BEGRUNDELSE

BAGGRUND FOR FORSLAGET

Den 29. juni 2011 vedtog Kommissionen et forslag til den næste flerårige finansielle ramme for perioden 2014-2020: Et budget Europa 2020[1]. Forenkling af politikgennemførelsen, fokus på resultater og øget anvendelse af konditionalitet er blandt de vigtigste karakteristiske træk ved den næste række programmer.

Forenkling er blevet defineret som et centralt mål i meddelelsen om gennemgang af EU-budgettet[2], dagsordenen om smart regulering[3] og førnævnte meddelelse om den næste flerårige finansielle ramme. Erfaringerne tyder på, at mangfoldighed og fragmentering af regler for udgiftsprogrammer i den nuværende programmeringsperiode ofte opfattes som unødvendigt komplicerede og vanskelige at gennemføre og kontrollere. Det pålægger støttemodtagerne og også Kommissionen og medlemsstaterne en tung administrativ byrde, hvilket kan have den utilsigtede virkning at modvirke deltagelse, øge fejlprocenterne og forsinke gennemførelsen. Det betyder, at EU-programmernes potentielle fordele ikke realiseres fuldt ud.

Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF), Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og fremtidige Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF) (i det følgende benævnt "FSR-fondene") forfølger komplementære politiske mål, og forvaltningen er delt mellem medlemsstaterne og Kommissionen. Det er derfor vigtigt gøre alle strukturinstrumenter så effektive som muligt med hensyn til at opfylde de mål, der er fastsat i programmerne, og optimere de forskellige instrumenters synergieffekter og effektivitet. Det skal opnås gennem en forsvarlig politik, lovgivningsmæssige og institutionelle rammebetingelser for fondene, øget fokus på resultater og overvågning af fremskridt mod de mål, der er fastsat i programmerne, samt harmonisering, så vidt det er muligt, af gennemførelsesbestemmelser og kontrolkrav.

Det er set i denne kontekst, at denne forordning fastsætte et fælles sæt grundlæggende regler. Den er opdelt i to dele.

Den første del indeholder en række fælles bestemmelser for alle strukturinstrumenter, der er omfattet af den fælles strategiramme. Disse bestemmelser vedrører de generelle støtteprincipper såsom partnerskab, flerniveaustyring, ligestilling mellem mænd og kvinder, bæredygtighed og overholdelse af gældende EU-lovgivning og national lovgivning. Forslaget indeholder også de fælles elementer for strategisk planlægning og programmering, herunder en liste over fælles tematiske mål fra Europa 2020-strategien, bestemmelserne om den fælles strategiramme på EU-plan og om partnerskabsaftaler, der skal indgås med hver medlemsstat. I forslaget fastsættes en fælles tilgang til at gøre samhørighedspolitikken, landdistriktspolitikken og hav- og fiskeripolitikken mere resultatorienteret og omfatter derfor bestemmelser om betingelser og resultatgennemgang, men også overvågnings-, rapporterings- og evalueringsordninger. Der fastsættes også fælles bestemmelser for gennemførelsen af FSR-fondene med hensyn til bestemmelser for støtteberettigelse, og der defineres særlige ordninger for finansielle instrumenter og lokaludvikling styret af lokalsamfundet. Nogle forvaltnings- og kontrolordninger er også fælles for alle FSR-fonde.

Anden del indeholder særlige bestemmelser for EFRU, ESF og Samhørighedsfonden. Disse omfatter bestemmelser for Samhørighedsfondens opgave og mål, den finansielle ramme, særlige programmerings- og rapporteringsordninger, store projekter og fælles handlingsplaner. I anden del fastsættes også krav til forvaltnings- og kontrolsystemer under samhørighedspolitikken, og der gøres nærmere rede for de særlige ordninger for kontrol og økonomisk forvaltning.

Samtidig vil Kommissionen sikre, at synergieffekter, der allerede er opnået via forenkling og harmonisering af den fælles landbrugspolitiks første søjle (Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL)) og anden søjle (ELFUL) bevares. Den stærke forbindelse mellem EGFL og ELFUL bør derfor videreføres, og de strukturer, der allerede findes i medlemsstaterne, opretholdes.

RESULTATER AF KONSEKVENSANALYSER OG HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER

Høringer og ekspertrådgivning

Forordningen bygger på omfattende høringer med interessenter, bl.a. medlemsstater, regioner, arbejdsmarkedets parter og økonomiske interesseorganisationer, akademiske eksperter og internationale institutioner i forbindelse med udarbejdelsen af forslaget til hver strukturfond for den finansielle ramme for 2014-2020. Resultaterne af de efterfølgende evalueringer af programmerne for 2000-2006 og en bred vifte af undersøgelser samt ekspertrådgivning blev også brugt som input.

Til den næste samhørighedspolitiske ramme blev der ydet ekspertrådgivning af gruppen af højtstående eksperter vedrørende samhørighedspolitikkens fremtid, som afholdt 10 møder mellem 2009 og 2011, en uformel platform, der blev oprettet for at støtte Kommissionens arbejde med at udvikle de fremtidige retningslinjer for samhørighedspolitikken samt en taskforce om konditionalitet, som mødtes tre gange i begyndelsen af 2011. Der blev afholdt en offentlig høring om konklusionerne af den femte samhørighedsrapport mellem den 12. november 2010 og den 31. januar 2011. Der indkom i alt 444 bidrag. Et sammendrag af resultaterne blev offentliggjort den 13. maj 2011[4].

Om fremtiden for landdistriktsudviklingen blev der afholdt en offentlig høring mellem den 23. november 2010 og den 25. januar 2011, og der blev den 12. januar 2011 nedsat et rådgivende udvalg bestående af interessenter[5]. Alt i alt modtog Kommissionen 517 bidrag. Af bidragene fra organisationerne kom 44 % fra landbrugs- og forarbejdningssektoren og 40 % fra nationale, regionale og lokale myndigheder, miljøorganisationer, tænketanke og forskningsinstitutioner samt udviklingsorganisationer, handelssektoren og forbrugerorganisationer. Øvrige organisationer (12 %), der deltog i høringen, omfattede sundhedsbeskyttelsesorganisationer, vandforvaltningsorganer og civilsamfundsrepræsentationer.

I april 2009 blev der vedtaget en grønbog om reform af den fælles fiskeripolitik[6], som blev fulgt op af en offentlig høring. Ud over den offentlige høring blev der afholdt omkring 200 møder med medlemsstater, Den Rådgivende Komité for Fiskeri og Akvakultur samt regionale rådgivende råd, fiskeindustrien, forarbejdnings- og markedsføringssektoren, fagforeninger, ngo'er og forskningsmiljøet. Især kan nævnes følgende: i) To møder med medlemsstaterne, hvor den fremtidige finansiering blev drøftet, blev afholdt i Gent (12.-14. september 2010) og Noordwijk (9.-11. marts 2011). ii) Et særligt seminar om den fremtidige Europæiske Fiskerifond blev afholdt den 13. april 2010 i Bruxelles med deltagelse af interessenter fra industrien, fagforeninger og medlemsstater. iii) En konference om den fremtidige lokale udvikling i fiskeriområder fandt sted i Bruxelles den 12.-13. april 2011.

En række fælles konklusioner kan drages af resultaterne af de forskellige offentlige høringer, der bekræftede følgende:

- Et flertal af interessenter opfordrede til fortsat økonomisk støtte til disse politikker.

- EU-støtten bør fokusere på en række prioriteter, og de forskellige politikker bør tilpasses Europa 2020-strategien.

- Især med hensyn til samhørighedspolitikken ønskede interessenterne en mere resultatorienteret tilgang, og der var kraftig opbakning til en række mere gennemsigtige og forenklede finansielle forvaltningsprocedurer.

Et flertal af interessenterne ønskede en mere integreret tilgang eller samlede strategier med andre EU-politikker og finansielle instrumenter.

Konsekvensanalyse

Dette forslag bygger på tre konsekvensanalyser: en vedrørende EFRU, Samhørighedsfonden og ESG tilsammen samt en for ELFUL og en for EHFF. Disse konsekvensanalyser behandlede spørgsmål om f.eks. EU-merværdien, politikkernes resultater og gennemførelse samt forenkling og harmonisering af reglerne. De muligheder, der blev vurderet i konsekvensanalysen, vedrørte i) forbedring af politikkens evne til at skabe europæisk merværdi, ii) forbedring af politikkens resultater og iii) forenkling – dvs. nedbringelse af administrationsomkostninger og minimering af risikoen for fejl.

Skabelse af europæisk merværdi

For at kunne skabe større europæisk merværdi skal strukturprogrammerne både: a) koncentrere deres støtte om EU-prioriteter og b) sikre samordning med andre EU-politikker og finansielle instrumenter. Europa 2020-strategien indeholder et klart sæt fælles mål, bl.a. overordnede mål og flagskibsinitiativer samt en tydelig ramme for identifikation af indsatsområder, der kan få støtte. Der er bred enighed blandt interessenterne om, hvilken rolle de forskellige politikker (samhørighed, udvikling af landdistrikter samt hav- og fiskeripolitik) spiller med hensyn til at bidrage til at opfylde Europa 2020-strategien[7].

Under emnet koncentration om EU-prioriteter omfattede de vurderede muligheder en fleksibel tilgang til koncentration gennem øremærkningsbestemmelser, en mere synlig og omfattende forbindelse til de overordnede mål for Europa 2020 og de integrerede retningslinjer, sikring af en kritisk masse for ESF og koncentration om EU-prioriteter alene i mindre udviklede medlemsstater. Den foretrukne mulighed er at etablere en stærk forbindelse til de Europa 2020-mål, der kan bidrage mest til at nå de overordnede mål.

Under emnet samordning med andre EU-politikker og finansielle instrumenter omfattede de undersøgte muligheder en løs tilpasning på grundlag af Fællesskabets ikke-bindende strategiske retningslinjer, en mere omfattende tilpasning til Europa 2020-målene gennem den fælles strategiramme og partnerskabsaftalen og ingen tilpasning til andre EU-politikker og finansielle instrumenter ud over formel overensstemmelse. Strategiske planlægningsordninger, som omfatter den fælles strategiramme på EU-niveau og partnerskabsaftaler på nationalt niveau, anses for at sikre en effektiv koordinering mellem EU-politikker og -instrumenter.

Forbedring af politikkens resultater

De forskellige strukturelle instrumenters effektivitet afhænger af en forsvarlig politik samt af de lovgivningsmæssige og institutionelle rammer. I mange sektorer er der behov for en kombination af strategiske og lovgivningsmæssige betingelser og offentlige investeringer for effektivt at afhjælpe flaskehalse for vækst. De undersøgte muligheder i den forbindelse vedrørte: a) status quo (makroøkonomisk konditionalitet under Samhørighedsfonden, overholdelse af procedurer, overholdelse af EU's sektorlovgivning og strategirammer, selv om de anvendes usystematisk, ingen bestemmelser vedrørende resultater), b) forhåndsbetingelser, der skal opfyldes forud for programmernes vedtagelse, c) efterfølgende betingelser, bl.a. resultatramme og resultatreserve, d) øget makroøkonomisk konditionalitet og e) kombineret mulighed. Den foretrukne mulighed var den kombinerede mulighed, eftersom man med denne mulighed ville kunne tage fat på de nødvendige forudsætninger for en effektiv udnyttelse af FSR-fondene og skabe incitamenter til at nå de forud fastsatte mål og tilpasse gennemførelsen af programmer til EU's økonomiske styring.

Forenkling – nedbringelse af administrationsomkostninger og minimering af risikoen for fejl

En forsvarlig, effektiv og handlekraftig forvaltning af de strukturelle instrumenter kræver egnede, effektive og gennemsigtige systemer, der inddrager alle de forskellige berørte forvaltninger. Disse systemer skal sørge for, at der udvælges operationer af høj kvalitet, og at disse operationer gennemføres på effektiv vis, så målene for politikken nås. Forvaltnings- og kontrolsystemerne skal også sikre forebyggelse og opsporing af uregelmæssigheder, bl.a. svig, og dermed rimelig sikkerhed for udgifternes lovmæssighed. Samtidig bør støtteudbetalingssystemet være så enkelt og strømlinet som muligt for at sikre en effektiv implementering og reduktion af den administrative byrde for støttemodtagerne.

De valgmuligheder, der blev undersøgt for samhørighedspolitikken, omfattede forskellige refusionsmuligheder (baseret på faktiske omkostninger og forenklede omkostningsmuligheder), e-governance og forsikring. De største forskelle mellem mulighederne vedrører graden af Kommissionens engagement i vurderingen af forvaltnings- og kontrolsystemer, tilgængeligheden af resultatbaserede refusionsmuligheder og mekanismerne til fremme af e-governance i den daglige forvaltning af EU-midlerne. En proportional tilgang, der medfører risikobaserede kontrolordninger, tilgængelighed af en bred vifte af refusionsmuligheder og avanceret e-governance på medlemsstats- og regionsniveau er den foretrukne mulighed, eftersom den fører til en betydelig potentiel reduktion af kontrolomkostningerne og et fald i arbejdsbyrden og også sikrer bedre overholdelse af nærhedsprincippet.

FORSLAGETS JURIDISKE INDHOLD

EU-foranstaltningen er berettiget både på grund af de mål, der er fastsat i artikel 174 traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), og på grund af nærhedsprincippet. Retten til at handle er hjemlet i artikel 175 i TEUF, hvori det eksplicit fastsættes, at Unionen skal gennemføre denne politik gennem strukturfondene, sammenholdt med artikel 177, hvori Samhørighedsfondens rolle defineres. Målene for ESF, EFRU og Samhørighedsfonden er defineret i henholdsvis artikel 162, 176 og 177 i TEUF. Aktionerne i forbindelse med landbrug og fiskeri har hjemmel i artikel 38 og 39 i TEUF.

Det hedder i artikel 174 i TEUF, at der lægges særlig vægt på landdistrikter, områder i en industriel overgangsproces og områder, der lider af alvorlige naturbetingede eller demografiske ulemper af permanent art, bl.a. de nordligste, meget tyndt befolkede områder samt ø-områder, grænseoverskridende områder og bjergområder.

I henhold til artikel 349 i TEUF skal der vedtages særlige foranstaltninger for at tage hensyn til den strukturelle sociale og økonomiske situation i regionerne i den yderste periferi, som forværres af visse specifikke træk, der alvorligt hæmmer disse regioner i deres udvikling.

VIRKNING FOR BUDGETTET

Kommissionens forslag til en flerårig finansiel ramme omfatter et beløb på 376 mia. EUR til økonomisk, social og territorial samhørighed for perioden 2014-2020.

Foreslået budget 2014-2020 | mia. EUR |

Mindre udviklede regioner Overgangsregioner Mere udviklede regioner Territorialt samarbejde Samhørighedsfonden Ekstra tildeling til regioner i den yderste periferi tyndt befolkede regioner | 162,6 38,9 53,1 11,7 68,7 0,926 |

Connecting Europe-faciliteten inden for transport, energi og IKT | 40 (med yderligere 10 mia. EUR øremærket i Samhørighedsfonden) |

*Alle tal i løbende 2011-priser

Med det formål at styrke FSR-fondenes bidrag til gennemførelse af Europa 2020-strategiens overordnede mål har Kommissionen med sit forslag også indført minimumsandele til ESF for hver områdekategori. Med disse andele kommer ESF som helhed til at tegne sig for mindst 25 % af budgettet til samhørighedspolitikken, dvs. 84 mia. EUR. Det er imidlertid vigtigt at bemærke, at den anførte minimumsbevilling til ESF omfatter budgettet for et kommende forslag fra Kommissionen om fødevarestøtte til de socialt dårligst stillede.

Kommissionens forslag til finansiering af ELFUL og EHFF vil blive anført i den specifikke forordning for hver fond.

RESUMÉ AF FORORDNINGENS INDHOLD

Fælles bestemmelser for alle FSR-fonde

Generelle principper

Generelle principper for støtten til alle FSR-fonde vil omfatte partnerskab og flerniveaustyring, overholdelse af gældende EU-lovgivning og national lovgivning, fremme af ligestilling mellem mænd og kvinder og bæredygtig udvikling.

I den forbindelse vil Kommissionen fortsat for ESF's vedkommende blive bistået af det udvalg, der er omhandlet i traktatens artikel 163, som er sammensat af en repræsentant for regeringen, en repræsentant for arbejdstagerorganisationerne og en repræsentant for arbejdsgiverorganisationerne i hver medlemsstat.

Strategisk tilgang

For at maksimere virkningen af politikken i forbindelse med gennemførelse af EU's prioriteter foreslår Kommissionen at styrke den strategiske programmeringsproces. Det indebærer, at der opstilles en liste over tematiske mål i forordningen i overensstemmelse med Europa 2020-strategien:

1) styrkelse af forskning, teknologisk udvikling og innovation

2) bedre adgang til og brug og kvalitet af informations- og kommunikationsteknologi

3) styrkelse af de små og mellemstore virksomheders, landbrugssektorens (for ELFUL) og fiskeri- og akvakultursektorens (for EHFF) konkurrenceevne

4) støtte til overgangen til en lavemissionsøkonomi i alle sektorer

5) fremme af tilpasning til klimaforandringer og risikoforebyggelse og -styring

6) beskyttelse af miljøet og fremme af ressourceeffektivitet

7) fremme af bæredygtig transport og afskaffelse af flaskehalsproblemer i vigtige netinfrastrukturer

8) fremme af beskæftigelse og støtte til arbejdskraftens mobilitet

9) fremme af social inklusion og bekæmpelse af fattigdom

10) investeringer i uddannelse, kvalifikationer og livslang læring

11) styrkelse af den institutionelle kapacitet og effektiv offentlig forvaltning.

Den fælles strategiramme skal omsætte målene for EU's prioriteter om intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst til centrale aktioner for EFRU, Samhørighedsfonden, ESF, ELFUL og EHFF, hvilket vil sikre en integreret udnyttelse af FSR-fondene til gennemførelse af fælles mål.

De nationale eller regionale partneres og Kommissionens forpligtelser skal fastlægges i partnerskabsaftaler mellem Kommissionen og hver enkelt medlemsstat. De skal knyttes til målene for Europa 2020-strategien og de nationale reformprogrammer. Der skal opstilles en integreret tilgang for territorial udvikling med støtte fra alle FSR-fonde og fastlægges mål baseret på aftalte indikatorer, strategiske investeringer og en række konditionaliteter. Desuden skal der rapporteres om de fremskridt, der er gjort, i de årlige rapporter om samhørighedspolitikken, politikken for udvikling af landdistrikterne og i andre offentlige rapporter.

Betingelser og resultater

For at forbedre resultaterne vil der blive indført nye konditionalitetsbestemmelser, som skal sikre, at EU-støtten skaber et stærkt incitament hos medlemsstaterne til at nå målene i Europa 2020-strategien. Konditionaliteten vil have form af såvel forhåndsbetingelser, der skal være på plads, inden midlerne udbetales, og efterfølgende betingelser, der vil gøre frigivelsen af supplerende midler betinget af de opnåede resultater.

Begrundelsen for at styrke forhåndsbetingelserne for disse midler er at sikre, at de nødvendige betingelser for en effektiv støtte fra fondene er til stede. Tidligere erfaringer tyder på, at investeringer finansieret af fondene i nogle tilfælde er blevet mindre effektive på grund af flaskehalse i politikken og lovgivningsmæssige og institutionelle rammer. Begrebet konditionalitet er ikke nyt inden for samhørighedspolitikken. I løbet af de forskellige programmeringsperioder er der indført en række mekanismer for at maksimere interventionernes effektivitet. Nogle er knyttet til forvaltnings- og kontrolområder, mens andre er knyttet til strategiske og lovgivningsmæssige rammer samt den administrative kapacitet. Erfaringerne med at anvende konditionaliteter viser dog variationer programmerne imellem. En mere gennemsigtig og systematisk anvendelse er derfor på sin plads.

Efterfølgende betingelser vil styrke fokus på resultater og på at nå Europa 2020-målene. De vil blive baseret på, at man når de delmål vedrørende målene for output og resultater i forbindelse med Europa 2020-målene, der er fastsat for programmerne i partnerskabsaftalen. 5 % af de relevante fondes budget vil blive sat til side og ved en midtvejsevaluering blive tildelt de medlemsstater, hvis programmer i fuldt omfang har nået deres delmål. Ud over resultatreserven kan det føre til suspension af støtten, hvis delmålene ikke nås, og hvis man er virkelig langt fra at nå målene for et program, kan støtten annulleres.

For at sikre at fondenes effektivitet ikke undergraves af uforsvarlige makroøkonomiske politikker, foreslår Kommissionen at styrke bestemmelserne for fondene i forbindelse med makroøkonomisk konditionalitet og bringe dem på linje med de nye håndhævelsesforanstaltninger for stabilitets- og vækstpagten, der skal vedtages som led i den sjette økonomiske styringspakke.

Samtidig kan der anvendes en højere medfinansieringssats (10 procentpoint højere), når en medlemsstat modtager finansiel bistand i overensstemmelse med artikel 136 eller 143 i TEUF, hvorved den indsats, der kræves fra de nationale budgetter på et tidspunkt, hvor der finder en budgetkonsolidering sted, vil blive mindre, samtidig med at EU's overordnede udgiftsniveau fortsat er det samme

Fælles forvaltningsordninger

Forslaget lægger op til det samme forvaltnings- og kontrolsystem for alle delte forvaltningsinstrumenter og bygger på fælles principper. Der oprettes et nyt nationalt godkendelsessystem for at understrege medlemsstaternes forpligtelse til at sikre en forsvarlig økonomisk forvaltning. De ordninger, der understøtter Kommissionens sikkerhed for udgifternes lovmæssighed, er blevet harmoniseret, og nye fælles elementer såsom en forvaltningserklæring og en regnskabsafslutning er blevet indført for at styrke sikkerheden.

Lokaludvikling styret af lokalsamfundet

Medlemsstaterne skal i fremtiden have mulighed for at anvende processer for udarbejdelse, indgåelse, forvaltning og gennemførelse, og skal tilskyndes til at gøre det, især på de områder, hvor der er størst behov for en bedre koordinering af menneskelig kapital og infrastrukturinvesteringer.

FSR-fondene skal varetage mange udviklingsbehov på delregionalt og lokalt plan. For at fremme gennemførelsen af flerdimensionelle og tværsektorielle interventioner foreslår Kommissionen at styrke initiativer styret af lokalsamfundet og lette gennemførelsen af integrerede lokaludviklingsstrategier og dannelsen af lokale aktionsgrupper på grundlag af erfaringerne fra Leader-strategien.

Finansielle instrumenter

Ud over finansiering i form af tilskud foreslås det, at støtte til virksomheder og projekter, som ventes at kunne give et betydeligt afkast, primært skal foregå via innovative finansielle instrumenter.

De finansielle instrumenter vil ganske vist fortsat ligne dem, der blev benyttet i 2007-2013, men der bør fremhæves flere forenklinger. For det første vil Kommissionen tilbyde færdige løsninger gennem adgang til finansielle instrumenter etableret på EU-plan og modeller for nationale og regionale fonde baseret på standardvilkår og -betingelser fastlagt af Kommissionen. For det andet repræsenterer forslaget en klar ramme for gennemførelse af disse instrumenter og afhjælper de tvetydigheder, som opstod i forbindelse med lovgivningen for 2007-2013, hvilket øger retssikkerheden for alle parter. For det tredje kan de finansielle instrumenter i fremtiden anvendes til alle typer investeringer og støttemodtagere, hvilket betyder en væsentlig udvidelse af mulighederne for at benytte disse innovative instrumenter.

Overvågning og evaluering

Fælles bestemmelser for alle FSR-fonde på overvågnings- og evalueringsområdet omfatter overvågningsudvalgets rolle og sammensætning, årlige gennemførelsesrapporter, årlige rapportbehandlingsmøder, statusrapporter om gennemførelsen af partnerskabsaftalen, forudgående og efterfølgende evalueringer.

Forenklede og strømlinede bestemmelser for støtteberettigelse

I den nuværende periode står mange, som får støtte fra forskellige EU-støtteinstrumenter, over for forskellige støtteberettigelsesbestemmelser, hvilket gør forvaltningen mere kompleks og således også øger risikoen for fejl. Der er derfor lagt vægt på foranstaltninger til at sikre, at administrationsomkostningerne er proportionale, og at den administrative byrde i forbindelse med modtagernes forvaltning af EU-midlerne bliver nedbragt. Målet er i videst muligt omfang at harmonisere disse grundlæggende bestemmelser for instrumenter, der implementeres under delt forvaltning, for at nedbringe antallet af de mange forskellige bestemmelser, som anvendes på området. Forenklede omkostningsmuligheder som enhedstakster og faste beløb giver medlemsstaterne mulighed for at indføre resultatorienteret forvaltning på det enkelte operationsniveau.

Fælles bestemmelser om støtteudbetaling omfatter fælles regler for støtteberettigede udgifter, forskellige former for økonomisk støtte, forenklede omkostninger og operationernes varighed. Forslaget indeholder også fælles principper for forvaltnings- og kontrolsystemer.

Hvad angår den fælles landbrugspolitik vil de eksisterende regler om administrative udgifter og kontrolsystemer blive bevaret og videreført.

Generelle bestemmelser for EFRU, ESF og Samhørighedsfonden

I tredje del af forordningen fastlægges samhørighedspolitikkens opgaver og mål, støttens geografiske dækning, finansielle ressourcer og bistandsprincipper, programmering, store projekter, fælles handlingsplaner, territorial udvikling, overvågning og evaluering, information og kommunikation, udgifters støtteberettigelse samt forvaltnings- og kontrolsystemer.

Støttens geografiske dækning

Det omfatter en sondring mellem mindre udviklede regioner, overgangsregioner og mere udviklede regioner.

Mindre udviklede regioner : I overensstemmelse med TEUF skal det fortsat være en vigtig prioritet for samhørighedspolitikken at støtte de mindre udviklede regioner. Indhentning af efterslæbet for de økonomisk og socialt mindst udviklede regioner vil kræve en vedvarende langsigtet indsats i en verden med stigende usikkerhed. Denne kategori vedrører de regioner, hvis BNP pr. indbygger er under 75 % af det gennemsnitlige BNP for EU-27.

Overgangsregioner : Der skal indføres en ny kategori af regioner – "overgangsregioner" – i stedet for det nuværende ind- og udfasningssystem. Denne kategori skal omfatte alle regioner med et BNP pr. indbygger på mellem 75 % og 90 % af EU-27-gennemsnittet.

Mere udviklede regioner : Mens foranstaltninger i de mindre udviklede regioner fortsat vil være samhørighedspolitikkens højeste prioritet, er der vigtige udfordringer for alle medlemsstater såsom den globale konkurrence i vidensøkonomien, omstillingen til lavemissionsøkonomi og den sociale polarisering, der forværres af det aktuelle økonomiske klima. Denne kategori vedrører de regioner, hvis BNP pr. indbygger ligger over 90 % af det gennemsnitlige BNP for EU-27.

Alle regioner, hvis BNP pr. indbygger i perioden 2007-2013 var mindre end 75 % af EU-25-gennemsnittet i referenceperioden, men hvis BNP pr. indbygger er vokset til over 75 % af EU-27-gennemsnittet, vil modtage mindst to tredjedele af deres tildeling for 2007-2013.

Minimumsandele til ESF vil blive fastsat for hver kategori af regioner (25 % til konvergensregioner, 40 % til overgangsregioner og 52 % til konkurrenceevneregioner).

Samhørighedsfonden vil støtte medlemsstater, hvis BNP pr. indbygger ligger under 90 % af EU-27-gennemsnittet, til at investere i TEN-T-transportnet og miljø. En del af Samhørighedsfondens bevilling (10 mia. EUR) øremærkes til finansiering af basistransportnet under Connecting Europe-faciliteten.

Erfaringerne med den nuværende finansielle ramme viser, at mange medlemsstater har problemer med at absorbere store mængder EU-midler over et begrænset tidsrum. Desuden har den finanspolitiske situation i nogle medlemsstater gjort det sværere at frigive midler til national medfinansiering. For at øge absorptionen af bevillingerne foreslår Kommissionen en række foranstaltninger:

- at fastsætte et loft på 2,5 % af BNP for bevillinger til samhørighed

- at lægge loft over medfinansieringssatserne på niveau med hvert prioriteret felt i de operationelle programmer på 85 % i mindre udviklede regioner (eller i visse tilfælde 80 % og 75 %) og regioner i den yderste periferi, 60 % i overgangsregioner og 50 % i mere udviklede regioner

- at medtage bestemte betingelser i partnerskabsaftalerne vedrørende forbedring af den administrative kapacitet.

Styrket resultatorienteret strategisk programmering

Kommissionen foreslår en programmeringsproces for at sikre, at samhørighedspolitiske programmer har en klar interventionslogik, er resultatorienterede og omfatter passende bestemmelser for en integreret tilgang til udvikling og effektiv gennemførelse af fondene. Især foreslår Kommissionen at indføre fælles handlingsplaner, som er operationer, der består af en gruppe af projekter som led i et operationelt program med særlige mål, resultatindikatorer og output, der er aftalt mellem medlemsstaten og Kommissionen. De giver et forenklet og resultatorienteret forvaltnings- og kontrolsystem.

Strømlining af økonomisk forvaltning og kontrol

I forvaltnings- og kontrolsystemerne skal der findes en balance mellem forvaltnings- og kontrolomkostninger og de involverede risici.

Kommissionens rolle i den forudgående evaluering af nationale forvaltnings- og kontrolsystemer bliver forholdsmæssig, idet Kommissionens obligatoriske evaluering erstattes af en risikobaseret tilgang. Små programmer vil blive fritaget fra Kommissionens evaluering. Den risikobaserede tilgang mindsker administrationsomkostningerne ved små programmer og robuste administrationer. Den styrker også sikkerheden, da Kommissionens ressourcer kan udnyttes mere effektivt og målrettes områder med højere risici.

Elektronisk dataforvaltning kan være en vigtig kilde til reduktioner i den administrative byrde og gør det samtidig lettere at kontrollere projekter og udgifter. Det foreslås derfor at kræve, at alle medlemsstater opretter systemer inden udgangen af 2014, der gør det muligt for støttemodtagere at indsende alle oplysninger elektronisk.

Et af de komplekse aspekter ved det økonomiske forvaltningssystem i programmeringsperioden 2007-2013 er den generelle regel om, at alle bilag vedrørende individuelle operationer skal gemmes i op til tre år efter, at programmet er blevet afsluttet. Forslaget lægger derfor op til en obligatorisk årlig afslutning af afsluttede operationer eller udgifter inden for rammerne af den årlige regnskabsafslutning. Målet er at nedbringe byrden ved en lang dokumentopbevaringsfrist for de enkelte støttemodtagere og risiciene for tab af revisionssporet.

2011/0276 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING

om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond, som er omfattet af den fælles strategiske ramme, om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 177,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[8],

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget[9],

under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Revisionsret[10],

efter den almindelige lovgivningsprocedure, og

ud fra følgende betragtninger:

1. Ifølge traktatens artikel 174 skal Unionen for at styrke sin økonomiske, sociale og territoriale samhørighed stræbe efter at formindske forskellene mellem de forskellige områders udviklingsniveauer og forbedre situationen for de mindst begunstigede områder eller øer med særlig vægt på landdistrikter, områder i en industriel overgangsproces og områder, der lider af alvorlige naturbetingede eller demografiske ulemper af permanent art. Ifølge traktatens artikel 175 skal Unionen støtte virkeliggørelsen af disse mål med den virksomhed, som den udøver gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Udviklingssektionen, Den Europæiske Socialfond, Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Investeringsbank og andre instrumenter.

2. I overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd den 17. juni 2010, hvorved EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst blev vedtaget, bør Unionen og medlemsstaterne skabe intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, samtidig med at de fremmer en harmonisk udvikling i Unionen og mindsker regionale forskelle.

3. For at forbedre samordningen og harmonisere gennemførelsen af de fonde, der yder støtte under samhørighedspolitikken, dvs. Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF) og Samhørighedsfonden, og fondene vedrørende udvikling af landdistrikterne, dvs. Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), og vedrørende hav- og fiskerisektoren, dvs. Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF), bør der fastsættes fælles bestemmelser for disse fonde (i det følgende benævnt "FSR-fondene"). Endvidere indeholder denne forordning visse bestemmelser, der er fælles for EFRU, ESF og Samhørighedsfonden, men som ikke gælder for ELFUL og EHFF. På grund af de særlige forhold, der gør sig gældende for de forskellige FSR-fonde, bør de specifikke regler for de enkelte FSR-fonde og for målet om europæisk territorialt samarbejde under EFRU fastlægges i særskilte forordninger.

4. Med hensyn til den fælles landbrugspolitik er der allerede opnået betydelige synergieffekter ved at harmonisere forvaltnings- og kontrolbestemmelserne vedrørende den fælles landbrugspolitiks første søjle (Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL)) og anden søjle (ELFUL) og bringe dem i tråd med hinanden. Den stærke forbindelse mellem EGFL og ELFUL bør derfor videreføres, og de strukturer, der allerede findes i medlemsstaterne, bør opretholdes.

5. Regionerne i den yderste periferi bør nyde godt af særlige foranstaltninger og yderligere midler som kompensation for de ulemper, som følger af de faktorer, der er omhandlet i traktatens artikel 349.

6. For at sikre en korrekt og konsekvent fortolkning af bestemmelserne og for at bidrage til retssikkerheden for medlemsstaterne og støttemodtagerne er det nødvendigt at definere visse udtryk, der anvendes i forordningen.

7. Denne forordning består af tre dele, hvoraf den første indeholder betragtninger og definitioner, den anden indeholder regler, der gælder for alle FSR-fonde, og den tredje omfatter bestemmelser, der kun gælder for EFRU, ESF og Samhørighedsfonden (i det følgende benævnt "fondene").

8. Som led i princippet om delt forvaltning bør man fastlægge betingelserne for, at Kommissionen kan udøve sine beføjelser til at gennemføre Den Europæiske Unions almindelige budget, jf. traktatens artikel 317, og klarlægge medlemsstaternes ansvar med hensyn til samarbejde. Kommissionen bør på baggrund af disse betingelser kunne få sikkerhed for, at medlemsstaterne bruger FSR-fondene lovligt og formelt rigtigt samt i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning, jf. Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget[11]. Medlemsstaterne og de organer, de har udpeget i det øjemed, bør være ansvarlige for gennemførelsen af programmer på det rette territoriale niveau i overensstemmelse med medlemsstatens institutionelle, retlige og finansielle rammer. Bestemmelserne sikrer endvidere, at opmærksomheden rettes mod behovet for at sikre komplementaritet og sammenhæng i EU-interventionerne, proportionalitet i de administrative ordninger og en reduktion af den administrative byrde for modtagerne af støtte fra FSR-fondene.

9. For henholdsvis partnerskabsaftalen og de enkelte programmer bør en medlemsstat tilrettelægge et partnerskab med repræsentanter for kompetente regionale og lokale myndigheder, bymyndigheder og andre offentlige myndigheder, økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter og organer, der repræsenterer civilsamfundet, herunder miljøpartnere, ikke-statslige organisationer samt organer, som er ansvarlige for at fremme ligestilling og ikke-forskelsbehandling. Formålet med et sådant partnerskab er at overholde princippet om flerniveaustyring, sikre, at aktørerne har ejerskab i forhold til de planlagte interventioner, og bygge videre på de relevante aktørers erfaringer og knowhow. Kommissionen bør tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter om en adfærdskodeks for at sikre, at partnerne konsekvent inddrages i forberedelsen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af partnerskabsaftaler og programmer.

10. FSR-fondenes aktiviteter og de operationer, som de støtter, bør være i overensstemmelse med gældende EU-ret og national lovgivning, som har direkte eller indirekte forbindelse med gennemførelsen af operationen.

11. Som led i sin indsats for at fremme økonomisk, territorial og social samhørighed bør Unionen på alle FSR-fondenes gennemførelsesstadier tilstræbe at fjerne uligheder og fremme ligestilling mellem mænd og kvinder samt bekæmpe forskelsbehandling på grundlag af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.

12. FSR-fondenes mål bør søges virkeliggjort inden for rammerne af en bæredygtig udvikling og Unionens fremme af målet om at beskytte og forbedre miljøet som fastsat i traktatens artikel 11 og 19 under hensyntagen til princippet om, at forureneren betaler. I tråd med ønsket om at afsætte mindst 20 % af EU-budgettet til målene vedrørende klimaforandringer bør medlemsstaterne fremlægge oplysninger om støtten til målene vedrørende klimaforandringer ved anvendelse af en metodologi, der fastlægges af Kommissionen ved en gennemførelsesretsakt.

13. For at nå målene i EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst bør FSR-fondene fokusere deres støtte på et begrænset antal fælles tematiske mål. De enkelte FSR-fondes præcise anvendelsesområde bør fastlægges i fondsspecifikke regler og kan begrænses til kun at omfatte nogle af de tematiske mål, der er fastlagt i denne forordning.

14. Kommissionen bør ved en delegeret retsakt vedtage en fælles strategisk ramme, som omsætter EU-målene til nøgleaktioner for FSR-fondene med henblik på at udstikke en klarere strategisk kurs for programmeringsprocessen på medlemsstaternes og regionernes niveau. Den fælles strategiske ramme bør lette en sektoriel og territorial samordning af EU-interventionerne under FSR-fonde med andre relevante EU-politikker og -instrumenter.

15. Den fælles strategiske ramme bør derfor opstille de centrale støtteområder, de territoriale udfordringer, der skal tackles, politikmål, prioriterede områder for samarbejdsaktiviteter, koordineringsmekanismer og mekanismer med henblik på sammenhæng og konsekvens i forhold til medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker.

16. På grundlag af den fælles strategiske ramme, der vedtages af Kommissionen, bør den enkelte medlemsstat i samarbejde med sine partnere og i samråd med Kommissionen udarbejde en partnerskabsaftale. Partnerskabsaftaler bør omsætte elementerne i den fælles strategiske ramme i den nationale kontekst og stadfæste partnernes faste forpligtelser til at opfylde EU-målene via programmerne under FSR-fondene.

17. Medlemsstaterne bør koncentrere støtten for at sikre et markant bidrag til opfyldelsen af EU-målene i overensstemmelse med deres specifikke nationale og regionale udviklingsbehov. Der bør opstilles forhåndsbetingelser for at sikre, at de nødvendige rammebetingelser for en effektiv udnyttelse af EU-støtten er på plads. Opfyldelsen af disse forhåndsbetingelser bør vurderes af Kommissionen som led i dens vurdering af partnerskabsaftalen og programmerne. I tilfælde, hvor en forhåndsbetingelse ikke er opfyldt, bør Kommissionen have beføjelse til at suspendere betalinger til programmet.

18. For hvert program bør der fastlægges en resultatramme med henblik på at overvåge fremskridtene hen imod de mål, der er fastsat for hvert enkelt program i løbet af programmeringsperioden. Kommissionen bør foretage en resultatgennemgang i samarbejde med medlemsstaterne i 2017 og 2019. Der bør i 2019 afsættes og tildeles en resultatreserve til der, hvor delmålene fastsat i resultatrammen er nået. Der bør ikke afsættes en resultatreserve til programmer vedrørende europæisk territorialt samarbejde på grund af deres forskelligartede og tværnationale karakter. I tilfælde, hvor der er markante mangler i forhold til at nå delmål og mål, bør Kommissionen kunne suspendere betalinger til programmet eller foretage finansielle korrektioner ved udløbet af programmeringsperioden for at sikre, at EU-budgettet ikke anvendes på en overflødig eller ineffektiv måde.

19. En tættere forbindelse mellem samhørighedspolitikken og Unionens økonomiske styring vil sikre, at effektiviteten af FSR-fondenes udgifter understøttes af forsvarlige økonomiske politikker, og at FSR-fondene om nødvendigt kan omdirigeres for at tackle de økonomiske problemer, et land står over for. Denne proces skal foregå gradvis: først med ændringer af partnerskabsaftalen og af programmerne for at imødekomme Rådets henstillinger om at rette op på makroøkonomiske ubalancer og sociale og økonomiske problemer. Hvis en medlemsstat på trods af en forstærket anvendelse af FSR-fondene ikke træffer effektive foranstaltninger som led i den økonomiske styringsproces, bør Kommissionen have beføjelse til at suspendere alle eller dele af betalingerne og forpligtelsern. Afgørelser om suspensioner bør være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og være effektive under hensyntagen til de enkelte programmers virkninger med hensyn til at rette op på den pågældende medlemsstats økonomiske og sociale situation og tidligere ændringer af partskabsaftalen. Når Kommissionen træffer afgørelse om suspension, bør den samtidig overholde princippet om ligebehandling mellem medlemsstaterne og navnlig tage hensyn til suspensionens virkninger for den pågældende medlemsstats økonomi. Suspensionerne bør ophæves, og der bør atter stilles fondsmidler til rådighed for den pågældende medlemsstat, så snart medlemsstaten træffer de fornødne foranstaltninger.

20. For at sikre fokus på virkeliggørelsen af EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst bør der fastlægges fælles elementer for alle programmer. For at sikre sammenhæng mellem FSR-fondenes programmeringsordninger bør procedurerne for vedtagelse og ændring af programmer bringes på linje med hinanden. Programmeringen bør sikre overensstemmelse med den fælles strategiske ramme og partnerskabsaftalen, samordning af FSR-fondene indbyrdes og med de andre eksisterende finansielle instrumenter og Den Europæiske Investeringsbank.

21. Med traktaten blev den territoriale samhørighed føjet til listen over mål for den økonomiske og sociale samhørighed, og det er derfor nødvendigt at tage fat på byernes rolle, funktionelle geografiske områder og subregionale områder med specifikke geografiske eller demografiske problemer. For bedre at mobilisere potentiale på lokalt plan er det i det øjemed nødvendigt at styrke og fremme lokaludvikling styret af lokalsamfundet ved at fastsætte fælles bestemmelser og sikre nøje samordning af alle FSR-fonde. Det er et væsentligt princip, at lokale aktionsgrupper, der repræsenterer lokalsamfundets interesser, bør have ansvaret for at gennemføre lokaludviklingsstrategier.

22. Finansielle instrumenter bliver mere og mere vigtige på grund af deres multiplikatoreffekt for FSR-fondene og deres evne til at kombinere forskellige former for offentlige og private midler til at støtte almene samfundspolitiske mål, og fordi revolverende former for finansiering gør støtten mere bæredygtig på længere sigt.

23. De finansielle instrumenter, der understøttes af FSR-fondene, bør anvendes til at imødekomme specifikke markedsmæssige behov på en omkostningseffektiv måde i overensstemmelse med målsætningerne i programmerne, og de bør ikke fortrænge privat finansiering. Beslutningen om at finansiere støtteforanstaltninger gennem finansielle instrumenter bør derfor træffes på grundlag af en forudgående analyse.

24. De finansielle instrumenter bør udformes og gennemføres med sigte på at fremme væsentlig deltagelse af investorer fra den private sektor og finansielle institutioner på et fornuftigt risikodelingsgrundlag. For at være tilstrækkeligt attraktive for den private sektor skal de finansielle instrumenter udformes og gennemføres på en fleksibel måde. Forvaltningsmyndighederne bør derfor træffe afgørelse om den mest passende form til at gennemføre finansielle instrumenter med henblik på at opfylde de særlige behov hos målregionerne i overensstemmelse med det pågældende programs mål.

25. Forvaltningsmyndighederne bør have mulighed for at bidrage med midler fra programmerne til finansielle instrumenter, der er oprettet på EU-plan, eller til instrumenter oprettet på regionalt niveau. Forvaltningsmyndighederne bør også have mulighed for at gennemføre finansielle instrumenter direkte via særlige fonde eller gennem fonde af fonde.

26. Omfanget af de midler, der betales på ethvert tidspunkt fra FSR-fondene til finansielle instrumenter, bør svare til det beløb, der er nødvendigt for at gennemføre de planlagte investeringer og betalinger til endelige modtagere, herunder forvaltningsomkostninger og -gebyrer, fastlagt på grundlag af forretningsplaner og cashflowprognoser for en på forhånd fastlagt periode, der ikke bør overstige to år.

27. Det er nødvendigt at fastsætte særlige regler om, hvilke beløb der kan accepteres som støtteberettigede udgifter ved afslutningen, for at sikre, at de beløb, herunder forvaltningsomkostninger og -gebyrer, som betales af FSR-fondene til finansielle instrumenter, rent faktisk anvendes til investeringer og betalinger til endelige modtagere. Det er også nødvendigt at fastsætte særlige regler om genanvendelse af midler, der kan henføres til støtte fra FSR-fondene, herunder anvendelse af resterende midler efter programmernes afslutning.

28. Medlemsstaterne bør overvåge programmerne for at gennemgå gennemførelsen og fremskridt med hensyn til at nå programmets mål. Til dette formål bør der nedsættes overvågningsudvalg, og deres sammensætning og funktioner bør fastlægges i forhold til FSR-fonde. Der kan nedsættes fælles overvågningsudvalg for at lette samordningen mellem FSR-fondene. For at sikre effektivitet bør overvågningsudvalgene kunne udstede henstillinger til forvaltningsmyndighederne om gennemførelsen af programmet, og de bør overvåge de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på deres henstillinger.

29. For at forenkle forvaltningsordninger på alle niveauer er det nødvendigt at bringe FSR-fondenes overvågnings- og rapporteringsordninger på linje med hinanden. Det er vigtigt at sikre proportionalitet i rapporteringskravene, men der skal samtidig foreligge fyldestgørende oplysninger om status på centrale kontrolpunkter. Det er derfor nødvendigt, at rapporteringskravene afspejler oplysningsbehovet i de givne år og bringes på linje med tidsplanen for resultatgennemgangene.

30. For at overvåge, hvordan programmerne skrider frem, bør der finde et årligt statusmøde sted mellem medlemsstaten og Kommissionen. Medlemsstaterne og Kommissionen bør dog kunne aftale ikke at afholde et sådant møde for at undgå en unødvendig administrativ byrde.

31. For at Kommissionen kan overvåge fremskridt med hensyn til at nå EU-målene, bør medlemsstaterne indgive statusrapporter om gennemførelsen af deres partnerskabsaftaler. I 2017 og 2019 udarbejder Kommissionen en strategisk statusrapport på grundlag af sådanne rapporter.

32. Det er nødvendigt at evaluere effektiviteten og virkningerne af støtten fra FSR-fondene for at forbedre kvaliteten af gennemførelsen og udformningen af programmerne og for at bestemme programmernes virkninger i forhold til målene for EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst og, når det er relevant, i forhold til BNP og arbejdsløshed. Medlemsstaternes og Kommissionens ansvar i denne henseende bør præciseres.

33. For at forbedre kvaliteten og udformningen af det enkelte program og for at verificere, at målene kan nås, bør der gennemføres en forhåndsevaluering af hvert enkelt program.

34. Den myndighed, der har ansvaret for at udarbejde programmet, bør udfærdige en evalueringsplan. I programmeringsperioden bør forvaltningsmyndighederne foretage evalueringer for at vurdere et programs effektivitet og virkninger. Overvågningsudvalget og Kommissionen bør orienteres om resultaterne af evalueringer med henblik på at lette forvaltningsbeslutninger.

35. Der bør foretages efterfølgende evalueringer for at vurdere effektiviteten af fondene og deres indvirkning på FSR-fondenes overordnede mål og EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst.

36. Det er nyttigt at specificere, hvilke typer foranstaltninger der kan træffes på Kommissionens og medlemsstaternes initiativ i form af teknisk bistand med støtte fra FSR-fondene.

37. For at sikre en effektiv udnyttelse af EU-midlerne og for at undgå overfinansiering af indtægtsskabende operationer, er det nødvendigt at fastsætte regler for beregning af FSR-fondenes bidrag til en indtægtsgivende operation.

38. Datoerne for begyndelse og udløb af de perioder, hvor udgifter er støtteberettigede, bør fastsættes, så der sikres en ensartet og rimelig regel for anvendelse af FSR-fondene i Unionen. For at lette gennemførelsen af programmerne bør det fastsættes, at datoen for begyndelse af den periode, hvor udgiften er støtteberettiget, kan ligge før den 1. januar 2014, hvis den pågældende medlemsstat forelægger et program før denne dato. Med henblik på at sikre en effektiv udnyttelse af EU-fondene og nedbringe risikoen for EU-budgettet er det nødvendigt at fastsætte restriktioner for støtte til fuldførte operationer.

39. I overensstemmelse med nærhedsprincippet og med forbehold af visse undtagelser fastsat i forordning (EU) nr. [...] [forordningerne om EFRU, ESF, Samhørighedsfonden, europæisk territorialt samarbejde, ELFUL og EHFF] bør medlemsstaterne vedtage nationale regler for, hvilke udgifter der er støtteberettigede.

40. Med henblik på at forenkle anvendelsen af FSR-fondene og mindske risikoen for fejl, samtidig med at der dog gives mulighed for differentiering, når det er nødvendigt for at afspejle de særlige politikforhold, er det hensigtsmæssigt at fastlægge støtteformerne, de harmoniserede betingelser for refusion af tilskud og finansiering efter faste takster, specifikke støtteberettigelsesregler for tilskud og særlige betingelser for operationers støtteberettigelse afhængigt af sted.

41. For at sikre en effektiv, retfærdig og bæredygtig virkning af FSR-fondenes interventioner bør der fastsættes bestemmelser, som sikrer, at investeringer i erhvervsvirksomheder og infrastrukturer er langsigtede, og som forhindrer, at FSR-fondene udnyttes til at skabe en uretmæssig fordel. Erfaringerne har vist, at en periode på fem år er en passende minimumsperiode, undtagen når statsstøttereglerne foreskriver en anden periodelængde. ESF-støttede foranstaltninger og foranstaltninger, der ikke indebærer produktive investeringer eller infrastrukturinvesteringer, bør udelukkes fra de generelle varighedskrav, medmindre sådanne krav er afledt af de gældende statsstøtteregler, og bidrag til eller fra finansielle instrumenter bør udelukkes.

42. Medlemsstaterne bør træffe passende foranstaltninger til at sikre, at deres forvaltnings- og kontrolsystemer oprettes og fungerer effektivt med henblik på at kunne give sikkerhed for, at anvendelsen af FSR-fondene er lovlig og formelt rigtig. Medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til programmernes forvaltnings- og kontrolsystemer samt forebyggelse, konstatering og korrektion af uregelmæssigheder og overtrædelser af EU-retten bør derfor fastlægges.

43. I overensstemmelse med principperne om delt forvaltning bør medlemsstaterne via deres forvaltnings- og kontrolsystemer have hovedansvaret for gennemførelsen af og kontrollen med operationerne under programmerne. For at styrke effektiviteten af kontrollen med udvælgelsen og gennemførelsen af operationer og den måde, forvaltnings- og kontrolsystemet fungerer på, bør forvaltningsmyndighedens funktioner fastlægges.

44. For på forhånd at give sikkerhed med hensyn til etableringen og udformningen af de vigtigste forvaltnings- og kontrolsystemer bør medlemsstaterne udpege et godkendelsesorgan, der er ansvarligt for godkendelse og tilbagetrækning af godkendelse af forvaltningsmyndigheder og kontrolmyndigheder.

45. Kommissionens beføjelser og ansvar med hensyn til at verificere, om forvaltnings- og kontrolsystemerne fungerer effektivt, og til at kræve foranstaltninger fra medlemsstaternes side bør fastsættes. Kommissionen bør endvidere have beføjelse til at foretage revisioner, der fokuserer på emner vedrørende forsvarlig økonomisk forvaltning med henblik på at drage konklusioner om fondenes resultater.

46. EU-budgetforpligtelserne bør indgås årligt. For at sikre en effektiv programforvaltning er det nødvendigt at fastlægge fælles regler for anmodninger om mellemliggende betalinger, betaling af den årlige saldo, hvis det er relevant, og betaling af den endelige saldo, jf. dog eventuelle særlige regler, der kræves for de enkelte FSR-fonde.

47. Udbetalingen af forfinansiering ved starten af programmerne sikrer, at medlemsstaterne har midlerne til at yde støtte til støttemodtagerne i forbindelse med gennemførelsen af programmet fra programmets vedtagelse. Derfor bør der fastsættes bestemmelser om de første forfinansieringsbeløb fra FSR-fondene. Den første forfinansiering bør være fuldstændig udlignet ved afslutningen af programmet.

48. For at beskytte Unionens finansielle interesser bør der kunne træffes midlertidige foranstaltninger, som gør det muligt for den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede at afbryde betalinger, hvis der er tegn på, at der er alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemets funktion, tegn på uregelmæssigheder i forbindelse med en betalingsanmodning eller manglende fremlæggelse af dokumenter i forbindelse med regnskabsafslutning.

49. Med henblik på at sikre, at udgifter, der medfinansieres af EU-budgettet i et givet finansår, anvendes i overensstemmelse med de gældende regler, bør der opstilles passende rammer for den årlige regnskabsafslutning. I henhold til sådanne rammer bør de godkendte organer for hvert enkelt program forelægge Kommissionen en forvaltningserklæring ledsaget af et attesteret årsregnskab, en sammenfattende kontrolrapport og en uafhængig revisionsudtalelse og kontrolrapport.

50. For at beskytte EU-budgettet kan det blive nødvendigt for Kommissionen at foretage finansielle korrektioner. For at sikre retssikkerhed for medlemsstaterne er det vigtigt at fastlægge, under hvilke omstændigheder overtrædelser af gældende EU-lovgivning eller national lovgivning kan føre til finansielle korrektioner fra Kommissionens side. For at sikre, at finansielle korrektioner, som Kommissionen måtte pålægge medlemsstaterne, hænger sammen med beskyttelsen af Unionens økonomiske interesser, bør de kun anvendes i tilfælde, hvor overtrædelsen af EU-lovgivningen eller den nationale lovgivning direkte eller indirekte vedrører operationers og modsvarende udgifters støtteberettigelse eller formelle rigtighed, eller forvaltningen eller kontrollen heraf. For at sikre proportionalitet er det vigtigt, at Kommissionen tager hensyn til overtrædelsens karakter og alvor, når den træffer afgørelser om størrelsen af en finansiel korrektion.

51. For at tilskynde til finansiel disciplin bør der fastlægges ordninger for frigørelse af en given del af budgetforpligtelsen under et program, navnlig hvis et beløb kan udelukkes fra frigørelsen, f.eks. når forsinkelserne i gennemførelsen skyldes omstændigheder, som er uafhængige af den berørte part, eller som er unormale eller uforudselige, og hvis følger ikke kan undgås på trods af den udviste omhu.

52. Det er nødvendigt med supplerende generelle bestemmelser vedrørende fondenes særlige funktionsmåde. For at forøge disse fondes merværdi og for at forstærke deres bidrag til prioriteringerne i EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst bør deres funktionsmåde forenkles og koncentreres om målene om "investeringer i vækst og beskæftigelse" og om "europæisk territorialt samarbejde".

53. Supplerende bestemmelser om ELFUL's og EHFF's særlige funktionsmåde fastsættes i den relevante sektorspecifikke lovgivning.

54. For at fremme traktatens mål om økonomisk, social og territorial samhørighed bør målet om "investeringer i vækst og beskæftigelse" støtte alle regioner. For at give en afbalanceret og gradueret støtte og afspejle det økonomiske udviklingsniveau bør midler under dette mål fordeles fra EFRU og ESF mellem mindre udviklede regioner, overgangsregioner og mere udviklede regioner efter deres bruttonationalprodukt (BNP) pr. indbygger i forhold til EU-gennemsnittet. For at sikre strukturfondsinvesteringernes bæredygtighed på lang sigt bør regioner, hvis BNP pr. indbygger i perioden 2007-2013 var mindre end 75 % af EU-25-gennemsnittet i referenceperioden, men hvis BNP pr. indbygger er vokset til over 75 % af EU-27-gennemsnittet, modtage mindst to tredjedele af deres tildeling for 2007-2013. Medlemsstater, hvis bruttonationalindkomst (BNI) pr. indbygger er på mindre end 90 % af EU-gennemsnittet bør støttes via målet om "investeringer i vækst og beskæftigelse" fra Samhørighedsfonden.

55. Der bør fastsættes objektive kriterier for udpegelse af regioner og områder, der er berettiget til støtte fra fondene. Med henblik herpå bør fastlæggelsen af regionerne og områderne på EU-plan baseres på det fælles klassifikationssystem for regioner, der er fastlagt ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 af 26. maj 2003 om indførelse af en fælles nomenklatur for regionale enheder (NUTS)[12].

56. For at udstikke passende finansielle rammer bør Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter fastlægge den vejledende årlige fordeling af de disponible forpligtelsesbevillinger efter en objektiv og gennemsigtig metode med henblik på at fokusere på regioner med udviklingsefterslæb, herunder de regioner, der modtager overgangsstøtte.

57. Det er nødvendigt at fastsætte lofterne for disse midler til målet om investeringer i vækst og beskæftigelse og at indføre objektive kriterier for deres fordeling mellem regioner og medlemsstater. Med henblik på at fremme den nødvendige fremskyndelse af udviklingen af infrastrukturer inden for transport og energi samt informations- og kommunikationsteknologi i hele Unionen bør der oprettes en Connecting Europe-facilitet. Der bør være et loft for tildelingen af de årlige bevillinger fra fondene og beløbene overført fra Samhørighedsfonden til Connecting Europe-faciliteten i en medlemsstat, som fastsættes under hensyntagen til kapaciteten i den pågældende medlemsstat til at absorbere disse bevillinger. Dertil kommer, at det i overensstemmelse med det overordnede mål om fattigdomsbekæmpelse er nødvendigt at omlægge ordningen med fødevarebistand til de socialt dårligst stillede, så man fremmer social inklusion og en harmonisk udvikling af Unionen. Der påtænkes indført en mekanisme, der overfører midler til dette instrument og sikrer, at midlerne består af ESF-bevillinger, via en implicit modsvarende reduktion af den minimumsandel af strukturfondsbidraget, der skal tildeles ESF i de enkelte lande.

58. For at styrke fokus på resultater og nå Europa 2020-målene bør 5 % af midlerne til målet om investeringer i vækst og beskæftigelse sættes til side som en resultatreserve for hver fond og regionskategori i hver enkelt medlemsstat.

59. For så vidt angår fondene og med henblik på at sikre en passende tildeling til hver regionskategori bør der ikke overføres midler mellem mindre udviklede regioner, overgangsregioner og mere udviklede regioner undtagen under behørigt begrundede omstændigheder i forbindelse med opfyldelse af et eller flere tematiske mål og for højst 2 % af den samlede bevilling for denne regionskategori.

60. For at sikre en reel økonomisk virkning bør støtten fra fondene i henhold til denne forordning ikke erstatte medlemsstaternes offentlige udgifter eller tilsvarende strukturpolitiske udgifter. For at støtte fra strukturfondene tager hensyn til en større økonomisk sammenhæng, bør niveauet for de offentlige udgifter desuden fastlægges under henvisning til de almindelige makroøkonomiske betingelser, hvorunder finansieringen finder sted på grundlag af de indikatorer, der er fastsat i stabilitets- og konvergensprogrammerne, der forelægges årligt af medlemsstaterne i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/1997 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[13]. Kommissionens verificering af additionalitetsprincippet bør koncentrere sig om de medlemsstater, hvor mindre udviklede regioner og overgangsregioner omfatter mindst 15 % af befolkningen, på grund af omfanget af de finansielle midler, de tildeles.

61. Det er nødvendigt at fastsætte supplerende bestemmelser for programmering, forvaltning, overvågning og kontrol af de operationelle programmer, der modtager støtte fra fondene. For de operationelle programmer bør der fastsættes prioriterede felter, som svarer til tematiske mål, der bør udformes en sammenhængende interventionslogik for at tage fat på de konstaterede udviklingsbehov, og der bør opstilles rammer for vurdering af resultaterne. De operationelle programmer bør også indeholde andre elementer, der er nødvendige for at understøtte en effektiv gennemførelse af fondene.

62. Med henblik på at forbedre komplementariteten og forenkle gennemførelsen bør det være muligt at kombinere støtte fra Samhørighedsfonden og EFRU med støtte fra ESF i fælles operationelle programmer under målet om investeringer i vækst og beskæftigelse.

63. Store projekter tegner sig for en væsentlig del af EU-udgifterne og er ofte af strategisk betydning med hensyn til at realisere EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Det er derfor berettiget, at operationer af en betragtelig størrelse fortsat kan godkendes af Kommissionen i medfør af denne forordning. For at sikre klarhed bør indholdet af et stort projekt til dette formål fastlægges. Kommissionen bør endvidere kunne afvise støtte til et stort projekt, hvis der ikke er begrundelse for at yde en sådan støtte.

64. For at give medlemsstaterne mulighed for at gennemføre en del af et operationelt program ved anvendelse af en resultatorienteret tilgang er det hensigtsmæssigt at fastlægge en fælles handlingsplan, som omfatter en række foranstaltninger, der skal gennemføres af støttemodtageren, og som skal bidrage til at nå målene i det operationelle program. For at forenkle og styrke fondenes resultatorientering bør forvaltningen af den fælles handlingsplan udelukkende være baseret på delmål, output og resultater, der er aftalt i fællesskab, som fastlagt i Kommissions afgørelse om godkendelse af den fælles handlingsplan. Kontrol og revision af en fælles handlingsplan bør desuden begrænses til realiseringen af disse delmål, output og resultater. Det er derfor nødvendigt at fastsætte bestemmelser om udarbejdelsen, indholdet, vedtagelsen, den finansielle forvaltning og kontrollen af fælles handlingsplaner.

65. Hvis en by- eller territorialudviklingsstrategi forudsætter en integreret tilgang, fordi det drejer sig om investeringer under mere end et prioriteret felt under et eller flere operationelle programmer, bør foranstaltninger, der støttes af fondene, gennemføres som en integreret territorial investering under et operationelt program.

66. Det er nødvendigt at fastsætte særlige bestemmelser om overvågningsudvalgets funktioner og årsrapporterne om gennemførelsen af operationelle programmer, der modtager støtte fra fondene. Supplerende bestemmelser om ELFUL's særlige funktionsmåde fastsættes i den relevante sektorspecifikke lovgivning.

67. For at sikre, at der foreligger essentielle, opdaterede oplysninger om programgennemførelsen, er det nødvendigt, at medlemsstaterne regelmæssigt forelægger nøgledataene for Kommissionen. For at undgå en ekstra byrde for medlemsstaterne bør dette kun omfatte data, der indsamles løbende, og forelæggelsen bør ske via elektronisk dataudveksling.

68. I overensstemmelse med traktatens artikel 175 aflægger Kommissionen hvert tredje år en samhørighedsrapport til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om fremskridtene i forbindelse med virkeliggørelsen af den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed. Det er nødvendigt at fastlægge indholdet af denne rapport.

69. Kommissionen bør i samarbejde med medlemsstaterne foretage efterfølgende evaluering vedrørende fondene for at indhente oplysninger fra det relevante niveau om resultaterne og virkningerne af de støttede interventioner. Der er endvidere behov for særlige bestemmelser om en procedure for godkendelse af fondenes evalueringsplaner.

70. Det er vigtigt, at offentligheden får kendskab til EU-fondenes resultater. Borgerne har ret til at vide, hvordan Unionens økonomiske midler investeres. Ansvaret for at sikre, at offentligheden får relevante oplysninger, bør ligge hos både forvaltningsmyndighederne og støttemodtagerne. For at sikre en mere effektiv kommunikation til den brede offentlighed og kraftigere synergieffekter mellem de kommunikationsaktiviteter, der foregår på Kommissionens initiativ, skal de midler, der afsættes til kommunikationsforanstaltninger i henhold til denne forordning, også bidrage til den samlede kommunikation om Den Europæiske Unions politiske prioriteringer, i det omfang de vedrører de overordnede målsætninger i denne forordning.

71. For at sikre en bred formidling af oplysninger om fondenes resultater og Unionens rolle i den forbindelse og for at informere potentielle støttemodtagere om finansieringsmulighederne bør der i denne forordning fastsættes detaljerede bestemmelser om informations- og kommunikationsforanstaltninger samt visse tekniske specifikationer for sådanne foranstaltninger.

72. Med henblik på at styrke tilgængelighed og gennemsigtighed af oplysninger om støttemuligheder og projektstøttemodtagere bør der i hver medlemsstat være oprettet et enkelt websted eller en enkelt webportal med oplysninger om alle de operationelle programmer, herunder lister over operationer, der ydes støtte til under de enkelte operationelle programmer.

73. Det er nødvendigt at fastlægge, hvilke elementer der skal lægges til grund for gradueringen af fondenes medfinansieringssats til de operationelle programmer, navnlig for at øge EU-midlernes multiplikatoreffekt. Det er endvidere nødvendigt at fastsætte lofter for medfinansieringssatserne pr. regionskategori for at sikre, at princippet om samfinansiering overholdes ved hjælp af et passende niveau for den nationale støtte.

74. Det er nødvendigt, at medlemsstaterne udpeger en forvaltningsmyndighed, en attesteringsmyndighed og en funktionelt uafhængig revisionsmyndighed for hvert operationelt program. For at give medlemsstaterne fleksibilitet med hensyn til etablering af kontrolsystemer bør det være muligt at lade attesteringsmyndighedens funktioner blive varetaget af forvaltningsmyndigheden. Medlemsstaten bør også have mulighed for at udpege bemyndigede organer, der skal udføre visse af forvaltningsmyndighedens eller attesteringsmyndighedens opgaver. Medlemsstaten bør i så tilfælde præcisere deres respektive ansvarsområder og funktioner.

75. Forvaltningsmyndigheden har hovedansvaret for en effektiv gennemførelse af fondene, og den varetager i den forbindelse en lang række funktioner vedrørende programforvaltning og –overvågning, finansiel forvaltning og kontrol samt projektudvælgelse. Det bør fastsættes, hvad dens ansvarsområder og funktioner er.

76. Attesteringsmyndigheden bør udarbejde betalingsanmodninger og forelægge dem for Kommissionen. Den bør udarbejde årsregnskaberne, attestere, at årsregnskaberne er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige, og at udgifterne angivet i regnskaberne er i overensstemmelse med de gældende EU-regler og nationale regler. Det bør fastsættes, hvad dens ansvarsområder og funktioner er.

77. Revisionsmyndigheden bør sikre, at der foretages revision af forvaltnings- og kontrolsystemer, af et passende udsnit af operationer og af årsregnskaberne. Det bør fastsættes, hvad dens ansvarsområder og funktioner er.

78. For at tage hensyn til den særlige tilrettelæggelse af forvaltnings- og kontrolsystemerne i forbindelse med EFRU, ESF og Samhørighedsfonden og behovet for at sikre en proportional tilgang er der behov for særlige bestemmelser om godkendelse og tilbagetrækning af godkendelse af forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden.

79. Uden at Kommissionens beføjelser vedrørende finanskontrol indskrænkes, bør samarbejdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen på dette område udbygges, og der bør fastsættes kriterier, som gør det muligt for Kommissionen som led i sin strategi for kontrol med nationale systemer at fastlægge, hvilket sikkerhedsniveau den kan opnå hos de nationale revisionsorganer.

80. Som supplement til de fælles bestemmelser om finansiel forvaltning er det nødvendigt med supplerende bestemmelser for EFRU, ESF og Samhørighedsfonden. Navnlig med henblik på at sikre en rimelig sikkerhed for Kommissionen forud for den årlige regnskabsafslutning bør anmodninger om mellemliggende betalinger refunderes med en sats på 90 % af det beløb, der fremkommer ved at anvende medfinansieringssatsen for hvert prioriteret felt som fastsat i afgørelsen om godkendelse af det operationelle program på de støtteberettigede udgifter vedrørende det prioriterede felt. De resterende udestående beløb bør udbetales til medlemsstaterne efter den årlige regnskabsafslutning, forudsat at der er opnået rimelig sikkerhed for, at udgifterne for det år, der er omfattet af regnskabsafslutningsproceduren, er støtteberettigede.

81. For at sikre, at støttemodtagerne modtager støtten så hurtigt som muligt, og for at bestyrke sikkerheden over for Kommissionen bør det kræves, at betalingsanmodninger udelukkende omfatter udgifter, for hvilke der er udbetalt støtte til støttemodtagerne. Der bør hvert år foretages forfinansiering for at sikre, at medlemsstaterne har tilstrækkelige midler til at kunne fungere ifølge sådanne ordninger. En sådan forfinansiering bør hvert år være udlignet ved regnskabsafslutningen.

82. For at sikre en hensigtsmæssig anvendelse af de generelle bestemmelser om frigørelse bør det i bestemmelserne om fondene præciseres, hvordan fristerne for frigørelse fastsættes, og hvordan de pågældende beløb beregnes.

83. Det er nødvendigt at fastsætte den nærmere procedure for den årlige regnskabsafslutning vedrørende fondene for at sikre et klart grundlag og retssikkerhed for ordningerne. Det er vigtigt at give medlemsstaten en begrænset mulighed for at fastsætte en reserve i sit årsregnskab af en størrelse, der er omfattet af en løbende procedure med revisionsmyndigheden.

84. Proceduren med årlig regnskabsafslutning bør ledsages af en årlig afslutning af fuldførte operationer (for EFRU og Samhørighedsfonden) eller udgifter (for ESF). For at mindske omkostningerne i forbindelse med den endelige afslutning af operationelle programmer, mindske den administrative byrde for støttemodtagerne og give retssikkerhed bør en årlig afslutning være obligatorisk, hvorved man begrænser den periode, hvor bilag skal opbevares, og hvor operationer kan blive revideret og der kan pålægges finansielle korrektioner.

85. For at beskytte Unionens finansielle interesser og sørge for redskaber til at sikre en effektiv programgennemførelse bør der kunne træffes foranstaltninger, som gør det muligt for Kommissionen at suspendere betalinger til de prioriterede felter eller operationelle programmer.

86. Der bør fastsættes særlige ordninger og procedurer for medlemsstaternes og Kommissionens finansielle korrektioner vedrørende fondene for at give medlemsstaterne retssikkerhed.

87. Hyppigheden af revisioner af operationer bør stå i et rimeligt forhold til størrelsen af EU-støtten fra fondene. Antallet af revisioner bør bl.a. nedsættes, hvis de samlede støtteberettigede udgifter til en operation ikke overstiger 100 000 EUR. Det bør dog være muligt at foretage revisioner på et hvilket som helst tidspunkt, hvis der er bevis for en uregelmæssighed eller svig, eller, efter afslutning af en fuldført operation, som led i en revisionsstikprøve. For at niveauet for Kommissionens revisioner står i et rimeligt forhold til risikoen, bør Kommissionen kunne reducere sin revisionsindsats vedrørende operationelle programmer, hvor der ikke er væsentlige mangler, eller hvor der ikke er tvivl om revisionsmyndighedens pålidelighed.

88. For at udbygge eller ændre visse ikke-væsentlige bestemmelser i nærværende forordning bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten for så vidt angår en adfærdskodeks om mål og kriterier til støtte for gennemførelsen af partnerskaber, vedtagelse af en fælles strategisk ramme, supplerende bestemmelser om tildeling af resultatreserven, afgrænsning af det område og den befolkning, lokaludviklingsstrategierne omfatter, nærmere bestemmelser om finansielle instrumenter (forhåndsvurdering, kombination af støtte, støtteberettigelse, typer aktiviteter, der ikke ydes støtte til), regler for visse typer finansielle instrumenter på nationalt, regional eller transnationalt plan eller på tvær af grænser, regler om finansieringsaftaler, overførsel og forvaltning af aktiver, forvaltnings- og kontrolordningerne, reglerne om betalingsanmodninger og etablering af et system med kapitalisering af årlige rater, fastlæggelsen af den faste takst for indtægtsskabende aktiviteter, fastlæggelsen af den faste takst for indirekte udgifter til tilskud baseret på eksisterende metoder og tilsvarende takster, der anvendes i EU-politikkerne, medlemsstaternes forpligtelser vedrørende proceduren for indberetning af uregelmæssigheder og inddrivelse af beløb, der uberettiget er udbetalt, nærmere bestemmelser om udveksling af oplysninger om operationer, ordningerne med henblik på et passende revisionsspor, betingelserne for nationale revisioner, kriterierne for godkendelse af forvaltningsmyndigheder og attesteringsmyndigheder, fastsættelse af, hvilke datamedier der kan betragtes som almindeligt anerkendte og kriterierne for fastlæggelse af omfanget af finansielle korrektioner. Kommissionen bør ligeledes tillægges beføjelser til at ændre bilag V for at tilgodese fremtidige behov for tilpasning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau.

89. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.

90. Kommissionen bør have beføjelser til ved hjælp af gennemførelsesretsakter at vedtage, for så vidt angår alle FSR-fondene, afgørelser om godkendelse af partnerskabsaftaler, afgørelser om tildeling af resultatreserven, afgørelser om suspension af betalinger i forbindelse med medlemsstaternes økonomiske politikker og, i forbindelse med frigørelse, afgørelser om ændring af afgørelser om vedtagelse af programmer og, for så vidt angår fondene, afgørelser om, hvilke regioner og medlemsstater der opfylder kriterierne for investeringer i vækst og beskæftigelse, afgørelser om fastsættelse af den årlige fordeling af forpligtelsesbevillinger til medlemsstaterne, afgørelser om, hvilket beløb der skal overføres fra de enkelte medlemsstaters samhørighedsfondstildeling til Connecting Europe-faciliteten, afgørelser om, hvilket beløb der skal overføres fra de enkelte medlemsstaters strukturfondstildeling til fødevarer til socialt dårligt stillede, afgørelser om vedtagelse og ændring af operationelle programmer, afgørelser om store projekter, afgørelser om fælles handlingsplaner, afgørelser om suspension af betalinger og afgørelser om finansielle korrektioner.

91. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør gennemførelsesbeføjelserne for så vidt angår metodologien for målene vedrørende klimaforandringer, standardvilkår og -betingelser for overvågning af finansielle instrumenter, ensartede betingelser for overvågning og fremlæggelse af overvågningsoplysninger for finansielle instrumenter, metoden til beregning af nettoindtægter fra indtægtsskabende projekter, det elektroniske system for dataudveksling mellem medlemsstaten og Kommissionen, modellen for operationelle programmer for fondene, nomenklaturen over interventionskategorierne, formatet for oplysninger om store projekter og den metode, der skal anvendes til at udføre cost-benefit-analysen af store projekter, modellen for den fælles handlingsplan, modellen for de årlige og de endelige gennemførelsesrapporter, visse tekniske karakteristika ved informations- og pr-foranstaltninger og relaterede instrukser, regler om udveksling af oplysninger mellem støttemodtagere og bemyndigede organer, modellen for forvaltningserklæringen, modellerne for revisionsstrategien, revisionserklæringen og den årlige kontrolrapport samt metoden for stikprøveudtagning, anvendelsen af data indsamlet under revisioner samt modellen for betalingsanmodning, udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser[14].

92. Nærværende forordning afløser Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999[15]. Nævnte forordning bør derfor ophæves.

93. Målet for denne forordning, nemlig at formindske forskellene mellem de forskellige områders udviklingsniveauer og forbedre situationen for de mindst begunstigede områder eller øer med særlig vægt på landdistrikter, områder i en industriel overgangsproces og områder, der lider af alvorlige naturbetingede eller demografiske ulemper af permanent art, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre gennemføres på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

FØRSTE DEL GENSTAND OG DEFINITIONER

Artikel 1 Genstand

Denne forordning fastsætter fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF), Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF), som fungerer under den fælles strategiske ramme (i det følgende benævnt "FSR-fondene"). Desuden fastlægges de nødvendige bestemmelser for at sikre FSR-fondenes effektivitet og samordningen mellem fondene indbyrdes og med andre EU-instrumenter.

Denne forordning fastsætter generelle bestemmelser for EFRU og ESF (i det følgende benævnt "strukturfondene") og Samhørighedsfonden. Denne forordning fastlægger strukturfondenes og Samhørighedsfondens (i det følgende benævnt "fondene") opgaver, prioriterede mål og organisation, kriterierne for, hvornår medlemsstaterne og regionerne er berettiget til at modtage støtte fra FSR-fondene, samt de disponible finansielle midler og kriterierne for deres fordeling.

Bestemmelserne i nærværende forordning tilsidesætter ikke bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. […]/2012 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik[16] (i det følgende benævnt "landbrugspolitikforordningen") eller de særlige bestemmelser i følgende forordninger:

1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. […]/2012 om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1080/2006[17] (EFRU-forordningen)

2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. […]/2012 om Den Europæiske Socialfond og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1081/2006[18] (ESF-forordningen)

3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. […]/2012 om Samhørighedsfonden og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1084/2006[19] (samhørighedsfondsforordningen)

4) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. […]/2012 om europæisk territorialt samarbejde[20] (ETS-forordningen)

5) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. […]/2012 om Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1698/2005[21] (ELFUL-forordningen) og

6) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. […]/2012 om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1198/2006[22] (EHFF-forordningen).

Artikel 2 Definitioner

Med henblik på nærværende forordning finder definitionerne vedrørende finansielle instrumenter fastsat i finansforordningen anvendelse på finansielle instrumenter, der modtager støtte fra FSR-fondene, medmindre andet er fastsat i nærværende forordning.

Desuden forstås ved:

1) "EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst": målene og de fælles målsætninger, der skal være retningsgivende for medlemsstaternes indsats, som fastsat i Kommissionens meddelelse "Europa 2020 - En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst", som indgik i bilag I (ny europæisk strategi for beskæftigelse og vækst - EU's overordnede mål), Rådets henstilling af 13. juli 2010 om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker[23] og Rådets afgørelse af 21. oktober 2010 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[24], samt eventuelle reviderede udgaver af sådanne mål og fælles målsætninger

2) "fælles strategisk ramme": det dokument, der omsætter målsætningerne og målene for EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst til nøgleaktioner for FSR-fondene, og som for hvert tematisk mål fastlægger de nøgleaktioner, der skal støttes af de enkelte FSR-fonde, og mekanismerne til at sikre sammenhæng og konsekvens i FSR-fondenes programmering i forhold til medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker og beskæftigelsespolitikker

3) "fondsspecifikke regler": de bestemmelser, der er fastsat i, eller som fastsættes på grundlag af tredje del i denne forordning, eller en særlig eller generisk forordning om en eller flere af FSR-fondene omhandlet eller anført i artikel 1, stk. 3

4) "programmering": tilrettelæggelsen, beslutningstagningen og fordelingen af de finansielle ressourcer i flere faser for over en flerårig periode at gennemføre en fælles indsats fra Unionen og medlemsstaterne for at realisere EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst

5) "program": et "operationelt program" som omhandlet i tredje del i nærværende forordning og i EHFF-forordningen eller et "program for udvikling af landdistrikterne" som omhandlet i ELFUL-forordningen

6) "prioritet": et "prioriteret felt" som omhandlet i tredje del i nærværende forordning og en "EU-prioritet" som omhandlet i EHFF-forordningen og i ELFUL-forordningen

7) "operation": et projekt, en kontrakt, en aktion eller en gruppe projekter, som er udvalgt af forvaltningsmyndighederne for de pågældende programmer eller under deres ansvar, og som bidrager til at nå målene for den eller de prioriteter, operationen vedrører; i forbindelse med finansielle instrumenter består operationen af de finansielle bidrag fra et program til det finansielle instrument og af den efterfølgende finansielle støtte, der ydes via disse finansielle instrumenter

8) "støttemodtager": et offentligt eller privat organ, der har ansvaret for at iværksætte eller iværksætte og gennemføre operationer; i forbindelse med statsstøtte forstås ved "støttemodtager" det organ, der modtager støtten; i forbindelse med finansielle instrumenter forstås ved "støttemodtager" det organ, der gennemfører det finansielle instrument

9) "endelig modtager": en juridisk eller fysisk person, der modtager finansiel støtte fra et finansielt instrument

10) "statsstøtte": støtte, der falder ind under traktatens artikel 107, stk. 1, og som ved anvendelsen af denne forordning ligeledes anses for at omfatte de minimis-støtte som omhandlet i Kommissionens forordning (EF) nr. 1998/2006 af 15. december 2006 om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte[25], Kommissionens forordning (EF) nr. 1535/2007 af 20. december 2007 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte til produktion af landbrugsprodukter[26] og Kommissionens forordning (EF) nr. 875/2007 af 24. juli 2007 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte i fiskerisektoren og om ændring af forordning (EF) nr. 1860/2004[27]

11) "fuldført operation": en operation, der er fysisk fuldført eller fuldt ud gennemført, og for hvilken alle betalinger er blevet foretaget af støttemodtagerne, og det modsvarende offentlige bidrag er blevet betalt til støttemodtagerne

12) "offentlig støtte": enhver finansiel støtte til finansiering af en operation, som hidrører fra nationale, regionale eller lokale offentlige myndigheders budget, EU-budgettet i forbindelse med FSR-fondene, offentligretlige organers budget eller sammenslutninger af offentlige myndigheders eller offentligretlige organers budget

13) "offentligretligt organ": et offentligretligt organ som defineret i artikel 1, stk. 9, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF[28] og enhver europæisk gruppe for territorialt samarbejde (EGTS), der er oprettet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1082/2006[29], uanset om de relevante nationale gennemførelsesbestemmelser betragter den pågældende EGTS som et offentligretligt organ eller et privatretligt organ

14) "dokument": et papirdokument eller et elektronisk medium med oplysninger, som er relevante i forbindelse med denne forordning

15) "bemyndiget organ": ethvert offentligt eller privat organ, der handler under en forvaltnings- eller attesteringsmyndigheds ansvar eller udfører opgaver på dennes vegne i forhold til støttemodtagere, der gennemfører operationer

16) "lokaludviklingsstrategi": et sammenhængende sæt operationer til opfyldelse af lokale mål og behov, som bidrager til at realisere EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, og som gennemføres i partnerskab på det relevante niveau

17) "rullende afslutning": afslutning af operationer som konsekvens af den årlige regnskabsafslutning og før den generelle afslutning af programmet

18) "partnerskabsaftale": det dokument, som medlemsstaten har udarbejdet med deltagelse af partnere i tråd med metoden med flerniveaustyring, og som beskriver medlemsstatens strategi, prioriteringer og regler for anvendelsen af FSR-fondene, for på en effektiv måde at forfølge EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, og som er godkendt af Kommissionen efter vurdering og dialog med medlemsstaten.

19) "regionskategori": opdeling af regioner i kategorierne "mindre udviklede regioner", "overgangsregioner" og "mere udviklede regioner", jf. artikel 82, stk. 2

20) "betalingsanmodning": en betalingsansøgning eller udgiftserklæring, der forelægges af medlemsstaten for Kommissionen

21) "EIB": Den Europæiske Investeringsbank, Den Europæiske Investeringsfond eller datterselskaber etableret af Den Europæiske Investeringsbank

22) "SMV": små og mellemstore virksomheder, herunder mikrovirksomheder, som defineret i Kommissionens henstilling 2003/361/EF eller i senere ændringer

23) "regnskabsår": for så vidt angår tredje del perioden fra den 1. juli til den 30. juni, undtagen for det første regnskabsår, hvor perioden regnes fra begyndelsesdatoen for udgifternes støtteberettigelse til den 30. juni 2015. Det sidste regnskabsår er perioden 1. juli 2022-30. juni 2023

24) "finansår": for så vidt angår tredje del perioden fra den 1. januar til den 31. december.

ANDEN DEL FÆLLES PRINCIPPER FOR FSR-FONDENE

AFSNIT I Principper for EU-støtte til FSR-fondene

Artikel 3 Anvendelsesområde

Bestemmelserne i denne del tilsidesætter ikke bestemmelserne i tredje del.

Artikel 4 Generelle principper

1. FSR-fondene yder gennem flerårige programmer støtte, som supplerer nationale, regionale og lokale interventioner, med henblik på at forfølge EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst under hensyntagen til de integrerede retningslinjer, de landespecifikke henstillinger i henhold til traktatens artikel 121, stk. 2, og de relevante rådshenstillinger vedtaget i henhold til traktatens artikel 148, stk. 4.

2. Kommissionen og medlemsstaterne sørger for sammenhæng mellem på den ene side FSR-fondenes støtte og på den anden side Unionens politikker og prioriteter og komplementaritet med andre af Unionens instrumenter.

3. Støtte fra FSR-fondene skal gennemføres i tæt samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne.

4 Medlemsstaterne og de organer, de har udpeget i dette øjemed, er ansvarlige for gennemførelsen af programmer og udfører deres opgaver i henhold til denne forordning og de fondsspecifikke regler på det rette territoriale niveau i overensstemmelse med medlemsstatens institutionelle, retlige og finansielle rammer og i overensstemmelse med denne forordning og de fondsspecifikke regler.

5. Bestemmelser om gennemførelsen og anvendelsen af FSR-fondene, og især de finansielle og administrative ressourcer, der er nødvendige for gennemførelsen af FSR-fondene i forbindelse med rapportering, evaluering, forvaltning og kontrol, skal tage hensyn til proportionalitetsprincippet i forbindelse med omfanget af den tildelte støtte.

6. Kommissionen og medlemsstaterne sørger i overensstemmelse med deres respektive ansvar for koordination mellem FSR-fondene og med andre EU-politikker og -instrumenter, herunder dem, der vedrører Unionens optræden udadtil.

7. Den del af EU-budgettet, der er afsat til FSR-fondene, gennemføres ved delt forvaltning mellem medlemsstaterne og Kommissionen i henhold til artikel 53, litra b), i finansforordningen, dog ikke hvad angår det beløb, der overføres fra Samhørighedsfonden, jf. artikel 84, stk. 4, og innovative foranstaltninger på Kommissionens initiativ i henhold til artikel 9 i EFRU-forordningen og teknisk bistand på Kommissionens initiativ.

8. Kommissionen og medlemsstaterne anvender princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning, jf. finansforordningens artikel 27.

9. Kommissionen og medlemsstaterne sikrer en effektiv udnyttelse af FSR-fondene, bl.a. gennem overvågning, rapportering og evaluering.

10. Kommissionen og medlemsstaterne varetager deres respektive funktioner i forbindelse med FSR-fondene med henblik på at reducere den administrative byrde for støttemodtagerne.

Artikel 5 Partnerskab og flerniveaustyring

1. For henholdsvis partnerskabsaftalen og de enkelte programmer tilrettelægger en medlemsstat et partnerskab med følgende partnere:

a) de kompetente regionale og lokale myndigheder, bymyndigheder og andre offentlige myndigheder

b) arbejdsmarkedets parter og

c) organer, der repræsenterer civilsamfundet, herunder miljøpartnere, ikke-statslige organisationer og organer, som er ansvarlige for at fremme ligestilling og ikke-forskelsbehandling.

2. I overensstemmelse med metoden med flerniveaustyring inddrages partnerne af medlemsstaterne i udarbejdelsen af partnerskabsaftaler og statusrapporter og i forberedelsen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af programmerne. Partnerne deltager i overvågningsudvalgene for programmerne.

3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 142 vedrørende en europæisk adfærdskodeks, som opstiller mål og kriterier til støtte for gennemførelsen af partnerskaber og til fremme af udveksling af oplysninger, erfaringer, resultater og god praksis blandt medlemsstaterne.

4. For hver FSR-fond hører Kommissionen mindst en gang om året de organisationer, som repræsenterer partnerne på EU-plan, om gennemførelsen af støtten fra FSR-fondene.

Artikel 6 Overensstemmelse med EU-retten og national ret

Operationer, der finansieres af FSR-fondene, skal være i overensstemmelse med gældende EU-ret og national lovgivning.

Artikel 7 Fremme af ligestilling mellem mænd og kvinder og ikke-forskelsbehandling

Medlemsstaterne og Kommissionen sikrer, at ligestilling mellem mænd og kvinder og integrering af kønsaspektet fremmes i forbindelse med udarbejdelsen og gennemførelsen af programmerne.

Medlemsstaterne og Kommissionen tager passende skridt til at forhindre enhver forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering under udarbejdelsen og gennemførelsen af programmerne.

Artikel 8 Bæredygtig udvikling

FSR-fondenes mål søges virkeliggjort inden for rammerne af en bæredygtig udvikling og Unionens fremme af målet om at beskytte og forbedre miljøet som fastsat i traktatens artikel 11 under hensyntagen til princippet om, at forureneren betaler.

Medlemsstaterne og Kommissionen sikrer, at miljøbeskyttelseskrav, ressourceeffektivitet, modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer, modstandsdygtighed over for katastrofer og risikoforebyggelse og –styring fremmes under udarbejdelsen og gennemførelsen af partnerskabsaftalerne og programmerne. Medlemsstaterne fremlægger oplysninger til understøttelse af målsætningerne vedrørende klimaforandringer ved anvendelse af den metodologi, som Kommissionen har vedtaget. Kommissionen vedtager denne metodologi ved hjælp af en gennemførelsesretsakt. Gennemførelsesretsakten vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 143, stk. 3.

AFSNIT II STRATEGISK TILGANG

KAPITEL I Tematiske mål for FSR-fondene og den fælles strategiske ramme

Artikel 9 Tematiske mål

Hver FSR-fond støtter følgende tematiske mål i overensstemmelse med sin målsætning for at bidrage til EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst:

1) styrkelse af forskning, teknologisk udvikling og innovation

2) bedre adgang til og brug og kvalitet af informations- og kommunikationsteknologi

3) styrkelse af de små og mellemstore virksomheders, landbrugssektorens (for ELFUL) og fiskeri- og akvakultursektorens (for EHFF) konkurrenceevne

4) støtte til overgangen til en lavemissionsøkonomi i alle sektorer

5) fremme af tilpasning til klimaforandringer og risikoforebyggelse og -styring

6) beskyttelse af miljøet og fremme af ressourceeffektivitet

7) fremme af bæredygtig transport og afskaffelse af flaskehalsproblemer i vigtige netinfrastrukturer

8) fremme af beskæftigelse og støtte til arbejdskraftens mobilitet

9) fremme af social inklusion og bekæmpelse af fattigdom

10) investeringer i uddannelse, kvalifikationer og livslang læring

11) styrkelse af den institutionelle kapacitet og effektiv offentlig forvaltning.

De tematiske mål omsættes til prioriteter, der er specifikke for hver enkelt FSR-fond og fastsættes i de fondsspecifikke regler.

Artikel 10 Den fælles strategiske ramme

Med henblik på at fremme en harmonisk, afbalanceret og bæredygtig udvikling af Unionen skal en fælles strategisk ramme omsætte målsætningerne og målene for EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst til nøgleaktioner for FSR-fondene.

Artikel 11 Indhold

Den fælles strategiske ramme fastsætter:

a) for hvert tematisk mål de nøgleaktioner, der skal støttes af de enkelte FSR-fonde

b) de vigtigste territoriale udfordringer, som byområder, landdistrikter, kystområder og fiskeriområder samt områder med særlige territoriale karakteristika står over for, jf. traktatens artikel 174 og 349, der skal tages op af FSR-fondene

c) horisontale principper og politiske mål for gennemførelsen af FSR-fondene

d) prioriterede områder for samarbejdsaktiviteter for hver af FSR-fondene, under hensyntagen til eventuelle makroregionale strategier og havområdestrategier

e) mekanismer for koordinering mellem FSR-fondene og med andre relevante EU-politikker og -instrumenter, herunder eksterne samarbejdsinstrumenter

f) mekanismer til at sikre sammenhæng og konsekvens i programmeringen af FSR-fondene med de landespecifikke henstillinger i henhold til traktatens artikel 121, stk. 2, og de relevante rådshenstillinger vedtaget i henhold til traktatens artikel 148, stk. 4.

Artikel 12 Vedtagelse og revision

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 142 vedrørende den fælles strategiske ramme senest tre måneder efter vedtagelsen af denne forordning.

Når der sker store ændringer i EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, tager Kommissionen spørgsmålet op til revision og vedtager, hvis det er relevant, en revideret fælles strategisk ramme ved en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 142.

Senest seks måneder efter vedtagelsen af en revideret fælles strategisk ramme skal medlemsstaterne, om nødvendigt, foreslå ændringer af deres partnerskabsaftale og programmer for at sikre, at de er i overensstemmelse med den reviderede fælles strategiske ramme.

KAPITEL II Partnerskabsaftale

Artikel 13 Udarbejdelse af partnerskabsaftalen

94. Hver medlemsstat udarbejder en partnerskabsaftale for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.

95. Partnerskabsaftalen udarbejdes af medlemsstaterne i samarbejde med de partnere, der er nævnt i artikel 5. Partnerskabsaftalen udarbejdes i samråd med Kommissionen.

96. Partnerskabsaftalen dækker al støtte fra FSR-fondene i den pågældende medlemsstat.

97. Hver medlemsstat fremsender sin partnerskabsaftale til Kommissionen senest tre måneder efter vedtagelsen af den fælles strategiske ramme.

Artikel 14 Partnerskabsaftalens indhold

I partnerskabsaftalen angives følgende:

a) ordninger, der skal sikre overensstemmelse med EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, herunder:

i) en analyse af skævheder og udviklingsbehov med henvisning til de tematiske mål og nøgleaktioner fastlagt i den fælles strategiske ramme og de mål, der er fastsat i de landespecifikke henstillinger i henhold til traktatens artikel 121, stk. 2, og de relevante rådshenstillinger vedtaget i henhold til traktatens artikel 148, stk. 4

ii) en kortfattet analyse af forhåndsevalueringerne af programmerne, der begrunder udvælgelsen af tematiske mål og den vejledende fordeling af FSR-fondsmidlerne

iii) for hvert tematisk mål en sammenfatning af de vigtigste forventede resultater for hver af FSR-fondene

iv) den vejledende fordeling af EU-støtten pr. tematisk mål på nationalt plan for hver af FSR-fondene samt det samlede vejledende støttebeløb, der afsættes til målsætningerne vedrørende klimaforandringer

v) de vigtigste prioriterede områder for samarbejde under hensyntagen til eventuelle makroregionale strategier og havområdestrategier

vi) horisontale principper og politiske mål for gennemførelsen af FSR-fondene

vii) listen over programmer under EFRU, ESF og Samhørighedsfonden, undtagen programmerne under målet om europæisk territorialt samarbejde, og over programmerne under ELFUL og EHFF med de respektive vejledende bevillinger pr. FSR-fond og pr. år

b) en integreret tilgang til territorial udvikling støttet af FSR-fondene, hvor følgende angives:

i) de mekanismer på nationalt og regionalt plan, der sikrer koordinering mellem FSR-fondene og andre EU-finansieringsinstrumenter og nationale finansieringsinstrumenter samt EIB

ii) de ordninger, der s