11. »Erika«
B5-0181, 0182, 0183, 0184, 0185 og 0186/2000
Europa-Parlamentets beslutning om de økonomiske og miljømæssige følger af Erikas forlis
Europa-Parlamentet,
5dash der henviser til sin beslutning af 20. januar 2000 om olieforureningskatastrofen som følge af Erikas
forlis(1),
5dash der henviser til sine tidligere beslutninger om dette spørgsmål og navnlig beslutning af 21. januar
1993 om katastrofen i forbindelse med tankskibet Brærs forlis(2), af 27. oktober 1994 om udslip af
råolie fra tankskibet Cercal efter en ulykke ud for Nordportugal(3), af 27. oktober 1994 om sikkerhed
til søs(4) og af 27. marts 1996 om »Sea Empress«-forliskatastrofen(5),
5dash der henviser til den internationale konvention af 18. december 1971 om oprettelse af en international
fond for erstatning af skader ved olieforurening (FIPOL) og tillægsprotokollen hertil af 27. november1992 samt konventionen af 20. november 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe (MARPOL),
5dash der henviser til forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om vedtagelse af EF-rammebe-
stemmelser for samarbejde i tilfælde af utilsigtet havforurening (KOM(1998) 769) og til sin beslutningherom af 16. september 1999(
6),
5dash der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2179/98/EF af 24. september 1998 om
revision af Det Europæiske Fællesskabs program for politik og handling i forbindelse med miljøet ogbæredygtig udvikling »Mod en bæredygtig udvikling«, og navnlig artikel 2, stk. 4, litra d), ifølge hvilketKommissionen har bebudet en hvidbog om erstatningsansvar på miljøområdet,
A. der henviser til, at tankskibet Erika, der var indregistreret i Malta, sank ud for Bretagnes kyst den
12. december 1999, og at et deraf følgende olieudslip på 14.000 tons forurenede 450 kilometer afkysten og påførte dyrelivet, fiskeriet og akvakulturerne alvorlige skader, og henviser til, at vraget, derindeholder 16.000 tons olie og ligger på 120 meters dybde, udgør en alvorlig risiko for yderligereforurening,
B. der henviser til, at der er skibe, der har udnyttet den forfærdelige forureningskatastrofe som følge af
Erikas forlis til at foretage massive udtømninger af spildolie i dette havområde på trods af det forbudmod en sådan praksis, som er indeholdt i direktiv 76/464/EØF,
C. der henviser til, at dette blot er den sidste i en lang række alvorlige havforureninger, der over de sidste
25 år er sket på flere steder i Den Europæiske Union, og at disse økologiske katastrofer er til alvorligskade for havøkosystemet, den biologiske mangfoldighed, fuglene og fiskeressourcerne i områder afstor økologisk betydning,
D. der henviser til, at olieforureningen er langt alvorligere, end det først blev antaget, og at miljøskaderne
i de ramte regioner er overordentlig store, uden at de på nuværende tidspunkt kan vurderes i deresfulde omfang,
E. der henviser til, at beskaffenheden af den olie, der samles op på strandene, er genstand for polemik,
fordi der ikke foreligger risikoanalyseresultater, som burde have været fremlagt af de kompetente nati-onale myndigheder og EU-myndigheder,
F. der henviser til, at aktiviteterne inden for fiskeri, havakvakultur og turisme er afgørende for den
økonomiske og sociale udvikling i de berørte områder, og at omkostningerne som følge af olieforur-eningen er store for haverhvervenes folk, som skal genopbygge eller forny deres ødelagte eller beska-digede produktionsmidler,
(1) Vedtagne tekster af denne dato, pkt. 2.
(2) EFT C 42 af 15.2.1993, s. 155.
(3) EFT C 323 af 21.11.1994, s. 170.
(4) EFT C 323 af 21.11.1994, s. 176.
(5) EFT C 117 af 22.4.1996, s. 18.
(6) EFT C 54 af 25.2.2000, s. 82.4.12.2000 DA C 346/95 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 2. marts 2000
G. der henviser til, at fremtidsudsigterne for kystfiskeriet, som i forvejen lider under de negative konse-
kvenser af problemerne inden for denne sektor, er dystre som følge af ulykken, og at andre mindrevirksomheder, der er afhængige af havet, muligvis vil få tab svarende til flere års fangst, hvortil kom-mer ulemper i form af tab af forbrugernes tillid,
H. der henviser til, at skaldyr og visse fiskearter, der har været udsat for carbonhydrider, udgør en føde-
varemæssig sikkerhedsrisiko, og at det franske fødevaredirektorat (AFSSA) har anbefalet et forbud modfiskeri fra kysten på visse strækninger, der er ramt af udslippet fra Erika,
I. der henviser til, at det er hensigten med fonden for erstatning af skader ved olieforurening (FIPOL)
hurtigt at skaffe midler til bekæmpelsesforanstaltninger, således at skaderne for kystområdet minime-res, samt at yde erstatning til dem, der er ramt af forureningen, og henviser til, at FIPOL imidlertidikke råder over tilstrækkelige midler, hvilket forhindrer en begrænsning af skaderne og betyder, at denikke er i stand til at yde passende erstatning,
J. der henviser til, at Den Europæiske Union bør intensivere sin politik til forebyggelse af denne form for
katastrofer,
1. giver endnu en gang udtryk for sin solidaritet og sin støtte til alle ofrene for denne olieforurening og
udtrykker sin anerkendelse af det arbejde, som frivillige og fagfolk fortsat udfører for at rense strandene, oggør opmærksom på rækkevidden af de økonomiske og miljømæssige konsekvenser, især for fiskernes samtskaldyrs- og østersopdrætternes virksomhed og for erhvervene i tilknytning til havet og turismen;
2. mener, at Erikas operatører i henhold til princippet om, at forureneren betaler, skal erkende deres
ansvar og yde erstatning til ofrene (gennem deres forsikringer og i form af direkte betaling), finansiererensningen af de områder, der er berørt af katastrofen, og betale for miljøskaderne; mener, at fiskeriet,akvakultursektoren og de virksomheder, som er direkte knyttet til disse sektorer, også skal være omfattetaf erstatningsansvaret;
3. insisterer på, at der skal gøres alt for hurtigst muligt at pumpe den resterende olie ud af transport-
skibets tanke;
4. opfordrer Kommissionen til at træffe foranstaltninger til at afhjælpe de skader, som fiskerisektoren er
blevet påført som følge af olieudslipskatastrofen;
5. kræver, at ovennævnte forslag til beslutning om vedtagelse af EF-rammebestemmelser for samarbejde
i tilfælde af utilsigtet havforurening vedtages hurtigst muligt;
6. kræver, at der omgående frigøres EU-midler med henblik på at støtte katastroferamte regionale virk-
somheder og især haverhvervene, også i forbindelse med partnerskabsudveksling mellem medlemsstaterne;
7. beklager, at de tidligere katastrofer, herunder Amoco Cadiz- og Tanio-forlisene, ikke 5dash i lighed med
hvad der skete i USA 5dash benyttedes som anledning til at skærpe de relevante standarder og kontrolforan-staltninger, og kræver, at man denne gang fuldt ud tager ved lære af Erika-katastrofen med hensyn tilsikkerhed til søs;
8. gør opmærksom på konsekvenserne af den overdrevne liberalisering af søtransporten, hvor der ikke
er sket en tilstrækkelig stramning af sikkerhedsstandarder og 5dash kontrol, hvad angår handelsskibe såvel somordningen med bekvemmelighedsflag, herunder også for fiskerfartøjer;
9. opfordrer Kommissionen til omgående at forelægge konkrete initiativer til forbedring af sikkerheden
inden for søtransport gennem en skærpelse af kontrollen med de gældende forskrifter og forslag om nyeforanstaltninger, som skal afbøde de alvorlige mangler ved det nuværende system;
10. glæder sig over, at de lokale myndigheder, inden olieforureningen nåede frem, tog initiativ til at
foranledige en ekspertkontrol af deres kysters tilstand for at lette adgangen til erstatning for de skadelidte5dash både privatpersoner, lokale myndigheder og erhvervsdrivende 5dash og således drog ved lære af de juridiskeforhindringer, som skadelidte havde mødt ved tidligere katastrofer;
11. kræver, at der sker en betydelig forhøjelse af lofterne for FIPOL’s interventioner;
12. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Kommissionen, Rådet og regeringerne i Den
Europæiske Unions medlemsstater og ansøgerlande.C 346/96 DA 4.12.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 2. marts 2000