10. Budgetmæssig gennemførelse af strukturfondene
A5-0359/2000
Europa-Parlamentets beslutning om Revisionsrettens særberetning nr. 6/1999, 7/1999, 3/2000 og
7/2000 om den budgetmæssige gennemførelse af strukturfondene, med Kommissionens svar
(C5-0240/2000, C5-0241/2000, C5-0242/2000 jdash C5-0243/2000 jdash 2000/2129(COS))
Europa-Parlamentet,
Kdash der henviser til særberetning nr. 6/99, 7/99, 3/2000 og 7/2000 (C5-0240/2000(1), C5-0241/2000(2),
C5-0242/2000(3), C5-0243/2000(4)),
Kdash der henviser til Rådets forordning af 21. juni 1999 om strukturfondene(5),
Kdash der henviser til EF-traktatens artikel 248, stk. 4, andet afsnit,
Kdash der henviser til forretningsordenens artikel 47, stk. 1,Kdash der henviser til sine beslutning af 12. april 2000 om additionalitetsprincippet i forbindelse med
strukturfondsbevillinger(
6),
Kdash der henviser til forslag til Rådets forordning om finansielle bidrag fra Fællesskabet til Den Internatio-
nale Fond for Irland (KOM(1999) 549 Kdash C5-0285/1999 Kdash 1999/0221(CNS)), som blev godkendt afEuropa-Parlamentet den 17. december 1999(
7),
Kdash der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Regionalpolitik,
Transport og Turisme (A5-0359/2000),
A. der henviser til, at det for en stor dels vedkommende er medlemsstaterne, der er ansvarlige for
udnyttelsen af EU’s strukturfonde,
Særberetning nr. 6/1999
1. henviser til, at additionalitetsprincippet betyder, at EU-fondene ikke skal finansiere, men medfinan-
siere transaktioner, og at de ikke må træde i stedet for den offentlige finansiering fra de nationalemyndigheders side;
2. understreger, at additionalitetsprincippet sammen med principperne om partnerskab, koncentration
og programmering udgør grundlaget for strukturfondenes funktion,og at det betyder, at disse fonde kan få
en reel virkning i de støtteberettigede regioner;
3. tager til efterretning, at Revisionsretten har konstateret og Kommissionenerkendt, at det er vanskeligt
at kontrollere, at dette princip respekteres, hvilket især skyldes metodologiske problemer;
4. glæder sig over den forenkling, de nye strukturfondsbestemmelser bør føre til, især artikel 11 i
forordning (EF) nr. 1260/1999 vedrørende kontrol af additionaliteten;
5. mener ikke desto mindre, at Kommissionen og de nationale og regionale myndigheder bør gøre en
kraftig indsats, hvad angår nationale og regionale statistikker;
(1) EFT C 68 af 9.3.2000, s. 1.
(2) EFT C 68 af 9.3.2000, s. 24.
(3) EFT C 100 af 7.4.2000.
(4) EFT C 146 af 25.5.2000.
(5) Forordning (EF) nr. 1260/1999, 1261/1999 (EFRU), 1262/1999 (ESF).
(6) »Vedtagne tekster«, punkt 1.
(7) EFT C 296 af 18.10.2000, s. 380.18.9.2001 DA C 262/65 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Tirsdag, den 16. januar 2001
6. opfordrer Rådet og Kommissionen til at udarbejde en klar og objektiv definition af additionalitets-
princippet, således at der kan overvejes sanktioner, hvis medlemsstaterne ikke overholder dette princip,men også i forbindelse med foranstaltninger til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser, jf. EF-trak-tatens artikel 280;
7. opfordrer indtrængende Kommissionen og medlemsstaterne til som led i partnerskabet at udvikle et
bedre samarbejde, for så vidt angår udveksling af oplysninger, samtidig med at de administrative formali-teter begrænses;
8. opfordrer Kommissionen til ikke at gøre kontrollen af additionalitetsprincippet til en isoleret kontrol,
men at inddrage den i en gennemgang af hver enkelt programmeringsperiode;
9. understreger betydningen af, at både ånd og bogstav i additionalitetsprincippet overholdes, således at
det sikres, at strukturfondene ikke erstatter nationale, offentlige eller tilsvarende udgifter; understreger, atdet er medlemsstaternes, regionernes og de lokale myndigheders pligt rettidigt at forsyne Kommissionenmed nøjagtige oplysninger;
10. opfordrer imidlertid Kommissionen til at indføre effektive kontrolprocedurer og stille de instru-
menter til rådighed, der er nødvendige for en meningsfyldt analyse og sammenligning af oplysninger;mener endvidere, at disse retningslinjer klart og tydeligt bør nedfældes i gennemførelsesbestemmelsernefor EFSRog de enkelte programmeringsdokumenter, når de udarbejdes, således at additionalitetsprincippetbedre kan integreres i programmeringsrammen; anmoder Kommissionen om at udarbejde en detaljeretevalueringsrapport om additionalitet i forbindelse med dens anden treårige beretning om den økonomiskeog sociale samhørighed, der snart skal forelægges;
11. mener, at udøvelsen af kontrol kun vil blive hensigtsmæssig, hvis resultaterne af Kommissionens
analyser offentliggøres, og der pålægges sanktioner (eller træffes andre juridiske foranstaltninger), hvis addi-tionalitetsprincippet ikke overholdes; minder imidlertid om, at sanktioner skal være baseret på pålideligeoplysninger og være underlagt nøjagtige og klare kriterier;
12. er overbevist om, at der ved anvendelsen af additionalitetsprincippet kræves større gennemskuelig-
hed fra alle partneres side, og at de nationale og regionale myndigheder ligeledes bør inddrages i vurde-ringen af additionalitet på regionalt og lokalt plan i overensstemmelse med programmerings- og planlæg-ningsprocessen, hvor fordelingen af offentlige udgifter fastlægges;
13. mener, at kontrol af additionalitetsprincippet, der i øjeblikket betragtes som en isoleret opgave,
snarere bør integreres i kontrol- eller evalueringsprocedurerne.
Særberetning nr. 7/1999
14. konstaterer, at rammebeløbene i EFRU (perioden 1994-1999) til industriområder (udvikling, helt
nye områder, sanering) er temmelig store, og at Kommissionen ikke ved, hvad disse penge egentlig går
til; konstaterer, at en del af midlerne har gjort det muligt at finansiere foranstaltninger, som omfatter
andre projekter end omstilling af industriområder;
15. opfordrer Kommissionen til, at henvisninger til detaljerede mål, fysiske indikatorer og virkningen i
form af oprettede eller etablerede virksomheder og nye eller bevarede arbejdspladser ikke blot vedrøreriværksættelsesfaseni programmerne for udvikling af industriområder, men programmet i sin helhed; opfor-drer Kommissionen og medlemsstaterne til at udvikle værktøjer til analyse og opfølgning af gennem-førelsen af programmerne, navnlig hvad angår indvirkningen på bekæmpelsen af arbejdsløsheden;
16. kræver, at medlemsstaterne og Kommissionen forbedrer de regnskabsmæssige og finansielle oplys-
ninger om udnyttelsen af midlerne fra EFRU; kræver i den forbindelse, at oplysninger i støttesagsakterneregistreres i informationssystemet Sincoms database;
17. anmoder medlemsstaterne og Kommissionenom at indføre en reel EU-omstillingspolitik omfattende
behovsanalyser, kriterier for udvælgelse af projekter samt en evaluering af de gennemførte projekter,hvilket vil give en aktiv fysisk planlægning; anmoder medlemsstaterne og Kommissionen om at læggeC 262/66 DA18.9.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Tirsdag, den 16. januar 2001
hovedvægten på betingelserne for regionaludviklingen af industriområderne; kræver, at regional sam-
ordning af de forskellige aktører gøres til en afgørende faktor inden for denne politik, således at manundgår konkurrence mellem initiativtagere på regionalt niveau og dermed, at støtten spredes; anmoderdesuden Kommissionen om at støtte en forenkling af de nationale og lokale indkøbsprocedurer, hvilketvil formindske udgifterne;
18. opfordrer Kommissionen til at undersøge, hvor fællesskabsstøttenbør erstattes med lån, og i hvilket
omfang og på hvilke betingelser Kommissionen i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet efterhån-den kan afvikle sine aktiviteter i forbindelse med industriområderne.
Særberetning nr. 3/2000
19. konstaterer først og fremmest, at målsætningerne for ESF og EFRU, Udviklingssektionen, ikke er
tilstrækkelig klart definerede; konstaterer endvidere for ESF’s vedkommende, at målgrupperne er dårligt
definerede; konstaterer endelig, at de forsinkelser, der er opstået i gennemførelsen af EFRU, Udviklingssek-tionen, har medført, at modtagere, der kunne have fået etableringsstøtte, ikke kan komme i betragtning;
20. konstaterer, at det er vanskeligt at måle virkningen af denne støtte på den pågældende befolknings-
gruppe og kræver, at statistikkerne skal kunne tage højde for de mange forskellige støttemodtagere, og demange forskellige beskæftigelsestiltag, der skal gennemføres;
21. konstaterer ligeledes, at det er vanskeligt at vurdere effektiviteten i de tværnationale aspekter i
fællesskabsinitiativet Youthstart på grund af de manglende fællesskabsbestemmelser om, hvilke omkostnin-ger der er bidragsberettigede i forbindelse med tværnational koordinering; minder om, at tværnationaliteter et af hovedformålene med dette fællesskabsinitiativ;
22. beklager, at medlemsstaterne oftest forelægger meget vage handlingsprogrammer, som alligevel
accepteres af Kommissionen, og kræver derfor, at medlemsstaterne forelægger handlingsprogrammer, derer baseret på objektive og målbare kriterier;
23. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger med henblik på at opnå
en bedre synergi mellem fondene og mellem de nationale interventioner og forbedre målretningen afmidlerne under Den Europæiske Socialfond; kræver desuden, at Kommissionenog medlemsstaterne forbed-rer samordningen mellem de nationale og europæiske fonde, så programmernes løbetid passer sammen;opfordrer medlemsstaterne til at forbedre den finansielle opfølgning af programmerne og ESF’s foranstalt-ninger;
24. kræver ligeledes i denne forbindelse en forenkling af de administrative procedurer i Kommissionen
og i medlemsstaterne, så man undgår, at programmerne godkendes så sent, at de ikke kan gennemføres.
Særberetning nr. 7/2000
25. støtter arbejdet i Den Internationale Fond for Irland (IFI) og det særlige støtteprogram for fred og
forsoning (Peace), somer et nyskabende og positivt aspekt med henblik på konsolidering af fredsprocessen;
26. understreger den grundlæggende forskel mellem de to programmer, idet IFI er et internationalt
program, som det derfor er vanskeligere for EU at kontrollere, mens Peace er udsprunget af et fællesskabs-initiativ;
27. konstaterer, for så vidt angår IFI, at Kommissionen i perioden 1995-1997 ikke har foretaget de
undersøgelser og den kontrol på stedet, der kræves;
28. sætter spørgsmålstegn ved effektiviteten af finansieringssystemet i forbindelse med IFI, idet det ikke
har givet mulighed for at sikre, at EF-midlerne er blevet anvendt på den mest produktive måde (udbetalingaf tilskud, før fonden havde behov for det, uden en vurdering af dens umiddelbare finansielle behov);
29. noterer sig Kommissionens løfte om at foretage en grundig finanskontrol af IFI for 1998 og 2000
og anmoder om at blive informeret om resultaterne af denne revision;18.9.2001 DA C 262/67 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Tirsdag, den 16. januar 2001
30. henviser til, at det har godkendtforslaget til Rådets forordning omfinansielle bidrag fra Fællesskabet
til Den Internationale Fond for Irland for regnskabsårene 2000, 2001 og 2002, og understreger, at EU’sbidrag til IFIi de kommendetre år skal gå til tværnationale projekter eller EU-projekter, at disse bidrag skalhave en yderligere reel indvirkning på de pågældende områder, og at additionalitetsprincippet skal respek-teres;
31. understreger, at Peace-programmet både er nyskabende og kompliceret, hvilket skyldes de mange
forskellige gennemførelsesorganer;
32. sætter spørgsmålstegn ved effektiviteten af en finansieringsordning på kun tre år i forbindelse med
et femårsprogram, idet det giver forsinkelser i gennemførelsen af disse programmer;
33. rejser ligeledes spørgsmålet om overlapning mellem disse støtteprogrammer og strukturfondene og
om de negative følger heraf, for så vidt angår effektivitet og forsinkelser i forbindelse med gennemførelsenaf andre programmer;
34. opfordrer Kommissionentil at styrke sine kontrol-og evalueringsprocedurer med henblik på at gøre
finansieringen mere effektiv;
35. konstaterer, at IFI er nyskabende i sin rolle, og den vigtigste støtteyder til projekter;36. erkender, at IFI i revisionsperioden var den første, der gennemførte fælles forvaltning af program-
mer og var nyskabende i og med, at den prioriterede ugunstigt stillede områder;
37. mener, at betalingsrytmen til IFI bør afspejle dens finansielle behov;
38. erkender de vanskelige forhold, som IFI har arbejdet under, og opfordrer indtrængende til, at der
altid anvendes ensartede kriterier ved evaluering af projekter, og at Kommissionen kontrollerer, hvorvidtEU-udgifter til IFI-projekter er hensigtsmæssige, og sikrer større gennemskuelighed i kommende IFI-finan-sierede projekter;
39. konstaterer det positive resultat af freds- og forsoningsprogrammets »nedefra og op«-strategi, for så
vidt angår tværnational deltagelse og dialog;
40. opfordrer indtrængende til, at de erfaringer, der er indvundet under programmets gennemførelse,
indgår i udformningen af Peace 2;
41. mener, at projektvurderingen bør øges gennem anvendelsen af eksplicitte, skriftlige kriterier, der
ligeledes kan bidrage til en bedre vurdering af ex post-virkningen;
42. opfordrer til større offentlighed omkring foranstaltninger, der vedtages under fred- og forsonings-
programmet;
43. anmoder om, at der tages skridt til at sikre, at der sker en effektiv koordinering på alle niveauer
mellem Den Internationale Fond for Irland og Peace II-programmet, herunder et praktisk anvendeligt ogletforståeligt system, for så vidt angår fattigdomsindekser, en konsekvent og mere effektiv målsætning ogen vurdering af de støttede projekter;
44. kræver, at der indføres klare retningslinjer for revision, costbenefitanalyser og realistiske ophørsstra-
tegier, som skal gennemføres i begge programmer i denne beretning;
45. henstiller til, at Peace II-projekter på mellemlangsigt ogsåkoncentreres omskabelsenafbæredygtige
jobs og et varigt økonomisk genopsving;
46. glæder sig over, at der nu er indgået aftale med firmaer om aktiv fremme af og reklame for det
arbejde, der gennemføres i forbindelse med freds- og forsoningsprogrammet;
*
**
47. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen og Revisionsretten.C 262/68 DA18.9.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Tirsdag, den 16. januar 2001