ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ændret forslag til

Interinstitutionel aftale

mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning

I Kommissionens forslag COM(2018) 323 foretages følgende ændringer:

1)Del I.B, punkt 11, affattes således:

"Solidaritets- og nødhjælpsreserven

11. Hvis Kommissionen finder, at det er nødvendigt at udnytte solidaritets- og nødhjælpsreserven, forelægger den Europa-Parlamentet og Rådet et forslag om overførsel fra reserven til de pågældende budgetposter, jf. finansforordningen."

2)I del II.A indsættes følgende som punkt 15a:

"15a. Kommissionen udarbejder en årlig rapport om gennemførelsen af EU-genopretningsinstrumentet ("genopretningsinstrumentet"), som samler alle offentligt tilgængelige ikkefortrolige oplysninger om:

— aktiver og passiver, der følger af lånoptagelses- og långivningstransaktioner, som foretages i henhold til artikel 3b i afgørelsen om egne indtægter

— samlet provenu afsat til EU-programmer til gennemførelse af genopretningsinstrumentet i det foregående år, fordelt på program og budgetpost

— de lånte midlers bidrag til opfyldelsen af målene for genopretningsinstrumentet og de specifikke EU-programmer."
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Den Europæiske Union og Cookøernes regering har indgået en partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri med virkning fra den 14. oktober 2016. Den tilknyttede gennemførelsesprotokol udløber den 13. oktober 2020. Ved protokollen fastsættes de fiskerimuligheder, som tildeles EU-fiskerflåden, og den finansielle modydelse, som betales af Unionen og skibsrederne.

Ved protokollen fastsættes et beløb på 385 000 EUR for første og andet år og 350 000 EUR for tredje og fjerde år fra EU-budgettet som finansiel modydelse for adgang for en referencemængde på 7 000 ton pr. år. Desuden betaler Unionens redere afgifter for fiskeritilladelsen på grundlag af de priser, der er fastsat i protokollen for den tildelte kvote. Hertil kommer, at der på EU-budgettet er afsat 350 000 EUR om året til at støtte Cookøernes sektorpolitik for fiskeri i protokollens fireårige løbetid.

Med partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri, som er indgået med Cookøernes regering, tilvejebringes fiskerimuligheder, der er målrettet fiskeri efter tun og stærkt vandrende arter, for EU-fartøjer fra to medlemsstater (Spanien og Frankrig). I øjeblikket er partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri med Cookøerne den eneste, som udnyttes aktivt i Stillehavet.

Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri bidrager til at fremme den fælles fiskeripolitiks mål internationalt ved at sikre, at Unionens fiskeri uden for EU-farvande er baseret på de samme principper og standarder som dem, der gælder ifølge EU-lovgivningen. Derudover fremmer partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri videnskabeligt samarbejde mellem EU og partnerlandene, og der tilskyndes til gennemsigtighed og bæredygtighed med henblik på en bedre forvaltning af fiskeressourcerne. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri tilskynder til god forvaltningsskik ved at støtte tilsyn, kontrol og overvågning af nationale og udenlandske flåders aktiviteter og ved at stille midler til rådighed til bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri) og bidrage til en bæredygtig udvikling af den lokale fiskerisektor, herunder anstændigt arbejde inden for fiskeriet. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri styrker Unionens stilling i internationale og regionale fiskeriorganisationer: for Cookøernes vedkommende navnlig i Fiskerikommissionen for Det Vestlige Centrale Stillehav (WCPFC). Endelig er de fiskerimuligheder, der tildeles gennem partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri, baseret på den bedste tilgængelige videnskabelige rådgivning og bidrager til at forbedre overholdelsen af internationale foranstaltninger.
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik (herefter "grundforordningen for den fælles fiskeripolitik") har til formål at sikre, at levende akvatiske ressourcer udnyttes på en økonomisk, miljømæssigt og socialt bæredygtig måde. Et vigtigt redskab til at sikre opfyldelsen af dette mål er den årlige fastsættelse af fiskerimuligheder. Forordninger om fiskerimuligheder skal begrænse udnyttelsen af bestandene i et omfang, som er i overensstemmelse med de overordnede mål for den fælles fiskeripolitik.

Formålet med dette forslag er at fastsætte fiskerimuligheder for visse bestande og grupper af bestande i Middelhavet og Sortehavet.

Efter vedtagelsen og ikrafttrædelsen af den flerårige plan for demersale bestande i det vestlige Middelhav fastsættes der i dette forslag fiskerimuligheder for de berørte medlemsstater (Spanien, Frankrig og Italien) med henblik på den maksimale tilladte fiskeriindsats.

Forslaget fastsætter også fiskerimuligheder i medfør af aftaler, der er indgået inden for rammerne af Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet (GFCM), som er en regional fiskeriforvaltningsorganisation med beføjelser til bevarelse og forvaltning af havets levende ressourcer i Middelhavet og Sortehavet. Den Europæiske Union er medlem af Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet (GFCM) sammen med Bulgarien, Kroatien, Cypern, Frankrig, Grækenland, Italien, Malta, Rumænien, Slovenien og Spanien. Foranstaltninger vedtaget inden for rammerne af Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet (GFCM) er bindende for dens medlemmer.

Hvad angår Sortehavet fastsætter dette forslag derudover en autonom kvote for brisling med henblik på ikke at øge det nuværende niveau for fiskeridødelighed. Hvad angår pighvar omsætter forslaget den samlede tilladte fangstmængde (TAC) og de kvoter, der er fastsat af Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet (GFCM).

Det endelige mål er at genoprette bestandene til og opretholde dem på et niveau, som giver det maksimale bæredygtige udbytte (MSY). Dette mål er udtrykkeligt medtaget i den nye grundforordning om den fælles fiskeripolitik, nærmere bestemt i artikel 2, stk. 2, som fastsætter følgende: "[...] skal udnyttelsesgraden for det maksimale bæredygtige udbytte, hvor det er muligt, nås inden udgangen af 2015 og [...] senest inden udgangen af 2020 for alle bestande". Dette afspejler det tilsagn, som Unionen har givet i forbindelse med tiltrædelsen af konklusionerne af verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg i 2002 og den tilhørende gennemførelsesplan. Herudover skal bestemmelserne i den flerårige plan for demersale bestande i det vestlige Middelhav sikre, at målet for maksimalt bæredygtigt udbytte (MSY) nås på et gradvist stigende grundlag inden udgangen af 2020, hvis det er muligt, og senest den 1. januar 2025.
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (Det Forenede Kongerige) trådte ud af Unionen fra den 1. februar 2020. Protokollen om Irland/Nordirland, der er knyttet til udtrædelsesaftalen ("protokollen"), vil finde anvendelse fra udløbet af overgangsperioden, dvs. fra den 1. januar 2021.

Det hedder i protokollen, at Nordirland er en del af Det Forenede Kongeriges toldområde, og at Det Forenede Kongerige kan medtage Nordirland i det geografiske anvendelsesområde for Verdenshandelsorganisationens lister. Samtidig fastsættes det i protokollen, at enhver henvisning til Unionens toldområde i de relevante bestemmelser i protokollen samt i de bestemmelser i EU-retten, der i medfør af protokollen finder anvendelse på og i Det Forenede Kongerige, for så vidt angår Nordirland, skal forstås som omfattende Nordirlands landterritorium. Dette betyder, at selv om Nordirland formelt er beliggende i Det Forenede Kongerige, er Det Forenede Kongerige, for så vidt angår Nordirland, forpligtet til at anvende Unionens toldlovgivning, som om Nordirland stadig befandt sig på Unionens toldområde.

De bilaterale ordninger mellem Unionen og Det Forenede Kongerige i henhold til protokollen medfører ikke rettigheder og forpligtelser for tredjelande.

Enhver import i henhold til Unionens importtoldkontingenter eller andre importkontingenter, der finder anvendelse på varer med oprindelse i et tredjeland, der er indført i Nordirland, kan derfor ikke medregnes i dette tredjelands rettigheder over for Unionen, medmindre tredjelandet har aftalt det. Denne situation udgør en risiko for et velfungerende indre marked i Unionen og for den fælles handelspolitiks integritet gennem mulig omgåelse af Unionens toldkontingenter eller andre importkontingenter. Desuden kræver enhver aftale med et tredjeland, der fastsætter eksporttoldkontingenter, at varerne importeres inden for Unionen. Derfor kunne det pågældende tredjeland nægte at udstede eksporttilladelser for direkte import til Nordirland.

For at imødegå denne risiko bør Unionens toldkontingenter og andre importkontingenter kun være tilgængelige for varer, der importeres og overgår til fri omsætning i Unionen og ikke i Nordirland.

I henhold til protokollen vil denne forordning også finde anvendelse på og i Det Forenede Kongerige, for så vidt angår Nordirland.
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

For at sikre den nødvendige retssikkerhed og ensartethed på det indre marked skal Det Blandede EØS-Udvalg indarbejde al relevant EU-lovgivning i EØS-aftalen så hurtigt som muligt efter vedtagelsen og gøre det muligt for EØS-EFTA-staterne at deltage i EØS-relevante EU-foranstaltninger og -programmer.

Udkastet til Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse (der er knyttet som bilag til forslaget til Rådets afgørelse) har til formål at ændre protokol 31 til EØS-aftalen om samarbejde på særlige områder ud over de fire friheder. Dette er nødvendigt for at give EØS-EFTA-staterne mulighed for at deltage i de EU-programmer og -aktioner, der finansieres over budgetposterne i Den Europæiske Unions almindelige budget. Formålet med dette ændringsforslag er i dette tilfælde at gøre det muligt for EØS-EFTA-staterne (Norge, Island og Liechtenstein) at deltage i EU-aktioner vedrørende budgetpost 33 02 03 01: "Selskabsret", der er indført i Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2020.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Vedlagte udkast til Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse er fuldt ud i overensstemmelse med EØS-aftalens mål om at fremme en vedvarende og afbalanceret styrkelse af de handelsmæssige og økonomiske forbindelser mellem de kontraherende parter på lige konkurrencevilkår og under overholdelse af samme regler med henblik på at skabe et ensartet europæisk økonomisk samarbejdsområde.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse er også i overensstemmelse med EU's politik på andre områder, navnlig gennem målet om at beskytte ensartetheden i EU's indre marked.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•Retsgrundlag

Forslaget er baseret på artikel 114 i TEUF sammenholdt med artikel 218, stk. 9. I henhold til artikel 1, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2894/94 om visse gennemførelsesbestemmelser til EØS-aftalen fastlægger Rådet på forslag af Kommissionen den holdning, som skal indtages på Unionens vegne til de afgørelser, som omhandles i nævnte stk. 3.

•Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

Forslaget er i overensstemmelse med nærhedsprincippet af følgende grund:

Målet for dette forslag, nemlig at sikre ensartethed i det indre marked, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan.

•Proportionalitetsprincippet

I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet går forslaget ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dets mål, nemlig at sikre ensartethed på det indre marked.

•Valg af retsakt
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

For at sikre den nødvendige retssikkerhed og ensartethed i det indre marked skal Det Blandede EØS-Udvalg indarbejde al relevant EU-lovgivning i EØS-aftalen så hurtigt som muligt efter vedtagelsen og gøre det muligt for EØS-EFTA-staterne at deltage i EØS-relevante EU-aktioner og -programmer.

Udkastet til Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse (der er knyttet som bilag til forslaget til Rådets afgørelse) har til formål at ændre protokol 31 til EØS-aftalen om samarbejde på særlige områder ud over de fire friheder. Dette er nødvendigt, hvis EØS-EFTA-staterne fortsat skal kunne deltage i Unionens programmer og tiltag, som finansieres over EU's budget. Formålet med nærværende ændring er at gøre det muligt for EØS-EFTA-staterne (Norge, Island og Liechtenstein) at deltage i EU-aktioner inden for rammerne af budgetpost 12 02 01: "Gennemførelse og udvikling af det indre marked for finansielle tjenesteydelser", som blev indført i Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2020.
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

For at sikre den nødvendige retssikkerhed og ensartethed i det indre marked skal Det Blandede EØS-Udvalg indarbejde al relevant EU-lovgivning i EØS-aftalen så hurtigt som muligt efter vedtagelsen og gøre det muligt for EØS-EFTA-staterne at deltage i EØS-relevante EU-aktioner og -programmer.

Udkastet til Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse (der er knyttet som bilag til forslaget til Rådets afgørelse) har til formål at ændre protokol 31 til EØS-aftalen om samarbejde på særlige områder ud over de fire friheder. Dette er nødvendigt for at give EØS-EFTA-staterne mulighed for at deltage i de EU-programmer og -aktioner, der finansieres over budgetposterne i Den Europæiske Unions almindelige budget. Formålet med dette ændringsforslag er at gøre det muligt for EØS-EFTA-staterne (Norge, Island og Liechtenstein) at deltage i EU-aktioner vedrørende budgetpost 02 03 01 "Det indre marked" og budgetpost 02 03 04 "Værktøjer til forvaltning af det indre marked" i Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2020.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Vedlagte udkast til Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse er fuldt ud i overensstemmelse med EØS-aftalens mål om at fremme en vedvarende og afbalanceret styrkelse af de handelsmæssige og økonomiske forbindelser mellem de kontraherende parter på lige konkurrencevilkår og under overholdelse af samme regler med henblik på at skabe et ensartet europæisk økonomisk samarbejdsområde.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse er også i overensstemmelse med EU's politik på andre områder, navnlig gennem målet om at beskytte ensartetheden i EU's indre marked.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•Retsgrundlag

Forslaget er baseret på artikel 114 i TEUF sammenholdt med artikel 218, stk. 9. I henhold til artikel 1, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2894/94 om visse gennemførelsesbestemmelser til EØS-aftalen fastlægger Rådet på forslag af Kommissionen den holdning, som skal indtages på Unionens vegne

•Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

Forslaget er i overensstemmelse med nærhedsprincippet af følgende grund:

Målet for dette forslag, nemlig at sikre ensartethed på det indre marked, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan.

•Proportionalitetsprincippet

I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet går forslaget ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dets mål, nemlig at sikre ensartethed i det indre marked.

•Valg af retsakt
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

For at sikre den nødvendige retssikkerhed og ensartethed i det indre marked skal Det Blandede EØS-Udvalg indarbejde al relevant EU-lovgivning i EØS-aftalen så hurtigt som muligt efter vedtagelsen og gøre det muligt for EØS-EFTA-staterne at deltage i EØS-relevante EU-aktioner og -programmer.

Udkastet til Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse (der er knyttet som bilag til forslaget til Rådets afgørelse) har til formål at ændre protokol 31 til EØS-aftalen om samarbejde på særlige områder ud over de fire friheder. Dette er nødvendigt for at give EØS-EFTA-staterne mulighed for at deltage i de EU-programmer og -aktioner, der finansieres over budgetposterne i Den Europæiske Unions almindelige budget. Formålet med dette ændringsforslag er at gøre det muligt for EØS-EFTA-staterne (Norge, Island og Liechtenstein) at deltage i EU-aktioner vedrørende fri bevægelighed for arbejdstagere, koordinering af socialsikringssystemerne og foranstaltninger for migranter, herunder migranter fra tredjelande, vedrørende budgetpost 04 03 01 03 i Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2020.
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), der finder anvendelse på regionerne i EU's yderste periferi, herunder De Kanariske Øer, tillader i princippet ingen forskelle i beskatningen af henholdsvis lokale varer og varer, der kommer fra Spanien eller andre medlemsstater. Artikel 349 i TEUF giver mulighed for at træffe særlige foranstaltninger til fordel for regionerne i EU's yderste periferi på grund af forhold, som er vedvarende og kumulative, og som alvorligt hæmmer disse regioner i deres udvikling og påvirker deres økonomiske og sociale situation.

AIEM er en indirekte statsafgift, der opkræves i et enkelt led ved leverancer af varer på De Kanariske Øer. Gennem de specifikke foranstaltninger i afgørelse nr. 377/2014/EU er der blevet skabt en form for differentieret afgift, der begunstiger den lokale fremstilling af visse varer. Denne afgift er en statsstøtte, der i øjeblikket ydes af de spanske myndigheder inden for rammerne af afdelingen om regionalstøtte i den generelle gruppefritagelsesforordning.

Formålet med denne foranstaltning er at kompensere producenter på De Kanariske Øer for de vedvarende begrænsninger, der er forbundet med den afsides beliggenhed, afhængigheden af råvarer og energi, nødvendigheden af at opbygge lagre, det lokale markeds begrænsede størrelse og den begrænsede eksportaktivitet. Kombinationen af disse begrænsninger betyder, at produktionsomkostningerne og dermed kostprisen for lokalt producerede varer er højere, således at de lokale producenter uden særlige foranstaltninger vil være mindre konkurrencedygtige end producenter fra det europæiske fastland, selv når der tages hensyn til de omkostninger, der er forbundet med transporten til De Kanariske Øer. Dette vil således gøre det vanskeligere at opretholde en lokal produktion. De særlige foranstaltninger er udformet med henblik på at styrke det lokale erhverv ved at kompensere producenterne for ekstraomkostninger og derved skabe lige vilkår.

Den 24. april 2019 anmodede Spanien Kommissionen om en forlængelse af anvendelsesperioden for afgørelse nr. 377/2014/EU.

For så vidt angår anmodningen om en forlængelse af anvendelsesperioden for afgørelse nr. 377/2014/EU iværksatte Europa-Kommissionen en ekstern undersøgelse for at få vurderet den aktuelle ordning og de potentielle virkninger af eventuelle alternativer i perioden efter 2020, herunder det alternativ, som nærværende forslag bygger på. På grundlag af denne undersøgelse mener Kommissionen, at det er berettiget at indrømme den ønskede forlængelse med forbehold af visse ændringer af den eksisterende ordning.

Dette forslag indebærer derfor en fastlæggelse af den retlige ramme for AIEM fra den 1. januar 2020 til den 31. december 2027 med revisioner af de nuværende ordninger for at gøre ordningen mere fleksibel og gennemsigtig.

De foreslåede ændringer er i forhold til den nuværende ordning som følger:
BEGRUNDELSE

1.Forslagets genstand

Dette forslag vedrører en afgørelse om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Toldudvalget, der er nedsat ved frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Korea på den anden side, til en henstilling om anvendelsen af artikel 27 i protokollen om definitionen af "produkter med oprindelsesstatus" og metoder for administrativt samarbejde.

Artikel 27 indeholder bestemmelser om kontrol af oprindelsesbeviser.

2.Baggrund for forslaget

2.1.Frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Korea på den anden side.

Frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Korea på den anden side blev taget midlertidigt i anvendelse den 1. juli 2011 og trådte i kraft den 13. december 2015.

2.2.Toldudvalget

Toldudvalget er et organ nedsat i overensstemmelse med aftalens artikel 6.15 og 15.2, stk. 1, litra c). Det består af repræsentanter for EU og Republikken Korea. Toldudvalget fastsætter selv sin forretningsorden, og formandskabet varetages i fællesskab af en EU-repræsentant og en repræsentant for Republikken Korea.

Toldudvalget er ved aftalens artikel 6.16, stk. 5, bemyndiget til at udarbejde henstillinger, som det finder nødvendige for at opfylde de fælles mål og for at sikre, at de ordninger, der indføres ved protokollen, fungerer tilfredsstillende.

2.3.Den påtænkte retsakt, der skal vedtages af udvalget

Den Europæiske Union og Republikken Korea (herefter "parterne") har konstateret, at der er behov for en fælles forståelse af hovedkarakteristikaene ved den kontrolprocedure, der er fastlagt i artikel 27 i protokollen om definitionen af "produkter med oprindelsesstatus" og metoder for administrativt samarbejde, samt de forskellige trin i denne procedure. En sådan fælles forståelse bør være af interesse for hver parts toldmyndigheder, der er ansvarlige for at sikre, at oprindelsesreglerne overholdes, og erhvervsdrivende, der er underlagt kontrol af oprindelsesbeviser.

Parterne finder derfor, at det er hensigtsmæssigt, at Toldudvalget udarbejder en henstilling herom i overensstemmelse med aftalens artikel 6.16, stk. 5.

3.Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne

Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne i Toldudvalget, baseres på det udkast til henstilling vedtaget af Toldudvalget, der er knyttet til nærværende afgørelse.

4.Retsgrundlag

4.1.Proceduremæssigt retsgrundlag

4.1.1.Principper

I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) vedtager Rådet afgørelser om "fastlæggelse af, hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen".