BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Ved Rådets forordning (EU) 2020/672 ("SURE-forordningen") fastsættes den retlige ramme for Unionens finansielle støtte til medlemsstater, der oplever eller er i alvorlig risiko for en alvorlig økonomisk forstyrrelse som følge af covid-19-udbruddet. Støtten inden for rammerne af SURE har primært til formål at finansiere arbejdsfordelingsordninger eller lignende foranstaltninger, der tager sigte på at beskytte arbejdstagere og selvstændige og dermed mindske forekomsten af arbejdsløshed og indkomsttab, samt, som supplement, med henblik på finansiering af visse sundhedsrelaterede foranstaltninger, navnlig på arbejdspladsen.

Den 7. august 2020 anmodede Litauen om finansiel støtte fra Unionen, og den 25. september 2020 tildelte Rådet ved gennemførelsesafgørelse (EU) 2020/1350 finansiel støtte til Litauen med henblik på at supplere landets nationale indsats for at imødegå virkningerne af covid-19-udbruddet og håndtere udbruddets socioøkonomiske konsekvenser for arbejdstagere og selvstændige.

Den 11. marts 2021 anmodede Litauen på ny om finansiel støtte fra Unionen inden for rammerne af SURE-forordningen. Som følge af denne anmodning blev Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2020/1350 ændret ved Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2021/678 af 23. april 2021.

Den 8. august 2022 anmodede Litauen for tredje gang om finansiel støtte fra Unionen inden for rammerne af SURE-forordningen.

I henhold til SURE-forordningens artikel 6, stk. 2, har Kommissionen hørt de litauiske myndigheder med henblik på at kontrollere, om der er sket en pludselig og kraftig stigning i de faktiske og planlagte udgifter, der er direkte forbundet med de arbejdsmarkedsforanstaltninger, Litauen har truffet som reaktion på covid-19-pandemien. Dette vedrører navnlig eksisterende foranstaltninger, der er omhandlet i Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2020/1350:

a)en tilskudsordning for arbejdsgivere med henblik på at dække de anslåede lønninger for hver arbejdstager, der rammes af en ledighedsperiode, som støtte under karantæne eller undtagelsestilstand. Før den 1. januar 2021 kunne en arbejdsgiver vælge, om tilskuddet skulle dække 70 % af lønnen op til maksimalt 1,5 gange mindstelønnen eller 90 % af lønnen (100 % for ansatte på 60 år og derover), maksimalt op til mindstelønnen. Fra den 1. januar 2021 kan en arbejdsgiver modtage tilskud til dækning af 100 % af lønnen op til maksimalt 1,5 gange mindstelønnen. De arbejdsgivere, der har deltaget i ordningen, skal bibeholde mindst 50 % af deres ansatte i mindst tre måneder efter tilskudsordningens ophør

b)en tilskudsordning for ansatte, der vender tilbage fra en ledighedsperiode, i op til seks måneder efter deres tilbagevenden til arbejdet. Før den 1. juli 2021 var den øvre grænse for tilskuddet mindstelønnen eller to gange mindstelønnen afhængigt af arbejdsgiverens økonomiske aktivitet. De udbetalte tilskud kunne i den første og den anden måned efter den ansattes tilbagevenden til arbejdet udgøre op til 100 % af dennes løn, i den tredje og den fjerde måned op til 50 %, og i den femte og den sjette måned op til 30 %. Fra den 1. juli 2021 er der blevet udbetalt tilskud til ansatte, der vender tilbage fra en ledighedsperiode, i en periode på op til to måneder efter deres tilbagevenden til arbejdet. Tilskuddet i den første måned udgør 100 % af arbejdstagerens løn, dog højst 0,9 gange mindstelønnen, i den anden måned 100 % af arbejdstagerens løn, dog højst 0,6 gange mindstelønnen. Disse tilskud kan betragtes som en foranstaltning svarende til en arbejdsfordelingsordning som omhandlet i forordning (EU) 2020/672, da de havde til formål at yde indkomststøtte til arbejdstagere og bidrage til at opretholde eksisterende ansættelsesforhold.

Litauen har fremsendt de nødvendige oplysninger til Kommissionen.

Under hensyntagen til den foreliggende dokumentation foreslår Kommissionen, at Rådet vedtager en gennemførelsesafgørelse om at yde finansiel støtte til Litauen inden for rammerne af SURE-forordningen til støtte for ovennævnte foranstaltninger.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Dette forslag er i fuld overensstemmelse med Rådets forordning (EU) 2020/672, i henhold til hvilken forslaget fremsættes.

Forslaget er et supplement til et andet EU-retsinstrument, der har til formål at yde støtte til medlemsstaterne i nødsituationer, nemlig Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002 af 11. november 2002 om oprettelse af Den Europæiske Unions Solidaritetsfond ("forordning (EF) nr. 2012/2002"). Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/461 blev vedtaget den 30. marts 2020 og indeholder ændringer til førnævnte instrument, som udvider dets anvendelsesområde til at omfatte større folkesundhedskriser og fastlægger, hvilke specifikke tiltag der er berettigede til finansiering.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

Forslaget indgår i en række foranstaltninger, der er udarbejdet som reaktion på den aktuelle covid-19-pandemi, blandt andet investeringsinitiativet som reaktion på coronavirusset, og det supplerer andre instrumenter til støtte for beskæftigelsen såsom Den Europæiske Socialfond og Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EFSI)/InvestEU. Ved i dette særlige tilfælde med covid-19-udbruddet at gøre brug af lånoptagelse og långivning til støtte for medlemsstaterne fungerer dette forslag som en ekstra sikkerhedsforanstaltning til at finansiere arbejdsfordelingsordninger og lignende foranstaltninger, der bidrager til at beskytte arbejdspladser og dermed arbejdstagere og selvstændige mod risikoen for arbejdsløshed.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET