Regionsudvalgets udtalelse om:

- "Meddelelse fra Kommissionen om reformen af den fælles fiskeripolitik ('Vejviser')",

- "Meddelelse fra Kommissionen om EF-handlingsplan for bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri",

- "Kommissionens forslag til Rådets forordning om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik",

- "Meddelelse fra Kommissionen om en EF-handlingsplan for integration af miljøbeskyttelseskrav i den fælles fiskeripolitik",

- "Kommissionens forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 2792/1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet", og

- "Kommissionens forslag til Rådets forordning om en EF-hasteforanstaltning for ophugning af fiskerfartøjer"

(2003/C 128/02)

REGIONSUDVALGET HAR -

under henvisning til meddelelse fra Kommissionen om reformen af den fælles fiskeripolitik ("Vejviser") (KOM(2002) 181 endelig),

under henvisning til meddelelse fra Kommissionen om EF-handlingsplan for bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (KOM(2002) 180 endelig),

under henvisning til Kommissionens forslag til Rådets forordning om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (KOM(2002) 185 endelig - CNS/2002/0114),

under henvisning til meddelelse fra Kommissionen om en EF-handlingsplan for integration af miljøbeskyttelseskrav i den fælles fiskeripolitik (KOM(2002) 186 endelig),

under henvisning til Kommissionens forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 2792/1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet (KOM(2002) 187 endelig - CNS/2002/0116),

under henvisning til Kommissionens forslag til Rådets forordning om en EF-hastsforanstaltning for ophugning af fiskerfartøjer (KOM(2002) 190 endelig - CNS/2002/0115),

under henvisning til Kommissionens beslutning af 28. maj 2002 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til præsidiets beslutning af 6. februar 2002 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalget for Bæredygtig Udvikling,

under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse af 14. november 2001 om Kommissionens grønbog om den fælles fiskeripolitiks fremtid (KOM(2001) 135 endelig), CdR 153/2001 fin(1),

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 189/2002 rev. 2), som blev vedtaget af Underudvalget for Bæredygtig Udvikling den 12. december 2002 med Simon Day, UK/PPE, som ordfører, og

ud fra følgende betragtninger:

Regionsudvalget anser reformen af den fælles fiskeripolitik for at være af grundlæggende betydning for erhvervets fremtid og for dem, hvis udkomme afhænger heraf.

Fiskeri, som erhverv betragtet, skal være bæredygtigt og udføres på en måde, som ikke er til skade for miljøet, hvilket kan kræve kortsigtede afsavn for at kunne opnå langsigtede gevinster.

De steder, hvor der tales om en reduktion i kapacitet, fiskeriindsats og/eller fangster, bør de beskæftigede i fiskerierhvervet og de fiskeriafhængige samfund sikres passende kompensation gennem de sociale og økonomiske foranstaltninger.

Det prioriterede mål om opnåelse af en bæredygtig fiskerisektor i EU kræver forvaltningsindgreb, der kan sikre en bæredygtig opretholdelse såvel af EU's fiskebestande som fiskerisektor, dvs. fiskerne. Forslagene om forvaltning af den nye fiskeripolitik skal forlige de to aspekter på en afbalanceret måde -

på sin 48. plenarforsamling den 12.og 13. februar 2003, mødet den 12. februar, enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

SYNSPUNKTER OG HENSTILLINGER

1. Ressourcebevarelse og fiskeriforvaltning

Videnskabelig information og forsigtighedsprincippet

1.1. Regionsudvalget har tidligere peget på betydningen af en nøje, videnskabelig begrundelse for de foranstaltninger, som Kommissionen ønsker at vedtage.

1.2. Europa-Kommissionens forslag omfatter en ny, flerårig ramme for bevarelse af fiskebestandene og fiskeriforvaltning baseret på forsigtighedsprincippet. Da der er forskellige definitioner på forsigtighedsprincippet, anmoder Regionsudvalget Kommissionen om klart at angive, hvad der præcist ligger i dette begreb. Manglen på relevante, videnskabelige oplysninger må ikke benyttes som en begrundelse for udskydelse eller undladelse af at træffe foranstaltninger til bevarelse af fiskebestande eller miljøet. Kommissionen vælger at være overforsigtig i sin tilgang, hvilket kunne forværre tabet af fiskerivirksomheder.

1.3. Regionsudvalget efterlyser en forsikring om, at der vil blive stillet tilstrækkeligt med bevillinger til rådighed til, at det videnskabelige input kan blive effektivt.

1.4. Regionsudvalget støtter kraftigt Kommissionens forslag om fremlæggelse af en handlingsplan for at forbedre den videnskabelige information, styrke rådgivningsstrukturerne og oprette et Europæisk Center for Vurdering og Forvaltning af Fiskeriet og opfordrer den til at vedtage disse foranstaltninger inden for gennemførelsesperioden for de respektive budgetposter og samtidig med vedtagelsen af de øvrige reformer af den fælles fiskeripolitik og inden for fristen for revisionen af den fælles fiskeripolitik.

1.5. Regionsudvalget har med tilfredshed noteret sig initiativet fra Nordsøkommissionens arbejdsgruppe om fiskeri om at indlede en god dialog mellem de europæiske fiskeriorganisationer og videnskabskredse. Dialogen har i mellemtiden ført til en samarbejdsprojekt, som mange fiskere tager del i. Dette er til gavn for forskningens troværdighed og for opbakningen fra fiskerne.

Flerårige forvaltningsplaner

1.6. Regionsudvalget udtrykker tilfredshed med Kommissionens forslag om flerårige forvaltningsplaner for kommercielle bestande eller grupper af bestande baseret på videnskabelig rådgivning, forudsat den videnskabelige begrundelse er solid.

1.7. Regionsudvalget konstaterer, at der kun er indhøstet begrænsede erfaringer med flerårige forvaltningsplaner. Disses virkninger kan være forskellige afhængigt af fiskebestandene og omstændighederne. Derfor opfordrer Regionsudvalget Kommissionen til at vælge en yderst forsigtig tilgang for at sikre de kommende generationer en fiskebestand i EU.

1.8. Flerårige forvaltningsplaner har også til formål at opnå stabilitet i driftsresultaterne. Derfor er det vigtigt, at man ved fastsættelsen af de flerårige forvaltningsplaner ikke lader de årlige fangstmængder og kvoter svinge med mere end en margin på 15 % op eller ned. Dette kommer primært prisdannelsen til gode.

1.9. Regionsudvalget har tidligere givet udtryk for, at der i bevarelsesforanstaltningerne bør lægges særlig vægt på udkantområder. Regionsudvalget udtrykker derfor tilfredshed med den specifikke kommentar i "vejviseren" om, at der vil blive taget hensyn til de særlige behov i regionerne i EU's yderste periferi i overensstemmelse med traktatens artikel 299.

Tekniske foranstaltninger

1.10. Regionsudvalget udtrykker tilfredshed med princippet om at forøge de tekniske foranstaltninger som et middel til at bevare bestandene af ungfisk og bringe fiskebestandene op på bæredygtige niveauer. Forslaget om mere selektive fiskeredskaber, som nok vil reducere fangsterne af ungfisk, vil dog ikke sætte en stopper for alt fiskeri efter ungfisk, især ikke når der er tale om blandet fiskeri. På den baggrund foreslår Kommissionen en række mindstemål ved landing, hvilket omfatter lovlige landinger af nogle ungfisk. Dette sætter ikke en stopper for markedet for ungfisk og er derfor ikke foreneligt med Kommissionens hovedmål om at sikre bæredygtige fiskeressourcer.

1.11. Fiskerisektoren vil blive opfordret til at udarbejde en frivillig adfærdskodeks til nedbringelse af genudsætningerne, og der vil blive udarbejdet en handlingsplan. Handlingsplanen om integration af miljøhensyn i fiskeriforvaltningen indeholder et nyt sæt tekniske foranstaltninger, som specifikt tager sigte på at nedbringe genudsætninger før 31. december 2003. Regionsudvalget minder om, at problemerne med fiskeriforvaltningen inden for den nuværende fælles fiskeripolitik ikke kan løses, medmindre der indføres økonomiske incitamenter til de enkelte aktører og sammenslutninger (samforvaltning), som kan tilskynde fiskerne til et ansvarligt fiskeri.

Industrifiskeri

1.12. Regionsudvalget udtrykker tilfredshed med Kommissionens forslag om, at industrifiskeriet skal undergives bevarelses- og forvaltningsforanstaltningerne, herunder også flerårige forvaltningsplaner, og tanken om at anmode Det Internationale Havundersøgelsesråd om at foretage en evaluering af industrifiskeriets indvirkninger på de marine økosystemer. Dette ligger på linje med Regionsudvalgets tidligere opfordring om, at virkningerne af industrifiskeri - fremstilling af fiskemel og fiskeolie - for fiskearter bestemt til konsum holdes på et absolut minimum.

Fiskeforvaltning i Middelhavet

1.13. Det anføres i vejviseren, at politikken for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne også skal gælde for Middelhavsområdet, dog med nogle tilpasninger. Disse vil blive beskrevet nærmere i en særskilt handlingsplan.

Integration af miljøhensyn i fiskeriforvaltningen

1.14. På linje med Regionsudvalgets tidligere opfordring til i højere grad at medtage miljødimensionen i den fælles fiskeripolitik vil man i den foreslåede handlingsplan søge at integrere miljøhensyn i fiskeripolitikken; det erkendes at der her er tale om en forpligtelse i henhold til traktatens artikel 6. Regionsudvalget udtrykker tilfredshed med integreringen af miljøhensyn i fiskeripolitikken forudsat de trufne foranstaltninger ikke griber ind i fiskeripolitikkens økonomiske og sociale målsætninger.

1.15. Regionsudvalget har tidligere slået til lyd for indførelse af miljømærkning og certificering af visse fiskeriaktiviteter.

1.16. Det hedder udtrykkeligt i handlingsplanen, at medlemsstaterne og Kommissionen vil overveje mulighederne for at anvende miljømærker til fremme af miljømæssigt sunde fangstmetoder. Det bør bemærkes, at forarbejdningsindustrien også bør have et ansvar for at sikre høje miljønormer og at den bør være repræsenteret i den efterfølgende debat om miljømærkning, specielt i forbindelse med den planlagte meddelelse fra Kommissionen.

1.17. Der er ingen omtale af certificering af ansvarligt fiskeri, hverken i "vejviseren" eller i handlingsplanen om integration af miljøbeskyttelseskrav. Dog er det muligt, at dette vil indgå i den adfærdskodeks for ansvarligt fiskeri, som ventes udsendt sidst i 2002.

1.18. Regionsudvalget anser det ligeledes for hensigtsmæssigt at indføre programmer for økomærkning i fiskerisektoren for at øge offentlighedens accept af fiskeriet. Økomærkning kan også få stor betydning for udviklingen og styrkelsen af fiskernes miljø- og kvalitetsbevidsthed.

1.19. Certificering af ansvarligt fiskeri er derfor en af de mest lovende fiskeriforvaltningsinstrumenter, som hurtigst muligt bør indføres. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at tage initiativ til oprettelse af et offentligt certificeringsorgan under EU-institutionernes kontrol.

1.20. Regionsudvalget har tidligere fremhævet det nødvendige i at sikre, at fisk og fiskeriprodukter opfylder nogle krav som forebygger smitsomme stoffer, men at sådanne regler også bør finde anvendelse på indførsel af varer fra tredjelande. Der findes ingen særlige bestemmelser herom i hverken "vejviseren" eller i handlingsplanen om integration af miljøbeskyttelseskrav; denne udeladelse bør afhjælpes.

2. Bevarelsespolitikkens virkninger for fiskerflåden

2.1. Begrænsningen af fiskeriindsatsen er et afgørende element i de flerårige forvaltningsplaner og vil gradvist blive det vigtigste forvaltningsinstrument for blandet fiskeri. En nedskæring af fiskeriindsatsen på indtil 60 % kan blive nødvendig for flere fiskeriområder. Disse nedskæringer kan opnås enten ved at reducere antallet af dage til søs eller ved at nedbringe flådernes størrelse. Det foreslås i "vejviseren", at medlemsstaterne bør være ansvarlige for nedbringelse af fiskeriindsatsen.

2.2. Det er klart, at det vil blive lettere at sikre et rentabelt og bæredygtigt fiskerierhverv ved at nedbringe fiskeriindsatsen gennem de forvaltningsinstrumenter, som passer bedst til de enkelte flådekategorier, således at reduktionen så vidt muligt sker frivilligt ud fra de enkelte fiskerivirksomheders egne kriterier. Fiskerisektoren bør inddrages i en sådan beslutningstagning.

2.3. Regionsudvalget har tidligere støttet og støtter fortsat en politik med sigte på en mere effektiv flåde, forudsat der tages udgangspunkt i behovet, og forudsat at indsatsen bakkes op af solide, videnskabelige evalueringer. Et generelt forbud mod støtte kunne indebære alvorlige, økonomiske konsekvenser i visse regioner og på visse markedssegmenter.

Støtte til nye fartøjer eller flådefornyelse

2.4. Kommissionen foreslår, at der ikke ydes støtte til nye fartøjer eller til at gøre bestående fartøjer mere effektive, bortset fra støtte til forbedring af sikkerheden, til mere selektive fangstmetoder eller til forbedring af produktkvaliteten. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at opretholde støtten, der skal garantere sikkerhed og komfort om bord på små fiskekuttere på betingelse af, at flådekapaciteten ikke øges.

2.5. Fartøjer, som i henhold til de flerårige forvaltningsplaner skal nedbringe deres aktiviteter med mere end 25 %, vil blive tildelt øget kompensation, og bevillingerne til det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF) hæves i perioden 2003-2006 for at dække dette. Regionsudvalget konstaterer, at de betingelser, som Kommissionen opstiller for at komme i betragtning i ordningen, kan gøre det vanskeligt for mange fiskere at gøre brug af ordningen. Med disse betingelser skaber Kommissionen selv en stor hindring for at begrænse fangstkapaciteten, hvilket Kommissionen anser for ønskeligt.

2.6. Regionsudvalget mener, at der kun bør ydes støtte inden for visse kategorier af mindre fiskekuttere, forudsat at sikkerheden og arbejdsvilkårene om bord samt et miljøvenligt fiskeri garanteres, og det ikke fører til en stigning i fiskeriindsatsen.

Ophugningsordninger

2.7. Kommissionen erkender, at der bør ydes ekstra incitamenter til ejere af fiskefartøjer med henblik på ophugning af fartøjer, hvis der er tale om overkapacitet i flåden og dette indgår i de flerårige forvaltningsplaner. Under disse omstændigheder vil fartøjer, der skal nedbringe deres aktiviteter med mere end 25 % i henhold til de flerårige forvaltningsplaner kunne opnå en forhøjelse på 20 % af de ophugningspræmier, der ydes under FIUF, forudsat den pågældende medlemsstat allerede fuldt ud har opfyldt sine forpligtelser i henhold til FUP IV.

2.8. Regionsudvalget udtrykker tilfredshed med denne særlige indrømmelse og med, at FIUF-midlerne vil blive forhøjet i 2003 for at tage hensyn hertil. Nok kan Regionsudvalget tilslutte sig, at ordningen fortsætter indtil mindst 2006, men det har sine tvivl om omprogrammeringen af de eksisterende strukturfonde, der skyldes ekstraudgifterne i 2004-2006 som følge af midtvejsrevisionen.

2.9. Regionsudvalget anmoder Kommissionen om at undersøge, om der kan stilles yderligere midler, udover dem der i dag opereres med på budgettet, til rådighed fra 2004-2006, uden at det sker på bekostning af de eksisterende godkendte strukturfonde.

3. Adgang til farvande og ressourcer

3.1. Princippet om lige adgang til EF-farvande er godt forankret i den fælles fiskeripolitik og det bekræftes i artikel 17 i den foreslåede rådsforordning om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik. De tidsbegrænsede undtagelser herfra er anført i artikel 18-20, som behandles nedenunder.

3.2. Den første undtagelse vedrører medlemsstaternes ret til at begrænse fiskeriet inden for 12 sømil fra deres kystlinje til de fartøjer, der traditionelt fisker i disse farvande fra havne på den tilstødende kyst, og til fartøjer fra andre medlemsstater med historiske rettigheder. Bilag 1 i forslaget til forordning fastlægger de nærmere regler herfor. Dette falder i tråd med Regionsudvalgets hidtidige holdning og må betragtes som en midlertidig undtagelse, så længe man ikke råder over specifikke instrumenter til forvaltning af kystfiskeriet på EU-plan, som giver disse fiskere mulighed for at udvikle et bæredygtigt fiskeri, der kan konkurrere med den industrielle produktion af fiskerivarer på EU's marked.

3.3. "Vejviseren" henviser til generelle adgangsbegrænsninger, der gælder for sådanne områder som Shetlandskassen. Den foreslår, at undtagelser fra princippet om fri adgang til EF-farvande såsom Shetlandskassen, skal revideres for at sikre, at der kun opretholdes undtagelser, som er begrundet i bevarelseshensyn.

3.4. Denne ordlyd antyder, at der opretholdes tidsbegrænsede undtagelser fra princippet om lige adgang. Regionsudvalget bifalder princippet om en revision som anført i artikel 19, der giver mulighed for enhver foranstaltning til forvaltning af fiskeressourcerne, som er begrundet i opfyldelsen af målene om bevarelse og bæredygtig udnyttelse, hvilket ikke er til hinder for overholdelse af traktaternes grundlæggende principper.

3.5. Regionsudvalget går skarpt imod enhver foranstaltning, som vil føre til stigende fiskeri i videnskabeligt følsomme områder, der anerkendes af EU såsom Nordsøen, Shetland og den irske Kasse. Regionsudvalget går ind for overholdelse af principperne om lige og fair adgang i tråd med bevarelseskravene for disse områder.

3.6. Den sidste undtagelse vedrører princippet om relativ stabilitet, hvorefter nationale kvoter fastlægges på grundlag af historiske fangster på et givet tidspunkt. Regionsudvalget har tidligere sagt, at princippet om relativ stabilitet efter al sandsynlighed må opretholdes, men at Kommissionen bør overveje, om der er reelle alternativer.

3.7. Kommissionen bekræfter, at princippet om relativ stabilitet vil blive opretholdt på kort sigt, men at fordelingsmetoden skal fastsættes af Rådet. Derefter vil det være medlemsstaternes opgave at tildele kvoter og fiskeriindsats til fartøjer under deres kontrol.

4. Kontrol og håndhævelse

4.1. "Vejviseren" foreslår nye rammebestemmelser for kontrol og håndhævelse. En handlingsplan med de nærmere detaljer vil blive offentliggjort i andet halvår af 2002, og der vil også komme en meddelelse om en fælles inspektionsstruktur. Selvom disse forslag først kan kommenteres nærmere, når de foreligger, er det klart, at det foreliggende forslag går ind for et stærkere og mere effektivt system for kontrol og håndhævelse.

4.2. Regionsudvalget støtter harmoniseringen af sanktioner og en uafhængig fælles fiskeriinspektionsstruktur. Hvis fiskeriet skal være en virkelig bæredygtig sektor, må der nødvendigvis være en vis kontrol og håndhævelse og indføres sanktioner, som ikke blot står mål med overtrædelserne, men som også virker afskrækkende. Regionsudvalget henleder Kommissionens opmærksomhed på, at det ikke er muligt at indføre en effektiv kontrol udelukkende baseret på sanktioner. Det er nødvendigt at inddrage fiskerne i kontrollen med fiskeriet og give dem et medansvar gennem økonomiske og organisationsmæssige incitamenter. En løsning, som anbefales af eksperter på området, består i at give fiskerne ansvaret for fiskerirettighederne.

5. Internationalt fiskeri

5.1. Kommissionen ønsker at få det internationale samarbejde styrket for at sikre et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri uden for EF's farvande i samme grad som i egne farvande og støtter en international handlingsplan for bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU).

5.2. Regionsudvalget bifalder ethvert skridt, der gør det vanskeligere at drive ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri.

5.3. Endvidere har Regionsudvalget tidligere påpeget, at nogle drivgarn, såsom dem, der anvendes til tunfiskeri, skader økosystemerne, og har derfor foreslået, at de afskaffes fuldstændigt. Selvom udfasningen allerede er begyndt, er problemet med bifangst af delfiner inden for andre vigtige fiskerier endnu ikke blevet løst, og Kommissionen bør tage fat på dette spørgsmål.

5.4. Regionsudvalget støtter kraftigt Rådets erklæring fra 1997, hvori det "anerkender fiskerierhvervets socioøkonomiske betydning for Fællesskabet, især med hensyn til sikring af et højt beskæftigelsesniveau i de fiskeriafhængige regioner og gentager sine forpligtelser i henhold til fiskeriaftalerne, som er og fortsat vil være en integrerende del af den fælles fiskeripolitik."

5.5. Fiskeriaftalerne med tredjelande bør tage hensyn til udviklingslandenes krav og ønske om at udvikle deres egen fiskerisektor. Hertil kommer, at de bør finansieres af fællesskabsfiskerne og ikke over EU's budget. Der bør kun ydes støtte til fiskerirelaterede aktiviteter.

5.6. Regionsudvalget anmoder om, at anvendelsen af blandede selskaber inddrages i og styrkes som et instrument under den fælles fiskeripolitik. Disse instrumenter har muliggjort udviklingen af fiskerisektoren i flere tredjelande, som har udmærket sig ved en bæredygtig forvaltning af fiskeressourcerne, bidrager til at skabe velstand og beskæftigelse såvel i EU som i tredjelandene, er en garanti for forsyning af EU's marked og er det ideelle middel til iværksættelse af projekter vedrørende udviklingssamarbejde inden for fiskerisektoren i tredjelande.

5.7. Regionsudvalget tilskynder Kommissionen til at blive førende på verdensplan med hensyn til udvikling og udbredelse af regionale fiskeriorganisationer som ideelt middel til forvaltning af internationalt fiskeri. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at styrke EU's repræsentation i de regionale fiskeriorganisationer ved at styrke personalet i denne tjenestegren og give dem de midler, som giver EU's ansatte adgang til passende videnskabelig rådgivning.

6. Akvakultur

6.1. "Vejviseren" understreger betydningen af en miljøvenlig akvakultur, sunde produkter og en bæredygtig sektor. Strategien for udvikling af den europæiske akvakultur skal offentliggøres i andet halvår af 2002. Efter Regionsudvalgets mening bør Kommissionen ved udformningen af sin strategi for akvakultursektoren opfylde følgende forhåndskrav:

1) udgangspunkt for strategien skal være en bæredygtig udnyttelse af miljøet med genbrug af naturressourcer og vurdering af markedsmulighederne for de enkelte dele af akvakultursektoren;

2) øget økonomisk støtte, især til innovative tiltag i (nystartede) virksomheder og forskningscentre, skal prioriteres højt;

3) der skal lægges ekstra stor vægt på realiseringen af en mere integreret og områdeorienteret tilgang i hele sektoren, der hidtil har været splittet op i separate verdener;

4) opmærksomheden skal særligt rettes mod øget fødevaresikkerhed og dyrevelfærd samt mod en begrænset brug af medicin, bestræbelser på at forebygge negative miljøvirkninger og en metode til at øge støtten til strategien som helhed i offentligheden;

5) man bør være opmærksom på den uligevægtige udvikling af akvakultursektoren i EU's regioner, der skyldes forhold, som virksomhederne ikke har indflydelse på, og man bør prioritere projekter i områder med en relativt mindre sektor.

6.2. Regionsudvalget opfordrer kraftigt Kommissionen til, at der inden for denne strategi klart skelnes mellem forslag rettet mod henholdsvis intensiv og ekstensiv akvakultur som f.eks. opdræt af muslinger. Sidstnævnte har ingen potentielt negative følger for miljøet, hvilket den intensive akvakultur kan have.

6.3. Ved fastlæggelsen af støtten til udvikling af akvakultur må Kommissionen tage hensyn til den store forskel, der er mellem ekstensiv og intensiv akvakultur, samt de forskellige behov for støtte afhængigt af, om der er tale om intensive eller ekstensive brug, og afhængigt af hvilken art der er tale om. Man bør prioritere og fremme forskning i, reproduktion af og opdræt af nye arter ved siden af de traditionelle og især dem, hvor markedet er mættet.

6.4. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at imødekomme EU's akvakultursektors ønske om at oprette en rådgivende akvakulturkomite, som skal være helt adskilt fra de nuværende rådgivende komiteer for fiskeri og akvakultur.

7. Den fælles fiskeripolitiks sociale dimension

7.1. Dette er et af de vigtigste aspekter af den fælles fiskeripolitik, og en handlingsplan til afhjælpning af de sociale konsekvenser af omstruktureringen af fiskerierhvervet vil blive offentliggjort i anden halvdel af 2002. Selvom nærmere kommentarer må vente, til planen offentliggøres, er "Vejviseren" tilstrækkelig detaljeret til, at der kan fremsættes nogle indledende bemærkninger.

7.2. Regionsudvalget ønsker endnu en gang at understrege betydningen af at yde tilstrækkelig finansiel støtte for at sætte de enkelte fiskere, virksomheder, fiskeindustrien og de fiskeriafhængige samfund i stand til at tilpasse sig de ændringer, som affødes af yderligere nedskæringer af kvoter og fiskerikapacitet.

7.3. Regionsudvalget nærer dog tvivl med hensyn til også at lægge dette spørgsmål ind under strukturfondene. Forslagene til en reform af den fælles fiskeripolitik vil skabe yderligere problemer for fiskerisamfundene på kort og mellemlang sigt. Regionsudvalget tøver med at foreslå en omprogrammering af strukturfondene fra de områder, hvor støtte har været velbegrundet (mål 1- og mål 2-områder), til de nyligt indkredsede sociale og økonomiske problemer inden for fiskeriet.

7.4. Regionsudvalget bifalder, at der ifølge "Vejviseren" vil blive taget passende hensyn til behovene i randregionerne, men vil gerne se konkrete udtryk herfor i den kommende handlingsplan.

8. Økonomisk forvaltning

8.1. I princippet ønsker Kommissionen at åbne fiskeriet for konkurrence i næsten lige så høj grad som enhver anden erhvervssektor. Den erkender dog, at dette er et langsigtet mål.

8.2. Kommissionen mener, at der på længere sigt må indføres en alternativ ordning med fiskerirettigheder, der kan købes og sælges (individuelt eller kollektivt), eller en adgangsafgift som led i bestræbelserne for at skabe normale økonomiske vilkår. Den økonomiske forvaltning vil blive drøftet på en workshop senere på året med repræsentanter for fiskerierhvervet.

8.3. Indførelse af alternative ordninger falder i tråd med Regionsudvalgets hidtidige holdning. Regionsudvalget ser positivt på at lade markedskræfterne komme til udtryk i den fælles fiskeripolitik, men peger på, at det er nødvendigt at træffe visse forholdsregler for at undgå, at aktiviteterne koncentreres på store fiskeriforetagender på bekostning af mindre og mellemstort fiskeri.

8.4. Resultatet af workshoppen vil blive medtaget i rapporten om den økonomiske forvaltning af fiskeriet i EU, der vil foreligge en gang i 2003. Det er muligt, at dette kan føre til forberedelsen af formelle forslag eller henstillinger.

8.5. Regionsudvalget vil gerne se nærmere på og kommentere rapporten - når den foreligger - og det gælder også de forslag og henstillinger, den måtte resultere i.

9. Effektiv beslutningstagning med bred deltagelse

9.1. Regionsudvalget bifalder Kommissionens ønske om at forbedre styringen af den fælles fiskeripolitik for at gøre den mere gennemsigtig og åben og fremme større ansvarlighed. Regionsudvalget mener imidlertid, at forslagene i "Vejviseren" ikke ligger helt på linje med grønbogens opfordring om at sikre en mere aktiv deltagelse fra fiskeriorganisationernes side. Det håber, at dette spørgsmål vil blive taget op i kommende forslag, som Kommissionen har stillet i udsigt.

Regionale rådgivende råd

9.2. Regionsudvalget er altid gået stærkt ind for, at regionerne deltager i beslutningstagningen for at sikre sig deres medvirken og give dem en større følelse af at have noget at skulle have sagt. Dette princip med at inddrage de berørte parter er yderst vigtigt og vil bidrage til at sikre en større grad af samarbejde og opbakning fra erhvervets side.

9.3. Regionsudvalget går ind for, at der indføres et samforvaltningssystem, hvor de europæiske fiskerimyndigheder, fiskerisektoren og fiskerisagkyndige går ind i et konstruktivt samarbejde. Regionsudvalget bakker kraftigt op om den bottom up-indfaldsvinkel, som inddrager fiskerne på alle stadier og niveauer i beslutningsprocessen. Endvidere går Regionsudvalget ind for fortsat at afholde de regionale workshopper, som Kommissionen regelmæssigt har arrangeret. Dog anses det tillige for nødvendigt at forsvare det alternativ, som består i at inddrage fiskerirepræsentanterne i EU's beslutningsproces, således at der kan nås frem til konsensus mellem det store flertal af fiskere i EU. Med andre ord et samforvaltningssystem på EU-plan, som skal omfatte EU's fiskerimyndigheder, fiskerisektoren og videnskabsfolk. Et første skridt hen imod et sådant system kunne bestå i at omstrukturere det nuværende rådgivende udvalg for fiskeri og akvakultur for at tilvejebringe en ramme for samforvaltning i EU.

9.4. Regionsudvalget foreslår, at ethvert aftalt system om samforvaltning kommer til at omfatte bevarelses- og forvaltningsspørgsmål i de pågældende regioner. Deres henstillinger, rapporter og udtalelser udgør et vigtigt input i de pågældende medlemsstaters og Kommissionens fiskeripolitik. I alle tilfælde bør Kommissionen med jævne mellemrum oplyse, i hvilken udstrækning den har taget hensyn til de afgivne henstillinger og udtalelser.

9.5. Regionsudvalget bifalder forslaget om at styrke fiskernes engagement i et ansvarligt fiskeri, som går videre end hvad, der er fastlagt i rammebestemmelserne. De berørte parter, der er involveret i arbejdet i Den Rådgivende Komité for Fiskeri og Akvakultur, indbydes således til at bidrage til udarbejdelsen af en sådan kodeks, der skal offentliggøres sidst på året. Endvidere foreslås det at indkalde til regionale workshopper, som kan fremkomme med ideer til supplering af denne kodeks med et sæt bestemmelser om bedste regionale praksis.

Uddelegering af beføjelser og forenkling af regler

9.6. Regionsudvalget mener, at Kommissionens forslag om i højere grad at lovgive via forordninger vil skabe en farlig præcedens. Mens der i et sådant system vil være en lang række målsætninger, principper og regler for et givet aspekt af den fiskeripolitik (såsom bevarelse, forvaltning og kontrol) vil de mere detaljerede og proceduremæssige aspekter blive fastsat af Kommissionen. Selvom Kommissionen vil blive bistået af en komité, der er sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne, står det ikke klart, om dette vil omfatte alle involverede parter.

9.7. Regionsudvalget bifalder bemærkningen i "Vejviseren" om, at de nationale medfinansierede projekter, der finansieres under FIUF, ikke længere vil være undergivet kontrol i henhold til statsstøttereglerne, og muligheden for at lempe bestemmelserne om forudgående anmeldelse af statsstøtte for visse kategorier, hvorved midlerne kan fordeles hurtigere og mere effektivt.

10. Resumé af konklusionerne

Regionsudvalget ser fortsat med bekymring på forslagene om at reformere den fælles fiskeripolitik, som anført i "Vejviseren" og de ledsagende dokumenter, men mener, at de er et forsøg på at imødekomme behovet for et bæredygtigt fiskerierhverv i EU. Hvis man udelukkende træffer uigenkaldelige ophugningsforanstaltninger, risikerer man imidlertid, at fiskerne også forsvinder, og derfor må der tilstræbes en afvejning af de biologiske og de socioøkonomiske faktorer. Regionsudvalget er enigt med Kommissionen i, at den fælles fiskeripolitik står over for svære opgaver, som kræver en hurtig løsning. Bæredygtighed er alfa og omega, hvis fiskerierhvervet skal overleve. Hvis der fanges flere fisk, end reproduktionen i bestandene kan bære, vil erhvervet blive ved med at gå tilbage. Med de foranstaltninger, der foreslås i den fælles fiskeripolitik, får man et redskab i hænde til at klare tilpasningsprocessen, men Regionsudvalget er ikke sikker på, at disse foranstaltninger er tilstrækkelige til at klare de udfordringer, som den fælles fiskeripolitik står overfor. Men denne tilpasning skal selvfølgelig finde sted over et vist tidsrum.

Regionsudvalget opfordrer til følgende ændringer:

a) Det er vigtigt med en solid videnskabelig rådgivning ved fastlæggelse af foranstaltninger inden for den fælles fiskeripolitik, og derfor må der afsættes tilstrækkelige midler til videnskabelig forskning i fiskeribestandenes størrelse og de faktorer, der påvirker fiskeribestandene.

b) Forarbejdningsindustrien bør deltage i enhver debat fremover om miljømærkning.

c) Der må også indføres særlige regler for at sikre, at fisk og fiskeriprodukter opfylder nogle krav for at undgå forurenende stoffer, og sådanne regler bør også finde anvendelse på importerede produkter fra tredjelande.

d) Der bør kun kunne ydes støtte til forbedring af sikkerheden og arbejdsvilkårene på mindre fiskefartøjer, forudsat at dette ikke øger fiskerikapaciteten.

e) Mens ekstra incitamenter til ophugning bifaldes, sættes der spørgsmålstegn ved forslaget om at omprogrammere de nuværende strukturfonde i forbindelse med midtvejsrevisionen for at dække disse omkostninger.

f) De nuværende undtagelser, som begrænser adgangen til områder såsom Shetlandskassen, bør opretholdes i afventning af en revision i henhold til artikel 19 i den foreslåede rådsforordning om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeriressourcerne inden for den fælles fiskeripolitik, og artikel 18 i samme forordning bør ændres tilsvarende.

g) Bestemmelserne om opdatering og efterfølgende regelmæssig revision af fordelingsnøglerne, så de afspejler ændringer i fiskeriindsatsen over tid, bør medtages i artikel 20 i den foreslåede rådsforordning om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeriressourcerne inden for den fælles fiskeripolitik.

h) Da der internationalt er taget initiativ til at udfase anvendelsen af drivgarn, bør Kommissionen tage passende skridt til at løse problemet med delfin-bifangster.

i) Hvad angår støtte til økonomiske og sociale foranstaltninger for fiskeriafhængige områder sætter Regionsudvalget spørgsmålstegn ved forslaget om, at medlemsstaterne skal omprogrammere strukturfondene (delvis med undtagelse af FIUF) for at dække de finansielle behov i disse områder. Medlemsstaterne bør erkende, at der er et voksende behov for støtte til fiskeriafhængige områder og afsætte passende budgetmidler hertil.

j) Den kommende handlingsplan om de sociale, økonomiske og regionale følger af omstruktureringen af fiskeriet bør i overensstemmelse med traktatens artikel 299, stk. 2, indeholde særlige foranstaltninger for at imødekomme randregionernes problemer.

k) Fremtidige overvejelser over alternative ordninger til gennemførelse af princippet om relativ stabilitet hilses principielt velkommen, men Regionsudvalget bemærker, at der er risici forbundet med markedsbaserede ordninger for kvotetildeling. Dette kan komme til at gå ud over nogle kystregioner, hvis der ikke træffes forholdsregler. Alle alternative forslag må undersøges meget grundigt.

l) Forslaget om at oprette regionale rådgivende råd hilses principielt velkommen, men de bør også have beføjelse til at udarbejde og indsende fiskeriforvaltningsplaner.

m) Medlemsstaterne og Kommissionen bør forpligtes til at forklare, i hvilken udstrækning de har anerkendt og behandlet de regionale rådgivende råds anbefalinger eller rapporter.

n) Fiskeriaftalerne med tredjelande bør tage hensyn til udviklingslandenes krav og ønske om at udvikle deres egen fiskerisektor. Hertil kommer, at de bør finansieres af fællesskabsfiskerne og ikke over EU's budget.

o) Eftersom fiskerikontrollen er et nøgleinstrument for opfyldelsen af målsætningerne for den fælles fiskeripolitik og for opnåelse af et bæredygtigt fiskeri, der er baseret på bevarelse og omhyggelig udnyttelse af ressourcerne, bør der iværksættes nogle EU-foranstaltninger vedrørende fiskerikontrol.

p) Der bør oprettes et fiskerikontrolnetværk på EU-plan, som kan koordinere de forskellige instanser med beføjelser inden for fiskeriforvaltning og -kontrol.

q) Der er behov for tiltag inden for den fælles fiskeripolitik for at sikre, at oplysninger om kontrolprocedurer når frem til de aktører, der er involveret i kontrolprogrammerne, og at der er tilstrækkelige midler til at kunne følge og kontrollere de forskellige faser i fiskeriet fra fangst til salg.

Bruxelles, den 12. februar 2003.

Albert Bore

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 107 af 3.5.2002, s. 44.