøtten for den pågældende art udgør af det nationale loft, der er omhandlet i artikel 41. For de nye medlemsstater svarer dette loft dog til de beløb, der er anført i bilag XIa.

Når den samlede støtte, som der ansøges om, overstiger det fastsatte loft, reduceres støtten pr. landbruger forholdsmæssigt i det pågældende år."

14. I artikel 101 indsættes følgende efter stk. 2:

"Det eller de regionale basisarealer i de nye medlemsstater fastsættes dog af Kommissionen efter proceduren i artikel 144, stk. 2, og inden for de nationale basisarealer, der er opført i bilag XIb."

15. I artikel 103 indsættes følgende efter stk. 1:

"Alternativt gælder det for nye medlemsstater, der anvender den generelle arealbetalingsordning, jf. artikel 143b, i 2004 og vælger at anvende artikel 66, at regionaliseringsplanen fastlægges efter objektive kriterier senest den 1. august i den generelle arealbetalingsordnings sidste anvendelsesår. I disse tilfælde må de samlede regionale basisarealer og det vejede gennemsnitlige referenceudbytte i regionerne ikke overskride lofterne over det nationale basisareal og referenceudbytte i bilag XIb."

16. Artikel 105 affattes således:

"Artikel 105 Supplement for hård hvede

1. Der udbetales et supplement til arealbetalingen på

- 291 EUR/ha for produktionsåret 2005/06

- 285 EUR/ha for produktionsåret 2006/07 og fremefter

for det areal, hvor der dyrkes hård hvede i de traditionelle produktionsregioner, der er nævnt i bilag X, under iagttagelse af følgende lofter:

// (ha)

Grækenland // 617 000

Spanien // 594 000

Frankrig // 208 000

Italien // 1 646 000

Cypern // 6 183

Ungarn // 2 500

Østrig // 7 000

Portugal // 118 000

2. Hvis summen af de arealer, for hvilke der ansøges om supplement til arealbetalingen, i et produktionsår overstiger det loft, der er anført ovenfor, foretages der en forholdsmæssig nedsættelse af det areal pr. landbruger, som supplementet kan betales for.

Medlemsstaterne kan dog under iagttagelse af de i stk. 1 fastsatte lofter pr. medlemsstat fordele de i nævnte stykke anførte arealer mellem de produktionsområder, der er anført i bilag X, eller for EF i dets sammensætning pr. 30. april 2004 om nødvendigt mellem produktionsregionerne som omhandlet i regionaliseringsplanen efter produktionen af hård hvede i perioden 1993-1997. Hvis i dette tilfælde summen af de arealer i en region, for hvilke der ansøges om et supplement til arealbetalingen, i et produktionsår overstiger det tilsvarende regionale loft, foretages der en forholdsmæssig nedsættelse af det areal pr. landbruger, som supplementet kan betales for. Nedsættelsen foretages, når der inden for en medlemsstat er foretaget en omfordeling af arealer fra regioner, som ikke har nået deres regionale loft, til regioner, som har overskredet dette loft.

3. I andre regioner end de i bilag X nævnte med en veletableret produktion af hård hvede ydes der en særlig støtte på 46 EUR/ha for produktionsåret 2005/06 for et areal på højst følgende antal hektar:

// (ha)

Tyskland // 10 000

Spanien // 4 000

Frankrig // 50 000

Italien // 4 000

Ungarn // 4 305

Slovakiet // 4 717

Det Forenede Kongerige // 5 000"

17. Artikel 108 affattes således:

"Artikel 108 Støtteberettigede arealer

Ansøgninger om betalinger kan ikke indgives for arealer, der på den dato, der er fastsat for ansøgningerne om arealstøtte for 2003, var græsarealer uden for omdriften, anvendtes til flerårige afgrøder eller henlå som skovarealer eller arealer med ikke landbrugsmæssig udnyttelse.

For de nye medlemsstater kan ansøgninger om betalinger ikke indgives for arealer, der pr. 30. juni 2003 var græsarealer uden for omdriften, anvendtes til flerårige afgrøder eller henlå som skovarealer eller arealer med ikke landbrugsmæssig udnyttelse.

Medlemsstaterne kan på betingelser, der skal fastlægges nærmere efter proceduren i artikel 144, stk. 2, fravige stk. 1 eller 2 i denne artikel under forudsætning af, at de træffer foranstaltninger til at undgå, at sådanne undtagelser medfører en betydelig forøgelse af det samlede støtteberettigede landbrugsareal."

18. Artikel 116, stk. 2, affattes således:

"2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at summen af præmierettigheder på deres område ikke overstiger de nationale lofter, der er anført stk. 4 i denne artikel, og at de nationale reserver, der er nævnt i artikel 118, kan bibeholdes. De nye medlemsstater tildeler producenterne individuelle lofter og opretter de nationale reserver på grundlag af det samlede antal præmierettigheder, der er forbeholdt hver af disse nye medlemsstater i henhold til stk. 4, senest et år efter tiltrædelsesdatoen."

19. Artikel 116, stk. 4, affattes således:

"4. Følgende lofter finder anvendelse:

Medlemsstat // Rettigheder (x 1 000)

Belgien // 70

Den Tjekkiske Republik // 66,733

Danmark // 104

Tyskland // 2 432

Estland // 48

Grækenland // 11 023

Spanien // 19 580

Frankrig // 7 842

Irland // 4 956

Italien // 9 575

Cypern // 472,401

Letland // 18,437

Litauen // 17,304

Luxembourg // 4

Ungarn // 1 146

Malta // 8,485

Nederlandene // 930

Østrig // 206

Polen // 335,88

Portugal * // 2 690

Slovenien // 84,909

Slovakiet // 305,756

Finland // 80

Sverige // 180

Det Forenede Kongerige // 19 492

I alt // 81 667,905

* Skal justeres, når forordning (EØF) nr. 1017/1994 udløber."

20. Artikel 119, stk. 3, affattes således:

"3. Følgende samlede beløb finder anvendelse:

(i tusind euro)

Belgien // 64

Den Tjekkiske Republik // 71

Danmark // 79

Tyskland // 1 793

Estland // 51

Grækenland // 8 767

Spanien // 18 827

Frankrig // 7 083

Irland // 4 875

Italien // 6 920

Cypern // 441

Letland // 19

Litauen // 18

Luxembourg // 4

Ungarn // 1 212

Malta // 9

Nederlandene // 743

Østrig // 185

Polen // 355

Portugal // 2 275

Slovenien // 86

Slovakiet // 323

Finland // 61

Sverige // 162

Det Forenede Kongerige // 20 162"

21. I artikel 119 indsættes som stk. 4:

"4. I de nye medlemsstater anvendes de samlede beløb i overensstemmelse med planen for stigninger i artikel 143a."

22. Artikel 123, stk. 8, affattes således:

"8. Følgende regionale lofter finder anvendelse:

Belgien // 235 149

Den Tjekkiske Republik // 244 349

Danmark // 277 110

Tyskland // 1 782 700

Estland // 18 800

Grækenland // 143 134

Spanien // 713 999*

Frankrig // 1 754 732**

Irland // 1 077 458

Italien // 598 746

Cypern // 12 000

Letland // 70 200

Litauen // 150 000

Luxembourg // 18 962

Ungarn // 94 620

Malta // 3 201

Nederlandene // 157 932

Østrig // 373 400

Polen // 926 000

Portugal // 175 075*** ****

Slovenien // 92 276

Slovakiet // 78 348

Finland // 250 000

Sverige // 250 000

Det Forenede Kongerige // 1 419 811*****

* Med forbehold af de særlige regler i forordning (EF) nr. 1454/2001.

** Med forbehold af de særlige regler i forordning (EF) nr. 1452/2001.

*** Med forbehold af de særlige regler i forordning (EF) nr. 1453/2001.

**** Skal justeres, når forordning (EØF) nr. 1017/94 udløber.

***** Dette loft forhøjes midlertidigt med 100 000 til 1 519 811, indtil levende dyr under seks måneder kan eksporteres."

23. Artikel 126, stk. 1, affattes således:

"1. Hver landbruger, der producerer ammekøer, ydes støtte inden for grænsen af de individuelle lofter, der er fastsat i medfør af artikel 7 i forordning (EF) nr. 1254/1999 eller stk. 2, andet afsnit."

24. Artikel 126, stk. 2, affattes således:

"2. Medlemsstaterne tager de fornødne skridt til at sikre, at summen af præmierettigheder på deres område ikke overstiger de nationale lofter, der er anført i stk. 5, og at de nationale reserver, der er nævnt i artikel 128, kan opretholdes.

De nye medlemsstater tildeler producenterne individuelle lofter og opretter de nationale reserver på grundlag af det samlede antal præmierettigheder, der er forbeholdt hver af disse medlemsstater i henhold til stk. 5, senest et år efter tiltrædelsesdatoen."

25. Artikel 126, stk. 5, affattes således:

"5. Følgende nationale lofter finder anvendelse:

Belgien // 394 253

Den Tjekkiske Republik * // 90 300

Danmark // 112 932

Tyskland // 639 535

Estland * // 13 416

Grækenland // 138 005

Spanien ** // 1 441 539

Frankrig *** // 3 779 866

Irland // 1 102 620

Italien // 621 611

Cypern * // 500

Letland * // 19 368

Litauen * // 47 232

Luxembourg // 18 537

Ungarn * // 117 000

Malta * // 454

Nederlandene // 63 236

Østrig // 375 000

Polen * // 325 581

Portugal **** ***** // 416 539

Slovenien * // 86 384

Slovakiet * // 28 080

Finland // 55 000

Sverige // 155 000

Det Forenede Kongerige // 1 699 511

* gældende fra tiltrædelsesdatoen

** Med forbehold af de særlige regler i forordning (EF) nr. 1454/2001.

*** Med forbehold af de særlige regler i forordning (EF) nr. 1452/2001.

**** Med forbehold af de særlige regler i forordning (EF) nr. 1453/2001.

***** Skal, når gyldigheden af forordning (EF) nr. 1017/94 udløber, forhøjes med de præmier, der følger af anvendelsen af nævnte forordning i 2003 og 2004."

26. I artikel 130, stk. 3, indsættes følgende afsnit:

"For de nye medlemsstater gælder de nationale lofter i nedenstående tabel.

>TABELPOSITION>

27. Artikel 133, stk. 3, affattes således:

"3. Følgende globale beløb finder anvendelse:

(mio. EUR)

Belgien // 39,4

Den Tjekkiske Republik // 8,776017

Danmark // 11,8

Tyskland // 88,4

Estland // 1,13451

Grækenland // 3,8

Spanien // 33,1

Frankrig // 93,4

Irland // 31,4

Italien // 65,6

Cypern // 0,308945

Letland // 1,33068

Litauen // 4,942267

Luxembourg // 3,4

Ungarn // 2,936076

Malta // 0,0637

Nederlandene // 25,3

Østrig // 12,0

Polen // 27,3

Portugal // 6,2

Slovenien // 2,964780

Slovakiet // 4,500535

Finland // 6,2

Sverige // 9,2

Det Forenede Kongerige // 63,8 "

28. I artikel 135, stk. 1, tilføjes følgende led i første afsnit:

"- for de nye medlemsstater: svarende til lofterne i artikel 123, stk. 8, eller svarende til det gennemsnitlige antal slagtninger af handyr i årene 2001, 2002 og 2003 ifølge oplysninger fra Eurostat eller andre offentliggjorte, officielle statistiske oplysninger for disse år, som Kommissionen har accepteret."

29. I artikel 135, stk. 4, tilføjes følgende punktum:

"For de nye medlemsstater er referenceårene 2001, 2002 og 2003."

30. I artikel 136, stk. 2, tilføjes følgende punktum i andet afsnit:

"For de nye medlemsstater er referenceårene 1999, 2000 og 2001."

31. Efter artikel 136 indsættes som artikel 136a:

Artikel 136a Betingelserne for gennemførelse i de nye medlemsstater

I de nye medlemsstater anvendes de globale beløb i henhold til artikel 133, stk. 3, og arealbetalingen pr. hektar på højst 350 EUR i henhold til artikel 136, stk. 3, i overensstemmelse med planen for stigninger i artikel 143a."

32. I artikel 139 tilføjes følgende punktum i stk. 1:

"For de nye medlemsstater skal det loft, som Kommissionen fastsætter i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, dog svare til hver af de pågældende direkte betalingers andel af det loft, der omhandles i artikel 71c."

33. Artikel 143 affattes således:

"Artikel 143 Loft

Den samlede støtte, der ansøges om, må ikke overstige et loft, som Kommissionen fastsætter i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, svarende til den andel, som betalingerne til bælgplantearealet som anført i bilag VI udgør af det nationale loft i artikel 41. For de nye medlemsstater skal det loft, som Kommissionen fastsætter i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, dog svare til den andel, som betalingerne til bælgplantearealet som anført i bilag VI udgør af det nationale loft i artikel 71d.

Når den samlede støtte, der ansøges om, overstiger det fastsatte loft, nedsættes støtten pr. landbruger proportionalt det pågældende år."

34. Artikel 145, litra d), affattes således:

"d) for så vidt angår enkeltbetalingsordningen, gennemførelsesbestemmelser vedrørende især etablering af den nationale reserve, overdragelse af rettigheder, definition af permanente afgrøder, græsningsarealer og græsarealer uden for omdriften, mulighederne i kapitel 5 og 6 i afsnit III og listen over de afgrøder, der er tilladt på de udtagne arealer, samt gennemførelsesbestemmelser vedrørende overholdelse af det aftalememorandum mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om olieafgrøder inden for rammerne af GATT, der blev godkendt ved afgørelse 93/355/EØF*.

* EFT L 147 af 18.6.1993, s. 25."

35. Artikel 145, litra i), affattes således:

"i) sådanne ændringer til bilag II, VI, VII, IX, X og XI, som måtte blive nødvendige under hensyntagen til især ny fællesskabslovgivning, og for så vidt angår bilag VIII og bilag VIIIa i tilfælde af anvendelse af henholdsvis artikel 62 og artikel 71i og, i givet fald på grundlag af de oplysninger, medlemsstaterne giver i forbindelse med den del af referencebeløbene, der svarer til betalingerne for markafgrøder, samt beløbene for selve lofterne, der skal forhøjes alt efter forskellen mellem det areal, der faktisk er fastlagt, og det areal, for hvilket der blev betalt præmier for markafgrøder i 2000 og 2001 i henhold til artikel 9, stk. 2 og 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3887/92**, inden for basisarealerne (eller det maksimale garantiareal for hård hvede) og under hensyntagen til det gennemsnitlige nationale udbytte, der anvendes ved beregningen i bilag VIII.

** EFT L 327 af 12.12.2001, s. 11."

36. Artikel 145, litra q), affattes således:

"q) foranstaltninger, der er nødvendige og behørigt begrundede, med henblik på i en nødsituation at løse praktiske og specifikke problemer, herunder vedrørende gennemførelse af afsnit II, kapitel 4, og afsnit III, kapitel 5 og 6. Sådanne foranstaltninger kan omfatte undtagelser fra visse dele af denne forordning, dog kun i det absolut nødvendige omfang og tidsrum."

37. Artikel 146 affattes således:

"Artikel 146 Fremsendelse af oplysninger til Kommissionen

"Medlemsstaterne underretter i detaljer Kommissionen om de foranstaltninger, de træffer til gennemførelse af denne forordning, herunder særlig foranstaltningerne vedrørende artikel 5, 13, 42, 58, 71d og 71e."

38. Efter artikel 154 indsættes som artikel 154a indsættes:

"Artikel 154a Overgangsordninger for de nye medlemsstater

1. Hvis overgangsforanstaltninger er nødvendige for at lette overgangen fra den generelle arealbetalingsordning til enkeltbetalingsordningen og andre støtteordninger i henhold til afsnit III og IV for de nye medlemsstater, vedtages disse foranstaltninger efter proceduren i artikel 144, stk. 2.

2. De i stk. 1 nævnte foranstaltninger kan vedtages i en periode, der begynder den 1. maj 2004 og udløber den 30. juni 2009, og deres anvendelse er begrænset til dette tidsrum. På forslag af Kommissionen kan Rådet med kvalificeret flertal forlænge denne periode."

39. Efter bilag VIII indsættes som bilag VIIIa:

"Bilag VIIIa Nationale lofter i henhold til artikel 71c

Lofterne er beregnet under hensyntagen til planen for stigninger i henhold til artikel 143a. Disse lofter skal derfor ikke nedsættes for at tage hensyn til artikel 143a.

>TABELPOSITION>

40. Bilag X suppleres med følgende angivelser:

"CYPERN

UNGARN

Regioner

Dél Dunamenti síkság Dél-Dunántúl Közép-Alföld Mezaföld Berettyo-Karös-Maros vidéke".

1. Efter bilag XI indsættes som bilag XIa og XIb:

"Bilag XIa Lofter over støtte til oliefrø i de nye medlemsstater, jf. artikel 99, stk. 3

>TABELPOSITION>

Bilag XIb Nationale basisarealer med markafgrøder og referenceudbytter i de nye medlemsstater, jf. artikel 101 og 103

>TABELPOSITION>

Artikel 2

Artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1786/2003 affattes således:

"2. Den maksimale garantimængde i stk. 1 fordeles mellem medlemsstaterne som følger:

National garantimængde // (tons)

BLØU // 8 000

Den Tjekkiske Republik // 27 942

Danmark // 334 000

Tyskland // 421 000

Grækenland // 37 500

Spanien // 1 325 000

Frankrig // 1 605 000

Irland // 5 000

Italien // 685 000

Litauen // 650

Ungarn // 49 593

Nederlandene // 285 000

Østrig // 4 400

Polen // 13 538

Portugal* // 30 000

Slovakiet // 13 100

Finland // 3 000

Sverige // 11 000

Det Forenede Kongerige // 102 000

* Skal justeres, når forordning (EF) nr. 1017/94 udløber."

Artikel 3

I artikel 33 i forordning (EF) nr. 1257/1999 indsættes som stk. 3:

"Den i stk. 2, sidste led, fastsatte foranstaltning gælder ikke for Den Tjekkiske Republik, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet."

Artikel 4

Denne forordning træder i kraft den 1. maj 2004 med forbehold af ikrafttrædelsen af traktaten om Den Tjekkiske Republiks, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den [...]

På Rådets vegne

Formand

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>