P6_TA(2007)0097

Kosovos fremtid og EU's rolle

Europa-Parlamentets beslutning af 29. marts 2007 om Kosovos fremtid og EU's rolle (2006/2267(INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til FN's Sikkerhedsråds resolution 1244 af 10. juni 1999,

- der henviser til rapporten fra FN's generalsekretærs udsending vedrørende standardiseringsgennemgangen om den omfattende evaluering af gennemførelsen af standarder, der blev fremlagt for FN's Sikkerhedsråd den 7. oktober 2005,

- der henviser til FN's Sikkerhedsråds beslutning, i formandens erklæring af 24. oktober 2005 om at godkende generalsekretærens forslag om at indlede forhandlingerne om Kosovos status,

- der henviser til udnævnelsen den 14. november 2005 af Martti Ahtisaari som FN's generalsekretærs særlige udsending vedrørende Kosovos fremtidige status,

- der henviser til kontaktgruppens erklæringer (Det Forenede Kongerige, Frankrig, Tyskland, Italien, De Forenede Stater og Rusland) af 31. januar 2006, der understreger Kosovo-problemets særlige beskaffenhed — som ifølge erklæringerne skyldes Jugoslaviens opløsning og de heraf følgende konflikter, etniske udrensninger, begivenhederne i 1999 og den langvarige internationale administration i henhold til FN's Sikkerhedsråds resolution 1244 (1999) — og opfordrer til en hurtig forhandlingsløsning, idet dette er den bedste fremgangsmåde,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd den 14.- 15. december 2006, der fuldt ud støtter Martti Ahtisaaris bestræbelser på at finde en løsning på spørgsmålet om Kosovos status og bekræfter, at EU er parat til at spille en væsentlig rolle i forbindelse med gennemførelsen af den kommende statusaftale,

- der henviser til den særlige udsendings endelige rapport om Kosovo's kommende status og det deltaljerede forslag til Statusaftalen for Kosovo af 26. marts 2007,

- der henviser til forretningsordenens artikel 45,

- der henviser til betænkningen fra Udenrigsudvalget og udtalelsen fra Udvalget om International Handel (A6-0067/2007),

A. der henviser til, at de vejledende principper for at finde en løsning på spørgsmålet om Kosovos status, der blev vedtaget af kontaktgruppen den 7. oktober 2005, understreger, at en forhandlingsløsning bør prioriteres på internationalt plan, og at forhandlingsprocessen ikke kan standses, når den først er sat i gang, og at den skal gennemføres; der henviser til, at disse principper klart foreskriver, at man under ingen omstændigheder kan vende tilbage til situationen før marts 1999, at Kosovo ikke kan deles, og at Kosovo ikke kan slås sammen med noget andet land eller en del af et land,

B. der henviser til, at Kosovos befolkning i 1990'erne blev udsat for systematisk vold og undertrykkelse, hvilket i 1999 udviklede sig til en massefordrivelse af civilbefolkningen og foranledigede FN's Sikkerhedsråd til at gribe ind og sætte territoriet under international civil og sikkerhedsmæssig kontrol, efter at NATO også havde truffet foranstaltninger; der henviser til, at dette skabte en situation uden fortilfælde i folkeretten,

C. der henviser til, at begivenhederne i marts 2004, som skal fordømmes, vidner om de vedvarende spændinger i Kosovo mellem de albanske og serbiske befolkningsgrupper og behovet for at finde en løsning, der garanterer både disse etniske befolkningsgruppers rettigheder samt andre etniske befolkningsgruppers rettigheder i overensstemmelse med offentliggørelser fra Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE), Europarådet og andre organisationer med kompetence inden for beskyttelse af mindretal,

D. der henviser til, at fastlæggelsen af Kosovos fremtidige status vil fremme landets økonomiske udvikling, medvirke til etableringen af en moden politisk klasse og udviklingen af et tolerant og ikke-opdelt samfund i området,

E. der henviser til, at parterne desværre ikke kunne nå frem til en forhandlingsløsning, der var acceptabel for begge parter til trods for adskillige forhandlingsrunder; bemærker, at FN's særlige udsending fremlagde løsningsforslagene for kontaktgruppen og De Forenede Nationers Generalsekretær,

F. der henviser til, at den endelige løsning ikke kan dikteres gennem trusler om radikalisering i Kosovo eller Serbien, men at den skal opnås gennem en løsning, der tager hensyn til alle de involverede parters interesser,

G. der henviser til, at yderligere forsinkelser i fastlæggelsen af Kosovos status kan have en negativ indvirkning på den allerede skrøbelige og spændte situation,

H. der henviser til, at begivenhederne i 1999, den lange midlertidige internationale administration og oprettelsen og den gradvise konsolidering af Kosovos midlertidige selvstyrende institutioner har medført, at der er opstået en usædvanlig situation, der gør en genindslusning af Kosovo i Serbien urealistisk,

I. der henviser til, at forbindelserne mellem Kosovo og Serbien i betragtning af deres tætte kulturelle, religiøse og økonomiske bånd bør videreudvikles i en partnerskabsånd og med henblik på gode naboskabsforbindelser af hensyn til befolkningen i Kosovo og Serbien som helhed,

J. der henviser til, at der er mangel på tillid mellem de forskellige etniske grupper, at situationen stadig er ustabil, og at det er nødvendigt at videreudvikle og styrke de demokratiske, multietniske institutioner i Kosovo gennem en langsigtet international tilstedeværelse i en overskuelig fremtid,

K. der henviser til, at det internationale samfund fortsat bør investere i uddannelse, navnlig i betragtning af de alvorlige udfordringer, som Kosovos yngre generation står over for,

L. der henviser til, at EU i betragtning af Kosovos strategiske beliggenhed bør spille en central rolle og overvåge, garantere og lette gennemførelsen af statusaftalen samt støtte oprettelsen og konsolideringen af demokratiske institutioner i Kosovo, og at Parlamentet bør udøve sine tilsynsbeføjelser,

M. der henviser til, at EU's bidrag dog bør være betinget af gennemførelsen af visse minimumskrav i forbindelse med aftalen,

N. der henviser til, at den endelige statusaftale bør være forenelig med EU, dvs. at den bør skabe en forfatningsmæssig ramme, der er forenelig med Kosovos muligheder for at blive medlem af EU, og som gør det muligt for EU at anvende alle de instrumenter, der er til rådighed,

1. støtter det FN-styrede forsøg på at fastlægge Kosovos endelige status og indsatsen for at etablere en bæredygtig ramme, der sikrer stabilitet og beskyttelse for alle befolkningsgrupper i Kosovo og langsigtet og selvforstærkende økonomisk og social udvikling; støtter Martti Ahtisaaris detaljerede forslag til en statusaftale for Kosovo og mener, at en uafhængighed, der overvåges af det internationale samfund, er den bedste måde at sikre gennemførelsen af disse mål på; forventer i denne forbindelse, af FN's Sikkerhedsråd hurtigt vedtager en ny resolution, der erstatter resolution 1244 (1999);

2. mener, at den eneste bæredygtige løsning for Kosovo er den, der:

- vil give Kosovo adgang til internationale finansieringsinstitutter og fremme økonomisk opgang og skabe de rette betingelser for jobskabelse;

- bestemmer, at der skal være international overvågning for at bevare Kosovos multietniske præg og beskytte den serbiske befolkning og de andre etniske mindretals interesser og sikkerhed;

- giver international støtte for at sikre, at der for hele Kosovos befolkning etableres effektive og selvforstærkende institutioner, der fungerer i overensstemmelse med retsstatsprincippet og grundreglerne for demokrati;

- gør det muligt for Kosovo at gennemføre sit ønske om at blive integreret i Europa, hvilket med tiden vil gøre det muligt for landet sammen med nabolandene at indgå i en accepteret gensidig afhængighed;

3. mener, at enhver løsning vedrørende Kosovos fremtidige status bør være i overensstemmelse med folkeretten;

4. håber, at der i Serbien hurtigst muligt kan nedsættes en stærk og klart proeuropæisk regering, der seriøst og positivt vil engagere sig i at forsøge at finde en løsning på problemet vedrørende Kosovos status; understreger, at en sådan regering også er nødvendig med henblik på fuldt samarbejde med Det Internationale Krigsforbrydertribunal vedrørende det Tidligere Jugoslavien (ICTY), og at den på disse betingelser vil muliggøre en genåbning af forhandlingerne om og den endelige indgåelse af en stabiliserings- og associeringsaftale mellem Serbien og EU;

5. mener, at den endelige aftale bl.a. bør omfatte følgende aspekter:

- en klar definition af den rolle og det mandat, som den internationale civile og sikkerhedsmæssige tilstedeværelse skal have;

- klare bestemmelser om decentralisering, der indebærer en væsentlig grad af selvstyre på vigtige områder såsom uddannelse, sundhed og lokal sikkerhed og, som for de serbiske kommuners vedkommende muliggør direkte, men gennemsigtige forbindelser til Beograd; mener, at disse bestemmelser bør være finansielt bæredygtige, og at de ikke bør underminere de budgetmæssige, forvaltningsmæssige og lovgivningsmæssige beføjelser, som et forenet Kosovo har;

- fuld overholdelse af menneskerettighederne, herunder en forpligtelse til at skabe en forfatningsmæssig garanti for mindretallenes og flygtningenes vitale interesser og hensigtsmæssige mekanismer til beskyttelse af disse interesser;

- beskyttelse af kulturelle og religiøse steder;

- bestemmelser vedrørende oprettelsen af en let bevæbnet multietnisk sikkerhedsstyrke i Kosovo med begrænsede opgaver, kompetencer og funktioner under streng kontrol af den NATO-styrede Kosovostyrke (KFOR);

- internationale garantier for samtlige nabolandes territoriale integritet;

6. understreger, at løsningen vedrørende Kosovo ikke vil skabe præcedens inden for folkeretten, eftersom Kosovo har været underlagt FN's Sikkerhedsråds regler siden 1999, og eftersom Sikkerhedsrådets resolution 1244 (1999) allerede omfattede bestemmelser vedrørende behovet for at løse problemer vedrørende Kosovos endelige status; konkluderer derfor, at situationen vedrørende Kosovo på ingen måde kan sammenlignes med situationen i andre konfliktområder, der ikke er under FN-administration;

7. understreger, at en aftale om Kosovos fremtid også bør omfatte specifikke foranstaltninger vedrørende Kosovska Mitrovica og den serbiske befolkningsgruppe i Kosovo med henblik på fuldt ud at garantere den serbiske befolknings rettigheder og sikkerhed uden at underminere Kosovos enhed; mener, at disse foranstaltninger bør overvåges direkte af det internationale samfund i samråd med Beograd; minder dog Serbien om, at et sådant engagement i Kosovo forudsætter, at Serbien samarbejder om gennemførelsen af den endelige løsning vedrørende Kosovos status;

8. glæder sig derfor over, at Martti Ahtisaaris forslag giver den serbiske befolkningsgruppe og andre befolkningsgrupper et omfattende selvstyre, herunder et væsentligt kommunalt selvstyre i tråd med de europæiske principper om nærhed og selvforvaltning;

9. mener, at det internationale samfund så vidt muligt bør rette sin tilstedeværelse mod at hjælpe de lokale myndigheder med:

- at gennemføre bestemmelserne i aftalen

- at udvikle deres selvstændige, etnisk balancerede institutionelle, administrative og juridiske kapacitet og deres politikapacitet

- at gøre fremskridt med hensyn til overholdelsen af FN's standarder og EU's stabiliserings- og associeringskriterier;

10. mener derfor ikke, at den internationale tilstedeværelse i Kosovo bør medføre, at der oprettes en parallel administration, eller at den eksisterende FN-styrede administration kopieres, men at der dog bør være tilstrækkeligt personale til at udføre de nødvendige opgaver;

11. understreger, at det internationale samfund bør have direkte korrigerende beføjelser og i begrænset omfang substitutionsbeføjelser på særligt vigtige områder såsom:

- beskyttelse af mindretallenes vitale interesser

- beskyttelse af udsatte steder

- sikkerhed

- retsvæsenet og retsstatsprincippet i bred forstand, navnlig i forbindelse med bekæmpelse af organiseret kriminalitet;

12. understreger, at der er behov for en yderligere indsats for at støtte flygtningenes og de internt fordrevnes fortsatte tilbagevenden til Kosovo; understreger, at nøglen til en bæredygtig hjemvenden er beskæftigelsesmuligheder, og at bæredygtig økonomisk udvikling nu bør være en prioritet; understreger, at ikkeserbiske og ikke-albanske flygtninge, såsom romaer og ashkalier bør gives særlig opmærksomhed, herunder de internt fordrevne romaer, som bor i lejre for interne flygtninge i Kosovska Mitrovica;

13. støtter behovet for et omfattende og retfærdigt uddannelsessystem, der sikrer, at børn af romaer og ashkalier delvis undervises på romasproget, og at disse mindretals identitet og kultur således plejes;

14. fremhæver den vigtige rolle, som FN's Sikkerhedsråd skal spille, når der træffes en endelig afgørelse vedrørende Kosovos fremtidige status; opfordrer EU og medlemsstaterne, navnlig de medlemsstater, der også er medlemmer af FN's Sikkerhedsråd, til at give deres fulde og aktive støtte til en bæredygtig løsning vedrørende Kosovos fremtidige status;

15. mener også, at det er yderst vigtigt for EU's fremtidige engagement i Kosovo, at FN's Sikkerhedsråd vedtager en ny resolution, og at der ikke planlæges nogen øget EU-indsats, hvis der ikke vedtages en sådan resolution;

16. er overbevist om, at EU i lyset af den centrale rolle i forbindelse med gennemførelsen af aftalen bør have en afgørende indflydelse på de endelige betingelser i aftalen;

17. mener, at medlemsstaterne bør forsøge at komme frem til en fælles holdning til Kosovo-spørgsmålet, og opfordrer derfor Rådet til at bestræbe sig på at vedtage en fælles holdning om statusspørgsmålet, der klart fastsætter minimumskravene for en bæredygtig løsning for Kosovo, der er forenelig med EU;

18. minder om, at de medlemsstater, der er repræsenteret i FN's Sikkerhedsråd, i overensstemmelse med artikel 19 i traktaten om Den Europæiske Union forventes at støtte denne fælles holdning og regelmæssigt holde Rådet underrettet om forhandlingerne; opfordrer endvidere til en regelmæssig underretning af Parlamentet;

19. opfordrer de medlemsstater, der er medlemmer af kontraktgruppen til at dele deres oplysninger med Rådet og alle andre medlemsstater og til at forbedre koordinationen og samarbejdet med dem, idet EU samlet set bærer det internationale ansvar og den finansielle byrde for den endelige løsning;

20. opfordrer medlemsstaterne i FN's Sikkerhedsråd og navnlig de permanente medlemmer til at spille en konstruktiv rolle, til at bestræbe sig på at sikre, at de to involverede parter handler fleksibelt og til at finde en entydig og bæredygtig løsning for Kosovo i tråd med forslaget fra den særlige udsending så vidt muligt med de to parters accept;

21. er forberedt på at stille de nødvendige supplerende ressourcer til rådighed til finansiering af EU's fremtidige indsats i Kosovo med henblik på at gennemføre statusaftalen og støtte Kosovos EU-fremtidsudsigter, på betingelse af:

- at den statusaftale, som FN's Sikkerhedsråd støtter, tager behørigt hensyn til EU's fælles holdning,

- at der på forhånd finder tilstrækkelige høringer sted vedrørende denne missions formål, midler og betingelser, således at Parlamentet har en garanti for, at ressourcerne svarer til opgaverne,

- at disse supplerende finansielle ressourcer stilles til rådighed i overensstemmelse med betingelserne i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning [1], og

- at der rettidigt afholdes en konference mellem de internationale bistandsydere;

22. tilslutter sig, at der som led i den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik (ESFP) etableres en mission i Kosovo, der skal bidrage til gennemførelsen af statusaftalen, når det gælder retsstatsprincippet; mener, at der bør afsættes alle de nødvendige ressourcer til ESFP-missionen, så denne kan udøve sit mandat og påtage sig det tunge ansvar, den vil få tildelt;

23. minder om det tilsagn, som det finske formandskab gav på Rådets vegne i forbindelse med vedtagelsen af budgettet for 2007, om at forsyne Parlamentet med detaljerede oplysninger om anvendelsesområde, formål og mulige finansielle konsekvenser af den eventuelt kommende indsats, efterhånden som missionen planlægges;

24. påpeger, at EU er repræsenteret i Kosovo både ved Kommissionens forbindelseskontor og ved organer under ledelse af generalsekretæren for Rådet/den højtstående repræsentant; opfordrer Rådet til i højere grad at overveje om tilrettelæggelsen af dets tilstedeværelse i Kosovo kan forenkles og gøres mere strømlinet;

25. er bekymret over den måde, hvorpå overgangen fra FN's midlertidige administrative mission i Kosovo (UNMIK) til det nye internationale civile kontor vil blive forvaltet; minder UNMIK om, at den fortsat bør gøre en indsats i Kosovo, indtil det nye kontor er organiseret og klar til at blive taget brug; opfordrer FN og EU til at udarbejde foranstaltninger til forebyggelse af yderligere tab af international ekspertise på vigtige administrative områder, navnlig i betragtning af at Kosovos midlertidige selvstyrende institutioner har brug for tid og hjælp til at overtage visse lovgivningsmæssige og forvaltningsmæssige beføjelser fra UNMIK;

26. opfordrer OSCE til fortsat at spille en stor rolle i Kosovo efter statusaftalen, navnlig hvad angår overvågningen og kontrollen af valgprocessen; anmoder i denne forbindelse både Rådet og OSCE om at øge samarbejdet, hvad angår retsstatsprincippet, og sikre en klar arbejdsfordeling i forbindelse med ESFP-missionen;

27. er enig med EU i, at der skal lægges vægt på retsvæsenet og retsstatsprincippet i fasen efter aftalens indgåelse, og understreger, at der er brug for en gnidningsløs overførsel af beføjelser; opfordrer til, at der fastlægges en klar og gennemsigtig fordeling af opgaver og ansvarsområder mellem de nationale domstole og retsinstanser i Kosovo og EU's planlagte mission for lov og orden; kræver, at KFOR har det fulde ansvar og respekterer retsstatsprincippet i forbindelse med tilbageholdelser og andre foranstaltninger;

28. gør Kosovos myndigheder opmærksomme på, at det internationale samfund forventer:

- at de retter deres indsats mod at udvikle den påkrævede institutionelle og administrative kapacitet, således at de kan overtage det ansvar, som tidligere har været varetaget af UNMIK;

- at udvikle et statsborgerskabskoncept i Kosovo, der udtrykkeligt er baseret på regionens multilingvistiske og multietniske karakter, samtidig med at der fuldt ud tages hensyn til de forskellige etniske samfundsgrupper, der udgør Kosovos befolkning;

- at de arbejder seriøst og konstruktivt hen mod oprettelsen af et multietnisk, multikulturelt og tolerant land og samfund, der respekterer alle de etniske gruppers rettigheder;

29. understreger i denne forbindelse, at der fortsat vil være en international tilstedeværelse i Kosovo, indtil ovenstående mål reelt er fastsat og nået;

30. er dybt bekymret over de seneste voldelige demonstrationer i Kosovo, som gør det meget vanskeligt at sikre en gnidningsløs videreførelse af forsøget på at finde en fredelig løsning vedrørende Kosovos fremtidige status; opfordrer begge parter til at beherske sig mest muligt og til at muliggøre en fredelig afslutning på statusprocessen;

31. minder endvidere Kosovos myndigheder om, at når statusspørgsmålet først er afklaret, så vil befolkningen i Kosovo ønske, at regeringen løser de problemer, der påvirker deres hverdag, såsom problemerne vedrørende sikkerhed, korruption og organiseret kriminalitet, beskæftigelse, hensigtsmæssige offentlige tjenesteydelser og lighed for loven;

32. opfordrer EU og Kosovos myndigheder til at samarbejde med henblik på at skabe de rette betingelser for økonomisk vækst til fordel for alle de etniske samfundsgrupper i Kosovo; gentager behovet for at udarbejde en omfattende og realistisk langsigtet plan for den økonomiske udvikling for fuldt ud at overholde de grundlæggende retsstatsprincipper og for at udarbejde en detaljeret antikorruptionsstrategi, som tildeles de behørige ressourcer;

33. understreger nødvendigheden af, at der ydes mere støtte til udviklingen af små og mellemstore virksomheder (SMV'er) på grundlag af det europæiske charter for små virksomheder, som Kosovo har tilsluttet sig; opfordrer Kommissionen til at sikre adgang til EU's strukturfonde, sikre bedre finansiering af SMVrelaterede projekter og fastlægge en institutionel ramme, der skal styrke samarbejdet mellem Fællesskabet og den private sektor i Kosovo;

34. opfordrer lederne af den serbiske befolkningsgruppe i Kosovo til at anerkende, at deres interesser bedre kan varetages i et demokratisk, decentraliseret og økonomisk set velfungerende Kosovo, og til at engagere sig i processen efter aftalen for at sikre, at de bestemmelser i denne, der er af direkte interesse for dem, gennemføres fuldt ud;

35. opfordrer den serbiske regering til at anerkende, at fremtiden hviler på udviklingen af tætte og gennemsigtige forbindelser med Kosovo i forbindelse med en større regional integration og en fælles udsigt til et fremtidigt EU-medlemskab;

36. understreger, at det er af afgørende betydning for stabiliteten i og videreudviklingen af hele regionen, at der findes en løsning på problemet vedrørende Kosovos fremtidige status på grundlag af Martti Ahtisaaris endelige forslag; opfordrer i denne forbindelse regeringerne i alle nabolandene til at yde et positivt bidrag til den proces og til at respektere de eksisterende landegrænser; støtter den holdning, at løsningen vedrørende Kosovos fremtidige status på lang sigt vil fungere, idet både Serbien og Kosovo har udsigt til fuldt medlemskab af EU sammen med deres nabolande, idet Vestbalkans fremtid ligger i Den Europæiske Union;

37. bekræfter, at en stærk forankring af Kosovo i stabiliserings- og associeringsprocessen bl.a. vil styrke Kosovos økonomiske forbindelser med medlemsstaterne og deres nabolande på det vestlige Balkan og fremme stabiliseringsprocessen i regionen;

38. bifalder undertegnelsen af frihandelsaftalerne med Albanien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Bosnien-Hercegovina og Kroatien; opfordrer indtrængende Kosovos myndigheder til at gennemføre disse aftaler i fuld udstrækning og til at sikre, at frihandelen med Serbien og Montenegro fortsætter;

39. opfordrer Rådet og Kommissionen til at arbejde hen imod en overenskomst om visumlettelser for Kosovo som en del af fasen efter statusaftalen og på linje med de aftaler, der for øjeblikket forhandles med nabolandene, idet der tages hensyn til de særlige problemer i forbindelse med Kosovo, nemlig manglen på konsulære repræsentationer for mange medlemsstater og den hidtidige brug af UNMIK-pas;

40. opfordrer myndighederne i Kosovo og Serbien til fuldt ud at samarbejde med hinanden og med ICTY med henblik på at udlevere mistænkte krigsforbrydere;

41. mener, at offentliggørelsen af Martti Ahtisaaris rapport bør ledsages af en oplysningskampagne, der klart og objektivt forklarer den pågældende befolkning, herunder de serbiske borgere, indholdet i den foreslåede aftale, og at budskabet om en fredelig sameksistens bør understreges af EU over for Kosovo; mener, at Kosovo vil blive et stabilt og velstående land, hvis det anerkender både flertallets og mindretallets rettigheder;

42. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen, Serbiens regering og Kosovos midlertidige selvstyrende institutioner, UNMIK, medlemmerne af kontaktgruppen, FN's Sikkerhedsråd og FN's generalsekretærs særlige udsending vedrørende Kosovos fremtidige status.

[1] EUT C 139 af 14.6.2006, s. 1.

--------------------------------------------------