Regionsudvalgets udtalelse om »De Forenede Nationers 2. konference om bolig- og bebyggelsesmiljø, Istanbul 1996 - Agenda 21 på regionalt og lokalt plan« (96/C 337/06)

REGIONSUDVALGET har

under henvisning til sin beslutning af 17. januar 1996 om på eget initiativ at afgive en udtalelse, jf. EF-traktatens artikel 198 C, stk. 4, og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 4,

under henvisning til Underudvalg 4's udtalelse (CdR 66/96 rev.), som blev vedtaget den 29. marts 1996 (ordfører: Lars Nordström, Sverige),

på sin 13. plenarforsamling af 12.-13. juni 1996 (mødet den 12. juni 1996) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse om De Forenede Nationers 2. konference om bolig- og bebyggelsesmiljø, Istanbul 1996 - Agenda 21 på regionalt og lokalt plan.

1. Indledning

1.1. Globalt

1.1.1. Ved De Forenede Nationers verdensmiljøkonference i Stockholm i 1972 undertegnedes en erklæring, der slog fast, at beskyttelse og forbedring af miljøet til gavn for både nuværende og kommende generationer er regeringernes ansvar. Det samme var budskabet i FN-rapporten »Vor fælles fremtid«, som Brundtland-kommissionen fremlagde i 1987. Det centrale tema i denne rapport er begrebet »bæredygtig udvikling«.

Begrebet »bæredygtig udvikling« blev yderligere konkretiseret ved De Forenede Nationers konference om miljø og udvikling i Rio de Janeiro i 1992, UNCED. To af de vigtigste dokumenter fra denne konference er Rio-erklæringen og Agenda 21. UNCED-dokumenterne understreger, at begrebet bæredygtig udvikling indebærer en retfærdig fordeling af såvel ressourcer som muligheder, dels mellem alle nulevende, dels mellem dem, der lever i dag, og kommende generationer.

1.1.2. Agenda 21 er et handlingsprogram for det 21. århundrede, som har til formål at få alle aktører - regeringer, regionale og lokale organer, organisationer, erhvervsliv, forskere og enkeltpersoner - ind i arbejdet for en bæredygtig samfundsmæssig udvikling. I Agenda 21 er »bæredygtig udvikling« ikke kun et spørgsmål om økologi. En langsigtet bæredygtig udvikling kræver også, at samfundet har de nødvendige økonomiske og sociale forudsætninger.

Lokale myndigheder omtales flere steder i Agenda 21, bl.a. i kapitel 7, der omhandler en bæredygtig udvikling af boliger og bebyggelse, og i kapitel 9, der omhandler beskyttelse af atmosfæren gennem en bæredygtig udvikling inden for energiforsyning, transport og industri. For kommuner og regioner er kapitel 28 af særlig interesse, idet det pålægger dem at tage initiativ til og sammen med andre parter at påbegynde udarbejdelsen af lokale agendaer senest i 1996.

Den Europæiske Union deltog i Rio-konferencen og indvilligede dér i at tage ansvaret for gennemførelsen af Agenda 21 på sit kompetenceområde.

1.2. Den Europæiske Union

1.2.1. Miljøet er lidt efter lidt blevet ét af de vigtigste spørgsmål for EU. De første miljøregler dukkede op sidst i 1960'erne og det første handlingsprogram på miljøområdet i 1973. Med den europæiske fælles akt af 1987 blev miljøet taget med i Rom-traktaten. Ifølge artikel 2 skal EU fremme en bæredygtig vækst, der respekterer miljøet. I artikel 3 nævnes miljøpolitikken som et af Unionens virksomhedsområder, og ifølge artikel 130 R skal Unionen i sit arbejde for at nå de miljøpolitiske mål bl.a. integrere miljøbeskyttelsen i EU's politikker på andre områder. Inden Rådet træffer en miljøpolitisk beslutning, skal det ifølge artikel 130 S høre Det Økonomiske og Sociale Udvalg.

1.2.2. I det femte handlingsprogram på miljøområdet - »Hen imod en miljømæssigt bæredygtig udvikling« - der blev vedtaget i 1993, fastslås det, at Den Europæiske Union skal arbejde for en langsigtet, bæredygtig udvikling. Ifølge handlingsprogrammet skal hensynet til miljøet udgøre en fast del af alle politiske beslutninger inden for Fællesskabet. Programmet udpeger også fem sektorer, der skal følges med særlig opmærksomhed: industri, energi, transport, landbrug og turisme. Ifølge beslutningen skal det femte miljøhandlingsprogram revideres inden udgangen af 1995. I det forberedende arbejde har Kommissionen konsulteret forskellige parter både på europæisk niveau og i de enkelte medlemslande.

1.2.3. Ministerrådet har, bl.a. i forbindelse med beslutningen om det femte miljøhandlingsprogram, påtaget sig at arbejde for, at Agenda 21 integreres i de berørte sektorpolitikker på EU-plan og i de enkelte medlemslande.

Kommissionen mener ikke, at det er hensigtsmæssigt at prøve at gennemføre Agenda 21 på lokalt plan gennem lovgivning, men tror, det er bedre at opmuntre til dialog og stimulere de forskellige aktører, så hver enkelt kommune eller region kan udforme sin egen lokale Agenda 21.

1.2.4. Den Europæiske Union har arbejdet for en bæredygtig udvikling gennem bl.a. programarbejde og ved at tage initiativ til og yde støtte til forskellige projekter:

- Som et resultat af de diskussioner, der fulgte i kølvandet på Kommissionens udgivelse af »Grønbog om bymiljøet« i 1991, blev der nedsat en ekspertgruppe inden for bymiljø. Denne ekspertgruppe startede projektet »Bæredygtige byer«, der skal munde ud i rapporten »Livskraftige Europæiske Byer«. Det er tanken, at denne rapport, sammen med en vejledning med gode eksempler og en database med konkrete udviklingsforløb, skal gøre det lettere at gennemføre Agenda 21 på lokalt plan.

- EU-Kommissionen har i fællesskab med en række andre interesserede taget initiativ til en kampagne for bæredygtige byer (Campaign for Sustainable Cities and Towns); denne kampagne har til formål at skabe et netværk mellem de deltagende byer og etablere bånd til Den Europæiske Union. Med et kampagne-manifest har ca. 140 byer indtil videre tilsluttet sig kampagnen og dermed bl.a. forpligtet sig til at gennemføre Agenda 21.

- Kommissionen støtter også andre initiativer og netværk som f.eks. Urban Local Initiativ Centres (ULIC), venskabssamarbejde med kommuner og regioner i Øst- og Centraleuropa (inden for rammerne af ECOS og Ouverture) og et samarbejdsprogram for byer i Middelhavsområdet (MED-URBS).

1.2.5. I hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse blev en ny udviklingsmodel for Fællesskabet skitseret. Vigtige ingredienser i forslaget er en øget satsning på ren teknologi og forslag om delvis at erstatte beskatningen af arbejdskraft i EU med beskatning af energi og naturressourcer.

1.2.6. Via sit finansielle instrument for miljøet (LIFE) yder Kommissionen økonomisk støtte til projekter, der fremmer de mål, der er opstillet i det femte handlingsprogram på miljøområdet. Også andre fællesskabsinitiativer og programmer er relevante med henblik på bæredygtig udvikling, f.eks. SAVE-programmet, der skal forbedre energieffektiviteten.

I 1993 vedtog Rådet en forordning, der gav industrien mulighed for frivilligt at deltage i en fællesskabsordning for miljøstyring og miljørevision (EMAS), som blev sat i gang i april 1995. Andre vigtige initiativer med relevans for miljøet, også fra et lokalt synspunkt, er direktivet om miljøkonsekvensvurderinger og initiativet til et europæisk miljømærkningssystem.

På det internationale plan har EU spillet en aktiv rolle, ikke mindst når det gælder miljøarbejdet i Øst- og Centraleuropa.

1.2.7. Den økonomiske udvikling i forskellige regioner har stor indflydelse på miljøet. Under arbejdet med sin vision for regional udvikling, »Europa år 2000+«, har Kommissionen lagt vægt på, at regional udvikling sker inden for de rammer, miljøet tillader, og i overensstemmelse med princippet om bæredygtig udvikling.

1.2.8. Kommissionen fremlagde i 1992 et forslag om afgift på CO2-emissioner som et middel til at få bugt med de udslip, der truer klimaet. I maj 1995 præsenterede Kommissionen et revideret forslag, hvori den foreslog, at det i en overgangsperiode skulle være frivilligt at indføre en afgift.

1.3. Habitat II

1.3.1. FN's anden verdenskonference om bolig- og bebyggelsesmiljø finder sted i Istanbul 3.-14. juni 1996. Denne konference vil have to hovedtemaer:

- en acceptabel bolig til alle, hvilket bl.a. indebærer, at FN's Globale Strategi for boliger (Global Strategy for Shelter by the year 2000) vil blive fulgt op,

- en bæredygtig udvikling af de beboede områder i den urbaniserede verden, hvor resultatet af FN's konference om miljø og udvikling i Rio de Janeiro i 1992 vil blive fulgt op for de deles vedkommende, der har at gøre med boliger og boligområder i bredt perspektiv.

Ligesom de spørgsmål, der blev behandlet på Rio-konferencen, er byplanlægning og udvikling af bæredygtige boligområder i allerhøjeste grad noget, der berører det lokale og regionale plan. Konferencen er derfor også blevet kaldt »Kommunernes topmøde«.

I erkendelse af de lokale myndigheders betydning besluttede FN's generalforsamling i november 1995 at følge henstillingen fra Habitat II's PREPCOM 2 (anden forberedende session forud for Habitat II) om, at repræsentanter for de lokale og regionale myndigheder skal have mulighed for at deltage i konferencen i deres egenskab af repræsentanter for lokalbefolkningen.

På den 3. session forud for Habitat II, PREPCOM 3, der fandt sted i New York den 5.-16. februar 1996, behandlede man udkastet til den globale handlingsplan, som Habitat II skal munde ud i - den såkaldte Habitat-Agenda. De dele af dokumentet, som der kunne opnås enighed om, bekræfter, at bebyggelsesregulering er en opgave for alle berørte parter på det lokale plan, og at de lokale og regionale myndigheder her spiller en fremtrædende rolle.

Ved PREPCOM 3 indgik der repræsentanter for lokale og regionale myndigheder i mange af de nationale delegationer, således bl.a. i halvdelen af delegationerne fra EU's medlemsstater. Under sessionen arrangerede styrelsesgruppen »G4+ Local Authority Habitat II« et særligt møde med de lokale myndigheders internationale organisationer for at diskutere de lokale myndigheders deltagelse i Habitat II, deres rolle i virkeliggørelsen og opfølgningen af indholdet i konferencens slutdokument samt samarbejdet på lang sigt mellem lokale myndigheder og FN. Regionsudvalget blev, sammen med Europarådets Kommunalkonference, nævnt som et godt eksempel på lokal og regional deltagelse i den internationale beslutningsproces.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Agenda 21

2.1.1. Skal man nå Agenda 21's mål vedrørende en bæredygtig udvikling, er det ikke nok at forbedre miljøet i forbindelse med produktionsanlæg og andre emissionskilder. Der må ske en ændring af folks holdning, vaner og levevis. Skal målet nås, må alle aktører i samfundet bidrage. Det er derfor nødvendigt, at processen sættes i gang nedefra, på det lokale plan i menneskers daglige miljø.

Dette giver kommuner og regioner en særlig vigtig igangsættende og koordinerende funktion i forhold til andre myndigheder, ikke-statslige organisationer, det lokale erhvervsliv og andre grupper og enkeltpersoner. Da processerne involverer så mange aktører på det lokale plan, bliver det lokale og regionale arbejde med Agenda 21 også et vigtigt middel til at styrke og vitalisere demokratiet.

2.1.2. Regionsudvalget er derfor enig med Kommissionen i, at regulering ikke er en hensigtsmæssig vej at gå, hvis målet er, at alle kommuner og regioner skal udarbejde lokale agendaer. Hvis EU derimod fortsat satser på kampagner og programmer, kan de lokale og regionale politiske organer udvikle arbejdet ud fra de lokale forudsætninger.

Regionsudvalget konstaterer, at et stort antal europæiske kommuner og regioner har taget Agenda 21's udfordring op og er gået i gang med at udarbejde lokale agendaer. Det er Regionsudvalgets opfattelse, at de kommuner og regioner, der har kunnet arbejde med Agenda 21 ud fra deres egne forudsætninger, men med råd og støtte fra regeringer og centrale organisationer, har haft størst held med arbejdet.

Mere end 500 kommuner og regioner i medlemslandene er gået i gang med at udforme lokale agendaer. Der er stor bredde i organiseringen af dette lokale arbejde. Kommuner og regioner har ikke blot taget en beslutning om at arbejde med Agenda 21, de har også sat økonomiske ressourcer og personale af til det. Offentligheden, ikke-statslige organisationer og erhvervslivet er blevet engageret i lokale rundbordssamtaler og partnerskaber. Man har arrangeret seminarer og uddannet folk. Med udgangspunkt i de lokale forhold er forskellige emner blevet taget op, f.eks. fysisk planlægning, transport, energi, affaldsforvaltning, miljøstyring og økonomisk udvikling. Til støtte for det lokale og regionale arbejde har man i flere medlemslande udarbejdet vejledninger.

Ca. 140 byer har indtil videre undertegnet Ålborg-chartret. De er dermed gået ind i den europæiske kampagne for bæredygtige byer og har forpligtet sig til at udarbejde lokale agendaer. Også andre kommunale og regionale organisationer og netværk har taget arbejdet med Agenda 21 på dagsordenen. Det gælder bl.a. De Europæiske Kommuners og Regioners Råd (CEMR), Eurocities, United Towns Organisation, Verdenssundhedsorganisationens Healthy Cities Project og International Council for Local Environmental Initiatives.

2.2. Den Europæiske Union

2.2.1. Alt tyder på, at EU's aktiviteter i forbindelse med præsentationen af det femte miljøhandlingsprogram, med nedsættelse af en ekspertgruppe for bæredygtige byer og støtte til kampagnen for bæredygtige byer, er faldet heldigt ud. Aktiviteten i netværkene viser, at EU ved at satse på programarbejde og støtte til forskellige netværk har gjort det rigtige. Ved at støtte decentrale aktiviteter har EU fungeret som inspirator og katalysator i arbejdet. I de netværk, som europæiske byer og regioner har etableret, kan små indsatser få stor effekt, i og med at de efterlignes af mange aktører rundt omkring på lokalt plan.

2.2.2. Den Europæiske Union skal ifølge traktaten arbejde for at beskytte og forbedre miljøet og integrere miljøbeskyttelsen i EU's politikker på andre områder. De principper for bæredygtig udvikling, der fastlægges i Agenda 21, er endnu ikke slået igennem i det femte miljøhandlingsprogram. Navnlig inden for de udvalgte sektorer industri, transport, energi, landbrug og turisme har principperne om bæredygtig udvikling endnu ikke tilstrækkelig gennemslagskraft.

Hvad angår fremstillingsindustrien er det vigtigste mål for EU's politik at forbedre konkurrenceevnen. Idéen om, at en industri, som i større udstrækning udnytter ren teknologi, får en stærk placering i den fremtidige europæiske industristruktur - en idé, der bl.a. fremlægges i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse - er endnu ikke slået igennem i praksis. Samtidig noterer Regionsudvalget sig med tilfredshed den stigende interesse for miljøstyring og miljørevision i såvel industrien som i den offentlige forvaltning.

2.2.3. For at få udviklingen i Europa ind på den bane, der er afstukket i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, må det juridiske system og den økonomiske politik gøre det muligt for det lokale erhvervsliv og de lokale og regionale myndigheder at gennemføre en omstilling til renere teknologi, øget beskæftigelse og mindre forbrug af naturressourcer. Det kræver, at EU på sit kompetenceområde med større tydelighed kæder betingelserne for f.eks. landbrugsstøtte og støtte til regional udvikling sammen med kravene om en bæredygtig udvikling på baggrund af de mål, der er opstillet i Agenda 21.

3. Forslag

3.1. Agenda 21

3.1.1. Arbejdet med at få Agenda 21 ud på lokalt og regionalt plan har været mest vellykket i de medlemslande, hvor selvstyret er stærkt, og det lokale plan har stor frihed til at tilpasse arbejdet efter lokale forudsætninger og behov. En vigtig forudsætning for et vellykket arbejde på det lokale og regionale plan er, at der er et selvstændigt politisk organ, som kan omsætte indgåede aftaler i beslutninger med bindende virkning.

Den Europæiske Union bør med støtte til lokale og regionale initiativer, der tager sigte på en bæredygtig udvikling, sikre, at arbejdet på det lokale plan ikke hæmmes. At styrke det lokale og regionale niveau på denne måde er ikke blot af væsentlig betydning for et vellykket miljøarbejde - det er også et vigtigt middel til at styrke det lokale og regionale demokrati.

3.2. Den Europæiske Union

3.2.1. Ved revisionen af traktaten i 1996 bør beslutningsproceduren for miljøspørgsmål, der berører kommuner og regioner, udformes således, at Rådet, inden der træffes en beslutning, forpligtes til at høre Regionsudvalget.

3.2.2. Europa-Kommissionen bør via sine finansielle instrumenter, bl.a. miljøfonden LIFE, støtte projekter på lokalt og regionalt plan, som tager sigte på en større udveksling af erfaringer og på en bæredygtig udvikling inden for rammerne af en lokal Agenda 21. Regionsudvalget mener, at reglerne for LIFE bør gøres klarere, så det tydeligt fremgår, at lokale og regionale projekter med en bæredygtig udvikling for øje kan få støtte.

Finansiel støtte til lokalt og regionalt arbejde med en Agenda 21 kunne tage sigte på Agenda 21-netværk (f.eks. mellem kommuner, virksomheder, organisationer og borgere) og burde især anspore til samarbejde på tværs af traditionelle grænser og sektorer, for således at understrege, hvor vigtigt det er, at en Agenda 21 ikke blot gælder miljøspørgsmål, men samler miljø, økonomi, kultur og velfærd under ét.

3.2.3. De forpligtelser, Agenda 21 medfører for nationer, regioner og kommuner, må fuldt ud indarbejdes i det femte handlingsprogram på miljøområdet, når dette revideres. Særlig vigtigt er det, at politikken inden for de fem sektorer, der udpeges i det femte handlingsprogram på miljøområdet, bedre afstemmes efter målene for en bæredygtig udvikling. For at kunne bedømme effekterne af fremlagte forslag ser Regionsudvalget gerne, at Kommissionen rådfører sig med udvalget i spørgsmål, der kan have lokale og regionale miljøkonsekvenser.

Regionsudvalget ser også gerne, at begrebet bæredygtig udvikling indarbejdes i alle de politikker, der berører byer, regioner og kommuner.

3.2.4. Regionsudvalget mener, at bæredygtige løsninger og god miljøpraksis skal prioriteres højere ved fordeling af midler fra EU's forskellige fonde og initiativer. Projekter, der får strukturfondsstøtte, må opfylde strenge krav om mindre miljøbelastning og bidrage til en bæredygtig udvikling. Sådanne krav til projekter, der ønsker støtte, vil gøre det lettere for lokale og regionale politiske organer at arbejde for en bæredygtig udvikling på deres område. De relative konkurrencefordele, som projekter, der negligerer miljøkrav, evt. har, kan dermed også neutraliseres.

Regionsudvalget mener, at de udfordringer, som Agenda 21 giver på lokalt og regionalt plan, kan motivere øget støtte på dette område. Støtte bør kunne ydes til netværk og venskabssamarbejde, der finder sted såvel inden for Unionen som mellem lokale og regionale organer i Unionen og i nærområdet.

3.2.5. Miljøspørgsmålene skal have højeste prioritet også ved beslutninger på andre politiske områder inden for EU. Det gælder først og fremmest de områder, der er udpeget i det femte miljøhandlingsprogram. Anvendelsen af kunstgødning og pesticider i landbruget er f.eks. et område, hvor der burde stilles strengere krav til vurdering af miljøkonsekvenserne.

Inden for energisektoren er målet i dag at sørge for, at energibehovet dækkes til en lav pris og med mindst mulig skade på miljøet. For at opnå bedre overensstemmelse med Agenda 21 og målet om en bæredygtig udvikling bør mindre energiforbrug og overgang til mere vedvarende energi prioriteres. Økonomiske styresystemer baseret på industriens miljøpåvirkning bør videreudvikles. Et eksempel herpå er fællesskabsordningen for miljøstyring- og revision (EMAS). EU-Kommissionen kan også medvirke til at gøre det lettere for de lokale og regionale myndigheder at drive oplysningsvirksomhed og informationsarbejde samt øge folks miljøbevidsthed som forbrugere ved at udvikle miljøstandarder og et miljømærkningssystem.

Også inden for transportsektoren er der endnu meget, der kan gøres. Ulemperne ved de stærkt stigende transportmængder rammer i høj grad det lokale miljø i form af trafikpropper, støj, forurening og ulykker. EU's politik må i større udstrækning tage sigte på gennemførelse af effektive løsninger, der minimerer transportbehovet, samtidig med at de miljømæssige konsekvenser af transporterne reduceres.

3.2.6. Regionsudvalget mener desuden, at de forskellige økonomiske styresystemer inden for Unionen må udvikles. De principper, der blev lagt frem i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, og som går ud på, at man via en overgang til beskatning af naturressourcer frem for af arbejdskraft kan få en renere teknologi og et mindre forbrug af naturressourcer, kan indebære, at kommuners og regioners muligheder for at skabe en såvel økologisk, økonomisk som socialt bæredygtig udvikling forbedres. Et eksempel på et instrument, der har været diskuteret i denne forbindelse, er en CO2-afgift i hele EU.

3.2.7. Regionsudvalget mener desuden, at EU med henblik på Agenda 21 og en bæredygtig udvikling ud over at arbejde inden for udvalgte sektorer må overveje at støtte særlige grupper i samfundet. Det gælder efter udvalgets opfattelse navnlig den opvoksende generation, dvs. unge mennesker under uddannelse og i ungdomsorganisationer. Det miljøarbejde, der gøres, og det engagement - ofte snævert forbundet med spørgsmål om demokrati og fred - som er til stede i denne generation, fortjener stærk støtte fra Unionens side.

3.2.8. Også ved at understrege betydningen af Agenda 21 i forskellige internationale fora og over for nationale regeringer kan Kommissionen støtte arbejdet med Agenda 21 på lokalt og regionalt plan. Regionsudvalget giver derfor sin fulde støtte til de nationale, regionale og lokale initiativer, der er taget med henblik på at skabe en bæredygtig udvikling i byer, regioner og kommuner i medlemslandene. Regionsudvalget mener, at Kommissionen bør anspore til yderligere aktiviteter ved at udbrede kendskabet til gode eksempler via kampagnen for bæredygtige byer, ekspertgruppen for bæredygtige byer og i andre sammenhænge. For at understrege betydningen af det lokale arbejde yderligere burde Kommissionen samarbejde med andre organisationer om et projekt, hvor særlig vellykkede eksempler på arbejde med Agenda 21 og en bæredygtig udvikling fremhæves og tildeles udmærkelser.

3.3. Habitat II-konferencen

3.3.1. Habitat II, FN's konference om bolig- og bebyggelsesmiljø i Istanbul 1996, gælder ikke kun byer i udviklingslandene; også de europæiske byers arbejde hen imod en bæredygtig udvikling må undersøges nærmere. De spørgsmål, der vil blive behandlet på konferencen, berører ikke kun de respektive regeringer; de er også af meget afgørende betydning for kommuners og regioners udvikling.

Forberedelserne op til Habitat II-konferencen har klart vist, hvilken betydning det lokale og regionale niveau har for så vidt angår boliger og bebyggelse. Regionsudvalget bør derfor have indflydelse på EU's forberedelse til konferencen. De synspunkter, som fremlægges i denne rapport, bør således opfattes som vejledende.

3.3.2. De spørgsmål, der vil blive behandlet på Habitat II-konferencen, er af central betydning for kommuner og regioner i Europa. Koblingen til arbejdet med Agenda

21 på lokalt og regionalt plan er tydelig. Regionsudvalget opfordrer derfor medlemmerne til at arbejde for, at der i de enkelte medlemslandes delegationer til konferencen indgår repræsentanter for kommuner og regioner i overensstemmelse med erklæringen fra PREPCOM 1 til Habitat II-konferencen.

Også Regionsudvalget ser sig gerne repræsenteret ved Habitat II-konferencen for dér at kunne fremføre de europæiske kommuners og regioners syn på, hvilke krav konferencens mål om en acceptabel bolig til alle og bæredygtige livsmiljøer i byerne stiller til byerne i Europa.

Regionsudvalget er villig til at påtage sig opgaver og fremlægge resultaterne på konferencen, men kræver samtidig, at kommuner og regioner af deres regeringer får realistiske forudsætninger for at løse opgaverne.

3.3.3. Habitat-Agendaen, Habitat II-konferencens slutdokument, blev ikke forhandlet helt på plads under PREPCOM 3. Blandt de endnu uafklarede spørgsmål er:

- alle punkter, der vedrører »boligrettigheder«;

- D-afsnittet i den globale handlingsplan, der omhandler forbedring af kapaciteten og udvikling af institutioner;

- alle punkter, der vedrørte gennemførelse og opfølgning af »Habitat-Agendaen« samt kontrol med dens gennemførelse.

Afsnittet om forbedring af kapaciteten og udvikling af institutioner er vigtigt for de lokale og regionale myndigheder, eftersom det er i dette afsnit de forskellige aktørers - og dermed de lokale myndigheders - rolle i processen defineres. I udkastet til afsnittet behandles behovet for at styrke de lokale myndigheder og decentralisere beslutningsprocessen. I forbindelse med gennemførelsen og opfølgningen af Habitat-Agendaen spiller de lokale og regionale myndigheder ligeledes en vigtig rolle.

Også i de tekstafsnit, man enedes om ved PREPCOM 3, betones de lokale myndigheders betydning på mange måder. De lokale myndigheders rolle i arbejdet for bæredygtig bebyggelse betones gang på gang i Habitat-Agendaen.

Før og under PREPCOM 3 har EU's medlemsstater koordineret deres forslag til ændringer af Habitat-Agendaen. Dette gør, at de europæiske synspunkter kommer stærkt til udtryk i slutdokumentet.

Under læsningen af Habitat-Agendaen skal man være opmærksom på, at ordet »region« i FN-sammenhæng bruges i en anden betydning end i EU. I et globalt perspektiv er en region et antal lande, der grænser op til hinanden, mens det, man i EU-sammenhæng kalder en region, i FN-dokumenterne omtales som »det subnationale niveau«.

4. Konklusioner

4.1. Miljøspørgsmålene spiller en mere og mere central rolle i EU's arbejde. Det gælder også spørgsmålene vedrørende en bæredygtig udvikling. Kommunerne og regionerne er ansvarlige for den lokale udvikling. En stor del af den planlægning, der berører miljøet, står kommuner og regioner for. Det er derfor vigtigt, at disse spørgsmål bliver diskuteret i Regionsudvalget, og at udvalget bliver konsulteret, når der skal tages beslutninger, som berører miljøet på lokalt og regionalt plan.

4.2. Regionsudvalget mener, at Kommissionen fortsat bør støtte programmer og kampagner i stedet for at prøve at gennemføre en bæredygtig udvikling og Agenda 21 via lovgivning. Kommissionen må også vise, at den tager spørgsmålet om udvikling af bæredygtige byområder på lang sigt alvorligt, og gøre mere for bymiljøet. Støtten til gode lokale og regionale projekter bør yderligere forbedres inden for rammerne af de eksisterende finansielle instrumenter.

4.3. Regionsudvalget støtter fuldt ud de forskellige lokale, regionale og nationale initiativer, der er taget i medlemslandene med henblik på at udvikle lokale og regionale agendaer. Det er vigtigt, at Kommissionen fortsat udbreder kendskabet til gode eksempler og støtter forskellige initiativer og netværk. Det er kommunernes og regionernes opgave at påbegynde en dialog og derved sætte de vigtige processer på lokalt og regionalt plan i gang.

4.4. Det ansvar for bolig- og bebyggelsesspørgsmål, der påhviler de europæiske kommuner og regioner, indebærer efter Regionsudvalgets opfattelse, at Regionsudvalget bør have indflydelse på EU's forberedelser til Habitat II-konferencen i Istanbul i 1996. Repræsentanter for det lokale og regionale niveau bør også indgå i medlemslandenes delegationer til konferencen.

Da der i knap halvdelen af EU-landenes nationale delegationer til PREPCOM 3 indgik repræsentanter for det lokale og regionale niveau, er det vigtigt, at Regionsudvalgets medlemmer gør deres nationale regeringer opmærksom på, at lokale og regionale repræsentanter har mulighed for at deltage i de nationale delegationer ved Habitat II-konferencen i Istanbul.

4.5. Et af de vigtigste debatemner på Istanbul-konferencen bliver gennemførelsen og opfølgningen af Habitat-Agendaen. Uanset hvordan den endelige beslutning kommer til at se ud, er det vigtigt, at de lokale og regionale myndigheder aktivt tager del i evalueringsprocessen. De vigtigste opgaver for det lokale og regionale niveau vedrører bebyggelsesregulering, rapportering om fremskridt i gennemførelsen af Habitat-Agendaen og formidling af god praksis.

Bruxelles, den 12. juni 1996.

Pasqual MARAGALL i MIRA

Formand for Regionsudvalget