BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Den bilaterale aftale mellem EU og Norge vil sikre en solid retlig ramme for et fornuftigt samarbejde mellem Norge og samtlige medlemsstater. Dette samarbejde vil blive struktureret på samme måde som det nuværende samarbejde mellem EU's medlemsstater og vil kunne udnytte de samme instrumenter såsom elektroniske platforme og e-formularer.

Dette beviser fordelene for medlemsstaterne ved at samarbejde med Norge. Med de nuværende retlige rammer er der imidlertid kun mulighed for et lejlighedsvist administrativt samarbejde med Norge på grundlag af bilaterale aftaler mellem Norge og de enkelte medlemsstater, den nordiske konvention eller sjældne indbydelser af Norge til at deltage i momsobservationsorganets møder som observatør.

I 2009 spillede Norge en central rolle ved at informere medlemsstaterne om momssvig i forbindelse med forsvundne forhandlere på området for CO2-kreditter. Mellem 2009 og 2012 fremsendte de norske skattemyndigheder oplysninger til medlemsstaternes myndigheder om svigagtige transaktioner til et samlet beløb af 2 703 mio. EUR. Norske embedsmænd deltog også i multilaterale kontrolforanstaltninger sammen med flere medlemsstater inden for energisektoren og blev indbudt som observatører i observationsorganet på momsområdet (Eurofiscarbejdsområde 4). Norge underrettede også flere medlemsstater om transaktioner i forbindelse med forsvundne forhandlere, som udnyttede de norske alternative betalingsplatforme.

Derfor er et samarbejde med tredjelandene meget vigtigt for at bekæmpe momssvig. Norge, der er medlem af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og anvender et momssystem, der ligner EU's momssystem, har god tradition for samarbejde med EU's medlemsstater på momsområdet.

Rådets forordning (EU) nr. 904/2010 og Rådets direktiv 2010/24/EU skaber de retlige rammer for, at medlemsstaterne kan samarbejde med henblik på at forebygge og bekæmpe svig og inddrive fordringer på momsområdet.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

I handlingsplanen for moms fra den 7. april 2016 (COM(2016) 148 final) erklærede Kommissionen, at et bedre samarbejde med tredjelande om moms burde betyde, at det administrative EU-samarbejde kan udvides til tredjelande, især for at sikre effektiv beskatning af e-handel.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

Nærværende forslag til Rådets afgørelse forelægges i henhold til artikel 113 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) sammenholdt med artikel 218, stk. 5, og artikel 218, stk. 8.

Artikel 3, stk. 2, i TEUF fastsætter, at ud over de områder, hvor Unionen har enekompetence, jf. artikel 3, stk. 1, i TEUF, har Unionen "ligeledes enekompetence til at indgå internationale aftaler, når indgåelsen har hjemmel i en lovgivningsmæssig EU-retsakt, eller når den er nødvendig for at give Unionen mulighed for at udøve sin kompetence på internt plan, eller for så vidt som den kan berøre fælles regler eller ændre deres rækkevidde".

I henhold til Domstolens "AETR"-sag henhører en aftale under EU's enekompetence, når aftalens genstand enten falder ind under anvendelsesområdet for interne fælles regler eller henhører under et område, der allerede i vidt omfang er omfattet af sådanne regler, eller der er blevet udstedt regler på områder, som ikke er omfattet af en fælles politik, navnlig på områder, hvor der findes bestemmelser om harmonisering.

Den påtænkte aftales genstand, dvs. administrativt samarbejde, bekæmpelse af svig og inddrivelse af fordringer på momsområdet, falder ind under anvendelsesområdet for interne fælles regler, navnlig Rådets forordning (EU) nr. 904/2010 af 7. oktober 2010 om administrativt samarbejde og bekæmpelse af svig vedrørende merværdiafgift og Rådets direktiv 2010/24/EU af 16. marts 2010 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med skatter, afgifter og andre foranstaltninger. Derfor har Unionen enekompetence til at indgå en aftale med Norge om administrativt samarbejde, bekæmpelse af svig og inddrivelse af fordringer på momsområdet.

Ved artikel 1 i sin afgørelse af 9. september 2014 bemyndigede Rådet således Kommissionen til på Unionens vegne at indlede forhandlinger med Norge.

Aftalens indhold afspejler Rådets forhandlingsdirektiver, som findes i addendummet til Rådets afgørelse af 9. december 2014, som bemyndigede Kommissionen til på Unionens vegne at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Norge om administrativt samarbejde, bekæmpelse af svig og inddrivelse af fordringer på momsområdet.

Samarbejdsinstrumenterne i aftalen svarer til instrumenterne inden for EU's rammer, med undtagelse af adgangen til databaser. Sidstnævnte instrumenter er blevet udelukket i teksten til aftalen, fordi de ikke ansås for at være proportionelle med målene. Momsinformationsudvekslingssystemet (VIES) giver medlemsstaterne mulighed for at få adgang til oplysninger om transaktioner inden for EU, som ikke er relevante i forbindelse med samarbejdet med Norge.