Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester"

(2001/C 139/05)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 25. oktober 2000 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som udpegede Bernardo Hernández Bataller til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 30. januar 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 379. plenarforsamling af 28. februar og 1. marts 2001, mødet den 1. marts, følgende udtalelse med 41 stemmer for, 3 imod og 1 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. En af ØSU's udtrykkelige betingelser for at støtte den igangværende liberalisering af telekommunikationssektoren har altid været, at forbrugerne og brugerne skal have adgang til gode, kvalitetsprægede grundlæggende tjenesteydelser til rimelige priser under hensyntagen til den disponible teknologi på markedet.

1.2. Hvis der skal udvikles et informationssamfund, som giver alle de samme muligheder, er det som led i forsyningspligten inden for telekommunikation altafgørende, at forbrugerne har adgang til net og tjenesteydelser, som opfylder standarden for de teknologier, der til enhver tid er disponible på markedet.

1.3. Realiseringen af de væsentlige elementer i forsyningspligten kan ikke blot overlades til den fri konkurrence, da konkurrence alene ikke kan garantere tjenestens universelle karakter. Ganske vist forventes det, at markedskræfternes frie spil og konkurrencen vil føre til bedre ressourceallokering, betydelige investeringer og lavere priser for brugerne, men disse instrumenter har deres begrænsninger. Der er en risiko for, at en del af befolkningen ikke får gavn af liberaliseringen, og at den sociale og territoriale samhørighed svækkes.

1.4. Det Europæiske Fællesskab har taget spørgsmålet om forsyningspligt op i følgende direktiver og meddelser:

- Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13. marts 1996 om ændring af direktiv 90/388/EØF ("direktivet om fuld konkurrence(1)"), hvori det især fastsættes, at medlemsstaterne senest den 1. januar 1997 skal underrette Kommissionen om de finansielle forpligtelser i forbindelse med forsyningspligtydelser og offentliggøre dem senest den 1. juli 1997.

- Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP principperne(2).

- Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/51/EF af 6. oktober 1997 om ændring af Rådets direktiv 90/387/EØF og 92/44/EØF med henblik på tilpasning til konkurrenceforhold på telekommunikationsområdet(3).

- Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/10/EF af 26. februar 1998 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten og om udbud af forsyningspligtydelser på teleområdet under konkurrenceforhold(4).

- Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om "Fastlæggelse af nye rammebestemmelser for elektronisk kommunikationsinfrastruktur og tilhørende tjenester - Revurdering af kommunikationslovgivningen 1999(5)".

- Kommissionens meddelelse om resultaterne af den offentlige høring om revurdering af kommunikationslovgivningen i 1999 og vejledende principper for de nye rammebestemmelser(6).

ØSU har udtalt sig om alle disse dokumenter i sine respektive udtalelser, hvori det i alt væsentligt påpeger, at det almene tjenesteudbud i første række skal fremme borgernes aktive deltagelse i fællesskabet og dermed styrke den økonomiske og sociale samhørighed(7).

1.5. Efter den offentlige høring om den nye retlige ramme, hvormed der med tiden skal skabes stabile rammebetingelser, har Kommissionen fremlagt en række forslag vedrørende fælles regelsæt, behandling af persondata og beskyttelse af privatlivet, godkendelser, radiospektrum, ubundtet adgang til abonnentnet, forsyningspligt og brugerrettigheder - alt sammen i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester.

1.5.1. Det drejer sig om at tilpasse reglerne til den teknologiske innovation og den økonomiske udvikling, som radikalt har ændret telekommunikationssektoren, samtidig med at man fastholder og fremmer visse mål af social karakter såsom optimering af telekommunikationstjenesternes generelle kvalitet og fordele samt sikring af borgernes adgang hertil. Dette bør være målet med ændringen af reglerne.

1.5.2. USA's Telecommunications Act fra 1996(8) fastsætter, at forsyningspligten og hermed adgangen til telekommunikationstjenester er en grundlæggende rettighed for alle borgere, som er afgørende for deres fulde deltagelse i samfundslivet og et vigtigt element i udtryksfriheden. I denne lov kan begrebet forsyningspligt opdeles i en række underbegreber, nemlig tilrådighedsstillelse (tjenesteudbud i overensstemmelse med efterspørgslen), tilgængelighed (alle brugere stilles ens med hensyn til tjenesteydelsens pris og kvalitet) samt prisrimelighed (forholdet mellem tjenesteydelsernes pris og brugernes købekraft).

1.5.3. I Kommissionens meddelelse om "Forsyningspligtydelser i Europa(9)" slås det fast, at i et miljø karakteriseret ved åbne, konkurrencebaserede telemarkeder er formålet med almene tjenesteudbud at sikre adgang for alle til minimumstjenester af nærmere bestemt kvalitet og til en overkommelig pris under hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende i den enkelte medlemsstat.

1.5.4. ØSU mener, at der er risiko for udelukkelse af enkeltpersoner, bestemte befolkningsgrupper eller hele regioner, hvorfor der må gøres en stor indsats på mange forskellige fronter, da adgang til forsyningspligtydelser uden computer efterhånden vil falde bort til fordel for øget anvendelse af elektroniske medier på tjenesteydelsesområdet(10).

2. Kommissionens forslag

2.1. Forslagets mål

2.1.1. Direktivforslagets mål, der nævnes i punkt II i begrundelsen og i artikel 1, stk. 2, er følgende:

- sikre, at der i hele EU stilles elektroniske kommunikationstjenester af tilstrækkelig høj kvalitet til rådighed til rimelige priser,

- tage højde for de tilfælde, hvor brugernes og forbrugernes behov ikke kan opfyldes tilfredsstillende ad kommerciel vej,

- sikre interoperabilitet mellem digital-tv-udstyr til forbrugerne.

2.1.2. Gennem opfyldelsen af disse mål skal direktivet:

- sikre konkurrence og reelle valgmuligheder,

- og, hvor dette ikke er tilstrækkeligt, indføre forsyningspligt.

2.1.3. Det foreliggende forslag skal ses i sammenhæng med det foreslåede rammedirektiv om et fælles regelsæt for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester og tilhørende faciliteter, behandling af personlige data og beskyttelse af privatlivets fred i forbindelse med elektronisk kommunikation.

2.1.4. Endvidere opretholder og supplerer dette forslag alle forpligtelser vedrørende:

- regulering af detailtakster for adgang til og anvendelse af det offentlige telefonnet på et fast sted som fastsat i artikel 17 i direktiv 98/10/EF(11) (artikel 16 i forslaget),

- tilrådighedsstillelse af faste kredsløb som fastsat i artikel 3, 4, 5, 6, 7, 8 og 10 i direktiv 92/44/EØF (artikel 27 i forslaget),

indtil de nationale tilsynsmyndigheder på grundlag af en markedsanalyse som fastsat i artikel 14 i rammedirektivet træffer afgørelse om opretholdelse, ændring eller tilbagetrækning af disse forpligtelser.

2.2. Forsyningspligtens omfang

2.2.1. Direktivforslaget definerer anvendelsen af begrebet forsyningspligt i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester i overensstemmelse med de kriterier, der blev fastlagt i meddelelsen om det almene tjenesteudbud for telekommunikation i perspektivet af et fuldt liberaliseret marked(12).

2.2.2. Man bør være opmærksom på, at forpligtelsen til at give adgang til det offentlige telefonnet på et fast sted til rimelige priser for alle brugere, som anmoder herom (artikel 4, stk. 1) i nogle sprogudgaver af direktivforslaget som f.eks. den portugisiske ikke er begrænset af det forbehold, der ligger i udtrykket "rimelige anmodninger", idet adjektivet "rimelige" er faldet ud. Følgelig bør alle sprogudgaver af forslaget ensrettes.

2.2.3. Retningslinjerne for tilrådighedsstillelse af forsyningspligtydelser bygger på principperne om gennemsigtighed, objektivitet, ikke-diskriminering og mindst mulig markedsforvridning samt på kriterierne vedrørende tilgængelighed, prisrimelighed og samtrafik.

2.3. Definition af forsyningspligt

2.3.1. I direktivforslaget defineres forsyningspligt som en række forpligtelser, der af de nationale tilsynsmyndigheder kan pålægges virksomheder i medlemsstaterne.

2.3.2. Som led i varetagelsen af forsyningspligten pålægges det udtrykkeligt medlemsstaterne at sikre:

a) at tilslutningen til det offentlige telefonnet fra et fast lokalt nummer giver brugerne mulighed for at foretage og modtage nationale og internationale telefonopkald, telefaxopkald og dataoverførsler, herunder adgang til Internettet (artikel 4, stk. 2);

b) at brugerne har adgang til en abonnentfortegnelse i trykt eller elektronisk form eller begge samt til en nummeroplysningstjeneste (artikel 5 og 21);

c) at der er offentlige betalingstelefoner til rådighed, som opfylder brugernes rimelige behov (artikel 6);

d) mulighed for gratis alarmopkald på det europæiske alarmnummer "112" og andre nationale alarmnumre (artikel 6, stk. 3, og artikel 22);

e) tilsvarende mulighed for handicappede og brugere med særlige behov (artikel 7);

f) klar differentiering af taksterne for ekstra faciliteter og tjenester (artikel 10, stk. 1);

g) at tilslutningen ikke afbrydes uden grund, fordi brugeren ikke har betalt for tjenester, der ligger ud over selve tilslutningen (artikel 10, stk. 2);

h) at virksomhedernes bidrag til finansiering af forsyningspligten figurerer på de regninger, der sendes ud til brugerne (artikel 14, stk. 3);

i) at udbyderne af telefonitjenester indgår kontrakter med brugere og forbrugere om direkte levering af telefonitjenester i overensstemmelse med direktiv 97/7/EF og 93/13/EØF (artikel 17);

j) at offentligheden og i særdeleshed brugere og forbrugere informeres om gældende priser og takster og om standardbetingelser og -vilkår for adgang til telefonitjenester (artikel 18);

k) interoperabilitet mellem digital-tv-udstyr til forbrugerne (artikel 20);

l) at alle abonnenter på telefonitjenester, herunder mobiltjenester, kan bevare deres nummer, uanset hvilken virksomhed der betjener dem (artikel 25, stk. 1);

m) at virksomheder i deres område kan forpligtes til at transmittere bestemte radio- og tv-udsendelser (artikel 26) mod et passende vederlag.

2.3.3. De nationale tilsynsmyndigheder har først og fremmest til opgave:

a) at forlange, at de virksomheder, der varetager forsyningspligten, tilbyder personer med lave indkomster eller særlige sociale behov særlige takstvilkår eller -ordninger, der afviger fra de takster, der anvendes på almindelige forretningsmæssige vilkår (artikel 9, stk. 1);

b) at udpege de virksomheder, der skal varetage forsyningspligten, og sikre, at de offentliggør oplysninger om kvaliteten af den udbudte netadgang og de udbudte tjenester (artikel 11, stk. 1);

c) at vurdere, om varetagelsen af forsyningspligten udgør en urimelig byrde (artikel 12, stk. 1);

d) at sikre, at principperne for finansieringen af omkostningerne ved forsyningspligten stilles til rådighed for offentligheden, og at der udgives en årsberetning med angivelse af de beregnede omkostninger ved forsyningspligten (artikel 14, stk. 1 og 2);

e) at pålægge virksomheder, der udbyder elektroniske kommunikationstjenester, at offentliggøre sammenlignelige, fyldestgørende og ajourførte oplysninger om kvaliteten af deres tjenester (artikel 19, stk. 1);

f) at forlange, at virksomheder med en stærk markedsposition giver deres abonnenter mulighed for at gøre brug af tjenester, der udbydes af alle tilsluttede udbydere af offentligt tilgængelige telefonitjenester (artikel 25, stk. 2).

2.4. Hørings- og tvistbilæggelsesprocedurer

2.4.1. Det fastsættes i direktivforslaget, at de nationale tilsynsmyndigheder skal høre og inddrage de berørte parter i spørgsmål vedrørende bruger- og forbrugerrettigheder samt tjenesternes kvalitet (artikel 29).

2.4.2. Medlemsstaterne skal sikre, at der findes gennemskuelige, enkle og prisbillige procedurer til behandling af klager fra brugere og forbrugere i henhold til de principper, der er fastlagt i henstilling nr. 98/257/EF (artikel 30).

2.4.3. I tilfælde af grænseoverskridende tvister henviser direktivforslaget til artikel 18 i rammedirektivet (artikel 30, stk. 2).

2.5. Revision

2.5.1. Direktivforslaget fastlægger en procedure for underretning af Kommissionen og overvågning af direktivets virkning, som på nationalt plan skal varetages af de nationale tilsynsmyndigheder og af Kommissionen, Parlamentet og Rådet på EU-plan, idet Kommissionen bistås af Kommunikationspolitisk Udvalg som fastsat i artikel 19 i rammedirektivet.

2.5.2. Kommissionen skal første gang to år efter direktivets ikrafttræden og derefter med jævne mellemrum revurdere forsyningspligtens omfang på grundlag af den samfundsmæssige, erhvervsmæssige og teknologiske udvikling (artikel 15).

2.6. Afsluttende bestemmelser

Artikel 34, 35 og 36 indeholder de sædvanlige bestemmelser om gennemførelse, ikrafttræden og adressater.

3. Generelle bemærkninger

3.1. ØSU støtter Kommissionens forslag, da indholdet svarer til de fastsatte mål, skønt det kunne formuleres enklere, især definitionen i artikel 4, stk. 2.

3.1.1. Af hensyn til den økonomiske vækst og stabiliteten og for at undgå "social" analfabetisme er det nødvendigt at fremme ytringsfrihed, pluralisme og kulturel mangfoldighed gennem styrkelse af almenhedens interesse og forsyningspligten.

3.1.2. ØSU tilslutter sig generelt den foreliggende definition af begrebet forsyningspligt, som omfatter tilslutning til det offentlige telefonnet på et fast sted samt adgang til offentligt tilgængelige telefonitjenester på et fast sted via mindst én operatør. Tilslutningen skal dog give brugerne mulighed for ikke blot at foretage og modtage lokale, nationale og internationale telefonopkald og telefaxopkald, men også hurtig og offentlig adgang til Internettet.

3.1.3. ØSU mener således, at hurtig, offentlig adgang til Internettet allerede nu bør indgå i forsyningspligten, hvilket vil fremme opfyldelsen af målene med eEurope-initiativet(13). Dette er en forudsætning for, at personer med lav indkomst, den frivillige sektor, almennyttige organisationer og brugere i tyndtbefolkede regioner kan få adgang til avancerede tjenester, således at der kan etableres et informationssamfund i overensstemmelse med EU's demokratiske og sociale mål.

3.1.4. Alle tjenester, der falder ind under forsyningspligten, skal stilles til rådighed for alle brugere i det pågældende område, uanset hvor de bor, til rimelige priser, og der bør sikres adgang for brugere i landdistrikter eller i områder, hvor omkostningerne ved forsyningen er høje.

3.2. ØSU beklager, at forslaget indeholder alt for upræcise udtryk og begreber, hvilket ved omsætningen til national lovgivning kan føre til konkurrenceforvridning eller overtrædelse af EU-regler, som nævnt bl.a. i punkt 3.6, 4.4, 4.5 og 4.9 i denne udtalelse.

3.3. Udpegelsen af de virksomheder, som skal varetage forsyningspligten på hele medlemsstatens område eller en del heraf, skal foregå efter gennemsigtige, objektive og ikke-diskriminatoriske principper.

3.4. På nogle punkter lider forslaget under en vis begrebsforvirring, hvilket blandt andet gør sig gældende i de kriterier, der lægges til grund for definitionen af forsyningspligt (f.eks. tilgængelighed). Endvidere opstiller forslaget ingen fælles, harmoniserede principper, som kan afklare situationen. Der er fare for, at de kriterier, som fastsættes i de forskellige medlemsstater, kan resultere i lovgivningsmæssige uoverensstemmelser og dermed konkurrenceforvridning. Kommissionen bør derfor udarbejde henstillinger til de nationale tilsynsmyndigheder og overvåge, at de foranstaltninger, som disse myndigheder træffer, opfylder principperne om relevans, sammenhæng med de øvrige EU-politikker og proportionalitet, der er fastlagt i EU-retten.

3.5. Såvel Kommissionen som de nationale tilsynsmyndigheder bør naturligvis agere inden for deres respektive kompetenceområde, men forslaget indeholder visse begreber, der kan gøre grænserne uklare. Her tænkes f.eks. på udtrykket "rimelighed", som enten bør uddybes eller udgå. Det samme gælder begrebet "offentlige betalingstelefoner".

4. Særlige bemærkninger

4.1. ØSU er helt enig med Kommissionen i, at forsyningspligt er et dynamisk begreb, der hele tiden ændrer sig, og at det regelmæssigt må tages op til revision i lyset af den teknologiske udvikling, markedsudviklingen og brugernes ændrede behov. Forslaget burde dog fastsætte klare kriterier for en sådan revision for at sikre større retssikkerhed og undgå, at den hastige udvikling af informationssamfundet og af den nye økonomi fører til social udstødelse.

4.1.1. ØSU mener, at der ved den regelmæssige revision af begrebet forsyningspligt især bør tages hensyn til følgende kriterier:

a) de teknologiske fremskridt,

b) telekommunikationstjenesternes og informationstjenesternes struktur,

c) informationsteknologiernes og -tjenesternes betydning for

- uddannelse, telearbejde, sundhed og offentlig sikkerhed samt vigtigheden af, at:

- hovedparten af privatkunderne er tilsluttet,

- de formidles via offentlige kommunikationsnet,

- de er i overensstemmelse med almenhedens interesse, er hensigtsmæssige og imødekommer samfundsmæssige behov,

- muliggør øget deltagelse i samfundslivet.

4.1.2. Nummeroplysningstjenester, kundeservice og abonnentfortegnelser bør efter ØSU's mening være til rådighed i et format, som giver størstedelen af befolkningen reel og ikke kun formel adgang til disse tjenester i overensstemmelse med princippet om ikke-diskriminering. Endvidere vil det være hensigtsmæssigt at centralisere oplysningstjenesterne uden dog at forringe disse tjenesters kommercielle værdi for tjenesteudbyderne, da det kan være besværligt for brugerne at indhente oplysninger, hvis der er flere tjenesteudbydere.

4.1.3. Udpegelsen af virksomheder til varetagelse af forsyningspligten skal foregå efter principperne for indgåelse af offentlige kontrakter, og virksomhederne skal overholde reglerne vedrørende det indre marked, især med hensyn til beskyttelse af personlige data.

4.1.4. ØSU er enig med Kommissionen i, at tjenesteudbyderne skal forpligtes til at sikre, at udbuddet af offentlige betalingstelefoner (kort og mønter) dækker brugernes behov, hvad angår såvel den geografiske dækning, antallet af telefoner og tjenesternes kvalitet.

4.1.5. Generelt finder ØSU, at der er for stor mulighed for ikke at håndhæve ovennævnte krav i de enkelte medlemsstater eller på en del af deres område, eftersom den høring, der foreskrives i forslagets artikel 29, er utilstrækkelig og kan føre til en forringelse af borgernes livskvalitet, hvilket kan få konsekvenser for den økonomiske og sociale samhørighed. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet påhviler det de nationale tilsynsmyndigheder at træffe en sådan beslutning, når det er absolut nødvendigt at sikre udbuddet af tjenester ad anden vej, og dette ikke påvirker den økonomiske og sociale samhørighed i negativ retning.

4.2. ØSU opfordrer Kommissionen til at foreslå, at bestemmelserne om særlige foranstaltninger for brugere med handicaps eller særlige behov får bindende og ikke blot vejledende karakter, så man kan yde de mest sårbare grupper passende beskyttelse gennem hensyntagen til deres sociale situation og indførelse af særlige ordninger til gavn for dem.

4.3. ØSU er enig i Kommissionens kriterier vedrørende takstniveau og takststruktur, prisrimelighed samt udgifts- og kvalitetskontrol af de tjenester, som udbydes af de udpegede virksomheder. Sikring af en rimelig pris på alle kommunikationstjenester for alle borgere bør prioriteres højt, for at de kan deltage i informationssamfundet.

4.4. For afbrydelse af tilslutningen bør der gælde en forud fastlagt procedure, som forbrugerne er gjort bekendt med, og som er baseret på objektive kriterier.

4.5. Tjenesternes kvalitet bør evalueres ud fra klare parametre, der er let forståelige for en gennemsnitsforbruger, men disse krav opfyldes ikke af forslagets Bilag III. Det er heller ikke acceptabelt, at medlemsstaterne i henhold til direktivforslagets artikel 29, stk. 2, kan overlade det til de nationale tilsynsmyndigheder at vurdere, om de vil kræve offentliggørelse af oplysninger om tjenestekvaliteten fra netoperatørernes og tjenesteudbydernes side.

4.6. Hvad angår beregningen af omkostningerne i forbindelse med forsyningspligten definerer forslaget ikke kriterierne for, hvornår forsyningspligten er en "for stor" eller "urimelig byrde". I Bilag IV defineres "nettoomkostninger", men ikke en "urimelig byrde". Disse begreber bør harmoniseres og præciseres, for at de kan anvendes og kvantificeres af de nationale tilsynsmyndigheder.

4.7. Om finansieringen af forsyningspligten gentager ØSU det synspunkt - som er fremført i flere udtalelser - at alle udbydere af telekommunikationstjenester, som benytter det offentlige telefonnet, bør bidrage proportionelt og rimeligt til alle aspekter af disse tjenester, herunder finansieringen. Derfor går ØSU ind for, at forsyningspligtydelserne finansieres af alle udbydere i forhold til deres markedsandel og forpligtelser på det pågældende marked, hvis en virksomhed er pålagt en urimelig byrde.

4.8. ØSU tilslutter sig kommissionsforslagets mål om at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, især hvad angår:

- muligheden for, at de nationale tilsynsmyndigheder kan fastsætte lofter over detailtaksterne, hvis markedet ikke er tilstrækkeligt konkurrencebaseret, og

- bestemmelserne om indgåelse af kontrakter med de direkte udbydere af telefonitjenester, idet større gennemsigtighed i kontrakterne giver forbrugerne bedre forudsætninger for at vælge udbyder.

4.9. Bestemmelserne om gennemskuelighed og offentliggørelse af oplysninger er af stor betydning for brugerne og især SMV. ØSU mener dog, at forslaget på dette punkt har visse mangler, idet der savnes bestemmelser om:

- informationsmedier, -format og -indhold, som bør være relevante og hensigtsmæssige,

- offentliggørelse af kvalitetskriterier og -niveauer,

- præcis og gennemsigtig information om priserne for de enkelte opkald, som er foretaget eller modtaget.

4.9.1. ØSU støtter navnlig forslagets bestemmelser om nummerportabilitet, operatørvalg og fast operatørvalg. Hverken salgsbetingelser, tekniske foranstaltninger eller andre bestemmelser, som begrænser forbrugernes valg af operatør eller tjenesteudbyder, bør hindre forbrugerne i at bevare deres nummer.

4.9.2. ØSU mener, at brugerne også bør have mulighed for at identificere opkald, som foretages via andre operatører (samtrafik).

4.10. Forbrugere og brugere skal have adgang til enkle, prisbillige og uafhængige procedurer til behandling af klager eller tvister og til klare og effektive mekanismer, hvis de ønsker at anke en afgørelse. ØSU påpeger endnu en gang, at der bør tilskyndes til anvendelse af det europæiske klageskema for forbrugere, som Kommissionen har udarbejdet, ved indgivelse af klager til de nationale tilsynsmyndigheder.

4.11. Særligt forbrugervenlige er bestemmelserne om interoperabilitet mellem digital-tv-udstyr til forbrugerne samt forpligtelsen til transmission af bestemte radio- og tv-udsendelser, skønt dette forslag ikke er den bedst egnede kontekst.

4.12. Den høring af berørte parter, som artikel 29 foreskriver, er utilstrækkelig, da den ikke omfatter en høring på EU-plan. Derfor foreslås det i tråd med Oulu-erklæringen(14), at der oprettes et forum eller observatorium for telekommunikationsområdet med sæde i ØSU, således at der kan tages hensyn til de berørte sektorer og parter på EU-plan.

5. Konklusioner

5.1. Efter ØSU's mening bør forsyningspligten baseres på følgende principper:

a) tilrådighedsstillelse af kvalitetstjenester til rimelige og overkommelige priser,

b) hurtig og offentlig adgang til avancerede informations- og telekommunikationstjenester i alle regioner,

c) adgang - uanset indkomst - for alle forbrugere i landdistrikter og i områder, hvor levering af tjenesteydelserne er forbundet med høje omkostninger, til telekommunikations- og informationstjenester, som prismæssigt står mål med tjenester, der udbydes i byområder,

d) alle tjenesteudbyderes ligelige bidrag til opretholdelse og udvikling af forsyningspligten på et ikke-diskriminerende grundlag,

e) specifikke, passende og forud fastsatte mekanismer til bevarelse og udvidelse af forsyningspligten,

f) andre principper, som de nationale tilsynsmyndigheder måtte anse for nødvendige for at beskytte almenhedens interesse,

g) oprettelse af et forum eller observatorium for telekommunikationsområdet.

Bruxelles, den 1. marts 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EFT L 74 af 22.3.1996.

(2) EFT L 199 af 26.7.1997.

(3) EFT L 295 af 29.10.1997.

(4) EFT L 101 af 1.4.1998. ØSU-udtalelse: EFT C 133 af 28.4.1997.

(5) KOM(1999) 539 endelig udg.

(6) KOM(2000) 239 endelig.

(7) ØSU's udtalelse om "Det almene tjenesteudbud for telekommunikation i perspektivet af et fuldt liberaliseret marked", EFT C 30 af 30.1.1997. ØSU's udtalelse om "Tjenesteydelser af almen interesse", EFT C 368 af 20.12.1999.

(8) Se http://www.fcc.gov/telecom.html.

(9) KOM(2000) 580 endelig af 20.9.2000.

(10) Se udtalelse om "eEurope 2002 - Et informationssamfund for alle - Udkast til handlingsplan", ordfører: Christoforos Koryfidis. Udtalelse under udarbejdelse.

(11) EFT L 101 af 1.4.1998.

(12) ØSU's udtalelse, EFT C 30 af 30.1.1997.

(13) Se udtalelse om "eEurope 2002 - Et informationssamfund for alle - Udkast til handlingsplan", ordfører: Christoforos Koryfidis. Udtalelse under udarbejdelse.

(14) Formandskabets konklusioner fra høringen om "Beskæftigelsesmulighederne i informationssamfundet", til referatet af det 11. møde i Transportsektionen, 6.-7. september 1999.