KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 03.05.1995 
KOM(95) 163 endelig udg. 
HVIDBOG 
FORBEREDELSE AF DE ASSOCIEREDE 
CENTRAL- OG ØSTEUROPÆISKE LANDES 
INTEGRATION I UNIONENS INDRE MARKED 
(forelagt af Kommissionen) 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
Resumé 
1. Indledning 
2. Det indre marked og perioden frem til tiltrædelsen 
3. Fællesskabslovgivningen om det indre marked 
4. Situationen i de central- og østeuropæiske lande 
5. Specialiseret faglig bistand 
6. Konklusioner 
Bilag 
RESUME 
Denne hvidbog udgør en del af den før-tiltrædelsesstrategi for de associerede central- og 
østeuropæiske lande, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Essen i december 
1994. Hvidbogen skal tjene som vejledning for de associerede lande i forbindelse med 
deres forberedelser til integrationen i Den Europæiske Unions indre marked. Tilpasning til 
det indre marked må ikke forveksles med tiltrædelse af Unionen, som vil kræve accept af 
hele den gældende fællesskabsret. 
Hvidbogen fokuserer på de vigtigste foranstaltninger i hver enkelt sektor og skitserer, i 
hvilken rækkefølge tilnærmelsen af lovgivningerne skal foretages. En ren og skær formel 
implementering af reglerne vil imidlertid ikke være tilstrækkelig til at opnå den ønskede 
økonomiske virkning eller til at sikre, at det indre marked vil fungere effektivt efter en ny 
udvidelse. Derfor tillægges det lige så stor betydning, at der etableres passende strukturer 
til gennemførelse og håndhævelse af reglerne, hvilket kan vise sig at blive den vanskeligste 
opgave. Ved at medtage lovgivning på konkurrence-, social- og miljøområdet, hvor nogle 
regler er afgørende for det indre markeds virkemåde, sikrer man en afbalanceret 
tiltrædelsesstrategi. 
De associerede lande har selv hovedansvaret for at tilpasse sig det indre marked og 
fastsætter deres egen prioritering inden for de forskellige sektorer. Dog yder Unionen, 
navnlig gennem PHARE-programmet, allerede hjælp til tilnærmelse af lovgivningerne, og 
denne hjælp skal nu udbygges og afstemmes med henstillingerne i hvidbogen. 
Der vil blive givet yderligere hjælp, særlig gennem et nyt kontor for udveksling af 
oplysninger om faglig bistand, som vil blive drevet af Kommissionen og støttet af et 
PHARE-program, der omfatter flere lande. Dette kontor vil gøre det nemmere at formidle 
bistand, da der vil blive oprettet en database om tilpasning til det indre marked og hertil 
knyttet bistand, som alle interesserede parter vil fa adgang til, og da kontoret skal fungere 
som formidlingscentral for anmodninger om rådgivnings- og ekspertbistand. Denne form 
for bistand vil komme fra Kommissionen, medlemsstaterne og private organer. Hvidbogen 
omhandler koordination af bistanden og overvågning af gennemførelsen af dens 
henstillinger. 
Tilpasningen til det indre marked forventes at styrke de økonomiske reformer og 
omstruktureringen af industrien samt at stimulere handelen. Hvidbogen skitserer, hvilke 
skridt Kommissionen, de associerede lande og medlemsstaterne skal tage for at sikre, at 
man opnår disse fordele. 
la 
1. INDLEDNING 
Situationen inden tiltrædelsen 
1.1 For at hjælpe de associerede lande i Central- og Østeuropa med den 
udfordring, de står over for i forbindelse med forberedelsen af deres tiltrædelse af 
Den Europæiske Union, vedtog Det Europæiske Råd på sit møde i Essen i 
december 1994 en bred tiltrædelsesstrategi. Rådet pegede på forberedelsen af de 
associerede landes integration i det indre marked som "det væsentligste element i 
tilnærmelsesstrategien" og anmodede Kommissionen om at udarbejde en hvidbog. 
Set fra Unionens synspunkt er det vigtigste aspekt af denne proces at skabe 
betingelser, der kan sikre, at det indre marked fungerer tilfredsstillende efter 
udvidelsen til fordel for alle medlemsstater. 
1.2 Hvidbogen er kun en gren af den tiltrædelsesstrategi, som fremgår af 
konklusionerne fra topmødet i Essen. Strategien hviler på to grundpiller: Europa­
aftalerne og de strukturerede forbindelser mellem de associerede lande og Den 
Europæiske Unions institutioner. Den associering, der blev en realitet med 
Europa-aftalerne, vil efter de kontraherende parters opfattelse hjælpe de central-
og østeuropæiske lande" med at nå deres endelige mål om at blive medlemmer af 
Unionen. Aftalerne indeholder en målsætning om, at parterne gør fremskridt 
henimod realiseringen af de økonomiske friheder, som Unionen og ikke mindst det 
indre marked er baseret på. Aftalerne omfatter bestemmelser om en specifik 
indsats for at tilpasse landene til EU og om indbyrdes tilnærmelse af lovgivningen. 
1.3 De strukturerede forbindelser med Unionens institutioner supplerer de 
bilaterale associeringsaftaler med en multilateral ramme for en styrket dialog og 
høring. Det Europæiske Råd i Essen understregede, at den strukturerede dialog 
skulle bidrage til at udvikle det praktiske samarbejde mellem medlemsstaterne og 
de associerede lande. Et sådant samarbejde og de muligheder for konstant dialog, 
det giver, bliver en vigtig hjælp til forberedelsen af de central- og østeuropæiske 
landes integration i det indre marked. 
Hvidbogens baggrund og formål 
1.4 En hvidbog om forberedelse til det indre marked blev først foreslået i to 
meddelelser fra Kommissionen i juli 19941. Formålet var at udarbejde et program 
for opfyldelse af forpligtelserne i det indre marked, som hvert associeret land 
kunne følge under Unionens tilsyn. Det blev understreget, at det skulle ske i 
samarbejde med de associerede lande, og at hvert associeret land skulle udarbejde 
sit eget prioriterede program og en tidsplan. Kommissionen understregede 
endvidere, hvor stor en opgave tilnærmelsen var, og påpegede, at der var behov 
for nært samarbejde og faglig bistand. Medlemsstaterne, herunder dem, der for 
nylig havde tilnærmet deres lovgivning til EU's som led i 
tiltrædelsesforberedelserne, kunne bidrage med deres ekspertise. 
13. juli 1994 (KOM(94)320 endelig udg.) og 26. juli 1994 (KOM(94)361, s. 3). 
2 
1.5 Tilnærmelsen kan kun gennemføres af de associerede lande selv. 
Hvidbogen søger at hjælpe dem hermed og anerkender, at der er gjort fremskridt i 
alle de central- og østeuropæiske lande, særlig i kraft af Europa-aftalerne. De 
central- og østeuropæiske lande er i færd med at indføre koordinationsmekanis-
mer, som vil give dem ny drivkraft og føre tilsyn med tilnærmelsesprocessen, og de 
planlægger omfattende lovgivningsmæssige strategier, som skal afspejle deres egne 
interesser og prioriteringer. For at hjælpe med planlægningen og udarbejdelsen af 
programmer indeholder hvidbogen ikke blot en opremsning af den relevante 
lovgivning. Den udpeger også de vigtigste foranstaltninger i hver sektor og 
foreslår, i hvilken rækkefølge tilnærmelsen skal foretages. Det er hvidbogens første 
specifikke bidrag til at gøre det lettere for de central- og østeuropæiske lande at 
tilnærme sig EU. 
1.6 Det Europæiske Råd erkendte med sin støtte til en hvidbog om forbe­
redelse af de central- og østeuropæiske landes integration i det indre marked, at 
dette kræver mere end blot tilnærmelse af deres lovgivning til EU's. I 
konklusionerne fra topmødet i Essen taler man om "at skabe betingelser for 
etableringen af et indre marked" og beskriver den opgave, de associerede lande 
står over for, herunder at indføre "love og bestemmelser samt standarder og 
certificeringsmetoder, der er forenelige med EU's". Ud over tilnærmelse af 
lovgivning sætter hvidbogen således fokus på og beskriver de strukturer, der er 
nødvendige for at gøre lovgivningen effektiv. Heri består hvidbogens andet bidrag. 
1.7 Endvidere erkendte man i Essen, at de central- og østeuropæiske lande får 
brug for hjælp, hvis de skal løse denne opgave. Unionen yder allerede de 
associerede lande støtte til tilnærmelse af deres lovgivning til EU's gennem 
PHARE-programmet inden for rammerne af Europa-aftalerne. Hvidbogen viser, 
hvordan denne støtte nu kan øges og tilpasses, så den kan bidrage til den proces, 
der skal føre frem til tiltrædelsen, og afspejle de idéer, der anbefales i hvidbogen. 
Den udstikker retningslinjer for indholdet og tilrettelæggelsen af et intensivt samlet 
program, som medlemsstaterne opfordres til at tage fuld del i. Heri består 
hvidbogens tredje bidrag. 
Den retlige baggrund 
1.8 Da hvidbogen er et led i før-tiltrædelsesstrategien, udgør den ikke en del af 
tiltrædelsesforhandlingerne og foregriber ikke noget aspekt af disse forhandlinger, 
herunder eventuelle overgangsordninger. Tiltrædelsesforhandlingerne kommer til 
at omfatte hele fællesskabslovgivningen og alle politikker, hvorimod hvidbogen 
koncentrerer sig om de fællesskabsforanstaltninger, der har iværksat og fortsat 
driver det indre marked. 
1.9 Hvidbogen ændrer heller ikke det kontraktmæssige forhold mellem 
Unionen og de central- og østeuropæiske lande, som er fastlagt i Europa-aftalerne. 
I henhold til disse aftaler overvåges tilnærmelsen af lovgivningen af et særligt 
underudvalg. Aftalerne er dynamisk udformet og indebærer, at visse skridt hen 
imod tættere integration tages automatisk efter et bestemt tidsrum, mens andre, 
såsom aftaler om gensidig anerkendelse, kan forhandles. 
Den økonomiske baggrund 
1.10 Det Europæiske Råd understregede endvidere, at sunde makroøkonomiske 
politikker er af afgørende betydning for reformernes og før-tiltrædelsesstrategiens 
succes. Gradvis tilpasning til Unionens politik for det indre marked vil styrke de 
central- og østeuropæiske landes konkurrenceevne og øge fordelene ved over­
gangen og dermed bidrage til at opnå og bevare makroøkonomisk stabilitet. Det 
umiddelbare krav er at tilpasse rækkefølgen og tempoet i den lovgivningsmæssige 
tilnærmelse i hvert af de associerede lande på en sådan måde, at den økonomiske 
reformproces styrkes. 
1.11 De økonomiske reformer i Central- og Østeuropa er ved at udvikle de 
institutioner, der skal danne grundlag for en markedsøkonomi. Det drejer sig 
blandt andet om et sæt retlige og handelsmæssige bestemmelser (f.eks. handelsret, 
ejendomsret, konkursret, kontraktret og forbrugerret), der sikrer de økonomiske 
aktører både retssikkerhed og åbenhed. Der er også tale om de institutioner, som 
f.eks. firmaer, markeder og myndigheder, der muliggør decentraliseret finansiel 
formidling gennem private agenter. Yderligere privatisering er af afgørende 
betydning på dette område. Bestræbelser for at forbedre arbejdsstyrkens 
kvalifikationer er en anden vigtig forudsætning for, at de økonomiske reformer og 
overgangen til markedsøkonomi kan lykkes. 
1.12 At tilpasse sig Unionens lovgivning om det indre marked kræver mere end 
de økonomiske reformer, der skal til for at indføre en markedsøkonomi. Målet er 
at lette integreringen af de central- og østeuropæiske landes økonomier, som alle 
befinder sig på forskellige udviklingstrin, og som alle stadig er i en overgangsfase, 
i Unionens industrielle markedsøkonomier. Det vil tage tid både at lovgive og at 
opbygge de institutioner, der er nødvendige for at sikre den faktiske 
implementering af de nye love og for at overvåge udviklingen. Konsolidering af 
retsreformerne i de central- og østeuropæiske lande er også et led i denne proces. 
Uden de nødvendige institutionelle ændringer kan vedtagelse af lovgivning om det 
indre marked føre til, at reglerne blot formelt omsættes i national lov. Hermed ville 
man ikke have skabt et tilstrækkeligt grundlag for den gensidige tillid mellem alle 
deltagere, som det indre marked afhænger af. Man ville heller ikke opnå de reelle 
økonomiske virkninger og de fordele, de associerede lande søger. 
1.13 Tilrettelæggelsen af og tempoet i den strategi, hvert enkelt central- og 
østeuropæisk land lægger med henblik på tilpasningen til Unionens lovgivning om 
det indre marked, skal med jævne mellemrum tages op til fornyet overvejelse for at 
sikre, at den stemmer overens med landets egne økonomiske reformer. Der vil 
også blive behov for en mere åben konkurrence- og handelspolitik, der på 
mellemlang sigt harmoniseres med Unionens politik, for at styrke den gradvise 
integrering af EU's og de central- og østeuropæiske landes økonomier og for 
samtidig at fremme økonomiske reformer. 
Hvidbogens indfaldsvinkel og struktur 
1.14 Hvidbogen koncentrerer sig om den lovgivning, der er afgørende for, at det 
indre marked kan fungere. Den viser de enkelte lovgivningsforanstaltninger i hver 
sektor og angiver, hvilke foranstaltninger der skal iværksættes først, men den 
forsøger ikke at prioritere sektorerne i forhold til hinanden. Den giver samtidig en 
forholdsvis detaljeret beskrivelse af de administrative og organisatoriske 
strukturer, der er behov for i hver sektor, hvis lovgivningen skal gennemføres og 
håndhæves effektivt. 
1.15 Hvidbogen henvender sig til de seks lande, der allerede har 
associeringsaftaler (Polen, Ungarn, Tjekkiet, Slovakiet, Bulgarien og Rumænien), 
og vil ligeledes gælde de lande, der er i færd med at forhandle sig til Europa-aftaler 
med Unionen (i øjeblikket er der tale om de tre baltiske republikker, der har 
paraferet en aftale, og Slovenien). Hvidbogen er et generelt referencedokument, 
der ikke afpasser sine henstillinger efter et bestemt lands behov. Hvert af de 
central- og østeuropæiske lande skal fastlægge deres egen prioritering og lægge 
deres egen køreplan under hensyntagen til landets økonomiske, sociale og politiske 
situation og det arbejde, der allerede er udført. 
1.16 Hvidbogen er opdelt i to dele. Den første del analyserer dette initiativs 
politiske formål, sammenhæng og natur og peger på, hvordan det kan følges op. 
Den anden del består af bilag, som giver en detaljeret oversigt over fællesskabs­
lovgivningen om det indre marked. 
Kapitel 1 beskriver hvidbogens forudsætninger, rækkevidde og indfaldsvinkel. 
Kapitel 2 skitserer baggrunden for initiativet. Det udpeger de væsentlige træk ved 
det indre marked og gør rede for dets betydning. Det beskriver, hvordan fælles­
skabsretten har fjernet forskellige former for hindringer for den frie bevægelighed. 
Endelig behandler det konkurrencepolitikkens afgørende rolle i det indre marked. 
Kapitel 3 beskriver, hvordan lovgivningen om oprettelsen og opretholdelsen af 
det indre marked er blevet udvalgt og prioriteret med henblik på hvidbogen. I dette 
kapitel forklares det, hvordan oversigterne over forskellige sektorer i bilaget er 
blevet udarbejdet, og hvad formålet med dem er. 
Kapitel 4 indeholder en generel beskrivelse af situationen i de central- og 
østeuropæiske lande både med hensyn til lovgivning og strukturer og udpeger 
samtidig en række særlige vanskeligheder, de står over for i deres bestræbelser for 
at tilpasse sig Fællesskabets regler og praksis. 
Kapitel 5 omhandler den fortsatte støtte, Unionen vil give de central- og 
østeuropæiske lande for at styrke deres bestræbelser for at forberede sig til det 
indre marked, og udpeger nye rammer for denne støtte, der kan styrke og supplere 
de nuværende EU-foranstaltninger og skabe større sammenhæng. Man er særlig 
opmærksom på bedre koordination med medlemsstaternes faglige 
bistandsaktiviteter. 
Kapitel 6 påpeger, hvilke fordele man kan forvente efter at have gennemført det, 
hvidbogen anbefaler, samt hvilke initiativer Kommissionen, de associerede lande 
og medlemsstaterne skal tage for at sikre, at disse fordele opnås. 
Bilag 
Den største af hvidbogens to dele indeholder en sektoropdelt analyse af de 
afgørende dele af fællesskabslovgivningen, hvori der gøres rede for formålet med 
og udviklingen i lovgivningen i hver sektor. Det beskriver, hvilke strukturer der er 
nødvendige for at sikre gennemførelse og håndhævelse af lovgivningen, og forslår, 
i hvilken rækkefølge den skal indføres i hver sektor. Kommissionen opfatter den 
vægt, den lægger på at sikre, at lovgivningen gøres effektiv, som en vigtig besked 
til de associerede lande, som de og senere den udvidede Union kan have nytte af 
ved at opnå reel og ikke blot formel tilpasning. 
2. DET INDRE MARKED OG PERIODEN FREM TAL TILTRÆDELSEN 
Det indre markeds betydning for gennemførelsen af Unionens målsætninger 
2.1 EU's indre marked er ikke et mål i sig selv, men snarere et af de vigtigste 
midler til at nå en lang række mål, såsom en afbalanceret og bæredygtig vækst, der 
tager hensyn til miljøet, en høj beskæftigelse og social beskyttelse, bedre 
levestandard og livskvalitet samt økonomisk og social samhørighed. 
2.2 Det indre marked tjener som middel til at nå disse mål ved at forbedre de 
deltagende EU-landes økonomiske resultater. Det fremmer således en mere 
effektiv allokering af produktionsfaktorerne, giver mulighed for produktion i større 
målestok og udnyttelse af de heraf følgende stordriftsfordele, forbedrer de 
økonomiske resultater gennem øget konkurrence og virker investeringsfremmende. 
2.3 Økonomisk integration inden for et marked uden indre grænser går videre 
end andre former for samarbejde, såsom frihandelsområder, toldunioner og 
fællesmarkeder, hvor de fysiske grænser opretholdes. På denne måde maksimeres 
de positive økonomiske virkninger. Den lovgivning, der globalt set udgør det 
nødvendige retsgrundlag for at opnå disse økonomiske virkninger, er derfor blevet 
udvalgt som et område, som de associerede lande skal være særlig opmærksomme 
på i deres forberedelser til tiltrædelsen. 
2.4 Et marked uden indre grænser beror på stor gensidig tillid og på en 
ensartet lovgivning. Hvis det forekommer i stor udstrækning, at de fælles regler 
ikke anvendes på dele af det indre marked, indebærer det en risiko for hele 
systemet og underminerer dets integritet. Dette er endnu en grund til at udfolde 
særlige bestræbelser på at tilvejebringe de rette betingelser for anvendelse af en 
sådan lovgivning. 
2.5 Den tilstræbte tilnærmelse til det indre markeds regler og praksis udelukker 
ikke, at der anvendes en selektiv og gradvis fremgangsmåde, der tager hensyn til 
forholdene i de enkelte central- og østeuropæiske lande og til deres bestræbelser 
på at fuldende den økonomiske overgangsproces og opnå makroøkonomisk 
stabilitet. Det er da også væsentligt, at de associerede lande indretter tempoet for 
deres tilpasningsprogrammer efter den økonomiske reformproces. 
Principper 
2.6 Unionens indre marked defineres i traktatens artikel 7A som et område 
uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og 
kapital. Det er også et marked med en social dimension, hvor den aktive 
konkurrence fremmes. Enhver form for systematisk kontrol, der er nødvendig for 
at sikre, at reglerne overholdes, finder sted på selve markedet, og ikke når de 
nationale grænser overskrides. Traktaten indeholder de grundlæggende regler, der 
sikrer, at disse betingelser kan opfyldes: 
Artikel 6 forbyder al forskelsbehandling, der udøves på grundlag af nationalitet, 
mellem medlemsstater og deres statsborgere 
Artikel 8A giver borgerne ret til at færdes og opholde sig frit på 
medlemsstaternes område 
Artikel 9-12 indeholder bestemmelser om ophævelse af told og afgifter med 
tilsvarende virkning på samhandelen mellem medlemsstaterne 
Artikel 30-36 forbyder kvantitative restriktioner og foranstaltninger med 
tilsvarende virkning på samhandelen med visse undtagelser 
Artikel 37 forbyder forskelsbehandling gennem statslige handelsmonopoler 
Artikel 48-51 indeholder de principper, der sikrer arbejdskraftens frie 
bevægelighed, artikel 52-57 sikrer fri bevægelighed og fri etableringsret for 
selvstændige erhvervsdrivende personer og artikel 58 for selskaber 
Artikel 59-66 sikrer fri udveksling af tjenesteydelser 
Artikel 67, senere erstattet med artikel 73B, forbyder restriktioner for de frie 
kapitalbevægelser 
Artikel 85/86 forbyder virksomheders konkurrencebegrænsende adfærd, som 
ellers kan ophæve virkningerne af det indre marked; artikel 90 sikrer, at 
konkurrencereglerne anvendes på offentlige virksomheder og virksomheder 
med særlige eller eksklusive rettigheder 
Artikel 92 fastsætter strenge betingelser for statsstøtte til virksomhederne for 
at beskytte det indre markeds integritet 
Artikel 95 vedrører medlemsstaternes forpligtelse til ikke at udøve 
forskelsbehandling på afgiftsområdet. 
2.7 De principper, som EF-Domstolen fastlægger i sine afgørelser om fortol­
kningen af traktaten, er ligeledes af fundamental betydning for udviklingen i 
Unionens retlige struktur. Domstolen fastlagde et sådant princip i sin berømte 
"Cassis de Dijon"-dom af 1979, nemlig gensidig anerkendelse. Enhver vare, der 
omsættes lovligt i én medlemsstat, skal også frit kunne omsættes i enhver anden 
medlemsstat, medmindre sidstnævnte kan påvise, at oprindelsesmedlemsstatens 
regler ikke sikrer samme beskyttelse af samfundets interesser. Anvendelsen af 
dette princip sikrer den frie bevægelighed for mange typer varer og tjenester inden 
for Unionen uden anvendelse af lovgivning på EU-plan. 
2.8 Domstolens domme er også af stor betydning for fortolkningen af visse 
udtryk i traktaten, som f.eks. foranstaltninger med "tilsvarende virkning" som 
kvantitative restriktioner (artikel 30 fF.) samt forbud mod og restriktioner eller 
begrænsninger i den frie bevægelighed, som er tilladt af hensyn til en række 
samfundsinteresser (artikel 36, artikel 48, stk. 3, osv.). Disse fortolkninger har 
lettet etableringen og opretholdelsen af det indre marked uden yderligere lovgiv­
ning inden for en lang række sektorer, der ikke er harmoniseret. 
2.9 Anvendelsen af disse principper har bl.a. medført afskaffelse af fysiske, 
tekniske, afgiftsmæssige og toldmæssige hindringer. Det er fastsat i selve trak­
taten, at oprettelsen af det indre marked skal ske gradvis. Afskaffelsen af den 
fysiske kontrol ved de indre grænser (endnu ikke helt afskaffet i forbindelse med 
den frie bevægelighed for personer) blev først mulig, da medlemsstaterne var 
blevet enige om, at den kontrol, der i mange tilfælde var blevet udført ved selve 
grænserne, skulle gennemføres på anden måde og andre steder. 
2.10 Betingelserne for fri bevægelighed for varer og tjenester, og i mindre 
omfang for personer og kapital, kan ikke skabes fuldt ud udelukkende ved 
anvendelse af traktaten, Domstolens fortolkninger af traktaten og det gensidige 
anerkendelsesprincip. Der har også været behov for en mere detaljeret afledt ret, 
hvor store forskelle mellem regler og praksis i medlemsstaterne udgør hindringer 
for den frie bevægelighed. Ved lovgivning på EU-plan skal subsidiaritetsprincippet 
overholdes, og der skal således kun lovgives på dette plan, når der ikke kan opnås 
den samme eller en bedre virkning på nationalt eller regionalt plan. 
2.11 De nationale regler tilstræber generelt legitime samfundspolitiske mål, der 
deles af alle medlemsstater, f.eks. den offentlige sikkerhed (der omfatter 
bekæmpelse af kriminalitet, bedrageri og ulovlig handel), beskyttelse af den 
offentlige sundhed og sikkerhed, miljøbeskyttelse, forbrugerbeskyttelse, 
opretholdelse af offentlighedens tillid til den finansielle sektor samt sikkerhed for, 
at personer, der udøver visse specialiserede erhverv, har de nødvendige 
kvalifikationer. Disse mål skal fortsat tilstræbes, og i de fleste tilfælde kan de 
nationale regler enten harmoniseres, således at der skabes et enkelt regelsæt på 
EU-plan, eller tilnærmes til et sådant niveau, at medlemsstaterne er indstillet på at 
anvende det gensidige anerkendelsesprincip. Lovgivning på EU-plan har i denne 
forbindelse betydet, at man har måttet anfægte mange nationale regler og 
forskellige former for praksis. 
2.12 Ifølge traktatens artikel 100A, stk. 3, skal Kommissionens forslag om 
harmonisering af national lovgivning om sundhed, sikkerhed, miljø- og 
forbrugerbeskyttelse bygge på et højt beskyttelsesniveau. Ikke desto mindre 
ønsker nogle medlemsstater måske at opretholde højere nationale normer efter 
harmoniseringen, og dette er muligt efter artikel 100A, stk. 4. I dette og i andre 
ekstraordinære tilfælde kan begrænsninger i den frie bevægelighed være 
berettigede, forudsat at der ikke er tale om skjulte handelsrestriktioner, og at 
begrænsningerne er rimelige og står i forhold til det tilsigtede mål. 
2.13 En anden begrundelse for lovgivning på EU-plan har været behovet for at 
skabe og opretholde lige vilkår for virksomhederne. Konkurrencen kan fordrejes, 
hvis virksomheder i en del af Unionen pålægges langt større omkostninger end 
virksomheder i en anden del, og der vil være risiko for, at den økonomiske 
aktivitet flyttes til steder, hvor omkostningerne er lavest. Det gælder bl.a. 
omkostninger ved miljø- og forbrugerbeskyttelse samt socialsikring, der pålægges 
staten og virksomhederne. Gennemførelse af høje fælles beskyttelsesnormer er et 
af Unionens mål og bidrager samtidig til at sikre, at der skabes sådanne lige vilkår. 
2.14 Det indre marked er også nært knyttet til politikken på andre områder. Det 
kunne ikke være blevet etableret uden en styrkelse af bestemmelserne på andre 
vigtige områder gennem flere revisioner af traktaten. Dette gælder især den politik, 
der skal styrke den økonomiske og sociale samhørighed samt miljø- og 
forbrugerbeskyttelse. Hvis man havde koncentreret sig om integrationens rent 
økonomiske eller markedsmæssige aspekter, ville det have skabt en union uden 
balance, som ville have været uacceptabel for de fleste medlemsstater. Forholdet 
mellem det indre marked og politikken på andre områder behandles mere 
indgående i kapitel 3. 
Afledt ret som et middel til afskaffelse af barriererne 
2.15 Lovgivning på EU-plan har således været nødvendig, hvor forskellene 
mellem medlemsstaterne har været for store til, at de grundlæggende principper, fri 
bevægelighed og gensidig anerkendelse, kunne anvendes direkte. Hovedformålet 
med denne hvidbog er at give de associerede lande en klar redegørelse for den 
omfattende afledte ret. Fremgangsmåden beskrives i kapitel 3, og der gives en 
udførlig redegørelse i bilaget. 
2.16 I overensstemmelse med traktatens artikler om det indre marked udgør 
direktiverne størstedelen af lovgivningen på dette område. De er bindende for 
medlemsstaterne, der skal træffe de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre 
dem. (Når medlemsstaterne undlader at vedtage de nødvendige gennemførel­
sesbestemmelser inden for den fastsatte frist, eller gennemførelsesbestemmelserne 
er ufuldstændige eller utilstrækkelige, kan borgerne gennemtvinge deres ret ved at 
påberåbe sig direktivet direkte, forudsat at det fremgår tilstrækkelig klart af 
direktivets ordlyd, at medlemsstaten ikke har noget valg, hvilket også flere af 
Domstolens domme har vist.) Direktiver er undertiden forholdsvis detaljerede og 
giver kun den nationale lovgivningsmyndighed et ret begrænset råderum. I andre 
tilfælde indeholder de kun brede målsætninger eller væsentlige krav med det 
resultat, at deres bestemmelser kan indarbejdes i den nationale lovgivning på 
forskellig måde. Denne fremgangsmåde sikrer i videst muligt omfang, at de 
traditionelle og foretrukne nationale metoder bevares. 
2.17 Forordninger, der er retsakter, som gælder umiddelbart i medlemsstaterne, 
indgår også i lovgivningen om det indre marked, især på landbrugsområdet, men 
f.eks. også når det gælder koordineringen af socialsikringsbestemmelserne for 
vandrende arbejdstagere. Der udstedes også beslutninger, som er bindende for 
dem, de er rettet til. 
10 
Lovgivning om de frie varebevægelser 
2.18 Størstedelen af den afledte ret for det indre marked vedrører produktion og 
afsætning af varer. Denne lovgivning vedrører områder, hvor det gensidige 
anerkendelsesprincip ikke kunne finde anvendelse, fordi forskellene i national 
lovgivning var for store og dermed havde en "tilsvarende virkning" som told eller 
kvantitative restriktioner, de såkaldte tekniske handelshindringer. De første 
direktiver tog sigte på at etablere et detaljeret fælles regelsæt, der erstattede de 
nationale regler. Den seneste metode til teknisk harmonisering ("den nye metode") 
har været at fastsætte et begrænset antal væsentlige krav og overlade det til andre 
standardiseringsorganer at udarbejde mere detaljerede regler på frivillig basis. 
2.19 I forbindelse med visse produkter, navnlig levnedsmidler og medicin, samt 
produkter, der er potentielt farlige, men anvendes generelt, såsom motorkøretøjer, 
betragtes den gamle fremgangsmåde med fuldstændig harmonisering stadig som 
den mest velegnede. Denne lovgivning indeholder også strenge afprøvnings- og 
certificeringskrav samt markedstilsyn i visse tilfælde. Et andet problem, som EU-
lovgivningen tager sigte på at løse, er harmonisering af forskellige nationale regler 
om spørgsmål som betegnelse på visse produkter, mærkning og/eller emballering. 
2.20 Sammen med det gensidige anerkendelsesprincip sikrer disse regler, at en 
producent eller importør et hvilket som helst sted i EU kan indføre et produkt på 
markedet og med sikkerhed markedsføre det overalt i EU uden at komme i 
konflikt med lokale regler. En medlemsstat, der deltager i det indre marked, skal 
ikke kun kunne skabe de betingelser for produktion af varer, der opfylder EU-
standarder (dette gælder for alle lande, der eksporterer til EU), men skal også 
kunne garantere, at alle varer på dens marked opfylder disse standarder. Den skal 
også kunne sikre fri bevægelighed for varer fra andre medlemsstater på sit eget 
territorium. Systemet forudsætter derfor ikke kun den rette lovgivning i alle 
medlemsstater, men også de fuldt udbyggede strukturer af teknisk og anden art, 
der er nødvendige for at sikre en effektiv anvendelse af lovgivningen. Disse 
strukturer - hvad enten der er tale om kontrollaboratorier, metrologiinstitutter eller 
toldsteder ved EU's ydre grænser - skal vinde hele EU's tillid generelt, hvis det 
gensidige anerkendelsesprincip skal anvendes. 
Lovgivning om fri udveksling af tjenesteydelser 
2.21 En anden vigtig kategori af afledt ret vedrører betingelserne for præstation 
af visse tjenesteydelser. Den var nødvendig, fordi medlemsstaternes lovgivning -
selv om den ikke åbenbart medførte forskelsbehandling over for personer fra andre 
lande - varierede alt for meget til, at der kunne opnås fri bevægelighed ved 
anvendelse af det gensidige anerkendelsesprincip. En stor del af denne lovgivning 
vedrører den finansielle sektor, f.eks. fastsættelse af minimumssolvenskrav for 
tilladelse til bank- og forsikringsvirksomhed. Den har også til formål at åbne de 
nationale markeder på områder, der traditionelt set har været domineret af 
nationale monopoler, såsom telekommunikation og visse dele af transport- og 
energisektoren. 
11 
Lovgivning om fri bevægelighed for personer 
2.22 Det princip, at personer "har ret til at færdes og opholde sig frit på 
medlemsstaternes område" fastsættes i traktatens artikel 8A, som en grundlæg­
gende ret, der ikke er knyttet til et økonomisk mål, som borgeren forfølger, men 
som henhører under den relevante afledte ret. Denne ret er opdelt i regler, der 
sikrer en harmonisk udvikling på arbejdsmarkedet og forhindrer konkurrence­
fordrejninger, og regler om adgangsbetingelserne for borgere fra andre medlems­
stater. Størstedelen af den relevante fællesskabsret omhandler sidstnævnte aspekt, 
idet den vedrører spørgsmål som opholds- og indrejsetilladelse, udleverings-
restriktioner og forsørgertillæg. (Denne del af den gældende fællesskabsret indgår 
ikke i det igangværende arbejde med gradvis tilpasning, selv om der ikke er nogen 
tvivl om dens betydning for etableringen af det indre marked efter tiltrædelsen.) 
2.23 De dele af lovgivningen, der vedrører den frie bevægelighed for personer, 
er nært knyttet til den fri udveksling af tjenesteydelser, især de tjenesteydelser, der 
kræver faglige minimumskvalifikationer. Som det var tilfældet med varer, begyndte 
EU med at foretage en nøje harmonisering, således at EU-reglerne kunne erstatte 
de nationale bestemmelser om erhverv som f.eks. arkitekter, læger og 
sygeplejersker. I de nyere direktiver er der anlagt en horisontal indfaldsvinkel og 
fastsat generelle betingelser, der i praksis muliggør den gensidige anerkendelse af 
eksamensbeviser. 
2.24 Det er også nødvendigt gennem lovgivning at sikre, at en arbejdstager, der 
færdes i EU, fortsat kan være sikret fulde sociale rettigheder. Dette betyder ikke 
kun pengemæssige rettigheder, men også ret til uddannelse og sygesikring. 
Medlemsstaternes socialsikringsordninger er ikke blevet harmoniseret, men skal 
efter traktatens artikel 51 koordineres således, at det sikres, at vandrende arbejds­
tagere ikke fratages deres rettigheder som følge af mobiliteten. 
2.25 Selskabsretten hører også ind under dette kapitel. Ifølge traktatens 
artikel 58 skal selskaber ligestilles med fysiske personer, når det drejer sig om fri 
bevægelighed. Fællesskabsretten udjævner nogle af de større forskelle i 
medlemsstaternes lovgivning om selskabers oprettelse og drift. Fællesskabsretten 
sikrer dog endnu ikke helt "fri bevægelighed" for selskaber i forbindelse med 
grænseoverskridende fusioner og virksomhedsovertagelser og flytning af hoved­
sæde. 
12 
Lovgivning om frie kapitalbevægelser 
2.26 De frie kapitalbevægelser er ikke blot berettigede ud fra økonomiske 
forhold, men også fordi de er en forudsætning for den frie udveksling af finansielle 
tjenesteydelser og den frie bevægelighed for personer. Kapitalbevægelserne inden 
for EU er dog først blevet fuldt liberaliseret for nylig, idet de fleste medlemsstater 
har anvendt kontrolforanstaltninger som et incitament i deres makroøkonomiske 
politik. Artikel 67-73, der regulerede dette område indtil udgangen af 1993, er 
affattet mere forsigtigt end andre bestemmelser om fri bevægelighed, og artikel 73 
indeholder en sikkerhedsmekanisme i tilfælde af uro på kapitalmarkedet. Gennem 
den afledte ret har det været muligt gradvis at Cerne kontrollen i medlemsstaterne. 
Fra 1994 erstattes de oprindelige bestemmelser af artikel 73B-73G, der indeholder 
et bredere forbud mod restriktioner og finder direkte anvendelse. 
Konkurrencepolitikken 
2.27 Konkurrencepolitikken er af fundamental betydning for etableringen af det 
indre marked. Uden "gennemførelse af en ordning, der sikrer, at konkurrencen 
inden for det indre marked ikke fordrejes" (artikel 3, litra g)), ville det indre 
marked ikke kunne fungere. 
2.28 Afskaffelse af handelshindringer kræver indførelse og håndhævelse af et nyt 
gennemsigtigt regelsæt for konkurrencen. Uden sådanne regler ville en 
konkurrencebegrænsende adfærd lægge hindringer i vejen for den ønskede 
optimale ressourceallokering. Konkurrencereglerne skal regulere både virksom­
hedernes og staternes adfærd på fire hovedområder: 
når staternes handelsskranker forsvinder, kan virksomhederne blive fristet 
til at indgå markedsdelingsaftaler eller andre restriktive aftaler eller 
misbruge deres dominerende stillinger for at afværge konkurrencen. Dette 
betyder, at økonomien går glip af de fordele, som frihandel og aktiv 
konkurrence medfører. Fordelen ved skrankerne, som tidligere tilfaldt 
staten (f.eks. gennem importafgifter), overtages nu af de private aftale­
parter. Det er derfor vigtigt, at der indføres effektive regler for at forhindre 
denne type misbrug fra virksomhedernes side 
det indre marked stiller virksomhederne over for nye udfordringer, som de 
bedre kan tage op ved at indgå strategiske alliancer i form af fusioner og 
overtagelser. Principielt er der ganske vist tale om en lovlig forret­
ningsstrategi, men det skal sikres, at markedsstrukturerne fortsat er 
præget af konkurrence. Hvis ikke der findes regler på området, kan det 
føre til etablering og misbrug af dominerende stillinger, hvilket forringer 
den globale velfærd 
13 
når grænserne åbnes, kan staterne også føle sig fristede til at yde statsstøtte 
for at beskytte deres industri mod den voksende konkurrence. Når 
statsstøtten tager sigte på at fremme generelle mål, såsom forskning og 
udvikling, miljøbeskyttelse eller regional samhørighed, kan den accepteres i 
det omfang, hvor investeringerne medfører positive samfundsmæssige 
virkninger, som selskabet ikke kan udnytte til egen fordel sig. Andre 
former for støtte, der fordrejer konkurrencen uden at medføre nogen 
fordele, er dog forbudt. Dette gør det berettiget at føre streng kontrol med 
statsstøtte på det indre marked 
statslige handelsmonopoler. offentlige virksomheder og virksomheder med 
særlige og eksklusive rettigheder udgør også en risiko for den frie 
konkurrence. Der skabes bevidst en "economic rent" for visse virksom­
heder ud fra den antagelse, at fordelen benyttes til offentlige serviceydelser 
og vil tilfalde staten som indtægter. Dette er principielt korrekt, men det er 
en vanskelig opgave at begrænse fordrejningerne af markedsforholdene til 
det, der er strengt nødvendigt i samfundets interesse, f.eks. med henblik på 
offentlige tjenester i fjerntliggende områder. 
2.29 En aktiv konkurrencepolitik bidrager til at skabe sunde økonomiske 
strukturer og undgå usædvanlig høje profitter. Den er af væsentlig betydning for 
det indre marked inden for sektorer som energi, transport og telekommunikation. 
Inden for konkurrencepolitikken såvel som på andre områder er det ikke nok at 
vedtage love og opbygge strukturer. Der må også til stadighed udfoldes 
bestræbelser på at håndhæve politikken, at udbrede kendskabet til den og gøre den 
accepteret og skabe forventning om, at den vil blive anvendt. Det er kun i dette 
tilfælde, at markedet kan udnytte sit fulde potentiel. 
Gennemførelse og håndhævelse 
2.30 På EU-plan er det Kommissionens og Domstolens opgave at sikre rets­
håndhævelsen, men den faktiske gennemførelse og håndhævelse, hvad enten EU-
retten finder direkte anvendelse i medlemsstaterne eller omsættes til national 
lovgivning, er baseret på, at der findes det rette judicielle og administrative apparat 
i medlemsstaterne. Forfatningsmæssigt set er medlemsstaterne retsstater med en 
tredeling af statsmagten, hvilket sikrer en uafhængig dømmende magt. 
Retssystemet må nødvendigvis sikre den enkelte borger domstolsadgang, især med 
hensyn til de offentlige myndigheders beslutninger. Det decentraliserede 
økonomiske system, der er karakteristisk for markedsøkonomier, kræver desuden, 
at domstolsadgangen er rimelig hurtig. Om fællesskabsretten anvendes effektivt, 
afhænger også af en lang række bestemte administrative strukturer samt tekniske 
og erhvervsmæssige organer i den private sektor. 
14 
Konklusion 
2.31 Principperne for det indre marked er stort set enkle, men de regler og 
strukturer, der er nødvendige for at føre dem ud i livet, er talrige og komplekse. 
De afskaffer hindringerne for den frie bevægelighed, sikrer, at andre vigtige 
samfundspolitiske mål ikke overses i denne proces, udelukker, at der opstår nye 
forhindringer, og sikrer, at hverken offentlige myndigheder eller private organer 
træffer kortsigtede eller egoistiske foranstaltninger, der griber ind i den loyale og 
aktive konkurrence. Selv om der stadig er mangler, er Unionen forpligtet til at 
gennemføre det indre marked og at holde det funktionsdygtigt. 
15 
3. FÆLLESSKABSLOVGIVNINGEN OM DET INDRE MARKED 
3.1 Bilaget til denne hvidbog indeholder en fyldig og detaljeret gennemgang af 
gældende unionslovgivning om det indre marked. 23 forskellige lovgivnings­
områder behandles et efter et. Dette kapitel redegør for Kommissionens 
fremgangsmåde og fremdrager visse aspekter af præsentationen af oplysningerne i 
bilaget. 
3.2 Kommissionens gennemgang af den detaillovgivning, hvidbogen 
omhandler, bygger på fire principper: 
hvidbogen bør fokusere på det indre marked og bør ikke forsøge at spænde 
over hele spektret af gældende fællesskabsret 
inden for de udvalgte områder bør lovgivningen ikke præsenteres i en 
samlet liste eller en bloc, men på en sådan måde, at det fremgår, hvilke 
lovforanstaltninger der har mere fundamental karakter, og hvilke der logisk 
bør tages op først 
hvidbogen bør tjene som referencedokument for alle nuværende og 
fremtidige associerede lande, og dens henstillinger er derfor ikke 
"skræddersyet" til nogen af dem 
lovgivningen bør præsenteres for landene i Central- og Østeuropa på en 
sådan måde, at det klart fremgår, hvilke foranstaltninger og strukturer der 
er nødvendige for at gøre lovgivningen effektiv. 
Afgrænsning af lovgivningen om det indre marked 
3.3 I forbindelse med udarbejdelsen af hvidbogen var det nødvendigt at tage 
stilling til, hvor grænserne for "det indre marked" går lovgivningsmæssigt set. Som 
det fremhæves i det foregående kapitel, forudsætter et velfungerende indre marked 
ikke kun, at der findes en omfattende detaillovgivning om fjernelse af formelle 
barrierer, men også, at en bred vifte af basale økonomiske betingelser er til stede. 
En af de vigtigste af disse er, at markedet er præget af åbne og lige 
konkurrencevilkår. Dette forudsætter, at der findes formelle og gennemsigtige 
konkurrenceregler samt et fælles regelsæt, der sikrer, at der gælder en vis 
minimumsstandard på det sociale område og en passende miljøbeskyttelse på hele 
Unionens område. 
3.4 Traktaten afspejler selv en omhyggelig balance mellem forskellige 
målsætninger og politikker med det resultat, at man i praksis ikke kan udskille 
nogen del af den allerede gældende fællesskabsret fra resten. Traktaten under­
streger udtrykkeligt denne indbyrdes afhængighed, f.eks. artikel 13OR, hvori det 
hedder, at miljøkrav skal integreres i udformningen og gennemførelsen af 
Fællesskabets politik på andre områder. De senere tiltrædelsesforhandlinger med 
de central- og østeuropæiske lande vil omfatte hele den gældende fællesskabsret. 
Arbejdet med at sikre en tilnærmelse af lovgivningen generelt har derfor stor 
betydning. Europa-aftalerne sikrer allerede en vis tilnærmelse og peger på en lang 
16 
række områder, bl.a. konkurrencepolitikken, miljøbeskyttelsen, socialpolitikken og 
forbrugerbeskyttelsen, der bør tages særlig hensyn til. 
3.5 Hvidbogen går strengt målrettet til værks i beskrivelsen af den relevante 
lovgivning. De traktatartikler og den afledte ret, der omtaltes i bilaget, er dem, der 
direkte berører den frie bevægelighed for varer, tjenesteydelser, personer og 
kapital. Det er en lovgivning, uden hvilken der fortsat ville være hindringer for den 
frie bevægelighed, eller hindringer ville genopstå. Anden lovgivning, som kun 
indirekte berører det indre markeds funktion, f.eks. fordi den har betydning for 
virksomhedernes konkurrencestilling, er ikke omfattet af den detaljerede 
gennemgang. 
3.6 Denne fremgangsmåde har en række praktiske fordele, ikke mindst på 
grund af den relevante afledte rets omfang. Den giver mulighed for at tilrettelægge 
tilnærmelsen mere systematisk inden for rammerne af et samlet arbejdsprogram og 
understøttet af specialiseret faglig bistand. Tilnærmelsesarbejdet på andre områder 
vil fortsat ske gennem separate initiativer som led i tiltrædelsesstrategien. 
3.7 Ved udpegningen af, hvilken lovgivning der har afgørende betydning for 
det indre markeds funktion, har det været nødvendigt at se særligt nøje på 
socialpolitikken og miljøpolitikken for at finde den rette balance. Også på andre 
områder kræver skillelinjen en vis forklaring. 
3.8 Den sociale dimension er et afgørende element i politikken for det indre 
marked. Dette fremgår eksplicit af traktaten. Desuden er megen social lovgivning 
delvis begrundet i hensynet til det indre marked. Hvis medlemsstaternes lovgivning 
anskuede arbejdstagernes rettigheder eller sundheden og sikkerheden på 
arbejdspladsen forskelligt, kunne dette føre til uensartede omkostninger for 
virksomhederne og derved true med at fordreje konkurrencen. Dette er grunden 
til, at retsgrundlaget for meget af den sociale lovgivning, der blev vedtaget før 
1985, er traktatens artikel 100. 
3.9 Samtidig sigter dele af den sociale lovgivning dog ikke udelukkende mod 
at etablere lige konkurrencevilkår. Et højt socialt beskyttelsesniveau er et af 
Unionens fundamentale mål, der bl.a. tilgodeses af de økonomiske fordele, som det 
indre marked indebærer. Hvidbogens gennemgang af den lovgivning, der vedrører 
det indre marked, omfatter de dele af den sociale lovgivning, der har betydning for 
det indre markeds funktion, eller som er nødvendige ledsageforanstaltninger for 
andre foranstaltninger, der betragtes som centrale retsakter, ikke mindst på det 
selskabsretlige område. Det Europæiske Råd har på tidligere møder gjort det klart, 
at tilnærmelsen på det sociale område ikke må tilsidesættes af de associerede lande 
og spiller en væsentlig rolle i forbindelse med deres forberedelser på at blive 
medlemmer af Unionen. 
17 
3.10 Tilsvarende overvejelser gør sig gældende med hensyn til lovgivningen på 
miljøområdet. Miljøpolitikken og det indre marked supplerer hinanden. Traktaten 
tager sigte på at tilvejebringe en bæredygtig vækst og et højt miljøbeskyttelses­
niveau og fastslår, at miljøkrav skal integreres i udformningen og gennemførelsen 
af politikken på andre områder. Det er ikke kun af vital betydning for miljøet som 
sådant, men også for det indre markeds succes på lang sigt, at der anlægges en 
integreret synsvinkel for at bane vej for en mere bæredygtig samfundsøkonomisk 
udvikling. 
3.11 Hvidbogen omfatter lovgivning, der direkte berører varers og tjeneste­
ydelsers frie bevægelighed, men omfatter ikke lovgivning, der omhandler 
forureningen fra stationære kilder og processer i stedet for produkter, og som 
derfor kun indirekte vedrører det indre marked. Dette betyder, at størstedelen af 
miljølovgivningen ikke er omfattet. Betydningsfulde lovforanstaltninger om 
kvalitetsnormer for luften og vandet og om beskyttelse af naturen er overhovedet 
ikke inkluderet, og affaldsbehandlingsproblematikken er kun omfattet i begrænset 
omfang. Denne hvidbog vedrørende det indre marked må derfor suppleres med et 
mere omfattende initiativ på miljøområdet, hvilket er en vigtig målsætning i sig 
selv. 
3.12 Tilnærmelsen inden for energisektoren kan ikke ses isoleret fra 
anvendelsen af konkurrencereglerne. F.eks. spiller Fællesskabets rammebestem­
melser for statsstøtte en afgørende rolle, hvis man skal undgå konkurrence­
fordrejninger på et integreret energimarked. Lovgivningen om gennemsigtighed i 
priserne må også følges op af en håndhævelse af konkurrencereglerne, herunder 
sanktioner. Energipolitikken står også i nær forbindelse med miljøpolitikken og 
politikken på andre områder. Det vil f.eks. være vanskeligt at acceptere import af 
elektricitet, hvis elproduktionen i det eksporterende land ikke er underlagt de 
samme krav med hensyn til miljøbeskyttelse eller nuklear sikkerhed. 
3.13 Landbruget er et andet vigtigt område, både hvad angår lovgivningens 
omfang og den stilling, dette erhverv indtager i mange af de central- og 
østeuropæiske landes økonomi. Mange aspekter af landbrugspolitikken og 
landbrugslovgivningen er ikke omfattet af denne hvidbog, fordi de har at gøre med 
markedsordningerne snarere end med de frie varebevægelser. Selv om omfanget af 
støtten til landbruget og de midler, der benyttes hertil, har en indvirkning på det 
indre marked for landbrugsvarer, spiller de ikke en afgørende rolle i forbindelse 
med at etablere og bevare den frie bevægelighed. Kommissionen vil inden årets 
udgang fremlægge en særskilt meddelelse om landbruget som led i 
tiltrædelsesstrategien. Hvidbogen dækker derfor kun veterinær-, plantesundheds-
og foderstofkontrollen samt markedsføringskravene til enkeltprodukter. Formålet 
med denne lovgivning er at beskytte forbrugerne, den offentlige sundhed og dyre-
og plantesundheden. 
18 
Gennemgang af lovgivningen om det indre marked i bilaget 
3.14 Informationen om den relevante fællesskabslovgivning præsenteres i en 
serie analyser i 23 sektoropdelte afsnit i bilaget. Nogle sektorer repræsenterer 
brede politikområder og er blevet inddelt i undersektorer. Til analysen af hvert 
politikområde er der først en generel indledning om den pågældende sektor, der 
beskriver det grundlæggende sigte med og den grundlæggende metodologi i 
lovgivningen. Heri redegøres der for, hvorfor den pågældende lovgivning er 
nødvendig, og i de fleste tilfælde hvordan den har udviklet sig gennem tiden. Der 
redegøres også for forholdet mellem den nationale lovgivning og fællesskabsretten. 
3.15 Den mere detaljerede gennemgang af hver enkelt sektor har til formål at 
tjene som vejledning for de associerede lande i forbindelse med deres planlægning 
af, hvilken strategi de skal benytte ved den gradvise tilnærmelse til fællesskabs­
retten og gennemførelsen og håndhævelsen af den hertil hørende lovgivning. Hver 
enkelt analyse indeholder derfor retningslinjer for, /' hvilken rækkefølge de 
associerede lande kunne foretage tilnærmelsen, samt et afsnit om, hvilke 
betingelser der nødvendigvis skal være til stede, for at lovgivningen kan fungere. 
Retningslinjer for prioritering af tilnærmelsen 
3.16 Selv om hvert enkelt stykke fællesskabslovgivning i princippet er vigtigt, 
og selv om Unionen kun kan tiltrædes gennem accept af fællesskabslovgivningen 
som helhed, finder Kommissionen dog, at der for tiltrædelsesfasen bør fastlægges 
en passende rækkefølge, hvori de associerede lande kan gennemføre lovgivningen 
inden for hvert større område. Ressourcerne til lovgivningstilnærmelsen er 
begrænsede såvel i Fællesskabet som i de associerede lande, både hvad angår den 
retlige og tekniske ekspertise, den parlamentariske tid og uddannelsesmulig­
hederne. De disponible ressourcer bør sættes ind på områder, hvor de har den 
største virkning. 
3.17 Kommissionen præsenterer derfor lovgivningen inden for hvert område på 
en sådan måde, at "nøgleforanstaltningerne" er anført særskilt fra de øvrige 
gældende foranstaltninger, og nøgleforanstaltningerne foreslås igen opdelt i to 
faser. Opdelingen af foranstaltningerne i fase I- og fase li-foranstaltninger giver et 
fingerpeg om, hvilken prioriteringsrækkefølge der logisk følger af selve 
lovgivningen, og giver de associerede lande en rettesnor for, hvilken rækkefølge 
der vil være den mest effektive at følge i arbejdsprogrammerne for tilnærmelse, 
gennemførelse og håndhævelse af lovgivningen. 
3.18 Fase I-foranstaltningerne er sædvanligvis blevet udvalgt på grundlag af et 
eller flere af følgende kriterier: 
foranstaltningerne udgør de overordnede rammer for en mere detaljeret 
lovgivning 
19 
foranstaltningerne drejer sig om fundamentale principper eller fastlægger 
de grundlæggende procedurer, der skal følges inden for den relevante 
sektor 
foranstaltningerne er en forudsætning for, at det indre marked inden for 
den pågældende sektor kan fungere. 
Inden for nogle områder kan fase I-foranstaltningerne også omfatte foranstalt­
ninger, som det tager særlig lang tid af implementere effektivt. 
3.19 Følgende generelle punkter vedrørende Kommissionens fremgangsmåde 
bedes bemærket. For det første omfatter nøgleforanstaltningerne inden for nogle 
sektorer også foranstaltninger, som endnu ikke er endeligt vedtaget på fælles­
skabsplan, men er under lovgivningsmæssig forberedelse. Mange foranstaltninger 
er inkluderet, undertiden som fase I-foranstaltning, selv om de først for nylig er 
blevet vedtaget. Den omstændighed, at Fællesskabet først vedtager eller agter at 
vedtage foranstaltningerne på et forholdsvis sent stadium i det indre markeds 
udvikling, betyder ikke nødvendigvis, at de har mindre betydning for landene i 
Central- og Østeuropa. De foranstaltninger, der nu er ved at blive vedtaget, vil 
efter al sandsynlighed komme til at udgøre en del af den allerede gældende 
fællesskabsret, som fremtidige medlemsstater skal acceptere. 
3.20 For det andet er de kriterier, der ligger til grund for den anbefalede 
rækkefølge af tilnærmelsen inden for hvert lovgivningsområde, baseret på et 
helhedssyn på selve lovgivningen uden skelen til de økonomiske fordele eller 
ulemper ved, at den overtages. Det er op til hvert enkelt associeret land at vurdere 
den økonomiske dimension, når landet fastlægger sin strategi for tilnærmelsen. 
3.21 For det tredje gælder retningslinjerne for prioriteringen kun inden for hver 
enkelt analyse eller hvert enkelt lovgivningsområde. Der er ikke forsøgt opstillet 
en samlet prioriteringsrækkefølge med vurderinger af fordelene ved straks at 
skride til handling inden for dette eller hint lovgivningsområde. Dette er til en vis 
grad den logiske konsekvens af den fremgangsmåde, der er beskrevet i foregående 
afsnit. Da der ikke foretages nogen overordnet økonomisk analyse, er der ikke 
noget indlysende sæt af objektive kriterier, som kunne bruges til at fastlægge 
prioriteringsrækkefølgen mellem de enkelte sektorer. Noget af den lovgivning, der 
er omfattet af denne hvidbog, f.eks. den grundlæggende selskabsret, må dog 
betragtes som en altafgørende grundpille i en markedsøkonomi og er derfor 
allerede blevet løst af de associerede lande i de tidligere stadier af deres 
økonomiske omstilling. De central- og østeuropæiske landes prioriterings­
rækkefølge mellem de forskellige sektorer er betinget af den politisk-økonomiske 
situation i hvert enkelt associeret land. Valget af prioriteringsrækkefølge skal 
foretages af landene selv snarere end af Unionen. 
3.22 For det fjerde er det på et mindre antal områder ikke muligt at foretage en 
opdeling i forskellige faser, fordi den pågældende lovgivning udgør et hele, og 
fordi overtagelse af blot en del af lovgivningen kan vise sig at være virkningsløs. 
20 
3.23 For det femte skal det bemærkes, at lovgivningsforanstaltningerne står 
opført, uanset hvad de associerede lande allerede har gennemført, selv i tilfælde, 
hvor de alle har gennemført den pågældende lovgivning. Dette har sin forklaring i 
Kommissionens fremgangsmåde med at fremlægge et generelt referencedokument, 
der vil kunne benyttes af alle potentielle medlemsstater. Endvidere er det ikke 
hvidbogens opgave at sætte sig til dommer over, om bestemte nationale 
lovgivningsforanstaltninger overholder fællesskabsretten. 
3.24 Endelig er der ikke fastsat nogen tidsplan. En sådan fastsættes af hvert 
enkelt associeret land ud fra dets egen situation og strategi. 
Betingelser, der er nødvendigefor at gennemføre og håndhæve lovgivningen 
3.25 Den største udfordring for de associerede lande i forbindelse med at 
overtage lovgivningen om det indre marked ligger ikke så meget i tilnærmelsen af 
deres egne retsakter, men snarere i tilpasningen af deres administrationsapparat og 
samfund til de betingelser, der er nødvendige for, at lovgivningen kan fungere. 
Dette er en kompleks proces, der forudsætter, at der oprettes de nødvendige 
institutioner og strukturer eller foretages tilpasninger i de eksisterende, hvilket 
bl.a. kan omfatte en fundamental omlægning af opgavefordelingen mellem den 
nationale forvaltning, retssystemet og den voksende private sektor. Som en hjælp 
til de central- og østeuropæiske lande med denne opgave gives der i indledningen 
til bilaget en oversigt over de forskellige typer af strukturer, der sikrer, at 
fællesskabslovgivningen fungerer effektivt. Hver analyse udpeger, hvilke nationale 
(eller internationale) strukturer - baseret på de relevante erfaringer inden for 
Unionen - der er relevante for den pågældende sektor. 
3.26 Det er af største betydning, at de nødvendige retshåndhævende myndig­
heder findes, så de øvrige medlemmer af Fællesskabet får vished for, at 
lovgivningen gennemføres rigtigt. For at disse administrative strukturer, 
retssystemet og strukturerne i den private sektor kan fungere efter hensigten, er 
det nødvendigt, at der findes undervisnings- og uddannelsesfaciliteter for det 
implicerede personale. At bibringe uddannelse og overføre de relevante erfaringer 
fra Fællesskabet på dette område er en af de vigtigste opgaver i lovgivnings-
tilnærmelsen. Dette spørgsmål behandles nærmere i kapitel 5. 
Konklusion 
3.27 Bilaget indeholder et sæt detaljerede henstillinger til de associerede lande 
om, hvordan de griber den lovgivningsmæssige tilnærmelse og gennemførelse an 
inden for hvert enkelt område af fællesskabslovgivningen om det indre marked. 
Henstillingerne er ikke præskriptive. Der kan være gode politiske, økonomiske 
eller handelsmæssige grunde til, at de enkelte associerede lande ser anderledes på, i 
hvilken rækkefølge lovgivningstilnærmelsen skal gennemføres. Analyserne er 
under alle omstændigheder en nyttig rettesnor for, hvilke nøgleforanstaltninger der 
skal være omfattet, og hvad der kræves for, at de kan fungere efter hensigten. 
21 
4. SITUATIONEN I DE CENTRAL- OG ØSTEUROPÆISKE LANDE 
Indledning 
4.1 Kommissionen har været i regelmæssig kontakt med de central- og 
østeuropæiske lande under udarbejdelsen af hvidbogen. Den havde først et møde 
med seks central- og østeuropæiske lande i november 1994, hvor den gennemgik 
den fremgangsmåde, den agtede at følge, og hvor den modtog redegørelser fra 
hvert af de associerede lande om deres arbejde med tilnærmelsen af deres lov­
givning samt kommentarer til hvidbogen. I februar og marts i år afholdt Kommis­
sionen, i overensstemmelse med konklusionerne fra Essen-topmødet, samråd med 
de central- og østeuropæiske lande på bilateral basis. Tjenestemænd fra Kommis­
sionen aflagde besøg i hovedstæderne og drøftede hver enkelt sektor. Desuden 
blev myndighederne i de central- og østeuropæiske lande underrettet om, hvor 
langt man var med arbejdet med hvidbogen. Drøftelserne koncentrerede sig 
navnlig om fase I-foranstaltningerne og behovet for at opbygge strukturer, der kan 
sikre gennemførelsen og håndhævelsen af disse foranstaltninger. 
4.2 Desuden er Kommissionen i konstant dialog med hvert af de associerede 
lande inden for rammerne af Europa-aftalernes underudvalg for tilnærmelse af 
lovgivningen. Via disse udvalg er det muligt at indsamle oplysninger om de frem­
skridt, der gøres i de central- og østeuropæiske lande. Trods disse kontakter er de 
oplysninger, som Kommissionen råder over, stadig ufuldstændige. En stor del af 
den nye lovgivning er ikke blevet oversat til noget EU-sprog. Lovgivningens 
anvendelsesområde er ofte ikke helt sammenfaldende med den relevante EU-
lovgivnings anvendelsesområde, og det vanskeliggør sammenligninger. I dette 
kapitel vil der derfor ikke blive gjort forsøg på at give en detaljeret analyse af den 
lovgivning, der allerede er på plads i hvert enkelt land. 
4.3 I forbindelse med planlægningen af den fremtidige faglige bistand på dette 
område er det imidlertid nødvendigt at vide - helt generelt - i hvor vid udstrækning 
de central- og østeuropæiske lande har harmoniseret deres lovgivning med EU's 
lovgivning og opbygget de strukturer, der er nødvendige for at gennemføre og 
håndhæve den pågældende lovgivning, og der er desuden behov for i store træk at 
undersøge, hvor deres problemer ligger. Dette kapitel giver et sådant overblik. 
Status over tilnærmelsen af de central- og østeuropæiske landes lovgivning til 
EU's lovgivning 
4.4 De associerede lande er i færd med at forberede og vedtage en lang række 
nye love, og deres generelle mål er at sikre, at denne nye lovgivning er forenelig 
med EU's. Faktisk har de en forpligtelse til at "gøre særlige bestræbelser" for at 
sikre dette i henhold til Europa-aftalerne. I forbindelse med den praktiske 
tilnærmelse af lovgivningen har hvert enkelt central- og østeuropæisk land 
imidlertid fastsat egne prioriteringer. 
22 
4.5 Deres valg afspejler økonomiske og politiske realiteter, navnlig de central- og 
østeuropæiske landes stigende handelsforbindelser med EU, såvel som deres individuelle 
bedømmelser af, hvilken lovgivning der er vigtig som led i den økonomiske omstilling 
og/eller forberedelserne af tiltrædelsen af EU. De har også taget højde for den 
prioriteringsliste, der er direkte nævnt i Europa-aftalerne. Nogle af dem har også påtaget 
sig andre internationale forpligtelser, som har indflydelse på deres prioriteringer. Desuden 
har visse associerede lande indledt deres harmoniseringer af lovgivningen med henblik på 
EU-medlemskab langt tidligere end andre. Det samlede resultat er, at der er store forskelle 
mellem de central- og østeuropæiske lande for så vidt angår mængden og typen af lov­
givning, der er blevet vedtaget, og den rækkefølge, som opgaven løses i. 
4.6 I alle tilfælde er de central- og østeuropæiske lande begyndt at gøre en systematisk 
indsats for at opstille programmer for den lovgivningsmæssige tilnærmelse, at fastsætte 
prioriteringer og at verificere lovgivningens forenelighed med EU's lovgivning. De fleste 
råder allerede over et overordnet koordineringsapparat inden for deres forvaltninger. 
Landene befinder sig på forskellige stadier af deres programmerings- og 
prioriteringsarbejde. For de fleste landes vedkommende vil en vis grad af national 
prioritering have fundet sted inden offentliggørelsen af hvidbogen. De vejledende 
prioriteringer, der er omhandlet i bilaget til dette dokument, vil derfor formentlig 
foranledige hvert af de associerede lande til at foretage en sammenligning og revidere 
deres egne prioriteringer. 
4.7 Det generelle billede, der tegner sig, er et, hvor gammel lovgivning, der undertiden 
daterer sig fra flere år tilbage, optræder side om side med ny lovgivning. Inden for et 
begrænset antal sektorer er den nye lovgivning næsten komplet, mens den inden for andre 
kan være planlagt, men endnu ikke udfærdiget. Et meget stort antal nye love er under 
udarbejdelse eller afventer vedtagelse i de nationale parlamenter. Situationen inden for en 
given sektor afspejler ikke nødvendigvis sektorens økonomiske betydning. 
4.8 På nogle områder erkender de central- og østeuropæiske lande selv, at den 
vedtagne eller forberedte lovgivning ikke er helt forenelig med de relevante EU-retsakter, 
enten som følge af et bevidst valg (gradvis tilnærmelse) eller som følge af ændringer 
foretaget under behandlingen af lovgivningen i parlamentet. På nogle områder har man 
bevidst besluttet at udsætte ny lovgivning og afvente ny eller ændret EU-lovgivning på 
området. 
4.9 På de fleste områder har de central- og østeuropæiske lande søgt rådgivning 
udefra, ofte gennem PHARE-programmer. De leder ofte efter modeller i en eller flere 
medlemsstater. Vejledning i forberedelse og udfærdigelse af love gives undertiden af EU-
tjenestemænd eller nationale tjenestemænd, men ofte også af konsulentfirmaer. 
4.10 I de fleste - men dog ikke alle - associerede lande er parlamentet overbebyrdet, og 
det medfører forsinkelser. Lovgivningsarbejdet er enormt, forandringerne er ofte radikale, 
emnet er undertiden helt nyt, ændringerne af lovteksterne er utallige, og udviklingen går 
langsomt. I de central- og østeuropæiske lande såvel som i andre lande er regeringens og 
de politiske prioriteringer desuden ikke konstante, og det kan komplicere og forlænge 
tilnærmelsesprocessen. 
23 
Lovgivningsmæssig tilnærmelse og økonomiske reformer 
4.11 De associerede lande har endnu ikke til fulde løst det vanskelige problem 
med at afstemme deres tilpasningsprogrammer efter behovet for at konsolidere de 
økonomiske reformer. Det problem, som de central- og østeuropæiske lande står 
overfor, kan illustreres med et par eksempler: 
inden for finansielle tjenesteydelser indebærer lovgivningen for det indre 
marked en styrkelse af forsigtighedskravene, og den fører til mere 
deregulerede markeder. Foretages en sådan ændring for hurtigt i de 
central- og østeuropæiske lande, kunne de finansielle enheder i disse lande 
blive alvorligt svækket, eftersom de fleste af dem stadig bærer på en tung 
arv i form af uerholdelige fordringer 
på beskatningsområdet vil det være nødvendigt at afpasse skatte­
harmoniseringen med udviklingen i de forskellige skattegrundlag, og det 
kan være nødvendigt at indføre midlertidige skatteincitamenter for at 
korrigere nedarvede fordelingsforvridninger 
liberaliseringen af kapitalbevægelser vil være betinget af, at der opnås en 
overordnet makroøkonomisk stabilitet, da der ellers vil være risiko for en 
kapitalflugt uden lige og store betalingsbalanceproblemer. Et sådant stabilt 
makroøkonomisk klima hænger naturligvis tæt sammen med adskillige 
nøgleaspekter af overgangsprocessen, f.eks. sunde offentlige finanser eller 
en vellykket omstruktureringsproces. 
Specifikke sektorer 
4.12 Det er ikke hensigten at gennemgå samtlige sektorer, men det er værd at 
fremhæve et antal særlige resultater eller problemer. 
4.13 Samtlige central- og østeuropæiske lande har indført en basal form for 
selskabsret som led i overgangen til en markedsøkonomi. Den tager sædvanligvis 
udgangspunkt i en model hentet i en eller flere medlemsstater og opfylder derfor 
stort set kravene på EU-plan, om end den i de fleste tilfælde ikke dækker alle 
emner. Den ikke-diskriminerende behandling af udlændinge og udenlandske 
virksomheder er i de fleste tilfælde tilfredsstillende, og de central- og 
østeuropæiske lande har da også en interesse i kunne tiltrække udenlandske 
investeringer. Billedet er stort set det samme med hensyn til regnskabsaflæggelse, 
hvor mange af kravene i EU's tre hoveddirektiver er på plads, men arbejdet er dog 
endnu ikke fuldendt. 
4.14 Af samme årsager har man i de central- og østeuropæiske lande 
opprioriteret den grundlæggende lovgivning for den finansielle servicesektor. 
Generelt set er man længere fremme på bankområdet end på forsikringsområdet, 
men der er grænser for, hvor langt de central- og østeuropæiske lande kan gå, så 
længe restriktionerne på kapitalbevægelser er nødvendige af makroøkonomiske 
årsager, og så længe bankerne stadig lider under uerholdelige fordringer fra 
fortiden. Der er en hel del lovgivning i støbeskeen på dette område. 
24 
4.15 På to områder er der sket store fremskridt, nemlig indirekte beskatning 
og told. Samtlige central- og østeuropæiske lande har indført moms, og i adskillige 
tilfælde synes denne stort set at være i overensstemmelse med kravene i EU. Dette 
er et eksempel på et område, hvor det har været muligt at opnå bedre resultater, 
netop fordi systemet skulle opbygges fra bunden. Med hensyn til punktafgifter 
dækker lovgivningen i de fleste central- og østeuropæiske lande de samme 
hovedkategorier af produkter som lovgivningen i EU. Det vil være nødvendigt at 
sænke visse satser, men dette vil blive gjort forsigtigt af hensyn til provenuet fra 
disse afgifter. 
4.16 På toldområdet er harmoniseringen sket med samme hast som stigningen i 
samhandelen med EU. Der er blevet vedtaget nationale nomenklaturer baseret på 
det harmoniserede system, og en tættere harmonisering med EU's kombinerede 
nomenklatur finder gradvis sted inden for rammerne af Europa-aftalerne. Der er 
allerede blevet etableret tætte kontakter mellem toldmyndighederne, både i 
Europa-aftalernes underudvalg for toldsamarbejde og som et resultat af den faglige 
bistand, der ydes som led i PHARE-programmet. Under alle omstændigheder er en 
fuldstændig tilpasning ikke nødvendig forud for tiltrædelsen. 
4.17 Handelsmæssige overvejelser har også givet anledning til harmoniserings-
bestræbelser inden for industristandarder. Lovkravene på dette område synes at 
være velkendte, og samtlige central- og østeuropæiske lande er begyndt at tilpasse 
deres standarder til EU's standarder, men det foregår ofte via eksisterende 
mekanismer, der oprindeligt blev indført med henblik på fastlæggelse af 
obligatoriske tekniske forskrifter snarere end frivillige standarder. Meget står 
tilbage at blive gjort, navnlig inden for industrien selv, før der er opnået fuld 
konvergens. Forsøg på at overtage et stort korpus af lovgivning i et enkelt 
instrument sinker i mange tilfælde udviklingen. Desuden kommer de store forskelle 
inden for overensstemmelsesvurdering stadig på tværs af tilpasnings­
bestræbelserne. Muligheden for indgåelse af aftaler om gensidig anerkendelse, jf. 
Europa-aftalerne, vil tilskynde til en yderligere indsats på dette område. (Andre 
betragtninger angående dette område fremgår af afsnittet nedenfor vedrørende 
gennemførelses- og håndhævelsesstrukturer). 
4.18 Udviklingen på landbrugsområdet (hvor den for det indre marked 
relevante lovgivning vedrører veterinære spørgsmål, plantesundhed og foderstoffer 
samt landbrugsprodukter, for hvilke der gælder særlige handelsnormer, f.eks. vin) 
afspejler den betydning, som landbruget spiller for økonomien i de pågældende 
lande, og den hænger nøje sammen med hvert enkelt lands særlige 
produktinteresser. I adskillige associerede lande består de øjeblikkelige priorite­
ringer i basale spørgsmål, såsom en jordreform, skønt den lovgivningsmæssige 
tilnærmelse, som vil påvirke handelsvilkårene, sædvanligvis også prioriteres højt. 
Der er taget hul på privatiseringer i samtlige central- og østeuropæiske lande, 
herunder privatiseringer af opstrøms- og nedstrømsaktiviteter knyttet til land­
bruget, men de er endnu ikke ført til ende. De fleste central- og østeuropæiske 
lande yder i en vis udstrækning støtte til deres landbrug, men grænsebeskyttelsen 
er stadig lav. Dette kan ændre sig, når GATT-aftalen er implementeret. Samtlige 
central- og østeuropæiske lande har i større eller mindre udstrækning ført 
forhandlinger med Kommissionen, som efter planen skal munde ud i ækvivalens-
25 
aftaler inden for veterinær-, plantesundheds- og foderstofkontrol. Selv om sådanne 
aftaler langt fra er tilstrækkelige til at opfylde betingelserne i forbindelse med et 
marked uden indre grænser, vil de være udtryk for et betydeligt fremskridt i den 
rigtige retning. EU er i færd med at forhandle om en tilpasning af Europa-aftalerne 
for at tage hensyn til udvidelsen og resultaterne af Uruguay-runden. 
4.19 På transportområdet har Europa-aftalerne sat særlig skub i udviklingen. 
Rådet har fået forelagt og i ét tilfælde accepteret særlige mandater til indgåelse af 
bilaterale aftaler med bestemte central- og østeuropæiske lande inden for en given 
transportsektor. Disse aftaler vil gøre det muligt at opnå adgang til markedet og 
fastlægge vilkårene for udbud af internationale transporttjenester. De vil således 
udgøre et stærkt incitament til en harmonisering af lovgivningen forud for 
tiltrædelsen. De central- og østeuropæiske landes deltagelse i forskellige 
internationale aftaler fremmer generelt tilnærmelsesprocessen. 
4.20 Situationen inden for energisektoren varierer fra land til land, men 
generelt set domineres denne sektor kraftigt af statslige monopoler. Skønt en stor 
mængde lovgivning er planlagt eller under udarbejdelse, resterer der stadig meget 
at gøre inden for denne sektor, og omlægningen af de eksisterende retlige og 
industrielle strukturer vil få store økonomiske og sociale følger. 
4.21 Dette gælder i mindre grad telekommunikationssektoren, hvor der er 
blevet nedsat særskilte regulerende instanser og allerede er gennemført en vis 
liberalisering, i hvert fald i nogle af de associerede lande. Investorernes praksis 
med at søge og i mange tilfælde opnå både statslige lånegarantier og generøse 
regeringstilsagn om varigheden af særlige eller eksklusive rettigheder kan være en 
hindring for tidlig forenelighed med EU's konkurrenceregler. Bestræbelserne på at 
bringe denne sektor i overensstemmelse med EU's lovgivning hjælpes ofte på vej af 
deltagelse i internationale organer. Der er gjort tilsvarende fremskridt i retning af 
en tilnærmelse inden for den audiovisuelle sektor. 
4.22 Konkurrencepolitikken spiller en særlig stor rolle i forbindelse med en 
økonomisk omstilling. De grundlæggende regler er fastlagt i Europa-aftalerne, som 
også indeholder frister for, hvornår gennemførelsesbestemmelserne skal være 
aftalt, og en bestemmelse om, at de associerede lande vil foretage en yderligere 
afstemning af deres konkurrenceregler med EU's konkurrenceregler. I denne 
sammenhæng er de central- og østeuropæiske lande forpligtet til at overtage 
principperne i EU's politik, men de kan indføre de kontrol- og håndhævelses­
strukturer, der bedst tjener deres interesser. Ved tiltrædelsen vil bestemte opgaver, 
som de associerede lande indtil videre fortsat vil have ansvaret for, blive overtaget 
af Kommissionen. 
4.23 Med hensyn til intellektuel ejendomsret er der gjort varierende 
fremskridt, selv om de central- og østeuropæiske lande har vist interesse for den 
lovgivningsmæssige udvikling i EU og er ivrige efter at modernisere deres egen 
lovgivning. Der er gjort betydelige fremskridt inden for industriel ejendomsret, 
navnlig for så vidt angår patenter og varemærker. Der er også blevet arbejdet med 
ophavsret og beslægtede rettigheder. 
26 
4.24 Det overordnede billede af miljølovgivningen er meget uensartet, og de 
associerede lande er inderligt bevidste om, hvad det vil kunne koste at bringe deres 
beskyttelsesniveau på højde med EU's. I nogle tilfælde er deres forberedelser til en 
ny lovgivning, herunder lovgivning om bestemte produkter, imidlertid relativt 
fremskredne. 
4.25 Hvad socialpolitik angår, er de associerede lande af den opfattelse, at en 
stor del af deres lovgivning ligger tæt op ad EU's standarder, og de synes at 
tillægge denne sektor stor betydning. Der lægges vægt på lovgivningen vedrørende 
sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen i de fleste central- og østeuropæiske 
lande. Omkostningsspørgsmålet er igen en afgørende faktor, og tiden vil vise, om 
selv den lovgivning, der allerede er på plads, kan gennemføres effektivt. 
4.26 Samtlige central- og østeuropæiske lande har erkendt, at der er behov for 
at lovgive om forbrugerbeskyttelse som led i deres overgang til markeds­
økonomier. Det indre markeds funktion er, i hvert fald til en vis grad, afhængig af 
tilnærmelsen af reglerne på dette område. Desuden betragtes denne nye erkendelse 
af forbrugernes rettigheder, som sikrer, at de inddrages i beslutningsprocessen, 
også som et bidrag til konsolideringen af demokratiet i de associerede lande. 
Samtlige central- og østeuropæiske lande har vedtaget eller er i færd med at 
udarbejde forbrugerlovgivning, og anden sektorspecifik eller tværgående 
lovgivning omfatter ofte også forbrugerpolitiske aspekter. 
Gennemførelses- og håndhævelsesstrukturer 
4.27 Det er særlig vanskeligt at fa et fuldstændigt overblik over det fremskridt, 
der er gjort i de central- og østeuropæiske lande med hensyn til opbygning af de 
nødvendige gennemførelses- og håndhævelsesstrukturer. Kommissionen har i sine 
kontakter med de associerede lande lagt stor vægt på dette aspekt af processen 
forud for tiltrædelsen. En forbedring af kendskabet hertil vil være en af de vigtige 
opgaver efter offentliggørelsen af hvidbogen og som led i forberedelsen og 
leveringen af den faglige bistand. 
4.28 På nuværende tidspunkt er det derfor kun muligt at sige noget helt generelt 
om, hvad de central- og østeuropæiske lande har opnået hidtil, og om nogle af de 
vanskeligheder, de er stødt på. Billedet som helhed viser, at etableringen, 
bemandingen og igangsætningen af alle de nødvendige administrative strukturer 
går langsommere end selve lovgivningsprocessen. Situationen varierer fra land til 
land og fra sektor til sektor, men der er overalt behov for en større indsats på dette 
område. 
27 
4.29 Det særlige problem, som de central- og østeuropæiske lande står overfor, 
og som de nuværende medlemsstater ikke har haft, er overgangen til en 
markedsøkonomi. I modne markedsøkonomier findes allerede mange af de 
strukturer, der er nødvendige for at sikre, at medlemsstaterne til fulde opfylder 
deres forpligtelser i henhold til EU-retten. Borgerne er sædvanligvis bevidste om 
deres rettigheder, og de er sikret domstolsadgang. I de associerede lande er der til 
gengæld ofte behov for helt nye strukturer eller en tilpasning af eksisterende 
strukturer, herunder ændringer af retsvæsnet. 
4.30 Med henblik på opbygningen af en markedsøkonomi begyndte samtlige 
central- og østeuropæiske lande at indføre nye strukturer i begyndelsen af 
1990'erne. Konstitutionelle ændringer skabte uafhængige domstole, og hele 
retsvæsnet er gradvis ved at blive reformeret. I nogle tilfælde er der behov for 
yderligere forandringer for at sikre dommernes uafhængighed og kvalifikationer, 
og retsvæsnerne i samtlige central- og østeuropæiske lande er præget af 
ressourcemangel, hvilket medfører, at domstolene og andre retter er alvorligt 
overbebyrdede, og der er derfor langt fra sikkerhed for hurtig domstolsadgang. 
Domstolene i de associerede lande står også over for nye opgaver. Intellektuelle 
ejendomsrettigheder nævnes ofte som et område, der vil stille nye krav, såvel i 
henseende til uddannelse som i henseende til omlægning af retsgangen, således at 
sagerne kan blive behandlet hurtigere. Nogle central- og østeuropæiske lande 
erkender også, at de må ændre deres regler vedrørende domstolsadgang for at 
kunne gennemføre lovgivningen på områder såsom forbrugerbeskyttelse. 
4.31 Med hensyn til de grundlæggende økonomiske strukturer råder samtlige 
central- og østeuropæiske lande over registre over virksomheder og udgivelser 
indeholdende oplysninger om virksomhederne. Nogle har også banktilsyns­
myndigheder, kontorer til registrering af intellektuelle ejendomsrettigheder osv., 
men billedet er meget uensartet, og selv når selve institutionerne er blevet oprettet, 
er det ikke altid muligt at finde uddannet personale til dem. Generelt set mangler 
personalet uvægerligt den fornødne erfaring. I denne kontekst vil bistand gennem 
TEMPUS-programmet, Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstituts aktiviteter, 
de central- og østeuropæiske landes deltagelse i LEONARDO- og SOCRATES-
programmerne hjælpe dem med at udvikle de relevante kundskaber. 
4.32 I nogle tilfælde kan de eksisterende strukturer benyttes. Der kan f.eks. 
peges på veterinær- og plantesundhedskontrollen. Adskillige af de central- og 
østeuropæiske lande er forholdsvis godt udrustet på dette punkt. Men selv her er 
der imidlertid behov for dels en modernisering af udstyr og tjenester, dels at gøre 
dem landsdækkende. Laboratorier til afprøvning og måling af industriprodukter 
findes også, men også de har ofte behov for mere moderne udstyr. I forbindelse 
med den eksisterende eksport til EU er det allerede blevet kontrolleret, at de 
relevante strukturer - f.eks. slagterier for eksporten af kød og kødprodukter -
opfylder EU's standarder, men for at kunne integreres i det indre marked er det 
nødvendigt at bringe alle sådanne strukturer op på det fornødne niveau. 
28 
4.33 Med hensyn til industristandarder kan overgangen fra et obligatorisk til et 
frivilligt system baseret på lovgivning, der fastsætter de væsentlige krav, give 
anledning til problemer, og det samme kan ordninger, der pålægger producenterne 
på eget ansvar at udarbejde overensstemmelseserklæringer. Disse forandringer 
kræver ikke blot nye strukturer, men også en helt ny tankegang. Ændringerne vil 
forblive formelle og ikke få den fornødne virkning uden en holdningsændring 
blandt såvel de regulerende myndigheder som de økonomiske beslutningstagere. 
4.34 På en række områder vil det være en vigtig udfordring at sikre, at der 
skabes bred forståelse for de nye ordninger. Inden for f.eks. offentlige indkøb 
åbnes markederne ikke i praksis, skønt den fornødne lovgivning er på plads, og det 
skyldes enten, at virksomhederne endnu ikke har indset, at de har en reel chance 
for at vinde kontrakter, eller at gamle monopoler endnu ikke har accepteret, at de 
kan miste kontrakter. I begge tilfælde undlader de at afgive bud. Tilsvarende er 
forbrugerlovgivningen ved at være bragt på plads, men den forbliver virkningsløs, 
så længe forbrugerne ikke forstår deres rettigheder og/eller så længe de fornødne 
mekanismer til udøvelse af rettighederne ikke er til stede. 
Konklusion 
4.35 Alle de central- og østeuropæiske lande gør en alvorlig indsats for en 
samordnet tilnærmelse og gennemførelse af deres lovgivning, navnlig i relation til 
det indre marked. De står imidlertid over for en omfattende og kompliceret 
opgave, som vil kræve en usædvanlig grad af koordinering og et urokkeligt 
engagement. Der er grund til at styrke den rolle, som de forskellige inter­
ministerielle koordinationsmekanismer spiller, og der er behov for en mere 
rigoristisk tilgang til programmering og prioritering. 
4.36 EU må forstærke sine tilbud om faglig bistand og tilpasse dem til den 
udfordring, der består i at forberede de central- og østeuropæiske lande på 
integrering i det indre marked. Af navnlig denne årsag bør EU forbedre sit 
kendskab til situationen ude i marken. Dette vil fordre en koordineret indsats, som 
trækker på hele registret af inputs fra såvel de central- og østeuropæiske lande selv 
som fra Kommissionen og medlemsstaterne. Disse spørgsmål overvejes nærmere i 
de følgende kapitler. 
29 
5. SPECIALISERET FAGLIG BISTAND 
Indledning 
5.1 Nærværende hvidbog indeholder en redegørelse for den relevante EU-
lovgivning. Den skal først og fremmest kunne bruges som vejledning ved 
tilrettelæggelsen af lovgivningsarbejdet og dernæst bidrage til at sikre, at den 
nationale lovgivning gennemføres effektivt. I dette øjemed indeholder den en 
beskrivelse af de i denne henseende nødvendige instrumenter og en forklaring på, 
hvordan disse fungerer. Dette vil sætte landene i Central- og Østeuropa i stand til 
at arbejde mere målrettet med forberedelsen af deres integrering i det indre marked 
og sikre, at lovændringerne får en reel betydning for økonomien. De associerede 
lande har givet udtryk for at ville tage hensyn til hvidbogens henstillinger i de 
endelige strategier for tilnærmelsen af den nationale lovgivning til det indre 
markeds bestemmelser og ved fastlæggelsen af prioriteringer. 
5.2 Som det fremgår af kapitel 1 tjener hvidbogen yderligere det formål at 
opstille retningslinjer for den faglige bistand, såvel hvad angår tilrettelæggelsen 
som det egentlige indhold. I dette kapitel undersøges det, hvordan hvidbogens 
analyser lader sig omsætte til en sammenhængende og effektiv faglig bistand, der 
omfatter såvel lovgivning som de nødvendige instrumenter, og som modsvarer de 
behov, der udspringer af de central- og østeuropæiske landes nationale strategier. 
De associerede landes strategier 
5.3 Kun de associerede lande selv kan vedtage, gennemføre og håndhæve de 
love, der opfylder kravene i det indre marked. Som led i deres bestræbelser på at 
tilnærme lovgivningen og forberede tiltrædelsen er de associerede lande således i 
færd med at udarbejde individuelle arbejdsprogrammer for vedtagelse og 
gennemførelse af den lovgivning, der er gældende i det indre marked. Disse 
arbejdsprogrammer må nødvendigvis være forenelige med de enkelte landes 
økonomiske politik og reformprogrammer samt med andre aspekter af 
tiltrædelsesstrategien. De bør tage hensyn til henstillingerne i hvidbogen, dække 
alle områder, der har betydning for det indre markeds funktionsdygtighed, og tage 
højde for de administrative og organisatoriske sider af gennemførelsen og 
håndhævelsen af lovgivningen. 
5.4 De enkelte associerede lande sørger selv for at koordinere deres 
bistandsanmodninger og fremlægge oplysninger om, hvorledes arbejdet med 
gennemførelsen af hvidbogens henstillinger skrider frem, således at det kan sikres, 
at EU's, medlemsstaternes og andre organers bistandstiltag harmonerer og 
supplerer hinanden. 
30 
EU's samordnede indsats 
5.5 Fra EU's side må hovedmålsætningen være at tilrettelægge den faglige 
bistand på dette omfattende og forskelligartede felt på en sådan måde, at knappe 
ressourcer udnyttes bedst muligt. Der er ikke ubegrænsede økonomiske midler til 
rådighed, og den ekspertise, som de associerede lande skal trække på, udgøres af 
et forholdsvis beskedent antal embedsmænd og erhvervsfolk, hovedsageligt i 
medlemsstaterne. EU yder allerede faglig bistand, især via PHARE, og denne bør 
nu udvides og justeres i forhold til henstillingerne i hvidbogen. Også andre EU-
programmer, der er åbne for de associerede lande, såvel som bistand fra 
medlemsstaterne og private organer kan udgøre værdifulde bidrag. Der bør lægges 
særlig vægt på, at bestræbelserne målrettes, og at de supplerer hinanden. Øget 
udveksling af informationer og større åbenhed om udviklingen i de associerede 
lande samt om den tilbudte bistand vil kunne bidrage til at afpasse udbuddet efter 
efterspørgslen og tilvejebringe fælles løsninger i situationer, hvor der er 
konstateret fælles behov. 
Specialiseret faglig bistand 
5.6 EU's faglige bistand bør omfatte programmering, udarbejdelse, 
gennemførelse og håndhævelse af lovgivning, herunder: 
hjælp til vurdering af omkostninger og fordele i forskellige faser af 
tilnærmelsen 
direkte og hurtig adgang til de samlede, aktuelle EU-retsakter og 
domstolsafgørelser samt oversættelsestjenesterne 
en "one stop shop" på EU-niveau, hvortil anmodninger om hjælp til løsning af 
problemer vedrørende lovgivningen og dens gennemførelse kan rettes 
vejledning fra juridiske og fagkyndige eksperter om EU's retssystem og, 
område for område, om fortolkningen af EU's retsakter samt om udarbejdelse 
af nationale retsakter 
information om medlemsstaternes instrumenter til gennemførelse og 
håndhævelse af lovgivningen samt udvekslingsprogrammer med henblik på at 
bibringe deltagerne praktisk erfaring på dette område 
adgang til uddannelse i administration og sprog eller til særlige fagkurser 
information om det indre markeds funktion, henvendt dels til økonomiske 
aktører i specifikke sektorer, dels til offentligheden generelt. 
Der bør ved gennemførelsen af hjælpeforanstaltningerne tages hensyn til 
nødvendigheden af, at disse kommer til de nationale parlamenters og de offentlige 
myndigheders kendskab. Parlamentarikere og embedsmænd har behov for 
oplysninger om, hvilke instrumenter der er nødvendige for at gennemføre og 
håndhæve såvel nye retsakter som de EU-bestemmelser, der skal gennemføres i 
national ret. 
31 
5.7 Det vil endvidere være formålstjenligt, at EU åbner eksisterende 
fællesskabsprogrammer, der er specielt beregnet på at styrke det indre markeds 
funktionsduelighed, så som KAROLUS (for udveksling af embedsmænd, der har 
til opgave at gennemføre EU-lovgivningen), MATTHÆUS (et lignende program 
for uddannelse af toldembedsmænd), MATTHÆUS TAX (vedrørende indirekte 
beskatning) o.a., således at landene i Central- og Østeuropa får mulighed for at 
deltage. De nøjagtige vilkår samt de budgetmæssige virkninger vil blive behandlet i 
særskilte forslag fra Kommissionen. Desuden skal en række uddannelsesprojekter, 
der er udviklet i henhold til Leonardo-programmet og under Det Europæiske 
Erhvervsuddannelsesinstitut, bidrage til at forberede de central- og østeuropæiske 
landes integrering i det indre marked. 
Formidlingsinstrumenter 
Nationale programmer 
5.8 For hvert af de associerede lande vil der kunne opstilles nationale 
rammeprogrammer for tilnærmelsen af lovgivningen til det indre markeds 
bestemmelser for derigennem at sikre, at alle de PHARE-programmer, der er 
relevante i forhold til målsætningen i hvidbogen, supplerer hinanden. 
5.9 Disse programmer bør i de associerede lande administreres af et organ med 
ansvar for bistand og koordinering i forbindelse med strategien til forberedelse af 
de pågældende landes EU-medlemskab. Der aflægges regelmæssigt beretning om 
arbejdet med de nationale programmer til Associeringsrådet og de kompetente 
organer under Europa-aftalerne. 
5.10 Programmeringen af PHARE for den femårsperiode, der begynder i år, er 
allerede godt undervejs. Kommissionen agter at indbyde de enkelte associerede 
lande til drøftelser, så snart som muligt efter hvidbogens offentliggørelse, for at 
afstemme de forskellige landes nationale programmer og prioriteringer i forhold til 
denne. Eksisterende nationale rammeprogrammer om ændring og tilnærmelse af 
lovgivningen vil således kunne reorienteres i overensstemmelse hermed. 
Et kontor for udveksling af informationer om faglig bistand 
5.11 Visse behov er fælles for alle de associerede lande. For at kunne opfylde 
disse behov har Kommissionen til hensigt at oprette et Kontor for Udveksling af 
Informationer om Faglig Bistand, der støttes via et multinationalt PHARE-
program. Kontoret placeres i Bruxelles og forvaltes af Kommissionen. Det 
varetager udveksling af informationer og medvirker til at sikre formidlingen af 
bistand til de associerede lande. Kontoret skal gøre det lettere at formidle 
hjælpeforanstaltninger af så høj kvalitet som muligt og så omkostningseffektivt 
som muligt fra en bred kreds af organer i såvel den offentlige som den private 
sektor. 
32 
5.12 Kontoret vil komme til at beskæftige sig med faglig bistand vedrørende 
fællesskabslovgivningen og dens omsætning i national ret, juridisk terminologi, 
oversættelse, uddannelse og udveksling, herunder udstationering af kortere 
varighed i Kommissionens tjenestegrene og i relevante organer i medlemsstaterne. 
Endvidere skal kontoret fungere som en "one stop shop" eller clearingkontor, 
hvortil anmodninger om hjælp til udvælgelse af fagkyndige konsulenter kan rettes. 
5.13 Der oprettes i henhold til en PHARE-rammeaftale et panel bestående af 
eksperter fra Kommissionen og medlemsstaterne med relevant ekspertise på 
forskellige politiske områder. Kontoret vil ikke mindst derigennem blive et center 
for rådgivning og ekspertbistand i spørgsmål om lovgivning og om instrumenter til 
gennemførelse af denne lovgivning. Det står også til rådighed for nationale 
programmer. 
5.14 Af hensyn til overskueligheden og for at undgå dobbeltarbejde oprettes en 
database, der skal trække på informationer fra Kommissionen, medlemsstaterne, 
de associerede lande og den private sektor. Den vil kunne konsulteres af alle 
interesserede parter. 
5.15 Kommissionen indlæser alle relevante oplysninger på databasen om den 
bistand, som kan fås under PHARE eller andre fællesskabsprogrammer, der er 
åbne for landene i Central- og Østeuropa. Kommissionen vil ligeledes indkode 
oplysninger om, hvorledes de pågældende landes gennemførelse af hvidbogens 
henstillinger forløber, navnlig på de områder hvor der ydes faglig bistand. 
Kommissionen opfordrer de associerede lande, medlemsstaterne og andre, der 
yder faglig bistand, om at stille lignende oplysninger til rådighed. 
Koordinering og overvågning 
5.16 Kommissionen forelægger regelmæssigt en rapport om kontorets 
virksomhed til de associeringsudvalg og underudvalg, der er oprettet i henhold til 
Europa-aftalerne. 
5.17 Den faglige bistand koordineres og overvåges under hensyntagen til 
rapporterne om kontorets virksomhed og oplysningerne i databasen, dels i 
samarbejde med medlemsstaterne via PHARE-Forvaltningsudvalget, dels i 
samarbejde med de associerede lande enkeltvis via de kompetente organer, der er 
oprettet i henhold til Europa-aftalerne. I spørgsmål, der vedrører flere eller alle 
associerede lande, foretages koordineringen og overvågningen som led i de 
strukturerede forbindelser. 
33 
6. KONKLUSIONER 
6.1 Omstruktureringen i Central- og Østeuropa, der skal gøre de politiske og 
økonomiske systemer forenelige med forholdene i Den Europæiske Union, er en 
omfattende og kompliceret proces. Den indebærer en styrkelse af demokratiet og 
det civile samfund, iværksættelse af sunde makroøkonomiske politikker, 
privatiseringer og omstrukturering af industrien, retlige og institutionelle 
forandringer og liberalisering af handelen med henblik på frihandel med EU og 
med nabolandene. Selvom situationen varierer fra land til land, er denne 
reformproces godt undervejs. 
6.2 De associerede lande bærer selv hovedansvaret for, at processen lykkes. 
Imidlertid er de med den strategi, der blev vedtaget i Essen, sikret yderligere støtte 
fra EU, herunder tættere samarbejde med EU's institutioner, tilpasning til de 
skiftende behov af prioriteringerne under PHARE og en ny omfattende indsats for 
at forberede de associerede lande til deres fremtidige integrering i det indre 
marked. 
6.3 Hvidbogen markerer starten på en proces og udstikker en række 
retningslinjer for de associerede landes omstrukturering af de retlige strukturer, 
som er nødvendig af hensyn til deres fremtidige deltagelse i det indre marked. Den 
opstiller en logisk rækkefølge for vedtagelsen af de nødvendige foranstaltninger og 
sætter de associerede lande i stand til at udarbejde indre markedsrelaterede 
arbejdsprogrammer, der er særligt tilpassede hvert enkelt lands økonomi og 
prioriteringer. Den vil også gøre det muligt for Kommissionen ved hjælp af 
ekspertisen i EU's egne institutioner, i medlemsstaterne og i den private sektor at 
yde netop den form for bistand, der er mest nødvendig. Det foreslåede Kontor for 
Udveksling af Informationer om Faglig Bistand vil gøre det langt enklere at 
målrette den faglige bistand fra PHARE og fra sagkundskaben i medlemsstaterne. 
6.4 Efterhånden som lovgivningen vedrørende det indre marked vedtages og de 
instrumenter, der er nødvendige for lovgivningens gennemførelse og håndhævelse, 
indføres, styrkes den økonomiske reformproces. Erhvervslivet i de associerede 
lande og EU forventes at opnå betragtelige økonomiske fordele. Med den trinvise 
fjernelse af handelshindringerne vil konkurrenceevnen blive forbedret og 
erhvervsaktiviteten stige. Samtidig vil hvidbogens henstillinger til lovgivning 
vedrørende konkurrence, sociale spørgsmål og miljø, der er af afgørende betydning 
for det indre markeds funktion, kunne sikre en velafbalanceret tilnærmelse. Der 
bør sondres mellem en tilnærmelse af lovgivningen til det indre markeds 
bestemmelser og tiltrædelse af EU, idet sidstnævnte indebærer accept af 
Fællesskabets samlede regelværk. 
34 
6.5 Ud over at give anledning til konkrete fremskridt sætter hvidbogen ny fart i 
integrationsprocessen mellem de associerede lande og EU og stimulerer handelen. 
Som Kommissionen fremførte i sin meddelelse af 13. juli 1994 om 
forberedelsesstrategien, "når der en gang er gennemført en konkurrence- og 
statsstøttepolitik på tilfredsstillende måde (af de associerede lande) sammen med 
anvendelsen af andre dele af fællesskabslovgivningen vedrørende det bredere 
marked, kunne Unionen beslutte gradvis at indskrænke anvendelsen af 
handelsbeskyttelsesinstrumenter for industrivarer fra de pågældende lande, 
eftersom den vil have samme garanti mod illoyal konkurrence som den, der findes 
inden for det indre marked". 
6.6 Den proces, der iværksættes med hvidbogen, vil ligeledes fremme handelen 
ved at skabe gunstige vilkår for indgåelse af aftaler om gensidig anerkendelse af 
prøver til etablering af varers overensstemmelse med anerkendte 
industristandarder. Formålet med sådanne aftaler er at sikre gensidig anerkendelse 
af certifikater, overensstemmelsesmærker og rapporter om prøveresultater udstedt 
af tekniske organer, der beskæftiger sig med industristandarder i de associerede 
lande og EU. Det burde være muligt at indlede forhandlinger, når de procedurer, 
der anvendes af certificeringsinstitutter, prøvelaboratorier og lignende organer, er 
blevet bragt i overensstemmelse med dem, der anvendes i EU. Hvidbogen giver 
retningslinjer for, hvordan dette vil kunne opnås. Den vil siden blive fulgt op med 
udvidet faglig bistand via PHARE på disse specialiserede områder. 
6.7 Efterhånden som de associerede lande tilnærmer sig det indre markeds 
bestemmelser vil den økonomiske reform blive styrket og bidrage til at skabe et 
gunstigt klima for økonomisk integration. Desuden vil udgifterne til den offentlige 
forvaltning og erhvervslivets omkostninger blive reduceret. Kommissionen agter at 
analysere disse potentielle positive aspekter nærmere og forelægger resultatet for 
EU's institutioner og de associerede lande. 
6.8 Samråd, samarbejde og bistand i henhold til Europa-aftalerne og PHARE 
samt udarbejdelsen af denne hvidbog er udtryk for, at processen hen imod 
integrering i det indre marked allerede er begyndt. Når hvidbogen er blevet 
offentliggjort, og Det Europæiske Råd har haft lejlighed til at udtale sig, mener 
Kommissionen, at der bør træffes følgende foranstaltninger med henblik på at 
iværksætte henstillingerne. 
6.9 Kommissionen agter at: 
fremsende hvidbogen til de associerede lande på deres eget sprog sammen 
med Det Europæiske Råds konklusioner 
holde samråd med hvert enkelt af de associerede lande om nationale 
arbejdsprogrammer til gennemførelse af hvidbogens henstillinger, om 
tilpasning og udvidelse af den faglige bistand og om intern koordinering i de 
enkelte associerede lande af alle de spørgsmål, der berøres i hvidbogen 
oprette Kontoret for Udveksling af Informationer om Faglig Bistand, som 
omtalt i kapitel 5, med støtte via et nyt multinationalt PHARE-program 
35 
foranledige at koordineringen af den faglige bistand og overvågningen med 
gennemførelsen af henstillingerne i hvidbogen på EU-plan varetages af Det 
Rådgivende Udvalg for det Indre Marked og PHARE-Forvaltningsudvalget 
holde de associerede lande underrettet om ændringer i lovgivningen 
vedrørende det indre marked 
videreføre forberedelserne med henblik på at udvide KAROLUS- og 
MATTHÆUS-programmerne til at omfatte de associerede lande og 
undersøge mulighederne for at lade dem være omfattet af andre relevante 
programmer 
fremsætte forslag til, hvorledes de associerede lande kan involveres i arbejdet i 
sektorspecifikke rådgivende organer for derigennem at fremme deres 
forståelse af, hvordan det indre marked fungerer 
føre en økonomisk-politisk dialog med de associerede lande inden for 
rammerne af de strukturerede forbindelser med EU-institutionerne om 
samspillet mellem tilnærmelsen til det indre marked og den mere omfattende 
omstruktureringsproces 
regelmæssigt fremlægge en rapport om fremskridtene for Rådet (det indre 
marked og almindelige anliggender) samt Det Europæiske Råd efter 
forberedende møder med repræsentanter for de associerede lande. 
6.10 De associerede lande opfordres til at: 
udpege en person til at koordinere alle sager vedrørende gennemførelsen af 
henstillingerne i hvidbogen 
udarbejde nationale arbejdsprogrammer for gennemførelsen af disse 
henstillinger; vejledning og bistand hertil kan fas via PHARE 
revidere - i samarbejde med Kommissionen - den hidtidige indsats for at 
tilnærme lovgivningen og de dertil knyttede hjælpeforanstaltninger med 
henblik på at bringe den hidtidige indsats i overensstemmelse med kravene i de 
nationale arbejdsprogrammer 
drage fuldt udbytte af de tjenesteydelser, der tilbydes af det foreslåede Kontor 
for Udveksling af Informationer om Faglig Bistand, og forstærke indsatsen for 
at tilnærme, gennemføre og håndhæve lovgivningen vedrørende det indre 
marked. 
6.11 Medlemsstaterne opfordres til at: 
tilbyde fagkyndig rådgivning om omsætning i national ret af EU-lovgivningen 
vedrørende det indre marked og om, hvilke instrumenter der er nødvendige 
for dens gennemførelse og håndhævelse 
informere om, hvilke hjælpeforanstaltninger de selv tilbyder, og om deres 
ekspertbistand via PHARE-Forvaltningsudvalget og Kontoret for Udveksling 
af Informationer om Faglig Bistand 
koordinere den planlagte bistand gennem ovennævnte organer og sørge for, at 
hjælpeforanstaltningerne fra forskellige kilder er effektive og supplerer 
hinanden. 
36 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 163 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 11 01 
Katalognummer : CB-CO-95-191-DA-C 
ISBN 92-77-88420-7 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
3?