Nr. C 56/56 Dc Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3. 77 
Udtalelse  om  fjerde  program  for økonomisk  politik  på mellemlang  sigt  (1976—1980) 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen  er ikke  offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  12. oktober  1976  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
8. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 143.  plenarforsamling,  holdt  i Bruxelles 
den 24. og 25. november  1976,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig 
artikel  198, 
under  henvisning  til  Rådets  beslutning  74/210/ 
EØF  af 18.  felbruar  1974  om  gennemførelse  af høj 
grad  alf overensstemmelse  mellem  den  økonomiske 
politik  i Det  europæiske  økonomi-ske  Fællesskabs 
medlemsstater  (EFT  nr. L 63 >af 5. marts  1974),  sær-
lig artikel  6, 
under  henvisning  til Rådets  anmodning  om udtalelse 
af 12. oktober  1976, 
under  henvisning  til præsidiets  beslutning  af 26. ok-
tober  1976  om  at pålægge  Afdelingen  for  økono-
miske  og  finansielle  anliggender  at  udarbejde 
udtalelse  og beretning, 
under  henvisning  til beretning  udarbejdet  af ordfø-
reren,  hr. Friedrichs,  og til udtalelse  vedtaget  af alfde-
lingen  på mødet  den  12. november  1976, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  143.  ple-
narforsamling  den  24. og 25. november  1976,  mødet 
den 25. november  1976  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
med 39 stemmer  for  og 26 imod,  mens  3 undlod 
at stemme: 1. Indledende  bemærkninger 
1.1. Udkastet  til det fjerde  program  for  økonomisk 
politik  på  mellemlang  sigt,  der  skal  gælde  for 
tidsrummet  1976—1980,  blev  offentliggjort  den 
8. oktober  1976.  Udvalget  havde  lejlighed  til allerede 
på et tidligere  stadium  at beskæftige  slig med  forar-
bejdet  til dette  udkast  og kunne  ved  <udartbejdelsen 
af sin udtalelse  ibenytte  et foreløbigt  forslag  fra Ud-
valget  for  økonomisk  politik,  der  blev  færdigudar-
bejdet  den  29.  juni  1976.  Denne  fremgangsmåde, 
som Udvalget  er meget  tilfreds  med  at kunne  an-
vende,  gjorde  det muligt  alligevel  at gennemføre  en 
udførlig  udveksling  af synspunkter  i afdelingen.  Da 
det endelige  .udkast,  der ydermere  var blevet  supple-
ret med  et sammenfattende  og til dels  også  uddy-
bende  forord,  iførst  forelå  imeget  sent,  måtte  man 
i Udvalgets  udtalelse  dog  indskrænke  sig til at be-
handle  de vigtigste  grundtræk  i udkastet,  og man 
kunne  ikke  i detaljer  gå lind  på de enkdte  spørgs-
mål. Udvalget  beklager,  at man  på trods  af nævnte 
fremgangsmåde  rådede  over  ifor  knap  tid til at gen-
nemgå  udkastet  så grundigt,  som  det  uden  tvivl 
fortjener. 
1.2. Udkastet  er inddelt  i et forord,  en indledning 
og tre dele,  hvori  de vigtigste  faktorer  til bedøm-
melse  aif situatiionen,  problemerne  på mellemlang  sigt 
og de almindelige  retningslinjer  ifor den  økonomiske 
pol'itik  samt  endelig  gennemførelse  af retningslinjerne 
behandles.  Denne  inddeling  medfører,  at talrige 
problemkomplekser  behandles  flere  gange  under  for-
skellige  synspunkter.  Udvalget  har  forsøgt  at følge 
denne  inddeling  i sin udtalelse  men  har  dog  derun-
der foretaget  nogle  sammenfatninger  for  at undgå 
gentagelser. 
7.3. 77 Dc Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/57 
1.3. Efter  Udvalgets  opfattelse  må programmet  for 
den økonomiske  politik  på mellemlang  sigt  ikke  .blot 
være  en rapport  om,  hvad  »man«  eventuelt  kunne 
gøre  i EF,  olier  et isoleret,  litterært  aribej.de.  Det  bør 
derimod: 
— virke  igangsættende  for de forskellige  former  for 
ElF-politik  (industri,  konkurrence,  miljø,  energi, 
forskning,  forbrugerbeskyttelse  o,sv.); 
— forsøge  at bidrage  effektivt  til en foitbedring  af 
de økonomiske  strukturer  (hvilket  principielt 
burde  være  formålet  med  en økonomisk  politik 
på mellemlang  sigt); 
— være  retningsgivende  'for  en styret  indsats  fra 
EF's udøvende  myndigheds  side,  i den  politiske 
rolle,  som  den  har  fået  tildelt  genne/m  Rom-
traktaten; 
— udarbejdes  i bredt  samråd  med  de forskellige 
samfunds-  og erhvervskredse. 
Udvalget  anmoder  denfor  Kommissionen  om at styre 
sine bestræbelser  i denne  retning. 
2. Bemærkninger  til »forordet« 
2.1. Udvalget  konstaterer,  at forordet  ikke  blot  er 
en indledende  sammenfatning  a(f (udkastet.  Det  er 
blevet  indføjet  løfter  udkastets  udarbejdelse  og går 
i sin stil  og tone  videre  end  dette,  og selv  om  det 
ganske  vist  som  helhed  gengiver  udkastets  indhold, 
skaber  det  også  klarhed  på /vigtige  punkter  med 
hensyn  til problemerne  og Kommissionens  hensigter. 
Udvalget  kan  således,  ihvad  angår  indledningen  og 
de enkelte  dele  af udkastet,  (henvise  til sine  udtalel-
ser og her nøjes  med  nogle  få bemærkninger. 
2.2. I forordet  henvises  der  til Trepartskonferenoen 
den 24.  juni  1976.  Udvalget  ibetragter  denne  Tre-
partskonference  som  et glædeligt  forsøg  på yderligere 
at fremme  det  arbejde,  som  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  'bestandig  varetager  på fællesskabs-
plan,  for at opnå  en social  consenus  gennem  direkte 
høring  af parterne  i den kolldktive  overenskomst. 
2.3. Udvalget  støtter  ligeledes  Kommissionen  i dens 
bestræbelser  Iftor  at få fastslået,  at de mellemfristede 
målsætninger  for 'beskæftigelse,  økonomisk  vækst  og 
prisstabilitet  (bør  være  langt  mere  ambitiøse  end 
dem,  der  er angivet  i udkastet.  Det  ville  således 
være  ønskeligt,  at de målsætninger,  der  er nedlagt 
i udkastet,  betragtedes  som  minimumskrav,  og Ud-
valget  tilføjer,  at man  gerne  så .dem  opfyldt  ud over 
dette.  Der  må  imidlertid  gøres  opmærksom  på den 
relativt  ugunstige  udgangssituation.  Det  vil derfor blive  nødvendigt  med  en samlet  indsats  fra alle  par-
ters side  for  at opfylde  disse  målsætninger  og om 
•muligt  nå videre. 
2.4. Det,  der gør  det særlig  vanskeligt  med  stor  hur-
tighed  at bringe  stærk  økonomisk  vækst  og  fuld 
beskæftigelse  i stand,  er nødvendigheden  af samtidig 
at dæmpe  prisstigningstakten.  Udvalget  understreger, 
ligesom  det  har  gjort  det  andre  steder  i udtalelsen, 
hvilken  betydning  det  i denne  forbindelse  tillægger 
tilvejebringelsen  af en social  consensus.  Det  vil imid-
lertid  også  gerne  understrege  nødvendigheden  af, at 
den samlede  finans-,  penge-  og kreditpolitik  tilpas-
ses stabilitetsmålsætningen.  Det  glæder  sig  derfor 
over,  at Kommissionen  har  i sinde  hvert  år at fore-
lægge  Rådet  kvantitative  mål  for pengepolitikken  og 
kontrollere  overholdelsen  heraf  (<pkt.  12). 
3. Indledning 
3.1. Udvalget  understreger,  at det  fjerde  program 
for økonomisk  politik  på mellemlang  sigt  for perio-
den 1976—1980  blev  udarbejdet  under  omstændig-
heder,  der adskiller  sig betydeligt  fra dem,  der  her-
skede,  da de tidligere  programmer  blev  udarbejdet. 
Det er vanskeligere  end  nogensinde  at udarbejde  og 
gennemføre  et sådant  program  som  følge  af den 
verdensomspændende  økonomiske  krise  i årene  1974 
og 1975,  de endnu  uløste  inflations-  og arbejdsløs-
hedsproblemer,  den  radikale  ændring  i de interna-
tionale  økonomiske  relationer,  som  forhøjelsen  af 
oliepriserne  kun  er enkelte  udtryk  for,  samt  den 
tydeligt  divergerende  økonomiske  politik  og økono-
miske  udvikling  i medlemsstaterne. 
3.2. Denne  situation  får Kommissionen  til at drage 
to konklusioner:  den  fremhæver  på den  ene  side 
betydningen  alf et fællesskabsprogram  på mellemlang 
sigt i denne  .situation,  men  påpeger  på dien  anden 
side,  at det vil være  nødvendigt  regelmæssigt  at revi-
dere de makro-økonomiske  retningslinjer  i program-
met og om  nødvendigt  at 'tilpasse  dem  efter  den 
nye udvikling  (p'kt.  15 og 17). 
3.3. Udvalget  er klar  over,  at det  især  under  de 
nuværende  omstændigjheder  er nødvendigt  for perio-
den 1976  til 1980  at .udarbejde  retningslinjer  for 
en fælles  økonomisk  politik,  der  er præget  af en vis 
fleksibilitet  som  følge  af usikkerheden  over  for den 
fremtidige  økonomiske  udvikling.  Af  praktiske 
grunde  bør  en regelmæssig  revision  af de kvanti-
Nr. C 56/58 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3.11 
tative  retningslinjer  foretages  i andet  kvartal  ii for-
bindelse  med  gennemgangen  af 'hovedelementerne  i 
de nationale  budgetoverslag.  Udvalget  noterer  sig 
Kommissionens  erklæring  om,  at en radikal  ændring 
af målsætningerne  kun  under  usædvanlige  omstæn-
digheder  er tænkelig.  Det  anmoder  om,  at man  i et 
sådant  tilfælde  påny  vil høre  iDet  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  og de relevante  samfundsgrupper. 
BEMÆRKNINGER  TIL  DE ENKELTE  DELE 
4. Del  I — Underliggende  faktorer 
4.1. Udvalget  understreger,  at den  økonomiske  krise 
i 1974  og 1975  ikke  kan  tilskrives  en enkelt  årsag. 
En hel række  interne  og eksterne  (faktorer  har  frem-
kaldt  konjurikrurtilbageslaget  og præget  dens  udvik-
ling.  Selv  om  der  inden  (for  Fællesskabet  eksisterer 
forskellige  sociale,  økonomiske  og  politiske  struk-
turer,  har  medlemsstaterne  reageret  på krisen  på 
samme  måde. 
Man  har  koncentreret  sig om  at bekæmpe  inflatio-
nen ved  at begrænse  udviklingen  i lønindkomsterne 
og de offentlige  udgifter,  og erfaringen  viser,  at 
denne  politik  ikke  løser  beskæftigelsesprdbleinet  på 
tilfredsstillende  måde. 
4.2. Udvailget  anser  det  for  vigtigt  at erkende,  at 
inflationen  ikke  blot  ikke  har  bragt  nogen  vej  ud 
af krisen,  men  derimod  har  skærpet  den  og måske 
endog  udløst  den.  Det  fremlhæver  betydningen  a'f 
strukturelle  årsager  (pkt.  21),  hvilket  — som  anført 
af Kommissionen  i pkt.  22 — betyder,  ,at inflatio-
nen ikke  længere  kan  bekæmpes  alene  ved  anven-
delse  af den  traditionelle  efterspørgselsregulerende 
politik.  Hvis  man  skal  opnå  varig  succes  i bekæm-
pelsen  iaf inflationen,  er det  derfor  nødvendigt  med 
en kombination  aif en stabiliseringsorienteret  penge-
og kreditpolitik  og strukturmæssige  foranstaltninger 
for at mindske  siociale  spændinger  og øge  fleksibili-
teten.  Desuden  må  man  erkende,  at flydende  valuta-
kurser  i'kke  kan  erstatte  en  national  økonomisk 
politik,  der  tager  hensyn  til behovet  for  stabilitet 
(pkt.  25). 
4.3. Udvalget  mener,  at (beskrivelsen  alf Fællesska-
bets svagheder  i del  I B er nødvendig,  men  lidt  for 
optimistisk. 
4.4. Udvalget  har  ofte  påpeget,  at politisk  vilje  er 
den første  grundlæggende  (forudsætning  for  en fæl-
les politik.  Krisen  har  afsløret  væsentlige  økono-
miske  divergenser  inden  for  Fællesskabet.  Disse fandtes  sikkert  også  tidligere,  men  i en fase  med 
generel  vækst  har  de ikke  visit  sig så tydeligt.  Det 
er klart,  at der  ligger  forsikøl'lige  samfundsmæssige 
og politiske  strukturer  til grund  for  de forskellige 
prioriteter  og 'fremgangsmåder.  Man  må  bestemt 
sætte  alt ind  på at gøre  en fælles  indsats  i afgørende 
spørgsmål.  Denne  appel  til regeringernes  og befolk-
ningernes  politiske  vilje  er så meget  mere  påkrævet, 
som Fællesskabet  endnu  ikke  råder  over  fælles,  par-
lamentarisk  legitimerede  beslutningsstrukturer. 
Denne  indsats  kan  endvidere  kun  gennemføres  efter 
høring  aif repræsentanterne  for  det  økonomiske  og 
sociale  liv. 
Udvalget  henviser  i denne  forbindelse  til sin  ud-
talelse  om situationen  i Fællesskabet  (1). 
5. Del  II — problemerne  på mellemlang  sigt  og de 
almindelige  retningslinjer  for den 
økonomiske  politik 
5.1. Udvalget  henviser  til  den  usikkerhed,  der 
endnu  vanskeliggør  vurderingen  af den  grundlæg-
gende  situation  for  problemerne  på mellemlang  sigt 
i Fællesskabet.  Der  er ganske  vist  sket  en følelig 
forbedring  i verdensøkonomien  i forhold  til 1975, 
men i de sidste  måneder  har  man  kunnet  konstatere 
en vis afmatning  i opsvinget.  Man  vil sandsynligvis 
først  om  nogle  måneder  ifå kendskab  til den  videre 
udvikling. 
5.2. Den  konjunkturmæssige  forbedring  vil dog  i 
gunstigste  tilfælde  kun  kunne  mildne  de problemer, 
Fællesskabet  står  over  for,  ikke  afhjælpe  dem.  Util-
strækkelige  investeringer  forbundet  med  luudnyttet 
produktionskapacitet  og (høj  arbejdsløshed  i de se-
neste  år samt  den  kendsgerning,  at opsvinget  sitar-
ter fra et relativt  høj  inflationsniveau,  gør  det  van-
skeligt  am  ikke  umuligt  hurtigt  at  indhente  de 
væksttab,  man  ihar  lidt under  krisen. 
Udvalget  er således  enig,  når det fastslås,  at »genska-
belsen  af fuld  beskæftigelse  er det  vigtigste  økono-
miske  problem  i de (kommende  år«. 
5.3. Udvalget  mener,  at faldet  i fødselsprocenten 
på længere  sigt  vil kunne  få væsentlig  indvirkning 
på .afdæmpningen  af væksten. 
(x) EFT  nr. C 125  af 16. 10. 1974. 
7. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/59 
Man  bør  tage  hensyn  til konsekvenserne  for  med-
lemsstaternes  politik  på mellemlang  sigt. 
5.4. Genskabeisen  af fuld  beskæftigelse  vil kræve  en 
kombination  af generelle  og strukturelle  'foranstalt-
ninger  med  det  sigte  at fremme  investeringerne  og 
væksten  samt  fjerne  regionale  og sektorelle  skævhe-
der på  arbejdsmarkedet.  Udvalget  henviser  til de 
efterfølgende  bemærkninger,  der  især  fremsættes  til 
gennemførelsen  af retningslinjerne.  Det  ønsker  dog 
at understrege  her,  hvor  vigtigt  det  er at bekæmpe 
inflationen  for at sikre  den  fulde  beskæftigelse. 
5.5. Med  hensyn  til de kvantitative  retningslinjer 
ser Udvalget  sig ikke  i stand  til at kommentere  tal-
lene for  de enkelte  lande,  da den  ikke  råder  over 
de nødvendige  kriterier  for  en vurdering.  En mæng-
demæssig  årlig  gennemsnitlig  vækstrate  i Fællesska-
bets bruttonationalprodukt  på 4,5—5  % (pkt.  73) 
anser  Udvalget  ligesom  Kommissionen  for  at være 
i underkanten  under  de nuværende  omstændigheder, 
også  selv  om  det  vil kræve  en større  indsats  at nå 
dette  mål.  Det  skal  nemlig  påpeges,  at den  forven-
tede vækstrate  ikke  vil være  tilstrækkelig  til at kom-
pensere  for  væksttabene  i kriseårene.  Den  projice-
rede  udvikling  betyder  desuden,  at arbejdsløsheds-
kvoten  i Fællesskabet  først  i 1980  vil  være  på 
mindre  end  3 % af den  erhvervsaktive  befolkning. 
Udvalget  kan  ikke  'betragte  disse  fremskrivninger 
som tilfredsstillende,  men  er dog  klar  over,  at de 
afspejler  krisens  gennemgribende  virkning.  Det  bliver 
derfor  især  nødvendigt  at foretage  en nøjere  præcise-
ring i programmet  af de strukturforanstaltninger,  der 
er påkrævet  for at skatbe  fuld  beskæftigelse. 
5.6. Udvalget  beklager,  at de store  forskelle  i de 
økonomiske  og sociale  forhold  i medlemsstaterne 
lader  en  mere  ambitiøs  målsætning  forekomme 
urealistisk.  Denne  omstændighed  er efter  Udvalgets 
opfattelse  betegnende  for  de vanskeligheder,  der  i 
den nuværende  situation  rejser  sig  for  en  fælles 
politik. 
6. Del  III — Gennemførelse  af retningslinjerne 
6.1. Tilpasning  af politikken  efter  konjunkturforløbet 
6.1.1.  Efter  Udvalgets  opfattelse  er det  ikke  længere 
så indlysende,  at den  faktiske  vækst  i Fællesskabet 
i årene  1977  og 1978  vil ligge  betydeligt  over  den 
vækstrate,  der  kan  opnås  på mellemlang  sigt  (pkt. 
91). Det  henviser  i denne  forbindelse  til sine  bemærk-
ninger  i pkt.  5.1.  om  den  usikkerhed,  der  præger 
vurderingen  af den  grundlæggende  situation  for øko-nomisk  politik  på mellemlang  sigt.  I øjeblikket  synes 
en mulig  overophedning  mindre  sandsynlig,  end  en 
for stærk  afmatning  af opsvinget. 
6.1.2.  Udvalget  støtter  forslagets  målsætning  om  en 
stabilisering  af konjunkturforløbet.  Den  økonomiske 
politik  må tage  sigte  på at forhindre  'både  overophed-
ning  og  drastiske  ændringer  i konjunkturforløbet 
samt  tilstræbe  en stabil  vækst.  En sådan  politik  vil 
bidrage  til at dæmpe  de spændinger,  der  udløser  in-
flation  og arbejdsløshed. 
Men  Kommissionen  synes  at gøre  det til en betingelse 
for genoprettelse  af stabiliteten  og den  økonomiske 
vækst,  at der  i den  kommende  tid skal  gennemføres 
en ændring  i fordelingen  af den  fremtidige  realind-
komst. 
Udvalget  er forundret  over  de begrænsninger,  Kom-
missionen  pålægger  sig selv,  fordi  disse  begrænsninger 
andetsteds  er i modstrid  med  den  strukturorienterede 
diagnose,  som  den  stiller  i indledningen  til program-
met.  Et sammenhængende  sæt  af foranstaltninger 
(af skatte-,  budget-,  regional-,  industri,  pris-  og 
konkurrence-  samr  socialpolitisk  karakter)  ville  have 
bidraget  bedre  til at gøre  Kommissionens  program-
forslag  for det  første  mere  homogent,  for  det  andet 
mere  tillidsvækkende. 
6.1.3.  Hvad  angår  udviklingen  i virksomhedernes 
indtjening,  gør  Udvalget  opmærksom  på,  at man  må 
sørge  for  at højere  indkomster  også  i virkeligheden 
bruges  til øgede  investeringer.  Man  må  forhindre, 
at investeringstilbøjeligheden  mindskes  på grund  af 
kapitalflugt.  For  at gøre  det  muligt  at påvirke  in-
vesteringerne  og arbejde  henimod  målene  på beskæf-
tigelsesområdet  !bør  medlemsstaterne  og fællesskabs-
organerne  lade  sig inspirere  af eventuelle  erfaringer 
med forudgående  meddelelser  om  investeringer  med 
EKSF  som  forbillede. 
6.1.4.  Med  hensyn  til lønudviklingen  er muligheden 
for at tilpasse  de kollektive  overenskomster  efter  en 
ændret  situation  af en vis betydning.  Dette  ville  gøre 
det muligt  for overenskomstparterne  at udvise  et vist 
mådehold,  uden  at de behøver  at være  bekymret  for 
at komme  til at lide  urimelige  tab,  mens  overens-
komsten  løber.  Virksomhederne  har  dog  brug  for  et 
sikkert  beregningsgrundlag  for  deres  planlægning, 
således  at en sådan  tilpasningsmekanisme  først  og 
fremmest  'bør  anvendes  på aftaler,  der løber  over  mere 
end et år, eller  når  der  opstår  ganske  særlige  om-
stændigheder. 
6.1.5.  Udvalget  understreger,  at dette  og  andre 
spørgsmål  i forbindelse  med  udformningen  og gen-
Nr. C 56/60 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3. 77 
nemførelsen  af den  overenskomstmæssige  lønpolitik, 
skal afgøres  af arbejdsmarkedets  parter.  Det  går  imod 
enhver  statslig  styring  på  dette  område.  Netop  af 
denne  grund  tilslutter  Udvalget  sig  den  grundlæg-
gende  idé  i dokumentet,  at man  skal  fremme  den 
sociale  consensus  gennem  en udbygning  af konsulta-
tionerne  samt  i almindelighed  ved  en  bedre  infor-
mation  også  om  udsigterne  på mellemlang  sigt.  Med 
hensyn  til spørgsmålet  om  medarbejderindflydelse  i 
den økonomiske  beslutningsproces,  hvilket  uden  tvivl 
hører  ind  i denne  sammenhæng,  henviser  Udvalget 
til den  udtalelse,  det  er ved  at udarbejde  om  grøn-
bogen. 
6.1.6.  En  fællesskabsindsats  på det  handelspolitiske 
område  er af afgørende  betydning.  Det  er nødvendigt 
at finde  en metode  til forbedring  af den  nuværende 
politik  og  om  nødvendig  ændre  den  på  basis  af 
nyindvundne  erfaringer.  Kommissionens  nylige  forsøg 
på at nå  frem  til en handelsaftale  med  Japan  er 
særlig  velkommen. 
6.2. Gradvis  styring  af inflationen 
6.2.1.  I forslaget  hedder  det,  at  inflationstakten 
gradvis  bør  føres  tilbage  til omkring  4—5  % senest 
i 1980  (pkt.  75). Udvalget  foreslår,  at man  på dette  område  foretager 
en udveksling  af erfaringer,  for  at man  på  denne 
måde  kan  inspirere  hinanden. 
6.2.4.  I visse  medlemslande  er kollektive  forhand-
linger  om  lønhierarkiet  nødvendige  (pkt.  94).  De skal 
muliggøre  et tilfredsstillende  lønniveau  for  både  højt-
og lavtlønnede. 
Kollektive  forhandlinger  kan  ikke  omfatte  ikke-løn-
modtageres  lønhierarki;  efter  Udvalgets  opfattelse  er 
det nødvendigt  at undersøge  dette  spørgsmål. 
Det er en selvfølge,  at man  skal  fjerne  forskellene 
mellem  mænds  og kvinders  lønninger. 
6.2.5.  Udvalget  opfordrer  Kommissionen  til at revi-
dere  dette  afsnit  grundigt  for  at gøre  det  mere  for-
ståeligt  og dermed  tydeliggøre  hensigterne.  F.eks.  er 
det nødvendigt,  at » det normale  niveau«  for  over-
skuddene,  »de  omkostninger,  der  er forbundet  med 
en tilbagevenden«  til  afbalanceret  vækst,  og  »den 
rimelige  del  af prisstigningerne«,  der  skal  bæres  af 
lønmodtagerne,  forklares  nærmere.  Det  samme  er til-
fældet  med  den  præcise  mening  af »en  opvurdering  af 
det manuelle  arbejde«. 
På grund  af de store  forskelle  i prisstigningstakten 
i de enkelte  medlemsstater  kan  retningslinjerne  for 
inflationsbekæmpelsen  kun  blive  meget  generelle.  Ud-
valget  beklager,  at Kommissionen  ikke  har  sørget  for 
grundigere  at undersøge  og drage  nytte  af de kon-
klusioner,  man  nåede  frem  til i en ekspertgruppe,  der 
af Kommissionen  havde  fået  i opdrag  at analysere 
inflationens  årsager  og  pege  på  løsninger  på 
problemet. 
6.2.2.  Med  hensyn  til indkomstudviklingen  og for-
muedannelsen  er Udvalget  af den  opfattelse,  at man 
i forslaget  peger  på en række  faktorer,  som  er af stor 
betydning  for  en mindskelse  af spændingerne  på dette 
område.  Nogle  er rent  generelle  som  f.eks.  planen  om 
at bedre  kendskabet  til de faktiske  indkomster  og 
deres  sammenlignelighed  (pkt.  94).  De  forhånden-
værende  statistikker  over  indkomstfordelingen  er 
utilstrækkelige.  En  større  gennemskuelighed  kunne 
gøre  fordelingsproblematikken  mere  saglig. 
6.2.3.  En  forbedring  af formuefordelingen  (pkt.  95) 
er også  et generelt  problem,  som  hidtil  er blevet 
behandlet  med  varierende  intensitet  i de  enkelte 
medlemsstater. 6.2.6.  Med  hensyn  til  konkurrencepolitik  er  der 
ingen  tvivl  om,  at en  effektiv  konkurrence  er en 
vigtig  betingelse  for  prisstabilitet,  især  når  det  er 
muligt  i vid  udstrækning  at overføre  produktivitets-
gevinster  til forbrugerne. 
Udvalget  støtter  derfor  de forslag,  der  fremsættes  i 
denne  forbindelse  i udkastet  (pkt.  96—106),  lige  så 
vel som  den  støtter  skabelsen  af rentable  små  og mel-
lemstore  virksomheder  og udbygningen  af forbruger-
beskyttelsen. 
6.2.7.  På  den  anden  side  mener  Udvalget,  at udtryk-
ket »forbrugerbeskyttelse«  er for  begrænset  til at be-
skrive,  hvad  man  bør  tilstræbe.  Det  pågældende  af-
snit bør  have  titlen  »forbrugeroplysning  og -beskyt-
telse«,  og der  bør  henvises  til behovet  for  »forbru-
geruddannelse«,  som  bør  begynde  så  tidligt  som 
muligt. 
6.2.8.  Med  hensyn  til pkt.  105  påpeger  Udvalget,  at 
divergenser  i den  indirekte  beskatning  og i mange  til-
fælde  også  forskelle  i de tekniske  bestemmelser  er en 
7. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/61 
væsentlig  hindring  for  den  frie  adgang  til alle  mar-
keder  i Fællesskabet.  Det  er i forbrugernes  interesse, 
at konkurrencen  på tværs  af grænserne  øges,  ved  at 
man fjerner  disse  forskelle,  men  ingen  ønsker  en 
forøgelse  af indkøbsturene  over  grænserne. 
6.3. Offentlige  finanser 
6.3.1.  De  seneste  år har  været  kendetegnet  ved  en 
forøgelse  af de offentlige  finansers  andel  af brutto-
nationalindkomsten.  I de tilfælde,  hvor  udgifterne  til 
de sociale  sikringsordninger,  også  hvor  de betegnes 
som forsikringsbidrag,  inddrages  via  skatterne,  er 
beskatningsprocenten  i adskillige  lande  i mellemtiden 
nået  op på et niveau,  der  i mange  tilfælde  allerede 
opfattes  som  værende  for  højt.  Samtidig  er det  en 
kendsgerning,  at staten  også  i de kommende  år vil 
blive  stillet  over  for  store  opgaver,  dels  på grund 
af et voksende  behov  for offentlige  tjenesteydelser  og 
dels med  henblik  på at stimulere  den  økonomiske 
aktivitet. 
6.3.2.  Med  baggrund  i dette  dilemma  foreslår  man 
i udkastet  en gradvis  tilpasning  af de offentlige  finan-
ser til den  nye  situation,  og der  lægges  stor  vægt  på 
en forbedring  af de offentlige  finansers  nyttevirkning 
på såvel  indtægts-  som  udgiftssiden  samt  med  hen-
syn til deres  omfordelingsvirkning  (pkt.  109). 
Udvalget  erklærer  sig  enig  i disse  konklusioner.  En 
yderligere  stigning  i beskatningsprocenten  kunne, 
som man  allerede  har  eksempler  på fra  visse  lande, 
udløse  irrationelle  politiske  reaktioner,  rent  bortset 
fra at skatteunddragelserne  kan  tænkes  at vokse  i 
omfang,  hvilket  vil være  i modstrid  med  princippet 
om en retfærdig  fordeling  af skattebyrden. 
6.3.3.  Udvalget  er imidlertid  af den  opfattelse,  at 
disse  generelle  konklusioner  må  anvendes  forskelligt 
fra land  til land.  Fordelingen  på direkte  og indirekte 
skatter,  beskatningsgrundlagets  omfang  samt  mulig-
hederne  for  en mere  retfærdig  og effektiv  skatteop-
krævning  må således  tages  i særskilt  betragtning  i de 
enkelte  lande. 
6.4. Investerings-,  beskæftigelses-  og  arbejdsmarkeds-
politik 
6.4.1.  En  planlagt  gennemsnitlig  vækstrate  på mindst 
4x/2  % til 5 % på mellemlang  sigt  i bruttonational-
produktet,  må  efter  Udvalgets  opfattelse  have  en 
overproportional  stigning  i investeringerne  som  for-
udsætning.  Dette  betyder,  at betingelserne  for  in-
vesteringerne  klart  må forbedres,  idet  afsætningsprog-noserne,  finansieringsbetingelserne  og omkostnings-
udviklingen  er af afgørende  betydning.  Det  under-
streges  med  rette  i udkastet,  at Fællesskabet  ved  at 
opstille  positive  og realistiske  udsigter  kan  bidrage 
til i væsentlig  grad  at overvinde  pessimismen  og påny 
stimulere  investeringsvirksomheden.  Da  det  er nød-
vendigt,  at investeringerne  i de kommende  år skal 
stige  kraftigere  end  bruttonationalproduktet  for  at 
sikre  en varig  tilbagevenden  til fuld  beskæftigelse, 
mener  Udvalget,  at fremtidige  investeringer  skal  fore-
tages  i industrier  med  høj  beskæftigelseseffekt. 
6.4.2.  Udvalget  glæder  sig over,  at der  i denne  sam-
menhæng  i udkastet  gøres  opmærksom  på nødven-
digheden  af at forbedre  oplysningerne  om  de struk-
turelle  forandringer,  der  viser  sig  som  følge  af, at 
en række  interne  og eksterne  økonomiske  faktorer 
har ændret  sig (pkt.  119).  Heri  må  der  nødvendigvis 
også  indgå  undersøgelser  af de virkninger,  som  struk-
turforandringerne  har  på beskæftigelsessituationen  og 
beskæftigelsesstrukturen.  Fællesskabets  afhængighed 
af eksport,  nødvendigheden  af at give  udviklings-
landene  afsætningsmuligheder  på det fælles  marked  og 
den skærpede  internationale  konkurrence  bevirker, 
at den  fremtidige  udvikling  inden  for  Fællesskabets 
industri  ikke  blot  er afhængig  af sin konkurrenceevne 
prismæssigt  set,  men  tillige  af sin  evne  til at ska'be 
fornyelse.  Udvalget  lægger  derfor  vægt  på de anvis-
ninger,  der  er givet  vedrørende  disse  spørgsmål  i 
udkastet  (pkt.  120). 
6.4.3.  Selv  om  man  antager,  at arbejdsløshedspro-
blemet  ikke  kan  løses  på kort  sigt,  vil udsigterne  til, 
at ledighedstallet  ikke  kommer  ned  under  3 % i 1980, 
ikke kunne  holde. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  tilslutter  sig der-
for målsætningerne  fra  Trepartskonferencen  i juni 
1976  vedrørende  genskabelsen  af den  fulde  beskæf-
tigelse  overalt  i Fællesskabet  senest  i 1980.  På bag-
grund  heraf  må  der  udfoldes  intensive  bestræbelser 
med henblik  på en hurtig  forbedring  af beskæftigelses-
situationen.  Selv  om  det  — da sådanne  foranstalt-
ninger  er irreversible  — er korrekt,  at en nedskæring 
i udbuddet  af arbejdskraft  må  drøftes  særlig  ind-
gående  (pkt.  125),  er nedsættelsen  af arbejdstiden 
ikke  alene  hensigtsmæssig  ud fra en social  synsvinkel; 
den kan  også  i betydelig  grad  bidrage  til at mindske 
arbejdsløsheden. 
Desuden  vil Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  gerne 
understrege,  at man  i visse  lande  ikke  bør  udelukke 
muligheden  af at sænke  pensionsalderen,  så der  sker 
en harmonisering  på fællesskabsplan.  Som  det  også 
Nr. C 56/62 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3. 77 
siges  i udkaster,  bør  de pågældende  arbejdstagere 
imidlertid  frit  kunne  træffe  deres  afgørelse. 
6.4.4.  Udvalget  finder  en systematisk  forlængelse  af 
skolegangen,  udelukkende  for  at mindske  udbuddet 
af arbejdskraft,  lidet  formålstjenlig.  Dette  vil  kun 
udskyde  de problemer,  der  er forbundet  med  de store 
årganges  indtræden  på arbejdsmarkedet.  Det  er også 
tvivlsomt,  om  en sådan  foranstaltning  er i de unges 
interesse.  Udvalget  beklager  imidlertid,  at der  kun 
i en ganske  kort  sætning  og meget  generelt  tales  om 
problemet  vedrørende  tilvejebringelse  af tilstrække-
ligt mange  uddannelsespladser.  Dette  måtte  være  en 
central  opgave  for beskæftigelsespolitikken  i de kom-
mende  år, og der  burde  udarbejdes  et konkret  pro-
gram  på fællesskabsplan. 
6.4.5.  I denne  forbindelse  må  man  ikke  glemme  at 
»måneskinsarbejde«  har  en negativ  indvirkning  på 
gennemførelsen  af en aktiv  beskæftigelsespolitik  og 
gør det  vanskeligt  at skabe  balance  i de offentlige 
finanser,  herunder  finanserne  i den  sociale  sikrings 
institutioner. 
6.5. Styrkelse  af Fællesskabet 
6.5.1.  Udvalget  Ihar  flere  gange  tilkendegivet,  at Fæl-
lesskabets  situation  er 'utilfredsstillende  (1).  Udkastet 
er således  også  påvirket  af de eksisterende  institutio-
nelle  vanskeligheder.  Som  forholdene  er, drejer  det 
sig i det mindste  .i den  indledende  fase  om atter  at få 
bragt  økonomien  i orden  og igangsætte  en udvikling, 
der skaber  større  konvergens  i den  økonomiske  ud-
vikling  i Fællesskabet.  Dette  er formålet  med  ret-
ningslinjerne  i udkastet,  idet  Udvalget  ved  retnings-
linjer  forstår  en generel  og til dels  med  talmateriale 
forsynet  orientering,  siom  til enhver  tid bør  afpasses 
efter  situationen  og de særlige  forhold  d de enkelte 
medlemsstater.  En  sådan  orientering  kan  efter  sin 
natur  ikke  have  forpligtende  karakter;  (men  medlems-
staterne  bør  dog  alligevel  betragte  det  sam  en 'for-
pligtelse  at indrette  deres  politik  i overensstemmelse 
hermed.  Udvalget  findet  det derfor  nødvendigt,  at der 
årligt  foretages  en undersøgelse  af, om  og i hvilket 
omfang  disse  retningslinjer  er blevet  fulgt,  og at Mi-
nisterrådet  i påkommende  tilfælde  drager  sine  kon-
klusioner. 
6.5.2.  Udvalget  har  fundet  det passende  at fremsætte 
nogle  generelle  bemærkninger  til programmets  ret-
ningslinjer  for  konkurrencepolitik  og beskæftigelses-
O EFT  nr.  C 125  af 16.  10.  1974,  og EFT  nr.  C 270  af 
26. 11.  1975. fremmende  foranstaltninger.  Det  henviser  imidlertid 
til sine  udtalelser  om  disse  spørgsmål,  såvel  sam  til 
udtalelserne  om  regionalpolitik,  ekstern  økonomiske 
politik,  industripolitik  og om  den  økonomiske  om-
strukturering  af Fællesskabet.  I disse  forskellige  ud-
talelser  vil man  finde  udgangspunkter  for  en konkret 
udformning  af retningslinjerne;  denne  konkrete  ud-
formning  bebudes  i programmet,  og Udvalget  mener, 
at den  bør  foretages  snarest  muligt. 
7. Afsluttende  bemærkninger 
7.1. Udvalget  mener,  at udkastet  er karakteriseret 
ved ikke  blot  at indeholde  økonomi-  og finanspoli-
tiske  retningslinjer,  men  tillige  at behandle  politiske 
og sociale  implikationer  og forhold,  som  er et led  i 
gennemførelsen  af en mellemfristet  økonomisk  poli-
tik. Tilvejebringelsen  af en social  consensus  om  de 
mellemfristede  målsætninger  og den  politik,  der  er 
nødvendig  for at opfylde  disse,  er af afgørende  betyd-
ning  for  programmets  heldige  gennemførelse,  idet 
Udvalget  naturligvis  mener,  at der  ikke  blot  må være 
tale om  en consensus  mellem  regeringerne  og par-
terne  i den  kollektive  overenskomst,  tnen  også  i for-
holdet  til samtlige  berørte  samfundsgrupper.  En lø-
bende  dialog  og permanent  ihøring  af parterne  i den 
kollektive  overenskomst  er imidlertid  af ganske  sær-
lig betydning,  da det  er disse,  som  gennem  frie  for-
handlinger  bestemmer  lønniveauet,  dvs.  en  vigtig 
økonomisk  (forudsætning.  Derfor  'lægger  Udvalget 
vægt  på forklaringerne  i udkastet  med  hensyn  hertil. 
Det henviser  endvidere  til den  særlige  rolle,  som  det 
mener,  at Udvalget  kan  og bør  bave,  når  det  drejer 
siig om at 'få tilvejebragt  en consensus. 
7.2. Selv  om  man  kan  tilslutte  sig målsætningerne  i 
det fjerde  program  for  den  økonomiske  politik  på 
mellemlang  sigt,  og selv  om  der,  som  det  fremgår 
af denne  udtalelse,  også  i stort  omfang  kan  skabes 
enighed  om  en række  vigtige  enkeltspørgsmål,  er der 
stor uenighed  i Udvalget,  når  det  gælder  bedømmel-
sen af grundholdningen  i udkastet.  På den  ene  side 
hersker  der  den  opfattelse,  at selv  om  den  fulde  be-
skæftigelse  på ipapiret  gøres  til en prioriteret  mål-
sætning  i udkastet,  så behandles  den  ikke  i tilstrække-
lig grad  som  en selvstændig  målsætning  med  den  der-
til hørende  aktive  beskæftigelsespolitik.  Det  kan  ikke 
accepteres,  at den  eneste  løsning,  der  gives  på den 
nuværende  økonomisike  krise,  er en mindskelse  af 
udviklingen  .i arbejdsindkomsterne.  På  den  anden 
side påpeges  det,  at fuld  beskæftigelse,  økonomisk 
vækst  og stabilitet  må ses  i indbyrdes  sammenhæng, 
således  at den  fulde  beskæftigelse  skal  betragtes  som 
resultatet  af en stabilitetsbevidst  vækstpolitik  og en 
7. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/63 
supplerende  beskæftigelsespolitik.  I den  nuværende 
fase må man  derfor  først  og fremmest  forbedre  for-
udsætningerne  for en øget  investeringsaktivitet. 
7.3. Udvalget  understreger  specielt  programmets 
evolutionære  karakter,  således  som  det  fremhæves 
flere  steder  i udkastet.  Det  opfordrer  Kommissionen 
til hurtigst  muligt  at stille  forslag  om de økonomisk-
politiske  foranstaltninger,  der  — som  den  selv  siger 
— er nødvendige  for  at udfylde  de retningsgivende 
rammer,  som  programmet  udgør. 
7.4. Udvalget  bekræifter,  at det  er parat  til at med-
virke  til videreudviklingen  af programmet  for  den 
økonomiske  politik  på mellemlang  sigt.  Det  påregner, — at blive  hørt  om  de enkeltforanstaltninger,  der 
skal træffes  beslutning  om  på forslag  af Kom-
missionen, 
— at kunne  gennemgå  de af Kommissionen  revide-
rede og fremskrevne  kvantitative  størrelser  i pro-
grammet  for  økonomisk  politik  på mellemlang 
sigt samt  den  af medlemsstaterne  fulgte  politik, 
— 'begge  dele  i forbindelse  med  Udvalgets  udta-
lelse  om  budgetforslagene  (behandling  af Fælles-
skabets  økonomiske  situation  i andet  kvartal). 
Bruxelles,  den  25. november  1976. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
BILAG 
til udtalelse  fra  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten: 
Punkt  6.1.4.  og 6.1.5. 
Punkt  6.1.4.  og pkt.  6.1.5.  slås  sammen  til et enkelt  punkt.  Første  punktum  bibeholdes: 
»Med  hensyn  til lønudviklingen  er muligheden  for  at tilpasse  de kollektive  overenskomster 
efter  en ændret  situation  af en vis betydning«. 
Resten  af det  tidligere  pkt.  6.1.4.  udgår,  og det tidligere  pkt.  6.1.5.  følger  umiddelbart  efter. 
Begrundelse 
Tanken  med  at fordele  de økonomiske  byrder  forekommer  uheldig,  eftersom  der  lægges  op til 
en politik,  der  skal  øge  indkomsterne  for nogle,  men  bremse  indkomstudviklingen  for  andre. 
Resultatet  af  afstemningen: 
28 stemmer  for,  33 stemmer  imod  og 5 undlod  at stemme. 
Punkt  6.1.5. 
Første  og andet  punktum  udgår.  Tredje  punktum  indledes  således: 
»Udvalget  tilslutter  sig den  grundlæggende  idé i dokumentet  . . . .«. 
Begrundelse 
Kommissionen  mener  helt  korrekt  (pkt.  94):  »Kampen  mod  inflationen  kræver  supplerende  for-
anstaltninger,  hvoraf  et af hovedpunkterne  må være  en højere  grad  af styring  af indkomsterne«. 
Nr. C 56/64 Dc Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7.3.77 
Allerede  på pkt.  7, skriver  Kommissionen  om  »De  store  samfundsgruppers«  krav  på deres  andel 
i BNP:  »regeringerne  og Fællesskabet  skal  sammen  med  arbejdsmarkedets  parter  med  henblik 
herpå  drøfte  og fastlægge  samfundsøkonomiens  vilkår«. 
Med  henblik  på at opfylde  de ønskede  økonomiske  og sociale  målsætninger  råder  staten  over 
følgende  midler: 
— budgetpolitikken, 
— penge-  og kreditpolitikken. 
Såfremt  det  er nødvendigt  for  gennemførelsen  af de nævnte  målsætninger,  kan  den  desuden  fast-
lægge  regler  om: 
— priser, 
— overskud, 
— investeringer, 
— virksomhedssammenlægninger, 
— subsidier, 
— konkurrenceordninger  osv. 
I forslaget  til udtalelse  argumenterer  man  (jf.  pkt.  6.2.4.)  desuden  for  en eventuel  indgriben  over 
for ikke-lønmodtagernes  indkomster  med  henblik  på at opnå  en bedre  »lønstruktur«. 
Med  dette  omfattende  spektrum  af offentlige  interventionsmuligheder  (endnu  engang:  såfremt 
det er nødvendigt  for  realiseringen  af de økonomiske  og sociale  målsætninger)  er det  svært  at 
forstå,  hvorfor  kun  de overenskomstfastsatte  lønninger  helt  skal  holdes  uden  for  offentlig  ind-
blanding. 
Resultatet  af  afstemningen: 
14 stemmer  for,  39 stemmer  imod  og 16 undlod  ar stemme. 
Punkt  6.4.4. 
De tre første  punktummer  erstattes  af følgende: 
»En systematisk  forlængelse  af skolegangen  må  ikke  ganske  enkelt  have  til formål,  at 
udskyde  problemet  med  de unge,  der  forlader  skolen  og søger  ud på arbejdsmarkedet,  men 
derimod  bidrage  til at forbedre  arbejdskraftens  kvalitet  inden  for  Fællesskabet.  Sideløbende 
må der  træffes  foranstaltninger  for  at sikre,  at det  eksisterende  eller  fremtidige  produktions-
apparat  opfylder  de kvalifikationer,  EF-arbejdstagerne  har  erhvervet. 
En forlængelse  af skolegangen  skal  ikke  blot  forme  sig som  en videreudbygning  af den  tradi-
tionelle  undervisning,  — der  må  ske  forbedringer  af den  almene  og  faglige  viden  livet 
igennem«. 
Begrundelse 
Forlængelse  af skolegangen  er en foranstaltning,  som  EØF  ikke  uden  videre  kan  forkaste. 
Vægten  må  ikke  lægges  udelukkende  på en forbedring  af uddannelsen,  det  er lige  så vigtige, 
at produktionsapparatet  undergår  de ændringer,  der  følger  af faglig  omskoling  og bedre  faglige 
færdigheder. 
Endelig  er det  ønskeligt,  at den  tid,  der  anvendes  på uddannelse,  udvides  for  alle  aldersgrup-
pers  vedkommende. 
Resultatet  af  afstemningen 
31 stemmer  for,  31 stemmer  imod  og 0 undlod  at stemme. 
7. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/65 
Følgende  dele  af afdelingens  udtalelse  blev  ændret: 
Stk. 3.3.,  3. punktum 
»Der  bør  foretages  en regelmæssig  revision  af de kvantitative  retningslinjer  i forbindelse  med 
forelæggelsen  af årsberetningen  om  den  økonomiske  situation«. 
Stk. 4.4.,  5. punktum 
»Dog  må man  sætte  alt ind  på at gøre  en fælles  indsats  i det mindste  i afgørende  spørgsmål«. 
Stk. 6.1.2. 
»Afdelingen  tilslutter  sig dog  udtrykkeligt  en stabilisering  af konjunkturforløbet,  hvilket  klart 
sættes  som  mål  i dokumentet  (pkt.  90).  Politikken  må  tage  sigte  på at forhindre  både  over-
ophedning  og drastiske  indgreb  i konjunkturforløbet,  samt  tilstræbe  en stabil  vækst.  En sådan 
politik  ville  tage  noget  af brodden  af kampen  om  indkomstfordeling  og sætte  de enkelte 
samfundsgrupper  i stand  til i højere  grad  at planlægge  på mellemlang,  snarere  end  på kort 
sigt,  og samtidig  hermed  er tilbageholdenhed  med  kortfristede  maksimeringsønsker  en for-
udsætning  for denne  politik«. 
Stk. 6.2.1.  (andet  afsnit) 
»På grund  af de store  forskelle  i prisstigningstakten  i de enkelte  medlemsstater  kan  retnings-
linjerne  for  inflationsbekæmpelsen  kun  blive  meget  generelle.  Afdelingen  tilslutter  sig  disse 
retningslinjer,  men  påpeger  dog,  at det  er påkrævet,  at de præciseres  og konkretiseres  under 
hensyntagen  til situationen  i de enkelte  medlemsstater«. 
Stk. 6.2.4. 
»Tilpasningen  af lønstrukturen  (pkt.  94),  som  skal  ses i sammenhæng  med  ikke-lønmodtageres 
indkomster,  skal  efter  afdelingens  opfattelse  præciseres  nøjere  på grundlag  af yderligere  under-
søgelser.  Det  er en selvfølge,  at der  skal  ske  en mindskelse  af forskellene  mellem  mænds  og 
kvinders  lønninger,  hvor  disse  ikke  skyldes  forskellige  kvalifikationer  og krav«. 
Stk. 6.4.3. 
»Selv  om  man  antager,  at arbejdsløshedsproblemet  ikke  kan  løses  på kort  sigt,  og at den 
påregnede  udvikling  først  i 1980  vil medføre  et arbejdsløshedstal  på under  3 %>, er det  dog 
efter  afdelingens  opfattelse  nødvendigt  med  en  intensiv  indsats  for  hurtigst  muligt  at få 
beskæftigelsessituationen  forbedret.  Da sådanne  foranstaltninger  er irreversible,  er det korrekt, 
at en nedskæring  i udbuddet  af arbejdskraft  må drøftes  særlig  indgående  (pkt.  125).  Under 
alle omstændigheder  vil afdelingen  gerne,  i højere  grad  end  det  er gjort  i udkastet,  under-
strege,  at man  i visse  lande  ikke  bør  udelukke  muligheden  af at sænke  pensionsalderen  . . . 
(resten  uændret)  ... frit  kunnt  træffe  deres  afgørelse«. 
Stk. 7.3.,  sidste  punktum 
»Afdelingen  påregner  også  at få forelagt  disse  enkeltforanstaltninger  til udtalelse«.