Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Sæsonarbejde og migration i landdistrikterne: status og perspektiver« (97/C 355/10)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 20. marts 1997 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om »Sæsonarbejde og migration i landdistrikterne: status og perspektiver«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede Hans-Joachim Wilms til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 18. september 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 348. plenarforsamling af 1. og 2. oktober 1997, mødet den 1. oktober 1997, med 86 stemmer for, 1 imod og 7 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Begrundelse for udtalelsen

1.1. Baggrund

1.1.1. Såvel i EU som i andre dele af verden (f.eks. Californien og Israel) beskæftiger landbruget sæsonarbejdere; arbejdstagere deltager som migrantarbejdere i høsten af de forskellige afgrøder. I denne udtalelse undersøges de positive og negative aspekter af sæsonarbejde i EU's landbrug. Sæsonarbejde inden for andre erhverv, f.eks. turisme og restaurantverdenen, yder naturligvis også et vigtigt strukturelt bidrag til disse erhvervs effektivitet. Denne udtalelse omhandler imidlertid kun landbruget.

1.1.2. Strukturelle ændringer, både økonomiske og tekniske, strukturelle forskelle og åbningen mod Maghreb-landene og de central- og østeuropæiske lande er alle faktorer, som har haft indvirkning på EU:

- Strukturelle forskelle - især mellem de sydlige og de nordlige medlemsstater - er stadig hovedårsagen til, at landarbejdere migrerer for at søge sig et arbejde og en indkomst. Migration er imidlertid ikke begrænset til medlemsstaterne alene; arbejdstagere fra nabolande og øvrige tredjelande (f.eks. Marokko, Tunesien og Algeriet) kommer også til Sydeuropa (), mens dem fra central- og østeuropæiske lande er spredt ud over hele det europæiske økonomiske område.

- Geografisk set er arbejdsmarkedet for sæsonarbejdere ekspanderet hurtigt og har ført til en mere udtalt forskel i lønforventninger på EU-markedet. Hvad der især har bidraget hertil, er de muligheder, tredjelandeborgere fra f.eks. Nordafrika og de central- og østeuropæiske lande har for at arbejde i EU. Reformen af den fælles landbrugspolitik i 1992 betød endvidere en ændring i bedrifts- og beskæftigelsesstrukturer, som blev karakteriseret ved en øget mekanisering og voksende specialisering inden for de forskellige sektorer.

- Den deraf følgende stigning i arbejdsstyrken har øget presset på arbejdsmarkedet - som allerede var stort på grund af strukturændringer - for de landarbejdere, både inden for EU som helhed og i de enkelte medlemsstater, som traditionelt har været afhængige af sæsonarbejde.

- Samtidig har de fast ansatte i landbruget også været under pres, idet de i nogle tilfælde har set deres job blive overtaget af sæsonarbejdere.

1.1.3. Denne forværring af beskæftigelsessituationen i landdistrikterne i EU kræver, at alle samfundsgrupper gør en særlig indsats for at bevare de arbejdspladser, som er så vigtige for samfundets velfærd, for at mindske arbejdsløsheden samt for at skabe nye beskæftigelsesmuligheder.

1.1.4. En risiko ved den nuværende udvikling er naturligvis, at de kollektive overenskomster og frivillige rammeaftaler, arbejdsmarkedets parter indgår, kan blive tilsidesat - i det mindste i de medlemsstater, hvor sådanne ordninger findes. Endvidere er der fare for, at de grundprincipper, der hidtil har styret udviklingen i EU, rent faktisk opgives. Disse principper finder man især i den daværende kommissionsformand Jacques Delors' hvidbog fra 1993 om »Vækst, Konkurrenceevne og Beskæftigelse«.

1.1.5. Uagtet de stadigt mere presserende problemer, som rejser sig, er sæsonarbejde stadig en traditionel og vigtig form for beskæftigelse i landbruget. Naturen selv skaber et varigt behov for sæsonarbejde inden for en række sektorer. I den forbindelse bør migrantarbejde, der er en speciel form for periodisk eller ikke-permanent beskæftigelse på landet, vies en særlig opmærksomhed:

- Migrantarbejde er en integreret del af den økonomiske struktur, der er blevet dannet i mange regioner i EU, uanset om de leverer eller modtager arbejdskraft.

- Migrantarbejde er et særdeles værdifuldt middel til kulturel udveksling og »etablering af kontakter inden for det europæiske hus«.

1.1.6. Med denne udtalelse forsøger ØSU at gøre de europæiske instanser opmærksomme på sæsonarbejdets værdifulde, økonomiske og kulturelle dimension. Slutmålet er at skabe varige, fælles løsninger på de voksende problemer.

1.1.7. ØSU's medlemmer er i deres opgave inspireret af Kommissionens formand, hvis tillidspagt fra 1996 indledes med ordene »Tilliden må genskabes i Europa. Det er forudsætningen for, at investeringerne og forbruget atter kan øges«.

1.2. Situationens hastende karakter

1.2.1. En sådan tillid og pålidelighed undermineres af den nye manglende gennemsigtighed på arbejdsmarkedet og i beskæftigelses- og lønforventninger. Situationen forværres af, at der ikke hersker klarhed om problemets omfang (jf. pkt. 3), og at man dermed ikke forsøger eller tøver med at rette op på forholdene (jf. især pkt. 5)

1.2.2. Mangelen på signifikante, statistiske data er så meget desto mere beklagelig, eftersom de få tal, der foreligger, viser, at der er et presserende behov for handling:

I Italien () var der således i 1995 ca. 850 000 sæsonarbejdere i landbruget, i Frankrig () ca. 600 000 sæsonarbejdere i landbruget og i Tyskland () ca. 220 000 migrantarbejdere i landbruget. I de skandinaviske medlemslande synes der at være færre migrantarbejdere end gennemsnitligt i EU.

1.2.3. Der er her ikke tale om varige job, men snarere tidsmæssigt begrænsede (sæsonarbejde) af en varighed på normalt fra nogle få dage til højst tre måneder.

1.2.4. Disse tal kan naturligvis ikke generelt overføres på andre medlemsstater. De er imidlertid nyttige, sektorielle indikatorer og udsender et meget klart signal, som man ikke kan overse ustraffet. De må suppleres med yderligere statistiske data.

1.2.5. Problemet er komplekst og breder sig; der er derfor et klart behov for denne initiativudtalelse. Sigtet er at udvikle yderligere kontrol- og styringsinstrumenter og iværksætte dem hurtigt og rettidigt, således at de kan få virkning på mellemlang sigt.

1.3. Definition

1.3.1. I det følgende skal der ved sæsonarbejde forstås alle landbrugsaktiviteter, der kun udøves fra tid til anden pga. den særlige afgrøde, der er tale om, eller af driftsmæssige årsager. Typisk drejer det sig om såning, høstarbejde og visse former for kvægbrugsarbejde. Desuden skal det bemærkes, at navnlig de specialiserede bedrifter, som eksempelvis inden for frugt- og grøntsagssektoren, skifter den faste arbejdskraft ud med sæsonarbejdere.

1.3.2. Disse aktiviteter kan udøves af lokal eller regional arbejdskraft (sæsonarbejdere) eller af arbejdstagere fra fjerntliggende områder (nationale migrantarbejdere), arbejdstagere fra andre EU-medlemslande (EU-migrantarbejdere) eller af arbejdstagere fra lande, der ikke er medlemmer af EU (tredjelande-migrantarbejdere).

1.3.3. Migrantarbejdere skal betragtes som en særlig kategori af sæsonarbejdere. I den forbindelse må der især sondres mellem migrantarbejdere fra EU og migrantarbejdere fra lande uden for EU.

2. Historisk tilbageblik og den nuværende situation for sæsonarbejde inden for landbruget

2.1. Sæsonarbejde er af mange årsager blevet et gennemgående træk ved landbruget. Klimatiske zoner, sædskifte og handelsmekanismer og også ren og skær fattigdom i nogle regioner er faktorer, der alle har spillet en rolle. Folk håber, at sæsonarbejde vil give dem mulighed for at tjene en anstændig løn.

2.2. Nogle regioner og bedrifter koncentrerer sig om et særligt produkt. Dette fænomen er taget til med udviklingen af handels- og transportmønstrene.

2.3. Naturen selv skaber et konstant behov for sæson- og migrantarbejdere, et behov som er blevet større, efterhånden som det er blevet nemmere at rejse. Med åbningen af grænserne i Europa var det som om en dæmning brød sammen, men - under andre vilkår - ville udviklingen i de sidste 30 år alligevel støt have bevæget sig i samme retning.

2.4. Interessen for migrantarbejde udspringer altid af en økonomisk nødvendighed, men ikke nødvendigvis af fattigdom. Sæsonarbejde er stadig forbundet med en bestemt jobprofil, som kan egne sig meget godt til dem, der udøver det. Erfarne frugtplukkere kan eksempelvis betragte sig selv som specialister inden for deres særlige område af landbrugsarbejde. De kan mere effektivt tilbyde deres arbejdskraft ved at følge de klimatiske forhold forskellige steder end ved at blive hjemme, hvor deres arbejdsindsats vil være begrænset til den korte periode, den lokale høst varer. Grænserne, mellem hvad folk vælger at gøre, og hvad de er nødt til at gøre, er ofte udflydende, og enhver romantisering af sæsonarbejde er derfor udelukket.

- Nærmere undersøgelser og beskrivelser kunne kaste mere lys over sæsonarbejde, over spørgsmålet om »nød og chance«, således at vi kan danne os en bedre idé om denne form for beskæftigelse.

2.5. Forbrugsvarer ligger fortsat uden for mange menneskers rækkevidde, især dem fra Maghreb-landene og de central- og østeuropæiske lande. Migrantarbejdere fra disse lande har derfor et dobbelt incitament til at fortsætte med at udøve denne form for beskæftigelse: de tjener mere og øger dermed deres købekraft hjemme, samtidig med at de kan nyde godt af indkøbsmulighederne (vareudbuddet) eller -fordelene (prisniveauet) det sted, hvor de arbejder i udlandet.

2.6. Det sæsonarbejde, der udøves af migrantarbejdere, er et vigtigt element til at sikre en velfungerende varehandel mellem Europas økonomiske regioner og er således et middel til at udjævne sociale forskelle.

- Af denne grund bør der gennemføres nogle undersøgelser for at indkredse giver- og modtagerregioner samt brancher og bedrifter med særlige traditioner. Dermed vil man få et mere solidt grundlag for at forstå de forskellige berørte interesser.

2.7. De regioner og bedrifter, der anvender sæsonarbejdere, gør det i et vist omfang, fordi de pågældende arbejdstagere er mere produktive. Enten er de mere vant til arbejdsrutinen, eller de er bedre motiverede. Den væsentligste grund til at anvende sådanne arbejdere er imidlertid, at de pågældende job er midlertidige, hvorved de sociale omkostninger begrænses eller i tilfælde af kortvarig beskæftigelse sågar falder fuldstændig væk. Traditionelt gælder dette især for pensionsbidrag. Når der ikke er et tilstrækkeligt antal lokale sæsonarbejdere disponible, tyr man så til migrantarbejdere fra andre regioner. Er arbejdskraftsudbuddet heller ikke der stort nok, rettes blikket mod migrantarbejdere fra andre EU-lande eller fra tredjelande (). I en vis grad letter anvendelsen af migrantarbejdere også informationsudvekslingen og kan bidrage til at fremme nye afsætningsmuligheder. Denne informationsudveksling er imidlertid ofte mangelfuld pga. faktorer som kulturelle forskelle og et ringe kendskab til arbejdstagernes sociale situation eller levevilkår. Den større mobilitet har i alt væsentligt øget faren for udnyttelse og dårlig behandling. Resultatet er en voksende mangel på gennemsigtighed. Hvad kan der gøres for at rette op på denne situation?

2.8. Det første skridt har bestået i at indkredse de forskellige erhvervsgrene, hvor sæsonarbejde er en væsentlig faktor, i et forsøg på at finde frem til skræddersyede løsninger for de enkelte sektorer.

2.9. Det er fuldt ud muligt at vælge produkter og tilrettelægge arbejdsmetoder på en sådan måde, at de passer med disse generelle vilkår og sikrer økonomisk stabilitet. Samtidig øges migrantarbejdernes forpligtelser til at lade sig registrere hos myndigheder (f.eks. hos arbejdsforvaltningen, som det er tilfældet i nogle medlemsstater), således at man kan få yderligere oplysninger om bedrifternes reelle behov i løbet af året.

3. Sæsonarbejde i EU's landbrug (statistik)

Der foreligger ikke tilstrækkelige oplysninger.

3.1. Det vil aldrig være let at udarbejde statistiske oplysninger om en så ustabil og i et vist omfang tilfældig form for beskæftigelse, som sæsonarbejde i landbruget er. Dette betyder ikke, at der ikke kan gøres forbedringer. Af ovennævnte grunde er der et klart presserende, politisk behov for udarbejdelse af mere pålidelige statistiske oplysninger.

3.2. ØSU opfordrer derfor Kommissionen til at oprette et observatorium for udarbejdelse af statistikker om sæsonarbejde inden for landbruget.

3.3. I den forbindelse kunne der anvendes følgende kriterier:

- Oprindelsesland.

- Oprindelsesregion.

- Fag.

- Køn.

- Alder.

- Familieledsagelse.

- Fast eller lejlighedsvis ansættelse.

- Ansættelsesforholdets varighed.

- Foreligger der oplysninger om bedrifternes arbejdskraftbehov?

- Løn pr. time/dag/uge/måned.

- Er den pågældende person omfattet af de gældende social- og pensionsforsikringsordninger?

3.4. En sådan opgave er imidlertid dømt til at mislykkes, medmindre alle de berørte parter har et incitament til at medvirke. Enhver ordning må være tilstrækkelig enkel til at kunne klare den undertiden meget hurtige udskiften af arbejdstagere, der ikke mindst kan tilskrives vejrligets luner.

- Hvilke incitamenter kunne der gives arbejdsgiverne og arbejdstagerne til at medvirke? Hvad ville socialsikringsinstitutioner, folkeregistre, toldkontorer, grænsekontrolmyndigheder osv. få ud af at deltage i en sådan opgave?

3.5. Principielt vil en statistisk undersøgelse blive mere succesfuld, jo mere den enkelte migrantarbejder får gavn af en registrering og en kontrol. Hvordan kunne den kædes sammen med social sikring (ulykke, sygdom, ansvar, pension, retssikkerhed, nedslag i rejseomkostninger, toldlettelser osv.)? Hvilke fordele ville der være forbundet med at indføre et »checkhæftesystem« efter fransk forbillede ()?

- Der må findes løsninger, som kan overvinde de modstridende interesser, der er knyttet til illegal beskæftigelse (løntillæg, som hentes fra besparelser i sociale bidrag, forlængelse af kontrakten osv.)?

- Der må udvikles mindre bureaukratiske modeller.

- Der må være nogle konkrete fordele for arbejdsgiverne (skattemæssige ordninger, velkvalificeret arbejdsformidling, retssikkerhed, ansvars- og ulykkesforsikring, tilskud, faste satser for at forenkle administrationen i forbindelse med migrantarbejdere osv.)?

- Der bør indføres både milde og hårde sanktioner i de tilfælde, hvor eksisterende regler er blevet overtrådt (arbejdsformidlingsstop, faste minimumsafgifter på grundlag af omsætningen, bøde for kontraktbrud osv.).

3.6. Den statistiske undersøgelse bør ikke blot fokusere på kvantitative, men også på kvalitative aspekter for således at indkredse de enkelte migrantarbejderes personlige behov, vanskeligheder og erfaringer. Målet skulle i første omgang ikke være at kontrollere den enkelte og slet ikke en total kontrol, men snarere at gøre det lettere at foretage en politisk og social kortlægning af EU som et økonomisk område.

3.7. Hvis en bedre kommunikation virkelig skal kunne skabe den tillid, der er skitseret ovenfor, må alle procedurer eller ordninger, som indføres, være i overensstemmelse med denne frie og produktive samarbejdsånd.

3.8. I dette øjemed kunne migrantarbejdere anmodes om at deltage i anonyme, repræsentative undersøgelser, som er udformet til på kort sigt at indkredse problemerne og på længere sigt til at kontrollere de statistiske oplysninger.

4. Specifikke ændringer i sæsonarbejdet i landbruget som følge af EU's udvidelse

4.1. Det må forventes, at der vil blive mere sæsonarbejde i landbruget, og at der vil komme flere migrantarbejdere fra lande uden for EU, ikke mindst som følge af en endnu mere udtalt landbrugsmæssig specialisering fremover. Især specialiserede sektorer (frugt og grøntsager, vinavl, planteskoler) forventes hovedsagelig at ansætte sæsonarbejdere. Dette vil imidlertid også blive afspejlet i en stigning i antallet af brud på lovfastsatte og overenskomstmæssige bestemmelser.

4.2. Arbejdsmarkedsparternes og EU's principper kunne meget vel miste deres troværdighed, hvis der ikke bliver sat mere resolut ind på dette område. Derfor må de ordninger, der skal udarbejdes, underbygge de prioriterede målsætninger for den fremtidige økonomiske og sociale samhørighed. I den henseende understregede Kommissionens formand, Jacques Santer, over for Europa-Parlamentet den 16. juli 1997, at de regionale forskelle skal mindskes, regioner i en økonomisk omstillingsfase skal støttes, og de menneskelige ressourcer i hele EU skal videreudvikles.

- Derfor må der udvikles praktisk anvendelige metoder, som sikrer, at migrantarbejdere underrettes om deres umistelige rettigheder.

4.3. Stigningen i antallet af arbejdstagere fra Nordafrika, de central- og østeuropæiske lande og øvrige tredjelande er allerede blevet omtalt i punkt 1.2 ovenfor. I den forbindelse skal det fremhæves, at der findes betydelige horisontale og vertikale forskelle mellem de enkelte medlemsstater.

4.4. Jo mere folk arbejder i udlandet, jo flere er der i oprindelseslandet som finder ud af, hvordan man finder et job, selv uden for den officielle formidling.

- Hvordan ser de officielle arbejdsformidlingskontorer, folkeregistreringsinstanser, arbejdsgivere osv. en persons første ophold som en lejlighed til at udbrede information om spørgsmål såsom arbejdstagernes rettigheder og ulykkes- og sygdomsrisiciene?

- Hvordan løser de kompetente offentlige instanser problemet med illegale arbejdsformidlere?

- Hvilken støtte kan der gives migrantarbejdere, således at den fattigdomsbetingede efterspørgsel efter dårligt betalte job ikke fortsætter ubegrænset, men dæmmes op med foranstaltninger i form af information, uddannelse, iværksætterstøtte og reintegreringstilskud?

- Hvilke bilaterale eller multilaterale aftaler kan bidrage til selv i oprindelseslandet at styrke interessen for at medvirke til en konsolidering af situationen?

- Hvilke ordninger kan der indføres for de såkaldte »udsendte« migrantarbejdere for effektivt at mindske de eksisterende problemer med »skinselvstændighed« () og lignende fænomener?

5. Illegalt migrantarbejde og »sort arbejde«

5.1. Der er ingen tvivl om, at illegalt sæsonarbejde (sort arbejde) i landbruget udgør et problem, man ikke må skyde fra sig. En sådan aktivitet falder naturligvis uden for såvel de lovfastsatte og overenskomstmæssige regler som de sociale normer. De, der ansætter illegale arbejdere, bryder ikke blot bevidst loven og skader økonomien som sådan, men opnår også en urimelig og uacceptabel fordel i forhold til andre konkurrerende aktører.

5.2. Der foreligger ikke tilstrækkelige oplysninger om fænomenets omfang, de typiske former for beskæftigelse, eller om de konkrete ulemper ved denne praksis. Illegalt arbejde lader imidlertid til at udvikle sig meget forskelligt. Tallene for Frankrig synes ubetydelige, mens den kompetente fagforening i Tyskland taler om forholdet 1:1, dvs. én illegal arbejdstager for hver legal. I Italien vurderer fagforeningerne, at 60 % af migrantarbejderne fra lande uden for EU arbejder illegalt.

5.3. Det er således klart, at reglerne omgås, i det mindste i nogle af medlemsstaterne, og at nogle mennesker arbejder illegalt.

5.4. Nogle arbejdsgivere går uden om de kompetente instanser og genansætter direkte tidligere, legale arbejdstagere for den efterfølgende sæson. Dermed spares gebyrer til den officielle arbejdsformidling, og ofte aftales lønnen direkte mellem de to parter, hvilket generelt er til skade for de pågældende arbejdstagere.

5.5. De konkrete resultater af illegale arbejdsforhold (manglende sygeforsikring, ingen betaling af sociale bidrag osv.) indgår i et meget bredere negativt billede, som ikke blot vedrører den enkelte illegale arbejdstager. I den forbindelse kan der - særligt når der opstår konflikter - indtræde individuelle kriser, der kan komme til at gå ud over produktkvaliteten.

5.6. En sådan situation, der socialt set er totalt uacceptabel, og som for de berørte arbejdstagere er forbundet med personlige og økonomiske ulemper, bør institutionerne vie en særlig opmærksomhed. De grundlæggende årsager til illegal beskæftigelse må undersøges og belyses. Resultaterne bør anvendes til at udarbejde og gennemføre passende strategier til at få dæmmet op for det meget skadelige fænomen, som »sort arbejde« er.

6. Den sociale situation for migrantarbejdere i landbruget

6.1. Både i de enkelte regioner og i medlemsstaterne deler migrantarbejdere i landbruget i større eller mindre omfang (dvs. fuldstændigt, utilstrækkeligt eller slet ikke) den generelle situation, der gælder for beskæftigede i landbruget. Da den række af job, de udfører, er forskellig, nyder de ikke altid godt af de samme betingelser som deres kolleger (ferieregler, genansættelsesgarantier, kontraktmæssige aftaler osv.).

6.2. Behovet for at søge et migrantarbejde og acceptere visse arbejdsvilkår er i mange henseender forskelligt. Det er betinget af regionale forhold (situationen på arbejdsmarkedet og lønforhold), personlige forhold (uddannelse, social integrering) og særlige forhold (individuel planlægning).

6.3. Efterspørgslen efter og formidlingen af sæsonarbejdere kan foregå på et regionalt eller et grænseoverskridende niveau inden for EU eller helt uden for Europas grænser og f.eks. inddrage landene i Nordafrika og Østeuropa.

6.4. Trods den nuværende mangel på mere nøjagtige og kvalitetsbetonede statistiske oplysninger er det muligt ud fra erfaringer og antagelser at skelne mellem mange forskellige typer sæsonarbejde:

- Landmænd eller arbejdstagere i landbruget, som søger at opnå en ekstra indtægt via sæsonarbejde.

- Arbejdstagere fra forskellige sektorer, som ønsker, men som ikke behøver, at anvende perioder, hvor de er uden arbejde, eller feriedage til at få sig en yderligere indtægt.

- Arbejdstagere, som kun kan arbejde midlertidigt eller periodisk i deres »fuldtidsjob«, og som anvender sæsonarbejde som en yderligere indkomstkilde til at dække deres leveomkostninger.

- Arbejdssøgende, langtidsledige og personer der er ramt af strukturændringer, som vælger eller er nødt til at acceptere sæsonarbejde som en af de sidste beskæftigelsesmuligheder ().

- Praktikanter og studerende samt unge på jagt efter en midlertidig indtægt.

- Arbejdstagere fra lavindkomstlande, som er parate til at udnytte enhver mulighed for at arbejde til en forholdsvis højere løn og udnytte den ekstra købekraft i deres hjemland eller de bedre indkomstmuligheder i det land, hvor de er kommet for at arbejde.

6.5. For fuldstændighedens skyld og for at fremhæve den mere attraktive side af sæsonarbejde må man også nævne de mennesker, som af forskellige årsager er interesserede i kortvarigt arbejde. Denne gruppe omfatter lige fra flygtninge, som blot ønsker at arbejde igen (f.eks. bosniere i Tyskland), til studerende og eventyrlystne, som deltager i vinhøsten i Alsace.

6.6. Principielt bliver sæsonarbejde et problem i perioder med store økonomiske vanskeligheder, eller når efterspørgslen er lav og arbejdskraftudbuddet stort, med både officielt formidlet migration og illegal formidling. Arbejdsgiverne fristes til at betale dumpinglønninger og undgå bidrag til social sikring. Arbejdstagerne lokkes til at opgive deres grundlæggende rettigheder blot for at vinde fodfæste på markedet. Dette scenario er ved at blive mere og mere almindeligt i adskillige EU-medlemsstater og må ikke få lov til at eskalere. Det er ikke blot et spørgsmål om at beskytte den enkelte, men også om at føre en kontrol med de reelle forskydninger på arbejdsmarkedet, som kunne løbe løbsk og ende med at ødelægge arbejdspladser og bringe freden på arbejdsmarkedet i fare.

7. Konklusion

7.1. Hen imod en social sikring for sæsonarbejdere i landbruget i fremtidens Europa

7.1.1. Alle mere nøjagtige statistiske oplysninger om sæsonarbejde i landbruget (jf. punkt 3), må omfatte de central- og østeuropæiske lande, i det mindste dem, der søger optagelse i EU. De statistiske undersøgelser må holde trit med den rent faktiske udvidelse og så vidt muligt forudse kommende forskydninger. Det er ikke nok at kende de samlede tal, men også den regionale fordeling, tendenser og individuelle tilfælde.

7.1.2. Man bør omgående gå i gang med at indsamle yderligere statistiske oplysninger (især via Eurostat), som kan tjene til at forberede gennemførelsen af nye styringsinstrumenter.

7.1.3. Den kendsgerning, at sæsonarbejde er et sådant permanent fænomen, gør det særligt hastende straks at gå i gang med at iværksætte de foreslåede ændringer, ikke mindst for at give mennesker, som kun arbejder i perioder eller uregelmæssigt, en form for social sikring i et Europa, som understreger sin ansvarsfølelse over for borgerne.

7.1.4. Migrantarbejdere er ikke marginale grupper eller økonomiske flygtninge. De er ikke organiserede, deres interesser er ikke tilstrækkeligt beskyttet, og de er formodentligt i stort omfang forholdt elementære oplysninger om, hvad deres muligheder og rettigheder er i EU.

7.1.5. Som en integreret og integrerende faktor i det paneuropæiske økonomiske netværk, der går ud over EU's grænser, er migrantarbejdere mennesker, hvis langsigtede interesser bør beskyttes af EU-instanserne som et forbillede på europæisk forståelse.

7.1.6. Et mere detaljeret billede af omfanget og fordelingen af den økonomiske gevinst ved ansættelse af sæsonarbejdere samt af omkostningerne for de forskellige aktører (f.eks. socialsikringsinstanserne) vil gøre det muligt for de enkelte interessegrupper inden for hele spektret af sæsonarbejde at formulere deres krav til et nyt regelsæt.

7.2. Interessegrupper og fælles styringsinstrumenter til konsolidering af de økonomiske og kulturelle fordele ved sæsonarbejde i Europa

7.2.1. Der findes mange positive eksempler på, hvorledes sociale og arbejdsmæssige relationer bliver udformet til fordel for alle de berørte. Uoverskuelige situationer er altid af interesse for visse folk, som anvender dem diskret for at opnå en fortjeneste ved at skubbe omkostningerne over på andre. De kan således få et forspring frem for deres handelspartnere.

7.2.2. Alle andre må efter evne bestræbe sig på at få belyst situationen og forsvare deres interesser i samarbejde med de øvrige berørte parter, nemlig:

- arbejdstagere, som søger et sæsonarbejde for at øge deres indkomst, udvikle sig personligt eller indhøste nye erfaringer;

- arbejdsgivere, som tilbyder beskæftigelse regelmæssigt, en enkelt gang, eller blot potentielt inden for de forskellige sektorer (planteavl, husdyravl, blandede brug, gartneri, kvægavl, frugt- og grønsagsforarbejdning, skovbrug osv.);

- regioner, som i ønsket om at opretholde deres strukturer og økonomiske ydeevne enten søger job for deres borgere i andre regioner eller efterspørger arbejdskraft fra andre regioner;

- produktionssektorer og tilknyttede handels- og industrigrene, som er afhængige af velfungerende strukturer i de forudgående led;

- socialsikringssystemer, som »illegale« sæson- og migrantarbejdere i sidste instans er tvunget til at falde tilbage på, og som selv må finde ud af at løse omkostningsproblemet;

- de nationale regeringer og EU, som i sidste instans må finde frem til en fælles ramme for sæsonarbejde;

- de nationale parlamenter, som må fremme en sådan fælles ramme;

- arbejdsmarkedets parter, der inden for denne nye ramme i fællesskab må udarbejde overenskomstmæssige eller virksomhedsrelaterede løsninger i forbindelse med beskæftigelse af sæson- og migrantarbejdere og disses rolle.

7.2.3. Der er nu brug for en bred og åben debat for at nå frem til en form for forståelse.

7.2.4. En følelse af fælles ansvar er nødvendig her, især for at undersøge de aspekter af sæsonarbejde, som tvinger fattige og dårligt informerede mennesker ud i uacceptable beskæftigelsesforhold.

7.2.5. Der bør arrangeres debatter og uddannelsessymposier for de interesserede parter og målgrupper for yderligere at drøfte og udarbejde handlingsforslag. De vil ligeledes kunne lede frem til løsninger og mindre fremtidsvisioner. Sæsonarbejde kan også udvikles målrettet som en økonomisk og kulturel faktor i dagens Europa.

Bruxelles, den 1. oktober 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Italien har ligeledes migrantarbejdere fra Centralafrika og Pakistan men især Albanien.

() Jf. bilag 1.

() Jf. bilag 2.

() Jf. bilag 3.

() I Italien er der i nogle områder opstået spændinger mellem migrantarbejdere og landets egne arbejdstagere - spændinger, som er endnu større i økonomisk vanskelige tider. Det skyldes bl.a., at nogle bedrifter beskæftiger migrantarbejdere fra tredjelande illegalt som et alternativ til og i konkurrence med italienske arbejdstagere. I Østrig derimod virker de foranstaltninger, staten har iværksat.

() I Frankrig er det muligt at akkumulere flere mindre ansættelsesforhold ved hjælp af en attest (checkhæfte) og dermed fremsætte social- og pensionsforsikringsrelevante krav.

() I nogle medlemsstater er der på planteskoler ansat sæsonarbejdere, de er specialiseret i okulering. De er rent faktisk ansat som medhjælpere, men behandles som »selvstændige«.

() I f.eks. Tyskland er denne gruppe blevet større og større siden loven om reform af forbundsordningen for social sikring trådte i kraft den 24. juni 1996. Heri forudses en såkaldt arbejdstagerstøtte, som er beregnet på at opmuntre folk til at acceptere sæsonarbejde. De første rapporter antyder imidlertid, at der er problemer med at formidle job til tyske arbejdstagere; arbejdsgiverne kan også komme til at stå over for visse vanskeligheder, hvis disse arbejdstageres motivation, som forventet, er lav.

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende bilag giver et vilkårligt overblik over situationen i nogle medlemsstater, men tegner ikke et fyldestgørende billede af situationen i EU.

Bilag 1 Situationen i Italien

>TABELPOSITION>

Bilag 2 Situationen i Frankrig

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Bilag 3 Situationen i Tyskland

>TABELPOSITION>

Ifølge denne undersøgelse er der tale om en klar tocifret, procentvis stigning i de resterende sektorer, hovedsagelig landbruget!

Selv om hele erhvervsgrene ikke er medtaget, er det samlede tal for 1996 højere end for 1992 - de iværksatte foranstaltninger har ikke haft nogen effekt overhovedet.