EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 14.12.2020 COM(2020) 802 final 2020/0354(NLE) Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne på møderne mellem parterne i aftalen om havnestatsforanstaltninger, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri



BEGRUNDELSE 1.Forslagets genstand Dette forslag vedrører en afgørelse om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på møderne mellem parterne i aftalen om havnestatsforanstaltninger, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri. 2.Baggrund for forslaget 2.1.Aftalen om havnestatsforanstaltninger, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri Aftalen om havnestatsforanstaltninger, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri ("aftalen") er den første bindende, internationale aftale, som er særlig målrettet mod ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri). Dens hovedformål er at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri ved at forhindre fartøjer, der udøver IUU-fiskeri, i at gøre brug af havne og markedsføre deres fangster. På denne måde mindsker aftalen sådanne fartøjers incitament til at fortsætte IUU-fiskeriet, samtidig med at den blokerer for adgangen for fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri, så de ikke når nationale og internationale markeder. Den effektive gennemførelse af aftalen bidrager i sidste ende til, at de levende marine ressourcer og marine økosystemer bevares på langt sigt, og at de udnyttes bæredygtigt. Aftalens bestemmelser finder anvendelse på fiskerfartøjer, der anmoder om at måtte anløbe en havn i en anden stat end deres flagstat. Aftalen er blevet forhandlet på plads inden for rammerne af Fødevare- og Landbrugsorganisationen (FAO), som Den Europæiske Union er medlem af. Den blev godkendt af FAO-konferencens 36. samling den 22. november 2009 ved resolution nr. 12/2009 i henhold til artikel XIV, stk. 1, i FAO's vedtægter. Aftalen trådte i kraft den 5. juni 2016, og der er nu 67 parter i den. Den Europæiske Union var blandt de første, der blev part i aftalen i 2011. 2.2.Partsmødet Partsmødet er det besluttende organ i henhold til aftalen, som mødes hvert andet år eller oftere, hvis det beslutter det. I artikel 24, stk. 2, fastsættes det, at FAO skal indkalde parterne til et møde fire år efter aftalens ikrafttræden for at undersøge og vurdere, hvor effektiv aftalen har været med hensyn til at nå de deri fastsatte mål. Parterne afgør derefter, om der er behov for yderligere sådanne møder. Der kan også afholdes særlige partsmøder på andre tidspunkter, hvis partnerne anser det for nødvendigt, eller på skriftlig anmodning af en af parterne. 2.3.Afgørelser truffet af partsmødet Partsmødet har beføjelse til at vedtage foranstaltninger, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, og disse er bindende for de kontraherende parter. I princippet træffer parterne realitetsafgørelser ved konsensus, men hvis formanden fastslår, at alle midler til at nå konsensus er blevet anvendt, træffes der afgørelse med simpelt flertal af de afgivne stemmer. Ændringer af forretningsordenen for partsmøderne kan vedtages ved konsensus, og hvis det ikke er muligt at opnå konsensus, træffes afgørelsen med et flertal på to tredjedele af de afgivne stemmer under forudsætning af, at dette flertal udgør mere end halvdelen af parterne. Unionen har medbestemmelses- og stemmeret. 3.Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne Det foreslås, at den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på møderne mellem parterne, fastlægges efter en totrinsmodel. De vejledende principper og retningslinjer for Unionens holdning fastlægges i en rådsafgørelse for flere år ad gangen, hvorefter holdningen justeres forud for hvert møde ved et uofficielt kommissionsdokument, som drøftes i Rådets arbejdsgruppe.

Denne tilgang anvendes i øjeblikket også i regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er) og i forbindelse med den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på disse møder. I nærværende afgørelse er medtaget principperne og retningslinjerne for den fælles fiskeripolitik som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013, og afgørelsen er baseret på den EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, som blev oprettet ved forordning (EF) nr. 1005/2008. I afgørelsen tages der hensyn til bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 om oprettelse af en kontrolordning for Unionen med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2403 af 12. december 2017 om en bæredygtig forvaltning af de eksterne fiskerflåder, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1241 af 20. juni 2019 om bevarelse af fiskeressourcerne og beskyttelse af marine økosystemer ved hjælp af tekniske foranstaltninger og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik. I afgørelsen tages der desuden hensyn til EU's internationale forpligtelser i henhold til De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 ("UNCLOS"), De Forenede Nationers aftale om bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande af 4. august 1995 ("UNFSA"), De Forenede Nationers Fødevare- og Landbrugsorganisations aftale af 24. november 1993 om fremme af fiskerfartøjers overholdelse af internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger på det åbne hav (FAO's adfærdskodeks) og andre relevante multilaterale og bilaterale aftaler. Afgørelsen afspejler målene i Kommissionens meddelelse om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension og de tilknyttede rådskonklusioner, Rådets konklusioner om havene, Rådets konklusioner om den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen om "International havforvaltning: En dagsorden for havenes fremtid", herunder i forbindelse med samarbejdet med tredjelande om gennemførelsen af aftalen om havnestatsforanstaltninger. Den tager også hensyn til de aspekter af EU-strategien for maritim sikkerhed, som vedrører IUU-fiskeri, og den reviderede handlingsplan for gennemførelsen heraf. Endelig er afgørelsen inspireret af Kommissionens erklæring i meddelelsen om den europæiske grønne pagt om, at den vil anvende en nultolerancetilgang til ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, et mål, der siden blev bekræftet i Kommissionens to meddelelser "EU's biodiversitetsstrategi for 2030" og "En jord til bord-strategi for et fair, sundt og miljøvenligt fødevaresystem". 4.Retsgrundlag 4.1.Proceduremæssigt retsgrundlag 4.1.1.Principper I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) vedtager Rådet afgørelser om "fastlæggelse af, hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen". "Retsakter, der har retsvirkninger" omfatter retsakter, der har retsvirkninger i medfør af de folkeretlige regler, der gælder for det pågældende organ. Det omfatter også instrumenter, der ikke har bindende virkning i henhold til folkeretten, men som "vil kunne få afgørende indflydelse på indholdet af de regler, der vedtages af EU-lovgiver". 4.1.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde Partsmødet er et organ, der er nedsat ved en aftale, nemlig aftalen om havnestatsforanstaltninger, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri. De retsakter, som partsmødet skal vedtage, er retsakter, der har retsvirkninger. Partsmødets påtænkte retsakter får bindende virkning i henhold til folkeretten og vil kunne få afgørende indflydelse på Unionens lovgivning, nærmere bestemt: ·Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri), ·Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 om oprettelse af en kontrolordning for Unionen med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2403 af 12. december 2017 om en bæredygtig forvaltning af de eksterne fiskerflåder, ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1241 af 20. juni 2019 om bevarelse af fiskeressourcerne og beskyttelse af marine økosystemer ved hjælp af tekniske foranstaltninger, ·Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik. De påtænkte retsakter supplerer eller ændrer dog ikke den institutionelle ramme for aftalen. Det proceduremæssige retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 218, stk. 9, i TEUF.

4.2.Materielt retsgrundlag 4.2.1.Principper Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af den påtænkte retsakt, hvortil der skal indtages en holdning på Unionens vegne. Hvis den påtænkte retsakt har et dobbelt formål eller består af to elementer, og det ene af disse formål eller elementer kan bestemmes som det primære, mens det andet kun er sekundært, skal den afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF, have et enkelt materielt retsgrundlag, nemlig det, der kræves af det primære eller fremherskende formål eller element. 4.2.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde De påtænkte retsakters primære formål og indhold vedrører fiskeri. Forordning (EU) nr. 1380/2013 udgør retsgrundlaget for udarbejdelsen af de principper, der skal afspejles i denne holdning. Det materielle retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 43, stk. 2, i TEUF. 4.3.Konklusion Retsgrundlaget for den foreslåede afgørelse bør være artikel 43, stk. 2, i TEUF sammenholdt med artikel 218, stk. 9, i TEUF. 2020/0354 (NLE) Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne på møderne mellem parterne i aftalen om havnestatsforanstaltninger, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 9, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: (1)Aftalen om havnestatsforanstaltninger, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri ("aftalen"), der blev forhandlet inden for rammerne af Fødevare- og Landbrugsorganisationen (FAO), som Unionen er medlem af, blev godkendt af Unionen ved Rådets afgørelse (EU) 2011/443. Aftalen trådte i kraft den 5. juni 2016. (2)Partsmødet er det besluttende organ i henhold til aftalen og har beføjelse til at vedtage foranstaltninger, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, og som er bindende for parterne. Parterne mødes hvert andet år eller oftere, hvis partsmødet beslutter det. (3)I aftalens artikel 24, stk. 2, fastsættes, at FAO skal indkalde parterne til et møde fire år efter aftalens ikrafttræden for at undersøge og vurdere, hvor effektiv aftalen har været med hensyn til at nå de deri fastsatte mål. Parterne afgør derefter, om der er behov for yderligere sådanne møder. Der kan også afholdes særlige partsmøder på andre tidspunkter, hvis partnerne anser det for nødvendigt, eller på skriftlig anmodning af en af parterne. (4)Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på mødet mellem parterne i aftalen, bør fastlægges med henblik på det første møde, om en revision af aftalen, jf. aftalens artikel 24, stk. 2, og de tre efterfølgende møder, som afholdes af parterne hvert andet år, og eventuelle mellemliggende møder desangående, der afholdes efter vedtagelsen af den nuværende holdning da foranstaltninger i henhold til aftalen får bindende virkning for Unionen og vil kunne få afgørende indflydelse på Unionens lovgivning, nærmere bestemt Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 og (EF) nr. 1224/2009, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2403 og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik.