Resumé af udtalelsen fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse om henstillingen med henblik på Rådets afgørelse om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en samarbejdsaftale mellem EU og INTERPOL

(Udtalelsen findes i sin helhed på engelsk, fransk og tysk på EDPS’ websted www.edps.europa.eu)

(2021/C 251/06)

Den 14. april 2021 vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets afgørelse om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en samarbejdsaftale mellem EU og Den Internationale Kriminalpolitiorganisation (Interpol).

På trods af det eksisterende samarbejde med Interpol identificerede Kommissionen områder, hvor samarbejdet kunne og burde intensiveres eller endda indrettes på nye områder for at imødegå en række uundværlige operationelle behov og gennemføre eksisterende retsakter med det formål at yde bedre støtte til medlemsstaterne til forebyggelse og bekæmpelse af terrorisme og organiseret kriminalitet. Disse operationelle behov kræver indgåelse af en samarbejdsaftale med Interpol.

EDPS ønsker at understrege, at målet om at støtte det (nuværende og fremtidige) samarbejde mellem EU og Interpol på en lang række områder i et enkelt retligt instrument gør den planlagte aftale meget forskelligartet. Han understreger derfor behovet for en dybtgående konsekvensanalyse, og at fremgangsmåden ikke bør føre til en svækkelse af fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder, især deres rettigheder til beskyttelse af personoplysninger og privatliv.

EU’s lov om beskyttelse af personoplysninger bestemmer i princippet, at dataoverførsler til en international organisation kun kan finde sted uden yderligere krav, når den internationale organisation sikrer et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau. Når den internationale organisations beskyttelsesniveau ikke er erklæret for tilstrækkeligt, gælder undtagelser for specifikke overførsler, så længe der gives passende garantier. Derfor fremsætter EDPS også tre hovedhenstillinger for at sikre, at den planlagte aftale er i stand til at give passende garantier:

— Det bør gøres klart i forhandlingsdirektiverne, at det er nødvendigt at sikre, at den planlagte aftale generelt er i overensstemmelse med chartret, med den relevante horisontale databeskyttelseslovgivning (forordning (EU) 2018/1725, forordning (EU) 2016/679 og direktiv (EU) 2016/680 og med de specifikke databeskyttelseskrav og sikkerhedsforanstaltninger i de grundlæggende retsakter om oprettelse af EU-agenturer eller IT-systemer.

— Den fremtidige aftale bør udtrykkeligt præcisere, at Interpol ikke vil have nogen gensidig direkte eller indirekte adgang til EU’s databaser.

— I forbindelse med videreoverførsel bør det udtrykkeligt fastlægges, at personoplysninger, der overføres af EU til Interpol, ikke vil blive brugt til at anmode om, afsige eller eksekvere en dødsstraf eller nogen form for grusom og umenneskelig behandling.

Endelig anbefaler EDPS, at henvisningerne i indledningen til henstillingen ikke kun henviser til det relevante proceduremæssige retsgrundlag, men også til det relevante materielle retsgrundlag, heriblandt artikel 16 TEUF, der tager højde for emnet for den fremtidige aftale.

EDPS vil også stadig kunne yde yderligere rådgivning under forhandlingerne og den formelle høring, der skal finde sted om forslaget til Rådet om undertegnelse og indgåelse af aftalen i henhold til artikel 218 i TEUF, jf. artikel 42, stk. 1, i forordning (EU) 2018/1725.

1. INDLEDNING OG BAGGRUND

1. Den Internationale Kriminalpolitiorganisation (Interpol) ( 1 ) er den største globale mellemstatslige kriminalpolitiorganisation med 194 medlemslande. EU og Interpol har allerede et mangeårigt og dybt samarbejde på en række områder inden for retshåndhævelsen. Interpol er en vigtig partner for EU inden for intern og ekstern sikkerhed, herunder bekæmpelse af terrorisme og organiseret kriminalitet samt inden for integreret grænseforvaltning.

2. Strategien for EU’s sikkerhedsunion 2020 ( 2 ) opfordrer medlemsstaterne til at intensivere samarbejdet mellem EU og Interpol, hvilket er vigtigt for styrkelse af samarbejdet og informationsudvekslingen. Strategien anerkender, at Interpol har en vigtig rolle at spille i denne henseende. Ud over det eksisterende samarbejde med Interpol på områder, hvor samarbejdet kunne intensiveres eller endda indrettes på områder for at få dækket en række operationelle behov og gennemføre eksisterende retsakter med det formål at yde bedre støtte til medlemsstaterne til forebyggelse og bekæmpelse af terrorisme og organiseret kriminalitet.

3. Den 14. april 2021 vedtog Kommissionen derfor en henstilling med henblik på Rådets afgørelse om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en samarbejdsaftale mellem EU og Interpol ( 3 ) (herefter »henstillingen«).

4. I henhold til begrundelsen ( 4 ) , ville den planlagte samarbejdsaftale mellem EU og Interpol have følgende formål: — At regulere samarbejdet mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) (5) og Interpol under hensyntagen til den seneste udvikling inden for bekæmpelse af terrorisme og grænseoverskridende og tværnational grov, organiseret kriminalitet, de nuværende operationelle behov, Europols mandat og EU’s seneste databeskyttelsesordning. — At tilvejebringe de beskyttelsesforanstaltninger og garantier, der er nødvendige for at give EU-medlemsstaterne og EU-agenturerne kontrolleret adgang til Interpols database over stjålne og bortkomne rejsedokumenter (SLTD) og over rejsedokumenter med tilknyttede notifikationer (TDAWN) via den europæiske søgeportal, i det omfang det er nødvendigt for, at de kan udføre deres opgaver i overensstemmelse med deres adgangsrettigheder i henhold til EU-retten eller national lovgivning om en sådan adgang og i fuld overensstemmelse med EU’s databeskyttelseskrav og de grundlæggende rettigheder (6). — At tilvejebringe de beskyttelsesforanstaltninger og garantier, der er nødvendige for at gøre det muligt for EU-medlemsstaterne og Frontex (7) (dens centrale enhed i det europæiske system vedrørende rejseinformation og rejsetilladelse) at få adgang til Interpol-databaser via den europæiske søgeportal i overensstemmelse med EU’s databeskyttelseskrav og de grundlæggende rettigheder. — At tilvejebringe de beskyttelsesforanstaltninger og garantier, der er nødvendige for at gennemføre en revideret forordning om visuminformationssystemet (8), som sætter EU-medlemsstaterne i stand til at få adgang til Interpols database over stjålne og bortkomne rejsedokumenter (SLTD) og over rejsedokumenter med tilknyttede notifikationer (TDAWN) via den europæiske søgeportal, når de behandler ansøgninger om visum eller opholdstilladelse, i fuld overensstemmelse med EU’s databeskyttelseskrav og de grundlæggende rettigheder. — At etablere et samarbejde mellem Den Europæiske Anklagemyndighed (»EPPO«), som oprettet ved forordning (EU) 2017/1939 (»EPPO-forordningen«) (9) og Interpol i overensstemmelse med deres mandater og i fuld overensstemmelse med EU’s databeskyttelseskrav og de grundlæggende rettigheder og regulere dette samarbejde. — At skabe et retsgrundlag for at bemyndige Europol, kategori 1-medarbejdere i Frontex (vedtægtsomfattet personale i det stående korps (10)) og EPPO til at få adgang til relevante Interpol-databaser med henblik på udførelsen af deres opgaver i fuld overensstemmelse med EU’s databeskyttelseskrav og de grundlæggende rettigheder. — At skabe et retsgrundlag for at bemyndige Eurojust (11) og EPPO til at udveksle oplysninger med Interpol, i fuld overensstemmelse med EU’s databeskyttelseskrav og de grundlæggende rettigheder.

5. I henhold til artikel 42, stk. 1, i forordning 2018/1725 skal Kommissionen høre EDPS efter vedtagelsen af en henstilling til Rådet i henhold til artikel 218 i TEUF, hvis der er indvirkning på beskyttelsen af enkeltpersoners rettigheder og friheder med hensyn til behandling af personoplysninger. EDPS blev også hørt uformelt under udarbejdelsen af henstillingen, og denne meddelte sine uformelle kommentarer i august 2020. Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse glæder sig over, at hans synspunkter er blevet hørt (og til en vis grad gennemført) i en tidlig fase af proceduren, og opfordrer Kommissionen til at fortsætte denne gode praksis.

6. Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse blev formelt hørt af Europa-Kommissionen den 14. april 2021, og han forventer, at en henvisning til nærværende udtalelse inkluderes i præamblen til Rådets afgørelse. Denne udtalelse berører ikke fremtidige yderligere bemærkninger eller henstillinger fra EDPS, især hvis der identificeres yderligere spørgsmål, eller nye oplysninger bliver tilgængelige, og den formelle høring, der skal finde sted om forslagene til Rådet til undertegnelse og indgåelse af aftalen i henhold til artikel 218 i TEUF, jf. artikel 42, stk. 1, i forordning (EU) 2018/1725. I denne forbindelse glæder EDPS sig over betragtning 19 i henstillingen, ifølge hvilken Kommissionen bør høre ham under forhandlingerne om aftalen eller under alle omstændigheder inden aftalen indgås. Desuden berører denne udtalelse ikke fremtidige tiltag, som den tilsynsførende kan iværksætte under udøvelsen af sine beføjelser i henhold til artikel 58 i forordning (EU) 2018/1725.

5. KONKLUSIONER

43. EDPS glæder sig over, at aftalen helt og fuldt bør sikre respekten for de grundlæggende rettigheder og overholde de principper, der er fastlagt ved chartret, især retten til privatliv og familieliv, der er nedfældet i chartrets artikel 7, retten til beskyttelse af personoplysninger, der er nedfældet i chartrets artikel 8, og retten til adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, der er nedfældet i chartrets artikel 47.

44. Det bør imidlertid gøres klart i mandatet, at aftalen skal omfatte følgende tre overensstemmelsesniveauer: — generelt med chartret — med den relevante horisontale databeskyttelseslovgivning: Forordning (EU) 2018/1725, direktiv (EU) 2016/680 og forordning (EU) 2016/679 — med de specifikke databeskyttelseskrav og beskyttelsesforanstaltninger i de grundlæggende retsakter om oprettelse af EU-agenturer eller IT-systemer.

45. Ligeledes gør målet om at understøtte en betydelig del af det (nuværende og fremtidige) samarbejde mellem EU og Interpol i et enkelt retligt instrument den planlagte aftale meget forskelligartet og omfatter en lang række aktiviteter. EDPS understreger derfor behovet for en dybtgående konsekvensanalyse, og at fremgangsmåden ikke bør føre til en svækkelse af fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder, især deres rettigheder til beskyttelse af personoplysninger og privatliv.

46. I mangel af en afgørelse om tilstrækkeligheden af beskyttelsesniveauet med hensyn til Interpol kunne den planlagte aftale være et juridisk grundlag, der tillader overførsel af personoplysninger til Interpol, forudsat at det ville være juridisk bindende og muligt at håndhæve over for alle parter i aftalen, og at det ville omfatte passende databeskyttelsesforanstaltninger.

47. EDPS finder, at indførelsen af passende beskyttelsesforanstaltninger indebærer, at den internationale aftale, der er indgået med Interpol, bør: — sikre at beskyttelsesforanstaltninger, der er indført i eksisterende EU-lovgivning med hensyn til de berørte EU-agenturers og organers overførsel og videreoverførslerne af personoplysninger, overholdes, herunder de specifikke bestemmelser vedrørende overførsel af operationelle data fra Europol og EPPO Særlig bør det i forbindelse med videreoverførsel udtrykkeligt fastlægges, at personoplysninger, der overføres af EU til Interpol, ikke vil blive brugt til at anmode om, afsige eller eksekvere en dødsstraf eller nogen form for grusom og umenneskelig behandling. — udtrykkeligt præcisere, at Interpol ikke vil have nogen gensidig direkte eller indirekte adgang til EU’s databaser — tydeliggøre, hvornår og under hvilke omstændigheder edb-behandlede individuelle afgørelser er tilladt (eller ej) — indeholde flere oplysninger om Interpols forpligtelse til at underrette i tilfælde af brud på persondatasikkerheden — indeholde flere operationelle oplysninger om tekniske og organisatoriske foranstaltninger til sikring af personoplysninger.

48. EDPS anbefaler også, at der i mandatet specificeres muligheden for at suspendere eller opsige aftalen i tilfælde af overtrædelse af dens bestemmelser om personoplysninger af en af parterne, og at personoplysninger, der falder inden for aftalens anvendelsesområde, og som overføres inden dens suspension eller opsigelse fortsat kan blive behandlet i overensstemmelse med aftalen.

49. Endelig anbefaler EDPS, at henvisningerne i indledningen til henstillingen ikke kun henviser til det relevante proceduremæssige retsgrundlag, men også til det relevante materielle retsgrundlag, heriblandt artikel 16 i TEUF.

Bruxelles, den 25. maj 2021. Wojciech Rafał WIEWIÓROWSKI

(1) ICPO-Interpols forfatning [I/CONS/GA/1956 (2017)].

(2) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om strategien for EU’s sikkerhedsunion, 24. juli 2020, COM(2020)605 final.

(3) COM(2021)177 final.

(4) Side 8.

(5) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og om erstatning og ophævelse af Rådets afgørelse 2009/371/RIA, 2009/934/RIA, 2009/935/RIA, 2009/936/RIA og 2009/968/RIA (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53) (»Europolforordningen«). Ifølge begrundelsen er der allerede en samarbejdsaftale med Interpol, der giver mulighed for udveksling af personoplysninger, og som blev indgået i 2001 langt før Europolforordningen. Denne aftale giver imidlertid ikke Europol direkte eller indirekte adgang til oplysninger og til Interpols databaser, især ikke dens notifikationer med oplysninger om terrorister. Derudover udveksler agenturet kun information med Interpol og får adgang til Interpols databaser til udførelse af agenturets opgaver gennem Interpols forbindelsesofficer i Europol eller agenturets forbindelsesofficer i Interpol. Aftalen blev senere suppleret af flere samarbejdsrelaterede dokumenter, som organisationerne enedes om, f.eks. om samarbejdet mellem forbindelsesofficerer og etablering, gennemførelse og drift af en sikker kommunikationslinje til udveksling af oplysninger.

(6) Efter vedtagelsen af forordninger om interoperabilitet mellem EU’s informationssystemer på områderne grænser, migration, visum, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/817 af 20. maj 2019 om fastsættelse af en ramme for interoperabilitet mellem EU-informationssystemer vedrørende grænser og visum og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008, (EU) 2016/399, (EU) 2017/2226, (EU) 2018/1240, (EU) 2018/1726 og (EU) 2018/1861, Rådets beslutning 2004/512/EF og Rådets afgørelse 2008/633/RIA (EUT L 135 af 22.5.2019, s. 27) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/818 af 20. maj 2019 om fastsættelse af en ramme for interoperabilitet mellem EU-informationssystemer vedrørende politisamarbejde og retligt samarbejde, asyl og migration og om ændring af forordning (EU) 2018/1726, (EU) 2018/1862 og (EU) 2019/816 (EUT L 135 af 22.5.2019, s. 85).

(7) Frontex er Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1896 af 13. november 2019 om den europæiske grænse- og kystvagt og om ophævelse af forordning (EU) nr. 1052/2013 og (EU) 2016/1624 (EUT L 295 af 14.11.2019, s. 1) side 1 (»Frontexforordningen«).

(8) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008 af 9. juli 2008 om visuminformationssystemet (VIS) og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold (VIS-forordningen) (EUT L 218 af 13.8.2008, s. 60); forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 767/2008, forordning (EF) nr. 810/2009, forordning (EU) 2017/2226, forordning (EU) 2016/399, forordning XX/2018 [forordningen om interoperabilitet] og beslutning 2004/512/EF og om ophævelse af Rådets afgørelse 2008/633/RIA (COM(2018)302 final) og se politisk aftale: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-5537-2021-INIT/en/pdf

(9) Rådets forordning (EU) 2017/1939 af 12. oktober 2017 om gennemførelse af et forstærket samarbejde om oprettelse af Den Europæiske Anklagemyndighed (»EPPO«) (EUT L 283 af 31.10.2017, s. 1).

(10) I henhold til artikel 54 i Frontexforordningen skal den europæiske grænse- og kystvagts stående korps bestå af fire kategorier af operationelle medarbejdere. Kategori 1 omfatter vedtægtsomfattet personale, der som holdmedlemmer indsættes i indsatsområder, jf. nævnte forordnings artikel 55. Agenturet skal bidrage med medlemmer fra sit vedtægtsomfattede personale (kategori 1) til det stående korps, der som holdmedlemmer indsættes i indsatsområder med de opgaver og beføjelser, der er fastsat i nævnte forordnings artikel 82. Deres opgaver omfatter bekæmpelse af grænseoverskridende kriminalitet og terrorisme.

(11) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1727 af 14. november 2018 om Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust), og om erstatning og ophævelse af Rådets afgørelse 2002/187/RIA (EUT L 295 af 21.11.2018, s. 138) (»Eurojustforordningen«).