KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 17.04.1996 
KOM(96) 160 endelig udg. 
1. RAPPORT OM HENSYNET TIL DE 
KULTURELLE ASPEKTER I 
DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS VIRKSOMHED 
(forelagt af Kommissionen) 

INDLEDNING 
I præamblen til traktaten om Den Europæiske Union, der blev undertegnet i Maastricht 
den 7. februar 1992, gav de høje kontraherende parter udtryk for deres vilje til at 
"markere en ny fase i den europæiske integrationsproces, der blev indledt med oprettelsen 
af de Europæiske Fællesskaber, .... hen imod en stadig snævrere sammenslutning mellem 
de europæiske folk... ". 
Den udtalte vilje til i højere grad at inddrage de europæiske folk i den europæiske 
integrationsproces er især kommet til udtryk ved indførelsen af et europæisk borgerskab 
("der indføres et unionsborgerskab.") og ved den udtrykkelige inddragelse af nye områder 
under Fællesskabets kompetence (uddannelse, ungdom, kultur, folkesundhed, 
forbrugerbeskyttelse m.v.). 
Den europæiske integration, der historisk overvejende har været knyttet til økonomiske 
og handelsmæssige aktiviteter, skal således uddybes på et bredere grundlag, der i højere 
grad kan inddrage borgerne og styrke deres fornemmelse af at høre til i Dn Europæiske 
Union, samtidig med at der vises respekt for den mangfoldighed af nationale og regionale 
traditioner og kulturer, der er en integrerende del af denne Union. Og her spiller indsatsen 
på kulturområdet en vigtig rolle. 
Blandt de ændringer, der er skabt med uionstraktaten, og som har betydning for kulturen, 
kan nævnes: 
- EF-traktatens artikel 3, litra p), der blandt målene for Fællesskabets virke nævner 
"bidrag til kvalitetsuddannelser og udfoldelsesmuligheder for medlemsstatens kulturer", 
- EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra d), der fastslår, at det er foreneligt med 
Fællesmarkedet at yde "støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven, når den 
ikke ændrer samhandels- og konkurrencevilkårene i Fællesskabet i et omfang, der strider 
mod de fælles interesser", 
- EF-traktatens afsnit IX, artikel 128, der skaber grundlag for initiativer, der, samtidig 
med at de respekterer den nationale og den regionale mangfoldighed og fremhæver den 
fælles kulturarv, skal støtte og udbygge medlemsstaternes indsats på bestemte områder. 
Unionstraktaten har altså tilvejebragt et særligt retsgrundlag for kulturen^ og det betyder, 
at Fællesskabets indsats på kulturområdet nu bliver af permanent karakter og er blevet en 
anerkendt del af Fællesskabets virke. 
1. Artikel 128 i traktaten om oprettelse afDet Europæiske Fællesskab, som 
ændret ved traktaten om Den Europæiske Union 
EF-traktatens afsnit IX, artikel 128, har været genstand for en indgående analyse i 
forbindelse med Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet for Den 
Europæiske Union (KOM(94) 356 af 27.7.1994) med titlen "Det Europæiske Fællesskabs 
indsats til fordel for kulturen". På grundlag af denne meddelelse har Kommissionen 
vedtaget tre handlingsprogrammer; "Kaleidoskop" om kunstneriske og kulturelle 
arrangementer, "Ariane" om bøger og læsning og "Raphael" om kulturarven. 
Denne meddelelse rummer en analyse af følgende: 
1) målene for indsatsen på kulturområdet: at bidrage til, at medlemsstaternes kulturer kan 
udfolde sig, idet Fællesskabet respekterer den nationale og regionale mangfoldighed og 
samtidig fremhæver den fælles kulturarv; at fremme moderne kulturel og kunstnerisk 
kreativ virksomhed; at fremme det kulturelle samarbejde med tredjelande og internationale 
organisationer. 
2) de områder, hvor Fællesskabet skal gøre en indsats: udbredelse og formidling af 
kendskabet til de europæiske folkeslags kultur og historie, bevarelse af kulturarven, 
kulturudvekslinger og kunstnerisk og litterær skaben. 
3) principperne for Fællesskabets indsats: Fællesskabets indsats bygger på 
subsidiaritetsprincippet og komplementaritetsprincippet og består af foranstaltninger, der 
skal anspore til samarbejde mellem medlemsstaterne på de anførte områder. Artikel 128 
kan ikke tjene som retsgrundlag for harmonisering af medlemsstaternes lovgivning. Det 
skal bemærkes, at denne bestemmelse i unionstraktaten ikke på nogen måde berører 
grundlaget for retsakter med sigte på harmonisering på helt andre områder, heller ikke 
selv om de måske har en kulturel dimension eller indvirker på kulturområdet. Derfor 
begrænser den heller ikke Fællesskabets muligheder for at videreføre og uddybe sine 
bestræbelser på at løse de opgaver, traktaten pålægger det. Unionstraktaten har givet 
Fællesskabet yderligere beføjelser, ikke beskåret dem. Traktaten præciserer, at 
Fællesskabet i sine øvrige politikker og aktiviteter fremover skal tage hensyn til de 
kulturelle aspekter (artikel 128, stk. 4). 
4) beslutningsproceduren er den, der er angivet i artikel 189 B (fælles beslutningstagning) 
med høring af Regionsudvalget. Der kræves enstemmighed i Rådet på alle stadier i denne 
procedure. 
2. Hensynet til de kulturelle aspekter (artikel 128, stk. 4) 
Artikel 128, stk. 4, bestemmer, at "Fællesskabet tager hensyn til de kulturelle aspekter i 
sin indsats i henhold til andre bestemmelser i denne traktat". 
Der er tale om en vigtig bestemmelse, som de høje kontraherende parter har indføjet i 
traktaten som et udtryk for deres vilje til at placere kulturen som et af Unionens vigtige 
politiske temaer. Bestemmelsen pålægger nemlig Det Europæiske Fællesskab at tage 
hensyn til kulturen i hele sin øvrige indsats. Artikel 128, stk.4, gør denne hensyntagen til 
"de kulturelle aspekter" så meget mere nødvendig, som kompetencen på kultur- og 
politikkens område alt overvejende fortsat ligger hos medlemsstaterne, der her frit kan 
fastlægge deres politiske mål og midler. 
Artikel 128, stk. 4, styrker således kravet til fællesskabslovgivningen om at forene 
traktatens mål, når der vedtages en foranstaltning. Dette krav har ganske vist allerede 
været gældende i praksis i Fællesskabets historie, og der er blevet taget kulturpolitiske 
hensyn ved udarbejdelse af retsakter, bl.a. med henblik på udformning af fælles 
politikker og etablering af det indre marked. Men med unionstraktatens ikrafttræden er 
dette krav blevet obligatorisk og systematisk, både ved udarbejdelse af retsakter og 
udformning af fælles politikker. 
Kommissionen oplyste i ovennævnte meddelelse, at den for at skabe klarhed over 
situationen og implikationerne af bestemmelserne i artikel 128, stk. 4, samt de 
perspektiver, disse bestemmelser åbner for Fællesskabets fremtidige indsats på 
kulturområdet, ville udarbejde en rapport om fællesskabspolitikkernes kulturelle 
dimension, og at denne rapport ville blive oversendt til Parlamentet, Rådet og 
Regionsudvalget. Kommissionen oplyste ligeledes, at den ville iværksætte interne 
foranstaltninger, der gør det muligt at tage hensyn til de kulturelle krav ved udformningen 
og iværksættelsen af fællesskabspolitikker med implikationer for kulturområdet. Denne 
rapport omhandler derfor ikke de kulturelle aktiviteter, Fællesskabet udfører i medfør af 
artikel 128, det vil sige Kaleidoskop-programmet (kunstarrangementer), der trådte i kraft 
i marts 1996, Ariane-programmet (bøger og læsning) og Raphæl-programmet 
(kulturarven), der for tiden er til behandling i institutionerne. 
3. Den metodiske baggrund for rapporten om artikel 128, stk.4 
En undersøgelse af, hvordan de forskellige fællesskabsretsakter og -politikker har taget 
eller tager hensyn til de kulturelle aspekter - emnet for denne rapport - afhænger 
naturligvis af, hvordan man definerer begrebet kultur. Men kulturbegrebet er et flydende 
begreb og varierer fra den ene filosofiske skole til den anden, fra det ene samfund til det 
andet og fra den ene epoke til den anden. Det kan omfatte kunst og litteratur, men det kan 
også udvides til at omfatte al den viden og alle de træk, der er karakteristiske for et 
samfund og betinger dets forståelse af omverdenen. 
Et kulturområde er "et område, der i overvejende grad er præget af et givet sæt kulturelle 
træk" (F. Braudel). Man genfinder denne idé i den kulturdefinition, der blev udformet af 
Unesco's verdenskonference om kulturpolitik: "kultur er alle de træk, åndelige, materielle, 
intellektuelle og følelsesmæssige, der er karakteristiske for et samfund eller en 
samfundsgruppe". (Mexico 1982) 
Denne meget brede definition illustrerer, hvor vanskeligt det har været at udarbejde denne 
rapport, for på en sådan baggrund kan hele den europæiske integration, selve traktaterne 
og alle de initiativer, de har givet anledning til, betragtes som kulturelle udtryk og 
kulturhandlinger. Hvis man derimod begrænser "de kulturelle aspekter" til kun at omfatte 
de traditionelle elementer i det, man plejer at kalde "kulturpolitik", d.v.s. den materielle 
del af kulturarven samt kunst og litteratur, risikerer man at udelukke en række vigtige 
elementer i de enkelte kulturer. 
Det tilkommer ikke en institution som denne at definere indholdet af kulturbegrebet, og 
derfor er der i denne rapport - der på ingen måde foregiver at være udtømmende - gået 
rent pragmatisk til værks, og inden for de begrænsninger, dette indebærer, har man søgt 
at besvare følgende fire spørgsmål: 
- Hvilke af Fællesskabets retsakter og politikker har omhandlet og omhandler kulturelle 
spørgsmål, hvilke har haft og kan få indvirkning på kulturområdet, og hvilke har fået en 
kulturel dimension? 
- Hvordan er der i disse retsakter og politikker skabt overensstemmelse mellem disse 
initiativers specifikke mål og de kulturpolitiske mål? I hvilken udstrækning er der taget 
hensyn til de kulturelle aspekter? 
-Har beslutninger truffet på fællesskabsniveau styrket, svækket eller på anden måde 
påvirket regionale eller nationale kulturpolitiske beslutninger? 
- Hvilke fremtidige politiske beslutninger vil især gøre det nødvendigt, at der tages hensyn 
til "kulturelle aspekter"? 
Derefter undersøger rapporten veje og midler til at løse de nye opgaver, unionstraktaten 
har pålagt Fællesskabet på kulturområdet, og der fremlægges et forslag til, hvordan man 
kan lade de kulturelle aspekter indgå i overvejelserne ved udformning af retsakter og 
fastlæggelse og gennemførelse af politikker, der kan få indvirkning på kulturområdet, dog 
under skyldig hensyntagen til nærhedsprincippet og kulturforskellene mellem 
medlemsstaterne. 
RAPPORT OM HENSYNET TIL DE KULTURELLE ASPEKTER 
I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS VIRKSOMHED 
(EF-traktatens artikel 128, stk.4) 
I. KULTUREN OG DET INDRE MARKED - LOVGIVNINGSMÆSSIGE 
ASPEKTER 
Kapitel I: DEN FRIE BEVÆGELIGHED OG KULTURARBEJDERNES 
SITUATION 
Kapitel II: OPHAVSRET 
Kapitel III: SKATTER OG AFGIFTER 
Kapitel IV: KONKURRENCEPOLITIK 
Kapitel V: KULTURGODERNE OG DET INDRE MARKED 
Kapitel VI: TRADITIONELLE OG REGIONALE LANDBRUGSPRODUKTER 
Kapitel VII: DET KULTURELLE ASPEKT AF DOMSTOLENS AFGØRELSER 
II. KULTUREN OG FÆLLESSKABETS INTERNE POLITIKKER 
Kapitel I: KULTUR, SAMHØRIGHED OG HARMONISK REGIONALUDVIKLING 
1. Kultur og regionale programmer 
Regioner under mål 1 
Regioner under mål 2 
Regioner under mål 5b 
2. Kulturen og EU's initiativprogrammer med regionalt sigte 
3. EFRU-forordningens artikel 10 
Kapitel II: KULTUR, SOCIALPOLITIK OG MENNESKELIGE RESSOURCER 
1. Kultur, beskæftigelse og social samhørighed 
2. Kultur og menneskelige ressourcer 
Kapitel III: KULTUR OG AVANCEREDE INFORMATIONS- OG 
KOMMUNIKATIONSTEKNOLOGIER 
1. Avancerede informations- og kommunikationsteknologier 
2. Indholdsindustrien og informationsmarkedet 
Kapitel IV: KULTURPOLITIKKEN OG ANDRE INTERNE POLITIKKER 
1. Miljø og kultur 
2. Turisme og kultur 
3. Forskning og kultur 
4. Små og mellemstore virksomheder 
5. Den kooperative sektor og kulturen 
6. Fællesskabets indsats til fordel for venskabsforbindelser mellem kommuner i EU 
ni. DEN AUDIOVISUELLE POLITIK 
Kapitel I: Forskriftsmæssige aspekter 
Kapitel II: Støtteforanstaltninger 
VI. KULTUREN I FÆLLESSKABETS EKSTERNE FORBINDELSER 
Kapitel I: Eksterne samarbejdsforanstaltninger 
Kapitel II: Handelspolitikken 
V. KONKLUSIONER 
DEL I: KULTUREN OG DET INDRE MARKED - LOVGIVNINGSMÆSSIGE ASPEKTER 
Denne del rummer en undersøgelse af, hvordan der tages hensyn til de kulturelle aspekter ved 
udformningen af fællesskabsretten. Hensigten er at analysere, hvordan Fællesskabet har forenet 
Unionens generelle mål med overvejelser af kulturpolitisk art, der ikke altid er sammenfaldende 
med de juridiske forpligtelser, der er forbundet med gennemførelsen af traktaten. 
Undersøgelsen omhandler først og fremmest de temaer, der direkte vedrører kultursektoren på de 
vigtigste af fællesskabsrettens områder: traktatens fire grundlæggende friheder, nemlig fri 
bevægelighed for personer, varer, tjenesteydelser og kapital, ophavsret, beskatning, 
konkurrencepolitik og handel med kulturgoder. Man har set på retsakterne i den afledte 
fællesskabsret og undersøgt, hvilken rolle Domstolens retspraksis eventuelt har spillet ved 
udformningen af disse retsakter. Desuden har man fundet det hensigtsmæssigt at foretage en 
gennemgang af de vigtigste domme, der viser, hvordan Domstolen har afgjort forskellige retstvister, 
der havde en kulturel dimension. 
Hvert enkelt kapitel i denne del omfatter en evaluering af, hvordan der er taget hensyn til de 
kulturelle aspekter, og en angivelse af, hvor der i fremtiden især kan ventes at blive behov for at 
tage sådanne hensyn. Det skal nemlig understreges, at næsten alle de undersøgte retsakter og 
domme stammer fra tiden før indførelsen af artikel 128 som ændret ved traktaten om Den 
Europæiske Union. 
Kapitel I: DEN FRIE BEVÆGELIGHED OG KULTURARBEJDERNES 
SITUATION 
Kapitel II: OPHAVSRET 
Kapitel III: SKATTER OG AFGIFTER 
Kapitel IV: KONKURRENCEPOLITIK 
Kapitel V: KULTURGODERNE OG DET INDRE MARKED 
Kapitel VI: - TRADITIONELLE OG REGIONALE LANDBRUGSPRODUKTER 
Kapitel VII: DET KULTURELLE ASPEKT AF DOMSTOLENS AFGØRELSER 
KAPITEL I: DEN FRIE BEVÆGELIGHED OG KULTURARBEJDERNES SITUATION 
EU-borgere1 kan frit rejse til og tage ophold i en anden medlemsstat end deres hjemland. De har 
således ret til at søge og udøve lønnet eller ulønnet beskæftigelse, uanset af hvilken art, i alle andre 
medlemsstater. 
Kulturarbejdere er ligesom alle andre omfattet af det grundlæggende fællesskabsprincip om fri 
bevægelighed for personer. 
1) Principperne 
* Vandrende arbejdstageres fri bevægelighed (EF-traktatens artikel 48 ff.V 
Fri bevægelighed for vandrende arbejdstagere, som er nedfældet i EF-traktatens artikel 48, 
indebærer ophævelse af enhver forskelsbehandling på grund af nationalitet med hensyn til 
beskæftigelse, aflønning og andre arbejdsvilkår. 
Det er dog muligt at operere med visse begrænsninger af hensyn til den offentlige orden, den 
offentlige sikkerhed og folkesundheden. Desuden har lovgivningsmyndigheden taget et forbehold 
med hensyn til ansættelser i den offentlige administration (artikel 48, stk.4). 
De Europæiske Fællesskabers Domstol har haft lejlighed til at udtale sig om begrebet beskæftigelse 
i den offentlige administration og har udtalt, at denne undtagelse kun vedrører stillinger, der 
indebærer direkte eller indirekte deltagelse i udøvelse af offentlig myndighed og beskyttelse af 
statens eller kommunale myndigheders almene interesser2. 
Efter disse domme har flere medlemsstater været nødt til at ændre deres bestemmelser om 
betingelserne for adgang til stillinger i den offentlige forvaltning. 
De områder, der først og fremmest har været berørt af denne liberalisering, har for kulturområdets 
vedkommende været radio og fjernsyn samt undervisning ved offentlige undervisningsinstitutioner. 
* Fri bevægelighed for selvstændige erhvervsdrivende: etableringsfrihed (EF-traktatens artikel 52 
og f£.) og fri udveksling af tjenesteydelser (EF-traktatens artikel 59 og ff.> 
Etableringsfrihed gælder for primær eller sekundær etablering i en anden medlemsstat end 
bopælslandet med henblik på selvstændig erhvervsvirksomhed. 
Fri udveksling af tjenesteydelser gælder for levering af tjenesteydelser mod betaling, men uden 
længerevarende eller permanent etablering. 
Ligesom det er tilfældet med den frie bevægelighed for lønmodtagere, kan etableringsfriheden og 
den frie udvikling af tjenesteydelser begrænses af hensyn til den offentlige orden, den offentlige 
sikkerhed og folkesundheden og omfatter ikke erhvervsaktiviteter, der indebærer direkte eller 
indirekte deltagelse i udøvelse af offentlig myndighed. Domstolen har ligeledes anlagt en snæver 
EU-borgere er personer, der er statsborgere i en af medlemsstaterne. 
To domme af 17.12. 1980 og 26.5.1982, Kommissionen mod Belgien. 
fortolkning af undtagelsen ved udøvelse af offentlig myndighed ved at skelne mellem begrebet 
erhvervsaktivitet og begrebet erhverv. Således kan begrebet deltagelse i udøvelse af offentlig 
myndighed ikke gøres til hindring for adgangen til et erhverv som helhed 3. 
Hvad enten der er tale om lønmodtagere eller selvstændige, skal den nationale lovgivning først og 
fremmest sikre ligebehandling, d.v.s. forbud mod enhver forskelsbehandling på grund af 
nationalitet 
Desuden er begrænsninger, der kan anvendes forskelsløst, også uforenelige med disse 
grundlæggende friheder, der er nedfældet i traktaten, hvis de ikke er begrundet i et tvingende 
hensyn til almene interesser, der ikke nyder tilsvarende beskyttelse i etableringslandet, hvis de ikke 
er egnet til at føre til det ønskede resultat, eller hvis de er for vidtgående i forhold til det opstillede 
mål(d.v.s. hvis de kan erstattes af mindre vidtgående foranstaltninger). 
Blandt de begrænsninger, der er indført af objektivt begrundede hensyn til almene interesser, har 
Domstolen anerkendt en række for kultursektorens vedkommende4. 
2) Ledsageforanstaltninger 
Fri bevægelighed for lønmodtagere og selvstændige kan kun virkelig realiseres, hvis den ledsages 
af følgende supplerende foranstaltninger: 
gensidig anerkendelse af uddannelsesbeviser 
koordinering af lovgivning og administrative bestemmelser om adgang til udøvelse af 
selvstændig erhvervsvirksomhed 
koordinering af lovgivning og administrative bestemmelser om socialsikring. 
Der er blevet vedtaget talrige sektordirektiver, men næsten udelukkende vedrørende professioner 
inden for sundhedssektoren. - . • • 
Inden for ikke-medicinske professioner og af betydning for kultursektoren er der grund til at 
nævne: 
- direktivet af 10.6. 19855 om arkitekter, der har følgende titel: "Direktiv om gensidig 
anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for 
arkitekturområdet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udøvelse af 
retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser". 
Senere besluttede fællesskabsinstitutionerne at opgive metoden med at udstede direktiver profession 
for profession og i stedet indføre et system med generel anerkendelse. Med henblik herpå er der 
vedtaget to direktiver: 
3 EF-domstolens dom af 21.6.1974 (Reyners-dommen) 
Se kapitel VII, s.24-27 
EFT L 223 af 21.8.1985 
10 
det første af 21.12.1988 (i kraft siden 1.1.1991) tager sigte på at indføre en ordning for 
anerkendelse af beviser for videregående uddannelser af mindst tre års varighed; 
det andet af 24.7.1992 (i kraft siden 18.6.1994) omhandler uddannelser af mindre end tre 
års varighed, for eksempel beviser for almene og erhvervsrettede ungdomsuddannelser. 
Disse to direktiver anvendes kun, når man ikke kan bruge et af sektordirektiverne, og de har til 
formål at lette udøvelsen af enhver erhvervsaktivitet, dér i værtslandet er betinget af, at man har 
et bestemt kvalifikationsbevis, d.v.s. lovregulerede erhverv. 
Systemet bygger på princippet om gensidig tillid. Men hvis der er for store forskelle mellem 
uddannelsernes indhold og varighed, kan værtslandet pålægge kompensationsforanstaltninger i form 
af enten et praktikophold eller en prøve. 
Kommissionen godkendte i februar 1996 en rapport om, hvordan det generelle system for 
anerkendelse af beviser for højere uddannelser har fungeret i perioden 1991-1994, og i denne 
rapport konstaterer den, at det nye system fungerer tilfredsstillende. 
De lovregulerede erhverv i kultursektoren kommer for langt størstedelens vedkommende ind under 
det generelle anerkendelsessystem. 
For eksempel er i Frankrig auktionsholdere, der er et lovreguleret erhverv, med i den generelle 
anerkendelsesordning. 
Med hensyn til socialsikring forholder det sig sådan, at en fællesskabsforordning fra 14.6. 1971, 
suppleret af en forordning af 2.6.1983, koordinerer de forskellige nationale ordninger, der gælder 
for lønmodtagere og selvstændige, der flytter inden for Fællesskabet. Fællesskabsbestemmelserne 
udelukker "socialsikring og lægelig bistand", der er forbeholdt et lands egne statsborgere. De 
kulturarbejdere og kunstnere, der flytter inden for Fællesskabet, er fuldt ud omfattet af disse 
bestemmelser. 
Med hensyn til disse forskellige elementer kan man konstatere, at Fællesskabet hele tiden bestræber 
sig på at udbygge den frie bevægelighed for personer, der udøver en erhvervsaktivitet, og at den 
frie bevægelighed fungerer tilfredsstillende for kulturarbejderne. 
Ikke desto mindre har visse særlige problemer for disse professioner fået kulturministrene til at gøre 
sig tanker om den særlige kontekst, kulturprofessionerne udøves i, og de er gået så vidt som til at 
omtale idéen om en statut for kunstnere. Selv om medlemsstaterne for langt størstedelens 
vedkommende har understreget deres interesse for kunstprofessionernes situation (direkte 
beskatning, social situation m.v.), har de fastholdt, at de betragter disse spørgsmål som henhørende 
under national kompetence, og at de i øjeblikket ikke ser nogen grund til en fællesskabsindsats, 
ikke mindst på grund af nærhedsprincippet6. 
Uformelt rådsmøde i Antwerpen den 19. og 20. september 1993 
11 
Hvad angår den frie bevægelighed generelt har Kommissionen oprettet en "arbejdsgruppe på højt 
niveau om den frie bevægelighed for personer", og denne gruppe skal udarbejde en rapport inden 
udgangen af 1996 om alle de vanskeligheder (juridiske, administrative og praktiske), som borgerne 
kommer ud for i udøvelsen af deres ret til at arbejde og etablere sig i en anden medlemsstat. 
Kommissionen vil, bl.a. på grundlag af artikel 128, stk. 4, være særlig opmærksom på de 
vanskeligheder, der synes særligt relevante for kultursektoren. 
12 
KAPITEL II OPHAVSRET OG BESLÆGTEDE RETTIGHEDER 
Ophavsretten har såvel en økonomisk som en juridisk og en kulturel funktion. Den økonomiske og 
den juridiske kommer til udtryk i ophavsmandens ret til at udnytte sit værk kommercielt, den 
kulturelle består i at stimulere til intellektuel og kunstnerisk nyskabelse. 
Ophavsretten defineres generelt som eneretten til at udnytte et litterært eller kunstnerisk værk, her­
under musikværker. Den består dels af en formueret, dels af en ideel ret. 
På det formueretlige område har indehaveren af ophavsretten hovedsagelig to beføjelser, nemlig 
at tilgængeliggøre værket for almenheden (ved offentlig fremførelse eller fremvisning) og at 
fremstille eksemplarer af værket (ved fiksering, uanset fremgangsmåde). 
Ophavsmanden har endvidere nogle ideelle beføjelser, såsom retten til at modsætte sig krænkende 
ændringer og retten til at blive navngivet, faderskabsretten, som er begrundet i, at værket afspejler 
ophavsmandens personlighed. 
De ophavsretlige naborettigheder er rettigheder, der er nært beslægtede med ophavsretten, og som 
har til formål at beskytte visse kunstneriske erhverv, der ikke i ordets egentlige forstand skaber et 
værk, såsom fortolkende og udøvende kunstnere, producenter af fonogrammer og radio- og tv-
spredningsorganer. 
De nye teknologier og gennemførelsen af det indre marked i 1992 har sat gang i Fællesskabets 
aktiviteter på området. 
1. Gældende EU-lovgivning 
Fællesskabets indsats på området begyndte så småt, da grønbogen om ophavsret og den tekno­
logiske udfordring7 - der hovedsagelig indeholdt en økonomisk analyse - blev vedtaget i 1988, men 
kom først rigtigt i gang i 1990 med vedtagelsen af et arbejdsprogram8, hvori Kommissionen 
fastlægger en ny indfaldsvinkel til spørgsmålet, som tilgodeser såvel ophavsrettens kulturelle som 
dens økonomiske dimension. Kommissionen understreger heri, at en harmoniseringen af 
ophavsretten og dens naborettigheder skal tage udgangspunkt i et højt beskyttelsesniveau, ud fra 
den betragtning at rettighederne er nødvendige for den kulturelle nyskabelse, og fordi den 
beskyttelse, de yder, giver mulighed for at holde liv i kreativiteten og få den til at udfolde sig 
yderligere, hvilket er i ophavsmændenes, kulturindustriens og forbrugernes, ja, hele samfundets 
interesse. 
Fællesskabet har således bestemt sig for at styrke den beskyttelse, ophavsretten og dens na­
borettigheder yder (harmonisering på det højest mulige niveau). 
KOM(88) 172 endelig udg. af 7.6.1988 
Opfølgning af grønbogen, Kommissionens arbejdsprogram inden for ophavsret og 
beslægtede rettigheder, KOM(90)584 endelig udg. af 17.1.1991 
13 
Det skal understreges, at Kommissionen, fordi det kulturelle område er så følsomt, har foretaget 
en lang række konsultationer i fagkredse inden hvert harmoniseringsforslag. 
Indtil videre er der vedtaget en række direktiver, der ikke kun skal give et højt og effektivt 
beskyttelsesniveau, men også et retsgrundlag, der giver den intellektuelle og kunstneriske kreativitet 
gunstige vilkår. 
Disse direktiver udgør på nuværende tidspunkt et grundlæggende fundament af foranstaltninger, der 
fastlægger en høj grad af beskyttelse på EU-niveau inden for ophavsretten og de beslægtede 
områder. 
Der er vedtaget følgende direktiver: 
1. Rådets direktiv af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af edb-programmer9 
Det er formålet med direktivet at give edb-programmer uanset form ophavsretlig beskyttelse 
som litterære værker. I direktivet fastlægges, hvem og hvad der skal beskyttes, hvilke 
enerettigheder de beskyttede personer kan påberåbe sig som hjemmel for at tillade eller 
forbyde visse handlinger, samt hvor lang tid beskyttelsen skal vare (øget fra 50 til 70 år ved 
direktivet om varighed nedenfor). 
2. Rådets direktiv af 19. november 1992 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse 
andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret10 
Direktivet indfører dels udlejnings- og udlånsrettigheder for visse grupper af rettig­
hedshavere (forfattere, fortolkende og udøvende kunstnere, producenter af fonogrammer og 
filmproducenter), dels ret til optagelse, reproduktion, radiospredning, udsendelse og 
offentlig gengivelse på området for ophavsretsbeslægtet beskyttelse. 
3. Rådets direktiv af 27. september 1993 om samordning af visse bestemmelser vedrørende 
ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv­
udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel11 
Dette direktiv supplerer direktivet "TV uden grænser" af 3.10.198912 og skal harmonisere 
retsgrundlaget for det fælles audiovisuelle område ved at indføre dels princippet om 
aftalebaseret rettighedserhvervelse for satelitkommunikation inden for et fælles område, dels 
princippet om kollektiv forvaltning i forbindelse med forhandlingen af rettighederne til 
viderespredning pr. kabel. 
12 9 91/250/EØF, EFT L nr. 122 af 17.5.1991, s. 42 
10 92/100/EØF, EFT L nr. 346 af 27.11.1992, s. 61 
11 93/83/EØF, EFT L nr. 248 af 6.10.1993, s. 15 
Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og 
administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radio-
spredningsvirksomhed, EFT L nr. 298 af 17.10.1989 
14 
4. Rådets direktiv af 29. oktober 1993 om harmonisering af beskyttelsestiden for ophavsret og 
visse beslægtede rettigheder13 
Dette direktiv harmoniserer beskyttelsestiden for ophavsret til 70 år efter ophavsmandens 
død eller 70 år efter et værks lovlige offentliggørelse. Beskyttelsestiden for de 
ophavsretsbeslægtede rettigheder er fastsat til 50 år efter tilblivelsen. 
5. Forslag til direktiv om retlig beskyttelse af databaser 
Rådet har den 10.7.1995 vedtaget en fælles holdning på grundlag af dette forslag, der sigter 
mod at harmonisere ophavsretten for databaser uanset form (elektroniske såvel som ikke-
elektroniske). Forslaget indfører desuden en ny økonomisk rettighed - en sui generis 
rettighed, der beskytter producentens økonomiske og faglige investering i en database og 
således giver ham mulighed for at forhindre andre i uden tilladelse at foretage uddrag af 
og/eller genanvende hele databasen eller en større del af dens indhold. 
2. Udvikling 
Kommissionen arbejder i "Arbejdsprogrammet" for 1991 (jf. ovenfor) videre med andre spørgsmål 
inden for den intellektuelle ejendomsret, såsom kopiering af lydoptagelser og audiovisuelle 
optagelser til eget brug, droit de suite, reprografi, kollektiv forvaltning samt ophavsmandens ideelle 
rettigheder. 
Kommissionen har i øvrigt den 19.7.1995 vedtaget en grønbog om ophavsret og ophavsrets­
beslægtede rettigheder i iriformationssamfundet14 for at opfordre til almindelig eftertanke om, 
hvorvidt der i denne forbindelse er brug for nye lovgivningstiltag inden for følgende områder: 
- gældende ret 
- konsumption af rettigheder og parallelimport 
- reproduktionsrettigheder 
- tilgængeliggørelse for almenheden 
- retten til digital radio- og tvspredning/-udsendelse 
- droit moral (ophavsmandens ideelle rettigheder) 
- erhvervelse og forvaltning af rettighederne 
- tekniske systemer til identificering og beskyttelse. 
Set i lyset af denne udvikling kan det konstateres, at EU's indsats inden for ophavsretten og de 
ophavsretsbeslægtede områder i det indre marked ikke er gennemført på bekostning af de kulturelle 
interesser, men at den tværtimod har givet et højt og effektivt beskyttelsesniveau for intellektuelle 
og kunstneriske frembringelser. 
Hvad angår de spørgsmål, der endnu mangler at blive behandlet, vil Fællesskabet også her bestræbe 
sig på at opretholde et højt beskyttelsesniveau. 
13 93/98/EØF, EFT L nr. 290 af 24.11.1993, s. 9 
14 KOM(95) 382 endelig udg. 
15 
KAPITEL HI SKATTER OG AFGIFTER 
Gennemførelsen af det indre marked og told- og afgiftsgrænsernes fald har fået Fællesskabet til at 
ændre omsætningsafgiftsordningen for køb foretaget inden for EU mærkbart og til at tilnærme 
moms- og punktafgiftssatserne i de forskellige medlemsstater til hinanden. 
Fællesskabet gik den 1. januar 1993 ind i en overgangsfase med indbyrdes tilnærmelse af de 
indirekte skatter15, som lidt efter lidt skal føre til en fuldstændig udligning af moms- og 
punktafgiftssatserne i de forskellige medlemsstater. 
Med dette for øje vedtog Fællesskabet den 19. oktober 199216 et direktiv om ændring af direktiv 
77/388/EØF17, i henhold til hvilket medlemsstaterne fremover kun kan anvende to forskellige 
momssatser, en reduceret sats på rninimum 5% og en normalsats på minimum 15%18. Direktivet 
indeholder endvidere bestemmelse om en overgangsordning samt en liste over varer og 
tjenesteydelser, som den reducerede sats må anvendes på. 
Overgangsordningen opretholder princippet om, at den afgiftspligtige skal betale moms af goderne 
i forbrugslandet, samtidigt med at den gør det muligt at afskaffe grænsekontrollen. 
Hvad angår den definitive • afgiftsordning, som bygger på princippet om beskatning i oprindel­
seslandet, vil Kommissionen i løbet af 1996 fremlægge sine ideer til, hvorledes denne ordning kan 
indføres samt en mulig tidsplan herfor. 
1. Gældende EU-Iovgivning 
A - Der skal betales moms af goder og tjenesteydelser på det kulturelle område, men det 
bemærkes, at EU-lovgivningen giver medlemsstaterne mulighed for at anvende den reducerede 
momssats på størsteparten af disse goder og tjenesteydelser, primært med det formål at stimulere 
den kunstneriske og intellektuelle skabertrang og gøre kulturen tilgængelig for alle. 
Den reducerede momssats kan således anvendes på: 
- bøger og tidsskrifter 
- ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder 
- udstillinger og kulturarrangementer 
- biografbilletter, museumsentré, koncert- og teaterbilletter 
- tv-tjenester (licensafgift og abonnement). 
15 
16 
17 
18 Rådets samling ECOFIN den 18.12.1989 
Rådets direktiv 92/77/EØF, EFT L nr. 384 af 31.10.1992, s. 47 
Rådets sjette direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lov­
givning om omsætningsafgifter, EFT L nr. 145 af 13.6.1977, s. 1 
Kommissionen har for nylig fremlagt etforslag til direktiv om ændring af direktiv 
77/388/EØF om det fælles merværdiafgiftssystem (niveau for normalsatsen). Ifølge 
forslaget skal normalsatsen for moms ligge mellem minimum 15% og maksimum 
25%. 
16 
Til gengæld skal den normale momssats anvendes på andre kulturelle goder og tjenesteydelser, 
såsom 
- plader 
- kassettebånd 
- videobånd 
- CD-ROM og CDI samt på 
- konserverings- og restaureringsarbejder. 
Endelig er der for de medlemsstater, der den 1. januar 1991 anvendte satser, der var lavere end den 
reducerede momssats, truffet bestemmelse om en række overgangsordninger gældende indtil 1997: 
Belgien: 0% på dagblade, ugeblade og tidsskrifter 
Danmark: 0% på dagblade 
Irland: 0% på bøger 
Frankrig: 2,1% på visse dagblade, tidsskrifter, etc. 
Det Forenede Kongerige: 0% på bøger, dagblade, ugeblade og tidsskrifter 
B - Rådet har den 14. februar 1994 suppleret disse bestemmelser med et direktiv om brugte 
genstande, kunstgenstande, samlerobjekter og antikviteter. Direktivet, der trådte i kraft den 1. januar 
1995, omhandler genstande, der omsættes flere gange, og som, da de giver anledning til 
afgiftsbetaling, hver gang de omsættes, kan indebære en risiko for dobbeltbeskatning i samhandelen 
mellem medlemsstaterne. 
Ordningens vigtigste punkter er som følger: 
1. Der betales ikke moms ved salg mellem privatpersoner. 
2. For afgiftspligtige personer gælder princippet om beskatning af sælgerens fortjenstmargin 
(forskellen mellem den pris, sælger har købt varen for, og den pris han sælger den til), 
hvorved kumulering af afgifter undgås. De samme bestemmelser gælder ved offentlige 
auktioner, der foretages af en auktionsholder. 
3. Den momssats, der anvendes på fortjenstmarginen er den normale momssats i den på­
gældende medlemsstat (minimum 15%). På kunstneres eller deres arvingers direkte salg kan 
der anvendes en reduceret sats, nemlig den reducerede sats i den pågældende medlemsstat 
(minimum 5%). 
I forbindelse med spørgsmålet om, hvilken afgiftssats der skal anvendes, er der taget hensyn til 
Den kulturelle betydning: visse goder og tjenesteydelser med en særlig kulturel betydning 
kan pålægges den reducerede momssats. 
Medlemsstaterne kan anvende den reducerede momssats på f.eks. levering af kunstværker 
inden for Fællesskabet samt på import af kunstgenstande, samlerobjekter og antikviteter. 
Som en overgangsordning (indtil den 30.6.1999) kan Det Forenede Kongerige anvende en 
særlig sats på 2,5% på visse af disse indførsler. 
17 
Risikoen for at en del af kunstmarkedet flyttes til tredjelande: ændringerne i afgiftsniveauet 
og i omkostningerne inden for Fællesskabet bør ikke føre til, at visse transaktioner flyttes 
til tredjelande eller til forvridning mellem importen og de interne EU-transaktioner. 
Øget konkurrence fra tredjelande: fordi kunstmarkedet er så følsomt og priserne så høje, 
indebærer ændringer i afgiftsniveauet og i omkostningerne i EU en risiko for, at 
transaktionerne flytter til lande uden for EU. 
Medlemsstaternes indbyrdes konkurrence: der gælder f.eks. ikke samme afgiftsordning for 
kunstværker i alle medlemsstaterne. F.eks. har Det Forenede Kongerige haft en særlig 
ordning, der gav mulighed for at fritage import af kunstværker, antikviteter og 
samlerobjekter fra før 1973 for moms. 
2. Den aktuelle debat 
EU's momslovgivning har, som det ses, taget hensyn til visse goders og tjenesteydelsers særlige 
kulturelle betydning ved at give medlemsstaterne mulighed for at anvende en reduceret momssats 
på disse. 
Hvad angår salget af plader, kassetter, CD-ROM og CDI, taler erhvervskredse i EU (video- og 
multimedieproducenter, pladebranchen, etc.) af følgende grunde for at lade disse produkter indgå 
i listen over goder og tjenesteydelser, den reducerede momssats kan anvendes på: 
- anvendelsen af to forskellige satser (med henholdsvis 5% og 15% som minimum) på biograf­
billetter og tv på den ene side og videoer på den anden side skaber konkurrenceforvridninger til 
skade for videoerne, selv om der i virkeligheden bare er tale om forskellige måder at udsende 
samme film eller programmer på. 
- videoerne og multimedierne er nye medier og indfaldsvinkler til kulturen, som bør støttes. 
Erhvervskredse har derfor bedt Kommissionen i forbindelse med etableringen af den endelige 
momsordning at udvide listen over goder og tjenesteydelser til reduceret momssats til også at 
omfatte videokassetter, multimedier og plader. 
I øjeblikket synes flertallet af medlemsstaterne ikke at ville godkende en reduceret momssats til det 
formål. Til dags dato har Kommissionen således kun modtaget to anmodninger om ændringer i den 
retning. Da det er frivilligt, om man vil anvende en reduceret momssats, skal det understreges, at 
en udvidelse af anvendelsesområdet for den reducerede momssats kan øge antallet af forskelle 
mellem medlemsstaternes lovgivninger og som følge heraf give anledning til betydelige 
handelsfordrejninger. 
I øvrigt må man ved fastlæggelsen af listen over goder og tjenesteydelser, der kan nyde godt af den 
reducerede momssats, anvende ét af følgende kriterier: 
- enten godets eller tjenesteydelsens art, i hvilket tilfælde momssatsen er uafhængig af, om godet 
eller tjenesteydelsen har et kulturelt indhold (bøger èr et godt eksempel på, om det er den 
reducerede eller den normale momssats, der skal gælde) 
18 
- eller godets eller tjenesteydelsens kulturelle indhold, hvilket gør det nødvendigt at differentiere 
mellem goder og tjenesteydelser inden for samme kategori, hvorved afgiftssystemet kompliceres. 
I øvrigt er det overordentlig vanskeligt at skelne mellem kulturelle aktiviteter og fritidsaktiviteter. 
Hvis princippet om, at afgiften skal være neutral i forhold til de forskellige medier, skal være 
opfyldt, forudsætter det, at der gælder samme bestemmelser for identiske forhold. 
De ikke-statslige organisationer, der er aktive inden for bevarelsen af historiske bygninger og 
mindesmærker, har ligeledes anmodet om, at konservering og restaurering af kulturarven på grund 
af betydningen for EU-borgernes adgang til kulturen kan pålægges en reduceret afgift. Det 
bemærkes imidlertid, at de forskellige satser, der findes i medlemsstaterne, på grund af godernes 
art ikke synes at gribe videre forstyrrende ind i det indre marked (ingen risiko for 
handelsfordrejninger)19. 
Kommissionens beretning om anvendelsen af de reducerede satser i de første år med 1992-
direktivet konkluderede, at der ikke i øjeblikket sker konkurrenceforvridninger eller handels­
fordrejninger i et omfang, der berettiger til at optage flere kulturelle produkter og/eller 
tjenesteydelser på listen for reducerede momssats20. 
19 Kulturministrene drøftede første gang spørgsmålet i forbindelse med Rådets 
uformelle møde i Wurtzburg i 1993. 
20 Beretning fra Kommissionen til Rådet i overensstemmelse med artikel 12, stk. 4, 
og artikel 28, stk. 2, litra g, i sjette momsdirektiv (KOM(94) 584) 
19 
KAPITEL IV KONKURRENCEPOLITIK 
Konkurrencepolitikken er af stor betydning for, om de økonomiske aktiviteter udvikler sig 
harmonisk, og den er vigtig for en kontinuerlig og afbalanceret vækst, for øget stabilitet og for en 
hurtigere forbedring af levestandarden i EU. Konkurrencepolitikken er således med til at sikre, at 
det indre marked fungerer effektivt, samtidig med at den bidrager til at beskytte forbrugere, 
arbejdstagere og arbejdsgivere. 
Konkurrencepolitikken omfatter: 
- regler gældende for virksomhederne (artikel 85 ff i EF-traktaten): alle aftaler mellem virk­
somheder og alle vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder, der kan påvirke 
handelen mellem medlemsstaterne, og som har til formål eller følge at hindre, begrænse eller 
fordreje konkurrencen inden for det indre marked, samt misbrug af en dominerende stilling (artikel 
86) er forbudt. Traktaten åbner dog under visse klart definerede betingelser mulighed for at fravige 
dette principielle forbud og tillader således visse former for aftaler mellem virksomheder21. 
Der skal i øvrigt mindes om, at Rådet den 21.12.1989 vedtog en forordning (4064/89/EØF) om 
kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser. Forordningen giver Kommissionen beføjelse til 
at kontrollere alle fusioner og virksomhedsovertagelser "af fællesskabsdimension". Ved en fusion 
forstås i henhold til artikel 3 i forordningen "mulighed for at få afgørende indflydelse på 
virksomhedens drift". 
- regler gældende for medlemsstaterne, herunder om statsstøtte (artikel 92ffi EF-traktaten): støtte, 
som påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, og som fordrejer eller truer med at fordreje 
konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, anses for 
uforenelig med fællesmarkedet. 
Der er dog ikke tale om noget fast princip om, at statsstøtte, altid er uforenelig med det indre 
marked, og artikel 92 opremser således en række støtteformer, der er eller anses for at være forene­
lige med fællesmarkedet. 
Artikel 92, stk. 3, litra d, udgør en direkte pendant til artikel 128, stk. 4, for så vidt som den 
indeholder bestemmelse om, at "støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven, når den 
ikke ændrer samhandels- og konkurrencevilkårene i Fællesskabet i et omfang, der strider mod de 
fælles interesser", kan betragtes som forenelige med fællesmarkedet. 
Selv om de kulturelle goder og tjenesteydelser har en særlig status, skal kultursektoren dog, for så 
vidt angår de økonomiske aspekter, overholde konkurrencereglerne nøjagtig ligesom de øvrige 
sektorer. Det er derfor også for denne sektor nødvendigt at sikre, at der ikke sker 
konkurrenceforvridninger, og at undgå en støttepraksis, der er ude af proportion med de kulturelle 
mål, der forfølges. 
21 I henhold til traktatens artikel 85, stk. 3, gælder aftaler, som bidrager til at for­
bedre produktionen eller fordelingen af varerne eller til at fremme den tekniske 
eller økonomiske udvikling, samtidig med at de sikrer forbrugerne en rimelig 
andel af fordelen herved, og uden at der pålægges virksomhederne begrænsninger, 
som ikke er nødvendige for at nå disse mål, som undtagelser herfra. 
20 
Kommissionens konkurrencepolitik har i det forgangne taget og vil også fortsat tage hensyn til 
kulturens særlige karakter. Den giver mulighed for på passende vis at støtte medlemsstaternes 
kulturelle tiltag, og Kommissionen har således som fast praksis godkendt statsstøtte til kultur­
fremme og bevarelse af kulturarven og samtidigt sikret, at de grundlæggende regler for det indre 
marked og konkurrencereglerne overholdes. 
1/ Konkurrenceregler gældende for virksomhederne 
På det kulturelle område er det specielt forlagsbranchen og den audiovisuelle sektor, der berøres 
af konkurrencereglerne. 
AJ Forlagsbranchen 
1. Aktuel situation 
For så vidt angår bøger, herunder specielt de konventionelle systemer til fastsættelse af bogpriser, 
har Kommissionen generelt bestræbt sig på at se pragmatisk på de sager, den får forelagt, idet den 
søger at tage hensyn til bøgernes særlige karakter og til den nye artikel 128 om kulturen, der er 
indføjet i traktaten. Det er imidlertid Kommissionens opgave at sørge for, at traktatens 
bestemmelser, herunder specielt artikel 85, overholdes. 
Kommissionen er indtil videre bekendt med fire anmodninger om dispensation og har givet afslag 
i to af tilfældene (sagerne VBVB/VBBB og NBA). Den første beslutning har EF-Domstolen 
stadfæstet, den anden er blevet opretholdt, for så vidt angår det aspekt, der vedrører artikel 85, stk. 
1 (fusionsforbud), men annulleret med hensyn til anvendelsen af artikel 85, stk. 3 (undtagelser). 
I de to andre sager og sagen NBA undersøger Kommissionen, der har fået pålagt at foretage en 
økonomisk og juridisk analyse, fortsat mulighederne for, om der kan blive tale om dispensation. 
Der skal i øvrigt mindes om, at lovbestemmelser om fastsættelse af bogpriser er underlagt reglerne 
om varernes fri bevægelighed (artikel 30 fX). Der er indtil dato kun to medlemsstater (nemlig 
Frankrig og Spanien), der har indført en sådan lovgivning. Den spanske lovgivning på området har 
vist sig at være forenelig med EU-retten, medens den franske har måttet ændres. 
2. Den aktuelle debat 
I dette meget omstridte EU-spørgsmål, hvor forlæggere, boghandlere og forbrugere synes at have 
meget forskellige opfattelser, er Kommissionen efter en grundig analyse af det generelle problem 
med prisfastsættelsen på bøger, nået frem til den konklusion; at der ikke på nuværende tidspunkt 
er grund til at fremsætte forslag til rammebestemmelser for bogpriser. Kommissionen har i øvrigt 
gjort opmærksom på, at spørgsmålet om bogpriserne set fra et kulturelt synspunkt blot er et af 
mange elementer, der skal tages hensyn til i forsøget på at finde frem til og gennemføre en global 
politik til fordel for bøger og læsning. En sådan politik skal på én gang sigte mod at stimulere 
læselysten på grundlag af et varieret udbud Bom garanti for, at der reelt er tale om et kulturtilbud, 
og mod at yde støtte til at skabe og opretholde en stærk forlagsbranche. I øvrigt afhænger bogsekto­
rens livskraft også af andre faktorer, såsom salgsfremmende foranstaltninger, uddannelse, erhvervs­
uddannelse, den fysiske planlægning, etc. 
21 
B/ Den audiovisuelle sektor 
Det har ikke været meningen med traktatens artikel 85 og 86 at beskytte mediernes mangfoldighed, 
ej heller har de haft noget andet kulturelt formål. Men Kommissionen har behændigt vidst at 
anvende konkurrencereglerne til indirekte at sikre markedets konkurrencemæssige opbygning og 
til at bidrage til at give brugerne et varieret programudbud. 
Et par konkrete eksempler kan tjene til at belyse Kommissionens bestræbelser for at overvåge, at 
konkurrencereglerne overholdes nøje og samtidig holde øje med, hvordan de påvirker 
mangfoldigheden: 
* MSG Media Service, hvor Kommissionen modsatte sig, at de store koncerner Bertelsmann og 
Deutsche Bundespost Telekom opretter en stor fælles virksomhed, på det grundlag, at en sådan 
fælles virksomhed ville afskære betalings-tv fra at få adgang til det tyske marked og altså begrænse 
de konkurrerende leverandører i deres adgang til markedet. 
* Nordic Satellite Distribution, hvor et nej fra Kommissionen førte til et lignende resultat. 
* Holland Media Group (HMG). hvor Kommissionen har bedt parterne (herunder RTL4 og RTL5 
samt kanalen VERONICA) om at finde frem til en passende måde at sikre, at det hollandske 
marked forbliver åbent for konkurrerende leverandører. 
Kommissionen har endvidere i sin meddelelse af 21. februar 1990 haft lejlighed til at udtale sig 
om, hvor vigtigt det er, at der værnes om mangfoldigheden i mediesektoren. 
Det er således blevet sagt, at EU's audiovisuelle politik også bør have til formål at sikre, at den 
audiovisuelle sektor ikke udvikler sig på bekostning af mangfoldigheden, men at den tværtimod 
bidrager til at styrke denne, ved specielt at fremme variationen i de programmer, der tilbydes 
offentligheden. 
Men det er ikke kun mangfoldigheden, der optager sindene, for Kommissionen har også gentagne 
gange gjort sig til talsmand for, at der sikres publikum adgang til information, herunder om større 
begivenheder, f.eks. af kulturel art. Som eksempel kan nævnes sagen MGM/UA, hvor 
Kommissionen med udgangspunkt i traktatens artikel 85 og 86 undersøgte om de indrømmede 
eksklusive rettigheder ikke var for omfattende på det pågældende område. 
Det er imidlertid på grund af konkurrencereglerne principielt begrænset, i hvor stort omfang der 
kan tages hensyn til de kulturelle aspekter, og det er således lidet sandsynligt, at beskyttelsen af 
et kulturelt aspekt kan være grund nok til at indføre en særlig undtagelse. Det skal dog bemærkes, 
at Kommissionen har taget hensyn til andre kriterier, der ikke udtrykkeligt fremgår af artikel 85, 
stk. 3, nemlig det sociale kriterium i forbindelse med omstruktureringen af karteller i krise (f.eks. 
beslutning 89/340 om aftalen om syntetiske fibre) eller for nylig i forbindelse med 
miljøbeskyttelsen. Det er således ikke udelukket, at Kommissionen fremover direkte kan tage 
hensyn til kulturelle kriterier, uden at der dog derfor kan stilles spørgsmålstegn ved hovedformålet 
med det indre marked. 
22 
Uf Politik gældende for statsstøtte til kulturelle formål 
A/ Støtte til kultursektoren 
Aktuel Situation 
Kommissionen har ved en række beslutninger gjort sin holdning til støtte til kulturelle formål klar. 
Den har i denne forbindelse godkendt den kulturelle mangfoldighed som begrundelse for støtte til 
specielt den bildende kunst og bogeksporten. 
Generelt skaber støtte til det kulturelle område ikke særlige problemer set fra en konkurrence­
politisk synsvinkel. Kommissionen har dog set sig foranlediget til at modsætte sig støtten, ikke på 
grund af dens art, men fordi tildelingskriterierne ofte går imod Fællesskabets grundlæggende 
principper. Der er således støtteordninger, der har forbrudt sig mod det grundlæggende princip om 
ikke at forskelsbehandle på grundlag af nationalitet, som er nedfældet i den nye artikel 6 i traktaten 
om Den Europæiske Union, og ifølge hvilket andre medlemsstaters statsborgere skal behandles på 
samme måde som statsborgerne i det land, der yder støtten. Kommissionen har f.eks. forkastet den 
tyske regerings betingelse om, at filminstruktører for at kunne opnå støtte skulle være tyske 
statsborgere eller have tysk kulturel baggrund. 
Den aktuelle debat 
Efter at artikel 128 og bestemmelsen om støtte til fremme af kulturen (art. 92, stk. 3, litra d) er 
blevet en del af traktaten, er Kommissionen for at skabe større klarhed på området gået i tænkeboks 
for at overveje mulighederne for at indføre retningslinjer for området. På dette grundlag vil visse 
former for støtte til aktiviteter, der ikke virker konkurrenceforvridende, og som ikke i væsentlig 
grad påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne (teatre, kunstgallerier, etc.) kunne tillades uden 
indskrænkning, såfremt de tilbydes alle potentielle støttemodtagere i den pågældende medlemsstat. 
23 
B/ Støtte til den audiovisuelle sektor 
Støtte til tv og til spillefilmsproduktionen 
Medlemsstaterne fremmer udviklingen i den audiovisuelle industri på flere forskellige måder, 
herunder gennem direkte støtte til konkrete spillefilmsproduktioner, gennem skattefordele ved 
investering i sektorens virksomheder, ved at finansiere uddannelse og gennem støtte til 
filmfestivaller. Generelt indgår disse foranstaltninger som følge af deres formal fast i Fællesskabets 
audiovisuelle politik, der bl.a. sigter mod at styrke den europæiske programindustris 
konkurrenceevne. 
Støtteforanstaltningerne kan være af lokalt, regionalt eller nationalt tilsnit. Så længe foran­
staltningerne ikke skaber korikurrenceforvridninger eller i væsentlig grad påvirker samhandelen 
mellem medlemsstaterne, finder artikel 92 i EF-traktaten, der omhandler reglerne for statsstøtte, 
ikke anvendelse, og Kommissionen har da ingen grund til at skride ind. 
Da de økonomiske aktører på det pågældende marked dog ofte konkurrerer med hinanden, kan 
støtteforanstaltninger til fordel for film- og tv-produktionen have en ikke uvæsentlig indvirkning 
på konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne. Kommissionen har allerede i længere 
tid godkendt hensynet til den kulturelle mangfoldighed som begrundelse for offentlig støtte til 
filmindustrien og produktionen af tv-programmer på den betingelse, at støtten ikke må skabe 
konkurrenceforvridninger. 
I artikel 3, litra p, i traktaten om Den Europæiske Union hedder det, at Fællesskabets virke skal 
indebære et "bidrag til kvalitetsuddannelser og udfoldelsesmuligheder for medlemsstaternes 
kulturer". Artikel 92, stk. 3, litra d, og artikel 128 er indføjet i traktaten om Den Europæiske Union 
på grundlag af dette princip - uden at det nødvendigvis medfører en grundlæggende ændring af 
politikken på området. Kommissionen har allerede i det forgangne taget hensyn til den slags 
befragtninger, når den skulle vurdere støtteforanstaltninger inden for sektoren. Og den vil i 
forbindelse med kommende vurderinger af offentlig støtte til den audiovisuelle sektor fortsat søge 
at finde en balance mellem kravet om at støtte kulturen og kulturarven på den ene side og om at 
åbne samhandelen og konkurrencen i det indre marked på den anden side, i hvilken forbindelse det 
er nødvendigt at undgå konkurrenceforvridning. 
Finansiering af offentlige tv- og radioselskaber 
I forbindelse med statsstøttereglerne har private tv- og radioselskaber i Frankrig, Spanien og 
Portugal over for Kommissionen rejst spørgsmålet om de offentlige tv- og radioselskabers 
finansiering. De gør gældende, at staten ved at finansiere de offentlige tv- og radioselskaber 
gennem licens, direkte støtte eller regelmæssig kapitaltilførsel udsætter de private for illoyal 
konkurrence. Spørgsmålet er af største vigtighed i hele Fællesskabet. Kommissionen har derfor bedt 
eksterne konsulenter se på balancen i staternes finansiering af de offentlige tv- og radioselskaber 
og vil behandle de løbende sager på grundlag af denne analyse (der også dækker de nye 
medlemsstater). 
24 
Retningslinier 
For bedre at kunne definere sin politik på området er Kommissionen i færd med at gennemgå 
retningslinjer for støtte til kulturen, kunsten og den audiovisuelle sektor. Den fastholder i denne 
forbindelse sin positive indstilling til produktionsstøtte til film og tv-programmer, herunder videoer 
og musikoptagelser, såfremt det kan påvises, at den er nødvendig for at fremme og/eller bevare den 
europæiske kultur, og at støttens størrelse står i et fornuftigt forhold til formålet. Kommissionen 
sikrer sig i øvrigt, at der ikke forekommer forskelsbehandling af borgere i EU-medlemsstaterne på 
grund af nationalitet, eller stilles hindringer i vejen for den fri bevægelighed for varer, 
tjenesteydelser, personer og ideer noget sted i Unionen. 
I tilfælde, hvor hensynet til kulturen er vigtigst, stiller Kommissionen sig velvilligt over for støtte 
til kulturarven gennem tilskud til distributionen af tv-programmer, videoer, etc. Kommissionen 
vurderer, at de offentlige tv- og radioselskaber spiller en vigtig rolle i forbindelse med fremme af 
den regionale, nationale og europæiske kultur, og for udviklingen af den audiovisuelle industri i 
EU. Kommissionen er klar over, at de offentlige tv- og radioselskaber skal forsyne borgerne med 
informations- og undervisningsprogrammer, med kultur, underholdning og sport, og den er for en 
udvidelse af de offentlige og kommercielle tv- og radioselskaber og forsøger at finde en balance 
mellem de to målsætninger. 
Konklusion 
Artikel 92, stk. 3, litra d, handler specifikt om de kulturelle formål. Den europæiske produktions-
og -distributionsindustri for film og tv-programmer er en vigtig del af det europæiske 
kulturlandskab. Kommissionen har accepteret fremme af kulturen som begrundelse for statsstøtte 
til spillefilmsindustrien og produktionen af tv-programmer på den betingelse, at den ikke giver 
anledning til konkurrenceforvridninger. 
25 
KAPITEL V KULTURGODERNE OG DET INDRE MARKED 
Den frie bevægelighed, der er et grundlæggende princip i EF-traktaten og en betingelse for 
gennemførelsen af det indre marked, gælder også for kulturgoderne, og de relevante bestemmelser 
i traktaten (særligt artikel 9, 10, 12 ff (told) og artikel 30 til 34 (kvantitative restriktioner, etc.)) 
finder således også anvendelse på disse. 
Ikke desto mindre skal princippet om den fri bevægelighed jo forenes med den helt lovlige 
beskyttelse af vore landes kulturarv, herunder vore nationale skatte. 
Og medlemsstaterne kan derfor i henhold til traktatens artikel 36 afvige fra bestemmelserne i artikel 
30 til 34 ved at vedtage eller opretholde forbud, restriktioner eller foranstaltninger, der på lignende 
måde påvirker indførsel, udførsel eller transit inden for Fællesskabet, hvor der er tale om nationale 
skatte af kunstnerisk, historisk eller arkæologisk værdi22. 
Artikel 36 udgør en undtagelse fra princippet om den fri bevægelighed, som er fastlagt i samme 
artikel, og skal af denne grund fortolkes snævert. Det påhviler i princippet hver af medlemsstaterne 
at skabe de rette betingelser for, at målene i artikel 36 kan nås - inden for de grænser, EU-retten 
sætter. I praksis indebærer det at definere, hvad der skal regnes som nationale skatte efter statens 
egen vurdering og værdiskala, under den forudsætning, at der lægges et rimeligt niveau, der gør 
det muligt at forene principperne om kulturarvens bevarelse og den fri bevægelighed. 
Men den beføjelse, artikel 36 giver medlemsstaterne, er ikke vilkårlig, da de skal tage hensyn til 
de store principper i EU-retten i forbindelse med artiklens anvendelse, som i øvrigt kontrolleres af 
EU's institutioner. 
I. Problemet med at afgrænse begreberne nationale skatte og kulturgoder 
Begrebet nationale skatte er meget vanskeligt at afgrænse, og det er et dårligt tidspunkt at forsøge 
at finde fremrtil fælles kriterier for, hvor meget det skal omfatte. 
Lovgivningen og praksis er forskellig fra den ene medlemsstat til den anden, hvilket skyldes 
forskellene i kultur og traditioner og divergerende interesser på området. 
Der er to hovedopfattelser af, hvad der skal forstås ved nationale skatte, nemlig: 
22 Det skal bemærkes, at der findes en bestemmelse svarende til artikel 36 i den 
forordning, der fra 1970 har indført en fælles ordning for udførslen af varer til 
tredjelande (forordning 2609/69, artikel 11). Undtagelsen gældende for 
samhandelen mellem medlemsstaterne i artikel 36 er således også aktuel for 
udførslen til tredjelande. 
Disse restriktioner i samhandelen er ikke i strid med GATT-reglerne (artikel 20 
omhandler ligeledes nationale skatte). 
26 
den brede fortolkning, der er fremherskende i lande, der eksporterer kulturgoder, og som 
har en righoldig kulturarv, der kun sjældent findes fuldstændige opgørelser over, og 
den snævre fortolkning, der forekommer i lande, der importerer kulturgoder, og som har 
en mere begrænset kulturarv - ofte de lande, hvor de store kunstauktionshuse hører hjemme. 
Det er problematisk at få rammerne for, hvad der skal forstås ved kulturgoder, lagt fast, når det 
indebærer at bestemme, hvor langt landenes forpligtelse til at samarbejde om at bevare disse goder 
skal strække sig internationalt og på EU-plan23. 
II. EU-ledsageforanstaltninger for kulturgoder i det indre marked 
Gennemførelsen af det indre marked har fra den 1. januar 1993 betydet, at der ikke længere 
foretages kontrol ved EU's indre grænser, hvilket uden undtagelse gælder for alle produkter. 
For så vidt angår kulturgoderne har medlemsstaterne derfor i henhold til artikel 36 ret til dels at 
definere, hvad der skal anses for nationale skatte, dels til at træffe de nødvendige foranstaltninger 
for at bevare dem. Medlemsstaterne har dog ikke længere mulighed for at benytte grænsekontrollen 
ved de indre grænser til at forvisse sig om, at de trufne foranstaltninger er effektive. 
EU har derfor valgt at sørge for, at grænsernes fald ikke medfører uønskede konsekvenser for 
beskyttelsen af de nationale skatte. 
For effektivt at beskytte de 15 medlemsstaters "nationale skatte" i et indre marked uden intern 
grænsekontrol kræves der faktisk, at hver enkelt medlemsstat bidrager til at beskytte de andres 
nationale skatte. 
Det er i denne .forbindelse absolut nødvendigt, at alle medlemsstater kontrollerer udførslen af 
nationale skatte til tredjelande. Og ikke kun udførslen af deres egne skatte, men også af de andre 
medlemsstaters, som på grund af de indre grænsers fald i første omgang har kunnet befinde sig på 
statens territorium. Det er formålet med forordning 3911 af 9.12.1992 om udførsel af kulturgoder. 
I øvrigt er det faktum, at et kulturgode befinder sig i en medlemsstat frem for en anden af 
afgørende betydning, da begrebet fælleseuropæisk kulturarv jo ikke eksisterer på nuværende 
tidspunkt. 
23 Denne vanskelighed har været anstødsstenen for forhandlingerne om de vigtigste 
dokumenter og konventioner om etablering af et samarbejde om bevarelse af eller 
forebyggelse af ulovlig handel med kulturgoder (1970: Unescos konvention om 
foranstaltninger til forbud mod og forebyggelse af ulovlig indførsel, udførsel og 
overdragelse af ejendomsretten til kulturgenstande, 1985: Europarådets konvention 
om lovovertrædelser vedrørende kulturgenstande, 1980 og følgende år: stjålne og 
ulovligt udførte kulturgenstande behandles af Det Internationale Institut for 
Udarbejdelse af Ensartede Regler inden for Privatretten (Unidroit) 1995: Unidroits 
konvention om international tilbagelevering af stjålne og ulovligt udførte kultur­
genstande). 
27 
Medlemsstaterne ønsker, at kulturgoder, der regnes for nationale skatte, og som på ulovlig vis er 
fjernet fra deres område, skal tilbageleveres. Det er formålet med en anden EU-
ledsageforanstaltning - nemlig Rådets direktiv 93/7/EØF af 15. marts 1993 om tilbagelevering af 
kulturgoder, som ulovlig er fjernet fra en medlemsstats område - at udvirke, at den medlemsstat, 
på hvis område godet er blevet fundet, garanterer, at det tilbageleveres til den stat, fra hvis område 
det er fjernet ulovligt efter den 1. januar 1993. "Tilbageleveringsdirektivet" har således til formål 
at give en medlemsstat mulighed for at få sin kulturarv tilbage ved gennem en søgsmålsret at 
indføre en tilbageleveringspligt, hvis omfang og anvendelsesbetingelser er nøje afgrænsede. 
I mangel af en ordning til gensidig anerkendelse af hinandens definitioner på, hvad der forstås ved 
nationale skatte, har udgangspunktet til disse to retsakter været at skabe en gensidig, men dog til 
at begynde med begrænset forpligtelse mellem medlemsstaterne som en slags EU-sikkerhedsnet 
under "den hårde kerne" af kulturgoder og som supplement til de forskellige nationale 
beskyttelsesmetoder, der har været anvendt siden 1992, men hvis effektivitet anses for forringet, 
efter at der ikke længere foretages kontrol ved de indre grænser. Formålet er at sikre denne fælles 
hårde kerne (som formodes at omfatte størstedelen af, om end ikke alle de nationale skatte) et godt 
beskyttelsesniveau på EU-plan, alt imedens principperne om den fri bevægelighed og 
transaktionernes gennemførlighed overholdes. "Den hårde kerne" er defineret i det fælles bilag til 
ovennævnte forordning og direktiv. 
Bilaget indeholder en liste over nogle fælles kategorier af kulturgenstande, som er defineret af 
eksperter (ud fra kriterierne godets art, alder og værdi), og som udgør de kategorier, 
medlemsstaterne i øjeblikket af hensyn til bevarelsen af deres respektive kulturarv er indstillet på 
at udstrække deres samarbejdsforpligtelse til. Bilaget definerer altså ikke, hvad der skal forstås ved 
begrebet nationale skatte i artikel 36, hvilket forbliver medlemsstaternes område. Det er således 
muligt, at kulturgenstande af kategorien nationale skatte ikke er omfattet af bilaget. 
Selv om bilagets indhold (kategorier af kulturgenstande) er det samme for forordningens og 
direktivets vedkommende, er anvendelsesområderne ikke helt ens. 
Hvad angår toldbehandlingen, gælder det for alle kulturgenstande, der er nævnt i bilaget - uanset 
om der er tale om nationale skatte eller ej - at der skal forelægges en udførselstilladelse til støtte 
for enhedsdokumentet. Om de af bilaget omfattede kulturgenstande er nationale skatte eller ej, er 
således ikke et kontrolkriterie af betydning for toldbehandlingen. 
Der kan nævnes andre mindre forskelle, bl.a. i forbindelse med den undtagelse, der gælder for 
mindre vigtige arkæologiske genstande. 
Til gengæld udløses tilbageleveringspligten i henhold til direktivet kun for kulturgoder, der anses 
for nationale skatte i henhold til artikel 36, og altså ikke for alle de kategorier af kulturgenstande, 
der opremses i bilaget. Direktivets materielle anvendelsesområde er således præcist defineret. 
Kernen i drøftelserne har været at opnå enighed om, hvor meget eller lidt de forskellige kategorier 
i bilaget skulle omfatte. Resultatet er et politisk kompromis og lader i følge sin natur meget tilbage 
at ønske. Det politisk følsomme emne har ført til bestemmelse om, at ændring af bilaget foretages 
efter proceduren i traktatens artikel 100A. 
28 
III. Den aktuelle debat 
1. Eksisterende EU-lovgivning (forordning og direktiv) 
Kommissionen vil på grundlag af medlemsstaternes rapporter i løbet af 1996 forelægge sin 
første treårsberetning i henhold til de to retsakter med det formål at gøre status over, hvilke 
vanskeligheder man er stødt på og nødvendigheden af eventuelt at tilpasse de to retsakter. 
Kommissionen er i øvrigt inden treårsberetningen blevet bedt om at forelægge et ændrings­
forslag vedrørende et bestemt punkt, nemlig klassificeringen af akvareller og gouacher i det 
fælles bilag til forordningen og direktivet (KOM(95)479 endelig udg. af 19.10.1995). 
2. Det administrative samarbejde om kulturgoder uden for forordningens og direktivets rammer 
Der er for nylig blevet afsat plads til kulturgoderne i IDA-programmet (telematisk data­
udveksling mellem administrationerne), der blev vedtaget i november 1995 (Rådets 
afgørelse 95/468/EF), og som sigter mod at fremme administrationernes indbyrdes 
udveksling af oplysninger. 
I øvrigt er Kommissionen inden for rammerne af det 4. rammeprogram for forskning med 
til at finansiere et projekt med titlen GRASP, som har til formål at udvikle samarbejdet 
mellem de 15 medlemsstaters politistyrker ved hjælp af et telematisk system til registrering 
af forsvundne og stjålne genstande. 
Samarbejde vedrørende ulovlig handel inden for rammerne af samarbejdet om retlige og 
indre anliggender (politisamarbejdet i tredje søjle) 
Politisamarbejdet vedrørende ulovlig handel med kunstgenstande er placeret her. 
3. Samarbejdet mellem kulturmyndighederne og andre relevante myndigheder i medlems­
staterne 
Generelt set er udviklingen af EU-samarbejdet mellem kulturmyndighederne og andre 
relevante myndigheder i medlemsstaterne vejen frem for beskyttelsen af de kulturgoder i 
Unionen, der regnes for nationale skatte. 
I forbindelse med et så komplekst problem er det vigtigt at undgå dobbeltarbejde og at 
sikre, at de eksisterende EU-foranstaltninger og -værktøjer anvendes i fuldt omfang. På 
grundlag af de bestemmelser, der lidt efter lidt er vedtaget og evalueringen af deres virkning 
(jfr. treårsberetningerne), vil man inden for det administrative samarbejde kunne identificere 
nye behov, efterhånden som de opstår. 
Fællesskabet vil uden at krænke nærhedsprincippet eller overskride sine beføjelser i henhold 
til traktaten søge at fremme og supplere den indsats, der ydes af de relevante myndigheder 
i medlemsstaterne, herunder specielt kulturmyndighederne, for bedre at opfylde behovene 
og i sidste ende nå frem til en optimal beskyttelse af Unionens kulturarv. 
29 
KAPITEL VI: TRADITIONELLE OG REGIONALE LANDBRUGS-PRODUKTER 
Traktatens bestemmelser på landbrugsområdet, bl.a. om den fælles landbrugspolitik, omhandler ikke 
de kulturelle aspekter. 
Ikke desto mindre indgår der et kulturelt element i landbrugsaktiviteterne, eftersom landbruget i 
flere tusinde år har været en af civilisationens drivkræfter. 
Landbruget har ligeledes haft betydning for den fysiske planlægning, for udformningen af 
landskaber og for miljøet i Europa som helhed. 
Det Europæiske Fællesskab bør sikre, at den kulturelle mangfoldighed i medlemsstaterne og 
regionerne bevares. I Europa har lokale eller regionale færdigheder ført til, at der er fremstået en 
stor mængde traditionelle egnsprodukter, som er en del af den pågældende egns eller regions 
kulturelle identitet. 
Den omstændighed, at det indre marked er blevet en realitet, har givet disse produkter mulighed 
for at få en større udbredelse. Men Fællesskabet har måttet gribe ind for at sikre, at produkternes 
lokale tilhørsforhold beskyttes. I den forstand kan man sige, at Fællesskabet har taget hensyn til 
de kulturelle aspekter i forbindelse med sin landbrugslovgivning. 
To initiativer har bidraget til at bevare traditionelle landbrugsprodukter eller produkter med et 
bestemt geografisk tilhørsforhold: 
forordning (nr. 2081/92) om beskyttelse af geografiske betegnelser og 
oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler; 
forordning (nr. 2082/92) om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler. 
De to forordninger har fælles formål: dels at understrege visse produkters egenart med hensyn til 
fremstillingsmade eller oprindelse, dels at beskytte forbrugeren mod illoyal handelspraksis og 
efterligninger. 
For at opnå ensartethed i de nationale beskyttelsesordninger indeholder forordning 2081/92 en 
række definitioner inden for området geografiske betegnelser. Den sondrer mellem de geografiske 
betegnelser og oprindelsesbetegnelserne, som anvendes på produkter, der er tæt knyttet til en 
bestemt region. 
Forordning 2082/92 giver mulighed for, at et produkts særlige karakter og traditionelle 
fremstillingsform kan fremhæves gennem specificitetsattestering. 
Den kulturelle betydning af disse lovtekster fremkommer således ved, at de kan anvendes til at 
fremhæve et område, beskytte en lokal færdighed eller en traditionel fremstillingsmetode. 
Det skal ligeledes nævnes, at der i november 1994 blev indført et grafisk symbol til anvendelse i 
forbindelse med landbrugsprodukter fra de yderstliggende regioner (oversøiske departementer, De 
Kanariske Øer, Azorerne og Madeira) for at fremme landbrugsprodukter af høj kvalitet, som er 
specifikke for disse områder. 
30 
Desuden er der inden for flere af de sektorer, der er omfattet af den fælles landbrugspolitik, en 
række vigtige kulturelle aspekter. F.eks. er dyrkningen af oliven og fremstillingen af olivenolie en 
integreret del af kulturen i EU's Middelhavsregioner. 
Det skal bemærkes, at Europa-Kommissionens forslag til en reform af den fælles markedsordning 
for vin (KOM(94) 117) tager hensyn til denne sektors betydning på det miljømæssige og kulturelle 
plan, idet det respekterer forskelligartetheden og traditionerne inden for vinfremstilling i EU. 
En af de foranstaltninger, der ledsagede reformen af den fælles landbrugspolitik i 1992, er 
forordning EØF nr. 2078/92, som omhandler produktionsmetoder i landbruget, som er forenelige 
med beskyttelsen og bevarelsen af landmiljøet. 
De programmer, hvorom der er indgået aftale med medlemsstaterne som led i denne foranstaltning, 
omfatter betydelige kulturelle aspekter, f.eks. bevarelse af traditionelle og historiske landskaber. 
Således tager programmet for alperegionen Bolzano (Italien) sigte på at fremme ekstensiv græsning 
og at bevare de alpine dyrkningsmetoder. Programmet omfatter også støtte til bevarelse af typiske 
landskaber. 
"Country Steward Ship Scheme" i Det Forenede Kongerige er en af de foranstaltninger, der er 
vedtaget i henhold til forordning EØF 2078/92, og programmet tager sigte på at bevare, 
vedligeholde eller genopbygge særligt naturskønne områder, et varieret dyreliv, historiske eller 
rekreative værdier, samtidig med at traditionelle dyrkningsmetoder kan opretholdes. 
31 
KAPITEL VII: DET KULTURELLE ASPEKT AF DOMSTOLENS AFGØRELSER 
I UNDERSØGELSE AF RETSPRAKSIS 
For så vidt angår undtagelser i forbindelse med den frie bevægelighed for varer, personer og 
tjenesteydelser, foretager Domstolen en klar sondring mellem diskriminerende og ikke-
diskriminerende foranstaltninger. De diskriminerende foranstaltninger er kun forenelige med 
fællesskabsretten, hvis de kan henføres til en udtrykkelig undtagelsesbestemmelse, som f.eks. artikel 
36, 56 og 66. 
Undersøgelsen af retspraksis viser, at Domstolen ved sin restriktive fortolkning af traktatens artikel 
36, artikel 48, stk. 3, artikel 56 og 66 i betydelig grad afviser at tage hensyn til kulturelle aspekter, 
der er begrundet i den offentlige orden25. 
Domstolen foretager nemlig normalt en streng fortolkning af begrebet "den offentlige orden", idet 
den mener, at anvendelse af begrebet forudsætter "at der foreligger en alvorlig trussel mod en af 
samfundets grundlæggende interesser"26. 
Selv når den grundlæggende betingelse, som anføres i ovennævnte dom, er opfyldt, anvender 
Domstolen proportionalitetsprincippet restriktivt, eftersom "artikel 56, som betegner en undtagelse 
fra et grundlæggende princip i traktaten, skal fortolkes således, at dens virkninger skal begrænses 
til, hvad der er nødvendigt for at beskytte de interesser, den tager sigte på". 
Denne restriktive holdning tyder på, at Domstolen vil afvise at tage hensyn til ethvert kulturelt 
aspekt, der er begrundet i den offentlige orden. 
Ikke desto mindre er det blevet anset for berettiget at sikre en vis beskyttelse af kulturel 
egenart gennem anvendelse af en bestemt retspraksis. Denne er baseret på, at der skal 
foreligge tvingende årsager af betydning for almenheden, men kun når det drejer sig om 
foranstaltninger, der ikke er diskriminerende med hensyn til nationalitet. 
Således vidner Domstolens retspraksis med hensvn til den frie bevægelighed for tjenesteydelser om 
denne åbning over for kulturpolitiske målsætninger, som ikke er grundlæggende diskriminerende. 
I "Mediawef-dommene27 har Domstolen anerkendt, at "en kulturpolitik' kan være en tvingende 
grund, der kan henføres til almenhedens interesse, og som kan berettige en begrænsning af den frie 
udveksling af tjenesteydelser. Det samme gælder "opretholdelsen af den pluralistiske ytringsfrihed 
for de sociale, kulturelle, religiøse og filosofiske komponenter i et land". 
På samme måde er det tilladt at tage hensyn til visse tjenesteydelsers særlige karakter, selvom dette 
medfører særlige krav, f.eks. for at kunne beskytte en kunstner28. 
25 
26 
27 
28 Dom af 16.12.1992, Kommissionen mod Belgien, 211/91 
Dom af 27.10.1977, Boucherau, 30/77 
Domme af 25.07.1991, Mediawet, 353/89 og 288/89 
Dom af 18.01.1979, Van Wesemael, 110/78 
32 
I de såkaldte "turistfører-sager"29 er "bevarelsen og fremhævelsen af den nationale historiske og 
kunstneriske arv" blevet anerkendt som tvingende grunde, der kan henføres til almenhedens 
interesse, og som kan berettige en begrænsning i den frie udveksling af tjenesteydelser. 
Også på området arbejdstagernes frie bevægelighed har Domstolen taget hensyn til de særlige krav, 
som opstår i forbindelse med, at den kulturelle identitet søges bevaret. Dette kan illustreres ved 
Groener-dommen30, hvor Domstolen fastslog, at "traktatens bestemmelser ikke er til hinder for, at 
der vedtages en politik, som tager sigte på at beskytte og fremme en medlemsstats sprog, som både 
er det nationale sprog og det første officielle sprog". 
Endelig kan man på området varers frie bevægelighed konstatere den samme vilje fra Domstolens 
side til at bevare den kulturelle forskelligartethed. Således bestemte Domstolen i Cinéthèque-
dommen31, at en national ordning, som "for at fremme produktionen af biograffilm uden hensyn til 
deres oprindelse bestemmer, at disse film i en begrænset indledende periode først og fremmest skal 
forevises i biografsale", er udtryk for en målsætning, som er berettiget i henhold til 
fællesskabsretten. 
På samme måde har Domstolen med "B&Q"-dommen32 bekræftet, at når det drejer sig om, hvorvidt 
forretninger skal holde lukket om søndagen, tilfalder det medlemsstaterne at foretage valget under 
hensyntagen til de nationale eller regionale socio-kulturelle forhold, og med overholdelse af de 
krav, der følger af fællesskabsretten. 
En tvingende grund kan beskrives, som det fremgår af generaladvokat Van Gervens konklusioner 
i sag C-17/9233, som "beskyttelse, fremme og udbredelse af en medlemsstats eller en regions 
kulturelle arv i en pluralistisk sammenhæng og som en del af en kulturel arv, der er fælles for 
medlemsstaterne. 
Domstolen har imidlertid klart fastslået en række begrænsninger for en sådan anerkendelse. 
Den har således bestemt, at de såkaldte tvingende grunde ikke kan berettige anvendelsen af 
hindringer, som ikke er egnede til at gennemføre målsætningen, eller som går ud over, hvad der 
objektivt er nødvendigt for at nå det fastsatte mål. 
Domstolen har ligeledes begrænset rækkevidden af disse tvingende grunde, eftersom der skal være 
tale om forskelle mellem medlemsstaterne, som ikke er blevet udbedret, eller som er utilstrækkeligt 
udbedret gennem en harmoniseringsforanstaltning eller ved anvendelse af princippet om gensidig 
anerkendelse. 
Endvidere har Domstolen klart tilkendegivet, at kultur ikke må være et alibi for økonomisk 
protektionisme over for andre medlemsstater. Som eksempel kan anføres dommen i sagen 
29 Dom af 26.02.1991, Turistførere, 154/89 
30 Dom af 28.11.1989, Groener, 379/87 
31 Dom af 11.07.1985, Cinéthèque, 60 og 61/84 
32 Dom af 16.12.1992, B&Q, 169/91 
33 Dom af 4.05.1993, Fédicine mod Spanien, 17/92 
33 
Kommissionen mod Belgien af 16.12.199234, hvor Domstolen afviser de kulturelle begrundelser, 
den belgiske regering påberåber sig, eftersom de har "til formål at begrænse konkurrencen til rent 
faktisk at foregå mellem de nationale selskaber, således at disse bevarer deres reklameindtægter". 
Denne restriktive holding udelukker dog ikke, at Domstolen kan tillade, at der forekommer 
sekundære økonomiske virkninger af sådanne bestemmelser, som den allerede har gjort det inden 
for sanitetssektoren i "Omroep Organisatie"-sagen35, hvor den tillod, at "nationale regler, som er 
begrundet i objektive omstændigheder, som er i overensstemmelse med de pågældende interesser, 
også kan gøre det muligt at nå andre mål, f.eks. af økonomisk natur". 
Domstolen ønsker således ikke at benægte, at fremme af kulturelle målsætninger ofte er afhængig 
af økonomiske faktorer, men den søger snarere at forhindre, at medlemsstaterne først og fremmest 
benytter dette begreb til at fremme deres økonomiske politik. Balancen i denne retspraksis ligger 
således mere i, at der foretages en vurdering af primære og sekundære virkninger af en national 
foranstaltning på det kulturelle område. 
Hvad angår den sidste begrænsning, dvs. foranstaltningens ikke-diskriminerende karakter, 
forekommer retspraksis at være meget restriktiv, hvilket bekræftes af en række domme (f.eks. 
Mediawet og Kommissionen mod Belgien). Domstolen vil dog sandsynligvis være nødt til nærmere 
at præcisere sin retspraksis på dette punkt. 
Endelig skal det bemærkes, at flertallet af disse domme blev afsagt på det tidspunkt, hvor 
Maastricht-traktaten, nærmere bestemt artikel 128, endnu ikke var gældende. Der er således kun 
tale om en prætorisk afgørelse fra Domstolens side, idet denne har været nødsaget til at udtale sig, 
uden et specifikt retsgrundlag, om de begrundelser af kulturel art, som medlemsstaterne har 
påberåbt sig. Da princippet om kulturel forskellighed er anerkendt i EU-traktaten, er spørgsmålet 
nu, hvilken betydning denne nye bestemmelse vil få på retspraksis. 
De første domme ("Piageme" og "Bosman"36) i sager, hvor man har påberåbt sig artikel 128, viser 
klart, at Domstolen ikke har til hensigt at fravige sin traditionelle retspraksis, ligesom den har 
mindet om, at artikel 128 ikke burde anvendes af medlemsstaterne til at omgå den eksisterende 
fællesskabslovgivning. Det fremgår ligeledes af disse domme, at bestemmelsen hverken kan have 
indflydelse på rækkevidden af grundlæggende rettigheder, som er anerkendt i traktaten, eller på den 
kompetence, som Fællesskabet har i henhold til andre bestemmelser i traktaten. Den eneste 
forpligtelse består i, som fastsat i artikel 128, stk.4, at Fællesskabet i sin indsats skal tage hensyn 
til de kulturelle aspekter. Det vil være nødvendigt, at Domstolen, ligesom på miljøområdet, 
præciserer omfanget af denne forpligtelse. 
34 
35 
36 Dom af 16.12.1992, Kommissionen mod Belgien, 211/91 
Dom af 6.10.1987, Omroep Organisatie Nertsvooederfabriek, 118/86 
Dom af 12.10.1995, Piageme, 85/94 
Dom af 15.12.1995, Bosman, 415/93 
34 
II. KULTUREN OG FÆLLESSKABETS INTERNE POLITIKKER 
Kapitel 1: KULTUR, SAMHØRIGHED OG HARMONISK 
REGIONALUDVIKLING 
1. Kultur og regionale programmer 
Regioner under mål 1 
Regioner under mål 2 
Regioner under mål 5b 
2. Kulturen og EU's initiativprogrammer med regionalt sigte 
3. EFRU-forordningens artikel 10 
Kapitel II: KULTUR, SOCIALPOLITIK OG MENNESKELIGE 
RESSOURCER 
1. Kultur, beskæftigelse og social samhørighed 
2. Kultur og menneskelige ressourcer 
Kapitel III: KULTUR OG AVANCEREDE INFORMATIONS- OG 
KOMMUNIKATIONSTEKNOLOGIER 
1. Avancerede informations- og kommunikationsteknologier 
Kommunikationsteknologier og kultur 
Telematiske applikationer og kultur 
Informationsteknologier og kultur 
2. Indholdsindustrien og informationsmarkedet 
Telekommunikationsnet og kulturen 
Informationsmarkedet og kulturen 
Kapitel IV: KULTURPOLITIKKEN OG ANDRE INTERNE POLITIKKER 
1. Miljø og kultur 
2. Turisme og kultur 
3. Forskning og kultur 
4. Små og mellemstore virksomheder 
5. Den kooperative sektor og kulturen 
6. Fællesskabets indsats til fordel for vénskabsforbindelser mellem kommuner 
i EU 
35 
DEL II: KULTUREN OG FÆLLESSKABETS INTERNE POLITIKKER 
I rapportens anden del er det hensigten at finde frem til, hvilke af de forskellige 
fællesskabsaktiviteter, der har en kulturel dimension, enten direkte eller indirekte. Denne 
gennemgang skal bidrage til for første gang at give et samlet overblik over Fællesskabets indsats 
på det kulturelle område. Den skal gøre opmærksom på de opnåede resultater og gøre de 
eksisterende foranstaltninger mere effektive, men også fastslå, på hvilke områder Fællesskabet vil 
kunne forbedre sin indsats ved at skabe en bedre synergi mellem de forskellige foranstaltninger. 
Undersøgelsen af det kulturelle element i fællesskabspolitikkerne tager udgangspunkt i følgende fire 
store aktionsområder: 
I. Kultur, samhørighed og harmonisk regionaludvikling 
II. Kultur, socialpolitik og menneskelige ressourcer 
III. Kultur og avanceret teknologi 
IV. Kultur og andre interne politikker (miljø, turisme, forskning, små og mellemstore 
virksomheder, den kooperative sektor mv.) 
KAPITEL I: KULTUR, SAMHØRIGHED OG HARMONISK REGIONALUDVIKLING 
Politikken for økonomisk og social samhørighed blev iværksat på grundlag af artikel 130 A ff. i 
EF-traktaten for at fremme en harmonisk udvikling inden for det indre marked. Da den tegner sig 
for over 30% af fællesskabsbudgettet, er det en af de vigtigste EU-politikker. Politikken finansieres 
via Fællesskabets strukturfonde, og den skal gøre det muligt at formindske forskellene mellem de 
dårligst stillede regioner og de mest begunstigede områder. 
Indsatsen via strukturfondene (Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske 
Socialfond, EUGFL-Udviklingssektionen, FIUF (det finansielle instrument til udvikling af 
fiskeriet)) er koncentreret om tre hovedakser: 
støtte til de tilbagestående regioner (mål 1) 
støtte til omstilling i regioner, der er ramt af industriel tilbagegang (mål 2) 
støtte til bevarelse og udvikling af følsomme landdistrikter (mål 5b). 
En yderligere akse (det såkaldte "mål 6") er kommet til efter Unionens udvidelse og omfatter støtte 
til tyndt befolkede skandinaviske områder. 
Disse målsætninger tilsammen repræsenterer 85% af bevillingerne til samhørighedspolitikken (165 
mia. ECU for perioden 1994-1999), som er rettet mod de geografiske områder, der kan komme i 
betragtning til at modtage støtte over strukturfondene. 
Der sondres mellem tre hovedtyper af foranstaltninger: 
operationelle programmer, der gennemføres i partnerskab mellem Europa-Kommissionen, 
medlemsstaterne og regionerne (90% af strukturfondmidlerne); 
"fællesskabsinitiativer", som gennemføres på initiativ af Kommissionen (9%); 
"nyskabende aktioner" (1%). 
36 
Målsætningerne for disse programmer er økonomisk og social udvikling. Det kulturelle aspekt 
kommer ind i det omfang, de kulturelle aktiviteter indgår som en del af foranstaltninger til 
udnyttelse af regionale eller lokale ressourcer og af en strategi for økonomisk udvikling, ligesom 
de kan indeholde et beskæftigelsesmæssigt potentiale. 
Igennem de senere år har der været en tendens til en kraftig stigning i disse aktiviteter, hvilket 
skyldes socio-økonomiske forandringer, den betydning, det tillægges at fremhæve den kulturelle 
arv og at udvikle de håndværksmæssige aktiviteter og det sociale net på lokalt plan. 
I. Kultur og regionale programmer 
A) Støtten til de tilbagestående regioner (mål 1) berører de regioner, hvis 
bruttonationalprodukt ligger 75% under EU-gennemsnittet. Støtten udgør 96 mia. ECU for perioden 
1994-1999 (+ 166 mio. til Østrig for perioden 1995-1999). De områder, der kan modtage støtte 
under mål 1, blev udpeget af Rådet for Den Europæiske Union i 1993; de omfatter 27% af EU's 
befolkning. De aktioner, der finansieres inden for denne ramme, er blevet forelagt af de nationale 
myndigheder som en integrerende del af en udviklingsstrategi og derefter forhandlet med og 
vedtaget af Europa-Kommissionen. 
Fællesskabets støtte til de enkelte medlemsstaters regionaludviklingsforanstaltninger giver anledning 
til, at der udarbejdes et "samlet programmeringsdokument". 
Dokumentet omfatter målsætningerne og hovedlinjerne for strukturfondsaktionerne for de 
pågældende områder. Derefter foreslår medlemsstaterne over for Kommissionen de operationelle 
programmer, der skal iværksættes for at virkeliggøre de fastsatte målsætninger. De operationelle 
programmer fastslår målsætningerne for de aktioner, der skal iværksættes, samt deres art og 
finansiering. 
En undersøgelse af de 75 operationelle programmer, der er vedtaget for perioden 
1994-1999, viser, at de 11 omfatter underprogrammer, som indeholder 
foranstaltninger på det kulturelle område (kultur, kulturarv, kunst). 
Heraf kan ikke sluttes, at de 64 øvrige operationelle programmer ikke omfatter nogen kulturelle 
foranstaltninger. Det betyder kun, at i disse operationelle programmer er kulturarv eller kunst ikke 
valgt som målsætning eller middel til regionaludviklingen. 
De 11 operationelle programmer, som bl.a. omfatter kulturelle foranstaltninger, tegner sig for 
12,5% af det samlede budget for de 75 operationelle programmer. 
Som eksempel kan nævnes, at Kommissionen har vedtaget et operationelt program 
for udvikling af øerne i den nordlige del af Det Ægæiske Hav, som omfatter fem 
hovedakser (turisme, landbrugs- og industriaktiviteter, udvikling af landdistrikter, 
menneskelige ressourcer, lokal udvikling). Den første akse, dvs. udvikling af 
turisme, omfatter fremme af alternative turistaktiviteter (sejlsport f.eks.), udbygning 
af transportmidler og telekommunikation samt udnyttelse af øernes kulturelle og 
ærkæologiske værdier. Denne akse tegner sig for 38 mio. ECU, dvs. 18% af EU-
midlerne til gennemførelse af dette operationelle program. 
37 
I de operationelle programmer indgår en lang række aktioner, som berører det kulturelle område. 
Nogle af dem omfatter direkte finansiering af infrastruktur og udstyr til kulturelle formål (f.eks. 
etablering af kulturcentre eller teatersale i landdistrikter). Andre omfatter ledsageforanstaltninger 
til udnyttelse af kulturarv (etablering af grønne områder eller fodgængerområder i forbindelse med 
bygninger og monumenter af kulturhistorisk interesse, skiltning mv.) eller til udnyttelse af lokale 
færdigheder (produktion og salg af traditionelle håndværksprodukter). 
B) Støtten til omstilling i regioner, der er ramt af industriel tilbagegang (mål 2) tager 
sigte på regioner med industritradition, hvor antallet af beskæftigede inden for industri samt 
arbejdsløsheden ligger over EU-gennemsnittet. Områderne tegner sig for ca. 17% af EU's 
befolkning, og de vil modtage 15,3 mia. ECU i den nuværende programmeringsperiode for 
strukturfondene, hvortil kommer en støtte på 444 mio. ECU for 1995-1996 til Unionens tre 
nye medlemsstater. 
Hovedformålet med omstillingsstøtten til disse regioner er at udvikle jobskabende 
økonomiske aktiviteter. 
I denne forbindelse er "den kulturelle dimension" koncentreret som tre akser: 
kulturen som et element i beskæftigelse og uddannelse; 
omdannelse af det "naturlige miljø", hvilket således ikke omfatter 
bevarelse/udnyttelse af den eksisterende "industrielle kulturarv" (men af ikke længere 
benyttede industrigrunde f.eks.); 
restaurering af kulturarven i form af bygninger, hvad enten det drejer sig om 
arbejdspladser (industribygninger, fabrikker mv.) eller beboelser (f.eks. 
arbejderbyer). 
1. Eksemplet Lowry Centre: 
- Der er tale om opførelse af et kulturcenter for visuel kunst (regionerne Greater Manchester, 
Lancashire og Cheshire) til en forventet samlet pris af 71,8 mio. ECU, heraf 12,2 mio. ECU 
i EU-støtte (ca. 17%). 
De forventede resultater af projektet er oprettelsen af ca. 6 500 arbejdspladser inden for 
handels-, turist- og fritidssektoren. Ud over de besøg af professionelle kunstnere, som centret 
vil give anledning til (forestillinger, koncerter mv.), anslås det, at der vil komme ca. 700 000 
besøgene om året. Gennemførelsen af projektet vil ske på grundlag af et partnerskab mellem 
erhvervsdrivende inden for handel og kunst, et universitet, en række organisationer for 
vedvarende uddannelse, turistindustrien og miljøagenturer. I projektet indgår etablering af lokale 
infrastrukturer (tilkørselsveje, sporvogn, flodkanal) samt forbedring af vandkvaliteten. 
2. Eksemplet i Basse-Normandie 
- To lokale beskæftigelsesområder (Cherbourg og Caen) er kvalificeret til at modtage støtte 
under mål 2 for perioden 94-96 (EU-bidrag på 57,8 mio. ECU). Cherbourg-områdethar allerede 
modtaget støtte fra strukturfondene under mål 2 mellem 1989 og 1993 og fra EF-
initiativprogrammet RENAVAL. Cherbourg-området fik endvidere i 1993 støtte fra KONVER-
programmet. De to beskæftigelsesområder modtager en støtte, der tager sigte på at få 
gennemført en række strategier, som varierer alt efter områdets stærke sider: for Caens 
vedkommende er målsætningen at bremse den industrielle tilbagegang, som skyldes lukning af 
en jern- og stålvirksomhed, og i Cherbourg drejer det sig om at skabe større spredning inden 
for området underleverance, som har været meget afhængig af sektorerne kernekraft og 
skibsbygning. I begge tilfælde skal områdernes havnefunktion styrkes. 
38 
- Med henblik herpå er der fastlagt tre hovedakser: 
akse 1: Støtte til regionale virksomheder og til uddannelse af erhvervsaktive (fælles akse) -
(13,72 mio. ECU); 
akse 2: Genindustrialisering af Caen-området (25,92 mio. ECU), med underaksen 2.3 
"Spredning af den økonomiske aktivitet", som tager sigte på "Kollektive foranstaltninger til 
fordel for håndværk og tjenesteydelser [...]. Etablering af turistmæssige faciliteter og udnyttelse 
af den kulturelle og arkitektoniske arv med henblik på at øge Caen-områdets turistmæssige 
potentiel" (2,59 mio. ECU) dvs. 10%). 
akse 3: Forsættelse af omstillingen i beskæftigelsesområdet Cherbourg (17,53 mio. ECU), med 
underaksen 3.5 "Turistmæssig udbygning af beskæftigelsesområdet", som tager sigte på 
"overnatningsmuligheder for turister, maritimt centrum, lystbådehavn, kulturarven": (7,0 mio. 
ECU, dvs. ca 40%). 
På grundlag af en undersøgelse af ca. 20 regioner under mål 2, som repræsenterer en fjerdedel af 
det samlede beløb, der er tildelt de regioner, der er kommet i betragtning, og som de to ovennævnte 
tilfælde er eksempler på, kan den andel af de tre akser, der vedrører investeringer i "den kulturelle 
dimension", anslås til 14%. En undersøgelse af disse 3 akser viser, at lidt under en tredjedel af 
foranstaltningerne er foranstaltninger af kulturel art. Mere end to tredjedele er foranstaltninger til 
integrering på arbejdsmarkedet, forbedring af industriområder og arealer, som kun har meget lidt 
tilknytning til det kulturelle område. 
Således kan andelen af finansieringer under mål 2 med henblik på kulturelle foranstaltninger anslås 
til 4% af den samlede finansiering. 
3) Støtten til bevarelse og udvikling af følsomme landdistrikter (mål 5b) vedrører områder, som 
lever op til mindst 2 af følgende tre kriterier: høj andel af landbrugsbeskæftigede, lav indkomst i 
landbruget, ringe befolkningstæthed. Disse regioner omfatter 8% af EU's befolkning og vil modtage 
en støtte på 7 mia. ECU indtil 1999. 
Opdelingen afmål 5 i to adskilte dele, dvs. akse a): tilpasning af landbrugs- og fiskeri strukturerne 
og akse b): landdistrikterne, afspejler tendensen til i stigende grad at sondre mellem 
foranstaltninger, der vedrører landdistrikterne og foranstaltninger, der vedrører selve landbruget, 
hvilket også afspejles i landbrugspolitikken. Sideløbende hermed er forventningerne om en 
tilbagegang i landbrugsbefolkningen - som medførte ønske om en politik for bekæmpelse af 
afvandringen fra landet - gradvis blevet erstattet af frygten for affolkning af visse regioner. Dette 
kræver en mere global politik mod affolkning af områder, en politik, der er baseret på mere 
grundlæggende udviklingsfaktorer. 
En af følgerne af denne udvikling er den mere betydningsfulde rolle, som "kultur" spiller i 
forbindelse med udviklingen af landdistrikterne, både når det gælder analyser og konkrete projekter. 
I denne forbindelse skal det bemærkes, at selv om EUGFL-Garantisektionen - ganske vist helt 
marginalt - finansierer en række (ikke regionaliserede) foranstaltninger til fremme af visse 
landbrugsprodukter, som f.eks. olivenolie, er det hovedsagelig EUGFL-Garantisektionen (bl.a. i 
henhold til dennes artikel 8), der sammen med de to andre strukturfonde (Socialfonden og 
Regionalfonden) bidrager til gennemførelsen af projekter med en kulturel dimension i områderne 
under mål 5b. 
En undersøgelse af fordelingen af EU-midlerne til mål 5b efter udviklingsakse viser, for perioden 
1994-1999, at 7,9% af bevillingerne er tildelt lokal udvikling og renovering af landsbyer (dvs. 
39 
532,8 mio. ECU i løbende 94/95-priser), og 12,3% (831,3 mio. ECU) turisme, dvs. akser, som 
omfatter kulturelle foranstaltninger. Af det samlede beløb på 227 mio. ECU pr. år, er det kun en 
del, der berører det kulturelle område. Det kulturelle aspekt omfatter desuden en række særlige 
projekteringsstrategier, der er forskellige fra de tidligere nævnte. 
Foranstaltninger, som direkte eller indirekte kan betegnes som kulturelle, findes på følgende områder: 
- På det turistmæssige område findes der udtrykkelige henvisninger til kultur eller kulturarv, som f.eks. 
"restaurering af kanaler", "udnyttelse af kultur og kulturarven på landet" samt planer for turisme, lokale 
undersøgelser, fremme af turisme i landdistrikter". 
- På det miljømæssige område findes der projekter vedrørende "udnyttelse og beskyttelse af naturområder", 
"forvaltning af arealer", "landskabsplanlægning", "bevarelse og forvaltning af fauna og flora, genetablering 
og forvaltning af biotoper, beskyttelse afvandmiljøer". 
- Endelig er der kulturmæssige aspekter i forbindelse med projekter til forbedring af levevilkårene, f.eks. 
"genopbygning og udnyttelse af beboelsesområder", "forbedring af anlæg og renovering af landsbyer" samt 
"udvikling og forbedring af byarealer". 
I betragtning af den store forskelligartethed i eksemplerne (de regioner, der kan komme i 
betragtning under mål 5b repræsenterer ca. 1/3 af EU's territorium), er det vanskeligt at få et 
præcist billede af den kulturelle virkning af finansieringen. I denne forbindelse kunne det være 
interessant i fremtiden at undersøge nogle udvalgte områder, som har valgt at tillægge det kulturelle 
aspekt stor betydning som et middel til en afbalanceret udvikling. 
Faktisk har disse regioner, på trods af deres forskelligartethed med hensyn til fysiske betingelser 
(klima mv.) og arealanvendelse og også med hensyn til kulturarvens omfang, det til fælles, at de 
råder over plads, hvorved de har mulighed for at udnytte denne "ressource" på nye måder med 
stærkt udviklingsfremmende potentiale, som f.eks. "grøn turisme", "naturstier", "naturparker og -
reservater". Alle disse muligheder bidrager til udnyttelse af "naturarven". 
På dette grundlag kan der opstå nye identitetsrelaterede værdier, som kan være baseret på faktorer 
som sprog, livsformer, arkitektur mv., og som kan være udgangspunkt for kunstnerisk og kulturelt 
skabende arbejde. 
Det kulturelle element i de foranstaltninger, der tager sigte på at fremme en varig udvikling af 
følsomme landdistrikter, bør tillægges stadig større betydning. Det er et velegnet middel til at 
etablere alternative aktiviteter, der kan danne grundlag for investeringer, som vil være jobskabende 
på lokalt plan. En sådan strategi vil i øvrigt være i overensstemmelse med det stadig voksende 
ønske om miljøbeskyttelse. 
40 
II. KULTUREN OG EU's INITIATIVPROGRAMMER MED REGIONALT SIGTE 
EU's initiativprogrammer tilhører den særlige gruppe strukturpolitiske instrumenter, som 
Kommissionen på eget initiativ foreslår medlemsstaterne. De tegner sig for 9% af strukturfondene 
(dvs. 13,45 mia. ECU for 1994-1999). Der er således med henblik på denne periode blevet vedtaget 
13 initiativer, hvoraf de 8 tager sigte på en afbalanceret territorial udvikling. Initiativerne bidrager 
til virkeliggørelsen af strukturpolitikkens store målsætninger for perioden 1994-1999. 
1) Støtte til samarbejde på tværs af grænserne - INTERREG II 
Til dette program er der i perioden 1994-1999 afsat 1,9 mia. ECU. 
I det tværnationale samarbejde (internt og eksternt) indtog kulturen i perioden 1989-1993 stadig 
kun en beskeden rolle, idet størstedelen af midlerne blev anvendt til såkaldt tunge 
infrastrukturarbejder. En række af de initiativer, der er blevet finansieret, har dog i visse 
sammenhænge berøring med det kulturelle område: 
Programmet for Spanien og Portugal (1990-1993) dækkede mere end halvdelen af Portugal 
og en del af de spanske regioner (Galicien, Castilien-Leon, Extremadura og Andalusien) 
eller i alt ca. 6 mio. mennesker. 
Fra EU blev der bevilget 410,82 mio. ECU ud af det samlede budget på 592,83 mio. ECU. 
De vigtigste områder var forbedring af kommunikations- og samfærdselsmidlerne (76,4% 
af bevillingerne), tættere forbindelser mellem byerne og en samordnet forvaltning af de 
naturmæssige, kulturelle og miljømæssige rigdomme. 
På sidstnævnte område er der bl.a. blevet afsat penge til etablering af naturparker og 
reservater. 
Programmet for Belgien (Vestflandern) og Frankrig (Nord-Pas-de-Calais), der blev 
gennemført mellem 1991 og 1993, og som havde et budget på 28,33 mio. ECU, inkl. 13,87 
mio. ECU i støtte fra EU, tog for en stor dels vedkommende sigte på at fremme 
turisterhvervet (40,2%), og der blev i denne forbindelse lagt stor vægt på det miljømæssige 
aspekt (20,6%), bl.a. gennem bekæmpelse af erosionen af klitterne; blandt de udvalgte 
tværnationale projekter kan f.eks. nævnes et fremstød for de flamske kniplinger. 
I planlægningsperioden 1994-1999 anslås den kulturelle del at udgøre 1% af de samlede bevillinger, 
dvs. ca. 3 mio. ECU pr. år. Disse beløb anvendes til at finansiere forskellige former for kulturelt 
samarbejde, foranstaltninger til fremme af turisme generelt og turisme i landdistrikter samt 
udvikling af landdistrikter. 
2) Støtte til meget perifert beliggende områder (REGIS II) 
Formålet med dette program er at gøre det muligt for de meget perifert beliggende områder fuldt 
ud at deltage i det tværnationale samarbejde. 
Til dette program er der i perioden 1994-1999 afsat 600 mio. ECU. Områderne (Guadeloupe, 
Guyana, Martinique og Réunion (franske oversøiske departementer), Azorerne og Madeira 
41 
(Portugal) og De Kanariske Øer (Spanien) skal anmode om støtte i form af operationelle 
programmer eller globaltilskud. 
De foranstaltninger, der er støtteberettigede i henhold til REGIS II, koncentrerer sig især om 5 
områder. 
"Turismen" er et af de støtteberettigede områder under hovedområdet "spredning af de økonomiske aktiviteter". 
Det oplyses, at der ydes "støtte til investeringer i forbindelse med udvikling af "opdagelsesturisme" uden for 
områder med turistkoncentrationer, som er bedre integreret i det lokale miljø, og som ikke bringer biologisk 
følsomme områder i fare (f.eks.: herberger, familiehoteller, turistmæssige tiltag i forbindelse med oprettelse og 
udvikling af naturparker, rundture i skove og på floder i tropeområder, naturstier, fremhævelse af den lokale 
byggeskik og den lokale kultur" 
Der kan i forbindelse med REGIS II kun ydes støtte til investeringer, der tager sigte på at udvikle 
opdagelsesturismen, herunder fremhævelse af den lokale byggeskik og den lokale kultur. Der er 
altså ikke tale om kulturforanstaltninger, der eksplicit tager sigte på at fremhæve disse helt specielle 
kulturer. 
3) LEADER H-programmet ("Indbyrdes forbindelse mellem aktioner til erhvervsmæssig udvikling 
af landdistrikterne") 
Dette program er især henvendt til områderne under mål nr. 1 og 5b (90%). Programmet er en 
fortsættelse af LEADER I-programmet (1991-1993), og det har et budget på 1 400 mio. ECU for 
perioden 1994-1999, hvoraf de 900 mio. ECU er beregnet på områderne under mål nr. 1. Der 
lægges vægt på, at foranstaltningerne er nyskabende og har en vis demonstrationsværdi. 
Foranstaltningerne gennemføres dels af "lokale aktionsgrupper" (defineret allerede i LEADER I), 
dels af aktører med en mere institutionel karakter (lokale myndigheder, handelskamre, 
landbrugsorganisationer osv.), og de skal tage udgangspunkt i den lokale udvikling. 
SPARC-projektet (South Pembrokeshire Partnership for Action with Rural Communities - lokal aktionsgruppe 
under LEADER I-programmet) er et eksempel på et initiativ, der har til formål atter at få gang i udviklingen i et 
landområde i det sydlige Wales, hovedsagelig ved hjælp af en indsats på det kulturelle område. Området er meget 
dårligt stillet, f.eks. ligger levestandarden på 70% under EU-gennemsnittet. 
Ideen bag projektet er at få hele befolkningen inddraget i arbejdet og at gøre det muligt for de 35 lokale 
fællesskaber at nå frem til nogle projekter, som berører dem alle. 
Det første af disse kulturelle initiativer bestod i at forny det system af gangstier, der forbinder landsbyerne, i alt 
ca. 80 km. 
Det blev herigennem klart, at den egentlige opgave bestod i at genetablere det landlige miljø. Alle landsbyerne 
begyndte at interessere sig for renovering af deres kulturarv, istandsættelse af bondemøbler, gamle bygninger og 
landbrugsredskaber. 
Blandt de bygninger, der blev istandsat, kan nævnes et middelalderligt hospital (Llangollen Medieval Hospice), 
et gammelt ølbryggeri osv. 
Desuden er der blevet startet en årlig festival, hvor der især vises værker, der beskæftiger sig med den walisiske 
kultur. 
Efter dette initiativ, som var det første, blev der taget initiativ til beskyttelse af det walisiske sprog. Målet med 
dette initiativ er dog ikke sprogets beskyttelse i sig selv, men derimod en bedre forståelse af det lokale samfund. 
Der er således blevet igangsat 300 projekter, som tilsammen beløber sig til 2,5 mio. engelske pund, hvoraf 
LEADER I-programmet har finansieret en femtedel. Tæt ved 3 000 mennesker har arbejdet som frivillige i de 
oprettede foreninger og i de projekter, som siden er blevet gennemført. 
Disse initiativer, især dem der baserer sig på kulturelle foranstaltninger, har ændret betydningen 
af landdistrikternes udvikling, eftersom den nu i højere grad er koncentreret om "livskvalitet" og 
den lokale befolknings deltagelse. 
Dette er således årsagen til, at LEADER Il-initiativet bl.a. omfatter foranstaltninger til fremme af 
den regionale identitet (inkl. sproglige identitet), bevarelse og fremhævelse af kulturarven og 
gennemførelse af kulturelle aktiviteter. 
4) EU-initiativer til fordel for omstilling i områder præget af én industri 
Den europæiske integration, der tog sit udgangspunkt i kul- og stålsektoren, har gradvist bevæget 
sig bort fra denne sektorbestemte tilgang. Denne sektor, der i høj grad har været afgørende for den 
industrielle udvikling i Europa, kom imidlertid i krise i 1980'erne, og der blev derfor på EU's 
initiativ indført en omstillingsstøtte for de områder, der var hårdest ramt af krisen i de 
"traditionelle" sektorer. Støtten ydes gennem programmerne RESIDER I fra 1988 (omstilling i kul-
og stålområder), RECHAR I fra 1989 (kulområder), RETEX fra 1992 (tekstil og beklædning), 
KONVER fra 1993 (militær- og forsvarsaktiviteter) og endelig PESCA fra 1994 (fiskerisektoren). 
Disse programmer er blevet vedtaget på forskellige tidspunkter og dækker derfor ikke de samme 
perioder, og deres budgetramme er forskellig: 
RESIDER I (1988-93) er blevet efterfulgt af et nyt RESIDER li-program, hvortil der er 
afsat 500 mio. ECU, og som løber i 6 år (1994-99). 
RECHAR I (1989-93) er blevet efterfulgt af RECHAR li-programmet, hvortil der er afsat 
500 mio. ECU, og som løber i perioden 1994-97. 
RETEX, som oprindelig blev besluttet for 2 år (1992-93), er blevet forlænget indtil 1999 
og har et budget på 500 mio. ECU. 
De omstillingsprojekter på det militære område, der blev iværksat på Europa-Parlamentets 
foranledning i 1991 (PERIFRA I) og i 1992 (PERIERA II) førte til KONVER-programmet, 
der i første omgang blev gennemført for et år (1993), men som herefter blev forlænget for 
en flerårig periode indtil udgangen af 1997 (500 mio. ECU). 
PESCA blev vedtaget i 1994 for en femårig periode med et budget på 250 mio. ECU. 
Disse EU-initiativer har alle til formål at sikre en økonomisk omstilling gennem en spredning af 
erhvervsaktiviteterne. De støtteberettigede foranstaltninger drejer sig således om styrkelse af det 
lokale erhvervsliv, bl.a. ved hjælp af nye former for aktiviteter inden for rammerne af små og 
mellemstore virksomheder, og tilpasning af arbejdsstyrken gennem støtte til uddannelse og 
beskæftigelse. 
Ud over disse to hovedområder skal det bemærkes, at rækken af støtteberettigede foranstaltninger 
under de ældste EU-initiativer er blevet udvidet, især til områder vedrørende miljø og turisme. 
Det er inden for disse to områder, at man finder foranstaltninger med et kulturelt aspekt. 
I RESIDER II (6 typer støtteberettigede foranstaltninger) og i RECHAR II (7 typer støtteberettigede 
foranstaltninger) og i mindre grad i KONVER (9 typer støtteberettigede foranstaltninger) findes der 2 
foranstaltninger med et kulturelt aspekt, nemlig "miljøforbedringer og anvendelse af gamle industribygninger til 
andre erhvervsformål" og "fremme af turismen, især på grundlag af den industrielle kulturarv". 
43 
For RETEX' vedkommende er der kun en foranstaltning, nemlig "renovering af nedlagte industriarealer, herunder 
ombygning af nedlagte fabrikker, støtte til behandling af spildevand og industriaffald og teknisk bistand til 
udvikling af mindre forurenende metoder". 
Endelig skal nævnes en af delforanstaltningerne under PESCA, som drejer sig om "indretning af 
fiskerihavne og støtte til nye aktiviteter (turisme, håndværk)". 
Man genfinder altså her de samme elementer som i forbindelse med tildelingen af støtte i henhold 
til mål nr. 2, dog med den forskel, at der her er færre foranstaltninger til fordel for bevarelse af 
kulturarven, som dog ville være oplagt som ledsageforanstaltninger til disse ændringer. F.eks. på 
fiskeriområdet kunne man forestille sig, at "den kroniske overkapacitet i næsten alle fiskerflåder, 
som medfører, at et stort antal fiskerfartøjer skal hugges op"37, kunne kombineres med støtte til 
bevarelse og fremhævelse af de gamle erhverv, de gamle både og de gamle navigations- og 
fiskeredskaber. 
Afslutningsvis skal det bemærkes, at de beløb, der bevilges til støtteberettigede foranstaltninger, 
der helt eller delvist har en kulturel dimension, kun synes at udgøre en beskeden del (ca. 5 mio. 
ECU om året eller 1,15%) af bevillingerne til disse EU-initiativer. De øvrige foranstaltninger er 
nemlig meget udgiftstunge (infrastruktur, kollektivt udstyr, opførelse af nye bygninger osv.). 
III. ARTIKEL 10 I EFRU-FORORDNINGEN 
Sideløbende med strukturfonderies interventioner til fordel for medlemsstaternes programmer og 
EU's initiativprogrammer finansierer EFRU med henvisning til artikel 10 en række nyskabende 
undersøgelser og pilotprojekter med det formål enten direkte eller indirekte at fremme overførslen 
af knowhow. Denne artikel er med andre ord et finansieringsinstrument for regionalpolitikken38, 
og bevillingerne på 395 mio. ECU i perioden 1995-1999 er blevet fordelt efter fire prioriteringer: 
1. internt og eksternt samarbejde mellem regionerne (180 mio. ECU) 
2. nyskabende foranstaltninger i den regionale udvikling (90 mio. ECU), herunder 3 akser: 
- mobilisering af det eksisterende lokale potentiale 
- teknologisk og telematisk udvikling (informationssamfundet) 
- kultur og økonomisk udvikling 
3. byplanlægningspolitik (80 mio. ECU) 
4. fysisk planlægning (45 mio. ECU) 
Foranstaltninger af kulturel art eller med kulturelt sigte kan indgå i et stort antal projekter, f.eks. 
de tværregionale samarbejdsforanstaltninger og pilotprojekter i byplanlægning. 
Hvad angår bvplanlægningsforanstaltningerne. blev de påbegyndt i perioden 1989-1993, hvor 
Fællesskabet var med til at finansiere 32 pilotprojekter til i alt 101 mio. ECU. Et af de fire emner 
var "fornyelse af de historiske bycentre". 
37 EU-initiativ vedrørende omstrukturering af fiskerisektoren - PESCA (EFT nr. C 
180 af 1.7.94, s.l) 
38 fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 2052/88 om strukturfondenes opgaver. 
44 
Som eksempel kan nævnes Lissabon, hvor der er blevet gennemført et projekt på grundlag af tekniske 
undersøgelser, som er blevet finansieret i henhold til EFRU-forordningens artikel 10. Formålet er at forny de 
økonomiske aktiviteter i to af byens historiske kvarterer. I forbindelse med Muralha do Livramento-projektet skabes 
der således et udsigtspunkt, et museum og flere værksteder for kunsthåndværkere. Det andet initiativ drejer sig om 
renoveringen af Pancas Palha-slottet, som var uhyre forfaldent, og som skal huse et nyt center for almennyttige 
videnskabelige og kulturelle organisationer. En af dem skal fungere som laboratorium for byplanlægning og 
regionale undersøgelser. 
Der vil samtidig blive afprøvet en række byggeteknikker, som skulle gøre det muligt at forbedre bygningernes 
modstand over for jordskælv. Til dette projekt, som er afsluttet for Pancas Palha-slottets vedkommende, er der afsat 
en EU-støtte på 5,665 mio. ECU. Ud over renoveringen af historiske monumenter og udviklingen af forskellige 
kulturelle aktiviteter forventes projektet at føre til øget industri- og handelsvirksomhed på lokalt plan. 
De tværregionale samarbejdsforanstaltninger, som gennemføres på grundlag af EFRU-forordningens 
artikel 10, har især været baseret på to programmer, nemlig RECITE (48 mio. ECU - etablering 
af 36 samarbejdsnet på tværs af regionerne internt i EU siden 1990) og OUVERTURE/ECOS, som 
blev startet i 1991 (20 mio. ECU afsat til hver af programmerne, som vedrører eksternt 
decentraliseret samarbejde - 250 finansierede projekter). 
I forbindelse med de europæiske samarbejdsnet er det kun initiativet vedrørende "Turisme i Middelhavsområdet", 
der har et klart kulturelt indhold. Med udgangspunkt i den faldende turisme i det sydlige Europa foreslås en 
udbygning af sejlsportsturismen og turismen med vægt på det kulturelle og landdistrikterne. EU bidrager med 1 
mio. ECU til dette projekt (de samlede udgifter er på 1,3 mio. ECU). 
For sejlsportsturismens vedkommende har projektet til formål at opvurdere 540 udvalgte små og mellemstore 
marinaer, hvilket bl.a. skal ske ved at tilbyde sejlsportsfolk nogle tværregionale muligheder for rundsejladser i form 
af en "samlet pakke", men også gennem dannelse af tværregionale sammenslutninger, som ved hjælp af moderne 
edb- og telematikudstyr skal forbedre vilkårene og markedsføringen af denne form for turisme. 
Med hensyn til den kulturelle turisme og turismen i landdistrikter drejer det sig om at forene kræfterne for at 
fremme de mindre kendte steder med kulturel og historisk betydning og turistområdernes opland, som ofte er 
fraværende i turistkatalogerne. 
Inden for rammerne af det tværregionale samarbejde iværksatte Europa-Parlamentet desuden i 1990 
PACTE-programmet (uden for EFRU-forordningens artikel 10). Oprindelig bestod PACTE-
initiativet af to særskilte programmer, som blev slået sammen i 1994. PACTE har gjort det muligt 
for de regionale myndigheder at samarbejde på tværs af landegrænserne inden for rammerne af en 
erfaringsudveksling med deltagelse af mindst 3 myndigheder fra forskellige EU-lande. 
1) På området "kultur og udvikling" gennemførtes der i 1992-1993 en projekt af Aude departementsråd (F) i 
samarbejde med byerne Mytilini (GR), Anos Siros (GR), Torroella de Montgri (E) og Bologna (1), som alle 
har været berørt af kætterfænomenet i middelalderen. Møderne har drejet sig om, hvilke metoder der kan 
anvendes til at udnytte den historiske, naturmæssige og kulturelle arv i et områdes økonomiske udvikling. De 
erfaringer, som det franske departement Aude (katharernes land) har indhøstet i forbindelse med den 
overordnede udvikling, har fungeret som referenceramme for udvekslingerne. Med Aude som eksempel har 
de øvrige samarbejdspartnere kunnet se, hvor langt man kan gå i udnytelsen af kulturarven i den økonomiske 
udvikling. 
Deltagerne har besluttet at indgå en venskabsbyaftale og at samarbejde om udveksling af erfaringer og støtte 
hinanden teknisk på så forskellige områder som miljø, historieforskning og mærkning af produkterne. 
2) På området "kultur og udvikling" skal desuden nævnes TV REGIO-projektet (av-området og de regionale 
fjernsynssendere i Europa) (1994-1995), hvori en lang række områder har deltaget under ledelse af The 
Midlands (UK), nemlig Alsace (F), Piemonte (I), Rheinland Pfalz (D), Bornholm (DK), Norte (P), Valencia 
(E) Madrid (E), Catalufia (E), Lisboa og Vale de Tejo (P), København (DK) og Noord-Holland (NL). 
I forbindelse med dette projekt, som samler forskere og fagfolk fra medieverdenen på tværs af landegrænserne, 
er der blevet skabt et netværk, som gør det muligt for de deltagende regioner at sammenholde deres 
målsætninger og ideer med henblik på at skabe fælles produktioner, herunder nyhedsprogrammer på tværs af 
45 
grænserne, dokumentarudsendelser og musikprogrammer. Det er meningen, at der skal udarbejdes en årbog 
for de regionale fjernsynssendere, et katalog over fælles produktioner og et nyhedsbrev. For øjeblikket arbejdes 
der desuden med et uddannelsesprogram for journalister og en databank over regionale udsendelser. Dette 
projekt gør det muligt at opnå en række praktiske resultater inden for det tværregionale samarbejde og det 
endda på et udpræget innovationsområde. 
Blandt de områder, hvor der samarbejdes tværregionalt, ligger "kultur og økonomisk udvikling" 
(2%) stadig langt bagefter de andre samarbejdsområder som f.eks. "offentlig administration og 
territorial forvaltning" (22%) og "økonomisk udvikling, beskæftigelse og bistand til smv'er" (23%). 
I planlægningsperioden 1995-1999 har EU i henhold til EFRU-forordningens artikel 10 mulighed 
for at bidrage med maksimalt 600 000 ECU pr. projekt til finansiering af pilotprojekter med 
kulturelt indhold, der gennemføres inden for det tværregionale samarbejde, og som sigter mod øget 
økonomisk udvikling. Der er til hele perioden afsat i alt 15 mio. ECU til denne form for 
finansiering. Formålet med projekterne er at styrke den økonomiske og sociale samhørighed 
gennem bidrag til oprettelse af netværksforbindelser mellem forskellige EU-regioner og -byer med 
udgangspunkt i kulturelle emner og foranstaltninger til fremme af den regionale og lokale kulturarv, 
alt sammen ud fra ønsket om at styrke det tværregionale samarbejde og den økonomiske 
udvikling39. 
Samarbejdsområderne er (ikke udtømmende): 
- den historiske og bygningsmæssige kulturarv (den bymæssige, arkæologiske, religiøse, 
militære og maritime kulturarv) 
- den industrielle kulturarv (tekstil, jern- og stålindustri osv.) 
- kulturarven inden for håndværk (kunsthåndværk, traditionelle håndværk, faglig kunnen 
osv.) 
Ud over det specifikt kulturelle område, hvortil der er afsat 15 mio. ECU, tegner de kulturelle 
foranstaltninger under de fire prioriterede områder under EFRU-forordningens artikel 10 sig for 
lidt over 2 mio. ECU om året (i den foregående periode var det 1 mio. ECU). 
Udvælgelsen af specielt kulturelle områder i forbindelse med gennemførelsen af nyskabende 
regionale udviklingsforanstaltninger har således været forbundet med ikke blot et kvalitativt spring 
fremad, men også et kvantitativt, eftersom de kulturelle foranstaltningers andel af samtlige 
foranstaltninger er steget fra ca. 0,5% til ca. 6%. 
39 Indkaldelse af forslag til netværk fra regionale og lokale myndigheder, der på basis 
af et tværregionalt samarbejde ønsker at gennemføre pilotprojekter med kulturelt indhold 
for at styrke den økonomiske udvikling i henhold til EFRU-forordningens artikel 10 (EFT 
nr. C 38 af 15. februar 1995). 
46 
KAPITEL H: KULTUR, SOCIALPOLITIK OG MENNESKELIGE RESSOURCER 
Unionen bør gennem en struktureret sammenhængende indsats bidrage til at genskabe høj 
beskæftigelse, som er et af traktatens mål. Arbejdsløsheden udgør en trussel mod vores samfund, 
i og med at den berører næsten 20 mio. mennesker i Unionen, herunder især de unge. På baggrund 
af ændringerne i de socio-økonomiske forhold, livsvilkårene og forbrugsmønstrene bør man være 
opmærksom på, at der i kulturforanstaltningerne på grund af Europas uhyre rige og forskelligartede 
kulturarv ligger nogle store beskæftigelsesmuligheder, som man bør udnytte. 
1. KULTUR. BESKÆFTIGELSE OG SOCIAL SAMHØRIGHED 
Ud over interventionerne under de regionale mål nr. 1, 2 og 5b, hvori ESF deltager ved at 
finansiere uddannelsesforanstaltninger på det kulturelle område, så gennemføres den økonomiske 
og sociale samhørighedspolitik ligeledes ved hjælp af ESF-interventionerne i henhold til mål nr. 
3 og 4. Sideløbende med disse initiativer findes de to EU-initiativer EMPLOI og ADAPT samt for 
de nyskabende foranstaltningers vedkommende foranstaltningerne i henhold til artikel 6 i ESF-
forordningen. Neden for nævnes en række foranstaltninger, som gennemføres i forbindelse med 
disse interventioner, og som enten berører eller indeholder et kulturelt aspekt, der virker berigende 
for de mennesker, der er berørt, og dermed mindsker deres risiko for marginalisering. 
Mål nr. 3 drejer sig om bekæmpelse af langtidsledighed og fremme af den erhvervsmæssige 
integrering af unge og af personer, der er udsat for udelukkelse fra arbejdsmarkedet. 
Mål nr. 4 sigter mod at lette arbejdstagernes tilpasning til de industrielle ændringer og udviklingen 
i produktionssystemerne. 
Til disse to mål er der i indeværende planlægningsperiode fra 1994-1999 afsat 14 mia. ECU. 
EU-initiativet EMPLOI, der har et budget på 1,4 mia. ECU, består af 3 dele, som tilsammen skal 
løse de udstødnings- og marginaliseringsproblemer, der er på arbejdsmarkedet. 
EMPLOI/NOW yder støtte til udvikling af såvel nyskabende som effektive fremgangsmåder og 
redskaber til brug i forbindelse med faglig uddannelse og erhvervsmæssig integrering af kvinder. 
EMPLOI/HORIZON sigter mod større erhvervsmæssig integrering af handicappede og dårligt 
stillede personer, for herigennem at bekæmpe økonomisk og social udstødning. 
EMPLOI/YOUTHSTART yder støtte til projekter, der har til formål at fremme den 
erhvervsmæssige integrering af unge uden erhvervsmæssige kvalifikationer, især unge som risikerer 
at blive langtidsledige og gradvist at blive udelukket fra det aktive liv. 
Til EU-initiativet ADAPT er der ligeledes afsat 1,4 mia. ECU. Det omfatter fire indbyrdes 
afhængige dele, nemlig: 
hjælpe arbejdstagerne med at tilpasse sig til de industrielle ændringer 
hjælpe virksomhederne med at øge deres konkurrenceevne 
forebygge arbejdsløshed ved at forbedre arbejdstagernes kvalifikationer 
fremme skabelsen af nye arbejdspladser og indførelsen af nye aktiviteter 
47 
ADAPT-initiativet retter sig først og fremmest mod de arbejdstagere, der er berørt af de industrielle 
ændringer, det være sig arbejdstagere, der er i beskæftigelse, der er truet af arbejdsløshed, eller som 
lige har mistet deres arbejde som følge af omlægning i virksomheden. 
I perioden 1989-1993 bidrog EU aktivt til gennemførelsen af en politik, der både sigtede mod 
social og erhvervsmæssig integrering af dårligt stillede, langtidsledige, unge uden 
erhvervsuddannelse, migranter og handicappede; et af kendetegnene ved de foranstaltninger, der 
blev gennemført i løbet af disse fem år, er, at kulturen indtager en bemærkelsesværdig plads i 
erhvervsuddannelsesforanstaltningerne. 
Uddannelsestilbuddene retter sig bl.a. til unge, der allerede har valgt et fag, som har berøring med 
det kulturelle område. 
Eksempel 1 - Uddannelsesforanstaltninger til fordel for bevarelse af den historiske og kunstneriske kulturarv i 
Italien 
Denne form for foranstaltninger er især siden 1993 steget i antal overalt i Italien. En lang række unge er uddannet 
inden for det kulturelle område, men har svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet. De omtalte 
uddannelsesforanstaltninger lægger vægt på det erhvervsmæssige og produktionsorienterede aspekt af de 
kunstneriske fag og vedrører flere forskellige områder, f.eks. forlagsvirksomhed, museer, musik, 
bygningsrestaurering osv. Det kulturelle aspekt har vist sig at være både givende og motiverende for deltagerne. 
Blandt de initiativer, der har fået tilskud, kan nævnes følgende: 
- I Umbria er der blevet gennemført kurser i restaurering af gamle bøger og kurser for museumsansatte. Så godt 
som alle har fået arbejde efter kurserne. 
-1 Toscana og Emilia-Romagna har kurserne dækket en bred vifte af uddannelser inden for musik, restaurering 
(af f.eks. lydbånd fra gamle film) og teater. I Toscana har ca 80% fået arbejde efter kurserne. 
- Endelig har der i Veneto, hvor der er et stort behov for istandsættelse af den kunstneriske kulturarv, været afholdt 
en række kurser i bygningsrestaurering for teknikere. Det formodes, at omkring 80% har fået arbejde efter 
kurserne. 
I de fleste tilfælde har deltagerne i disse uddannelsesforanstaltninger fundet arbejde i det offentlige eller i de private 
virksomheder, som havde arrangeret kurserne, eller i kooperative værksteder, hvilket er det mest almindelige. 
Eksempel 2 - Belfort-området. ESF og unge kunstneres integration på arbejdsmarkedet 
De europæiske iværksætterkurser giver unge kunstnere mulighed for i en 3-9 måneders periode at hellige sig deres 
planlægnings- og skaberarbejde. 
Ud over de faciliteter, som værtsbyen stiller til rådighed, modtager kunstnerne et stipendium fra iværksættercentret, 
som ikke blot sætter dem i stand til at færdiggøre deres projekt, men også giver dem mulighed for gennem det 
kunstneriske arbejde at blive integreret på arbejdsmarkedet og i kulturel sammenhæng. 
Kurserne giver kunstnere inden for samme fag, men fra forskellige lande, mulighed for at udveksle erfaringer og 
gennem forskellige arrangementer at møde publikum omkring de udførte værker (udstillinger, kataloger, 
publikationer, forestillinger osv.). 
ESF støttede i 1993 denne ordning, som fremmer unge kunstneres integration på arbejdsmarkedet. 
Den Europæiske Socialfond støtter desuden en række andre projekter med en kulturel dimension, 
ikke fordi der er tale om uddannelse af kunstnere, men fordi de ansættelsesmuligheder, der åbner 
sig, findes på det kulturelle område. Uddannelserne henvender sig til unge, som har vanskeligt ved 
at finde fodfæste på arbejdsmarkedet på grund af manglende uddannelse, hvilket er en 
grundlæggende forudsætning. 
Eksempel - "Escuelas-Talleres" (værkstedsskoler) og "Cases de Oficios" (fagskoler) i Spanien 
48 
Der er i begge tilfælde tale om offentlige programmer, som forvaltes af det nationale institut for beskæftigelse. 
Foranstaltningerne er henvendt til unge, som ikke har afsluttet den almindelige skolegang, hvilket hindrer dem i 
at få en erhvervsuddannelse. 
Uddannelsesforløbet skifter mellem teoretisk undervisning og praktik og omfatter desuden rådgivning og 
vejledning. Eleverne får en 1-3 år lang uddannelse inden for rammerne af offentligt ledede projekter på områder, 
hvis beskæftigelsespotentiale er blevet fastsat i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, f.eks. 
istandsættelse af den kunstneriske, historiske, kulturelle og bymæssige kulturarv, miljøbevarende foranstaltninger 
(vedligeholdelse af parker) og oplæring i håndværk. 
De offentlige myndigheder, der er inddraget i disse programmer, ansætter i visse tilfælde de arbejdstagere, der går 
på disse værksteds- og fagskoler, til at udføre de arbejdsopgaver eller tjenesteydelser, som de har under deres 
ledelse. 
Denne form for programmer er allerede gennemført i de andre medlemsstater under andre benævnelser og er derfor 
anvendelig i hele Fællesskabet. 
Eksempel - Bygning af et fartøj fra det 16. århundrede (Batavia) som led i et beskæftigelsesprojekt for unge 
arbejdsløse uden erhvervskvalifikationer (NL) 
I perioden mellem 1990 og 1995 deltog årligt 50 lærlinge i dette projekt, der blev finansieret inden for rammerne 
af mål nr. 3, og som havde til formål at integrere unge arbejdsløse på arbejdsmarkedet. De unge var inddelt i små 
grupper under ledelse af en faglært arbejder. Arbejdet, som for det meste bestod i tømrerarbejde, førte til, at ca. 
350 unge fik en uddannelse, og at 224 fik varig beskæftigelse. 
Som det tredje eksempel på, hvordan kulturen indgår i socialpolitikken, skal nævnes kulturens 
betydning som udtryksmiddel for dårligt stillede personer, altså som middel til at styrke deres 
selvtillid og at fremme deres integration, navnlig på arbejdsmarkedet. 
Eksempel - Centret for teaterkunst i Blvth: styrkelse af langtidslediges evner 
Projektets formål var at skabe et nyt koncept baseret på en kombination mellem en praktisk uddannelse og en nøje 
personlig evaluering, hvorved det skulle være muligt effektivt at tilfredsstille behovene på lang sigt. Målet var at 
udstyre deltagerne med en grundlæggende kompetence, så de senere kunne følge et andet uddannelsesforløb. 
Ifølge lederne af projektet henvendte det sig til personer over 25, som havde været uden beskæftigelse i over 17 
måneder, og som bevisligt havde et uddannelsesbehov. Som led i uddannelsen skulle de deltage i en 
aktivitetsgruppe med et fælles emne, nemlig opsætningen af et teaterstykke, hvis formål var at udvikle deltagernes 
selvtillid, motivation og initiativ, at udvide allerede erhvervede evner og at bibringe dem nye evner. Deltagerne 
har under hele forløbet udarbejdet rapporter efter nogle retningslinjer, som var tilpasset deres behov. Rapporterne 
er siden blevet forelagt Royal Society of Arts (RSA) til godkendelse. 
Som et andet resultat af analysen af perioden fra 1989-1993 har det vist sig, at kulturen er et 
område med mange beskæftigelsesmuligheder og som sådan er den godt placeret i rækken af 
sektorer med et "beskæftigelsespotentiale". 
Problemet består i at nå frem til en erkendelse af kulturens betydning for beskæftigelsen, og det 
er derfor nødvendigt at udbygge de kulturelle statistikker. 
For det første skal vægten lægges på udarbejdelse og offentliggørelse af kulturelle statistikker i de 
forskellige EU-lande og på de muligheder, der er for at harmonisere arbejdet på europæisk plan. 
Med henblik herpå er der med udgangspunkt i tre standardmetoder blevet gennemført en 
undersøgelse af, hvilke områder der kan defineres som kultur, hvilke kilder der kan anvendes til 
vurdering af disse områder, og hvordan resultaterne skal godkendes. 
Hvad angår definitionen af, hvad der tilhører det kulturelle område, har man på basis af UNESCO' 
s nomenklatur fastsat følgende kategorier: 
49 
kulturarven 
trykte tekster og litteratur 
musik og teaterkunst 
visuel kunst 
lydbaserede og audiovisuelle medier 
socio-kulturelle aktiviteter 
På grund af det store antal oplysninger, der foreligger i de fleste lande, har det været nødvendigt 
at opstille nogle kriterier for, hvilke oplysninger der skal udvælges med henblik på en nærmere 
undersøgelse på EU-niveau. Indtil videre har man udvalgt de informationskilder, der opfylder tre 
krav, nemlig kravene om, at de skal være nationale, varige og tilgængelige. Udvælgelsen er blevet 
godkendt i direkte samarbejde med medlemsstaternes vigtigste indsamlere af oplysninger, idet disse 
er blevet præsenteret for, hvad oplysningerne skal bruges til, og der kan herefter fastlægges en 
ramme for EU's overvejelser baseret på: 
- omfanget af de offentlige midler, der anvendes på det kulturelle område 
- en evaluering af kultursektorens betydning for beskæftigelsen (inkl. kultursektorens 
underafdelinger) 
- kendskab til praksis på det kulturelle område 
For det andet skal der lægges vægt på at opnå et bedre kendskab til kulturens betydning for EU-
politikkerne. Dette skal bl.a. ske ved hjælp af Eurostat's undersøgelser af beskæftigelsen og 
husholdningernes fritid, men også gennem en mere systematisk udnyttelse af de oplysninger, der 
findes i de projekter, der fremlægges i sammenhæng med strukturfondene eller EU's 
beskæftigelsesinitiativer. 
Der bør derfor udvikles nogle redskaber, der kan anvendes til at vurdere det kulturelle områdes 
betydning i EU's socialpolitik. I dag er der f.eks. lige så mange ansatte inden for fritids-, kunst-
og den generelle kultursektor som inden for autûmobilindustrien, og der er flere end inden for beklædnings-
og skoindustrien (1994-rapporten om beskæftigelsen i EU). 
For at få den nuværende beskæftigelse øget har EU iværksat en målrettet undersøgelse og har i den 
forbindelse udvalgt 17 beskæftigelsesområder med et særligt stort beskæftigelsespotentiale, herunder 
bl.a. bevarelse af kulturarven, udvikling af lokale kulturelle aktiviteter og den audiovisuelle sektor. 
EU har i henhold til artikel 10 i EFRU-forordningen iværksat en række nyskabende foranstaltninger 
på disse områder (jf. kapitel I). 
Disse nyskabende foranstaltninger tjener et dobbelt formål, nemlig at fremme fastlæggelsen af 
strategier på lokalt eller gerne højere niveau og at fremme gennemførelsen af projekter, der støtter 
beskæftigelsesfremmende initiativer på lokalt plan. Disse foranstaltninger er baseret på en integreret 
udvikling og tager sigte på de prioriterede aktivitetsområder blandt de 17 sektorer, som er udvalgt 
i hvidbogen. På EU-plan suppleres disse foranstaltninger gennem en række særskilte 
foranstaltninger rettet specielt mod langtidsledige. 
- Integreret udvikling 
Af hensyn til de lokale jobskabelsesinitiativer bør der gøres en integreret indsats, både med hensyn 
til de anvendte instrumenter og valget af samarbejdspartnere. Man bør basere sig på et meget bredt 
spektrum af samarbejdspartnere omfattende de vigtigste aktører inden for det offentlige, men også 
foreningssektoren og den private sektor. 
50 
- Aktivitetsområder 
Aktivitetsområderne, som er blevet udvalgt på grundlag af hvidbogen, drejer sig allesammen om 
forbedring af livskvaliteten, og de kan opdeles i 3 undergrupper: 
- beskæftigelse med betydning for det enkelte menneske, f.eks. kulturelle og audiovisuelle 
tjenesteydelser på lokalt plan 
- beskæftigelse med betydning for livsvilkårene, f.eks. nye former for turisme 
- beskæftigelse med betydning for miljøet, f.eks. beskyttelse og bevarelse af naturområder 
Det er et krav, at de støtteberettigede foranstaltninger omfatter disse to på hinanden følgende faser: 
- udarbejdelse af en regional eller lokal jobskabelsesstrategi (varighed: 8 mdr.) 
- gennemførelse af pilotprojekter med henblik på en strukturering af tjenesteydelsesudbuddet 
(varighed: 16 mdr.) 
I denne periode forpligter de udvalgte deltagere sig desuden til at fremme og udbrede deres 
foranstaltninger. 
I forbindelse med den beskæftigelsespolitik, der anbefales i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne 
og beskæftigelse, er de lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer (EFT nr. C 265 af 12.10.95, 
s. 3) helt afgjort interessante set ud fra et cost-benefit synspunkt. 
På grundlag af den makro-økonomiske analyse af jobskabelsespotentialet, der er blevet foretaget 
i Frankrig, Det Forenede Kongerige og Tyskland, kan det slås fast, at en beskæftigelsespolitik med 
en klar kulturel dimension årligt vil kunne øge beskæftigelsen i EU med 140 000-400 000 
arbejdspladser, hvilket svarer til ca. 40% af den vækst i beskæftigelsen, der kræves i hvidbogen, 
hvis det skal være muligt at halvere den nuværende arbejdsløshed inden år 2000.1 denne henseende 
er de nye beskæftigelsesområder en mulighed, der især skal udnyttes til at øge beskæftigelsen 
(navnlig blandt kvinder) og til at bekæmpe langtidsledigheden blandt unge. 
Som led i bestræbelserne på at finde nye områder, hvor beskæftigelsen vil kunne øges, deltager EU 
i samarbejde med de vigtigste aktører i en række analyseaktiviteter og erfaringsudvekslinger 
koncentreret om beskæftigelsen på det kulturelle område. I andre tilfælde yder den finansiel støtte 
til dette arbejde, Som eksempel kan nævnes: 
- Planlægning inden for rammerne af LED A-programmet (Local employment development action) 
af en tematisk rundrejse vedrørende de nye beskæftigelsesmuligheder på kulturområdet. 
- Undersøgelse af byfestivalers økonomiske betydning og deres bidrag til beskæftigelsen. Dette 
projekt omfatter 13 festivaler i 5 EU-lande, nemlig i Thessaloniki og Heraklion i Grækenland, 
Spoleto, Pesaro og Torino i Italien, Wexford i Irland, Edinburgh og Manchester i Det Forenede 
Kongerige, Avignon, Lorient og Bourges i Frankrig og Graz og Salzburg i Østrig. 
- Undersøgelse af museers økonomiske betydning og deres bidrag til, beskæftigelsen (NEMUS). 
I dette projekt deltager lederne af 20 museer i forskellige byer og regioner i 7 EU-lande. 
- Undersøgelse af jobskabelsespotentialet på det kulturelle område i Sydeuropa. 
- Støtte til stævnet "Making music work", som afholdtes i forbindelse med "Europadays" i maj 
1996 med deltagelse af 150 kompagnier fra hele EU. 
- Støtte til projektet vedrørende internationale beskæftigelsesmuligheder på det kulturelle område, 
som har til formål at øge mobiliteten blandt kulturarbejdere. 
- Støtte til afholdelse af seminarer om økonomien på det kulturelle område (Perugia i 1995, 
Temple Bar i Dublin 1994, Liverpool Institute of Performing Arts i 1994 osv.). 
51 
Endelig skal det bemærkes, at EU gennem HELIOS Il-programmet til fordel for handicappede yder 
finansiel støtte (235 000 ECU i 1995) til handicappede kunstnere i EU. 
52 
2. KULTUR OG MENNESKELIGE RESSOURCER 
Erhvervsuddannelse var med i Rom-traktaten, men det var først ved Maastricht-traktaten, at 
uddannelsen som sådan kom ind under EU's kompetenceområde. Fællesskabets intervention med 
hensyn til erhvervsuddannelse har udviklet sig i 80'erne med iværksættelsen af 
samarbejdsprogrammer mellem universiteter og mellem erhvervsuddannelsesinstitutioner. 
I 1993 understregedes i Kommissionens hvidbog om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse 
vigtigheden af uddannelse, når det gælder om at udmønte den økonomiske vækst i arbejdspladser. 
Dette emne blev senere taget op i Kommissionens hvidbog fra 1995 om almen uddannelse og 
erhvervsuddannelse (KOM (95) 590, "undervise og lære - på vej mod det kognitive samfund"). 
For bedre at opfylde sin rolle har Kommissionen siden 1995 omorganiseret og rationaliseret sine 
programmer vedrørende almen uddannelse og erhvervsuddannelse og samlet dem i tre programmer, 
nemlig "Socrates" (almen uddannelse) og "Leonardo" (erhvervsuddannelse) samt "Ungdom for 
Europa". 
Socrates-programmet 
Dette program, der omfatter perioden 1995 - 1999 , har fået tildelt et samlet budget på 850 mio. 
ECU, og det er baseret på de indvundne erfaringer fra ERASMUS, LINGUA og forskellige 
tidligere pilotaktioner. Det vedrører alle uddannelsesniveauer fra førskolealderen til højere 
uddannelse, sprogundervisning, fjernundervisning, voksenuddannelse samt fremme af udvekslingen 
af oplysninger og erfaringer på uddannelsesområdet. Da kulturen og dens mangfoldighed er en 
væsentlig del af al uddannelse, indgår den i de fleste af programmets aktioner. 
Det overordnede mål er at udbygge den europæiske dimension inden for almen uddannelse for at 
styrke den europæiske bevidsthed med udgangspunkt i hver enkelt medlemsstats kulturarv. Dette 
indebærer både arbejde for et bedre kendskab til fremmedsprog til fremme af udviklingen af den 
tværkulturelle dimension i undervisningen, et bedre samarbejde mellem 
undervisningsinstitutionerne, mobilisering af studerende og lærere samt tilskyndelse til akademisk 
anerkendelse af eksamensbeviser og studieperioder og øget udveksling af oplysninger og erfaringer 
osv.. 
"Erasmus" og den interkulturelle dimension indenfor højere uddannelse 
"Erasmus- programmet" (budget for 1995 : 128 mio. ECU), der vedrører højere uddannelse, 
tilskynder først og fremmest til mobilitet af studerende og lærere ved at give dem stipendier og den 
tilstrækkelige sproglige forberedelse. Det støtter endvidere projekter for universitetssamarbejde 
inden for områder af fælles interesse, de såkaldte "tematiske net". Den kulturelle dimension i et 
sådant initiativ er til stede på alle niveauer i de udviklede aktiviteter, men det er vanskeligt at 
isolere den eller måle den. Den afhænger bl.a. af deltagelsen af studerende og lærere fra 
kultursektoren, som har lejlighed til at komplettere deres uddannelse på udenlandske universiteter 
og forbedre deres sprogkundskaber og endelig at give kulturnetværkerne i deres hjemland 
mulighed for at drage nytte af denne "europæiske merværdi". 
53 
Den kulturelle karakter af en sådan foranstaltning fremgår endvidere af åbningen over for og 
bevidstgørelsen om de forskellige europæiske kulturer, som programmet bidrager til at skabe. 
Eksempel - Polvphonia 
(europæisk musiknet) : 12 europæiske musikinstitutter og -konservatorier har sluttet sig sammen i et net for at 
samarbejde og fremme deres studerendes og læreres mobilitet (fælles intensive undervisningsforløb). Dette net har ført 
til skabelsen af et kammerorkester og et messingblæserensemble. 
"Comenius" og samarbejdet på forskole-, primær- og sekundærtrinnet 
"Comenius", som har til formål at fremme den europæiske og tværkulturelle dimension i førskole-
og skoleundervisningen omfatter en række aktioner med sigte på at stimulere samarbejde mellem 
skoler og bidrage til at øge lærernes professionalisme og derigennem forbedre 
skoleundervisningens kvalitet i Europas forskellige lande. 
Dette program kan støtte projekter, der bygger på et kulturelt emne, som betragtes som et samlende 
element og idégrundlag for net af skoler med meget forskellig baggrund. 
Eksempler fra den indledende fase af iværksættelsen af Comenius-programmet: 
Eksempel 1 - Meithal 
Meithal-nettet ("arbejde sammen" på gælisk), der har sørget for grunduddannelse af lærere og fokuseret på den 
europæiske dimension siden 1990, samler i en måned lærere og lærerstuderende fra 12 uddannelsesinstitutioner fra 
8 EU-lande om et bestemt emne (i 1984 var emnet Kunst i Europa) - og målet er at stimulere udveksling af ideer 
om en europæisk dimension i lærernes grunduddannelse. 
Eksempel 2 - Leve sammen i Europa 
Projektet "How to live together in Europe - Le forme della convivenza in Europa", der blev udarbejdet i 1992 -
1994 inden for rammerne af pilotaktionen for multilaterale skolepartnerskaber forud for Socrates-programmet, er 
blevet koordineret af et gymnasium i Palermo (Italien) og gennemført af et net bestående af skoler i Østrig, 
Frankrig, Tyskland, Det Forenede Kongerige, Nederlandeneog Spanien. Projektet, der er tværfagligt, med deltagelse 
af lærere fra flere fagområder, omfatter så forskellige undervisningsdiscipliner som historie, filosofi, litteratur, 
sociologi, antropologi, videnskab, kunst osv., og projektet har bidraget til at fremme bevidstheden om den fælles 
kulturarv, en^søgen efter kulturelle rødder samt forståelse af forbindelserne mellem det enkelte lands historie og 
historien i andre lande i Europa og resten af verden. 
Eksempel 3 - Skolen adopterer en historisk seværdighed 
Dette projekt, der blev iværksat i 1992 af et italiensk fond og koordineres på europæisk plan af Pegasus-fonden og 
modtager støtte fra EU, har ført til skabelsen af et net af mere end 350 skoler i 12 byer inden for EU, der arbejder 
sammen om temaet den europæiske kulturarv. Hver skole, der deltager i projektet, adopterer symbolsk en historisk 
seværdighed i sin egen by, foretager et indgående studium af den, bl.a. ved hjælp af nye multimediateknikker, 
organiserer guidede besøg, udarbejder informationsmateriale osv. i snævert samarbejde med de lokale myndigheder 
og med dem, der har ansvaret for forvaltningen af bevaringsværdige historiske bygninger og anlæg. Projektet 
omfatter desuden et tværnationalt samarbejde med offentliggørelse af en månedsbulletin, møder mellem 
repræsentanter for lærere og elever i de deltagende skoler, udveksling af elever mellem skoler osv.. 
54 
Endvidere tager Comenius-programmet sigte på at støtte integration af og lige chancer for børn af 
vandrende arbejdstagere samt sigøjnere og andre personer med ikke-bofaste erhverv. Her skal 
støtten til projekter til fremme af bevidstgørelse om det værdifulde ved sproglig og kulturel 
forskellighed bidrage til at bekæmpe social marginalisering, racisme og fremmedhad. 
Det er samme fremgangsmåde, der benyttes i de projekter, der modtager støtte som "tværkulturel 
undervisning". Disse tager sigte på gennem et sammenlignende studium af de forskellige kulturer 
at hjælpe eleverne til at blive klar over, hvilke faktorer der forener og hvilke der adskiller 
mennesker, og til at udvikle et både kritisk og forstående syn på kulturelle forskelle. 
Den kulturelle dimension i de tværgående Socrates-foranstaltninger:Lingua, Arion osv.. 
En kulturel dimension, der - ligesom for de øvrige aktioner - knytter sig til udvekslingen mellem 
forskellige uddannelsessystemer og forskellige kulturelle universer, karakteriserer ligeledes de 
tværgående foranstaltninger inden for Socrates. Det er imidlertid vanskeligt præcist at definere den 
og endnu mere at sætte tal på den. 
Sådan forholder det sig for aktionen til styrkelse af uddannelsen i fremmedsprog (LINGUA), der 
benytter en række foranstaltninger for at forbedre kendskabet til et stigende antal europæiske sprog. 
Da hovedvægten lægges på de sprog, der anvendes mindst og hvori der undervises mindst, bidrager 
dette til deres overlevelse, ligesom det beriger EU kulturelt. 
For så vidt angår de foranstaltninger, der organiseres til fremme af udvekslingen af oplysninger og 
erfaringer, herunder specielt den aktion, der vedrører spørgsmål af fælles interesse inden for 
uddannelsespolitikken eller informationsnettet om uddannelse inden for Det Europæiske Fællesskab 
(EURYDICE), kan de selvfølgelig også omfatte aspekter vedrørende uddannelse på kulturområdet. 
Anerkendelsen af eksamensbeviser og af uddannelser i andre lande (som Det Europæiske 
Fællesskabs net af nationale informationscentre vedrørende akademisk anerkendelse, NARIC, 
arbejder for), der vedrører studier såvel på kulturområdet som på andre områder. 
Et af de vigtigste mål med den aktion, der kaldes "Voksenuddannelse", er at udbrede kendskabet 
til kulturer, traditioner og forskellige europæiske sprog ved at støtte pilotprojekter, der fremlægges 
af net af institutioner og organisationer fra mindst tre medlemsstater. Det anslås, at 29% af det 
budget på 3 mio. ECU, der var afsat til denne aktion i 1995, er anvendt til støtte af projekter af 
kulturel art. 
Mødet mellem uddannelse og kultur: EU's initiativ til fordel for kunstnerisk uddannelse 
Dette EU-initiativ, der blev iværksat i 1994, tager sigte på at fremme det tværnationale samarbejde 
mellem uddannelsesinstitutioner, på det kunstneriske område inden for EU. Initiativet vedrører 
specielt videregående uddannelser og søger at bøde på den meget beskedne plads, som de 
kunstnerisk betonede fag indtager i uddannelsessystemerne. Det omfatter organisation af en række 
uddannelsesaktiviteter på alle kunstneriske områder fra det audiovisuelle (biograf, fotografi, video 
osv.), dans og design (grafisk kunst, tekstiler- og møbelkunst) til de bildende kunster (maleri og 
skulptur), musik (både klassisk og populær) og teater. 
Under den forberedende fase i 1994 finansierede Kommissionen 61 demonstrationsprojekter inden 
for alle de nævnte områder. /1995 blev der udvalgt og finansieret 52 projekter til et samlet beløb 
af 700 000 ECU. 
Eksempel 1 : granit - træ - bronze 
55 
Dette projekt består i et tværnationalt efteruddannelseskursus, hvor studerende fra kunstakademier og unge 
kunstnere følger kurser, der afholdes af professionelle kunstnere, der arbejder med skulptur i granit, bronze og træ. 
De ser nærmere på forbindelsen mellem de tre materialer. Ved at blande materialerne under kurserne tvinges 
lærerne og deltagerne til at arbejde sammen og udveksle erfaringer og metoder og få et nyt forhold til skulptur. 
Gennem et dokument, der offentliggøres ved afslutningen af projektet, tilskyndes aer til et bedre samarbejde på 
europæisk plan mellem kunstakademier og kulturworkshopper. Projektet, der koordineres er en skotsk 
kulturworkshop, omfatter også irske og svenske workshopper. 
Eksempel 2: indførelse af en "fælles struktur" for videregående kunstuddannelser i EU 
Dette projekt, der koordineres af Universidad de la Laguna på Tenerifa og gennemføres med deltagelse af l'Ecole 
régionale des Beaux-Arts et des arts appliqués i Toulouse samt Nationaal hoger inst. en koninklijke Akademie voor 
schone kunsten i Antwerpen, tager sigte på nærmere at undersøge kunstakademiernes stilling inden for EU og deres 
sociale rolle samt jobskabelsen i forbindelse med uddannelserne. Der vil blive udarbejdet et dokument om de 
forskellige uddannelser og eksamensbeviser fra kunstakademierne inden for EU. Projektets endelige mål er at skabe 
en fælles struktur for alle medlemsstaterne, der skal imødekomme de studerendes behov med hensyn til deres 
forberedelse til arbejdslivet og overførslen af deres kompetencer til andre medlemsstater. 
De projekter, der blev udvalgt i 1994 og 1995, viser de forskellige måder at gribe uddannelse inden 
for de kunstneriske fag an på og falder i tråd med de forskellige initiativer, programmet lægger op 
til: at styrke det tværnationale samarbejde meliem kunstuddannelsesinstitutioner inden for EU, at 
øge mobiliteten for studerende og lærere, at støtte initiativer, der fremmer udbredelsen af 
oplysninger og erfaringer samt at tilskynde til udarbejdelse af moduler, specialkurser og 
internationale workshops og seminarer, der bibringer den kunstneriske uddannelse en europæisk 
dimension. Projekterne er ofte tværfaglige, og mange af dem benytter endvidere ny informations-
og kommunikationsteknologi. Endvidere rummer de en ikke ubetydelig socioøkonomisk dynamik. 
Leonardo da Vinci-programmet og den kulturelle dimension i erhvervsuddannelserne 
I dette program, der ligesom Socrates omfatter perioden 1995-1999 og har et samlet budget på 620 
mio. ECU, har man ud fra ønsket om at rationalisere samlet omfatter det de tidligere EU-
programmer for erhvervsuddannelse, specielt FORCE (efter- og videreuddannelse), PETRA 
(grunduddannelse), COMETT (samarbejde mellem universiteter og virksomheder) og 
EUROTECNET (fremme af kvalifikationer i forbindelse med teknologisk innovation). 
Over dette program ydes der støtte til pilotprojekter, praktik- og udvekslingsprogrammer, 
undersøgelser og analyser, altsammen inden for rammerne af tværnationale partnerskaber, bl.a. med 
sigte på en forbedring af og bedre kendskab både til de nationale erhvervsuddannelsessystemer og 
til de aktioner, virksomhederne gennemfører (herunder samarbejdet mellem universiteter og 
virksomheder). 
Programmet, der indeholder en bred vifte af tilbud, giver således anledning til kulturprojekter til 
fremme af uddannelse og efteruddannelse af kunstnere og kunsthåndværkere. 
Eksempel 1 : efter- og videreuddannelse af kunstkeramikere 
Dette projekt, der koordineres af en spansk virksomhedssammenslutning inden for keramiksektoren, har til formål 
at skabe et system af efter- og videreuddannelseskurser til afhjælpning af de store mangler i uddannelsen af 
kunsthåndværkere og virksomhedsledere, specielt med hensyn til anvendelsen af ny teknologi. 
De aktiviteter, der gennemføres inden for rammerne af projektet, tager sigte på at klassificere de forskellige erhverv 
efter deres niveau, at studere deres teknologiske indhold, at udarbejde kurser, der er tilpasset dette indhold og de 
specifikke uddannelsesbehov for i sidste instans i praksis at afprøve de løsninger, man finder frem til. 
56 
Andre projekter har til formål at foretage metodiske overvejelser på europæisk plan af et erhverv 
inden for kunstsektoren for at forbedre dets måde at fungere på og gøre det mere effektivt. 
Eksempel 2: museumsansatte - uoverensstemmelse mellem uddannelse og profession 
Dette projekt har til formål at reducere uoverensstemmelsen mellem den traditionelle uddannelse af 
museumspersonalet og disse institutioners specifikke behov. Det sker gennem en dialog mellem de forskellige 
universitetetsinstitutter for museumsstudier og de museumsansattes faglige organisationer. Denne udveksling skal 
munde ud i en analyse af de eksisterende uddannelsessystemer med henblik på udformning af nye 
undervisningsmetoder, der er bedre tilpasset denne sektors behov. 
Konkret vil projektet bestå af en række seminarer, der omhandler de forskellige aspekter i problematikken. En 
fælles publikation vil afslutte dette initiativ, hvis resultater lige ledes vil blive udbredt gennem nyhedsbreve, 
tidsskrifter og seminarer i deltagerlandene. I projektet, der koordineres af et svensk organ, deltager partnere fra 
Danmark, Nederlandene og Det Forenede Kongerige. 
Programmet "Ungdom for Europa" 
Dette program, hvortil der er afsat 105 mio. ECU for perioden 1995-1999, har til formål at fremme 
udvekslingen af unge og udviklingen af initiativer for denne aldersgruppe. Generelt er kulturelle 
emner af stor interesse og betydning for kommunikation mellem og udveksling af unge. Kunst kan 
fungere som katalysator, et instrument til bevidstgørelse, personlig udvikling og integration i 
samfundet. I dette perspektiv har "Ungdom for Europa" støttet en række initiativer som f.eks.: 
Graffiti: et projekt, der indebærer tilrettelæggelse af møde og udstilling om graffiti samt udgivelse af en publikation 
(hiphop-kulturen...). 
Musik for ungdommen: etablering af indspilningsstudier til optagelse for unge musikere og udveksling af disse 
indspilninger blandt unge i Europa. 
57 
Aktion til fordel for regional- og mindretalssprog og -kulturer 
Efter Europa-Parlamentets ønske har Kommissionen siden 1983 administreret en aktion til fremme 
og bevaring af regional- og mindretalssprog og -kulturer. Budgettet for 1996 andrager 4 mio. 
ECU. 
Aktionen tager især sigte på at fremme udviklingen af initiativer inden for uddannelse, kultur og 
information, at styrke den europæiske dimension og at stimulere samarbejdet mellem alle, der 
arbejder for bevaring og fremme af de pågældende sprog og kulturer, at forbedre udvekslingen af 
oplysninger og erfaringer samt at systematisere, forbedre og fremme undervisningen af regionale 
sprog og mindretalssprog overalt i uddannelsessystemerne lige fra børnehave til voksenuddannelse. 
De godkendte projekter omfatter en bred vifte af aktiviteter af uddannelsesmæssig og kulturel art 
såsom undervisning i disse sprog på alle niveauer, lærer- og voksenuddannelse, publikationer for 
børn og voksne, sprognorms- og terminologiarbejde, konferencer og seminarer, 
kulturarrangementer, produktion af videofilm og radio- og fjernsynsudsendelser. 
Eksempel 1 : Europas sprog 
Dette projekt, der blev iværksat i 1994 af TIDOC-gruppen i Barcelona, har givet mulighed for udarbejdelsen af en 
grafisk database over de sprog, der tales i Europa. Materialet, der er udarbejdet på katalansk, engelsk og fransk og 
optaget på diskette, er et flersproget undervisningsmiddel i form af et pædagogisk spil for børn fra 10-15 år. 
Eksempel 2: Keltisk filmfestival 
"International Celtic film festival" er en. kulturbegivenhed af stor betydning for sprog og kultur i Skotland, 
Bretagne, Irland, Wales og Cornwall. Den 16. festival blev afholdt i Fort William (Skotland) i april 1995 med 
deltagelse af film- og fjernsynsproducenter samt repræsentanter for faglige organisationer inden for denne sektor. 
Festivalen omfattede også kollokvier, seminarer og uddeling af præmier til de bedste film. 
Eksempel 3: Marixtu Berritsu 
Et radioprogram for baskisktalende børn i Frankrig og Spanien. Disse udsendelser, en time om dagen, er udarbejdet 
i samarbejde med lærere og elever fra grundskolen for at hjælpe børnene til at udvikle deres evner til at 
kommunikere på baskisk. 
58 
KAPITEL III: KULTUR OG AVANCERET TEKNOLOGI 
Dette kapitel indeholder en oversigt over de forskellige EU-programmer, der giver mulighed 
interaktion mellem avanceret kommunikationsteknologi og informationsmarkedet på den ene side 
og kultursektoren på den anden side, hvorefter der følger en række eksempler på pilotprojekter og 
vigtige initiativer med anvendelse af avanceret teknologi i kultursektoren. De udvalgte eksempler 
vedrører så vidt muligt museer for at rette undersøgelsen mod et specielt område inden for 
kultursektoren. Det er endvidere oplagt at benytte multimediaresourcer i museer og gallerier, hvilket 
klart illustrerer fordelene ved at integrere den kulturelle dimension i avancerede teknologiprojekter. 
Museerne finder i øvrigt, at avanceret informationsr og kommunikationsteknologi er et enestående 
redskab til at stimulere dem til yderligere samarbejde og hjælpe dem til at varetage deres særlige 
opgave bedere. 
1. AVANCERET INFORMATIONS- OG KOMMUNIKATIONSTEKNOLOGI 
Forskning, udvikling og avanceret teknologi er blandt EU's vigtigste aktivitets- og udgiftsområder. 
Formålet med indsatsen er at styrke den europæiske industris teknologiske fundament og støtte dens 
internationale konkurrencedygtighed. Aktionerne indgår i det fjerde rammeprogram (med et 
budget på 12 700 mio ECU for perioden 1994-1998), der specielt tager sigte på at opnå 
sammenhæng mellem politikken for forskning og teknologisk udvikling (FTU) og den sociale og 
økonomiske samhørighed. Udgangspunktet er viljen til at benytte videnskab og teknologi til at opnå 
en forbedring af den europæiske industris konkurrencemæssige stilling og livskvaliteten i Europa. 
FTU-politikken er af afgørende betydning for kultursektoren, bl.a. i form af støtte til museers og 
bibliotekers aktiviteter. Det er nødvendigt at indføre avanceret teknologi i kultursektoren af hensyn 
til den fremtidige udbredelse og anvendelse af informations- og kommunikationsteknologi. I det 
følgende beskrives en række programmer, der støtter og fremmer forskning og udvikling inden for 
kultursektoren og samtidig befordrer et mere snævert samarbejde mellem de europæiske 
kulturorganisationer. 
1. Kommunikationsteknologi og kultur 
RACE-programmet (program for forskning og udvikling inden for avanceret 
kommunikationsteknologi i Europa), der tager sigt på integration af de forskellige 
kommunikationsteknologier, er forløbet i to faser, nemlig RACE I (1988-1992) og RACE II (1992-
1995), med et samlet finansielt bidrag fra EU på 1 103 mio. ECU (mindre end halvdelen af de 
nødvendige midler, der anslås til 2 500 mio. ECU). Formålet med RACE var at skabe de 
nødvendige betingelser for, at europæerne kunne opnå en række telekommunikationstjenester af 
bedre kvalitet billigere, og at give Europa en stærk telekommunikationssektor, der kan klare sig i 
konkurrencen på verdensplan. 
59 
To projekter bør særlig fremhæves i forbindelse med anvendelsen af avanceret telekommunikation 
på det kulturelle område - og især på arkitekturarven - som led i RACE-programmet. 
(1) RACE I: EMN-projektet (European Museums Network), hvor hovedvægten lægges på 
databaser. Der er herunder udviklet et helt digitaliseret multimedie testsystem på 
grundlag af kundeserver-princippet. Systemet er installeret på 8 museer, hvor der er 
skabt en fælles multimedie database om 800 emner, og hvor hvert emne i sig selv er 
et multimedie datadokument, der er sammenkoblet med andre multimediedokumenter. 
Ved dette projekt har der kunnet opbygges et redskab, hvorved de enkelte museer kan 
fremstille og komponere deres egne multimediedokumenter. Den anden anvendelse er 
et præsentationssystem for almindelige besøgende, således at de kan søge ud fra emner 
med nøgleord, der er udtryk for de besøgendes individuelle associationer eller indtryk. 
Systemet blev udviklet mellem 1989 og 1992 og har modtaget et EU-tilskud på ialt 5 
mio. ECU. 
(2) RACE II: RAM A-projektet (fjernadgang til museernes arkiver) udvikledes mellem 1992 
og 1995 med et tilskud fra EU på ialt 8,6 mio. ECU. Dets formål er at udvide brugen 
af de billeddatabaser og -banker, der er tilgængelige på museer, der er koblet sammen 
via systemet, og åbne fjernadgang til bredbånds forsøgstjenester, hvor museernes arkiver 
benyttes som kilde.Ved hjælp af RAMA kan museerne opbygge elektroniske arkiver, 
forslå nye former for multimedie præsentation til udstilling af deres egne samlinger (eller 
andre museers) og stille denne information til rådighed over store afstande. RAMA-
projektet skal føre til oprettelsen af et museumsnet med fjernadgang til museernes 
arkiver for forskere, forlæggere, skoler og internationalt arbejdende specialister. 
Udvælgelsen af kunstværker sker således elektronisk på grundlag af avanceret 
multimedieinformationer om museerne. 
Race-programmet er nu erstattet af ACTS-programmet (avancerede teleteknologier og - tjenester), 
hvortil der er ydet et tilskud over budgettet på 671 mio. ECU i perioden 1995-1999. Med ACTS 
ønsker EU som led i 4. rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration 
(1994-1998) at arbejde videre med F&U (forskning og udvikling) inden for telekommunikation på 
de prækonkurrentielle stade. Iværksættelsen af ACTS-programmet er en afgørende etape på vejen 
til indførelse af informationssamfundet i Europa. 
Fremskridtene inden for telekommunikation er en drivkraft bag denne udvikling. 
Telekommunikation er således både en betydelig erhvervssektor og en uundværlig infrastruktur for 
udviklingen af andre tjenester, også inden for kulturen. Med henblik på at udnytte 
telekommunikationens potentiale fuldt ud må der planlægges en stabil struktur, hvor de talrige 
aktører - og konkurrenter - inden for sektoren på konstruktiv måde kan spille deres respektive 
roller. 
60 
Også ud fra andre aspekter end de økonomiske er fremskridtene inden for telekommunikation 
imidlertid betydelige, fordi de berører kulturelle og sociale aspekter. Teleteknologierne må passere 
det stadium, hvor der er tale om kvantitative fremskridt, og forbedres kvalitativt 
(kommunikationskvalitet) og med hensyn til relevans (kommunikation med den rigtige partner eller 
opnåelse af den tjeneste eller information der søges). 
Et af informationssamfundets store fortrin bliver den lettere adgang til kulturinformation og især 
til multimediedata om resultater inden for kultur. Det kræver en udvidelse af samarbejdet at få 
overført kulturarven til et digitalt system og få opbygget et logisk driftsklart system for oplagring 
og adgang. Det vil således ikke blive let at nå frem til fuldstændig interoperabilitet mellem de 
forskellige adgangssystemer, der i øjeblikket bruges af de forskellige brugere rundt omkring. 
Samarbejdet må lægge vægt på en konsensus om beskyttelsen af den intellektuelle ejendomsret, 
ophavsretten og forvaltningen og beskyttelsen af den kulturelle og sproglige mangfoldighed. 
Formålet er at optimere fordelene ved integrationen og den nyskabende udvikling, oprette en 
samrådsmekanisme og fremme synergieme med beslægtede områder og tilkoblede tjenester, 
hvorunder indsatsen koncentreres om samarbejde mellem de forskellige sektorer. 
Det er en vigtig opgave at fastlægge hovedretningslinjerne og prioriteringerne og således opstille 
mål for 
(1) digitaliseringen af informationer om samlingerne (multimedie); 
(2) fortolkningen af multimediekommunikation og adgangssystemer; 
(3) samling/digitalisering af oversigter over sårbare værdier eller sådanne, der trues af 
udslettelse; 
(4) mulighederne for adgang fra biblioteker, skoler, universiteter og offentlige installationer; 
(5) samspillet med multimediedata; 
(6) de overordnede principper for intellektuel ejendomsret, ophavsret, fakturering osv. 
2. Kultur og brugen af telematik 
TAP (Telematics Application Programme), der er orienteret efter informations- og 
kommunikationsteknologier (TIC), indgår i 4. rammeprogram (1994-1998). Det er med en 
informationsaktion inden for dette programs rammer, at der søges skabt lettere og mere selektiv 
adgang til alle former for information, og denne søges forenklet ved mere udstrakt brug af 
telematiske metoder og systemer med vægt på informationsindholdet. Målsætningen er således 
adgang, brugervenlighed og multimedieprincippet. Der er over budgettet til dette nye område afsat 
37 mio. af de ca. 900 mio. ECU, der er bestemt til TAP som helhed i den nævnte periode. 
Hovedformålene med denne aktion er følgende: 
61 
- brugertilfredshed (hovedvægt på brugerne og deres behov og brugernes deltagelse i 
opby gningsprocessen) ; 
- integration af udgifterne til de brugervenlige redskaber og metoder, der anvendes på de 
forskellige stadier af informationskæden; 
- lettere udnyttelse og brug af informationen (lokal udformning af form og indhold samt 
informationssøgning og - benyttelse) 
- forvaltning af multimedieinformation (vægt på ikke-tekstbaserede informationsoversigter). 
Denne aktion har et kommercielt sigte, idet den mere bestemmes af efterspørgslen end af 
teknologien. Den kræver forsøgsvis inddragelse af de tre vigtigste led i informationskæden 
(elektronisk udformning koncentreret om skaberne og kreativiteten; informationsspredningen 
koncentreret om markedsdistribution og - penetration; informationssøgning med vægt på brugerne 
og brugervenlighed), hvilket igen indebærer, at et stort antal brugere, der deltager i 
udviklingsprocessen, får tildelt en række præcise søgningsopgaver og skal gennemføre forskellige 
realsituationer. 
AOUARELLE-programmet (fælles udnyttelse af kulturarven ved hjælp af telematiske 
multimedieredskaber), der er et projekt med en uomtvistelig kulturdimension, samfinansieres. 
Projektet blev påbegyndt i begyndelsen af 1996 og dets formål er at afprøve et decentraliseret 
multimedieinformationssystem, der giver adgang til multimediereferencedokumenter, 
standardiserede artikler, faste og levende billeder af kulturarven: malerier, skulpturer, monumenter, 
musikinstrumenter, historiske møbler osv. Alle databaser, der forvaltes og fødes af de instanser på 
lokalt og nationalt plan, hvis opgave er at føre fortegnelser over kulturarven, samt private 
forlæggere og organer, forbindes indbyrdes til et homogent interoperationelt net, der på overskuelig 
måde både giver brugerne adgang og et samlet billede af den europæiske kulturarv. 
Systemet tager hovedsagelig sigte på professionelle brugere og brug: konservatorer på museerne, 
indeksering, arkivering og beskyttelse af kulturarven, private forlæggere af kunstbøger og compact 
disks, udstillingsarrangører, kunsthistorikere og kunststiftelser. 
Formålet er udover at beskytte brugernes intellektuelle ejendomsret at sætte dem i stand til at 
udsende flersproget information i hele verden, give dem sikker adgang til avancerede redskaber til 
oprettelse af supermediedokumenter med benyttelse af egnede informationsressourcer samt 
mulighed for effektiv online-søgning af disse informationsressourcer. 
Dette projekts succes afhænger af, om man kan skabe den fornødne interoperabilitet mellem 
sektorens forskellige aktører og partnere i det konsortium, der oprettes med henblik på projektet 
og som består af informationsteknologivirksomheder, forskningsinstitutter, kulturorganisationer og -
sammenslutninger, private forlæggere og rettighedsindehavere, specialister og organisationer til 
samordning og forvaltning af projektet. 
62 
For så vidt angår de TAP-aspekter, der vedrører myndighederne er formålet at fremme det 
grænseoverskridende samarbejde mellem lokale organisationer, der arbejder uden gevinst for øje, 
at støtte EU's kulturpolitik og lette samordningen, planlægningen og iværksættelsen af denne samt 
at imødekomme ønsket om et redskab, der stiller Europas kulturelle og turistmæssige muligheder 
til rådighed for de enkelte borgere. 
På kulturområdet er museumssektoren af stor interesse i denne sammenhæng. Europas 15 000 
museer og gallerier er ledende i verden, fordi de hvert år modtager over 500 millioner besøgende -
hvoraf mange kommer fra andre egne af Europa eller fra oversøiske lande - hvilket betyder, at de 
har en vigtig økonomisk rolle udover den rolle, som de spiller i kulturel sammenhæng enten direkte 
eller via undervisere og forfattere. 
På grund af pladsmangel og for få midler kan en stor del af deres samlinger imidlertid ikke 
udstilles. Derfor ville mange have stor fordel af lettere adgang, nemlig de borgere, der bor i fjerne 
regioner eller handicappede og alle dem, der mener, at museer og gallerier "ikke er for dem". 
Disse institutioner kan formentlig blive en vigtig ressource i det informationssamfund, der er ved 
at blive virkelighed. Den nævnte udvikling sætter dem ligeledes i stand til at skaffe sig de ekstra 
indtægter, de behøver som erstatning for de faldende statstilskud. Der er allerede igangsat flere 
projekter på EU-plan og internationalt, men de trues af amerikanske projekter, der råder over store 
finansielle midler. 
MAGNET-projektet (Museums and Galleries New Technology Study - officiel titel: 
RINASCIMENTO & EMMA) er et af initiativerne under TAP (myndigheder), der fortjener at 
nævnes specielt. 
Dets formål er at foretage en dybtgående analyse af brugerkravene og af de vigtigste kommercielle 
og tekniske spørgsmål som led i en international undersøgelse af museernes behov og erfaring. 
Konklusionerne heraf vil lette udarbejdelsen af kommende EU-programmer og målrette museernes 
og galleriernes "visioner" i perspektivet af det fremtidige informationssamfund. 
Denne undersøgelse betyder en støtte for planlægningen og forvaltningen af projekter og 
programmer for systemer vedrørende kulturen på europæisk, nationalt og regionalt plan. Herved 
defineres behovene og kravene og de disponible og mulige ressourcer, samt løsninger og 
perspektiver fastlægges. Forståelsen af virkningerne af information om museumssamlinger og af 
adgang til allerede foreliggende viden om kulturarven vil øges. 
Analysen, der er koncentreret om de visuelle kunstarter, arkæologi og historie, kan også tjene som 
eksempel for andre områder. Konklusionerne af denne analyse kan vise sig at være af øjeblikkelig 
interesse for flere museer og gallerier samt for de kompetente offentlige myndigheder. 
MAGNET-projektet forvaltes af en sammenslutning bestående af 40 store museer. Det råder over 
en database med billeder af 100 000 kunstværker fra det 20. århundrede (VIDEOMUSEUM). En 
"SMV på det kulturelle område", der selv er resultatet af et af de første EF-projekter om systemer 
inden for kulturen, VASARI Enterprises, deltager i forvaltningen. 
Udgifterne til projektet anslås til 2,5 mio. ECU. 
TAP dækker ligeledes søgning inden for bibliotekssektoren for at lette adgangen til den videnmasse, 
der er lagret på samtlige biblioteker i EU. Sigtet med programmet er især at opbygge net, udarbejde 
63 
kataloger og finde frem til ressourcer. Andre interesseområder er billeder, multimedier, 
fjernundervisning, standarder og ophavsrettigheder. 
Efter de forberedende aktioner (1986-1990) med et budget på 5 mio. ECU indledtes Libraries 
Programme med 3. rammeprogram (1990-1994) og et budget på 25 mio. ECU. Formålet var at 
opmuntre til partnerskaber mellem biblioteker (60%), SMV, forskningsinstitutter og universiteter 
(30%). Programmet har givet opmuntrende resultater på nye områder som f. eks. arbejdet inden 
for netværk, billed- og hypertekstsystemer, udarbejdelse af maskinaflæsbare kataloger. Prototyper 
til nye bibliotekstjenester er under udvikling, navnlig lyd- og billedarkiver. 
Telematics for Libraries-programmet, der indgår i 4. rammeprogram (1994-1998) med et budget 
på 30 mio. ECU, er mere orienteret efter opbygningen af net. Ifølge arbejdsprogrammet skal der 
udvides mod samtlige informationsnet, hvor bibliotekerne kan optræde som formidlere af viden. 
Projektets centrale element er integration af tidligere resultater i sammenkoblede og åbne tjenester. 
Bibliotekerne er kulturinstitutioner, der, efterhånden som den adgang udvides til information via 
netværk, der tilsigtes med programmet, vil se deres historiske og kulturelle materiale stadig dybere 
integreret i deres elektroniske tjenester. Flere af de udvalgte projekter omfatter materiale af stor 
kulturel interesse inden for billedkunst, kunsthistorie og historiske manuskripter og bibliografier 
(f. eks. VAN EYCK-, ELISE-, HISTORIA-, BAMBI- og INCIPIT-projekterne). 
Som led i arbejdet inden for TASK FORCE for "educational software and multimedie" omfatter 
visse programmer et forstærket indsats på det kulturelle område. 
3. Kulturen og informationsteknologien 
Under 2. (1987-1990) og 3. (budget på 1 532 mio. ECU for 1990-1994) rammeprogram blev 
ESPRIT-programmet (europæisk strategiprogram for forskning og udvikling inden for 
informationsteknologi) orienteret efter informationsindustrien, der var i rivende udvikling. De 
ESPRIT-projekter, der vedrører kulturen tegnede sig for 19,6 mio. ECU for perioden 1987-1994. 
Under 4. rammeprogram (budget på 2 035 mio. ECU for perioden 1994-1998, hvoraf 8,5 mio. 
allerede er afsat til projekter inden for kulturområder) blev der lagt større vægt på F&U vedrørende 
informationsinfrastrukturerne, der vil blive grundlaget for fremtidens altomfattende 
informationssamfund. Programmet imødekommer derfor i stort omfang brugernes og markedets 
behov og kulturprojekter tillægges større betydning. Det overordnede mål er at bidrage til, at 
informationsinfrastrukturerne kan udvikle sig tilfredsstillende og dermed forbedre den samlede 
europæiske industris konkurrenceevne, dvs. ikke blot informationsindustriernes, og øge borgernes 
livskvalitet. 
64 
Et vigtig led i programmet er, at virksomhederne, myndighederne og private skal have let adgang 
til informationer, tjenester og teknologier. Hovedformålet med aktiviteterne som led i dette tiltag 
er let adgang til og anvendelse af teknologierne samt tilfredsstillende praktisk viden. 
Flere områder inden for informationsteknologierne har særlig interesse for kulturkredse, f. eks. 
museer, gallerier og skabere af av-produkter. Således kan der drages fordel af avanceret teknik, f. 
eks. ved præsentation på flad skærm, virtual reality og simuleringer, hvis hurtighed gør 
interaktivitet mulig med projektlederen. Driftsomkostningerne for disse tjenester bliver 
overkommelige også for SMV. 
Et antal projekter inden for ESPRIT kan igangsættes som forsøgsprojekter. Museer og gallerier 
opmuntres til at deltage i udviklingen af de projekter, der er af direkte interesse for dem. Ved 
multimedieprojekterne lægges der særlig vægt på spørgsmål som intellektuel ejendomsret. Arbejdet 
med henblik på at finde en konsensus om standarderne har medført en bedre koordination mellem 
de involverede. På samme måde opfordres museer og gallerier samt andre kulturkredse til at yde 
et bidrag. 
I det følgende nogle eksempler på projekter, der er udviklet inden for rammerne af ESPRIT: 
VASARI (visuelt system til arkivering og fremdragning af kunstbilleder). Det vigtigste formål med 
dette projekt, der lededes af Brameur (UK) mellem 1989 og 1992, var at opbygge et 
højdefintionssystem med stor farvepræcision og et tilkoblet programmel til skabelse af billeder af 
museernes billedværker. Dette projekt har klart vist, at dette er muligt, og påpeget fordelene ved 
digitale højdefinitionsteknikker, der kvalitetsmæssigt er bedst til fremvisning af værker inden for 
den bildende kunst. (EU-finansiering 2,1 mio. ECU af et samlet budget på 3,66 mio. ECU). 
MARC (metode til farvereproduktion af kunstværker). Formålet med dette projekt, der lededes af 
Thomson (F) mellem 1992 og 1995, var at udvikle et integreret system til digitalisering, oplagring 
og manipulation af billedkunstværker med kolorimetriske parametre til udgivningsformål. Bag dette 
projekt lå dels et ønske om at fastholde offentlighedens opmærksomhed omkring billedkunsten og 
dels de kommercielle muligheder i forbindelse med trykningen af disse billeder. Der skal på 
grundlag af digitaliserede billeder udarbejdes kataloger af høj kvalitet med gengivelser afbilleder 
fra forskellige europæiske museer. MARC-projektet støtter sig på de erfaringer, der er indvundet 
fra VASARI-projektet, og er i virkeligheden en udvidelse af dette til bogformen. (EU-finansiering 
på 2,98 mio. ECU af et samlet budget på 5 232 mio. ECU). 
65 
MUSA (multimedier til bevarelse af kulturarven i Europa). Formålet med MUSA-projektet (1992-
1994) var på grundlag af resultaterne fra ESPRIT inden for digitalteknik til billedskabelse og 
multimediet at give multimedieudgiverne direkte adgang til bedre data vedrørende og billeder af 
museernes billedkunst, herunder tredimensionale visualiseringer, og at give museerne nye midler 
i hænde (herunder nye indkomstmuligheder) til bevarelsen og udbredelsen af kunstværker. Via 
MUSA kan museerne forelægge udgiverne elektroniske kataloger med billeder og tekst til 
visualisering og beskrivelse af malerier og andre kunstværker. (EU-finansiering: 1,4 mio. ECU af 
et samlet budget på 2,5 mio.). 
3D-MSC (center for 3D-multimedier): Projektets formål er at bidrage til udviklingen af 3D-
teknologier bestemt til museer og andre institutioner. 
Alle disse projekter giver museerne mulighed for at anvende og drage fordel af de nye teknologier. 
66 
II INDHOLDSINDUSTRIEN OG INFORMATIONSMARKEDET 
De avancerede informations- og kommunikationsteknologier kan i høj grad være med til at 
stimulere samarbejdet mellem kulturinstitutioner. Omvendt kan aktører på kulturområdet spille en 
væsentlig rolle ved udarbejdelsen af tjenester og produkter i det fremtidige informationssamfund. 
Deres betydelige kulturelle ressourcer efterspørges i stadig højere grad, når det drejer sig om at 
forøge on-line indholdet af de nye "supermotorveje" på informationsområdet og off-line indholdet 
på markedet for elektronisk information, med det dobbelte formål at forbedre livskvaliteten og 
skabe supplerende indtægter. 
1. Telekommunikationsnet og kultur 
Etableringen af de transeuropæiske net, specielt telekommunikationsnettene, vil betyde en åbning 
af det europæiske marked for en række nye applikationer og tjenester, der vil komme til at udgøre 
selve grundlaget for fremtidens irrformationssamfuhd. Sådanne net er nødvendige ikke blot for 
etableringen af informationssamfundet i Europa og i den øvrige verden, men også for det indre 
markeds funktion, virkeliggørelsen af målsætningen om at bevare og øge velstanden i fremtidens 
Europa, oprettelsen af nye arbejdspladser og styrkelsen af den økonomiske og sociale samhørighed 
i Unionen. Der er på fællesskabsbudgettet afsat 30 mio. ECU til transeuropæiske telenet i 1996, 
35 mio. ECU i 1997, 77 mio. ECU i 1998 og 114 mio. ECU i 1999. 
Der er udarbejdet konkrete projekter af fælles interesse på 10 specifikke områder inden for de 
transeuropæiske telenet. Det enkelte projekt er foreslået af et konsortium af erhvervsdrivende inden 
for sektoren og andre deltagere, der ønsker at udvikle applikationer, der hovedsagelig er af interesse 
for samfundet som helhed. Et af projekterne vedrører transeuropæisk adgang til den europæiske 
kulturarv. 
Transeuropæisk adgang til den europæiske kulturarv 
Netadgang til museer og kunstsamlinger giver dels lettere adgang til kontakt med den 
europæiske kulturarv, dels supplerende indtægter, der fremkommer ved betaling af gebyrer for 
adgang og udnyttelse, og disse indtægter giver igen mulighed for bedre bevaring og præsentation 
af samlingerne. Europas museer og kunstmuseer ligger inde med den største samling af 
kunstgenstande i hele verden, men en væsentlig del af den er - på grund af pladsmangel og 
utilstrækkelige midler - utilgængelig både for eksperter og publikum. Etableringen af en 
transeuropæisk infrastruktur, der giver adgang via elektroniske net, er således af stor kulturel 
og kommerciel værdi. 
Formålet med projektet er at få etableret det tekniske, praktiske og kommercielle grundlag for 
transeuropæisk elektronisk adgang til den europæiske kulturarv. 
De første evalueringer vil formodentlig komme til at dreje sig om den tekniske gennemførlighed 
samt spørgsmålet om, hvorvidt en sådan infrastruktur er forenelig med de deltagende 
kunstmuseers og museers overordnede opgave, som er at tilgodese publikums interesser; 
endvidere vil de komme til at dreje sig om skolers, universiteters og publikums hovedinteresser 
og behov, infrastrukturens levedygtighed og styringen af markedet, navnlig indsamling og 
distribution af de gebyrer, der opkræves for adgang til museer og kunstmuseer. 
67 
Disse evalueringer af projektets gennemførlighed skulle i princippet være gennemført i løbet af 
et år. Der skal derefter i de fleste EU-medlemsstater gennemføres pilotforsøg i løbet af det andet 
år med henblik på en udvidelse af markedet. 
De deltagende organisationer skal fastlægge retningslinjer, der kan skabe en god praksis, når det 
drejer sig om elektronisk adgang til kulturarven. 
2. Informationsmarkedet og kulturen 
Kommissionen har taget en række initiativer, der skal lette adgangen til information på europæisk 
plan. Blandt disse skal næves IMPACT, et handlingsprogram, der tager sigte på oprettelse af et 
marked for informationstjenester og styrkelse af den europæiske informationstjenesteindustris 
konkurrenceevne. Programmet tilskynder forlæggere og andre aktører til at gå ud på markedet for 
elektronisk information med produkter (til undervisningsbrug eller rekreative formål), der kan give 
et større publikum, herunder skolerne, adgang til at udnytte og - gennem betaling af entré -støtte 
bevaringen af den europæiske kulturarv og den europæiske kultur i almindelighed. 
Den kulturelle målsætning er at tilvejebringe fælleseuropæiske informationskilder og tjenester, så 
man på europæisk plan kan sikre dynamisk udnyttelse af det offentliges kulturressourcer med 
henblik på dels at øge publikums interesse, dels at udvide markedet for kulturgoder. Ifølge 
programmet skal der være et nært samarbejde mellem instanser, der ligger inde med informationer 
(museer etc.), forlæggere og multimedia producenter. 
Det første IMPACT-program, hvor formålet var at fremme de kulturelle aspekter af 
informationsmarkedet, fik tildelt bevillinger på 36 mio. ECU for perioden 1989-1990. Som led i 
programmet samfinansieredes følgende projekt med en klar kulturel dimension: 
NARCISSE (Network of Art Research Computer Images Systems in Europe), der har skabt en 
bank af højopløsningsbilleder af kunstsamlingerne i europæiske museer. Det franske Laboratoire 
de Recherche des Musées de France har stået som leder af projektet. 
Programmet IMPACT II, der udnytter erfaringerne fra NARCISSE-projektet, og som har fået tildelt 
bevillinger på 64 mio. ECU for perioden 1991-1995, har finansieret 22 projekter vedrørende 
etablering af interaktive multimedia informationssystemer med henblik på produktion af CD-ROM 
og CD-I. 
Blandt disse 22 interaktive multimedia projekter vedrørte de ni (med et samlet budget på ca. 2 
mio. ECU ) kultur og kunst, og projekterne har haft betydelig indflydelse på bevidstgørelsen om 
kulturarven. Følgende projekter skal fremhæves: 
Via Lucis - Museums for the Community: Via Lucis er en CD-I, der fortæller om barokkens 
fantastiske verden gennem en stor samling af billeder og film samt andre særlige effekter. 
Museum of London - Journey through 19th Century London: denne CD-ROM, der udnytter 
Museum of London's store materiale, indeholder over 1 000 billeder kombineret med originale 
lydoptagelser og nogle af de første filmoptagelser. 
68 
The Genesis of European Art - the Flemish Contribution: denne CD-ROM vedrører først og 
fremmest malerier og tegninger af flamske kunstnere fra 14. til 17. århundrede og disses 
indflydelse på europæisk kunst. 
The Gothic Cathedrals of Europe: det drejer sig om første titel i en planlagt serie af elektroniske 
publikationer, der kaldes "Monumenta", og som behandler den europæiske arkitekturarv. 
Gennem film og fotografier kan brugerne i detaljer studere arkitekturen i 35 europæiske 
katedraler. 
I forbindelse med alle ovennævnte projekter er der udviklet materiel og programmel til de nye 
multimedia produkter. Disse kan tjene ikke blot til at bevidstgøre publikum, men kan også bruges 
som undervisningsmidler over for et bredt eller mere specialiseret publikum. 
IMPACT-programmerne har nu veget pladsen for INFO2000, et fællesskabsprogram, som 
Kommissionen har foreslået for at stimulere udvikling og anvendelse af multimedia 
informationsmateriale. Der foreslås et budget på 65 mio. ECU for perioden 1996-1999, og målet 
er at tilskynde europæiske leverandører af sådant materiale til dels at udvikle nye multimedia 
produkter og tjenester, dels fremme efterspørgslen efter sådanne tjenester og produkter. I flere fora 
har man erkendt betydningen af multimedia materiale. Rådet (industriministrene) opfordrede således 
på mødet den 6. og 7. november 1995 Kommissionen til at gå videre med sine initiativer til fordel 
for informationsmaterialeindustrien, da det er nødvendigt at udbrede materiale og tjenester til hele 
industrisektoren. 
INFO2000 drejer sig hovedsagelig om udvikling af en europæisk informationsmaterialeindustri, der 
er konkurrencedygtig på verdensplan, og som kan dække europæiske virksomheders og borgeres 
behov for informationsmateriale, idet man samtidig må sikre økonomisk vækst, 
konkurrencedygtighed og beskæftigelse, dels den enkeltes faglige, sociale og kulturelle udvikling. 
Hvad angår kulturarven tager INFO2000 sigte på at fremme den økonomiske udnyttelse af den 
europæiske kulturarv gennem etablering af nye multimedia informationstjenester. Projekterne vil 
skabe nyt multimedia informationsmateriale og gøre det tilgængeligt i interaktiv eller ikke-interaktiv 
form. 
Det er et krav til de nye tjenester, at de skal benytte bredt tilgængelige adgangskanaler, der er 
velegnede til at varetage de ønskede funktioner. De skal endvidere kunne tilbyde et 
informationsmateriale af høj kvalitet, så fordelene ved den viste teknologi klart kommer frem. 
Projekterne skal tilstræbe udvikling af innovative produkter til undervisnings- eller rekreative 
formål, der giver mulighed for bedre forståelse af kulturarven. De skal endvidere bidrage til 
dannelsen af en europæisk industri på multimedia informationsområdet ved f.eks. at vise de 
fremskridt, der er sket med hensyn til multimedia informationstjenester, netværksforsøg og 
udnyttelse af kommunikationsnet. Projekterne skal specielt tilstræbe sammenlægning og 
tilrådighedsstillelse af digitale dataressourcer, som den elektroniske forlagssektor kan genanvende 
under udviklingen af nye produkter og tjenester. 
69 
KONKLUSIONER 
Den plads, der indrømmes kulturen inden for avanceret teknologi, er endnu beskeden, men 
udviklingen tegner lovende. Vi berører her et område, hvor de nye teknologier (som bærere) er klar 
til at formidle et kulturelt indhold, idet kulturen netop vil være et område, hvor de avancerede 
teknologier med fordel vil kunne anvendes. 
Den følgende etape består således i at give kulturinstitutionerne mulighed for at udnytte 
informations- og kommunikationsteknologierne i forbindelse med udførelsen af deres særlige 
mission. Deres medvirken er f.eks. helt nødvendig ved løsningen af den opgave at bringe 
kulturarven på elektronisk form. Der kan konstateres et ønske om at fremskynde udviklingen på 
dette område, da der er tale om en udfordring ikke blot på europæisk plan, men på verdensplan: 
dette fremgår bl.a. af det pilotprojekt vedrørende multimedia adgang til verdenskulturarven, der 
blev besluttet på G7-gruppens konference i februar 1995 om informationssamfundet, og som 
koordineres af det italienske og det franske ladturministerium. 
Behovet for samarbejde er så meget desto større, som aktørerne på det kulturelle og det 
teknologiske område, forskellige som de er af natur, anvender metoder og har behov, som er 
komplementære. De ønsker, der fremsættes af aktørerne på kulturområdet, bør fra første færd 
integreres i udviklingsarbejdet, så applikationerne tilpasses indholdet og det formål, de skal bruges 
til, idet der samtidig - af hensyn til effektiviteten - sikres sammenhæng mellem de forskellige 
applikationer. Følger man ikke denne fremgangsmåde, vil den deraf følgende spredning af 
aktionerne kunne medføre overlapning og eventuelt lakuner. 
Et sådant samarbejde mellem den kulturelle og den teknologiske sektor kommer allerede til udtryk 
i visse fællesskabspolitikker, der bygger på et samspil mellem de interesserede parter, det gælder 
navnlig på museumsområdet. Den Europæiske Union bør spille en katalyserende rolle ved at 
tilvejebringe grundlaget for dette samarbejde mellem kulturens verden (der ligger inde med 
"indholdet") og erhvervs- og handelsinteresserne (informations- og materielindustrien, forvaltning 
af telenet etc.). Der er opstået partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor som en 
konkretisering af denne vilje til at inddrage samtlige berørte parter. Disse har nu, for så vidt de er 
ordentlig repræsenteret, mulighed for sammen at drøfte og planlægge deres indsats, definere deres 
mål for så vidt angår museer og avanceret teknologi og klart definere deres strategi. Under 
hensyntagen til de hidtidige erfaringer og resultater er hovedformålet at få etableret et solidt 
europæisk grundlag ved at anvende en konsekvent og sammenhængende fremgangsmåde. 
Indførelsen af en kulturel dimension i den avancerede teknologi vil medføre, at museerne vil kunne 
udnytte mindst følgende tre af de ovenfor anførte fordele: 
(a) museerne vil i højere grad blive tilskyndet til at samarbejde på dette område og således 
fremskynde digitaliseringen af deres samlinger 
(b) projekternes samlede værdi vil blive forøget ved, at der findes en ligevægt mellem på 
den ene side en højnelse af den kulturelle kvalitet, og på den anden side en forbedring 
af den teknologiske kvalitet og de socio-økonomiske virkninger 
(c) museerne vil gennem dygtighed og kreativitet i højere grad kunne medvirke til at give 
det fremtidige informationssamfund en synlig kulturel dimension. 
70 
Museer og kunstmuseer er den sektor, der er kommet længst med at integrere en kulturel dimension 
i de avancerede teknologier. Der er dog også gjort en betydelig indsats for så vidt angår biblioteker 
og arkiver. Også inden for andre sektorer af kulturområdet er der et stort udviklingspotentiale i 
denne henseende: bygningsværker, teater, musik og dans f.eks. 
KAPITEL IV : KULTUR POLITIKKEN OG ANDRE INTERNE POLITIKKER 
1. Kultur og miljø 
I 1972 blev Fællesskabet for første gang opfordret til hurtigst muligt at iværksætte en fælles 
miljø- og forbrugerbeskyttelsespolitik. Det følgende år kom det første miljøprogram, og dette 
blev senere fulgt af tre andre lignende programmer. 11987, med vedtagelsen af den europæiske 
fælles akt, og senere med traktaten om Den Europæiske Union (afsnit XVI, artikel 130 r, s, t), 
blev miljøbeskyttelsen anerkendt som en integrerende del af Unionens politikker og 
målsætninger. 
Det femte miljøprogram, der blev vedtaget i februar 1993 for en periode på otte år, hedder "En 
bæredygtig udvikling". Formålet med programmet er, at miljøbeskyttelse nok skal dreje sig om 
korrigerende foranstaltninger, men samtidig skal give plads til den nødvendige økonomiske 
vækst. Det er et sådant integreret og langsigtet syn på miljøproblematikken, der ligger bag de 
forskellige initiativer, Kommissionen for øjeblikket er i færd med at iværksætte. 
Det finansielle instrument for miljøet (LIFE) 
Fællesskabet har siden 1984 skabt en række finansielle instrumenter til gennemførelse af 
miljøpolitikken. Det seneste i rækken er Det finansielle Instrument for Miljøet (LIFE), der blev 
vedtaget i maj 1992 for en første periode på 3 år (1993-1995) og med et samlet budget på ca. 
400 mio. ECU. Programmet dækker flere prioriterede områder, idet de vigtigste målsætninger 
er at tilstræbe en udvikling og god miljøkvalitet (LIFE-miljø, der tegner sig for ca. 40% af de 
disponible midler), og at beskytte levesteder og naturområder (LIFE-natur, der tegner sig for ca. 
45% af de samlede ressourcer). 
Inden for sidstnævnte område finansieres projekter, der skal tilskynde til yderligere aktiviteter, 
og som skal ses i sammenhæng med gennemførelsen af Rådets direktiv 92/43/EØF om 
beskyttelse af levesteder samt af vilde dyr og planter (levesteds-direktivet) og af Rådets direktiv 
79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle (fugle-direktivet). 
LIFE-natur, der først og fremmest drejer sig om at bevare naturen og biodiversiteten, er baseret 
på en anden kulturopfattelse end den, der er lagt til grund for denne rapport, og som er nærmere 
beskrevet i traktatens artikel 128. 
Miljø og kultur 
"Miljø"-delen af LIFE-instrumentet finansierer derimod projekter, der har en mere specifik 
kulturel dimension, og som henhører under en af følgende prioriteter: 
71 
- foranstaltninger, der har til formål at koncipere og udvikle modeller for, hvorledes 
miljøhensyn kan integreres i den fysiske planlægning og i de socio-økonomiske 
aktiviteter. Der sondres mellem udvikling af landdistrikter og bæredygtig turisme. 
- foranstaltninger, der skal forbedre miljøet i byer, både i de centrale og perifere 
områder. 
Blandt de projekter, der støttes som led i udviklingen af landdistrikter, er der mange, der 
vedrører forbedring eller restaurering af "historiske" landskaber, og hvis kulturelle dimension 
ligger i samspillet mellem det naturlige miljø og indbyggerne samt de muligheder for turisme, 
der ligger heri. 
Som eksempel kan nævnes produktion og forbedring af plantearter fra 
Middelhavsområdets maki med det formål at bevare områdets landskabsformer ud fra 
en både økonomisk, økologisk og turistmæssig målsætning (Sicilien). Der er dog her tale 
om en ret marginal definition af kulturen i forhold til den, som ifølge nærværende 
rapport kommer til udtryk i de forskellige politikker. 
Foranstaltningen til fordel for bæredygtig turisme omfatter derimod en række projekter, hvis 
kulturelle indhold ligger nærmere den definition, der er givet i traktatens artikel 128. 
Projektet "Indretning og bedre præsentation af stenalderbopladserne ved Carnac" 
(Bretagne, Frankrig) blev lanceret i juli 1994 for en periode på 54 måneder med det 
formål at rehabilitere og restaurere udgravningsstedet og dets naturlige miljø. Den 
intense besøgsaktivitet, der er koncentreret i tid og sted, udgør en alvorlig fare for 
plantedækket. Dette medfører en gradvis udvaskning og erosion af det jordlag, der ligger 
oven på de underliggende klipper, og dette kan undergrave bautastenene. Formålet med 
projektet er at nå frem til en tilpasning af besøgsordningerne under hensyn til samtlige 
relevante økologiske, bevaringsmæssige og turistmæssige forhold efter en integreret 
fremgangsmåde, der kan anvendes i andre lignende tilfælde rundt om i Europa. Ud af 
de samlede omkostninger på 15 164 634 ECU har LIFE betalt ca. 1,68% (254 614 
ECU). 
På det prioriterede område, der vedrører forbedring af miljøet i byerne, findes der projekter, som 
drejer sig om bæredygtig forvaltning af adgangen til vigtige turistattraktioner og af miljøet 
omkring dem. 
Projektet "Offentlighedens adgang til den historiske og handelsmæssige bykerne i Kos" 
(Grækenland) strækker sig over 20 måneder fra november 1995. Projektet drejer sig om 
forbedring af miljøet i de centrale bydele og bedre adgang og bevægelsesmuligheder for 
besøgende i den gamle by. Blandt de mange foranstaltninger - hovedsagelig vedrørende 
byplanlægning - der skal træffes for at virkeliggøre disse målsætninger, skal fremhæves 
forbedring af miljøet omkring gamle monumenter. LIFE yder 232 439 ECU i støtte til 
projektet, der har et samlet budget på 826 960 ECU (svarende til 28,11%). 
72 
Betragtes miljøet i ordets videste betydning, både det naturlige og det af mennesket formede 
miljø, i landdistrikterne såvel som i byerne, og de meget forskelligartede problemer, der gør sig 
gældende de forskellige steder, må det siges, at LIFE-miljø frembyder en ikke ubetydelig 
kulturel dimension. Programmet kan - som de nævnte eksempler viser - bidrage direkte til 
forvaltning og bæredygtig udvikling af steder, der kan betragtes som "kulturlandskaber" 
(arkæologiske udgravninger eller historiske steder, by- eller landmiljøer, menneskeformede 
landskaber etc.). 
73 
Kulturelle aspekter af LIFE-miljøprogrammet 
Budget udtrykt i 1000 ECU 
Medlemsstat 
eller LIFE-prioritet Samlede omkostnin­
ger ved projekter med 
kulturelle aspekter LIFE'S deltagelse i 
"kulturelle" projekter "kulturelle" 
projekters procent­
vise andel af 
LIFE-bevillingerne 
For sa vidt angår 1992 og 1993 er UFE's deltagelse i "kulturelle" projekter kun et skøn 
LIFE 92 
LIFE 93 
LIFE 94 
> 
LIFE 95 AIS 
A17 
I ALT 
A15 
A17 
IALT 
Belgien 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 
Andre lande 
A151 
A152 
IALT 
Belgien 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Italien 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 
Andre lande 
A17 
IALT 
I ALT 92-95 1202 
1 445 
3 230 
4 271 
19 112 
1 507 
2 305 
2 049 
2 932 
0 
11 181 
26 872 
38 053 
2 079 
579 
1 813 
4 840 
2 226 
824 
212 
1 871 
0 
14 444 
14 444 2 763 
2 392 
5 155 
5 227 
3 159 
8 386 
513 
713 
1464 
1361 
2 111 
680 
1015 
903 
1459 
0 
4 715 
5 504 
10 219 
935 
290 
720 
1 180 
915 
342 
80 
616 
0 
5 078 
5 078 
28 838 90% 
80% 
19% 
90% 
80% 
14% 
21% 
10% 
33% 
29% 
30% 
26% 
16% 
52% 
21% 
0% 
86% 
100% 
19% 
26% 
4% 
22% 
25% 
14% 
5% 
7% 
12% 
0% 
81% 
11% 
15% 
74 
Nogle tal 
Hvis man for årene 1994 og 1995 medregner alle foranstaltninger henhørende under prioriteten 
"bæredygtig turisme" og en stor del af dem, der vedrører "udvikling af landdistrikterneM og 
"miljøforbedringer i byområder" (idet projekternes kulturelle præg afgøres ud fra deres 
betegnelser) kan der fremsættes følgende vejledende skøn over den del af LIFE-miljø-
bevillingerne, der anvendes til støtte for projekter med kulturelle aspekter. For så vidt angår 
1994 udgjorde LIFE's bidrag til projekter af denne type 10 219 000 ECU ud af et samlet budget 
på 53 085 000 ECU, dvs. 19%. I 1995 udgjorde de 5 078 000 ECU ud af et samlet beløb på 
48 147 000 ECU, dvs. 11%. Tallene for 1992 og 1993 er fremkommet ved ekstrapolation af 
tallene for 1994 og 1995. For 1992 er der således tale om 5 155 000 ECU ud af et samlet 
budget på 27 038 000 ECU til "kultur"-projekter, dvs. 19%. 11993 udgjorde udgifterne på dette 
område 8 386 000 ECU ud af et budget på 58 517 000 ECU svarende til 14%. Et omtrentligt 
skøn for hele perioden 1992-1995 er således, at 15% af de samlede LIFE-miljøbevillinger blev 
anvendt til at støtte projekter med et kulturelt præg. 
Projektet "bæredygtige byer" og afbalanceret 
forvaltning af bymiljøet 
Projektet "bæredygtige byer", som Kommissionen lancerede i 1993, er et godt eksempel på, at 
der inden for miljøpolitikken kan anlægges en kulturel synsvinkel. Formålet med projektet er 
at foretage en grundig undersøgelse af, hvorledes der kan skabes en bæredygtig udvikling af de 
europæiske byområder og senere gennemføres konkrete projekter på dette område. Projektet 
forvaltes af en gruppe byplanlægningseksperter og støttes fra mange sider, bl.a. af repræsentanter 
for medlemsstaterne, kommunale myndigheder, arbejdsmarkedets parter, miljøorganisationer, 
organisationer med speciale i byforvaltning og Kommissionens tjenestegrene. 
De første resultater blev offentliggjort i 1994 i en rapport med betegnelsen "Bæredygtige byer", 
og der forventes en ny udgave i 1996.1 det afsnit, der vedrører "Afbalanceret planlægning af 
arealudnyttelsen", findes der et kapitel om bevarelse af kulturarven. Problematikken analyseres 
ud fra tre hovedsynsvinkler: (a) kvaliteten af bymiljøet, således som det afspejles i de 
europæiske byers kulturarv og naturressourcer (b) turisme og fritidsliv (c) sidstnævntes 
indflydelse på byernes kulturarv og miljøkvalitet. I rapporten foreslås en række foranstaltninger 
vedrørende byfornyelse og byforbedring, restaurering af historiske bygninger, nybygningers 
æstetiske standard og indpasningen af dem i det eksisterende byggeri mv. 
75 
Konklusion 
Miljøindsatsen omfatter en ikke ubetydelig kulturel komponent, navnlig hvis der ses på den del 
af miljøet, der er fremkommet gennem samspillet mellem menneske og natur. Det skal dog 
understreges, at de forskellige komponenter af det samlede miljøbegreb er nært sammenknyttet, 
og at den kulturelle dimension således kun vanskeligt lader sig udskille og beregne talmæssigt. 
I øvrigt er grænserne mellem de to områder, kultur og natur, som miljøet omfatter, flydende og 
varierer meget, afhængigt af hvilket synspunkt der anlægges. I den forbindelse skal det nævnes, 
at den mere økologisk orienterede opfattelse af miljøbegrebet (der er udviklet af LIFE-natur), 
skønt den repræsenterer størstedelen af Fællesskabets indsats, ikke er lagt til grund i dette 
kapitel. 
Til gengæld findes der en mere specifikt "kulturel" dimension i projekter vedrørende 
arkitekturarven, der betragtes som en væsentlig del af miljøet, både i by og på land, og som en 
væsentlig del af livskvaliteten. 
Arkitekturarven påvirkes mere eller mindre direkte af menneskelige faktorer (demografi, 
sociologi, økonomi og kultur), fysiske faktorer (trafik, tæthed, morfologi, materialer, funktioner) 
og miljøfaktorer (forurening, bevaring og bæredygtig forvaltning), og der bør tages hensyn til 
alle disse faktorer ud fra en helhedsbetragtning. 
Der tages sideløbende hensyn til disse problemer inden for en række politikker, nemlig 
miljøpolitikken, politikken for forskning og teknologisk udvikling, regionalpolitikken samt 
turisme- og kulturpolitikken, under udnyttelse af det eksisterende samspil eller udvikling af nye 
former for samspil, og Unionen vil således kunne gennemføre en integreret politik, der opfylder 
de krav, som den fysiske planlægning og bevaringen af kulturarven for øjeblikket stiller. 
76 
2. Turisme og kultur 
De af Fællesskabets initiativer, som direkte vedrører turisme, er baseret på Rådets afgørelse nr. 
92/421/EØF, hvori det hedder: "Fællesskabets foranstaltning har til formål dels at udnytte 
kulturarven i turistmæssig henseende, dels at fremme et bedre kendskab til de europæiske landes 
kulturer, traditioner og levevis".40 I afgørelsen understreges således udtrykkeligt den snævre 
forbindelse mellem turisme og kultur, specielt mellem turisme og kulturarv. Disse to begreber er 
blevet næsten uadskillelige elementer i en omfattende kulturel og identitetsmæssig bevidstgørelse. 
Samtidig er kulturturismen, fordi den indebærer åbenhed og udveksling, en vigtig faktor, når det 
drejer sig om at udvikle unionsborgerskabsidéen, og endelig medfører den en række stadig større 
økonomiske og sociale gevinster i mange af Unionens medlemsstater. 
I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, der ligger til grund for Fællesskabets indsats, 
ligger kompetencen - når det drejer sig om udvikling og forvaltning af turismen - først og 
fremmest hos medlemsstaterne, der således har mulighed for at udnytte rigdommen og variationen 
i deres respektive kulturer. Fællesskabets rolle i den forbindelse er at give initiativerne på 
turistområdet en europæisk dimension ved navnlig at støtte udveksling af information, knowhow 
og god praksis gennem tværnationale projekter. 
Den flerårige "EF-handlingsplan for turisme" 
og kulturturismen 
Kommissionen har vedtaget en flerårig "EF-handlingsplan for turisme" for perioden 1993-1995 med 
et samlet budget på 18 mio. ECU. En lang række projekter, der støttes som led i handlingsplanen, 
har et kulturelt præg. Det gælder ikke mindst: 
a) Støtten til initiativer, der har til formål at udvikle nye kulturelle turistmål i Europa i samarbejde 
med de pågældende medlemsstater, regioner og lokale myndigheder og at sprede kendskabet til dem 
gennem brochurer og andre publikationer eller multimedia kanaler (udbud 93/C 128/09, EFT C 128 
af 8.5.93, s. 7). 
b) Fremme af og støtte til anvendelse af europæiske kontaktnetværker, der vil give operatører i 
turisterhvervet og kulturelle institutioner mulighed for at udveksle information og erfaringer og 
således fremhæve kulturarvens værdier (indkaldelse af forslag 94/C 122/07, EFT C 122 af 4.5.94, 
s. 9). 
- "Kunstbyer i Europa", der gennemføres af Sammenslutningen af Turistkontorer i Europa (1994-
1995), tager sigte på at etablere et europæisk net bestående af 31 byer af kunstnerisk og historisk 
interesse beliggende i 11 af Unionens medlemsstater. Projektet er baseret på et samarbejde mellem 
kulturinstitutioner og turistbureauer, både offentlige og private. Hovedvægten vil blive lagt på 
byturisme, der skal bringes til at fungere bedre og gøres mere attraktiv gennem udvikling af 
"pakkerejser" og bedre egnede marketings- og informationsredskaber, navnlig ved anvendelse af 
edb og ny teknologi. 
40 En analyse af Fællesskabets samlede indsats for turismen findes i dokument KOM(96) 
29, endelig udg. af 5.2.96 
77 
- "Europæiske byer inden for rækkevidde" (European Cities within reach) er et projekt udarbejdet 
af Royal National Institute for the Blind (1993-94-95). Det tager sigte på at få udarbejdet 
publikationer i blindeskrift, der fortæller blinde om turistattraktioner i en række europæiske byer. 
Der skal laves kulturelle rundture specielt beregnet for blinde, eller eksisterende ture af denne art 
skal udvides. 
På grundlag af arbejdsprogrammet for 1993 blev der i 1994 gennemført 18 projekter vedrørende 
udvikling af nye kulturelle rejsemål. Fællesskabet bidrog med 1 200 000 ECU. 
Hvad angår 1994 støttede Kommissionen i alt 21 turistrelaterede projekter til gennemførelse i 
1994-1995. Heriblandt var der 11 kulturprojekter. Målet var at fremme udvekslingen af erfaringer 
mellem rejsebureauer og kulturinstitutioner, idet hvert af projekterne indebar etablering af et 
kulturnet. De udvalgte projekter afspejler forskellige holdninger og sigter mod forskellige kulturelle 
mål: lige fra fremhævelse af arkitekturarven med henblik på at give de flest mulige turister 
lejlighed til at opdage dette område, til en mere social målsætning, f.eks. fremme af etniske 
mindretals kultur gennem etablering af turistruter eller udarbejdelse af publikationer i blindeskrift 
om seværdigheder i europæiske byer, beregnet for blinde (jf. ovenstående eksempel). 
Af de samlede fællesskabsbevillinger på 6 566 400 ECU blev 1 093 863 ECU ydet i støtte til 
sådanne kulturelle projekter (svarende til 16,66%). 
Konklusion 
Den nære forbindelse mellem turisme og kultur er ubestridelig, og fællesskabets indsats på dette 
område giver således en klar gevinst. 
Kulturturismen er et område, der foruden store kulturelle muligheder har et betydeligt økonomisk 
og socialt potentiale. Turistmæssig udnyttelse af kulturarven kan bidrage både til bevaring af 
monumenterne og til udvikling af den pågældende egn. Men dette kan også vise sig at være et 
tveægget sværd: åbning af historiske steder og museer for en ukontrolleret strøm af turister og de 
deraf følgende ændringer af det fysiske miljø, kan udgøre en stor fare for kulturarvens integritet 
og bevaring på længere sigt. 
Tænker man sig en forøget indsats fra Unionens side på turismeområdet vil det derfor være 
nødvendigt, i samarbejde med den kulturelle sektor, at tage hensyn både til publikums 
forventninger, men også - og ikke mindst - til behovet for bevaring og afbalanceret forvaltning af 
kulturarven. 
Dette kræver bl.a. en bedre styring af strømmen af besøgende samt information og bevidstgørelse 
af turisterne og af den lokale befolkning. 
3. Kultur og forskning 
Fællesskabets forskningsprogrammer henhører under 4. rammeprogram for forskning (1994-1998) 
med en samlet budgetramme på 12,7 milliarder ECU. 
Videnskab og teknologi udgør en integrerende del af kulturen. De er en af de vigtigste kilder til 
ny viden og knowhow, og samtidig omdanner og afspejler de værdierne og verdensbilledet i det 
samfund, hvor de udvikles. 
78 
Betragtet i sin helhed har Unionens politik for forskning og teknologisk udvikling således 
unægteligt en kulturel dimension. Denne politik bidrager til at styrke videnskabens og teknologiens 
position i den europæiske kultur, samtidig med at den fremmer den europæiske og de nationale 
kulturers udtryksmuligheder. 
Den kulturelle dimension af politikken for forskning og teknologisk udvikling kommer klart til 
udtryk i følgende større grupper af foranstaltninger: 
A) Unionens foranstaltninger vedrørende forbindelserne mellem videnskab og kultur : 
denne indsats tjener to formål : 
- Den skal på europæisk plan stimulere debatten om videnskab og teknologi. Det vigtigste redskab 
er her "Europæisk forum for videnskab og teknologi", der danner ramme omkring undersøgelser 
og konferencer om den europæiske videnskabs og teknologis kulturelle, historiske, sociale og etiske 
aspekter (budget: ca. 800 000 ECU om året). Dette forum blev lanceret i 1994 og danner hvert år 
ramme omkring 4-5 projekter. 
- Forummets indsats suppleres gennem udgivelse af tidsskriftet "Euroscientia Forum", der 
udkommer en gang i kvartalet. Formålet er at inddrage et bredere publikum i debatten om 
videnskab og teknologi i Europa og at udvide den emnekreds, der tages op af Forummet. 
- Indsatsen skal på europæisk plan stimulere publikums kendskab til og forståelse af videnskab 
og teknologi. Det vigtigste redskab er her "Europæisk uge for videnskabelig og teknologisk kultur" 
(budget : 1 mio. ECU om året). Arrangementet er siden 1993 blevet afholdt en gang om året, i 
efteråret, og danner ramme om forskellige projekter (åben dør-dage, særlige fjernsynsprogrammer, 
foredrag, udstillinger, underholdning m.m), der skal bringe publikum nærmere til videnskaben og 
teknologien set ud fra en europæisk synsvinkel (videnskabeligt og teknologisk samarbejde inden 
for Fællesskabet, videnskab og teknologi i de andre europæiske lande). Der udarbejdes hvert år 20-
30 sådanne projekter i samarbejde med organisationer i de forskellige lande. 
B) Unionens FTU-indsats med henblik på beskyttelse og bevaring af den europæiske 
kulturarv 
1. "Miljø"-programmet : 
udnyttelse af forskning og teknologi 
i forbindelse med bevaringen af den 
europæiske kulturarv 
Fællesskabet begyndte i 1986 at yde en mere systematisk støtte til forskningsprojekter med en 
kulturel dimension, nemlig gennem "miljø"-programmet. 
Den generelle målsætning for dette program er at udvide og styrke de igangværende 
forskningsaktiviteter ved at yde støtte til tværnationale og tværfaglige projekter, der skal muliggøre 
en industriel udvikling og samtidig medføre en forbedring af miljø og livskvalitet. 
Siden da har programmet dannet ramme om fire forskellige aktivitetsperioder med en specifik 
kulturel dimension : 
79 
1. "Luftforureningens virkninger på historiske bygninger og monumenter" (1986-1990). 
2. "Beskyttelse og bevaring af den europæiske kulturarv" (STEP-programmet 1989-1992). 
3. "Miljøbeskyttelse og bevaring af den europæiske kulturarv (Miljø-programmet 1991-1994). 
4. "Teknologier til beskyttelse og rehabilitering af den europæiske kulturarv" (programmet Miljø 
og klima - 1995-1998). 
Som det klart fremgår af titlerne hænger disse initiativers kulturelle dimension nært sammen med 
den nære forbindelse, der er mellem videnskabelig forskning & teknologisk udvikling og bevaring 
af kulturarven. 
De projekter, der støttes inden for denne ramme, vedrører lige fra årsagerne til monumenters og 
bygningers nedbrydning (materialers iboende egenskaber og de ydre forhold som f.eks. klima- og 
miljøforhold) til de foranstaltninger, der træffes for at beskytte og bevare kulturarven. De vedrører 
således et bredt spektrum af problemstillinger, men har det fællestræk, at de udnytter avanceret 
forskning og teknologi til virkeliggørelsen af et kulturelt mål. 
Som eksempel skal nævnes et projekt, der gennemføres af en række universiteter og centre i Italien, 
Belgien, Spanien, Portugal og Grækenland, og hvori endvidere Malta og Rumænien deltager. 
Projektet, der går under betegnelsen "Marine spray and polluted atmosphere as factors of damage 
to monuments in the Mediterranean coastal environment", blev startet den 1. januar 1993 og 
strækker sig over 36 måneder. 
Projektet drejer sig om en videnskabelig undersøgelse af, hvilken indflydelse klimatiske og 
miljømæssige forhold har på nedbrydelse og ødelæggelse af de stenarter, hvoraf momumenter i 
Middelhavsområdet er bygget, med særlig vægt på den samlede virkning af havsalt og 
luftforurening. Projektet drejer sig desuden om at få udviklet en undersøgelsesmetode til vurdering 
af egenskaber ved sten, så der kan opnås en bedre forståelse af aldringsfænomenerne. Dette vil 
kunne danne grundlag for udvikling af bedre bevaringsteknikker. Projektet støttes af Kommission 
med 1 200 000 ECU. 
De projekter, der støttes som led i dette program, gennemføres af universiteter, forskningscentre 
og specialiserede SMV. De strækker sig over 2 eller 3 år og skal have en europæisk dimension 
(flere lande skal deltage). De skal endvidere have et højt teknologisk indhold, være nyskabende i 
metodologisk henseende og give optimale muligheder for udnyttelse af resultaterne. 
I løbet af de seneste tre programperioder (1986-1990, 1989-1992 og 1991-1994) har ca. 130 af de 
vigtigste europæiske forskningslaboratorier og -institutter forelagt og gennemført projekter 
vedrørende bevaring af kulturarven. 
Programmet omfatter endvidere foranstaltninger, der skal fremme spredningen af 
forskningsresultater. Der kan f.eks. være tale om foredrag eller workshops om bestemte emner 
(eksempel: bevaring af murstensbyggeri, Leuven, oktober 1994), nedsættelse af arbejdsgrupper 
organiseret i net og offentliggørelse af rapporter om de vigtigste projekter, der er blevet støttet som 
led i programmet; endelig kan nævnes udgivelsen af "European Cultural Heritage Newsletter on 
Research". 
For perioden 1990-1994 blev der af et samlet budget på 315 mio. ECU tildelt i alt ca. 11 mio. 
ECU til gennemførelse af 18 projekter med et kulturelt indhold, dvs. 3,5%. Det svarer til en årlig 
støtte på ca. 2,2 mio. ECU. 
80 
2. "Miljø og klima" : 1995-1998 
Det nuværende program, der går under betegnelsen "Miljø og klima", strækker sig over perioden 
1995-1998. For den del af programmet, der drejer sig om forskning vedrørende beskyttelse og 
bevaring af kulturarven, er der opstillet følgende generelle mål: 
- Opnå bedre kendskab til, hvilke ydre faktorer der forårsager nedbrydningen, samt vurdere af de 
risikofaktorer, der ligger i overdreven anvendelse af moderne teknologi (f.eks. opvarmning, 
luftkonditionering, nye byggematerialer) samt i masseturisme. 
- Fremme udvikling og anvendelse af metoder og teknologi med hovedvægten på en vurdering af 
deres begrænsninger og fordele og af mulighederne for at anvende dem på passende måde i 
forbindelse med undersøgelser af miljøskaders opståen, forløb, virkninger og behandling. 
- Bidrage til etableringen af en videnskabelig database vedrørende bevaring. 
Der er bevilget i alt 566,5 mio. ECU til programmet. Det vil være rimeligt at forestille sig, at 
mindst samme procentdel heraf som i den foregående periode (3,5%) vil blive anvendt til 
finansiering af projekter med et kulturelt indhold. Det vil give et anslået beløb på mindst 20 mio. 
ECU for perioden 1994-1998, hvilket svarer til et årligt beløb på ca. 4 mio. ECU. 
3. Målingers og analysers bidrag til 
bevaring af kulturarven : 
programmet "Standardisering, 
måling og prøvning" (1994-1998) 
Blandt de øvrige initiativer, der for øjeblikket gennemføres inden for rammerne af 4. 
rammeprogram for forskning, er der foraristaltninger, der kan have en vis indflydelse på den 
kulturelle sektor, ikke mindst kulturarven. Det overordnede mål for programmet "Standardisering, 
måling og prøvning" (1994-1998) er at få udviklet en harmoniseret metode, der kan tilvejebringe 
pålidelige og reproducerbare målinger og analyser med det formål at forbedre den europæiske 
industris konkurrenceevne. Programmets tema HL vedrørende "Målinger i forhold til samfundets 
behov", skal fremme forskning, der bidrager til at forbedre enkeltpersoners sundhed og sikkerhed 
samt miljøet (herunder bevaring af den europæiske kulturarv). 
I den forbindelse udvikles der nye måleinstrumenter og målemetoder til bestemmelse af parametre, 
der har betydning for bevaring og vedligeholdelse af kulturgoder og for konstatering af opståede 
skader, metoder til vurdering af effektiviteten af de behandlinger og midler, der anvendes i 
bevaringsarbejdet, stikprøveteknikker, metoder til bestemmelse af genstandes oprindelse og 
sammensætning. 
Programmet har fået tildelt et samlet budget på 184 mio. ECU. Det kan anslås, at der vil blive 
anvendt ca. 4 mio. ECU til aktiviteter af kulturel art. Det svarer til et årligt beløb på ca. 800 000 
ECU. 
4. Programmet INNOVATION 
Inden for rammerne af programmet INNOVATION gennemføres der pilotprojekter, der går ud på 
at finde frem til og integrere en samfundsmæssig og således også en kulturel dimension i indsatsen 
for at få udviklet et miljø, der fremmer spredning af videnskabelige og tekniske resultater i Europa. 
Helt generelt er formålet at fremme innovationen i Europa. 
81 
Systematisk spredning af hensigtsmæssige fremgangsmåder og metoder, der tjener til at inddrage 
sociale aktører i forskellige innovationsprocesser, hvilket er almindeligt i nogle lande, men slet ikke 
findes i andre, indebærer afgørende fordele og er med til at styrke den europæiske samhørighed. 
Betingelserne for, at en sådan overførsel af knowhow kan lykkes, er blevet analyseret og grundigt 
afprøvet i praksis (mere end 500 eksperter af forskellig art, kommunalpolitikere og indbyggere i 
ca. 15 byer har deltaget heri) i forbindelse med en særlig metode, der er udviklet i Danmark, men 
som i dag er på vej til at blive anvendt i en halv snes byer i Europa, endnu inden projektet er 
afsluttet (Initiative European Awareness Scenario Workshops - EASW). 
Effektiviteten af denne fremgangsmåde fremgår af den støtte, der er givet udtryk for fra forskellig 
side, bl.a. en række net og organisationer som Rådet for Europas Kommuner og Regioner, 
Eurocities, Kampagnen for bæredygtige byer, der koordineres af GD XI, D, FN's miljøprogram og 
andre tilsvarende programmer gennemført af grupper, der fungerer inden for mindre formelle net. 
På det grundlag vil der om kort tid blive igangsat en række lignende projekter, der tager fat på nye 
forskningsemner, som i høj grad er inspireret af det kommende informationssamfund (sundhed og 
livskvalitet, mobilitet og adgang, den aldrende befolkning etc.), og der vil blive indført nye metoder 
og en ny praksis på forskellige områder. Der er med henblik herpå netop offentliggjort en 
indkaldelse af forslag. Budgettet er på ca. 2 mio. ECU. 
C. Unionens indsats i øvrigt 
I en del af Unionens foranstaltninger til fordel for forskeres uddannelse og mobilitet træder den 
kulturelle dimension klart frem. I andre tilfælde er det vanskeligere at sætte tal på de bevillinger, 
der ydes til kulturbetonede aktiviteter inden for programmer eller aktioner under rammeprogrammet 
for forskning. Formålet med programmet "Forskeres uddannelse og mobilitet" (1994-1998) er - i 
overensstemmelse med hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse - at fremme 
forskeres mobilitet og etablere forskningsnet på europæisk plan. 
Dette mål søges virkeliggjort ved at give europæiske forskere stipendier, så de i en vis periode (fra 
3 måneder til 3 år) kan uddanne sig uden for deres hjemland, og ved at etablere forskningsnet, der 
skal fremme afholdelse af møder, gennemførelse af forsøg, udveksling af resultater m.v. 
Programmet omfatter endvidere ledsageforanstaltninger, f.eks. afholdelse af Eurokonferencer og 
andre videnskabelige sammenkomster samt uddannelseskurser, herunder sommerkurser. 
Programmets kulturelle dimension hænger naturligvis sammen med, at der deltager forskere fra de 
humanistiske og sociale videnskaber. Programmet omfatter således projekter med en klar kulturel 
dimension (projekter om videnskabshistorie, kulturantropologi, arkæologi, værdisociologi, 
sprogstudier m.m.). 
Blandt andre initiativer knyttet til rammeprogrammet for forskning, der ikke har en kulturel 
dimension, men som alligevel kan have en vis indflydelse på det kulturelle område, skal nævnes 
et program med betegnelsen "Technology Stimulation Measures for small and medium size 
enterprises" (1994-1998, med et budget på 700 mio. ECU). Programmet, der skal fremme SMV's 
deltagelse i fællesskabets FTU-programmer, kan støtte SMV, der ønsker at anvende ny teknologi 
i forbindelse med kunst og kulturarv. 
82 
Konklusion 
Der har i de senere år udviklet sig en kulturel dimension i Unionens politik for forskning og 
teknologisk udvikling. Det har vist sig på følgende tre måder: der tages nu mere hensyn til de 
kulturelle aspekter ved videnskab og teknologi, forskning til fordel for kulturarven støttes og 
endelig forskes der i sociale problemer med en kraftig kulturel komponent. Denne udvikling vil 
formodentlig fortsætte de kommende år inden for rammerne af de målsætninger for 
forskningspolitikken, der er fastsat i traktaten. 
83 
Forbindelser med FTU-programmet for miljø 
(A) Videnskab og 
forskning 
Miljøprogrammet (B) Samlede midier til 
foranstaltninger 
315 mio. ECU (C) Foranstaltninger med 
en kulturel dimension 
18 Beløb tildelt foranstaltninger 
med en kulturel dimension 
11 mio. ECU Følgende procentdel af de samlede midler er anvendt 
til foranstaltninger med en kulturel dimension 
3,5 
Oversigt over projekter vedrørende miljøbeskyttelse og bevaring af den europæiske kulturarv finansieret 
som led i FTU-programmet for miljø (1990-1994) 
Koordinator 
Syremont Spa (Italien) 
Institut fur Instandhaltung 
GmbH (Tyskland) 
English Heritage (UK) 
Gifford & Partners Ltd 
(UK) 
Birbeck College (UK) 
Kunstakademiet (Danmark) 
Middlesex University (UK) 
Patras universitet 
(Grækenland) Partnere 
Grækenland, 
Spanien, Italien, 
Frankrig 
UK, Grækenland, 
Holland 
UK, Irland 
Tyskland, 
Portugal, UK 
Holland, Italien 
Frankrig, 
Belgien, UK 
Portugal, Østrig, 
UK 
Italien, Spanien Projektets betegnelse 
Undersøgelse - ved hjælp af helt nye radarmetoder - af den mikrostrukturelle nedbrydning af 
stenmonumenter forårsaget af miljøfaktorer 
Klassifikation af jordarkiver vedrørende europæiske udgravninger efter kriterierne miljøvirkning 
og mulighed for bevaring af kulturarven 
Træbeskyttelse : forståelse af forholdet mellem råd i træ forårsaget af plettede borebiller og 
aldring af træ i europæiske historiske bygninger med henblik på at finde alternative 
behandlingsmuligheder i forhold til de nuværende, der er skadelige og ineffektive 
Fornyet behandling af konsoliderede stenfacader 
Miljøforskning vedrørende bevaring af den kunstneriske arv (ERA) 
Nedbrydning og bevaring af vegetabilsk garvet læder 
Partikelforurening og nedbrydning af sten 
Aflejringer fra luftarter og partikler og deres indflydelse på overfladenedbrydningen af kultur-
og kunstgenstande anbragt på museer Fællesskabets bidrag 
(ECU) 
600 000 
518 000 
500 000 
164 000 
580 000 
480 000 
471 000 
280 000 Varighed 
(måneder) 
30 
24 
36 
24 
36 
24 
24 
24 
84 
University of Manchester 
(UK) 
Carl von Ossietzky 
Universitåt, Oldenburg 
(Tyskland) 
TNO, Bouw (Holland) 
Katholieke Universiteit 
Leuven 
(Belgien) 
Fraunhofer Institut for 
Silicatforschung Wurtzburg 
(Tyskland) 
Fraunhofer Institut fur 
Silicatforschung Wurtzburg 
(Tyskland) 
Universiteit Gent 
(Belgien) 
Sammenslutningen af 
universiteter i 
Middelhavsområdet 
(Italien) 
Universita degli Studi di 
Trieste (Italien) 
Université Paris Val-de-
Marne (Frankrig) Danmark 
Italien, Spanien 
Belgien, Italien 
Holland, Italien, 
Tyskland 
UK, Portugal 
UK, Danmark, 
Rumænien, 
Tjekkiet 
Spanien, Belgien, 
Tyskland, Italien 
Spanien, 
Grækenland, 
Portugal, 
Belgien, 
Tyskland, Italien, 
Malta 
Frankrig, Italien 
Italien, Schweiz, 
Frankrig Forbedring af teknikker til bevaring af arkæologiske jerngenstande 
Biologiske og mineralogiske reaktioner i forbindelse med monumenter i Middelhavsområdet 
Effektiviteten af overfladebehandlinger i forbindelse med bevaring af murstensbyggeri 
Ekspertsystem til vurdering af nedbrydningen af murstensarbejder i forbindelse med gamle 
historiske bygninger 
Vurdering og overvågning af miljøet omkring bygninger af kulturel interesse 
Nye metoder til bevaring af friluftsskulpturer af bronze 
Interaktiv fysisk undersøgelse, ved hjælp af tomografi per datamat, af bygningsstens 
nedbrydning og bioreceptivitet 
Havgus og luftforurening som medvirkende faktorer ved nedbrydning af monumenter langs 
Middelhavet 
Ikke-destruktive forsøg til vurdering af diagnosemetoder og konsolideringsteknikker anvendt på 
historiske bygninger 
Eksperimenter og modelforsøg med nedbrydning af monumenters overflade 300 000 
116 000 
410 000 
600 000 
900 000 
714 000 
600 000 
1 200 000 
660 000 
250 000 24 
24 
24 
24 
36 
24 
30 
36 
36 
27 
85 
4. Små og mellemstore virksomheder, handel og kultur 
Produktionen inden for små og mellemstore virksomheder, kunsthåndværk, handel og distribution 
er omfattet af en lang række EU-støtteaktioner som led i det flerårige program til fordel for 
erhvervslivet og små og mellemstore virksomheder (1994-1996). Med dette program, som bl.a. 
tager sigte på en modernisering af handelen og distributionen og understreger handelens rolle i 
udviklingen på lokalplanet, iværksættes nogle aktioner, som indirekte har en kulturel dimension, 
især på grund af, at der opmuntres til kunst- og kiinsthåndyærksaktiviteter, i forbindelse med 
disse aktioner. 
Der skal nævnes tre initiativer i denne forbindelse. Initiativet med titlen "Støtte til seminarer, 
konferencer og undersøgelser" med et samlet budget på 300 000 ECU går til støtte til ikke-
udbyttegivende aktioner af interesse for handelen og distributionen. Disse konferencer og 
seminarer kan have en kulturel karakter. 
I 1994 blev der afholdt en konference om "fremtiden for de små detailhandlere og tjenesteydere i 
landområderne". Her analyserede man, hvilken rolle handelen spiller for bevarelsen af landområderne og den 
aftagende afvandring derfra. 
I 1996 blev der afholdt et seminar i Empoli i Italien om handelens sociale og økonomiske virkning på de 
historiske bykerner i de forskellige medlemsstater med særlig henvisning til turismen. 
Det andet initiativ bestod i Kommissionens støtte til og deltagelse i konferencen om 
kunsthåndværk, der blev afholdt af British Craft Council i juni 1994 i London. 
CRAFT. - Endelig drejede diskussionerne sig under den anden europæiske konference om 
kunsthåndværk og de små virksomheder, der blev afholdt i Berlin fra 26. - 27. september 1994, 
også om kunsthåndværk, og bl.a. om indførelse af en europæisk pris for kunsthåndværk. 
Kommissionen er rede til at sponsorere et sådant initiativ, som skulle gennemføres af 
repræsentanter for den private sektor. Initiativet skulle gå ud på at give kunsthåndværkerne en 
anerkendelse, gøre kunsthåndværket mere synligt og at forankre det i dens europæiske 
sammenhæng. Én pris skulle tildeles som en påskønnelse af anerkendte kunsthåndværkeres talent, 
mens en anden pris skulle tildeles de unge kunsthåndværkere som en opmuntring. 
De små og mellemstore virksomheder og især de, der beskæftiger sig med kunst og 
kunsthåndværk, repræsenterer en vigtig kulturel dimension i bevarelsen af kulturarven, men også 
inden for de nye teknologier, der anvendes på disse områder, selv om det er vanskeligt at påvise 
og vurdere med den fællesskabspolitik, der føres i øjeblikket. 
EU's indsats på et område som dette, der er så betydningsfuldt i økonomisk og social henseende, 
kan, hvis den styrkes, bidrage betydeligt til dels at bevare og genoplive de traditionelle fag og 
dels til, at der opstår ny sagkundskab på det kulturelle område. 
86 
5. Den kooperative sektor og kulturen 
Fondene er blandt de vigtigste aktører i den kulturelle indsats, og det skønnes, at de investerer 
omkring 152 mio. ECU på dette område i EU. Mindst 150 fonde3 yder en indsats her, enten 
gennem den støtte, de yder til kulturelle begivenheder, eller ved at gennemføre dem selv. 
Som frivillige persongrupper, der samles for at nå et fælles mål, benyttes kooperativerne og 
andelsselskaberne ofte som arrangører af kulturbegivenheder. De er særligt aktive i integrerede 
kulturtiltag, som også dårligt stillede grupper som fattige og mindretalsgrupperne er med i. 
Udarbejdelsen af europæiske vedtægter for kooperativerne, de gensidige selskaber og 
andelsselskaberne fremmer lige som andre prioriterede områder i arbejdsprogrammet for den 
kooperative sektor den kulturelle indsats på tværs af grænserne i Europa. 
Kulturen giver EU flere og flere konkurrencedygtige fordele. Det er derfor ønskeligt, at 
organisationerne i den kooperative sektor hele tiden praktiserer erhvervsuddannelse inden for 
kulturen, f.eks. ved uddannelsesprojekter støttet af ESF inden for musik, teater og lystspil. Under 
tiden indgår disse aktioner i multidisciplinære projekter til fornyelse af bykernerne. 
Nogle af de projekter, der har modtaget støtte som led i Kommissionens flerårige program (1994-
1996) for kooperativerne, de gensidiges selskaber, andelsselskaberne og fondene i Fællesskabet, 
har en kulturel dimension. På nuværende tidspunkt er programmets budget i størrelsesorden 2,5 
mio. ECU om året, og en mindre del heraf anvendes til støtte for kulturelle aktiviteter. 
6. Fællesskabets indsats til fordel for venskabsforbindelser mellem kommuner i EU 
Denne foranstaltning tager sigte på at opmuntre byer og kommuner i EU til at rykke tættere 
sammen gennem venskabsforbindelser. Hidtil har omkring 15 000 byer deltaget i denne 
foranstaltning. Den finansielle støtte fra Fællesskabet kommer først og fremmest små kommuner 
og byer i dårligt stillede regioner i yderområderne til gode og tjener til at udvikle de multilaterale 
udvekslinger og fælles handlingsplaner. Disse aktiviteter kan vedrøre eller omfatte kulturen og 
kulturarven. 
Budgettet for denne foranstaltning var i 1995 på 3,5 mio. ECU. For 1996 er det steget til 7,5 
mio. ECU. Ca. 10% af foranstaltningens samlede budget skønnes at gå til støtte for aktiviteter 
af kulturel art. 
/ 3 Jfr. "Cultural Funding in Europe", European Foundation Centre, 1995. 
87 
TREDJE DEL: DEN AUDIOVISUELLE POLITIK 
Udviklingen af EU's audiovisuelle politik tilstræber to grundlæggende mål: 
- at skabe og sikre et velfungerende europæisk område for audiovisuelle tjenester 
- at iværksætte en strategi til styrkelse af den europæiske programindustri. 
Disse to mål i tillæytning til udviklingen af markedet og industripolitiken forfølges under 
fuldstændig hensyntagen til den kulturelle dimension i den audiovisuelle sektor. Dette hensyn 
viser sig både i retsforskrifterne for det europæiske audiovisuelle område og i de forskellige 
støtteforanstaltninger. 
1. FØRSTE MÅL - ET EUROPÆISK OMRÅDE FOR DE AUDIOVISUELLE 
TJENESTER (FORSKRIFTSMÆSSIGE ASPEKTER) 
Direktivet om "fjernsyn uden grænser"41, som Rådet vedtog i 1989, udgør hovedhjørnestenen i 
forskrifterne for det europæiske område for audiovisuelle tjenester. Hovedformålet er at 
muliggøre den frie bevægelighed for fjernsynsudsendelser i EU og således anspore til skabelsen 
af grænseoverskridende tjenester. Direktivet er derfor baseret på artikel 57, stk. 2, og artikel 66 
i EF-traktaten. 
Den frie bevægelighed hviler på det dobbelte princip om et lands lovgivning og fri modtagelse: 
- alle tv-radiospredningsorganer kan udelukkende være underlagt den medlemsstats lovgivning, 
de hører under (eller hvor de er etableret), og skal overholde et minimum af fælles regler på 
de såkaldte "samordnede" områder 
- medlemsstaterne må ikke hindre modtagelse eller retransmission på deres område af 
udsendelser fra andre medlemsstater af grunde, der falder inden for de samordnede områder. 
Den anvendte metode er således en samordning af de nationale regler, hvor dette er nødvendigt, 
for at forskellene mellem disse ikke mere kan udgøre juridiske forhindringer for den frie 
bevægelighed for fjernsynsudsendelser. Den frie bevægelighed er det vigtigste mål i direktivet, 
men der tages også hensyn til andre mål som f.eks. forbrugerbeskyttelse og beskyttelse af 
mindreårige, fremme af europæiske audiovisuelle virksomheder, beskyttelse af folkesundheden 
osv. 
Blandt de samordnede områder er fastlæggelse af kriterierne for tv-radiospredningsorganerne 
tilknytning til en medlemsstats jurisdiktion, fjernsynsreklamer og sponsorering (reklamernes 
omfang og indhold), beskyttelse af mindreårige, ret til berigtigelse og et særligt kapitel om 
fremme af produktionen og distributionen af fjernsynsprogrammer. 
• 4I Rådets direktiv nr. 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative 
bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv- radiospredningsvirksomhed. EFT L 298 
af 17.10. 1989. 
88 
Dette kapitel indeholder en strukturregel, der tager sigte på en styrkelse af den uafhængige 
produktion, samt en regel, der skal sikre, at flertallet af de af de europæiske tv-
radiospredningsorganer udsendte værker er europæiske. Sidstnævnte regel har helt klart en 
kulturel dimension, idet den sikrer, at der vises et minimum af de nationale og europæiske 
kulturer på de europæiske fjernsynsskærme. 
For at sikre en effektiv fri bevægelighed for tjenesteydelser suppleres den grundramme, der er 
skabt med direktivet "fjernsyn uden grænser", på forskellige andre områder med andre juridiske 
instrumenter, hvori der ligeledes tages hensyn til den audiovisuelle sektors kulturelle dimension. 
* Direktivet om ophavsret ved kabel og satellit42 kom i 1993 som et supplement til direktivet 
om fjernsyn uden grænser i forbindelse med grænseoverskridende radio- og tv-udsendelser. 
* Desuden indeholder grønbogen om retlig beskyttelse af krypterede tjenester43 en analyse af 
spørgsmål i forbindelse med piratangreb på audiovisuelle betalingstjenester og således indirekte 
på audiovisuelle værker. Det anføres bl.a., at en retsforskrift på fællesskabsplan med henblik på 
at etablere et ens beskyttelsesniveau for alle medlemsstaterne kunne vise sig nødvendigt for at 
supplere bestemmelserne for det europæiske audiovisuelle område, der er indført med 
direktiverne "fjernsyn uden grænser" og "kabel og satelit". 
* Ganske vist bevarer medlemsstaterne på andre områder i forbindelse med radio- og tv­
udsendelser retten til at lovgive i overensstemmelse med fællesskabsretten, navnlig under 
overholdelse af princippet om ikke at diskriminere samt proportionalitetsprincippet. 
På disse områder undgås med anvendelsen af artikel 59 i traktaten, som omhandler afskaffelse 
af hindringerne for den fri udveksling af tjenesteydelser, nye opsplitninger af det europæiske 
audiovisuelle område. Med anvendelsen af denne artikel i den audiovisuelle sektor tages der også 
hensyn til særlige kulturelle forhold: det anerkendes bl.a., at medlemsstaterne har mulighed for 
at opretholde visse nationale foranstaltninger med henblik på sprogpolitiske mål (jf. 1. del, 
kapitel VII - kulturen og Fællesskabets retspraksis). 
* Endelig forudsætter et velfungerende europæisk audiovisuelt område, at der er fri konkurrence. 
Hvad statsstøtte angår, bør imidlertid de nye muligheder, som gives i henhold til artikel 92, stk.3, 
litra d i "Maastricht-traktaten", udnyttes fuldt ud. 
Den audiovisuelle sektor er i rivende udvikling, både teknologisk og økonomisk. Denne 
udvikling viser sig navnlig i, at der opstår nye former for audiovisuelle tjenester på begge sider 
af den traditionelle grænse mellem på den ene side radio- og tv-udsendelser og 
telekommunikation på den anden. 
På et tidspunkt, hvor viften af satellitkanaler og betalingsfjernsyn begynder at rodfæste sig i det 
audiovisuelle landskab i Europa, kan det med de revolutionerende digitaludsendelser forudses, 
at programtilbuddet mangedobles, og at der opstår tjenester som f.eks. pay-per-view eller video-
on-demand. 
V 42 Rådets direktiv 93/83/EØF om samordning af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder 
og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv-udsendelse via satellit og 
viderespredning pr. kabel. 
KOM (96) 76 endelig udg. 
89 43 
Ligeledes bliver telekommunikationsnettene i kraft af de fremskridt, der gøres inden for digital 
kompression egnede bærere til udsendelse af billeder og udvikling af nye multimedia- og 
interaktive tjenester. 
I betragtning af disse forskellige udviklinger er det en forudsætning for, at grundprincipperne 
om det europæiske audiovisuelle område kan bevares, at der både foretages visse tilpasninger af 
de eksisterende regler og fremtidsorienterede overvejelser om de rammer, der kan tænkes at 
fremme udviklingen af nye tjenester. På alle disse nye områder tages der behørigt hensyn til 
sektorens kulturelle dimension. 
Ud over en begrænset ændring af direktivet "fjernsyn uden grænser" kommer der i løbet af 1996 
en grønbog om de nye audiovisuelle tjenester. 
2. ANDET MÅL - STYRKELSE AF DEN EUROPÆISKE PROGRAMINDUSTRI -
(STØTTEFORANSTALTNINGER) 
Selv om den europæiske programindustris kulturarv er så rig og forskelligartet, har dens biograf-
og fjernsynsfilm vist deres strukturbetingede svagheder over for den stigende konkurrence på de 
internationale markeder. En styrkelse af denne industri og ønsket om at gøre den mere 
konkurrencedygtig har derfor lige fra begyndelsen været et grundlæggende mål for Fællesskabets 
audiovisuelle politik. 
Ud over den erhvervsmæssige dimension i dette mål er det klart, at man her også finder en stærk 
kulturel dimension. Biograf- og fjernsynsfilmene er jj^e som andre produkter, da de som 
privilegerede kulturformidlere bevarer deres særpræg blandt de nye former for audiovisuelle 
produkter, som der bliver flere og flere af. Som levende beviser på hvert lands traditioner og 
identitet fortjener de støtte. Kun en stærk europæisk programindustri vil på én gang kunne sikre 
programmernes mangfoldighed og den genklang de europæiske kulturer finder på internationalt 
plan. Da det er billedet af vort samfund, det drejer det sig om, er der tale om en større kulturel 
udfordring. 
90 
I årenes løb er diagnosen blevet mere raffineret, og Fællesskabet har indført 
støtteforanstaltninger. 
De vigtigste støtteforanstaltninger, som er MEDIA-programmet44 og handlingsplanen for det 
avancerede tv i Europa45, der begge to er baseret på artikel 235 i EF-traktaten, er et effektivt 
supplement til indsatsen på nationalt plan. Under overholdelse af nærhedsprincippet sigter de 
mod strukturelle mål, som har en direkte og indirekte indvirkning både på produktionen af 
europæiske værker og på deres udbredelse i medlemsstaterne. 
Ligeledes sigter den europæiske garantifond for det audiovisuelle område som foreslået af 
Kommissionen46 på at skabe et finansieringsinstrument, der kan rejse midler til fordel for den 
europæiske audiovisuelle programindustri. 
Dette fornyende instrument skal supplere foranstaltningerne i MEDIA Il-programmet og 
indsættes direkte i den audiovisuelle produktionsfase. Hermed sker der en effektiv forbedring af 
finansieringen af europæiske produktioner, der kan vinde genklang overalt i Europa og på 
verdensplan. 
MEDIA II og garantifonden er baseret på artikel 130 (industri) i EF-traktaten, da deres 
hovedformål er at fremme udviklingen af programindustrien. Men lige som i 
handlingsplanen tages der med disse instrumenter fuldt ud hensyn til de kulturelle aspekter 
i industrisektoren, som det er tanken at fremme som anført i artikel 128, stk. 4. 
For øvrigt kan der som led i med støtten til priser og festivaler under overskriften "Den 
Europæiske Dimension i den Audiovisuelle Sektor" ydes økonomisk støtte til audiovisuelle 
festivaler, navnlig biograffestivaler, hvor der vises europæiske kvalitetsprodukter, når andre 
biografer hovedsagelig viser amerikanske film. Denne foranstaltning, der har kørt siden 
1992, tager sigte på følgende tre mål, som ikke er uden betydning set fra et kulturelt 
synspunkt: 
- den fremmer europæiske værker 
- den fremmer udbredelse og distribution heraf (det er nemlig kun en ubetydelig del af 
hver enkelt medlemsstats film, der programsættes i andre medlemsstater) 
- den letter det gensidige kendskab til de nationale biograffilm, hvilket bidrager til en 
rigere kulturel udveksling. 
44 
45 
46 MEDIA-programmet er iværksat med Rådets afgørelse 90/685/EØF af 21. december 1990 om 
iværksættelse af et handlingsprogram til fremme af den europæiske audiovisuelle industri (MEDIA 1991-
1995). 
Dette program er blevet omarbejdet til MEDIA ll-programmet baseret på: Rådets afgørelse nr.95/563/EF 
af 10. juli 1995 om iværksættelse af et program til fremme af udvikling og distribution af europæiske 
audiovisuelle produktioner (MEDIA H-Udvikling og Distribution) (1996-2000) og Rådets afgørelse nr. 
95/564/EF af 22. december 1995 om et uddannelsesprogram for branchefolk indenfor den europæiske 
audiovisuelle programindustri (MEDIA II-Uddannelse)( 1996-2000). 
Rådets afgørelse nr. 93/424/EØF af 22.7.1993 om en handlingsplan for indførelse af avancerede tv-
tjenester i Europa, EFT L 196 af 5.8.1993 
Forslag til Rådets afgørelse om oprettelse af Den Europæiske Garantifond til Fremme af Produktionen 
af Biograf- og Tv-film. Dok. KOM (95) 546 endelig udg. af 14.11.1995. 
91 
Den interesse for denne foranstaltning, som alle branchefolk i biografverdenen har udvist, 
og som den nylige oprettelse af Det Europæiske Koordineringscenter for Biograffestivaler 
vidner om, skyldes bortset fra den økonomiske støtte, at den giver mulighed for et rigere 
programudvalg. Herved undgås kravene fra distributørerne, og det medfører en 
"blåstempling", der gør det nemmere at opnå national og regional støtte som f.eks. til 
Festen til Minde om Hundredåret for Biografen i 1996 i visse medlemsstater. 
KONKLUSION 
Den audiovisuelle politiks instrumenter er på en vis måde en slags model for, hvordan 
Fællesskabet skal tage hensyn til de kulturelle aspekter i retsakter, der er vedtaget i 
henhold til andre bestemmelser i traktaten, således som det er anført i artikel 128, stk.4. 
Denne hensyntagen blev allerede praktiseret inden Unionstraktaten og dens bestemmelser 
om kulturen trådte i kraft i 1993 (direktivet om fjernsyn uden grænser blev vedtaget i 
1989 og MEDIA I-programmet i 1990), og der er med desto større ret ingen grund til, 
at dette hensyn skulle spille en mindre rolle i dag. Denne model skal tjene som approach 
på andre områder. For selv om hovedmålene i direktivet "fjernsyn uden grænser" (fri 
bevægelighed) og i MEDIA Il-programmet (udvikling af den audiovisuelle industri) 
utvivlsomt ikke er de samme som dem, der er anført i artikel 128, stk.2, og de derfor 
retligt er baseret på andre bestemmelser i traktaten, så er der heller ingen tvivl om, at det 
netop er i sådanne tilfælde, at artikel 128, stk.4, bør finde anvendelse. 
Gennem de forskellige fællesskabsforanstaltninger, der er udviklet som led i den 
audiovisuelle politik, yder EU ubestrideligt et bidrag til de europæiske kulturers bevarelse 
og udbredelse, samtidig med at deres forskelligartethed respekteres. Den industri- og 
markedstænkning, der ligger til grund for denne indsats i overensstemmelse med reglerne 
i traktaten, har ikke forhindret, at der også tages hensyn til det dobbelte aspekt i den 
audiovisuelle sektor, som økonomien og kulturen udgør. Tværtimod har den kulturelle 
dimension i denne politik en tendens til at blive styrket som led i de nye initiativer. 
Således vil Kommissionen bl.a. sørge for at udnytte de forskellige synergier, som opstår 
mellem den kulturelle indsats og den audiovisuelle politik til fordel for multimediernes 
udvikling. 
92 
FJERDE DEL: KULTUREN I FÆLLESSKABETS EKSTERNE 
FORBINDELSER 
KAPITEL I: EKSTERNE SAMARBEJDSFORANSTALTNINGER 
Det internationale kulturelle samarbejde har fået en stigende betydning i verden. Den 
kulturelle dimension synes nu at være en af komponenterne i de internationale forbindelser 
og udenrigspolitikken og supplerer således de politiske Og økonomiske dimensioner. 
Denne udvikling er også kommet til udtryk i Det Europæiske Fællesskab, Traktaten om 
Oprettelse af Det Europæiske Fællesskab kræver nemlig i artikel 128, stk. 3, at 
Fællesskabet og dets medlemsstater fremmer (det kulturelle) samarbejde med tredjelande. 
Efter Lomé III (1986-1990) og på grundlag af artikel 131, stk.3, i EF-traktaten har 
Fællesskabet indføjet en henvisning til kulturen i de forskellige former for aftaler, den 
indgår med tredjelandene. I de fleste tilfælde henvises der til kulturen, bl.a. fordi 
Fællesskabet ikke mere opfattes som kun værende en økonomisk magt. Dette er således 
sket med landene i Latinamerika (samarbejdsaftaler). Efter forandringerne i Europa i 
slutningen af 80'erne er denne proces blevet forstærket gennem aftalerne med de central-
og østeuropæiske lande (Europa- og samarbejdsaftaler), med De Nye Uafhængige Stater 
(samarbejds- og partnerskabsaftaler) og for nylig med Middelhavspolitikken 
(associeringsaftaler med Middelhavslandene). 
Der er altså siden 1986 sket en mangedobling af de aftaler mellem Fællesskabet og 
tredjelandene, hvori der henvises til kulturen. De er karakteriseret af mange forskellige 
formuleringer som følge af de forskellige rammer, som de er indgået i. 
For Fællesskabets kulturelle samarbejde med tredjelandene og de internationale 
organisationer kan der skelnes mellem seks former for aftaler: 
1. Kulturelt samarbejde med AVS-landene. Lomé IV-konventionen, der blev undertegnet 
i 1991 med et budget på 14,6 mia. ECU for tidsrummet 1996-2000, omhandler i artikel 
139 det kulturelle samarbejde. 
Som led i denne konvention anføres i ca. 45% af de 70 vejledende nationale 
programmer for AVS-landene i øjeblikket formelt den kulturelle sektor som et særligt 
samarbejdsområde. 
Europa-Kommissionen har hidtil som led i Lomé-konventionerne finansieret omkring 
250 kulturprogrammer på over 62 mio. ECU. 
Næsten en tredjedel af de finansierede kulturprogrammer vedrører den audiovisuelle 
sektor (90 foranstaltninger), enten ved medfinansiering af filmproduktioner - over 60 -
eller gennem støtte til distributionen af dem eller til uddannelse eller biograffestivaler. 
På dette område er EU blevet den største kapitalindskyder for Afrika og bidrager til en 
effektiv styrkelse af sit image som promotor for kulturen over for et stort afrikansk og 
europæisk publikum. 
93 
Det andet betydningsfulde kapitel var støtten til meget betydningsfulde kulturelle 
arrangementer som f.eks. "Marché des Arts du Spectacle Africain" i Abidjan, Biennalen 
i Dakar, musikfestivalen for det sydlige Afrika og det store kulturarrangement AFRICA 
95 i Det Forenede Kongerige. 
Blandt resten af de finansierede arrangementer skal navnlig nævnes den store betydning, 
der er tillagt bevarelsen og udnyttelsen af kulturarven. På dette område har Europa-
Kommissionen finansieret adskillige foranstaltninger, først og fremmest til fordel for 
AVS-landenes materielle arv, uden at lukke øjnene for den åndelige komponent i 
kulturarven, der er af afgørende betydning for AVS-landenes identitet, som f.eks. 
bevarelsen af den mundtlige tradition, støtten til lokale sprog og den traditionelle 
musik. 
2. I visse tilfælde er det i de af Fællesskabet og medlemsstaterne indgåede aftaler fastsat, 
at der skal iværksættes fælles kulturprogrammer. 
- Aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Island, Norge og 
Liechtenstein) 
-Associeringsaftaler med landene i Central- og Østeuropa (Polen, Ungarn, Den 
Tjekkiske Republik, Den Slovakiske Republik, Rumænien, Bulgarien, Estland, Letland, 
Litauen, Slovenien [paraferet] , Albanien [udkast til direktiver for en ny 
samarbejdsaftale under forberedelse] ). 
- Associeringsaftaler med Cypern og Malta (iværksættelsen er omtalt i teksten til 
programmerne "Kaleidoscope", "Ariane" og "Raphael") 
- Associeringsaftaler med Middelhavslandene Tunesien og Marokko. I de 
associeringsaftaler, der er ved at blive forhandlet med Libanon og Egypten, Jordan og 
Israel, er der ligeledes omtalt nye programmer. I denne forbindelse skal det 
understreges, at der med Barcelona-erklæringen af 27.-28. november 1995 indføres en 
multilateral dimension i de kulturelle forbindelser med Middelhavslandene. Således 
"erkender deltagerne, at kulturens og civilisationens traditioner i hele 
Middelhavsområdet, dialogen mellem disse kulturer og udvekslinger på det 
menneskelige, videnskabelige og teknologiske plan er en væsentlig faktor i forsøget på 
at bringe folkene tættere sammen og fremme forståelsen mellem dem". 
Ved afslutningen af konferencen i Barcelona blev det besluttet at afholde en Euro-
Middelhavskonference den 22. og 23. april 1996 i Bologna med kulturarven som emne. 
Tredjelandes deltagelse i Fællesskabets kulturprogrammer sker "på grundlag af 
supplerende bevillinger, der skal ydes i henhold til de procedurer, der aftales med disse 
lande" (artikel 4 i beslutningen om Kaleidoscope og beslutningen om Ariane). Islands, 
Norges og Liechtensteins deltagelse er fastsat i aftalen om Det Europæiske Økonomiske 
Samarbejdsområde og for de Central- og Østeuropæiske lande i tillægsprotokollerne til 
Europa-aftalerne. 
3. I følge aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde skal Island, 
Norge og Liechtenstein: 
- have adgang, efter en beslutning fra det blandede udvalg, til programmerne under 
aftalen, herunder de kulturelle programmer 
94 
- have samme rettigheder og pligter som medlemsstaterne i de udvalg, der bistår 
Kommissionen i gennemførelsen af programmerne 
- bidrage økonomisk til programmerne i forhold til deres BNP. 
4. I tillægsprotokollerne til Europa-aftalerne er betingelserne for Island, Norge og 
Liechtenstein i henhold til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i København 
(21. - 22. juni 1993) tilpasset de særlige forhold for de central- og østeuropæiske lande 
og deres begrænsede finansieringsmuligheder. Således skal i henhold til disse 
protokoller: 
- Associeringsrådet, der er oprettet i henhold til Europa-aftalen, fastsætte 
retningslinjerne og betingelserne for det pågældende lands deltagelse i Fællesskabets 
programmer 
- det pågældende lands deltagelse i finansieringen af programmet beregnes ud fra 
princippet om, at dette land påtager sig udgifterne for dets egen deltagelse 
- Fællesskabet eventuelt kunne beslutte fra sag til sag at yde et tilskud til dette bidrag. 
5. I andre tilfælde er det fastsat, at der skal udvikles et kulturelt samarbejde af mere 
generel art, hvor gennemførelsen af arbejdet og opfølgningen af det varetages af 
blandede komitéer eller udvalg, der har til opgave at forvalte disse aftaler: 
- Partnerskabs- og samarbejdsaftaler med De Nye Uafhængige Stater (Rusland, Ukraine, 
Belarus, Moldova, Kasakhstan, Kirgistan; der er forhandlinger i gang med Georgien, 
Armenien, Aserbajdsjan og Usbekistan) 
-Samarbejdsaftaler med Latinamerika ( Chile, Mexico, Uruguay, Brasilien og 
Paraguay), Centralamerika (Costa Rica, Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua og 
Panama), landene i Andes-pagten (Bolivia, Columbia, Ecuador, Peru og Venezuela), 
Mercosur og deltagerstaterne. 
- Samarbejdsaftaler med de asiatiske lande (Indien, Macao, Sri Lanka; forhandlinger 
i gang med Sydkorea). 
Samarbejdsaftaler indeholdende en udviklingsbestemmelse, hvorved 
samarbejdsområderne i aftalen kan udvides til at omfatte andre emner. For eksempel 
er det fastsat i artikel 15, stk. 2, i den paraferede samarbejdsaftale med Vietnam: 
"Within the framework of this Agreement, either of the Parties may put forward 
suggestions for expanding the scope of the cooperation, taking into account the 
experience gained in its application". 
95 
Bortset fra nogle få undtagelser, f.eks. MED-MEDIA for Middelhavsområdet (5 mio. 
ECU, 1994-1995) og " Cross Cultural project" med Indien (30 mio. ECU over 5 år) råder 
Fællesskabets kulturelle samarbejde med tredjelandene ikke over særlige finansieringskilder 
og kan derfor ikke udvikles på struktureret vis og vil fortsat være afhængigt af 
omskiftelserne i udenrigspolitikken. 
6. Fælleserklæringerne som Fællesskabet og en række udviklede lande (USA, Canada 
og Japan) har underskrevet som led i det politiske samarbejde, indeholder ligeledes et 
kulturelt afsnit uden særlige budgetbestemmelser. 
Det skal understreges, at der ofte også gøres brug af kulturen som "PR-faktor" for 
Fællesskabet udadtil (støtte til kulturelle enkeltarrangementer, f. eks. orkesterturnéer, 
koncerter osv.), der ledsager et eller andet politisk initiativ som led i de eksterne 
forbindelser. 
96 
På grund af disse interventioners karakter hører de også under Fællesskabets 
udenrigspolitik. 
Og endelig, som det ofte er nævnt, men sjældent præciseret, har Fællesskabet og dets 
medlemsstater (artikel 128, stk. 3) mandat til at samarbejde med de andre internationale 
organisationer, der beskæftiger sig med kulturelle forhold, herunder navnlig Europarådet 
og Unesco. 
Dette samarbejde med de internationale organisationer er ikke nyt, når det drejer sig om 
teknisk samarbejde (deltagelse i møder af gensidig interesse og udveksling af 
informationer). Forbindelserne mellem Europarådet og Det Europæiske Fællesskab er 
baseret på en brevveksling af 16. juni 1987 vedrørende en styrkelse og udvideise af 
samarbejdet, afholdelse af periodevise møder på højt niveau mellem embedsmænd fra 
Europarådets sekretariat og Kommissionen, bl.a. på kulturområdet. 
Selv om 112 lande er knyttet til Fællesskabet gennem aftaler, der indeholder kulturelle 
bestemmelser, har Fællesskabet hidtil ikke haft et effektivt organisations- og 
koordineringssystem og ej heller et tilstrækkeligt stort budget til at klare denne store 
udfordring i den fælles politik. 
Den aktuelle tendens i Fællesskabet, navnlig hvad angår finansieringskildernes oprindelse -
i det omfang der er tænkt på disse - er at skelne mellem lande, der indbydes til at deltage 
i Fællesskabets kulturelle programmer på den ene side, og de andre tredjelande på den 
anden side. 
Der skal mindes om, at medlemsstaternes kulturministre og udenrigsministre har ansvar 
over og et særligt budget til udviklingen af kultursamarbejdet udadtil. Disse handler ud 
fra et meget forskelligt tankesæt. Selv om disse myndigheders respektive ansvar er 
vanskeligt at indkredse, sættes der dog sjældent spørgsmålstegn ved princippet om denne 
dobbelte kompetence, der genfindes på fællesskabsplan. 
97 
KAPITEL II: HANDELSPOLITIKKEN 
1. Fællesskabets handelspolitik er baseret på artikel 110 - 115 i traktaten. Under 
behandlingen af handelsspørgsmål på europæisk plan er de kulturelle aspekter normalt kun 
blevet nævnt, når de havde større konsekvenser for økonomien og handelen. Størst omtale 
i denne henseende fik for ganske nylig forhandlingerne under GATS (den almindelige 
overenskomst om handelen med tjenesteydelser). Dette spørgsmål gav anledning til lange 
drøftelser om, hvorvidt der burde anmodes om en "undtagelse for kulturen" - et spørgsmål, 
som aldrig er blevet løst, og vore forhandlingspartnere afviste klart dette princip og dets 
anvendelse i den audiovisuelle sektor. 
2. GATS' udgangspunkt var klart i den forstand, at lovgivningsrammen for WTO ikke 
omhandler nogen "undtagelse for kulturen" eller en bestemmelse om de audiovisuelle 
tjenesters "særlige kulturelle karakter". Men den omstændighed, at EU og dens 
medlemsstater ikke har indgået nogen forpligtelse om adgangen til markedet og 
behandlingen på nationalt plan, giver dem i ikke ringe grad mulighed for at beskytte deres 
kulturelle politikker og mål. 
3. På den anden side er to fritagelser i henhold til mestbegunstigelsesklausulen, som EU 
havde bedt om på det audiovisuelle område, af betydning for kulturen. Den første vedrører 
kriterierne for definition af værker af europæisk oprindelse, så at den nationale behandling 
vedrørende radio- og tv-udsendelser eller lignende former for udsendelser kan udvides til 
også at omfatte audiovisuelle værker, der opfylder visse sproglige og oprindelsesmæssige 
kriterier, og som stammer fra lande, der har underskrevet Europarådets konvention om 
grænseoverskridende fjernsyn, eller fra europæiske lande, som der kan indgås en aftale 
med. Berettigelsen for denne fritagelse er, at man ønsker at fremme kulturværdier og nå 
visse sprogpolitiske mål. Den anden fritagelse under henvisning til 
mestbegunstigelsesklausulen vedrører produktion og distribution af biograffilm og tv-
programmer og dækker rammeaftaler mellem to regeringer om coproduktion af 
audiovisuelle værker, der er omfattet af national behandling, især hvad angår distribution 
og adgang til finansiering. Denne afgiftsfritagelse tager også sigte på at fremme de 
kulturelle bånd mellem de pågældende lande. 
Disse bestemmelser udgør et gyldigt udgangspunkt på betingelse af, at det kulturelle 
argument ikke tjener som påskud til at tage et helt klart protektionistisk skridt. Dog skal 
der mindes om, at det i GATS-aftalen slås fast, at disse fritagelser i princippet ikke bør 
forlænges ud over et tidsrum på 10 år, og at de under alle omstændigheder vil blive taget 
op til fornyet overvejelse under de næste forhandlingsrunder. 
Forhandlingerne om statsstøtte - artikel XV - er en udmærket prøvesten (selv om der 
endnu ikke er fastsat nogen tidsplan, er det muligt, at de starter i løbet af de nærmeste 
måneder). Det er vigtigt, at EU står samlet for at forsvare støtteordningerne for den 
audiovisuelle og kulturelle sektor, som uden at have en større økonomisk indvirkning på 
handelsforbindelserne er af stor betydning for det multikulturelle Europa. Spørgsmålet må 
derfor beredes bedre, hvis man ønsker, at resultaterne af de kommende forhandlinger skal 
være mere tilfredsstillende, end det var tilfældet med GATS, når det drejer sig om at nå 
EU's og dets medlemsstaters kulturelle mål. 
4. Den teknologiske udvikling, udviklingen inden for informationssamfundet, multimedia­
produkter med et stærkt kulturelt indhold og kulturvirksomheder og tjenesteydelser og den 
dertil hørende markedsføring vil kræve, at der tages mere hensyn til kulturen - i alle dens 
former - i morgendagens handelsforhandlinger. 
98 
DEL V: KONKLUSIONER 
Kommissionens undersøgelser af, hvordan Fællesskabet tager hensyn til de kulturelle 
aspekter i sin indsats, fører til to konstateringer: 
Den første konstatering er, at retsakterne og Domstolens retspraksis i adskillige tilfælde 
har skullet bringe gennemførelsen af traktatens mål i samklang med kulturpolitikkernes 
egne mål. De initiativer, der er taget på fællesskabsplan, eller Domstolens afgørelser har 
kunnet styrke de ideer, som på adskillige områder har afgørende indflydelse på 
gennemførelsen af kulturelle aktiviteter, såvel internt som eksternt. Denne konstatering er 
særligt slående på, når det gælder ophavsret eller fremme af audiovisuelle værker. 
I andre sektorer har det vist sig at være vanskeligere at bringe tingene i samklang med 
hinanden på grund af de pågældende kulturelle aktiviteters økonomiske og handelsmæssige 
karakter. Det har været nødvendigt at foretage en afvejning mellem bestemmelserne i 
traktaten og de kulturelle mål. Denne afvejning har medført en vis hensyntagen til de 
kulturelle aspekter uden at give dem den fortrinsbehandling, som de kan få i visse 
medlemsstater (f.eks. spørgsmålet om bogpriser, beskatning af visse kulturgoder og -
tjenester eller endog på konkurrenceområdet). 
Den anden konstatering er, at langt størstedelen af Fællesskabets politikker og 
foranstaltninger nu indeholder en kulturel dimension eller har indflydelse på visse 
kulturelle områder. Denne "investering" på det kulturelle område er sket gradvis i 
kølvandet på den betydning, ledsagepolitikkerne for gennemførelsen af det indre marked 
har fået: økonomisk og social samhørighed, miljø, forskning og teknologi og navnlig 
socialpolitik. 
Der findes mange forskellige kulturelle aspekter i Fællesskabets foranstaltninger eller 
politikker, og det skal derfor endnu engang slås fast, at der i denne rapport kun delvis kan 
gøre status over hensynet hertil. 
Vort kendskab til foranstaltninger, der er under indflydelse fra Fællesskabet, men som 
gennemføres på et meget decentraliseret plan, kan kun være ufuldkomment, med mindre 
der gennemføres omfattende undersøgelser af indvirkningen på regionalt eller lokalt plan. 
Sådanne undersøgelser vil imidlertid kun give supplerende oplysninger om et fænomen, 
der kan opfattes ud fra disses hovedlinjer, og hvor det allerede nu er muligt at drage nogle 
konklusioner for fremtidens politiske indsats. 
1. Foreløbige konklusioner: 
1. Der er mange betydningsfulde og forskelligartede kulturelle aspekter i Fællesskabets 
forskellige støtteordninger. De fleste af de fælles politikker har en kulturel dimension, der 
påvirker det kulturelle område og mobiliserer aktørerne i den kulturelle sektor. Der findes 
betydelige midler. 
2. Hvis disse betydelige midler ydes til kulturelle aktiviteter eller aktiviteter med en 
kulturel dimension, hører de gennemførte foranstaltninger ikke eller sjældent under en 
bestemt politik, som ville svare til de opgaver, der er pålagt Fællesskabet på det kulturelle 
99 
område. De svarer ikke til et kulturelt projekt og har ingen eller kun lidt fælles kulturel 
målrettethed. 
3. Da Unionstraktaten giver Fællesskabet en klar myndighed på det kulturelle område, skal 
dette fremover bringe støtteordningernes egne mål i samklang med de kulturelle mål. Dette 
indebærer dels, at målene og midlerne for Fællesskabets kulturpolitik præciseres i forvejen, 
og dels at disse mål og midler i forvejen integreres i fastlæggelsen og gennemførelsen af 
de pågældende fællesskabspolitikker. Kulturpolitikken omfatter de foranstaltninger til 
ansporing, der gennemføres på grundlag af artikel 128, samt de retsakter og politikker, der 
har et andet retsgrundlag, og som skal tage hensyn til de kulturelle aspekter. 
2. Mål og midler for en EU-kuIturpolitik 
EU's kulturpolitik, der især gennemføres ud fra artikel 3 p) og afsnit IX i EF-traktaten, 
må ikke blandes sammen med medlemsstaternes, regionernes og de andre decentraliserede 
institutioners kulturpolitik. Den er i overensstemmelse med de nøje definerede opgaver, 
der er pålagt Det Europæiske Fællesskab. 
Kulturpolitikken skal ses i lyset af den europæiske integration, og den udgør i denne 
forbindelse en integrationsfaktor for at opnå "en stadig snævrere sammenslutning mellem 
de europæiske folk" (præamblen til traktaten). 
I denne forbindelse skal kulturpolitikken medvirke til at styrke "den europæiske 
samfundsmodel, som er baseret på en række værdier, der er fælles for de europæiske 
samfund" (Kommissionens udtalelse med henblik på regeringskonferencen i 1996). 
Kulturen er med sin rigdom og forskelligartethed en meget vigtig bestanddel i denne 
europæiske samfundsmodel. Fællesskabet skal gøre en indsats for at fremme bevarelsen 
og berigelsen af det, som udgør de europæiske folkeslags kulturelle og sproglige identitet 
og virkelighed. Fællesskabet skal bestræbe sig på at styrke borgernes følelse af at tilhøre 
det samme fællesskab. Det er dette ønske, som stats- og regeringscheferne gav udtryk for 
i Madrid i december 1995: "Det Europæiske Råd bekræfter, at kulturelle aktioner er af 
stor betydning, når det gælder om at fremme en fællesskabsdimension i kulturerne i alle 
EU's medlemsstater". 
Ud fra denne synsvinkel bør der især sættes ind på følgende tre områder: 
- Udnyttelse af de fælles europæiske rødder og strømninger, som har bidraget (og stadig 
gør det) til udformningen af de europæiske folks identitet og virkelighed. Kulturen er 
udtryk for et samfund, og den er også resultatet af samfundenes indbyrdes udvekslinger 
og konfrontationer. Der er kun få filosofiske, videnskabelige eller kunstneriske 
strømninger, som ikke har haft grænseoverskridende dimensioner i Europa. 
Fællesskabets kulturpolitik skal kunne berige disse udvekslinger, men også sørge for, 
at alle folkeslagenes kulturelle identitet og udtryks- og skaberevne respekteres. 
- En kulturel indsats, der kan bidrage til, at der opstår permanente netværk mellem 
kulturarbejderne i de forskellige lande, og til at de får midlerne til at indgå et varigt 
samarbejde, som borgerne lægger mærke til. 
100 
- Fællesskabet skal fastlægge prioriterede områder, så det sikres, at de pågældende 
støtteforanstaltninger mere og mere kommer til at løbe i samme retning. Fordelene ved 
denne metode er, at den bringer mere sammenhæng i indsatsen på det kulturelle 
område, og man undgår at vække det indtryk af tilfældighed, som man ellers får, når 
man gennemgår visse af de gennemførte foranstaltninger. 
Endelig skal Fællesskabets kulturpolitik uden for EU fremhæve de europæiske folkeslags 
kultur og den europæiske samfundsmodel. Samtidig med at den inden for EU udgør en 
intergrationsfaktor, repræsenterer den udadtil et samarbejdsinstrument, som skal fremme 
dialogen mellem kulturerne. 
3. Henstillinger vedrørende hensynet til de kulturelle mål i 
Fællesskabets indsats 
Siden traktaten om Den Europæiske Union trådte i kraft har EU's institutioner skullet 
tage hensyn til kulturen i deres virksomhed. Denne rapport kan være dem til hjælp, når 
de skal vurdere omfanget af denne forpligtelse, og den kan forhåbentlig bidrage til 
overvejelserne over, hvorledes den fælles kulturpolitik bør udvikle sig ud fra de 
ovennævnte mål og midler. Rapporten påviser, at det med de midler, man har, er muligt 
at udfolde kulturelle bestræbelser på europæisk plan, hvis der er politisk vilje til at 
samordne dem. Ønsket om atter at anbringe borgerne i centrum for den europæiske 
integration kan der gøres noget ved, nu hvor EU skal tage en række nye afgørende skridt. 
For sit vedkommende vil Europa-Kommissionen træffe de nødvendige interne 
forholdsregler for at sikre: 
- at de forslag til afledte retsakter, som den skal forelægge for Parlamentet og Rådet, 
samt dens beslutninger svarer til de kulturpolitiske mål i henhold til artikel 128 i 
traktaten 
- at mål og midler for hvert instrument, der har konsekvenser for det kulturelle område, 
svarer til målene og midlerne for Fællesskabets kulturpolitik, når de interne politikker 
skal defineres og føres ud i livet. 
Med henblik herpå vil Kommissionen lade sig lede af foranstaltningerne på andre områder, 
som f.eks. den indsats, der gøres for at sikre, at der indgår miljøhensyn i Fællesskabets 
politikker. 
101 

"*"",',.V y. m ni- ii'ithiiiii«iirY,*1lriirftJttiffti 
ISSN 0254-1459 
KOM(96) 160 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 16 
Katalognummer : CB-CO-96-183-DA-C 
ISBN92-78-03018-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg