DA Den Europæiske Unions Tidende C 177/24

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 50, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer

2013/C 177/10

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 51 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1151/2012 (1).

ANSØGNING OM ÆNDRING

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer (2)

ANSØGNING OM ÆNDRING I HENHOLD TIL ARTIKEL 9

»MONTES DE GRANADA«

EF-Nr.: ES-PDO-0105-0169-28.07.2008

BGB ( ) BOB ( X )

1. Afsnit i varespecifikationen, som berøres af ændringen

—  Produktets betegnelse —  Varebeskrivelse — ☒ Geografisk område — ☒ Bevis for oprindelse — ☒ Produktionsmetode — ☒ Tilknytning —  Mærkning — ☒ Krav i nationale bestemmelser — ☒ Andre (kontrolinstans)

2. Type ændring(er)

— ☒ Ændring af enhedsdokument eller resuméark. —  Ændring af varespecifikationen for en registreret BOB eller BGB, for hvilken hverken enhedsdokumentet eller resuméet er offentliggjort. —  Ændring af en varespecifikation, hvor der ikke kræves ændring af det offentliggjorte enhedsdokument (artikel 9, stk. 3, i forordning (EF) nr. 510/2006). —  Midlertidig ændring af varespecifikationen, fordi de offentlige myndigheder har indført obligatoriske sundheds- eller plantesundhedsforanstaltninger (artikel 9, stk. 4, i forordning (EF) nr. 510/2006).

3. Ændring(er)

3.1. Geografisk område

Det geografiske produktions- og fremstillingsområde for BOB »Montes de Granada« udvides til at omfatte yderligere 22 kommuner.

På den ene side udvides området mod kommunerne Peligros og Viznar i området Sierra Arana, og på den anden mod følgende kommuner, som ligger på Granadas højslette:

Beas de Guadix, Benalúa de Guadix, Cortes y Graena, kommunen Gor (undtagen den del af området, der er omfattet af naturparken Sierra de Baza), Gorafe, Guadix, Marchal, Purullena, kommunerne Baza og Caniles (undtagen den del af begge områder, der er omfattet af naturparken Sierra de Baza), Benamaurel, Cortes de Baza, Cúllar, Cuevas del Campo, Freila, Zújar, Castilléjar, Castril, Galera og Huéscar.

Grunden til, at disse kommuner er blevet inkluderet i produktionsområdet for oprindelsesbetegnelsen »Montes de Granada«, er, at de sammen med det nuværende område udgør en ensartet helhed, både for så vidt angår naturforholdene (højdeforhold, geologi, jordbundsforhold, klimatologi osv.) og de menneskelige faktorer (den dyrkede olivensort, dyrknings- og produktionsmetoder til fremstilling af jomfruolivenolie). Desuden har den olie, der fremstilles i de kommuner, som foreslås inkluderet i området, de samme fysiske, kemiske og organoleptiske egenskaber, som den, der er beskyttet af BOB Montes de Granada.

3.2. Emballering

Kravet om, at aftapning foregår i produktionsområdet, er blevet fjernet, eftersom der er etableret metoder til at garantere det beskyttede produkts sporbarhed.

3.3. Tilknytning

Teksten ændres, så den passer til strukturen i punkt 5 i enhedsdokumentet: »Tilknytning til det geografiske område«.

3.4. Kontrolinstans

Den kompetente myndighed, som er ansvarlig for kontrollerne, specificeres, og der inkluderes link til dennes websted, hvor der findes detaljerede oplysninger om de organer, som er ansvarlige for, at varespecifikationen er overholdt, inden produktet sælges.

3.5. Krav i nationale bestemmelser

De nationale krav ajourføres med angivelse af den gældende lovgivning.

ENHEDSDOKUMENT

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer (3)

»MONTES DE GRANADA«

EF-Nr.: ES-PDO-0105-0169-28.07.2008

BGB ( ) BOB ( X )

1. Betegnelse

»Montes de Granada«

2. Medlemsstat eller tredjeland

Spanien

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren

3.1. Produktets art

Kategori 1,5. Fedtstoffer (smør, margarine, olier, m.m.)

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1

Ekstra jomfruolivenolie fremstillet af sunde, modne oliven (Olea europea) af primære sorter (Picual, Lucio og Loaime) og sekundære sorter (Escarabajuelo, Negrillo de Iznalloz, Hojiblanca og Gordal de Granada), der dyrkes i det pågældende afgrænsede område.

Olierne fremstilles ved samlet knusning af de primære og sekundære olivensorter, hvorfor der er tale om olier, der indeholder flere sorter og beriges af de forskellige sorters egenskaber. En af de mest fremtrædende organoleptiske egenskaber er den kraftige karakter, som den fremherskende sort Picual tilfører (grøn farve, mellembitter til stærkt bitter smag og frugtagtig aroma), og som mildnes af sorterne Lucio, Loaime og sekundære sorter, der tilfører olien en frisk aroma, der minder om forskellige frugter, en mindre bitter smag og en mere gylden farve.

Generelt har den ekstra jomfruolivenolie, der fremstilles i området, en frugtagtig aroma og smag (med mellemhøj til høj intensitet), der minder om friske eller modne, nyligt knuste olivenfrugter, og en let bitter, fyldig smag, hvis intensitet varierer alt efter, hvor modne de anvendte olivenfrugter har været. Olien har lav surhedsgrad, og farverne ligger i de grønne nuancer fra stærkt grøn over til grønlig gul.

For så vidt angår fedtstofsammensætningen, er den kendetegnet af et højt oliesyreindhold, som normalt ligger over 80 %, og undertiden når op på 83 %. Olien har desuden et højt indhold af enkelt-/flerumættede fedtsyrer (12 til 20) og derfor høj ernæringsværdi og stabilitet, hvis den udsættes for oxidering. Den har høj kemisk stabilitet hovedsagelig takket være de polyfenoler, der giver den bitre smag, og som gør olien mere modstandsdygtig over for oxidering end andre jomfruolivenolier.

3.3. Råvarer (kun for forarbejdede produkter)

Ikke relevant

3.4. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse)

Ikke relevant

3.5. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område

Dyrkning af olivenfrugterne og fremstilling af produktet skal finde sted inden for det geografiske område, der er beskrevet i punkt 4.

3.6. Særlige regler vedrørende udskæring, rivning eller emballering osv.

Aftapningen skal foregå under passende forhold og i emballage, der er beregnet til fødevarer for at sikre produktet en lang holdbarhed. Det aftappede produkt skal opbevares mørkt og varmt for at sikre, at det når forbrugeren i bedst mulig stand.

3.7. Specifikke mærkningsregler

Produktet skal være påsat et overensstemmelsesmærke, kaldet en bagsideetiket, som kan identificeres ved hjælp af en alfanumerisk kode, og den skal være placeret således, at den ikke kan genbruges, og så den sikrer sporbarhed.

4. Præcis afgrænsning af det geografiske område

Det beskyttede geografiske område omfatter følgende kommuner: Alamedilla, Alfacar, Alicún de Ortega, Beas de Guadix, Benalúa de Guadix, Benalúa de las Villas, Benamaurel, Calicasas, Campotéjar, Castillejar, Castril, Cogollos Vega, Colomera, Cortes de Baza, Cortes y Graena, Cúllar, Cuevas del Campo, Darro, Dehesas de Guadix, Deifontes, Diezma, Fonelas, Freila, Galera, Gobernador, Gorafe, Guadahortuna, Guadix, Güevéjar, Huélago, Huéscar, Iznalloz, den nordlige del af kommunen La Peza (til floden Fardes), Marchal, Montejícar, Montillana, Morelábor, Nívar, Pedro Martínez, Píñar, Peligros, Purullena, Torrecardela, Villanueva de las Torres, Víznar, Zújar, kommunen Moclín (det østlige område af kommunen indtil den naturlige grænse, der markeres af floden Velillos), kommunen Albolote y Atarfe, (det nordlige område, der naturligt afgrænses af floderne Cubillas og Colomera indtil, hvor de løber sammen) og kommunerne Baza, Caniles og Gor (undtagen de dele af disse kommuner, der er omfattet af naturparken »Sierra de Baza«).

5. Tilknytning til det geografiske område

5.1. Det geografiske områdes egenart

De landbrugsmæssige forhold i det afgrænsede område, der benævnes »Montes de Granada« (Granadas bjerge), udgør et ensartet og enestående miljø til dyrkning af olivenlunde på den iberiske halvø.

Området er kendetegnet ved, at det har det højeste beliggende olivendyrkningsområde på den iberiske halvø med en gennemsnitlig højde over havets overflade, der overstiger de 900 m, og det er omgivet af de subbetiske bjergsystemer. Dette er årsagen til, at der findes et stort område med olivenlunde på »bjerge eller middelhøjt bjergterræn« i provinsen Granada, som er et område, der traditionelt er kendt som »Montes de Granada«. Den første reference, hvori det geografiske område »Montes de Granada« nævnes, og som henviser til »bjergrige områder« og »olivendyrkning« i området Montes de Granada, stammer fra det 16. århundrede. Helt konkret indeholder et dokument i de såkaldte »Repartimientos de consigna« (uddelegering af ordrer) efter de katolske kongers generobring af Granada en henvisning, hvori der står » … a cada vecindad correspondió también una parte de las matas de olivas que …« (… til hvert nabolag hørte også en del af olivenlundene, som … (Peinado Santaella, 1989; La repoblación de la tierra de Granada: Los Montes, Universidad de Granada).

Landskabet i området består af skiftevis lavninger, som er mellem 750 og 900 m over havets overflade, og bjergkamme, der løber fra øst mod vest, og hvis maksimalhøjde varierer mellem 1 400 og 2 000 m over havets overflade. Landskabet er generelt mere stejlt i de kalkholdige bjergmassiver, og forskellige andre morfologier giver også et brat terræn med kalk-, mergelkalk- og mergelholdige bakkekamme og bjergbakker. I takt med at man bevæger sig mod øst fra Peligros, som er den kommune i det afgrænsede, der ligger længst mod sydvest tæt ved Vega de Granada (den intrabetiske lavning), bliver landskabet mindre bjergrigt med tendens til at danne en højslette omkring 1 200 m, hvor man finder den subbetiske bjergkæde med den intrabetiske lavning i kommunen Huéscar, som er den nordøstligste kommune i det afgrænsede område, der betegnes »Montes de Granada«.

Det afgrænsede område Montes de Granada har nogle særlige klimatiske forhold, som er afgørende for de egenskaber, der karakteriserer områdets jomfruolivenolier.

Området er kendetegnet ved et kontinentalt middelhavsklima med store temperaturudsving både fra dag til dag og fra årstid til årstid. Men det er især karakteristisk, at der er lange, kolde vintre, som varer fra november til marts med en gennemsnitstemperatur på mellem 5 og 6 °C og en gennemsnitlig minimumstemperatur på under 2 °C med hyppige snefald, hvilket skyldes den høje beliggenhed (750 til 2 000 m). På den anden side er somrene på grund af provinsen Granadas sydlige beliggenhed lange og varme, og de strækker sig fra slutningen af maj til oktober med en maksimal gennemsnitstemperatur, der overstiger 30 °C. Den gennemsnitlige nedbør er på mellem 400 og 600 mm om året, og sågar endnu mindre i tørkeår.

Denne type vintre minder om dem, man finder på den nordlige højslette på den iberiske halvø, selvom området ligger i syd. Disse atypiske temperaturforhold for de sydlige breddegrader skyldes den geografiske beliggenhed, som det afgrænsede område Montes de Granada har midt i en firkant, hvis sider falder sammen med de bjergsystemer, hvis temperaturer er de laveste på hele den sydlige del af den iberiske halvø. Det afgrænsede område Montes de Granada afgrænses af følgende områder: Sierra Nevada mod sydvest (årlig gennemsnitstemperatur 8-10 °C), Sierra Mágina-Sierra de Lucena-Montejícar mod nordvest (årlig gennemsnitstemperatur 10-12 °C), Sierra de Baza mod sydøst (årlig gennemsnitstemperatur 10-12 °C) og Sierra de Castril og Sierra de la Sagra mod nordøst (årlig gennemsnitstemperatur 8-10 °C).

Denne ekstreme klimatype har påvirket praksis for olivendyrkningen i området Montes de Granada op gennem historien lige fra valget af olivensorter, som er tilpasset de ekstreme vintre, over de forskellige praksisser som »tidlig høst« for at undgå frosten i januar og februar måned til podningsmetoderne, som har tendens til at bevare så mange blade som muligt på så lidt træ som muligt for at beskytte oliventræet mod de stærke frostgrader om vinteren. På den anden side har de samme klimatiske betingelser været med til at sikre, at skadedyr og lokale sygdomme i Andalusiens olivenområder som olivenfluer og svampesygdomme ikke har kunnet spredes, hvilket har forbedret frugternes kvalitet (frugtens lave syrlighed) og oliernes kvalitet.

De sorter, der stammer fra de afgrænsede område Montes de Granada som Lucio, Loaime, Escarabajuelo og Negrillo de Iznalloz, er historisk blevet valgt på grund af deres evne til at tilpasse sig de ekstreme landbrugsmæssige forhold, og de adskiller sig særligt ved deres evne til at modstå frost og frugtens tidlige modning, hvilket er ønskeligt for at kunne høste frugten, før vinterfrosten sætter ind. Der er således i kommunen Cogollo Vega henvisninger til »Olivas de Marca« (kvalitetsoliven) fra 1634, og disse henvisninger refererer til frugtrige træer, der sikrede en høst af høj kvalitet (Libro de Apeos de Cogollos Vega, Real Chancillería de Granada). Der findes stadig træer i denne del af Montes de Granada, som er over 500 år gamle, og de er af sorten Loaime, et navn med arabisk oprindelse, som blev dyrket før de katolske kongers generobring af Granada.

Tilpasningen til de landbrugsmæssige forhold af sorten Picual (den primære sort), som blev indført i området midt i det 14. århundrede, og hvis høst ikke meget alternerer fra år til år, og som er kraftigere end de førnævnte oprindelige arter, har gjort det muligt at udvikle størstedelen af de nuværende olivenlunde side om side med de ældste oprindelige sorter.

I midten af det 19. århundrede blev det i et vigtigt historisk dokument (Diccionario Geográfico Estadístico e Histórico, Pascual Madoz, 1845. Genudgivet af Bosque Maurel, 1987) beskrevet, hvor fortrinlige og velsmagende olivenfrugterne og olivenolien på denne egn var, idet der ordret står: »Montes de Granada … y aunque las aguas potables son escasas, las de los ríos Cubillas, Benalúa y Moclín se utilizan para el riego de algunas tierras de sus márgenes y produce toda clase de cereales, aceite clarísimo y exquisito, vino y todo género de semillas … « (Montes de Granada … og selvom der ikke er meget drikkevand, anvendes vandet fra floderne Cubillas, Benalúa og Moclín til at vande nogle af jordområderne langs floderne, hvor der dyrkes mange forskellige kornsorter og fremstilles en aldeles klar og velsmagende olie, vin og alle former for frø …).

5.2. Produktets egenart

De særlige karakteristika, der kendetegner olien fra »Montes de Granada«, er:

— En karakteristisk fedtstofsammensætning, hvor det høje indhold af oliesyre er fremtrædende, og det ligger over 80 %, men kan være så højt som 83 %. Olien har desuden et højt indhold af enkelt-/flerumættede fedtsyrer (12 til 20), hvilket giver den en høj ernæringsværdi.

— Lav syrlighed.

— Farven varierer fra intens grøn til grønlig gul alt efter modningsgrad og sammensætningen af sorter i olien.

— Frugtagtig aroma og smag af frisk og moden frugt med en mellemhøj til høj intensitet (median for egenskaben frugtagtig ≥ 3).

— Svagt bitter, pikant smag med en intensitet, der varierer alt efter olivenfrugternes modningsgrad, og som er forbundet med oliernes indhold af polyfenoler.

5.3. Årsagssammenhængen mellem det geografiske område og produktets kvalitet eller egenskaber (for BOB) eller produktets særlige egenskaber, omdømme eller andre kendetegn (for BGB)

Det forhold, at Montes de Granadas fremstillingsområde ligger så højt, sammenholdt med de ekstreme temperaturforhold om efteråret og vinteren, som er olivenfrugtens modningsperiode, er bestemmende for disse oliers enestående kvalitet.

Blandt videnskabsfolk er det alment kendt, at miljøets temperatur og højden på olivenfremstillingsområderne har indflydelse på olivenfrugternes modningsproces om efteråret og vinteren. Oliernes fedtsyreprofil og indholdet af klorofyl, som giver olierne deres grønne farve, bliver i høj grad påvirket af disse forhold. Jo højere beliggenhed og jo lavere temperatur navnlig i de måneder, hvor frugterne modnes (efterår og vinter), jo højere er indholdet af umættede fedtsyrer, særligt oliesyrerne, og jo højere er oliernes indhold af klorofyl. Dette er følgen af en langsom modning af olivenfrugterne, hvilket skyldes de lave temperaturer, og dette er et særligt træk, som kendetegner fremstillingsområdet Montes de Granada. Sorten af olivenfrugt har også indflydelse på indholdet af fedtsyrer og klorofyl, og sorten Picual, som er den, der primært anvendes i fremstillingsområdet, har det højeste indhold af oliesyrer blandt de sorter, der dyrkes i Spanien. Indholdet af oliesyre i olierne fra Montes de Granada, som er mellem 80 og 83 %, er blandt de højeste, der findes i jomfruolivenolie. Af samme grund er indholdet af enkelt- og flerumættede fedtsyrer meget højt i disse olier — det varierer mellem 12 og 20 — hvilket dels skyldes indflydelse fra andre af områdets sorter f.eks. Lucio og Loaime, som har et lavere indhold end sorten Picual. På den anden side er det sorten Picual, der giver olierne fra Montes de Granada deres grønne farve af forskellig intensitet fra stærk grøn til en grønlig gul. Den er også en af de olivensorter i Spanien, der har det højeste indhold af klorofyl, og dette sammen med dens langsomme modning, som skyldes indflydelse fra fremstillingsområdet, understreger farven endnu mere.

Den høje gennemsnitlige beliggenhed, som olivenlundene i Montes de Granada har, og som er over 900 m og kendetegner et stort område med bjerge eller mellemhøjt bjergterræn, giver olier med et lavt syreindhold på grund af, at temperaturerne under høsten er lave (vinter), eftersom de fedtspaltende enzymers aktivitet reduceres i takt med, at temperaturen falder. Den lave forekomst af visse skadedyr som f.eks. olivenfluer er med til at forhindre fedtnedbrydende processer i frugterne om efteråret.

Slutteligt skal det nævnes, at man i lang tid har kendt til de landbrugsmæssige forholds indflydelse på jomfruolivenoliers organoleptiske egenskaber, hvilket betyder, at når olivenfrugterne dyrkes i et »bjergområde«, er de mere velduftende og har en bedre smag, end olier, der dyrkes på lavereliggende områder eller i landbrugsjord. Forklaringen skal findes i den del af de udvundne jomfruolier, der ikke kan forsæbes, og som er ansvarlige for duften, og denne del stiger, jo højere frugterne dyrkes. Således giver den langsommere modning af frugterne under de landbrugsmæssige forhold, som man finder på »bjerge og lavtliggende bjergområder«, olivenfrugter med mere duft, hvilket sammenholdt med de miljømæssige stressfaktorer, som er typiske for Montes de Granada om efteråret og vinteren (lave temperaturer og mangel på vand), og der fremtvinges en stigning i indholdet af polyfenolske komponenter, som giver olierne en bitter og pikant smag. Sorterne er også vigtige for disse polyfenolske forbindelser, og her er sorten Picual den, der er mest udbredt blandt de olivensorter, der dyrkes i Spanien.

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen

(Artikel 5, stk. 7, i forordning (EF) nr. 510/2006 (4))

Den fulde tekst til varespecifikationen for betegnelsen kan findes på følgende link:

http://www.juntadeandalucia.es/agriculturaypesca/portal/export/sites/default/comun/galerias/galeriaDescargas/cap/industrias-agroalimentarias/denominacion-de-origen/Pliegos/PliegoMontesdeGranadamodificado.pdf

(1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.

(2) Erstattet af forordning (EU) nr. 1151/2012.

(3) Se fodnote 2.

(4) Se fodnote 2.