UDTALELSE FRA EKSF'S RÅDGIVENDE UDVALG OM VIDEREFØRELSEN AF DEN STRUKTUREREDE DIALOG PÅ KUL- OG STÅLOMRÅDET EFTER ÅR 2002

(1999/C 130/03)

(vedtaget på det 344. plenarmøde den 25. marts 1999 - et medlem stemte imod, og to medlemmer undlod at stemme)

Indledning

Begrundelse

Forslaget om, at der efter 2002 etableres et forum for dialog i lighed med EKSF's Rådgivende Udvalg, udspringer af ønsket om at videreføre de positive erfaringer fra EKSF-modellen. I forlængelse af den igangværende debat i alle EU's instanser om, hvor vigtigt det er at forbedre dialogen med aktørerne fra de forskellige erhvervssektorer, ønsker man med denne udtalelse at minde om de gode resultatet, som EKSF-modellen har frembragt, og frem for alt at understrege nødvendigheden af at skabe forudsætningerne for, at modellen kan videreføres efter EKSF-traktatens udløb.

Alle industrier ændrer sig kontinuerligt, og forholdet mellem kul- og stålindustrierne er ikke længere den samme som ved EKSF-traktatens oprettelse. Derfor skal den fremtidige strukturerede dialog tilpasses den nuværende situation. Dog bør trepartsstrukturen med repræsentanter for producenter, arbejdstagere samt forbrugere og forhandlere bibeholdes, og det samme gælder i stor udstrækning for den måde, hvorpå udvalget fungerer.

Definition

Ved struktureret sektordialog forstås dialogen mellem producenter, arbejdstagere, forbrugere og forhandlere på den ene side og de forskellige EU-instanser på den anden side inden for kul- og stålsektorerne. I memorandummet af 28. juni 1995 om perspektiverne i forbindelse med EKSF-traktatens udløb i 2002(1) anbefales det kraftigt, at denne "fælles, samtidige, gennemsigtige og strukturerede høring" også sikres efter år 2002. Europa-Kommissionen bekræfter desuden nødvendigheden heraf i sin meddelelse af 8. oktober 1997, hvor den omtaler muligheden for etablering af et rådgivende ad hoc-udvalg, som efter 2002 skal forestå gennemførelsen af den fælles forskning inden for kul- og stålindustrierne (jvf. nedenfor).

Argumenter

Høringen af kul- og stålindustrierne inden for rammerne af EKSF's Rådgivende Udvalg har i mere end 45 år udgjort et enestående eksempel på en frugtbar sektordialog mellem Europa-Kommissionen og industrien. I tilfælde af interessekonflikter har alle erhvervslivets parter (producenter, arbejdstagere, forbrugere og forhandlere) her haft et fælles forum for såvel den indbyrdes dialog som dialogen med de forskellige EU-instanser.

Sektordialogen, som den fungerer i EKSF's Rådgivende Udvalg, har bestået sin prøve inden for de forskellige områder, der er af interesse for industrien og arbejdstagerne, nemlig:

- industripolitikken

- udviklingen på markedet

- socialpolitiske instrumenter

- teknisk og social forskning.

Det mest interessante og innoverende aspekt ved EKSF har været og vil fortsat være dets evne til at gennemføre en sektoriel EU-industripolitik, der bygger på samtidig dialog med alle berørte parter. Således har Kommissionen formået at holde sin politik på linje med den industrielle virkelighed. Især har kontakten mellem alle de berørte parter været af stor betydning, navnlig i perioder med lavkonjunktur, hvor man har stået over for store problemer på det social- og arbejdsmarkedspolitiske område.

Dialogen i EKSF's Rådgivende Udvalg har gjort det muligt at påvirke beslutningerne i de forskellige EU-instanser, idet man har haft støtte fra de direkte berørte parter. Dialogen med industrien har endvidere været kraftigt medvirkende til opretholdelsen af fred på arbejdsmarkedet i Europa, og endvidere har den gjort den europæiske politik mere åben i EU-borgernes øjne.

Lang tids anvendelse af dette forum for dialog har resulteret i, hvad man kan kalde en EKSF-model. Denne model er det af almen interesse at bevare og udvide brugen af til de industrisektorer, der på den ene eller den anden måde er tilknyttet EKSF, og eventuelt yderligere udnytte ved at overføre den til andre industrisektorer.

Derudover kan EKSF-modellen være et vigtigt værktøj i de central- og østeuropæiske landes integrationsproces, da kul- og stålindustrierne i disse lande er særdeles store sektorer.

Som følge af økonomiens stadige globalisering vil EU blive stillet over for nye sektorielle omstruktureringer med heraf følgende social indsats for at dæmme op for konsekvenserne. Derfor skal der på europæisk plan etableres organer med de nødvendige permanente budgetmæssige strukturer. For kul- og stålsektorernes vedkommende bør disse ligge i forlængelse af EKSF's Rådgivende Udvalgs aktiviteter.

Ministerrådet har opfordret Kommissionen til at fremsætte forslag om de ikke-økonomiske områder, som er berørt af EKSF-traktatens udløb(2). EKSF's Rådgivende Udvalg ønsker at medvirke i disse overvejelser og minder om, at alle aspekter vedrørende EKSF-traktatens udløb er behandlet i det tidligere nævnte memorandum af 28. juni 1995 (seo ovenfor).

Alle berørte parter er enige om, at det efter EKSF-traktatens udløb i 2002 er nødvendigt at videreføre den strukturerede sektordialog mellem de forskellige EU-instanser og erhvervslivets parter og mellem erhvervslivets parter indbyrdes. Denne dialog kan etableres ved hjælp af et rådgivende organ, som nedsættes efter de principper, som er beskrevet nedenfor.

Retsgrundlag

Retsgrundlaget for en videreførelse af den strukturerede dialog kan være et instrument under den afledte fællesskabsret, som garanterer en selvstændig struktur, en formel høringsret på områder, der vedrører kul- og stålindustrierne, samt initiativret.

Kommissionens meddelelse til Rådet med titlen "EKSF-traktatens udløb - Finansiel virksomhed(3)", som Kommissionen fremlagde for EKSF's Rådgivende Udvalg ved det 337. plenarmøde i Dresden den 10. oktober 1997, støtter dette forslag. I denne meddelelse foreslås det bl.a., at der nedsættes "et ad hoc-udvalg bestående af medlemmer, der udpeges af Rådet efter samme model som Det Rådgivende Udvalg for EKSF".

Den retsakt, hvorved den strukturerede dialog skal gennemføres, skal indeholde Kommissionens obligatoriske høring af udvalget på en række punkter og områder, f.eks.:

- teknisk og social forskning (EKSF-reserverne og andre særlige fonde)

- industripolitikken vedrørende de to sektorer

- udviklingen på markedet på kort og lang sigt

- indgreb i tilfælde af krise (den europæiske strukturfonde, efter at de er blevet ændret i en mere sektororienteret retning)

- socialpolitiske spørgsmål (Den Europæiske Socialfond, efter at den er blevet ændret i en mere sektororienteret retning)

- miljø- og ressourcespørgsmål inden for områderne råstoffer og energi samt menneskelige ressourcer.

Forholdet til de forskellige EU-instanser og omverdenen

Den strukturerede dialog skal efter 2002 fortsat tilføre EU's instanser basisviden om de forhold inden for kul- og stålindustrierne, som EU's lovgivningstiltag vedrører. Det drejer sig ifølge Jean Monnet om at bibringe disse instanser reaktionerne fra virksomhedslederen på kontoret, minearbejderen i minen, arbejderen på fabrikken samt alle forbrugerne(4).

Udtalelser og tilkendegivelser fra repræsentanterne for de berørte industrier skal meddeles Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen, Europa-Parlamentet, Regionsudvalget og Det Økonomiske og Sociale Udvalg. Udtalelserne kan endvidere offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Initiativretten bør som tidligere omfatte mulighed for inden for rammerne af procedurerne og budgettet at organisere møder om særlige spørgsmål, både med de andre institutioner og med kredse uden for EU's institutioner.

Det foreslåede organs sammensætning og størrelse

Organets sammensætning bør følge eksemplet fra EKSF's Rådgivende Udvalg (tre lige store grupper, der repræsenterer henholdsvis producenter, arbejdstagere og forbrugere/forhandlere). Samtidig skal antallet af repræsentanter tilpasses disse sektorers udvidede virksomhed, herunder brunkul for kulindustrien, samt de sektorer, der er tilknyttet stålindustrien.

Udvælgelsen af medlemmer skal ske efter samme model og af de samme organisationer som for EKSF's Rådgivende Udvalg. Målet er at sikre en optimal repræsentation under hensyntagen til medlemmernes kompetencer og disponibilitet. Medlemmerne skal kunne lade sig repræsentere af en suppleant og have mulighed for at lade sig bistå af en ekspert til de forberedende møder.

Mandatperioden skal for at sikre kontinuitet forlænges fra de nuværende to år til tre år eller længere. Endvidere skal udvalgets sammensætning med jævne mellemrum revideres (fastsættes på forhånd), således at fordelingen af medlemmer per land og per sektor og delsektor ændres i forhold til udviklingen. Dog skal den lige fordeling mellem de tre grupper opretholdes, og alle aktører skal sikres en minimumsrepræsentation.

Antallet af medlemmer i det nye dialogorgan skal være tilstrækkeligt til at sikre, at kul- og stålsektorerne samt deres delsektorer, interessegrupper og medlemsstaterne i Den Europæiske Union er repræsenteret på tilfredsstillende vis. Dette skal kunne ske under hensyntagen til udvidelsen af de sektorer, der på nuværende tidspunkt er medtaget i EKSF-traktaten, til også at omfatte de tilknyttede sektorers virksomhed. En for kraftig nedskæring i antallet af medlemmer i forhold til den nuværende sammensætning i EKSF's Rådgivende Udvalg vil betyde en svækkelse af den strukturerede sektordialogs muligheder.

Driftsbudget og sekretariat

For at kunne fungere har organet behov for:

- en vis kontinuitet, når det gælder samarbejdsparterne i de forskellige EU-instanser

- et permanent sekretariat med upartiske europæiske tjenestemænd

- et driftsbudget på størrelse med det, som det nuværende Rådgivende Udvalg råder over, for dermed at give alle medlemmer mulighed for at udføre deres hverv på tilfredsstillende vis

- at det nye organ etableres i tide til uden afbrydelse at kunne overtage hvervet fra EKSF's Rådgivende Udvalg.

(1) EFT C 206 af 11.8.1995.

(2) EFT C 247 af 7.8.1998.

(3) KOM(97) 506 endelig udg.

(4) Fra Jean Monnets tale ved EKSF's Rådgivende Udvalgs første plenarmøde (26.1.1953).