Indledning

Vaccination har medført enorme sundhedsmæssige og socioøkonomiske fordele for enkeltpersoner, befolkninger og samfundet som helhed. Det er et af de mest omkostningseffektive tiltag på folkesundhedsområdet, en grundpille i forebyggelsesprogrammer verden over og den foretrukne primære forebyggelsesforanstaltning mod smitsomme sygdomme.

Takket være vaccination er det lykkedes menneskeheden at udrydde kopper, der forårsagede mindst trehundrede millioner dødsfald alene i det 20. århundrede, og der er nu også udsigt til, at polio, en anden ekstraordinær trussel mod menneskers sundhed, bliver fuldstændig udryddet. Verdenssundhedsorganisationen anslår, at vaccinationer i dag redder mellem 1 og 3 millioner liv hvert år, og vaccinationer forventes i det kommende årti at redde yderligere 25 millioner mennesker. I alle EU-medlemsstater forekommer sygdomme som for eksempel difteri og stivkrampe nu meget sjældent, og der er også sket enorme fremskridt med hensyn til bekæmpelsen af sygdomme som for eksempel kighoste og røde hunde.

På trods af de overordnede fordele ved vaccination er der imidlertid fortsat en række udfordringer med hensyn til at sikre bæredygtige, retfærdige og effektive vaccinationsprogrammer i alle medlemsstater og sikre, at de yderligere fordele ved vaccination ikke går tabt.

De mest presserende udfordringer er blandt andet at overvinde vaccinationsskepsis (forsinket accept eller afvisning af vaccinationer, selv om der er vaccinationstjenester til rådighed), standse spredningen af overførbare sygdomme, der kan forebygges ved vaccination, opretholde en høj vaccinationsdækning og garantere lige adgang til vaccination i alle aldersgrupper og befolkninger. Den finansielle bæredygtighed af vaccinationsprogrammer er også af væsentlig betydning med hensyn til at sikre øget støtte til overvågning af virkningen og effektiviteten af vaccinationer, afhjælpe risiciene for mangler og adressere vaccinationsskepsis og dens indflydelse på vaccinationsprogrammer. Vaccinationsskepsis giver i stigende grad anledning til bekymring i Europa og på verdensplan, og den risikerer at underminere den folkesundhedsmæssige værdi af vaccination.

Væsentlige udbrud af sygdomme, der kan forebygges ved vaccination, og en række hændelser med betydning ud over landegrænserne har i de senere år bragt de voksende kløfter, som EU står over for med hensyn til vaccinationsdækning, frem i lyset. Mæslinger er en særlig udfordring. EU har i de seneste år oplevet en dramatisk genopblussen af denne sygdom. Der blev alene i 2017 indberettet 14 000 tilfælde heraf, hvilket er mere end tre gange så mange tilfælde, som der blev indberettet i 2016. Hovedårsagen er fortsat, at vaccinationsdækningen ikke er optimal og ligger under minimumkravet på 95 %. Europa har ikke udryddet mæslinger i overensstemmelse med de aftalte WHO-mål, og akkumuleringen over tid af modtagelige børn, der anslås til næsten 4 millioner mellem 2006 og 2016, nødvendiggør politisk handling på folkesundhedsområdet.

Nylige dødelige tilfælde af difteri i EU har også mindet os om, at mennesker, der ikke er vaccineret mod sjældent forekommende sygdomme, fortsat er i fare. I 2016 lå vaccinationsdækningen for difteri, stivkrampe og kighoste blandt børn i EU under de krævede 95 %, og der er stadig behov for at sikre fortsat beskyttelse for voksne, navnlig rejsende, ældre mennesker samt mennesker med sociale forbindelser til endemiske lande.

Vaccinationsraterne for sæsoninfluenza i EU ligger fortsat betydeligt under målet om en dækning på 75 % for mennesker over 65 år og synes at falde yderligere. På trods af at der er dokumentation for alvorligheden af influenza hos ældre mennesker, har kun én EU-medlemsstat nået målet for dækning.

Et antal sygdomsudbrud i de seneste år er blevet forbundet med overførsel via sundhedspersoner. Dette er alarmerende og rejser grundlæggende spørgsmål om patientsikkerhed. Der er ved direktiv 2000/54/EF om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske agenser og direktiv 2010/32/EU om iværksættelse af rammeaftalen indgået af HOSPEEM og EPSU om forebyggelse af stikskader i sygehus- og sundhedssektoren fastsat minimumskrav for at sikre beskyttelsen af sundhedspersoner, herunder nødvendigheden af at tilbyde vaccinationer til dem, der ikke allerede er vaccineret.

Disse udfordringer stiller krav om handling på flere fronter, herunder en bedre forståelse af de underliggende årsager til den faldende dækning. Investering er afgørende, ikke kun i økonomisk forstand, men også i uddannelse af sundhedspersoner i vaccination. Sådanne investeringer bør ses som "intelligent" udnyttelse af ressourcer med henblik på at forebygge sygdom samt omkostninger for sundhedssystemet, der kan undgås, og som et bidrag til overordnede mål om effektivitet og bæredygtighed.

Skønt disse udfordringer påvirker medlemsstaterne på forskellig vis, er der behov for handling på EU-plan for at opnå meningsfulde fremskridt og forvandle politiske visioner til effektive operationelle vaccinationsplaner på nationalt plan og EU-plan for at beskytte borgernes sundhed i overensstemmelse med artikel 168 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Sygdomme, der kan forebygges ved vaccination, holder sig ikke inden for nationale grænser. Svagheder i én medlemsstat med hensyn til vaccination truer sundheden og sikkerheden for borgere i hele EU.

I denne meddelelse præsenteres en ramme for tiltag, som Kommissionen, i samarbejde med medlemsstaterne, skal gennemføre under tre hovedsøjler: 1) adressering af vaccinationsskepsis og forbedring af vaccinationsdækningen, 2) bæredygtige vaccinationspolitikker i EU og 3) EU-koordinering og bidrag til den globale sundhed. Omfanget af de udfordringer, der venter forude, kræver tæt samarbejde mellem alle interesserede parter. Derfor vil Kommissionen også præsentere en rådshenstilling om styrket samarbejde mod sygdomme, der kan forebygges ved vaccination, således at medlemsstaterne og Kommissionen kan arbejde hånd i hånd. Meddelelsen og den foreslåede rådshenstilling er også et led i gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder og i opfyldelsen af målene i 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling.





SØJLE I — Adressering af vaccinationsskepsis og forbedring af vaccinationsdækningen

De vigtigste udfordringer

Vaccinationsskepsis og virkningen heraf på vaccinationsprogrammer giver i stigende grad anledning til bekymring i Europa og på verdensplan. I Europa er bekymringer vedrørende sikkerhed en af de vigtigste determinanter for vaccinationsskepsis hos både medlemmer af offentligheden og sundhedspersonale. Dette på trods af at vacciner i EU underkastes grundig testning både før og efter udstedelse af tilladelse, jf. direktiv 2001/83/EF og forordning (EU) nr. 726/2004. Det faldende antal tilfælde af visse sygdomme har sammen med tiltag fra antivaccinationsaktivisters side ført til et skift i fokus fra de farer, og endda risiko for død, som sygdomme, som vi ikke længere ser, stiller os over for, til frygt for udokumenterede bivirkninger. Desuden gør den hurtige spredning af desinformation, forstået som oplysninger, der er verificeret som falske eller vildledende, via onlinemedier det til lidt af en udfordring for dem, der søger pålidelige oplysninger om vaccinationer, at si videnskabelige fakta fra ubegrundede påstande.