Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om adgang til at etablere og udøve virksomhed som e-pengeinstitut og tilsyn med en sådan virksomhed (98/C 317/06) KOM(1998) 461 endelig udg. - 98/0252(COD)

(Forelagt af Kommissionen den 21. september 1998)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, første og tredje punktum,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

under henvisning til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B, og

ud fra følgende betragtninger:

Kreditinstitutter som omhandlet i artikel 1, første led, litra b), i Rådets direktiv 77/780/EØF (1), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/. . ./EF, har kun et begrænset virkefelt;

det er nødvendigt at tage hensyn til disse institutters særpræg og træffe de behørige foranstaltninger til samordning og harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om adgang til at etablere og udøve virksomhed som e-pengeinstitut og tilsyn med en sådan virksomhed;

med den vedtagne fremgangsmåde vil man kunne opnå den harmonisering, der er absolut nødvendig for at sikre gensidig anerkendelse af tilladelser til og gensidigt tilsyn med e-pengeinstitutter, hvilket gør det muligt at udstede en fælles tilladelse, som er anerkendt overalt i Fællesskabet, og anvende det princip, at det er hjemlandet, der fører tilsyn;

set ud fra et videre perspektiv, nemlig den hastige udvikling i elektronisk handel, bør der indføres retsregler, som giver mulighed for at opnå det fulde potentielle udbytte af e-penge, og som især forhindrer, at den teknologiske innovation vanskeliggøres; med dette direktiv indføres der derfor et teknologineutralt retsgrundlag, som harmoniserer tilsynet med e-pengeinstitutter i det omfang, det er nødvendigt for at sikre en sund og forsigtig drift af disse institutter og især deres finansielle integritet;

i henhold til punkt 5 i bilaget til Rådets direktiv 89/646/EØF (2), senest ændret ved direktiv 92/30/EØF (3), har kreditinstitutter i forvejen tilladelse til at udstede og administrere betalingsmidler, herunder e-penge, og at udføre sådanne aktiviteter på EU-plan, forudsat at de er gensidigt anerkendte, og at de er undergivet den omfattende tilsynsordning, der gælder i henhold til Fællesskabets bankdirektiver;

det er berettiget, at der for e-pengeinstitutter indføres en særlig tilsynsordning, som ganske vist er afpasset efter den tilsynsordning, der gælder for kreditinstitutter, og især direktiv 77/780EØF og 89/646/EØF, men alligevel adskiller sig fra denne ordning, fordi udstedelse af e-penge på grund af deres særlige egenskab som en elektronisk erstatning for sedler og mønter ikke kan betragtes som indlånsvirksomhed, der i henhold til artikel 3 i direktiv 89/646/EØF er forbudt for andre virksomheder end kreditinstitutter;

af hensyn til de særlige risici, der er forbundet med udstedelse af e-penge, skal denne tilsynsordning være mere målrettet og vil dermed være enklere end den tilsynsordning, der gælder for kreditinstitutter, især fordi kravene til startkapitalen mindskes, og direktiv 89/647/EØF (4), 92/121/EØF (5) og 93/6/EØF (6) ikke finder anvendelse;

det er dog nødvendigt at skabe lige konkurrencevilkår mellem de kreditinstitutter, der udsteder e-penge, og e-pengeinstitutterne, og dermed sikre en loyal konkurrence mellem et større antal institutter til gavn for brugerne; denne målsætning er opfyldt, fordi ovennævnte forenkling af tilsynsordningen for e-pengeinstitutter opvejes af strengere bestemmelser end de, der gælder for kreditinstitutter, idet der bl.a. indføres begrænsninger i den virksomhed, som e-pengeinstitutter må udøve, og især i deres investeringer, således at det sikres, at deres finansielle forpligtelser i forbindelse med udestående e-pengebeløb til enhver tid er garanteret af stærkt likvide aktiver med lav risiko;

for at virksomheder, der ikke er underlagt tilsyn, kan udføre driftsmæssige og andre accessoriske funktioner i forbindelse med udstedelse af e-penge, bør de kompetente myndigheder have en række beføjelser over for disse virksomheder;

de kompetente myndigheder bør have mulighed for at indføre undtagelser for nogle af direktivets krav, når det gælder e-pengeinstitutter, der kun opererer inden for den respektive medlemsstats område, og hvis virksomhed ikke overstiger bestemte grænser;

vedtagelse af dette direktiv er den mest hensigtsmæssige måde, hvorpå de ønskede målsætninger kan gennemføres; direktivet er begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at nå disse mål, og går ikke videre end det, der er behov for i denne forbindelse;

Det Rådgivende Bankudvalg er blevet konsulteret om vedtagelsen af dette direktiv -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Anvendelsesområde, definitioner og aktivitetsbegrænsning

1. Dette direktiv finder anvendelse på e-pengeinstitutter.

2. Det finder ikke anvendelse på de institutter, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, i direktiv 77/780/EØF.

3. I dette direktiv forstås ved:

a) »e-pengeinstitut«: et foretagende, der udsteder betalingsmidler i form af e-penge, eller som investerer provenuet af denne virksomhed uden at være undergivet Rådets direktiv 93/22/EØF (7), bortset fra et kreditinstitut som defineret i artikel 1, første led, litra a), i Rådets direktiv 77/780/EØF

b) »e-penge«: en pengeværdi

i) som er oplagret elektronisk på et elektronisk medium, såsom et chipkort eller en computer

ii) som anerkendes som betalingsmiddel af andre foretagender end det udstedende institut

iii) som skabes med det formål at blive stillet til rådighed for brugerne som elektronisk erstatning for mønter og sedler, og

iv) som skabes med henblik på elektroniske betalingsoverførsler af begrænset værdi.

4. E-pengeinstitutters virksomhed, bortset fra udstedelse af e-penge, må kun omfatte:

a) levering af nært forbundne tjenester af finansiel eller anden art, såsom administration af e-penge, gennem udførelse af driftsmæssige og andre accessoriske funktioner i forbindelse med udstedelse af e-penge samt udstedelse og administration af andre betalingsmidler, som omhandlet i punkt 5 i bilaget til direktiv 89/646/EØF, og

b) levering af tjenester, der ikke er af finansiel art, gennem det elektroniske medium.

E-pengeinstitutter må ikke besidde kapitalandele i andre virksomheder, medmindre disse sidstnævnte udfører driftsmæssige eller andre accessoriske funktioner i forbindelse med e-penge, der udstedes eller distribueres af det pågældende institut.

Artikel 2

Anvendelse af bankdirektiverne

1. Medmindre andet er udtrykkeligt anført, gælder henvisninger til kreditinstitutter i EF's forordninger, direktiver - bortset fra direktiv 77/780/EØF og 89/646/EØF - henstillinger og udtalelser ikke for e-pengeinstitutter.

2. Følgende bestemmelser finder ikke anvendelse: artikel 2, stk. 5 og 6, artikel 3, stk. 3, litra b)-d) og stk. 7, artikel 4, artikel 6, artikel 7, stk. 2 og 3, artikel 8, stk. 2-4, artikel 10 og artikel 14 i direktiv 77/780/EØF og artikel 4, 6, 10, 12, artikel 18, stk. 2, og artikel 23 og 24 i direktiv 89/646/EØF. Den frie etableringsret og den frie udveksling af tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 18-21 i direktiv 89/646/EØF, finder ikke anvendelse på e-pengeinstitutters virksomhed, bortset fra udstedelse af e-penge.

3. Rådets direktiv 91/308/EØF (8) og 92/30/EØF (9) finder anvendelse på e-pengeinstitutter.

4. Ved anvendelsen af artikel 3 i direktiv 89/646/EØF betragtes midler, der modtages til gengæld for e-penge, ikke som indlån i denne artikels forstand, hvis de aftaler, der ligger til grund

a) klart fastslår e-pengenes særlige egenskab som en elektronisk erstatning for mønter og sedler, og

b) ikke giver mulighed for udlån med henblik på og til gengæld for modtagelse af e-penge på et senere tidspunkt.

At e-pengebeløb kan indfries, er ikke i sig selv en tilstrækkelig grund til at anse brugerens udbetalte midler for indlån som omhandlet i artikel 3 i direktiv 89/646/EØF. I kontrakten mellem udstederen og brugeren skal det fastsættes, om de oplagrede e-penge kan tilbagebetales eller ej, og i bekræftende fald angives betingelserne, formaliteterne og tidsfristen for tilbagebetaling.

Artikel 3

Krav til start- og egenkapital

1. E-pengeinstitutter skal have en startkapital på mindst 500 000 ECU. Uanset stk. 2 og 3 nedenfor må deres egenkapital ikke være under dette beløb.

2. E-pengeinstitutter skal til enhver tid være i besiddelse af en egenkapital på mindst 2 % af det højeste af følgende beløb: den aktuelle værdi eller de foregående seks måneders gennemsnit af de samlede finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede e-pengebeløb.

3. Når et e-pengeinstitut ikke har været i drift i seks måneder, inklusive den dag, hvor driften påbegyndes, skal det have en egenkapital på mindst 2 % af det højeste af følgende beløb: den aktuelle værdi af eller det beløb, der er fastsat som mål for de finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede e-pengebeløb efter seks måneder. Det beløb, der er fastsat som mål for instituttets finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede e-pengebeløb efter seks måneder, skal fremgå af dets driftsplan, med forbehold af ændringer, som de kompetente myndigheder måtte have krævet.

Artikel 4

Investeringsbegrænsninger

1. E-pengeinstitutter investerer et beløb, der mindst svarer til deres finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede e-pengebeløb, men kun i følgende aktiver:

a) stærkt likvide aktiver, som i henhold til artikel 6, stk. 1, litra a), punkt 1, 2, 3, og 4, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 89/647/EØF risikovægtes med nul

b) indskud på sigt i kreditinstitutter i zone A og gældsinstrumenter, der:

i) er stærkt likvide

ii) ikke er omfattet af stk. 1, litra a)

iii) af de kompetente myndigheder anerkendes som fordringer på kvalificerede emittenter som omhandlet i artikel 2, stk. 12, i direktiv 93/6/EØF, og

iv) ikke udstedes af virksomheder, der har direkte eller indirekte kapitalinteresser i det pågældende e-pengeinstitut, eller som skal være omfattet af sidstnævntes konsoliderede regnskaber, eller hvori det pågældende e-pengeinstitut har direkte eller indirekte kapitalinteresser.

2. De investeringer, der er omhandlet i stk. 1, litra b), må ikke overstige 20 gange det pågældende e-pengeinstituts egenkapital og skal være undergivet begrænsninger, der er mindst lige så strenge som de begrænsninger, der gælder for kreditinstitutter i henhold til direktiv 92/121/EØF.

3. For at gardere sig mod markedsrisici i forbindelse med udstedelse af e-penge og de i stk. 1 omhandlede investeringer kan e-pengeinstitutter benytte stærkt likvide rente- og valutakursrelaterede poster under stregen i form af derivater, der handles på anerkendte børser, og som ikke er omfattet af bilag II til direktiv 89/647/EØF. Anvendelse af derivater i henhold til første punktum er kun tilladt, hvis det er hensigten helt at fjerne markedsrisiciene, og hvis dette rent faktisk sker i videst muligt omfang.

4. Medlemsstaterne indfører passende begrænsninger i e-pengeinstitutternes markedsrisici i forbindelse med de i stk. 1 omhandlede investeringer.

5. Ved anvendelsen af stk. 1 vurderes aktiverne til det laveste af følgende beløb: købsprisen eller markedsværdien.

6. Hvis værdien af de i stk. 1 omhandlede aktiver bliver lavere end de finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede e-pengebeløb, påser de kompetente myndigheder, at det pågældende e-pengeinstitut træffer de nødvendige foranstaltninger for omgående at rette op på dette forhold. Med henblik herpå kan de kompetente myndigheder, men kun midlertidigt, tillade, at instituttets finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede e-pengebeløb garanteres med andre aktiver end de i stk. 1 omhandlede, op til et beløb på højst 5 % af disse forpligtelser eller af instituttets samlede egenkapital, dog således, at det er det laveste af disse to beløb, der gælder.

Artikel 5

De kompetente myndigheders kontrol

De kompetente myndigheder kontrollerer mindst to gange årligt på grundlag af oplysninger fra e-pengeinstitutterne, at artikel 3 og 4 overholdes.

Artikel 6

Sund og forsigtig drift

1. E-pengeinstitutter skal have en god og ansvarsbevidst ledelse, sunde administrative og regnskabsmæssige procedurer og fyldestgørende interne kontrolordninger. Disse skal stå i forhold til de risici af finansiel og anden art, som instituttet udsættes for.

2. Hvis et e-pengeinstitut udøver aktiviteter af den i artikel 1, stk. 3, litra a), omhandlede art i samarbejde med en anden virksomhed, der udfører driftsmæssige eller andre accessoriske funktioner i forbindelse med disse aktiviteter, og som med hensyn til risiciene i denne forbindelse ikke er undergivet tilsyn, skal de aftaler, der ligger til grund for samarbejdet, give e-pengeinstituttet ret til at kontrollere og begrænse disse risici og give det mulighed for omgående og ubetinget at ophæve de aftaler, der ligger til grund for samarbejdet, hvis udøvelsen af denne ret hindres i praksis, eller hvis de kompetente myndigheder anmoder derom i overensstemmelse med stk. 3, litra c).

3. For at sikre en effektiv kontrol med et e-pengeinstitut, der samarbejder med en anden virksomhed, som omhandlet i stk. 2 ovenfor, skal medlemsstaterne sørge for, at deres kompetente myndigheder:

a) kan kræve, at den anden virksomhed afgiver alle de oplysninger, der måtte være relevante for tilsynet med det pågældende e-pengeinstitut

b) kan gennemføre, eller lade eksterne inspektører gennemføre, kontrolundersøgelser hos den pågældende virksomhed for at efterprøve disse oplysninger, og

c) kan kræve, at e-pengeinstituttet omgående afhjælper eventuelle mangler og eventuelt omgående ophæver den aftale, der ligger til grund for samarbejdet med den anden virksomhed.

Artikel 7

Undtagelse

1. Medlemsstaterne kan undlade at anvende dette direktivs artikel 1, stk. 4, artikel 3, stk. 1, artikel 8 på et e-pengeinstitut og direktiv 77/780/EØF og 89/646/EØF, hvis alle de aktiviteter af den i artikel 1, stk. 3, litra a), omhandlede art, som det udøver alene eller i samarbejde med andre e-pengeinstitutter, opfylder følgende betingelser:

a) de samlede finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede e-pengebeløb overstiger normalt ikke 10 mio. ECU og overstiger aldrig 12 mio. ECU, og

b) aktiviteterne vedrører e-penge, og det er i aftalerne om e-penge fastsat, at der maksimalt kan lagres 150 ECU på det elektroniske medium, der stilles til brugernes rådighed med henblik på effektuering af betalinger.

Et e-pengeinstitut, der er undtaget fra en af ovennævnte artikler, er ikke omfattet af den fri etableringsret og den frie udveksling af tjenesteydelser, som er omhandlet i direktiv 89/647/EØF.

2. Ved anvendelse af dette direktiv på virksomheder, der søger om undtagelse i henhold til stk. 1, eller som allerede har fået en sådan undtagelse, forstås ved:

a) »kompetente myndigheder«: de nationale myndigheder, der er ansvarlige for tilsynet med e-pengeinstitutter, og

b) »egenkapital«: egenkapital som defineret i Rådets direktiv 89/299/EØF (10).

Artikel 8

Grandfathering

1. E-pengeinstitutter, der er omfattet af dette direktiv, og som har påbegyndt driften i henhold til de gældende bestemmelser i de medlemsstater, hvor de har hovedsæde, før dette direktivs gennemførelse i national lovgivning, formodes at være tilladte. Medlemsstaterne kræver, at disse e-pengeinstitutter inden for en rimelig frist fremsender alle relevante oplysninger, således at de kompetente myndigheder kan vurdere, om institutterne opfylder kravene i dette direktiv, hvilke foranstaltninger der skal træffes for at sikre, at kravene er opfyldt, eller om tilladelsen skal inddrages.

2. Stk. 1, første punktum, gælder ikke for e-pengeinstitutter, der har fået en undtagelse i henhold til artikel 7. Hvis en sådan undtagelse først skal godkendes af de kompetente myndigheder, bliver formodningen ugyldig fra det tidspunkt, hvor undtagelsen godkendes.

Artikel 9

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 31. december [1999]. De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 10

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 11

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT L 322 af 17.12.1977, s. 30.

(2) EFT L 386 af 30.12.1989, s. 1.

(3) EFT L 110 af 28.4.1992, s. 52.

(4) EFT L 386 af 30.12.1989, s. 14.

(5) EFT L 29 af 5.2.1993, s. 1.

(6) EFT L 141 af 11.6.1993, s. 1.

(7) EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27.

(8) EFT L 166 af 28.6.1991, s. 77.

(9) EFT L 110 af 28.4.1992, s. 52.

(10) EFT L 124 af 5.5.1989, s. 16.