Udtalelse om Kommissionens forslag til Raadets direktiv om indfoerelse af ensartede kontrolprocedurer i forbindelse med transport af farligt gods ad vej (1) (94/C 195/08)

Raadet for Den Europaeiske Union besluttede den 18. januar 1994 under henvisning til EF-Traktatens artikel 75 at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennaevnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for Transport og Kommunikation, som udpegede Helmut Giesecke til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. april 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 315. plenarforsamling, moedet den 27. april 1994, enstemmigt foelgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Ca. 20 % af al vejgods er farligt gods. Paa baade nationalt og internationalt plan skaerpes borgernes, politikernes og de administrative myndigheders aarvaagenhed over for farligt gods; som foelge heraf vedtages der stadig flere forskrifter paa omraadet. For oejeblikket oeges sortimentet af »farligt« gods naesten dagligt; der foreligger ikke nogen samlet oversigt. Med sortimentet oeges risikoen ogsaa. Antallet af virksomheder, der er involveret i transporten, stiger. Det samlede transportvolumen vokser, og trafikken vil tiltage yderligere med aabningen af EU's graenser. Produktionen af farligt gods vil tiltage yderligere som foelge af den naturvidenskabelige, tekniske og oekonomiske udvikling. Det er derfor naesten en logisk foelge, at de potentielle risici ved transport af farligt gods oeges, medmindre der traeffes foranstaltninger til nedbringelse af risiciene.

1.2. Ogsaa erhvervslivet har stadig stoerre interesse i, at transporten af farligt gods om muligt bliver endnu sikrere. Som foelge af internationale aftaler og internationalt registrerede ulykker, hvor farligt gods er involveret, udstedes der stadig flere love, forordninger og direktiver vedroerende haandtering og transport af farligt gods.

1.3. Harmoniserede nationale og internationale regler er dog ikke nok i sig selv; det er noedvendigt at kontrollere deres overholdelse og at overvaage de beroerte virksomheder og koeretoejer.

1.4. For som oensket at oege sikkerheden og for at undgaa eventuelle tilfaelde af forskelsbehandling, der kan foere til konkurrenceforvridninger, boer medlemsstaternes kontrolprocedurer ogsaa harmoniseres.

2. Kommissionens forslag

2.1. Dette er formaalet med Kommissionens forslag til Raadets direktiv om indfoerelse af ensartede kontrolprocedurer i forbindelse med transport af farligt gods.

2.2. Med forordningerne (EOEF) nr. 4060/89 og nr. 3912/92 blev kontrollen ved graenserne mellem medlemsstaterne afskaffet, ogsaa hvad angaar transport af farligt gods ad vej. I mangel af EU-bestemmelser og internationale bestemmelser om kontrol af transport af farligt gods maa medlemsstaterne fortsat anvende deres egne - ofte indbyrdes afvigende - kontrolkriterier. Dette kan afhaengigt af kontrollens art og hyppighed foere til urimeligt megen kontrol under transporten.

2.3. Dermed vil de hindringer fortsat bestaa, hvis afskaffelse er et af hovedformaalene med ovennaevnte forordninger. Efter afskaffelsen af kontrollen ved de indre graenser er det absolut noedvendigt at indfoere et kontrolsystem for transport af farligt gods ad vej, og systemet skal vaere saa ensartet som overhovedet muligt.

2.4. Formaalet med direktivforslaget er bl.a. foelgende:

- at praecisere, at der overalt paa medlemsstaternes omraade kan foretages kontrol af farligt gods, der transporteres rundt i EU, saafremt det sker som led i de normale kontrolforanstaltninger, og uden at foerernes eller koeretoejernes nationalitet er aarsag til forskelsbehandling. Det gaelder ogsaa for tilsvarende transporter fra tredjelande, forstaaet paa den maade, at de ikke noedvendigvis skal kontrolleres ved de ydre graenser i den foerste medlemsstat, de ankommer til,

- at fastlaegge en ensartet og sikkerhedsmaessigt acceptabel ramme for, hvad der som minimum skal kontrolleres, idet der opstilles en minimumsliste over elementer, der skal kontrolleres, og de overtraedelser, der skal forfoelges,

- at anvende samme ensartede regler i forbindelse med transport udfoert af koeretoejer, der er indregistreret eller godkendt til koersel i et tredjeland, hvad enten det har tiltraadt ADR-konventionen eller ej,

- at give foereren en kopi af kontrollisten, hvor kontrolresultaterne er paafoert, for at det saa vidt muligt kan undgaas, at kontrollen gentages flere gange undervejs.

3. Generelle bemaerkninger

3.1. OESU bifalder indholdet af Kommissionens forslag.

3.2. Der er imidlertid markante forskelle mellem bilag II og ADR-bestemmelserne, som kan foere til fatale misforstaaelser. Bilagene til ADR-konventionen indeholder allerede en detaljeret behandling af alle overtraedelser. OESU foreslaar derfor i sin udtalelse om direktivforslaget KOM(93) 548, at man i stedet for at fastlaegge egne forskrifter i direktivet blot henviser til de til enhver tid gaeldende ADR-bestemmelser.

3.3. De rapporteringskrav, der er fastlagt i artikel 9 og bilag III, er efter OESU's opfattelse overdrevet detaljerede. Det er tvivlsomt, om Kommissionen kan overkomme at behandle samtlige detaljer i hver eneste kontrol, der foretages i de enkelte medlemsstater. Der kan taenkes at blive tale om mere end 100 000 kontroltilfaelde om aaret. Det er ogsaa spoergsmaalet om saadanne oplysninger (som det vil vaere bekosteligt at indsamle og behandle) vil tjene noget nyttigt formaal. Der boer kun kraeves en sammenfattende rapport af medlemsstaterne.

3.4. OESU paapeger, at man for at sikre en hurtig og ensartet omsaetning af minimumsforskrifter i stedet kunne vaelge at udstede en forordning. Medlemsstaterne boer have mulighed for meget hurtigt at indfoere strengere kontrolbestemmelser efter det fastlagte moenster. Dermed ville fordelene ved ensartede kontrolordninger hurtigere faa gennemslagskraft.

3.5. OESU bemaerker, at der ikke er foejet nogen konsekvensanalyse ved direktivforslaget, og oensker at blive forsikret om, at omkostningsniveauet ikke vil vaere overdrevet hoejt.

4. Saerlige bemaerkninger

4.1. I begrundelsens indledning (afsnit A) kan henvisningerne til direktiv 79/116/EOEF fjernes. Direktivet om mindstekrav til skibe er ikke relevant for vejtransport.

4.2. I afsnit C i begrundelsen til direktivforslaget kunne det anfoeres tydeligere, at koeretoejer, der transporterer farligt gods fra tredjelande til EU, ogsaa fortsat skal kontrolleres ved EU's ydre graenser, i hvert fald ved stikproever. Det vil ganske vist ikke vaere muligt at foretage en fuldstaendig kontrol ved de ydre graenser, men den valgte formulering giver naermest det indtryk, at der kun i sjaeldne tilfaelde gennemfoeres kontrol ved EU's ydre graenser.

4.3. I andensidste betragtning og i artikel 6 tales der om kontrolbesoeg i virksomheder. Det bifaldes staerkt, at der skabes mulighed for at gennemfoere en kontrol, allerede inden den egentlige transport paabegyndes. I andensidste betragtning og i artikel 2 boer der dog ikke tales om virksomheder, som oplagrer farligt gods, men om virksomheder, som midlertidigt opbevarer farligt gods i forbindelse med transporten (»transportbetinget midlertidig opbevaring«). Da der ogsaa kan opstaa risici i forbindelse med den midlertidige opbevaring, boer denne inddrages i kontrollen.

4.4. I artikel 1, stk. 2, savnes en mulighed for, at medlemsstaterne kan udvide direktivet til at omfatte de vaebnede styrkers koeretoejer. Kontrol af den art, der er omhandlet i direktivforslaget, gennemfoeres i nogle lande ogsaa i forbindelse med de vaebnede styrker, som i stigende grad tilpasser sig kravene i ADR-konventionens bilag A og B. Det ville vaere oenskeligt, om de vaebnede styrkers koeretoejer ogsaa kunne underkastes kontrolbestemmelserne.

4.5. Tilsvarende indvendinger goer sig gaeldende med forslaget i artikel 1 om at undtage postforsendelser fra anvendelsesomraadet. Da det statslige postmonopol allerede delvist er afskaffet eller ventes afskaffet, synes en saadan undtagelse ikke laengere berettiget.

4.6. Definitionen af »farligt gods« i artikel 2 boer lige som definitionen af »koeretoej« bygge paa baade ADR-konventionen og Raadets direktiv om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om transport af farligt gods ad vej.

4.7. Det anfoeres ikke i artikel 3, at et repraesentativt udsnit af den samlede maengde farligt gods, der transporteres i en medlemsstat, skal kontrolleres. Efter OESU's mening boer Kommissionen forelaegge Raadet et forslag om en saadan forpligtelse med klare retningslinjer til medlemsstaterne om den praktiske gennemfoerelse.

4.8. Formuleringen »naar blot kontrollen ikke foretages ved Faellesskabets indre graenser« i artikel 3 synes desuden at vaere vildledende. Kontrol af transport af farligt gods ved EU's indre graenser er afskaffet. Der skal dog fortsat gennemfoeres kontrol ved EU's ydre graenser.

4.9. I artikel 5 fastsaettes det, at koersler i tilfaelde af overtraedelse af sikkerhedsbestemmelserne foerst kan genoptages, naar bestemmelserne overholdes. OESU antager, at der fastsaettes andre rimelige regler for tilfaelde af ubetydelige overtraedelser og mangler.

4.10. Den rapporteringsprocedure, der foreslaas i artikel 9, kraever urimeligt hoeje administrationsudgifter; det er tilsyneladende hensigten, at hver enkelt kontrolforanstaltning skal indberettes. Dette synes hverken hensigtsmaessigt eller noedvendigt, hvortil kommer, at denne fremgangsmaade er tvivlsom ud fra databeskyttelsesmaessige hensyn. Direktivet boer kun fastlaegge de punkter, som medlemsstaterne skal medtage i en sammenfattende, aarlig rapport til Kommissionen om den kontrol, der er udoevet paa deres omraade i forbindelse med transport af farligt gods.

Kommissionen boer desuden regelmaessigt (f.eks. med tre aars mellemrum) bearbejde medlemsstaternes rapporter og forelaegge Raadet en samlet beretning.

4.11. I checklisten i bilag I boer der helt klart henvises specifikt til kontrol i medfoer af andre forskrifter (f.eks. faerdselslove, sociale bestemmelser osv.).

4.12. Direktivet/forordningen boer endvidere indeholde en artikel, som sikrer ensartede sanktioner og tilknyttede frister i alle medlemsstater i tilfaelde af overtraedelser.

Bryssel, den 27. april 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det oekonomiske og sociale Udvalg

(1) EFT nr. C 26 af 29. 1. 1994, s. 10.