ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.1.1.8

Man bør efter EØSU's mening gennem politiske foranstaltninger stræbe efter at afdramatisere iværksættervirksomhed ved at begrænse de formodede og faktiske hindringer mellem iværksættere og resten af samfundet. Nutidens arbejdsmønstre gør det muligt for folk at afprøve forskellige måder at indgå i erhvervslivet på og for at gå fra at være lønmodtager til selvstændig eller arbejdsgiver og tilbage igen uden større problemer. Iværksætterkultur bør derfor betragtes af langt flere som enten en langsigtet eller kortsigtet mulighed. Dette vil have den fordel, at det ud over at tilskynde folk til at betragte selvstændig virksomhed som et positivt alternativ også vil fremme en positiv holdning til iværksættere blandt en lang række relevante interessenter. Ved udviklingen af et sådant miljø er det vigtigt, at de bureaukratiske procedurer for registrering og framelding af en virksomhed minimeres. Dette er særlig vigtigt i flere af de nye medlemsstater, hvor omklassificering fra selvstændig til lønmodtager opfattes som forbundet med unødigt administrativt besvær, og vejen til registrering er belagt med bureaukratiske hindringer.
1.3

EØSU er kun blevet anmodet om at afgive udtalelse om henstillingen. Hvad angår meddelelsen bifalder EØSU Kommissionens tilgang, som »accepterer, at filmproduktionssektoren er under pres. Den er derfor villig til senest ved næste gennemgang af meddelelsen at overveje højere støttebeløb, under forudsætning af at støtteordningerne er i generel overensstemmelse med lovgivningen i henhold til traktaten og især, at hindringer for den frie bevægelighed for arbejdstagere, varer og tjenesteydelser i EU i denne sektor formindskes.« EØSU vil analysere resultaterne af undersøgelsen af virkningen af de gældende statsstøtteordninger for sektoren for at vurdere deres økonomiske og kulturelle indvirkning og således vurdere, om de aktuelle mekanismer er effektive, eller om der bør findes andre mekanismer og instrumenter.
3.1.

Hovedformålet med Kommissionens forslag er at forenkle tilsynsprocedurerne inden for frøproduktion. En lang række medlemsstater er allerede begyndt at uddelegere tilsynsansvaret. EØSU støtter derfor Kommissionens initiativ. Ikke desto mindre skal det understreges, at Kommissionen burde have fremlagt et nyt direktiv, der sammenfatter alle punkterne i de fire direktiver. Det ville have gjort det lettere at forstå ændringerne og sikret en sammenhængende harmonisering af de gældende foranstaltninger.
3.3

EØSU vil ikke med denne udtalelse give en negativ bedømmelse af medlemsstaternes politik på momsområdet. Udvalget er udmærket klar over, at deres beslutninger stadig afhænger af alt for mange interne faktorer af økonomisk og politisk karakter. EØSU udtrykker håbet om, at hele emnet inden alt for længe bliver undersøgt på ny med henblik på at etablere en endelig ordning og reducere, eller fjerne, en af de mest iøjnefaldende hindringer for at realisere et indre marked, der bygger på fælles regler.
5.9

EØSU finder det endvidere vigtigt at gøre opmærksom på, at hvor Lissabon-strategien stiller nogle markante udfordringer og lægger op til at tage nogle initiativer, så synes Kommissionens meddelelse ikke at indeholde konkrete foranstaltninger, der kan anspore til aktioner til fordel for økonomisk udvikling i EU. Den eneste ide af praktisk art, som dokumentet indeholder (i punkt IV Den nye finansielle ramme - C Fleksibilitet), er oprettelsen af en særlig vækstjusteringsfond, men de midler, denne tildeles, er alt for små. EØSU minder i den forbindelse om, at gennemførelsen af Lissabon-strategien var baseret på en hypotese om en gennemsnitlig årlig vækst på 3 %, mens prognosen for de kommende år ikke overstiger 2,3 % i en Europæisk Union med 27 medlemsstater. Og hvad mere er: med den beskedne økonomiske vækst, som EU har haft siden 2000, vil den ikke være i stand til at indhente efterslæbet i den økonomiske vækst.
5.6

Det er især nødvendigt: — at fremme en europæisk kultur for teknisk standardisering i EU, — at udarbejde uddannelsesforanstaltninger for eksperter og at styrke egnede, hyppigt benyttede databanker, — at integrere standardiseringssystemet og miljøbeskyttelsen bedre, — at satse mere på at få forbrugerne til at efterspørge en bæredygtig anvendelse af naturressourcer, råvarer, færdigvarer og forarbejdede produkter, — at skabe et afbalanceret forhold mellem beskyttelse af de prioriterede aspekter inden for sikkerhed, hygiejne og sundhed og de globale miljøaspekter, under hensyntagen til Kyoto-protokollen, — at anvende subsidiaritetsprincippet fuldt ud og fremme alle berørte parters deltagelse på nationalt/regionalt plan, — at fremme mere fleksible adfærdskodekser, der kan føre til miljøvenlige standardiseringsprocesser for især at hjælpe SMV med tekniske fremgangsmåder, der også er økonomisk holdbare, til fremstilling af nye produkter, nye processer og nye tjenester, — at udvikle en platform for koordinering af Lissabon-strategien for det indre marked og handlingsplanen 2004-2010 for miljø og sundhed med det formål at formidle en ekspertisepræget dialog mellem alle de berørte parter i standardiseringsprocessen: CEN, CENELEC, ETSI, SMV-standardisering, ANEC (forbrugere), TUTB (fagforeninger), ECOS (miljøorganer), industri, distribution og tjenesteydelser, — at støtte udviklingen af en grundlæggende teknisk standardisering for at sikre kvalitetsprægede produkt- og processtandarder inden for landbrugs- og fødevareproduktion.
1.4.1

I forslaget skelnes der imidlertid mellem forskellige kategorier af kompensation, hvilket begrænser dets anvendelse. Blandt andet er kompensationer, der opfylder de fire betingelser, som EF-domstolen opstillede i sine domme i henholdsvis Altmark (2)- og Enirirsorse (3)-sagen, undtaget fra de nye bestemmelser. Betingelserne er følgende: den begunstigede virksomhed skal reelt være pålagt forpligtelser til offentlig tjeneste, og disse forpligtelser skal være klart defineret; de kriterier, der er grundlaget for beregningen af kompensationen, skal være fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde; kompensationen må ikke overstige, hvad der er nødvendigt for helt eller delvis at dække de udgifter, der er afholdt ved opfyldelsen af forpligtelserne til offentlig tjeneste, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne; og, i det omfang udvælgelsen af en virksomhed til at udføre overnævnte forpligtelser falder uden for rammerne af en procedure for tildeling af offentlige kontrakter, fastlægges kompensationens størrelse på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en gennemsnitsvirksomhed, der er veldrevet og tilstrækkeligt udstyret til at kunne opfylde kravene til offentlig tjeneste og samtidig sikre en rimelig fortjeneste, ville have ved at opfylde forpligtelserne. Denne form for kompensation falder i henhold til EF-domstolen uden for EF-traktatens bestemmelser om »statsstøtte«.
4.2

Den anden gruppe foranstaltninger har som mål at »udfylde hullerne i vor viden ved at udbygge forskningen«. De konkrete foranstaltninger i meddelelsens bilag bekræfter, at hensigten er at udbygge den grundlæggende viden snarere end at iværksætte konkrete forskningsprojekter. Foranstaltning 5 består af en analyse af, hvad der allerede er gennemført på området af De Fælles Forskningscentre eller under de igangværende forskningsprogrammer, samt i planlægningen af konferencer om emnet. Foranstaltning 6 sigter mere mod at analysere årsager og mekanismer vedrørende de udpegede sygdomme og oprette et europæisk netværk for forskningen uden at opstille andre præcise retningslinjer for forskningen end at »målrette forskning mod sygdomme, systemforstyrrelser og eksponering«. Foranstaltning 7 sigter på at udvikle metoder til vurdering af risici under hensyntagen til komplekse samspil og ydre omkostninger, samt systemer til harmonisering og udnyttelse af disse metoder.
2.5

Den 16. juni 2004 svarede Kommissionens formand, at Kommissionen var stærkt indstillet på at fastholde indsatsen. Den 17.-18. juni 2004 tog Det Europæiske Råd på den britiske og irske premierministers foranledning de aktuelle vanskeligheder ved fredsprocessen i Nordirland til efterretning og bekræftede sin støtte til de to regeringers bestræbelser på at reetablere de nye politiske institutioner. For at støtte disse bestræbelser opfordrede Det Europæiske Råd Kommissionen til at undersøge muligheden for at afstemme aktiviteterne under PEACE II-programmet med de strukturfondsprogrammer, som udløber i 2006.
Forslaget omfatter to typer fælder: dræbende fælder og fastholdende fælder. De standarder, som forslaget fastsætter med hensyn til de dræbende fælder, lever tydeligvis ikke op til de videnskabelige standarder, som Fællesskabet har fastlagt. De tilråder øjeblikkelig død eller en tolerancetærskel på maksimalt 30 sekunder, inden døden indtræffer. Hvad angår de fastholdende fælder (fælder, der anvendes til at fange dyr levende), giver forslaget ingen specifikationer ej heller definitioner af, hvilke formål fastholdelsen af dyrene tjener. Desuden fastsætter forslaget ingen standarder for velfærd i forbindelse med aflivning af fastholdte dyr. Det betyder, at hvis et dyr fanges i en fastholdende fælde og efterfølgende aflives, findes der ingen regler for den metode, der anvendes til at aflive dyret med.

Endvidere sikrer forslaget ikke, at autoriserede fældefangstmetoder ikke utilsigtet afliver eller fastholder dyrearter, der ikke er mål for fangsten. Standarder for fældefangst bør sikre, at risikoen herfor i videst muligt omfang minimeres.
1.1

Udvalget opfordrer Kommissionen til at gennemgå bilag I, II og III til forordning (EF) nr. 1059/2003 land for land med henblik på at sikre en passende anvendelse af medlemsstaternes terminologi og sprog for så vidt angår NUTS 1, NUTS 2, NUTS 3, de eksisterende administrative enheder og mindre administrative enheder.
3.14

For at denne indsats kan blive effektiv, bør den desuden involvere samtlige internetbrugere direkte. Disse bør uddannes og informeres om nødvendige forholdsregler og om, hvordan man beskytter sig mod sådant skadeligt eller uønsket indhold eller, hvordan man undgår at blive anvendt som mellemled til udsendelse af sådant indhold. Efter EØSU's opfattelse bør der i informations- og uddannelsesdelen i handlingsplanen gives høj prioritet til mobilisering af brugerne, så de selv og personer, de forsørger, ansvarliggøres. Et problem er f.eks. uregulerede sundhedswebsteder. For at beskytte sig bør erhvervslivet desuden sætte ressourcer ind på uddannelse af personale og sikring af netværk og websteder med e-handel. Offentlige og private administrationer og institutioner bør ligeledes føre en tilsvarende sikkerhedspolitik og sikre, at data, og navnlig personlige data, behandles absolut fortroligt. Den stigende erkendelse af problemet bør ledsages af en indsats for at fremme kvalitetsindhold på nettet og tilskynde til aktiviteter offline som alternativer til overdreven surfing eller rollespil, som på lang sigt påvirker umodne personers personlighed.
4.19

Evalueringsmetoder. Nogle procedurer, som kritiseres af forskerverdenen, er uden tvivl et velment forsøg på at indføre og anvende standardiserede evalueringskriterier på et alt for komplekst og følsomt område i stedet for at trække på menneskelige erfaringer. Af hensyn til gennemsigtigheden og objektiviteten bifalder EØSU dog hensigten om så vidt muligt at udelukke subjektive vurderinger, eftersom de kan misbruges og kritiseres. Dette medfører under alle omstændigheder et umuligt dilemma. Vurderingen af videnskabelige præstationer og kreativitet kan hverken automatiseres eller uddelegeres til uerfarne personer.
4.1

EØSU erkender, at der er behov for at revidere den fælles markedsordning for sukker, men mener, at de fremsatte reformforslag går for vidt, og at deres gennemførelse vil have vidtrækkende konsekvenser for den europæiske sukkersektor, navnlig for beskæftigelsen. Det er beklageligt, at forslagene ikke begrundes tilstrækkeligt, og at der ikke er foretaget en udførlig konsekvensanalyse, hvilket der var behov for.
1.2

Herudover belastes markedssituationen for de pågældende produkter, bl.a. som følge af afsætningsforbud og lukkede zoner. Markedsordningerne for svinekød, æg, fjerkrækød, oksekød, mælk og mejeriprodukter samt for fåre- og gedekød indeholder derfor mulighed for foranstaltninger til støtte for markedet i disse situationer. Det er en afgørende forudsætning for anvendelse af disse undtagelsesforanstaltninger, at de berørte medlemsstater har iværksat de nødvendige veterinære foranstaltninger for at bringe epizootierne til ophør. Foranstaltningerne til lettelse af markedssituationen iværksættes desuden alene i det omfang og for det tidsrum, der er strengt nødvendigt for understøttelsen af det pågældende marked.
6.4

EØSU understreger betydningen af internationalt samarbejde med Kina og Israel og understreger endvidere, at der bør udfoldes alle de nødvendige bestræbelser for at opnå gensidigt fordelagtige aftaler med Schweiz og Norge, Rusland, Ukraine, Indien, Australien, Mexico, Brasilien og Sydkorea. EØSU mener, at Middelhavsområdet bør være et privilegeret område, da det allerede kan udnytte EGNOS's udbud af tjenester og repræsenterer et strategisk område for fred, stabilitet og bæredygtig udvikling for Europa.
3.1.4

EØSU peger desuden på, at et højt fagligt niveau og en certificering, der attesterer dette, er med til at sikre, at faget bevarer sin anseelse og tiltrækning. Dette er vigtigt for en profession med ugunstige arbejdstider og mindre sikkerhed i ansættelsen efter fremkomsten af vikarbureauer. Virksomheder, der beskæftiger sig med vejtransport og transport ad indre vandveje, klager allerede over, at de har meget svært ved at finde personale. Formålet med dette direktiv kan ikke være at skære i uddannelsen.
7.5.1

I sin XXXIII. Beretning om Konkurrencepolitikken fastslår Kommissionen, at bevarelse og udvikling af mediepluralismen og friheden til at afgive og modtage oplysninger er grundlæggende mål for EU, da det er afgørende værdier for den demokratiske proces. Kommissionen gør det imidlertid også klart, at kontrollen med mediekoncentration især påhviler medlemsstaterne. Anvendelsen af konkurrencepolitiske instrumenter i mediesektoren, tilføjer Kommissionen, skal blot tjene til at løse problemer, der opstår, når der skabes eller styrkes dominerende stillinger på de respektive markeder, og til at føre kontrol med udelukkelse af potentielle konkurrenter på disse markeder. Efter EØSU's opfattelse virker denne skelnen mellem EU's opgaver og medlemsstaternes opgaver meget vag og den slører nogle vigtige problemer: — det skal bemærkes, at medlemsstaterne har forskellige lovgivninger og tilgange, som kræver harmonisering. Kommissionen begyndte at tage skridt i den retning i 1989 og fortsatte dernæst med direktivet »Fjernsyn uden Grænser« i 1997. Det indeholder målsætninger om økonomisk effektivitet, men også respekt for kulturel diversitet, beskyttelse af mindreårige, berigtigelsesret, osv., — på medieområdet bør der skelnes mellem den generelle kartellovgivning og lovgivning, der skal beskytte pluralisme på informationsområdet. Anvendelse af konkurrenceregler er en afgørende betingelse, men ikke tilstrækkelig til at fremme pluralisme. Til forskel fra en konkurrencebetonet situation, hvor den enkelte virksomheds markedsstyrke er nødt til at tage højde for konkurrerende virksomheders initiativer og aktiviteter, kræver fremme og beskyttelse af pluralismen derimod udtrykkelig anerkendelse af borgernes ret til reelt at råde over frie informationskilder og alternativ og potentielt forskellig information, som skal beskyttes på alle niveauer, — endelig gør den fremadskridende konvergensproces mellem telekommunikation, informationsteknologi, tv og forlagsvirksomhed det til en kompleks opgave at indkredse de strukturer, som de forskellige markeder ofte får. Hvis denne proces ikke gribes rigtigt an, risikerer man også, at effektiviteten af konkurrencereglerne forringes og princippet om pluralisme svækkes.
3.14.2

Det vil helt konkret sige, at der, hvis man vil bevare kvaliteten i udviklingen af landdistrikterne og samtidig bidrage til finansiering af Natura 2000 over 2. søjle, er et tydeligt behov for yderligere, øremærkede midler. EØSU konstaterer imidlertid, at det af Kommissionen forelagte finansielle overslag, som ikke accepteres af nettobidragyderne, ikke levner mulighed for en sådan forhøjelse af støttemidlerne, og at der er overhængende fare for, at der netop skal foretages besparelser inden for 2. søjles område. Heri ser EØSU ikke kun et afgørende svagt punkt og sandsynligt stridspunkt, men ser også hele den europæiske naturbeskyttelsesindsats truet.
4.7

At indlemme planerne for oversvømmelsesstyring i vandrammedirektivet er nødvendigt for at kunne sikre, at den nødvendige planlægning finder sted i det samlede afvandingsområde, at der vedtages effektive foranstaltninger på samtlige niveauer (lokalt, nationalt, grænseoverskridende osv.), og at der sker en samordning mellem de involverede myndigheder. For at gøre dette lettere, bør der gennem et direktiv fastsættes kriterier og anvisninger for at sikre en passende integrering af disse to planlægningsrammer, som er forenelige men forskellige. Disse aspekter bør behandles i detaljer i forbindelse med den foreslåede videreudvikling af retningslinjerne i bilaget.
4.9

De lande og regioner, som ønsker at indgå i den særlige ansporende ordning for bæredygtig udvikling, skal indgive en ansøgning herom senest tre måneder efter forordningens ikrafttræden. EØSU mener, at det er for højt et krav og det vil sandsynligvis virke mod hensigten ved at begrænse antallet af ansøgere. Der er sikkert lande, som på et eller andet tidspunkt ikke har kunnet opfylde kriterierne og derfor ikke har set noget formål med at indgive en ansøgning. Efter udløbet af fristen på tre måneder vil sådanne lande ikke have noget incitament til at ratificere og effektivt gennemføre de internationale konventioner, som fremgår af bilag 1 og 2. EØSU foretrækker at holde muligheden for disse landes deltagelse åben på et senere tidspunkt, forudsat at de da opfylder kriterierne.
6.4.2

Kommissionen tilføjer, at disse institutioner — netop fordi de er meget magtfulde — kunne anvende konkurrencebegrænsende praksis. For at modvirke dette bør centrale medkontrahenter og værdipapirafviklingssystemer anvende opsplittede regnskaber, som tydeliggør driften af deres institutionelle aktiviteter, da den adskiller sig fra levering af andre tjenesteydelser. De samme bestemmelser skal gælde for det, som Kommissionen betegner som »ikke-kerneaktiviteter såsom bankvirksomhed«. Uanset hvor stor en central medkontrahent eller et værdipapirafviklingssystem er, synes det at være temmelig indsnævrende at betegne bankvirksomhed som »ikke-kerneaktiviteter«. Deltagerne i værdipapirafviklingssystemer har brug for penge fra centralbanker (eller fra forretningsbanker) for at klare en midlertidig mangel på likviditet. Bankaktiviteter kan omfatte store summer, og især i situationer med et højspændt marked må muligheden for, at der opstår systemiske risici ikke undervurderes.
4.3

Det sjette princip — »overvågning og evaluering af resultater« — er ligeledes et svar på EØSU's — såvel som mange andre aktørers — insisteren på, at der skal udvikles en progressiv dynamik i evalueringen af forsyningspligtydelserne med henblik på at bidrage til deres effektivitet, lige adgangsmuligheder og deres tilpasning til udviklingen i forbrugernes, borgernes og samfundets behov samt til en revision af reglerne. I hvidbogen understreges det med rette, at evalueringerne skal være »flerdimensionale og omfatte alle de relevante retlige, økonomiske, sociale og miljømæssige aspekter«: i den forbindelse henstiller EØSU, at man i evalueringen ser nøje på beskæftigelsesspørgsmål. EØSU insisterer på, at EU's rolle er at fastlægge en fælles metodologi, fælles kriterier, navnlig kvalitetskriterier, og fremme dynamikken i en objektiv og uafhængig evaluering, som skal gennemføres i overensstemmelse med nærhedsprincippet. EØSU mener, at hvidbogens forslag om revision af de sektorspecifikke politikker (jf. pkt. 2.5.6.) bør ledsages af evalueringsrapporter om de tidligere tiltags virkninger. EØSU minder om sit forslag om at bidrage til styringen af evalueringen, da samtlige interesserede parter er repræsenteret i EØSU. Det vil analysere muligheden for med dette for øje at oprette en permanent studiegruppe om forsyningspligtydelser.
i)

Meddelelse fra Kommissionen om »Den fremtidige europæiske lovgivningspolitik på det audiovisuelle område«, som opstillede de mellemlangsigtede prioriteter for den europæiske lovgivningspolitik for den pågældende sektor i lyset af et udvidet EU. I meddelelsen fremhævede Kommissionen på baggrund af de bekymringer, der kom frem under den offentlige høring vedrørende direktivet om fjernsyn uden grænser, det nødvendige i at ajourføre henstillingen om beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed med fokus på udvikling af modeller for selvregulering og samregulering, herunder navnlig hvad angår online-miljøet for at bidrage til en effektiv overholdelse af principperne for beskyttelse af mindreårige og den offentlige orden. Kommissionen lod endvidere forstå, at den ville tilslutte sig forslaget om, at retten til berigtigelse skal finde anvendelse over for alle medier, og mente, at forslaget i første omgang kunne indgå i henstillingen om beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed (KOM(2003) 784 endelig af 15.12.2003),
4.2

Positive incitamenter ville have været at foretrække i stedet for strenge erstatningsordninger, som fører til forsøg på at omgå reglerne og afføder et kompliceret erstatningssystem. Dette gælder især for infrastrukturforvalterens rolle.
5.11.3

Hvis for eksempel et italiensk firma til en italiensk domstol indgiver en anmodning om et betalingspåbud mod en polsk forbruger. På hvilket sprog skal den polske forbruger modtage den europæiske betalingsmeddelelse? På italiensk eller polsk? Hvis den udfyldes på italiensk, hvilken garanti er der så for, at forbrugeren forstår den og kan afgøre, om han/hun skal afgive et svarskrift? Hvis den skal være på polsk, hvem har så ansvaret for at oversætte den?
8.7

På et så ømtåleligt område er det frem for alt nødvendigt at giver forskerne sikkerhed og beskytte deres intellektuelle ejendomsret. EØSU er overbevist om, at der må findes en klar og tilfredsstillende løsning på patentproblemet for at sikre, at den anvendte nanoteknologiforskning kan blive en succes. Det anser det dog for nødvendigt i nærmeste fremtid at overveje oprettelse på europæisk plan af en »nano-ipr-helpdesk« for at imødekomme forskeres, virksomheders og forskningscentres krav.
5.1.1

EØSU hilser det velkommen, at der i artikel 2 skabes en klar forbindelse mellem fondens formål og Fællesskabets mål, herunder navnlig Lissabon-dagsordenen. Udvalget bifalder endvidere, at støtten koncentreres om klare tematiske prioriteter. De nye programmer skal sigte mod at opfylde de fornyede Lissabon-mål, der går ud på at øge den langsigtede vækst i de svageste regioner og styrke konkurrenceevnen i hele EU. Forordningen skal derefter opstille en menu over aktiviteter, der kan samles i specifikke programmer, som imødekommer de enkelte regioners særlige behov og samtidig bidrager til det overordnede mål om øget vækst og styrket konkurrenceevne. Udarbejdelsen af EU-retningslinjer og nationale strategier skal bygge på den fornyede Lissabon-dagsorden. Det er endvidere nødvendigt, at arbejdsmarkedets parter også inddrages tæt i udarbejdelsen af disse dokumenter. I sin udtalelse om strukturfondsprogrammering (10) understregede EØSU, at det er en integreret del af byfornyelsen at sikre boligsanering og stille boliger til rådighed for arbejdstagere til en rimelig pris, og at denne indsats spiller en særlig rolle i såvel by- som landdistriktspolitikken. Udvalget er derfor skuffet over, at artikel 7 udtrykkeligt udelukker støtte til boligudgifter. EØSU mener, at boligudgifter i forbindelse med byfornyelse og –udvikling bør være støtteberettigede, og at boligudgifter, som indgår i programmer for sanering af gamle by- og industriområder, ligeledes bør være støtteberettigede.