Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Regionerne i den nye økonomi - Retningslinjer for EFRU's nyskabende aktioner for perioden 2000-2006"

(2001/C 221/16)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 24.-25. januar 2001 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som udpegede Gianni Vinay til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. maj 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 382. plenarforsamling af 30.-31. maj 2001, mødet den 30. maj 2001, følgende udtalelse med 122 stemmer for, ingen imod og 1 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg, som repræsenterer mange af de aktører, der får en vigtig rolle i udarbejdelsen og gennemførelsen af de nyskabende aktioner, vil med denne initiativudtalelse give et konkret bidrag i form af en dybtgående analyse af programmets samspil med samhørighedspolitikken og beskæftigelsespolitikken - samt naturligvis innovationspolitikken.

1.2. Der er en del ændringer i forhold til tidligere med hensyn til prioritering og tildeling af finansielle ressourcer for den nye generation af nyskabende aktioner. De strategiske temaer er reduceret fra otte til tre, og der arbejdes ikke længere på grundlag af individuelle projekter, men på grundlag af programmer. Disse skal ligge i tråd med de mål 1- og mål 2-programmer, som EFRU medfinansierer, og supplere de ESF-finansierede foranstaltninger med samme mål.

1.2.1. Budgettet ligger på 0,4 % af den årlige EFRU-tildeling, dvs. ca. 400 mio. EUR for perioden 2000-2006. Dertil kommer muligheden for i samme periode at anvende midler fra fleksibilitetsinstrumentet.

1.3. De nyskabende aktioner for perioden 1994-1999 koncentrerede sig om følgende temaer: fremme af den teknologiske innovation (RIS - Regional Innovation Strategies), informationssamfundet (RISI - Regional Information Society Initiative), nye beskæftigelsesområder, kultur og arv, pilotprojekter for byer, fysisk planlægning (TERRA), internt tværregionalt samarbejde (RECITE), eksternt tværregionalt samarbejde (ECOS-Ouverture).

1.3.1. De nye temaer, som Kommissionen har skåret ned til tre med henblik på forenkling og koncentration af ressourcerne, sigter på at fremme nyskabende metoder og praksis på følgende områder: regional økonomi baseret på viden og teknologisk innovation: hjælp til de dårligst stillede regioner med at hæve deres teknologiske niveau; eEuropeRegio: informationssamfundet i regionaludviklingens tjeneste; regional identitet og bæredygtig udvikling: fremme af den regionale samhørighed og konkurrenceevne gennem integrering af økonomiske, miljømæssige, kulturelle og sociale aktiviteter.

1.4. Bevillingerne fordeles på tre områder: medfinansiering af regionale programmer for nyskabende aktioner og de heraf følgende pilotprojekter, ledsageforanstaltninger: støtte til udveksling af erfaringer og etablering af net mellem regionerne, tilrettelæggelse af konkurrencer med henblik på at finde frem til og udnytte de bedste former for praksis.

2. De vigtigste elementer i Kommissionens valg

2.1. De af Kommissionen prioriterede temaer indgår i den EU-strategi, der blev fastlagt på topmødet i Lissabon, og som sigter på udvikling af en økonomi baseret på viden, konkurrenceevne, innovation og fuld beskæftigelse. I de mindst udviklede regioner kan fremme af programmer, der kombinerer forskning og forsøg, særlig inden for den nye økonomi med dens teknologiske implikationer, være afgørende for at sætte en god udvikling i gang - så meget desto mere som det er disse regioner, der investerer mindst i de tre strategiske temaer.

2.2. Kommissionen understreger i forbindelse med den nye økonomi betydningen af viden, knowhow og evnen til at foregribe eller tilpasse sig de teknologiske forandringer - især for de små og mellemstore virksomheder. Investering i den menneskelige faktor samt fremme af og støtte til uddannelse, herunder livslang uddannelse, er afgørende for at udvikle og fastholde den regionale innovation og konkurrenceevne på længere sigt.

2.3. Selvom de nyskabende aktioner er i tråd med og forbundet med programmer, der er medfinansieret af EFRU, bør de ikke overlappe EFRU-foranstaltningerne, men virke positivt ind på dem som eksperimenter, der i sagens natur er mere risikable, men som kan vise vej til nye strategiske markeder i den regionale økonomi. Det skal understreges, at effekten af programmerne for nyskabende aktioner kan udstrækkes til hele regionen, herunder områder, der ikke er omfattet af mål 1 og 2.

2.4. Et fundamentalt aspekt ved de nyskabende aktioner er efter Kommissionens mening det forstærkede partnerskab mellem regionernes kompetente myndigheder, myndighederne med ansvar for mål 1- og mål 2-programmerne, EFRU og den private sektor.

2.5. I meddelelsens beskrivelse af mulige programmer under første strategiske tema understreges det, at innovation - på baggrund af det voksende krav om konkurrencedygtig udvikling både i forhold til de mere udviklede regioner i EU og i forhold til markedernes globalisering - kan give en konkurrencemæssig fordel, som det netop i de svageste regioner er så afgørende at opnå.

2.6. Det andet strategiske tema fokuserer på at udbrede anvendelsen af informationsteknologier til gavn for virksomheder, borgere og forvaltninger på en måde, der stemmer overens med eEuropa-initiativets strategi og mål. Det vil sige online-adgang for enkeltpersoner, familier, virksomheder, skoler og forvaltninger, indførelse af en digital kultur, styrkelse af forbrugernes tillid til online-handel, social integration og styrkelse af den sociale samhørighed.

2.7. Det tredje tema har til formål at tilskynde regionerne til at udvikle en bæredygtig og konkurrencedygtig økonomi gennem udnyttelse af deres stærke sider og fremhævelse af deres særlige kultur, miljø, infrastruktur og kvalifikationer.

2.8. De forskellige programmer, der fremlægges for Kommissionen, skal indeholde en strategi, der er aftalt på forhånd mellem de forskellige aktører i regionen. Denne strategi styrer iværksættelse af enkeltprojekter og kan bygge på et af de tre strategiske temaer eller på en kombination af dem. En region kan højst fremlægge to programmer for perioden 2000-2006, og det andet program først efter afslutningen af det første.

2.8.1. Kommissionen evaluerer de programmer, der skal medfinansieres, ud fra 10 kriterier:

- Forslagets kvalitet, idet det vurderes, om der foreligger en klar strategi, om arbejdsprogrammets mål er nyskabende, og om ressourcerne er koncentreret om et begrænset antal aktioner.

- Potentiel indflydelse på programmerne for mål nr. 1 og nr. 2, som EFRU deltager i.

- Forslagets gennemførlighed og sammenhæng mellem de fastsatte mål og bevillingerne.

- Forventet effekt i områder under mål nr. 1 og 2.

- Den private sektors bidrag til finansiering af programmet.

- Mobilisering og kvalitet af det regionale offentlige-private partnerskab, hvad angår udarbejdelse af det regionale program for nyskabende aktioner og mulighed for at inddrage andre regionale og lokale aktører, bl.a. små og mellemstore virksomheder (SMV).

- Retningslinjerne for samarbejdet mellem de myndigheder, der i regionerne er ansvarlige for udarbejdelse og iværksættelse af det regionale program for nyskabende aktioner, og de myndigheder, der forvalter programmerne under mål nr. 1 og nr. 2, som EFRU deltager i.

- Aktionernes forventede bæredygtighed, når det regionale program for nyskabende aktioner er afsluttet.

- Muligheden for at overføre resultaterne til andre regioner.

- Synergi og forenelighed med de øvrige EF-politikker som f.eks. forsknings-, informationssamfunds-, virksomheds-, miljø-, ligestillings- og konkurrencepolitikken samt politikken for udvikling af landdistrikter (den fælles landbrugspolitik); overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer for programmerne for perioden 2000-2006.

2.9. Fra 2002 skal Kommissionen årligt forelægge Europa-Parlamentet, Komiteen for Udvikling og Omstilling i Regionerne, Regionsudvalget og Det Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport indeholdende en status over de nyskabende aktioner.

3. Generelle bemærkninger

3.1. ØSU hilser fremlæggelsen af et nyt forslag til program for nyskabende aktioner velkommen og er helt enig i, at programmer, der fremmer indførelse af innovativ kapacitet og den nye økonomis teknologier i alle dele af produktionen og samfundet, er afgørende for regional udvikling. ØSU har for nylig(1) understreget, at evnen til at udnytte informations- og kommunikationsteknologierne bliver afgørende for, om det lykkes for de enkelte lokalområder at få gang i udviklingen; i modsat fald vil deres andel af beskæftigelsen falde yderligere.

3.1.1. Desuden er det lokale plan, især i dårligt stillede regioner, det bedst egnede sted til udvikling af programmer for nyskabende aktioner på de tre vigtigste vækstskabende områder: iværksættervirksomhed, uddannelse og proaktiv inddragelse af offentlige myndigheder, kulturelle institutioner, forskningsinstitutioner og arbejdsmarkedets parter. Den geografiske nærhed, den umiddelbare forståelse af samfunds- og erhvervsstrukturens problemer og de lokale myndigheders stigende ansvar som følge af den decentraliseringspolitik, der er under udvikling i alle EU's medlemsstater, er alt sammen faktorer, som direkte bidrager til iværksættelse af aktive former for deltagelse. Kommissionens programmer for nyskabende aktioner giver også god mulighed for en sådan aktiv medvirken.

3.1.2. Medinddragelse er værdifuld set ud fra et organisatorisk synspunkt, men også økonomisk og socialt, da den øger de disponible ressourcer, giver flere idéer og styrker den sociale samhørighed.

3.2. Det nye krav om sammenhæng med andre former for EFRU-foranstaltninger i de samme områder og om komplementaritet med programmer, der er medfinansieret af ESF, virker ikke som en begrænsning, men som et yderligere incitament. Det giver på den ene side mulighed for at påtage sig den risiko, et eksperiment altid er forbundet med, og på den anden side mulighed for at omsætte en idé til virkelighed med sandsynlighed for et mere direkte resultat - i overensstemmelse med de øvrige udviklingsinitiativer i lokalområdet.

3.3. Kommissionen erklærer, at de nyskabende aktioner for perioden 1994-1999 var en væsentlig, men ikke absolut succes. Det ville dog være nyttigt at få en fuldstændig og detaljeret evaluering af deres effekt og af resultaternes holdbarhed. Meddelelsen redegør i detaljer for kriterierne for evaluering af programmerne, som omtalt ovenfor, men der er ingen beskrivelse af en lige så minutiøs slutevaluering, og det er et af de punkter, ØSU nedenfor vil fremsætte et par forslag om.

3.4. Selv om nedskæringen af antallet af strategiske temaer har visse positive sider, idet man dermed dels undgår en for stor spredning af de forskellige pilotaktioner, dels opnår en meget direkte sammenkædning med EU's politikker inden for teknologisk innovation, informationssamfund, forskning og udvikling, har den alligevel resulteret i en uberettiget nedtoning af et tema, som nu kun nævnes kort i et af evalueringskriterierne "Forventet effekt i områder under mål nr. 1 og 2 ... skabelse af varige kvalitetsarbejdspladser...".

3.4.1. Beskæftigelsesspørgsmålet er et hensyn i alle EU's politikker og er egentlig det endelige mål for ethvert udviklingsinitiativ, hvad enten det sigter mod at skabe lønmodtagerjob eller at støtte iværksætterinitiativer. Så selvom den nye model har afskaffet det gamle strategiske tema "nye beskæftigelsesområder", fortjener temaet vedrørende skabelse af nye beskæftigelsesmuligheder via de nyskabende aktioner ikke desto mindre større opmærksomhed, end det tildeles i meddelelsen. Derudover har Kommissionen for nylig meddelt, at den vil give støtte til pilotaktioner, som forsøger at inddrage beskæftigelsesaspekterne i alle lokale politikområder, og som vurderer merværdien heraf i form af jobskabelse(2).

3.4.2. Dette gælder i endnu højere grad i regioner og områder, der i vidt omfang er udelukket fra de nye teknologer og den nye økonomi, og hvor man i visse tilfælde også må kæmpe med frygten for, at slutningen på den gamle arbejdstilrettelæggelse kort sagt bliver ensbetydende med arbejdsløshed.

3.5. Beslutningen om at foretrække en model, hvor der ydes støtte til programmer fremfor til projekter, og betro ansvaret for forvaltningen af de nyskabende aktioner til de samme instanser, der forvalter EFRU og ESF, kan forsvares ud fra en organisatorisk synsvinkel. Politisk set fjerner man imidlertid den lille mulighed, der var for en direkte forbindelse mellem befolkningen og EU's institutioner, som hidtil har været en af de stærke sider.

3.6. Da det tidligere program for nyskabende aktioner blev søsat, hilste ØSU initiativet velkomment, men mente, at bevillingen på 270 millioner ECU var for lille(3). Kommissionen, som i støtteperioden finansierede 350 projekter i omtrent 40 regioner, har uofficielt erklæret, at den i perioden 2001-2006 agter at finansiere programmer i 100-150 regioner. Som tidligere nævnt ligger den samlede, nuværende bevilling på 400 millioner EUR, og de enkelte programmer vil modtage støtte på et sted mellem 0,3 og 3 millioner EUR.

3.6.1. I betragtning af, hvor vigtigt det kan vise sig at være, at de nyskabende aktioner afprøver nye indfaldsvinkler til udvikling i en kontekst, der per definition er vanskelig, ser bevillingen heller ikke denne gang ud til at være stor nok, og der er risiko for, at de nyskabende aktioner som følge af de utilstrækkelige bevillinger og det i øvrigt berettigede krav om komplementaritet med andre strukturforanstaltninger i praksis blot vil blive betragtet og anvendt som et supplement til de øvrige programmer.

4. Særlige bemærkninger

4.1. Hvad angår innovation, understreges det fra Kommissionens side, at de små og mellemstore virksomheder udgør grundlaget for regionernes erhvervsliv, og at deres muligheder for succes i høj grad afhænger af deres innovationsevne. Et andet sted i teksten siges det i forbindelse med det potentiale, der skabes af informationssamfundet, at virksomhederne, og især SMV, bør være i stand til at udnytte dette potentiale fuldt ud, således at de kan forbedre deres konkurrenceevne.

4.1.1. Det er klart, at man ikke kan være andet end enig i disse udtalelser, men den brede definition af SMV slører et af de grundlæggende karaktertræk ved EU's erhvervsliv. Cirka 98 % af de private virksomheder uden for landbrugssektoren er små virksomheder, og af dem er 93 % meget små virksomheder (mindre end ti ansatte)(4). Tilsammen beskæftiger de omtrent to tredjedele af EU's samlede arbejdsstyrke, og hvert år skaber de mellem 60 og 80 % af de nye job. I meddelelsen nævnes de meget små virksomheder blot som et muligt mål for programmerne under det tredje tema og gives dermed lav prioritet, hvilket ØSU ikke kan tilslutte sig.

4.1.2. I juni 2000 vedtog Det Europæiske Råd på mødet i Santa Maria da Feira det europæiske charter for små virksomheder, hvorved det sendte et indirekte signal om, at det var slut med SMV som et altfavnende begreb. I de seneste år har ØSU afgivet flere udtalelser om, hvilken stærk, afgørende og specifik rolle der spilles af de små virksomheder, "der ikke passer ind i den gængse skabelon for politiske tiltag til fordel for virksomheder, der udifferentieret kategoriseres under en generel SMV-definition(5)".

4.1.3. Da det ofte er de mere velstrukturerede virksomheder, og især de mellemstore virksomheder, der udnytter EU's støtteordninger, ville det være en god idé, hvis der, især i forbindelse med programmerne for nyskabende aktioner i praksis, blev gjort en særlig og mere målrettet indsats over for de små virksomheder. Mere specifikt har ØSU allerede foreslået, at politikker vedrørende virksomheder og iværksætterkultur bør have en klar reference til det europæiske charter for små virksomheder(6). Meddelelsen nævner imidlertid sammenhæng med Kommissionens retningslinjer for programperioden 2000-2006 som et af evalueringskriterierne for udvælgelse af programmer.

4.2. Blandt de parter der skal involveres, nævner meddelelsen den offentlige sektor, FTUI-organisationer, virksomheder, universiteter, rådgivningstjenesterne, finansmarkederne og andre teknologiske partnere. Hele teksten igennem anvendes termen "den private sektor" som betegnelse for erhvervssektoren. Det fremgår ikke klart, om man med denne definition også ønsker at inkludere det, der almindeligvis kaldes den tredje sektor, der ikke alene arbejder meget dynamisk med at indkredse og tilbyde nye tjenesteydelser som supplement eller alternativ til opfølgning på den offentlige sektors tjenesteydelser, men også er specielt aktiv på områder, der har stor indvirkning på den sociale samhørighed, og som ofte har tilknytning til informationssamfundet og de nye teknologier samt til miljømæssig bæredygtighed(7).

4.3. De fattigste befolkningslag i de forskellige EU-lande (uden at gå dybere ind i den almindeligt anerkendte tekniske definition af fattigdom) tynges af problemer, der har relation til beskæftigelsessituationen, befolkningssammensætningen og boligsituationen, men - som det fremhæves i den seneste rapport om økonomisk og social samhørighed(8) - er det med informationssamfundsrevolutionen sandsynligt, at et lavt uddannelsesniveau (og man kan her tilføje manglende ITK-færdigheder) i fremtiden bliver en mere afgørende faktor end fattigdom i betydningen manglende økonomiske ressourcer.

4.3.1. Livslang uddannelse er særdeles vigtigt og værdifuldt for beskæftigelsen, såvel i den nye økonomi som i økonomien generelt, men det er afgørende, at informationssamfundet ikke kommer til at betyde endelig marginalisering af unge og ældre personer, der ikke længere er tilknyttet arbejdsmarkedet og derfor ikke har adgang til tilbud fra skoler og arbejdspladser. ØSU har allerede tidligere benyttet lejligheden til at anbefale, at der udvikles målrettede metoder og strategier for at bibringe befolkningen IT-færdigheder differentieret efter aldersgrupper(9).

4.3.2. Desuden er der behov for at iværksætte partnerskaber omkring de regionale udviklingsstrategier af informationssamfundet, der er bredere, end det fremgår af meddelelsen. Det har Kommissionen selv understreget i et dokument(10), da den i sin kommentar om de på daværende tidspunkt igangværende, nyskabende RISI-aktioner understregede, at det mest innovative aspekt var den institutionelle mekanisme, hvormed strategien var blevet udviklet, dvs. partnerskabet mellem regionale og lokale institutioner og de mest repræsentative sammenslutninger af faglige og almene uddannelsesinstitutioner, fagforeninger, handelskamre, kooperativer og frivillige hjælpeorganisationer.

4.3.3. I samme meddelelse påpeger Kommissionen i forbindelse med udviklingen af praktiske anvendelsesmuligheder af informationsteknologien og andre oplysnings- og uddannelsesaktiviteter, at der bør udvikles nye former for arbejdstilrettelæggelse, som, kombineret med uddannelses- og omskolingsforanstaltninger, ville være afgørende skridt i overgangen til informationssamfundet.

4.3.4. I et andet af Kommissionens seneste dokumenter(11), fremhæves det, at det i forbindelse med uddannelse til et iværksættersamfund og af hensyn til kvaliteten af de nye job er nødvendigt at skræddersy uddannelses- og efteruddannelsesprogrammerne i samarbejde med arbejdsmarkedets parter, herunder især små og mellemstore virksomheder.

4.3.5. Intetsteds i Kommissionens meddelelse tildeles arbejdsmarkedets parter en rolle. Lige muligheder (som tilfældigvis altid nævnes i forbindelse med konkurrence), in-house-uddannelse på virksomhederne og nye former for arbejdstilrettelæggelse synes at være områder uden nogen form for forhandlings- og samrådspraksis. ØSU håber naturligvis, at den praktiske anvendelse vil afvige fra foranstaltningens ordlyd. Eftersom Kommissionen også i ovennævnte rapport om samhørighed(12) understreger arbejdsmarkedets parters aktive rolle i relation til politikker for livslang uddannelse og social integration, er det nødvendigt, at man i praksis i de kommende aktioner råder bod på, at arbejdsmarkedets parter overhovedet ikke nævnes i dette initiativ, da dets succes i vid udstrækning vil være afhængig af de lokale partnerskabers bredde og kvalitet.

4.4. Innovation er naturligvis kernen i de målsætninger, der opstilles i nærværende foranstaltning. Det er også et centralt element i den form for EU-udvikling, som blev skitseret på mødet i Det Europæiske Råd i Lissabon, og det er naturligvis endnu vigtigere for regioner med et udviklingsefterslæb, hvad enten det skyldes økonomiske, geografiske eller andre faktorer.

4.4.1. Det kan være nyttigt at huske på, at innovation i den officielle definition handler om at "forny og udvide produkt- og servicesortimentet og de hermed forbundne markeder; forny produktions-, leverings- og distributionsmetoderne; ændre ledelsen og tilrettelæggelsen af arbejdet, arbejdsbetingelserne og medarbejdernes uddannelse"(13). Også her tildeles arbejdsmarkedets parter en væsentlig rolle, men bortset fra det, er det nødvendigt at se på, hvordan de nyskabende aktioner, der finansieres via EFRU, passer ind i EU's overordnede innovationspolitik.

4.4.2. Det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, der udløber i slutningen af indeværende år, har innovation som sit vigtigste mål, og omfatter bl.a. et horisontalt program, der specifikt tager sigte på at fremme innovation i små og mellemstore virksomheder. I Kommissionens nylige meddelelse om "Innovation i en videnbaseret økonomi"(14) understreges det, at det er nødvendigt med en vidtfavnende strategi med solide forbindelser til andre kommissionsinitiativer som f.eks. regionalpolitikkerne, og der mindes om, at det i lyset af det nyligt vedtagne europæiske charter for små virksomheder er nødvendigt at skabe det bedst mulige klima for små virksomheder og iværksættere. Endelig nævnes det også, at det i gennemsnit kun er 13 % af virksomhederne, der samarbejder med universiteter eller forskningsinstitutter.

4.4.3. Som en reaktion på disse meddelelser håber ØSU på den ene side, at man i programevalueringerne vil overveje muligheden for en forbindelse til innovationspolitikken generelt set, men mener på den anden side, at den samlede finansielle bevilling til nyskabende aktioner på regionalt plan - i betragtning af målsætningerne og det ringe samspil mellem den akademiske verden og virksomhederne - er meget begrænset og begrænsende.

5. Forslag og anbefalinger

5.1. Da der kun er begrænsede midler til rådighed, er der en fare for, at man ved at give alle regioner adgang til midlerne til nyskabende aktioner svækker ordningens virkning.

5.1.1. ØSU mener derfor, at det er særligt vigtigt at fastlægge de endelige kvantitative og kvalitative vurderingskriterier for alle finansierede programmer og at analysere såvel succeshistorierne som de negative resultater, der kan have baggrund i den risiko, der altid vil være der, men som også kan skyldes ledelsesmæssige eller organisatoriske begrænsninger.

5.1.2. Det vil især være hensigtsmæssigt, at der i kriterierne for ex post-evalueringen ikke alene indgår en undersøgelse af konsekvenserne for de berørte områder af den øgede konkurrenceevne og af den tilsigtede beskæftigelsesvirkning, men også - på et senere tidspunkt - en vurdering af, om resultaterne er blivende, og om de har en impulsgivende effekt set i forhold til de anvendte midler.

5.2. Kommissionen nævner mange elementer i regionernes særlige karakteristika, men udviklingen af videncentre bør ikke blot sigte på det økonomiske, kulturelle og sociale potentiale, men også inkludere sociale, sundheds- og miljømæssige hensyn.

5.3. I forbindelse med bæredygtig udvikling kunne der passende henvises til Agenda 21. Naturligvis er bæredygtighed ikke kun et miljøspørgsmål. "Social bæredygtighed" er en anden faktor, der har afgørende betydning for udviklingsperspektiverne. Det er imidlertid lige så vigtigt til stadighed at sætte ind for at modvirke miljøforringelser.

5.4. Uddannelsesinitiativer kan også være innovative, ikke kun inden for den nye økonomi, men også inden for traditionel produktion. Især kan forsøg med nye former for uddannelse i de helt små virksomheder give anledning til innovationer på det organisatoriske plan. Udvikling af arbejdstagernes faglige identitet og udstedelse af bevis på nye færdigheder er grundlæggende midler til fremme af fleksibilitet og tilpasningsevne, såvel subjektivt som objektivt set. Dette krav er så meget desto vigtigere i de områder, der falder ind under mål nr. 1 og 2, og det ville være en god idé at inkludere særlige uddannelsesforanstaltninger i de mulige nyskabende aktioner.

5.5. De tidligere nyskabende aktioner finansierede interessante projekter vedrørende telearbejde i forskellige regioner. Tendensen går allerede i retning af telearbejde, såvel hjemme som på telecentre, men den videre udvikling afhænger af mange forskellige faktorer, herunder først og fremmest anvendelsesgraden for de nye teknologier, som fortsat varierer meget fra den ene medlemsstat til den anden. Et andet afgørende punkt er fastlæggelsen af regler for tryghed i ansættelsen forbindelse med telearbejde uden for virksomhedens hovedsæde.

5.5.1. Ud over de indlysende teknologiske og økonomiske implikationer har telearbejde også nogle ikke uvæsentlige sociale og miljømæssige virkninger, som bør understreges i forbindelse med de nyskabende aktioner. Telearbejde kan således bidrage til en bæredygtig transportpolitik og kan fremme den regionale samhørighed ved at bremse affolkningstendensen i de dårligere stillede områder. Ydermere har denne arbejdsform vist sig at være et vigtigt redskab til at fremme kvinders og unges beskæftigelsesgrad.

5.5.2. Kommissionen er naturligvis opmærksom på disse ting, men en specifik henvisning til telearbejde som et potentielt nyskabende element ville have været et nyttigt supplement til de vejledende udvælgelseskriterier, som regionerne har ansvaret for, ikke mindst i lyset af de nyindførte procedurer (programmer i stedet for projekter).

5.6. ØSU mener, at muligheden for tværregionale netværk til udbredelse af god praksis er særdeles værdifuld, men havde også gerne set, at der var mulighed for fælles programmer for flere regioner, som eventuelt kunne skabe synergi mellem områder på forskellige udviklingstrin. ØSU henstiller dog, at udbredelsen af god praksis som følge af nyskabende aktioner virkelig bliver så stor som mulig, så det undgås, at positive og effektive eksperimenter kun kommer en snæver kreds til gode.

5.7. I betragtning af medlemstaternes forskellige regionale struktur ville en klarere definition af den såkaldte kompetente myndighed have været nyttig. Kommissionen bør offentliggøre og udsende en præcis liste over de kompetente myndigheder i de enkelte regioner. Da fokuseringen på programmer indebærer, at den kompetente myndighed har ansvaret for at evaluere og udvælge de enkelte projekter, bør kendskabet til initiativet formidles ud til et bredt publikum, ikke kun på institutionelt plan, men også hvad angår sammenslutninger inden for erhvervslivet, forskningen og civilsamfundet.

5.8. ØSU anbefaler, at Kommissionen i forvaltningen af de nyskabende aktioner hele tiden sørger for, at der er overensstemmelse med de grundlæggende mainstreamingpolitikker, herunder især beskæftigelses- og ligestillingspolitikken, der er uundværlige elementer i alle EU-initiativer.

5.9. Endelig bør de nyskabende aktioner også vurderes i lyset af førtiltrædelsespolitikken, og man bør være særligt opmærksom på at iværksætte programmer i ø-områder og i fjerntliggende regioner i de enkelte medlemsstater.

Bruxelles, den 30. maj 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Udtalelse om Kommissionens meddelelse: "Lokal handling til fordel for beskæftigelsen. Den lokale dimension i den europæiske beskæftigelsesstrategi", EFT C 14 af 16.1.2001.

(2) Meddelelse fra Kommissionen om gennemførelsen af nyskabende foranstaltninger under artikel 6 i Den Europæiske Socialfonds forordning for programmeringsperioden 2000-2006, (KOM(2000) 894 endelig).

(3) ØSU's udtalelse om "Lokaludviklingsinitiativer og regionalpolitikken", EFT C 18 af 22.1.1996.

(4) Kommissionens meddelelse "Lokal handling til fordel for beskæftigelsen. Den lokale dimension i den europæiske beskæftigelsesstrategi.", KOM(2000) 196 endelig.

(5) Tillæg til initiativudtalelse 'SMV'er og håndværket i Europa'.

(6) Udtalelse om Kommissionens meddelelse om "Udfordringer for erhvervspolitikken i den videnbaserede økonomi og forslag til Rådets afgørelse om et flerårigt program til fremme af initiativ og iværksætterånd (2001-2005)", EFT C 116 af 20.4.2001.

(7) Kommissionens meddelelse "Lokal handling til fordel for beskæftigelsen. Den lokale dimension i den europæiske beskæftigelsesstrategi.", KOM(2000) 196 endelig.

(8) Enhed i Europa, solidaritet mellem befolkningerne, territoriel forskelligartethed. Den anden rapport om den økonomiske og sociale samhørighed. Januar 2001, (KOM(2001) 24 endelig (o.a.: foreligger dd. ikke på dansk).

(9) ØSU's udtalelse om "eEurope 2002 - Et informationssamfund for alle - Udkast til handlingsplan", EFT C 123 af 25.4.2001.

(10) Kommissionens meddelelse om "Samhørighed og informationssamfundet", KOM(97) 7 endelig.

(11) Kommissionens arbejdsdokument "Report on the implementation of the Action Plan to promote Entrepreneurship and Competitiveness", SEK(2000) 1825 Bind I.

(12) Enhed i Europa, solidaritet mellem befolkningerne, territoriel forskelligartethed. Den anden rapport om den økonomiske og sociale samhørighed. Januar 2001, (KOM(2001) 24 endelig (o.a.: foreligger dd. ikke på dansk).

(13) Bulletin for De Europæiske Fællesskaber, supplement 5/95.

(14) KOM(2000) 567 endelig.