EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 10.12.2020 COM(2020) 798 final 2020/0353(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om batterier og udtjente batterier, om ophævelse af direktiv 2006/66/EF og om ændring af forordning (EU) 2019/1020 (EØS-relevant tekst) {SEC(2020) 420 final} - {SWD(2020) 334 final} - {SWD(2020) 335 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Begrundelse og formål Udvikling og produktion af batterier er en strategisk nødvendighed for Europa i forbindelse med omstillingen til ren energi. Batterier er også en afgørende komponent for Europas bilsektor. I EU tegner transport sig for næsten en fjerdedel af drivhusgasemissionerne og er den vigtigste årsag til luftforurening i byerne. Større udbredelse af elbiler vil reducere drivhusgasemissionerne og de skadelige emissioner fra vejtransport. I EU forventes der en kraftig stigning i elektrificeringen af personbiler, varevogne, busser og i mindre grad lastbiler mellem 2020 og 2030. Denne stigning drives primært af EU-lovgivning, som fastsætter CO2-emissionsstandarder for bilfabrikanter, men også af EU-lovgivning, som fastsætter de minimumsmål for medlemsstaternes indkøb af renere køretøjer. Elektrificeringen inden for boligsektoren, f.eks. energilagring og opvarmning, vil følge efter og bidrage til yderligere at reducere emissionerne. Det Verdensøkonomiske Forum estimerer, at den globale batteriproduktion skal opskaleres med en faktor på 19 for at fremskynde omstillingen til en lavemissionsøkonomi. Dette initiativ har til formål at modernisere EU's lovgivningsramme for batterier. Det er en integreret del af EU's grønne pagt, EU's nye vækststrategi, som har til formål at gøre EU til en moderne, ressourceeffektiv og konkurrencedygtig økonomi, hvor: i) der i 2050 ikke længere er nogen nettoemissioner af drivhusgasser, ii) den økonomiske vækst er afkoblet fra ressourceanvendelsen, og iii) ingen personer eller steder lades i stikken. Initiativet er baseret på forpligtende indsatser og rapporter, som Kommissionen har vedtaget, herunder den strategiske handlingsplan for batterier, den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi, den nye industristrategi for Europa og strategien for bæredygtig og intelligent mobilitet, som har til formål at sikre en reduktion af drivhusgasemissionerne fra transporten på 90 % senest i 2050. Ud over Kommissionens arbejde har både Rådet og Europa-Parlamentet opfordret til, at der gøres en indsats for at støtte omstillingen til elektromobilitet, CO2-neutral energilagring og en bæredygtig værdikæde for batterier. Den Europæiske Investeringsbank har også meddelt, at den forventer at øge sin støtte til batterirelaterede projekter til mere end 1 mia. EUR i 2020. Dette initiativ omhandler tre grupper af stærkt forbundne problemer i forbindelse med batterier. ·Den første gruppe vedrører manglen på rammebetingelser, der skaber incitamenter til at investere i produktionskapacitet for bæredygtige batterier. Disse problemer hænger sammen med det indre markedsutilstrækkelige effektivitet og manglen på tilstrækkeligt lige konkurrencevilkår som følge af divergerende lovgivningsrammer på det indre marked. De underliggende årsager til dette omfatter uensartet gennemførelse af batteridirektivet og manglen på pålidelige og sammenlignelige oplysninger på tværs af EU. ·Den anden gruppe af problemer vedrører genvindingsmarkedernes suboptimale funktion og utilstrækkeligt lukkede materialekredsløb, som begrænser EU's muligheder for at afbøde forsyningsrisikoen i forbindelse med råstoffer. Der er en række mangler i den nuværende lovgivningsramme. Disse mangler omfatter en mangel på klare og tilstrækkeligt harmoniserede regler og batteridirektivets bestemmelser, som ikke tager hensyn til den nyeste udvikling i teknologien og på markedet. De mindsker rentabiliteten af genvindingsaktiviteter og bremser investeringerne i nye teknologier og i yderligere kapacitet til at genvinde batterier i fremtiden. ·Den tredje gruppe af problemer vedrører sociale og miljømæssige risici, som i øjeblikket ikke er omfattet af EU's miljølovgivning. Disse problemer omfatter: i) manglende gennemsigtighed med hensyn til tilvejebringelse af råstoffer, ii) farlige stoffer og iii) det uudnyttede potentiale for at kompensere for batteriernes miljøvirkninger gennem hele deres livscyklus. Til grund for disse udfordringer ligger markedssvigt og utilstrækkelige oplysninger. Begge disse problemer vedrører det indre markeds funktion. De forværres desuden af et tredje element, kompleksiteten af værdikæderne for batterier. Forslaget har tre målsætninger: 1) at styrke det indre markeds funktion (herunder produkter, processer, udtjente batterier og genvundne materialer) ved at sikre lige vilkår gennem et fælles sæt regler, 2) at fremme en cirkulær økonomi og 3) at reducere de miljømæssige og sociale virkninger i alle faser af batteriernes livscyklus. Disse tre mål er tæt forbundne. •Overensstemmelse med gældende bestemmelser på samme område Den nuværende lovgivningsramme dækker kun batteriernes bortskaffelse gennem batteridirektivet. Der findes i øjeblikket ingen retlige bestemmelser i Unionen, der dækker andre aspekter af batteriers produktions- og anvendelsesfaser, f.eks. elektrokemisk ydeevne og holdbarhed, drivhusgasemissioner eller ansvarlig tilvejebringelse. I overensstemmelse med "én ind, én ud"-princippet bør den foreslåede forordning erstatte det nuværende batteridirektiv. Forslaget er i fuld overensstemmelse med EU's eksisterende lovgivning om miljø og affald. Det supplerer denne lovgivning, som bl.a. omfatter: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrangerede køretøjer, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/19/EU af 4. juli 2012 om affald af elektrisk og elektronisk udstyr (WEEE), direktiv 2011/65/EU om begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24. november 2010 om industrielle emissioner (integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH). Med dette forslag indføres der progressive krav med det formål at minimere CO2-fodaftrykket af batterier i hele deres livscyklus. I denne sammenhæng vil indsatsen for at reducere CO2-fodaftrykket i produktionsprocessen indirekte føre til fremme af vedvarende energiproduktion.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Initiativet er i overensstemmelse med EU's internationale forpligtelser på det handelspolitiske område, navnlig fordi det sikrer, at der ikke sker forskelsbehandling mellem produkter, der produceres i EU, og importerede produkter. Initiativet inddrager fuldt ud innovationsprincippet og de tilhørende resultatfremmende aktioner under EU's finansiering af forskning og innovation inden for rammerne af Horisont 2020. Forslaget har også til formål at sikre enkle og strømlinede overvågnings- og rapporteringsforpligtelser for derved at begrænse den administrative byrde for medlemsstaterne i overensstemmelse med EU's tilgang til bedre lovgivning og kvalitetskontrollen om rapportering og overvågning. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Forslaget er baseret på artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), som skal anvendes i forbindelse med foranstaltninger, der har til formål at skabe eller sikre et velfungerende indre marked. Dette er et skift fra det nuværende retsgrundlag, da direktiv 2006/66/EF om batterier var baseret på EF-traktatens artikel 175 (nu artikel 191 i TEUF) og på EF-traktatens artikel 95 (nu artikel 114 i TEUF) for de angivne produktrelaterede bestemmelser. Forslaget omhandler en række centrale problemer i forbindelse med det indre marked. De omfatter: i) ulige vilkår for batterier, der markedsføres, fordi de gældende bestemmelser er genstand for fortolkning, ii) hindringer for genvindingsmarkedernes funktion, iii) uensartet gennemførelse af batteridirektivet, iv) det presserende behov for store investeringer for at kunne reagere på det skiftende marked, v) behovet for stordriftsfordele og vi) behovet for en stabil og fuldt harmoniseret lovgivningsramme. Samtidig er der også en række miljøproblemer i forbindelse med produktion, anvendelse og bortskaffelse af udtjente batterier. De miljøproblemer, som ikke er direkte omfattet af EU's miljølovgivning, og som derfor kræver regulering, kan alle knyttes sammen med det indre markeds funktion. Et sådant problem er de miljøskadelige virkninger af de farlige stoffer, der findes i batterier, når de ikke bortskaffes korrekt — et problem, der kan løses ved korrekt indsamling og genvinding af batterierne. En af grundene til, at niveauet for indsamling af bærbare batterier er lavt, er, at etableringen af indsamlingssystemer medfører omkostninger, og at forureneren betaler-princippet ikke er gennemført på en tilstrækkelig og harmoniseret måde i det indre marked. Et suboptimalt indsamlingsniveau medfører også problemer set fra en forretningsmæssigt rentabilitetssynspunkt. Det skyldes, at genvindingsteknologier er kapitalintensive og derfor kræver betydelige stordriftsfordele, i nogle tilfælde ud over de nationale markeder i Unionen. Et andet problem er det forhold, at det ikke er lykkedes at mindske batteriers samlede miljøvirkninger ved at øge batteriernes cirkularitet. Igen er hovedårsagen til problemet et markedssvigt. Der sker ingen tilpasning af incitamenter (og oplysninger) mellem forskellige aktører i værdikæden. På markedet for second life-traktionsbatterier er der ingen retssikkerhed med hensyn til affaldsstatus for brugte batterier, og der foreligger ikke tilstrækkelige oplysninger til at forudsige batterifunktionen. Forslagets målsætning er således at sikre gennemførelsen af fælles bestemmelser for erhvervsdrivende på det indre marked og undgå konkurrenceforvridning. Foranstaltningerne vil føre til en yderligere harmonisering af: i) produktkravene for batterier, der markedsføres i Unionen, og ii) det niveau af affaldshåndtering, der leveres af virksomheder. I forslaget fastsættes der også krav, der skal opfyldes for at sikre et velfungerende marked for sekundære råstoffer, samtidig med at miljøvirkningerne fra produktionen og anvendelsen af batterier (og deres behandling — herunder genvinding — når batteriet bortskaffes) forebygges og mindskes. Dette vil fremme en cirkulær batteriindustri i hele Europa og forhindre fragmentering fra muligvis divergerende nationale tilgange. Produktionen og anvendelsen af batterier, den underliggende værdikæde og håndteringen af udtjente batterier er tværgående spørgsmål, der berører mange politikområder. Ud over at forfølge formål vedrørende det indre marked vil forslaget derfor også bidrage til målene vedrørende miljø, transport, klima, energi og international handel. Konsekvensanalysen af de foreslåede foranstaltninger viser, at målsætningerne vedrørende det indre marked er dominerende, og at miljøfordelene er supplerende. Derfor bør artikel 114 i TEUF anvendes som eneste retsgrundlag. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Der er en klar merværdi ved at fastsætte fælles krav på EU-plan, som dækker batteriernes fulde livscyklus. Det er vigtigt at sikre, at fabrikanter, importører og erhvervsdrivende er omfattet af harmoniserede krav, der skal være opfyldt, når de i) markedsfører et batteri i Unionen og ii) leverer oplysninger til kunder i hele det indre marked. Genvindingsvirksomhederne skal kunne operere med ensartede krav, som gælder for alle genvindingsvirksomheder på samme måde i hele Unionen. Hvis der ikke gribes ind på EU-plan med harmoniserede regler, vil indgreb på nationalt plan føre til divergerende krav til erhvervsdrivende. Udviklingen af en bæredygtig batteriværdikæde er kapitalintensiv og kræver stordriftsfordele, som går videre end det, de nationale økonomier kan tilvejebringe. Opnåelsen af dette kræver et harmoniseret og velfungerende indre marked på tværs af alle medlemsstater, hvor alle erhvervsdrivende i batteriværdikæden er underlagt de samme regler. Fælles regler er desuden nødvendige for omstillingen til en cirkulær økonomi, som vil bidrage til at fremme innovative og bæredygtige europæiske forretningsmodeller, produkter og materialer. Disse mål kan ikke fastsættes af medlemsstaterne, der handler alene: Omfanget af den krævede indsats betyder, at dette bedre kan opnås på EU-plan. En ensartet EU-indsats er derfor begrundet og nødvendig. •Proportionalitetsprincippet De foreslåede foranstaltninger går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at skabe den retssikkerhed, der er nødvendig for at tilskynde til omfattende investeringer i den cirkulære økonomi, og samtidig sikre et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed og miljøet. Samlet set er den foreslåede politiske løsningsmodel en gradvis ændring i forhold til den eksisterende lovgivningsmæssige og institutionelle ramme (dvs. det nuværende batteridirektiv). For de tidlige faser i værdikæden, som i øjeblikket ikke er omfattet af EU-lovgivning, vedrører de foreslåede ændringer primært oplysninger om og grundlæggende krav til batterier, der skal markedsføres i EU. For nogle af de foreslåede politiske løsningsmodeller blev der i konsekvensanalysen konstateret, at en trinvis fremgangsmåde bedst afspejler proportionalitetsprincippet. Forslaget indeholder derfor en gradvis forhøjelse af ambitionsniveauet og kravene inden for en række områder. Dette gælder f.eks. for bestemmelsen om krav til ydeevne og holdbarhed for genopladelige industribatterier. Denne bestemmelse omfatter oplysningsforpligtelser som et første skridt. Den kræver først, at der fastsættes relevante minimumsværdier, når der foreligger flere oplysninger. •Reguleringsmiddel/reguleringsform

Ifølge evalueringen af batteridirektivet og den analyse, der gik forud for konsekvensanalysen, kan harmonisering bedre opnås gennem en forordning end gennem et direktiv som under den tidligere mere begrænsede tilgang. Divergerende nationale foranstaltninger vedrørende affaldsindsamling og -nyttiggørelse har ført til en usammenhængende lovgivningsramme for erhvervsdrivende og producenter. Disse eksisterende hindringer i form af divergerende nationale lovgivningsrammer kan kun fjernes ved hjælp af mere detaljerede harmoniserede regler om tilrettelæggelse af indsamlings- og nyttiggørelsesprocesser og de tilknyttede ansvarsområder. Disse detaljerede og harmoniserede regler bør omfatte krav, der finder direkte anvendelse på virksomhederne. Med en forordning fastsættes der direkte krav for alle erhvervsdrivende, hvilket skaber den nødvendige retssikkerhed og mulighed for håndhævelse af et fuldt integreret marked på tværs af EU. En forordning sikrer også, at forpligtelserne gennemføres samtidig og på samme måde i alle 27 medlemsstater. I instrumentet gives Kommissionen også beføjelse til at udvikle en række gennemførelsesforanstaltninger. Disse gennemførelsesforanstaltninger vil sætte Kommissionen i stand til at videreudvikle forordningen, hvis det bliver nødvendigt, så fælles regler kan indføres hurtigere i fremtiden. Forordningen vil også mindske den usikkerhed med hensyn til tidsfrister i løbet af gennemførelsesprocessen, der typisk er forbundet med et direktiv på et område, hvor tid og retssikkerhed er afgørende på grund af den forventede forøgelse af markedet og mere generelle ændringer i markedsdynamikken. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontroller af gældende lovgivning I april 2019 offentliggjorde Kommissionen en evaluering af batteridirektivet i overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer for bedre regulering og under hensyntagen til specifikationerne i batteridirektivets artikel 23. De vigtigste resultater af evalueringen er opsummeret i bilag 6 til konsekvensanalysen og indgår i analysen (navnlig afsnittet om problemdefinitionen). Dette politiske forslag omfatter foranstaltninger, som omhandler de områder, der blev udpeget i evalueringen af batteridirektivet, hvor manglen på harmonisering eller utilstrækkeligt detaljerede bestemmelser har ført til fragmentering af det indre marked. Denne fragmentering fordrejer konkurrencevilkårene, da der ikke skabes klarhed og omkostningseffektivitet (f.eks. producentansvarsorganisationer). Forslaget indeholder også en række foranstaltninger, der sikrer, at den fastsatte lovgivningsramme er ajourført og egnet til at håndtere teknologiske nyskabelser som f.eks. batterier til elbiler, elcykler og elscootere, eller muligheden for et "second life" til industribatterier. •Høringer af interessenter I overensstemmelse med retningslinjerne for bedre regulering er der gennemført en række høringer. I punkterne nedenfor beskrives disse høringsaktiviteter kort. ·Som led i udarbejdelsen af et lovgivningsmæssigt initiativ vedrørende bæredygtighedskrav til batterier gennemførte GD GROW en første høringsrunde mellem juni og november 2019. Den bestod af en åben offentlig høring, hvor der blev modtaget 180 bidrag, og tre offentlige interessentmøder om resultaterne af to gennemførlighedsundersøgelser. ·Efter en politisk beslutning om, at en enkelt retsakt skulle erstatte batteridirektivet og omfatte bæredygtighedskravene til genopladelige batterier, som GD GROW havde arbejdet på siden midten af 2018, blev der gennemført en anden høringsrunde mellem februar og maj 2020. Denne anden runde omfattede: –målrettede interview med repræsentanter for batteriværdikæden, forbrugere og miljøorganisationer –en undersøgelse af virksomheder (fabrikanter, affaldsbehandlingsvirksomheder og genvindingsvirksomheder) –en undersøgelse af repræsentanter for forsknings- og innovationsprojekter (finansieret under Horisont 2020- og LIFE-programmerne) –sektormøder med interessenter og –et møde med medlemsstaternes ekspertgruppe. ·Den indledende konsekvensanalyse af den foreslåede forordning blev offentliggjort den 28. maj 2020, og sidste frist for at give feedback var den 9. juli 2020. I alt blev der modtaget 103 svar, som generelt støttede de holdninger, som interessenter havde fremsat tidligere i processen (f.eks. under de målrettede interessenthøringer). Høringsaktiviteterne viste samlet set, at offentligheden generelt anerkender, at der er behov for et lovgivningsinitiativ, som dækker hele batteriværdikæden på en integreret måde. De interessenter, der deltog i de offentlige høringer, anerkendte generelt, at teknologiske, økonomiske og sociale ændringer kan lægges til grund for etableringen af en ny lovgivningsramme for batterier. Interessenterne var også enige om, at der bør ske en bedre harmonisering af de eksisterende regler og indføres en EU-ramme, der dækker hele batteriernes livscyklus. Denne ramme bør ifølge interessenterne omfatte fælles og strengere bæredygtighedsregler for batterier, komponenter, udtjente batterier og genvundne materialer med det formål at fastsætte klare og fælles regler for at sikre, at EU's indre marked kan fungere. Ifølge repræsentanter for industrien var der især behov for: i) en stabil lovgivningsramme, der skaber sikkerhed for investorerne, ii) lige konkurrencevilkår, der gør det muligt at producere batterier på en bæredygtig måde, og iii) at genvindingsmarkederne kan fungere effektivt for at øge tilgængeligheden af sekundære råstoffer af høj kvalitet. Repræsentanter for civilsamfundet fokuserede navnlig på nødvendigheden af bæredygtig tilvejebringelse og anvendelse af principperne for den cirkulære økonomi på batteriværdikæden. De detaljerede konklusioner fra interessenthøringerne findes i bilag 2 og bilag 9 til konsekvensanalysen.

•Indhentning og brug af ekspertbistand For at støtte analysen af de forskellige løsningsmodeller tildelte Kommissionen en række støttekontrakter til eksterne eksperter, herunder vedrørende: ·en undersøgelse af gennemførligheden af foranstaltninger vedrørende mangler i EU's nuværende ramme for batterier ·en undersøgelse, der omhandler forskellige emner (second life, begrænsninger, pant- og refusionsordninger osv.) ·en forberedende undersøgelse af miljøvenligt design og energimærkning af genopladelige elektrokemiske batterier med internt lager ·en opfølgende gennemførlighedsundersøgelse vedrørende bæredygtige batterier ·en konsekvensanalyse af miljøvenligt design og energimærkning af genopladelige elektrokemiske batterier med internt lager. Disse eksperter arbejdede tæt sammen med Kommissionen i alle faser af undersøgelsen. Ud over disse støtteundersøgelser blev der identificeret yderligere ekspertise gennem litteraturresearch og høringssvarene fra interessenterne. •Konsekvensanalyse Forslaget er baseret på en konsekvensanalyse. Efter imødegåelsen af bemærkningerne fra Udvalget for Forskriftskontrol i udvalgets negative udtalelse af 24. juni 2020 fik konsekvensanalysen en positiv udtalelse med forbehold den 18. september 2020. I sin endelige udtalelse anmodede udvalget om yderligere oplysninger, primært om referencescenariet og de politiske løsningsmodellers sammensætning. Konsekvensanalysen omfatter 13 foranstaltninger, der har til formål at afhjælpe problemerne vedrørende: i) manglen på rammebetingelser, der skaber incitamenter til at investere i produktionskapacitet for bæredygtige batterier, ii) genvindingsmarkedernes suboptimale funktion og iii) de sociale og miljømæssige risici, der i øjeblikket ikke er omfattet af EU's miljølovgivning. Disse 13 foranstaltninger er baseret på: i) analysen fra evalueringen af batteridirektivet, ii) de offentlige høringer i forbindelse med dette initiativ, iii) de forskellige støtteundersøgelser og iv) politiske forpligtelser som f.eks. den grønne pagt. De afspejler det forhold, at der er behov for en indsats i en kompleks værdikæde. Inden for hver af de 13 brede politiske foranstaltninger blev en række delforanstaltninger overvejet. Disse delforanstaltninger er i mange tilfælde alternativer til hinanden (under eksempelvis foranstaltning 3 kan indsamlingsmål for bærbare batterier være enten 65 % eller 75 %, men ikke begge). I andre tilfælde er delforanstaltningerne udformet, så de kan være kumulative og/eller komplementære (under eksempelvis foranstaltning 13 anvendes der et "batteripas" for industribatterier i tillæg til oplysningsforpligtelser). Alle disse delforanstaltninger analyseres i relevante detaljer i bilag 9 til konsekvensanalysen under hensyntagen til deres virkninger i forhold til status quo-scenariet. For at lette analysen er delforanstaltningerne opdelt i fire overordnede løsningsmodeller, som sammenlignes med et status quo-scenarie. Disse fire løsningsmodeller er beskrevet i det følgende. ·Løsningsmodel 1, status quo, bevarer batteridirektivet, som primært dækker batteriernes bortskaffelsesfase, uændret. For de forudgående led i værdikæden findes der i øjeblikket ingen EU-lovgivning, hvilket derved ikke vil blive ændret. Yderligere oplysninger om denne løsningsmodel findes i afsnit 5 om referencescenariet og i bilag 9. ·Løsningsmodel 2, middelhøjt ambitionsniveau, bygger videre på batteridirektivet, men styrker og øger gradvist ambitionsniveauet. For de tidlige faser i værdikæden, som i øjeblikket ikke er omfattet af EU-lovgivning, foreslås det at indføre oplysningskrav og grundlæggende krav som forudsætning for markedsføring af batterier i EU. ·Løsningsmodel 3, højt ambitionsniveau, er en mere disruptiv tilgang, som dog stadig ligger inden for grænserne af det teknisk mulige. Ved denne løsningsmodel fastsættes der eksempelvis grænseværdier og tærskler, der skal opfyldes inden for en fastsat frist. ·Løsningsmodel 4¸ det højeste ambitionsniveau, omfatter foranstaltninger, der går langt videre end den nuværende lovgivningsramme og nuværende forretningspraksis. I tabel 1 gives der en oversigt over de forskellige delforanstaltninger i de politiske løsningsmodeller, hvor den foretrukne løsningsmodel baseret på konsekvensanalysen er fremhævet med grønt. Kommissionens foretrukne løsningsmodel er en kombination af løsningsmodel 2 og løsningsmodel 3. Den valgte kombination sikrer en afbalanceret tilgang med hensyn til effektivitet (opnåelse af målene) og effektivitet (omkostningseffektivitet). Den foretrukne løsningsmodel vil gøre det lettere for EU at reagere på markedsvilkårene, som er i hastig forandring, og yde ambitiøs støtte til overgangen til en mere kulstoffattig økonomi uden at risikere uforholdsmæssigt store omkostninger eller forstyrrelser.

Tabel 1: Foretrukken løsningsmodel Foranstaltninger Løsningsmodel 2 — middelhøjt ambitionsniveau Løsningsmodel 3 — højt ambitionsniveau Løsningsmodel 4 — meget højt ambitionsniveau 1. Klassificering og definition Ny kategori for traktionsbatterier Vægtgrænse på 5 kg for at skelne mellem bærbare batterier og industribatterier Ny metode til beregning af indsamlingsprocenter for bærbare batterier baseret på batterier, der kan indsamles / 2. Second life for industribatterier Ved afslutningen af den første levetid betragtes brugte batterier som affald (med undtagelse af genanvendelse). Ændring af anvendelsen (repurposing) anses for en form for affaldsbehandling. Batterier med ændret anvendelse (second life) anses for nye produkter, der skal opfylde produktkravene, når de markedsføres Ved afslutningen af den første levetid betragtes brugte batterier ikke som affald. Batterier med ændret anvendelse (second life) anses for nye produkter, der skal opfylde produktkravene, når de markedsføres. Obligatorisk parathed til second life 3. Indsamlingsprocent for bærbare batterier Indsamlingsmål på 65 % i 2025 Indsamlingsmål på 70 % i 2030 Indsamlingsmål på 75 % i 2025 4. Indsamlingsprocent for bil- og industribatterier Nyt rapporteringssystem for bilbatterier, traktionsbatterier og industribatterier Indsamlingsmål for batterier, der driver lette køretøjer Udtrykkeligt indsamlingsmål for bilbatterier, traktionsbatterier og industribatterier 5. Genvindingseffektivitet og nyttiggørelse af materialer litiumionbatterier og Co, Ni, Li og Cu: Genvindingseffektivitet for litiumionbatterier: 65 % senest i 2025 Materialenyttiggørelsesprocent for Co, Ni, Li og Cu: henholdsvis 90 %, 90 %, 35 % og 90 % i 2025 Blysyrebatterier og bly: Genvindingseffektivitet for blysyrebatterier: 75 % senest i 2025 Materialenyttiggørelsesprocent for bly: 90 % i 2025 litiumionbatterier og Co, Ni, Li og Cu: Genvindingseffektivitet for litiumionbatterier: 70 % senest i 2030 Materialenyttiggørelsesprocent for Co, Ni, Li og Cu: henholdsvis 95 %, 95 %, 70 % og 95 % i 2030 Blysyrebatterier og bly: Genvindingseffektivitet for blysyrebatterier: 80 % senest i 2030 Materialenyttiggørelsesprocent for bly: 95 % senest i 2030 / 6. CO2-fodaftryk for industribatterier og traktionsbatterier Obligatorisk erklæring vedrørende CO2-fodaftryk Ydeevneklasser for CO2-fodaftryk og maksimale kulstofgrænser for batterier som en betingelse for markedsføring / 7. Ydeevne og holdbarhed for genopladelige industribatterier og traktionsbatterier Krav til oplysninger om ydeevne og holdbarhed Minimumskrav til ydeevne og holdbarhed for industribatterier som en betingelse for markedsføring / 8. Ikkegenopladelige bærbare batterier Tekniske parametre for bærbare primærbatteriers ydeevne og holdbarhed Udfasning af bærbare primærbatterier til almindelig anvendelse Total udfasning af primærbatterier 9. Genvundet indhold i industribatterier, traktionsbatterier og bilbatterier Obligatorisk angivelse af niveauet af genvundet indhold i 2025 Obligatoriske niveauer af genvundet indhold i 2030 og 2035 / 10. Udvidet producentansvar Klare specifikationer af udvidet producentansvar for industribatterier Minimumsstandarder for producentansvar / / 11. Konstruktionskrav til bærbare batterier Styrket forpligtelse til udtagelighed Ny forpligtelse vedrørende udskiftelighed Krav om interoperabilitet 12. Levering af oplysninger Levering af grundlæggende oplysninger (som f.eks. produktmærkning, teknisk dokumentation eller online) Levering af mere specifikke oplysninger til slutbrugere og erhvervsdrivende (med selektiv adgang) Etablering af et elektronisk informationsudvekslingssystem for batterier og en pasordning (kun for industribatterier og traktionsbatterier) / 13. Due diligence i forsyningskæden for råstoffer i industribatterier og traktionsbatterier Frivillig due diligence i forsyningskæden Obligatorisk due diligence i forsyningskæden / Forklaring: grøn = foretrukken løsningsmodel, lysegrøn = foretrukken løsningsmodel inden en revisionsklausul, Formålet med foranstaltning 1 vedrørende klassificering og definition er at præcisere de nuværende bestemmelser om batterikategorier og opdatere dem i overensstemmelse med den seneste teknologiske udvikling (løsningsmodel 2). De administrative ændringer af visse bestemmelser i det nuværende batteridirektiv vil forbedre effektiviteten af flere andre bestemmelser, uden at det medfører betydelige økonomiske omkostninger eller administrative byrder. Interessenterne har udtalt, at de accepterer denne foranstaltning fuldt ud. Det foreslås, at muligheden for at fastsætte en ny metode til beregning af indsamlingsprocenterne baseret på "kan indsamles" (løsningsmodel 3) vurderes igen gennem en revisionsklausul. For foranstaltning 2 vedrørende second life-industribatterier og second life-traktionsbatterier vil de anslåede økonomiske og miljømæssige fordele ved løsningsmodel 2 og 3 være ækvivalente (ved samme markedsindtrængning), idet det anerkendes, at udviklingen af second life-batterier skal vejes op mod genvinding. De administrative omkostninger ved løsningsmodel 3 — hvor brugte batterier ikke nødvendigvis anses for affald efter deres første levetid (og først anses for affald, når batteriindehaveren beslutter at kassere batteriet) — er betydeligt lavere end omkostningerne ved løsningsmodel 2. Løsningsmodel 3 blev vurderet som den foretrukne løsningsmodel i konsekvensanalysen med den begrundelse, at den bedst ville tilskynde til udvikling af et marked for second life-batterier, og blev støttet af interessenterne. Løsningsmodel 2 — hvor batterier bliver til affald — vil medføre yderligere omkostninger til de tilladelser, der kræves for at håndtere farligt affald, hvilket især gav anledning til bekymring blandt interessenterne. Denne løsningsmodel kan derfor begrænse udviklingen af second life-markedet for batterier, da omkostningerne er højere. Kommissionen konkluderede, at en kombination af løsningsmodel 2 og løsningsmodel 3, hvorved der fastsættes specifikke kriterier for affaldsfasens ophør, herunder en kontrol af sundhedstilstanden, som batterierne skal opfylde for at overgå til en ændret anvendelse eller genfremstilling, vil være den mest hensigtsmæssige vej frem. Denne tilgang, som understøttes af krav om udvidet producentansvar, har til formål at tilskynde til ændring af anvendelsen eller genfremstilling af batterier, og sikrer samtidig, at udtjente batterier behandles korrekt i overensstemmelse med EU's affaldslovgivning og internationale aftaler. For foranstaltning 3 vedrørende et indsamlingsmål for bærbare batterier foretrækkes løsningsmodel 2 med et indsamlingsmål på 65 % i 2025 og løsningsmodel 3 med et indsamlingsmål på 70 % i 2030. Disse løsningsmodeller anslås at koste henholdsvis ca. 1,09 EUR og 1,43 EUR pr. indbygger om året, som skal finansieres gennem ordningen for udvidet producentansvar. Der er to grunde til at øge indsamlingsmålene markant i forhold til referencescenariet: For det første vokser miljøfordelene ikkelineært, når indsamlingen af litiumionbatterier øges. For det andet er det dokumenteret, at der kan opnås stordriftsfordele og effektivitetsgevinster. Som et generelt accepteret princip kan interessenterne acceptere højere indsamlingsmål, såfremt målene er realistiske, og interessenterne har tilstrækkelig tid til at opfylde målene. Dette vurderes ikke at være tilfældet for løsningsmodel 4, som indebærer et indsamlingsmål på 75 % senest i 2025. Den foretrukne løsningsmodel for foranstaltning 4 er løsningsmodel 2, der indebærer et nyt rapporteringssystem for bilbatterier og industribatterier. Denne foranstaltning forventes ikke at give anledning til væsentlige økonomiske omkostninger eller administrative byrder, men den vil få indsamlingsprocenterne til at stige. Løsningsmodel 3, der indebærer et specifikt indsamlingsmål for batterier, der anvendes i lette transportmidler, forventes at føre til en betydelig stigning i indsamlingsprocenterne. Fordi metoden vedrørende "kan indsamles" først skal udvikles, foreslås det, at denne løsningsmodel vurderes igen gennem en revisionsklausul. Den foretrukne løsningsmodel for foranstaltning 5 vedrørende genvindingseffektivitet og nyttiggørelse af materialer er løsningsmodel 2 med en forøgelse af målene for blysyrebatterier og løsningsmodel 3, som indfører nye mål for litiumionbatterier, kobolt, nikkel, litium og kobber. Løsningsmodel 2 fastsætter mål for 2025 med udgangspunkt i det, der aktuelt er teknisk muligt, mens løsningsmodel 3 fastsætter mål for 2030 med udgangspunkt i, hvad der vil være teknisk muligt i fremtiden. Som følge af den store usikkerhed omkring en række variabler har det vist sig at være vanskeligt at kvantificere den økonomiske og miljømæssige virkning af disse løsningsmodeller. Modelberegninger viser, at den — selv under de mest konservative antagelser — ville have en positiv virkning. For foranstaltning 6 vedrørende CO2-fodaftrykket af traktionsbatterier foretrækkes løsningsmodel 2, en obligatorisk erklæring, der med tiden suppleres med løsningsmodel 3, hvor der fastsættes ydeevneklasser for CO2-fodaftryk og maksimale grænseværdier som en betingelse for batteriernes markedsføring i EU. Tidlig gennemførelse af løsningsmodel 3 vil være mere effektiv end løsningsmodel 2, men der er behov for mere tid til at færdiggøre de krævede informations- og metoderammer. Løsningsmodel 2 vil dog gøre det muligt gradvist at indføre de foranstaltninger, der er fastsat i løsningsmodel 3. Sådanne foranstaltninger vil bidrage til Unionens mål om at opnå klimaneutralitet senest i 2050 og bekæmpe klimaændringer, som det er anført i den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi — For et renere og mere konkurrencedygtigt Europa. Den delegerede retsakt om fastlæggelse af kulstofgrænser underbygges af en særskilt konsekvensanalyse. For foranstaltning 7 vedrørende ydeevne og holdbarhed af genopladelige industribatterier og traktionsbatterier foretrækkes løsningsmodel 2, som indfører oplysningskrav på kort sigt. Dette vil bidrage til at harmonisere beregningen og tilgængeligheden af batteriers ydeevne- og holdbarhedskarakteristika og dermed sætte forbrugere og virksomheder i stand til at træffe informerede beslutninger. Når de nødvendige oplysninger foreligger, og standardiseringsarbejdet er afsluttet, kan minimumskrav til ydeevne (løsningsmodel 3) indføres i en senere fase. Kommissionen konkluderede, at denne løsningsmodel på lang sigt er den mest effektive til at bidrage til markedsomstillingen til batterier med bedre ydeevne og dermed udløse et skift til en mindre miljøpåvirkning. For foranstaltning 8 vedrørende ikkegenopladelige bærbare batterier foretrækkes løsningsmodel 2, som fastsætter parametre for elektrokemisk ydeevne og holdbarhed med henblik på at minimere den ineffektive udnyttelse af ressourcer og energi. Disse parametre vil også blive anvendt for de mærkningskrav, der er omfattet af foranstaltning 12, for at oplyse forbrugerne om batteriernes ydeevne. Med hensyn til løsningsmodel 3 og 4 konkluderes det, at der i øjeblikket ikke foreligger tilstrækkelig dokumentation til at påvise effektiviteten og gennemførligheden af en delvis eller fuldstændig udfasning af ikkegenopladelige batterier. Producenter af ikkegenopladelige batterier og virksomheder, der genvinder ikkegenopladelige batterier, er imod disse to mere ambitiøse løsningsmodeller. Den foretrukne løsningsmodel for foranstaltning 9 er både løsningsmodel 2, hvor der indføres en obligatorisk erklæring vedrørende genvundet indhold, på kort sigt og løsningsmodel 3, hvor der fastsættes obligatoriske mål for genvundet indhold for litium, kobolt, nikkel og bly i 2030 og 2035. De to løsningsmodeller supplerer hinanden og bidrager til at tilvejebringe en forudsigelig retlig ramme, som tilskynder markedsaktørerne til at investere i genvindingsteknologier, som ellers ikke ville blive udviklet, fordi de ikke er omkostningseffektive i forhold til produktionen af primære råstoffer. For foranstaltning 10 vedrørende udvidet producentansvar og producentansvarsorganisationer blev der ikke foreslået en meget ambitiøs løsningsmodel, fordi den hovedsagelig omhandler finjustering af eksisterende bestemmelser i batteridirektivet. Den foreslåede foranstaltning vil skabe lige konkurrencevilkår for ordninger for udvidet producentansvar for traktionsbatterier og industribatterier, der i øjeblikket klassificeres som industribatterier, og producentansvar for bærbare batterier. De økonomiske omkostninger ved denne foranstaltning forventes at blive ubetydelige og opvejes i vid udstrækning af de miljømæssige fordele ved øget indsamling. For foranstaltning 11 vedrørende konstruktionskrav til bærbare batterier er den foretrukne løsningsmodel en styrket forpligtelse vedrørende udtagelighed af batterier (løsningsmodel 2) og en ny forpligtelse vedrørende udskiftelighed af batterier (løsningsmodel 3). De økonomiske omkostninger ved disse løsningsmodeller er ubetydelige, mens de vil skabe miljøfordele og ressourcebesparelser. Dette opnås ved at lette genanvendelse, reparation og genvinding af batterier og udstyr, hvori de indgår. For foranstaltning 12 vedrørende levering af pålidelige oplysninger foretrækkes en kombination af løsningsmodel 2 og løsningsmodel 3. Løsningsmodel 2, hvor der indføres et trykt mærkningssystem og et onlinemærkningssystem, som giver grundlæggende oplysninger og mere målrettede oplysninger, foretrækkes, fordi den vil bidrage til at give forbrugerne og slutbrugerne bedre information og stimulere et markedsskift til mere miljøvenlige batterier. Princippet i løsningsmodel 3, som omfatter et elektronisk udvekslingssystem og et batteripas, og som er blevet foreslået af Global Batteries Alliance, er allerede anerkendt af flere globale organisationer. Der vil være en administrativ engangsudgift til etablering af det elektroniske udvekslingssystem, men det vil sikre administrativ forenkling og lavere gennemførelsesomkostninger på lang sigt. Batteripasset vil desuden sætte second life-operatører i stand til at træffe kvalificerede forretningsbeslutninger og genvindingsvirksomheder til bedre at planlægge deres aktiviteter og forbedre deres genvindingseffektivitet. For foranstaltning 13 vedrørende due diligence i forsyningskæden for råstoffer foretrækkes løsningsmodel 3, som er en obligatorisk tilgang. Der er rimelig enighed blandt interessenterne om, at denne løsningsmodel mere effektivt vil imødegå de sociale og miljømæssige risici, der er forbundet med råstofudvinding og -forarbejdning samt handel med visse råstoffer til produktion af batterier. Denne løsningsmodel bør ses i lyset af det igangværende arbejde med et forslag til tværsektoriel lovgivning om bæredygtig virksomhedsledelse, som Kommissionen planlægger at fremlægge i 2021. I bilag 3 til konsekvensanalysen gives der en oversigt over omkostningerne og fordelene samt en kvantificering heraf. •Lovmæssig egnethed og forenkling De foreslåede foranstaltninger har kun en ubetydelig virkning med hensyn til den administrative byrde.

I dette politiske forslag udnyttes digitaliseringens potentiale til at reducere de administrative omkostninger maksimalt. Med foranstaltning 12 foreslås det f.eks., at der etableres et elektronisk informationsudvekslingssystem for batterier, som skal indeholde oplysninger om alle bærbare batterimodeller og industribatterimodeller, der markedsføres. Under foranstaltning 12 vil der også blive udarbejdet et batteripas for hvert enkelt industribatteri og traktionsbatteri, der markedsføres. Udviklingen af både informationsudvekslings- og passystemet vil medføre betydelige omkostninger for både Kommissionen og virksomhederne. Dette vil imidlertid give medlemsstaternes myndigheder og Kommissionen et nyttigt redskab til at håndhæve forpligtelserne i den foreslåede forordning og et markedsanalyseredskab, der kan anvendes til at revidere og tilpasse forpligtelserne i fremtiden. •Grundlæggende rettigheder Forslaget har ingen konsekvenser for beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Forslaget indebærer anvendelse af personale og penge til køb af data og tjenesteydelser. En del af personalebehovet forventes dækket under de eksisterende bevillinger til Kommissionen, Det Fælles Forskningscenter (JRC) og Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA). Kommissionens personalebehov vil blive dækket ved hjælp af det personale, som generaldirektoratet allerede har afsat til aktionen, og/eller interne rokader i generaldirektoratet. Disse medarbejdere vil blive suppleret med yderligere bevillinger, som tildeles det ansvarlige generaldirektorat i forbindelse med den årlige tildelingsprocedure under hensyntagen til de budgetmæssige begrænsninger. Forslaget indeholder flere artikler, der omhandler yderligere arbejdsområder, der skal varetages for at supplere forordningen, og som skal vedtages via gennemførelsesretsakter/delegerede retsakter inden for en tidshorisont på 3-8 år. Disse omfatter: verifikation af opfyldelsen af bæredygtighedskrav, systemet til overensstemmelseskontrol, affaldshåndtering, information og mærkning. En detaljeret liste over de planlagte aktioner gives nedenfor: ·følge standardiseringsarbejdet i CEN/CENELEC ·udvikle fælles specifikationer for: i) ydeevne og holdbarhed for ikkegenopladelige bærbare batterier, ii) ydeevne og holdbarhed for genopladelige industribatterier og iii) sikkerhed for stationære batteribaserede energilagringssystemer ·støtte udviklingen af harmoniserede beregningsregler for: i) erklæringen vedrørende CO2-fodaftryk (herunder revisionen af reglerne for en produktkategoris miljøaftryk (PEFCR) for traktionsbatterier og genopladelige industribatterier) og ii) beregningen af ydeevneklasser for CO2-fodaftryk af traktionsbatterier og genopladelige industribatterier ·støtte udviklingen af harmoniserede beregningsregler for: i) genvundet indhold i traktionsbatterier og genopladelige industribatterier, ii) genvindingseffektivitet, iii) nyttiggjorte materialer og iv) affaldsklassificering ·udarbejde retningslinjer for bærbare batteriers udtagelighed og udskiftelighed ·etablere et elektronisk informationsudvekslingssystem til indgivelse af oplysninger om traktionsbatterier og genopladelige industribatterier ·udvikle kriterier for grønne offentlige indkøb af batterier ·ændre listen over affald i Kommissionens beslutning 2000/532/EF ·foretage en risikovurdering af — og håndtere risikoen ved — stoffer, der anvendes i batterier ·ændre rapporteringsforpligtelserne. JRC vil spille en central rolle, idet det skal støtte Kommissionen med en del af det tekniske arbejde. Der vil blive brugt ca. 6,2 mio. EUR til at finansiere de nødvendige undersøgelser og en administrativ aftale med JRC, som skal støtte Kommissionen på en række arbejdsområder, der er anført i punkterne nedenfor. ·Udvikling af fælles specifikationer for: i) ydeevne og holdbarhed for bærbare batterier til almindelig anvendelse, ii) ydeevne og holdbarhed for genopladelige industribatterier og traktionsbatterier og iii) sikkerhed for stationære batteribaserede energilagringssystemer. ·Udformning af harmoniserede regler for: i) særskilt indsamling af bærbare batterier, ii) erklæring vedrørende CO2-fodaftryk, iii) beregning af CO2-fodaftryk, genvundet indhold og genvindingseffektivitet og iv) beregning af ydeevneklasser for CO2-fodaftryk af traktionsbatterier og genopladelige industribatterier ·Analyse af kriterier for grønne offentlige indkøb (herunder høring af interessenter inden for offentlige indkøb og juridisk kontrol af de foreslåede regler for offentlige indkøb)

·Støtte til retningslinjerne for bærbare batteriers udtagelighed og udskiftelighed ·Støtte til udviklingen af målrettede ændringer af punkter på den europæiske affaldsliste, som er relevante for batterier ·Støtte til udfasningen af ikkegenopladelige bærbare batterier til almindelig anvendelse ·Støtte til kravene til mærkning ·Udvikling af kriterier for grønne indkøb. ECHA vil også støtte Kommissionen i forbindelse med håndteringen af batteristoffer og deres lovgivningsmæssige begrænsninger som led i de eksisterende REACH-aktiviteter. Dette kræver nye midlertidigt ansatte (AD 5-7) svarende til to fuldtidsækvivalenter (FTE) i ECHA (gennemsnitlige omkostninger på 144 000 EUR/år i syv år og derefter). Der kræves desuden en kontraktansat svarende til én fuldtidsækvivalent (KA FG III, gennemsnitlige omkostninger på 69 000 EUR/år over tre år) for at udvide videngrundlaget og fremme en informeret prioritering og arbejdsplan. Dette arbejde bør baseres på en undersøgelse, der kan udvide ECHA's nuværende viden om, hvordan batteriindustrien håndterer sine farlige kemikalier, med henblik på at kortlægge relevante stoffer til lovpligtig risikostyring i fremtiden. Det forventes, at undersøgelsen vil koste 400 000 EUR (over tre år), som anvendes til at outsource en del af forskningsopgaverne. GD GROW har anslået, at udviklingen af det foreslåede elektroniske informationsudvekslingssystem for batterier vil koste omkring 10 mio. EUR. En gennemførlighedsundersøgelse, der iværksættes i 2021, skal også vurdere, hvilken arkitektur der er den bedste til det foreslåede elektroniske informationsudvekslingssystem, og hvilke tjenester det skal levere. Kommissionen vil få ansvaret for at forhandle forordningen, dens generelle gennemførelse og vedtagelsen af alle de gennemførelsesretsakter/delegerede retsakter, der er omhandlet i forordningen. Dette omfatter: i) det arbejde, der udføres i JRC og ECHA, og ii) de almindelige beslutningsprocesser, herunder høringer af interessenter og udvalgsprocedurer. De nuværende finansielle simulationer er baseret på to FTE AD-stillinger til at varetage de ledelsesmæssige opgaver, dvs. i) forhandlingen og den generelle gennemførelse af forordningen og ii) de forskellige forberedelser og udformningen af afledt lovgivning i overensstemmelse med de frister, der foreslået i batteriforordningen. Disse tekniske opgaver kan udføres af en udstationeret national ekspert (svarende til én FTE) (i medfør af den forventede tidsplan) og kontraktansatte. Af de to AD-stillinger er én blevet flyttet internt i GD ENV. Personaleudgifterne i Kommissionen beløber sig til i alt 3 075 000 EUR baseret på den seneste ajourføring af Kommissionens personaleudgifter, som findes på webstedet for GD BUDG: https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/en/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx . Det skal bemærkes, at de oplysninger, der er givet i finansieringsoversigten, er forenelige med forslaget til den flerårige finansielle ramme efter 2020. Der vil være behov for yderligere ressourcer i perioden 2021-2029 for at gøre fremskridt i arbejdet med at: i) udvikle standarder og fælles specifikationer for batteriers ydeevne og holdbarhed, ii) udvikle harmoniserede beregningsregler for den særskilte indsamling af bærbare batterier, erklæring af CO2-fodaftryk, beregning af ydeevneklasser for CO2-fodaftryk og beregning af genvundet indhold og genvindingseffektivitet, iii) udarbejde retningslinjer for bærbare batteriers udtagelighed og udskiftelighed, iv) træffe beslutning om formater og udvikle de systemer, der skal anvendes til at modtage indgivelser i forbindelse med den elektroniske informationsudveksling, og v) udvikle kriterier for grønne offentlige indkøb. Ressourcerne til undersøgelser og administrative ordninger vil i denne forbindelse blive dækket af LIFE-programmet for et samlet beløb på ca. 4,7 mio. EUR og 10,7 mio. EUR under det indre marked for varer og tjenesteydelsers funktion og udvikling. Budgetforslaget fremlægges i løbende priser, dog ikke for ECHA-delen af budgettet, hvor lønningerne er indeksreguleret med en årlig stigning på 2 %. Der skal afsættes yderligere ressourcer til ECHA for at øge de tilskud, agenturet modtager. I finansieringsoversigten, der vedlægges dette forslag, gøres der rede for virkningerne for budget-, personale- og administrationsressourcer. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelse og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Formålet med den foreslåede ændring af klassificeringen af batterier er at ajourføre de eksisterende regler for at sikre, at de dækker alle batterier, herunder eventuelle nye batterityper. Overvågningsordninger skal sikre, at de nye foranstaltninger gennemføres og håndhæves efter hensigten. Fastsættelse af et nyt indsamlingsmål for bærbare batterier kræver overvågning af indsamlingsprocenten i medlemsstaterne. Dette tiltag blev fastsat for det nuværende mål på 45 % og involverede årlig indsamling af oplysninger fra medlemsstaterne foretaget af Eurostat. Fastsættelse af et nyt mål vil derfor ikke medføre yderligere rapporteringsforpligtelser. Etablering af et rapporteringssystem for bilbatterier og industribatterier kræver indsamling af oplysninger, som allerede genereres på nationalt plan. For bilbatterier og traktionsbatterier kan rapporteringssystemet desuden bygges oven på det system, der er indført ved direktivet om udrangerede køretøjer. Målet for genvindingseffektivitet for litiumbatterier er fastsat til 65 % fra og med 2025. Eurostat har årligt indsamlet data om genvindingseffektivitet for blybatterier, cadmiumbatterier og andre batterier siden 2014. Det vil derfor være en mindre tilføjelse at medtage genvindingseffektiviteten for litium i den eksisterende dataindsamlingsprocedure. Forpligtelsen til at indberette CO2-fodaftrykket af hele livscyklussen (med undtagelse af anvendelsesfasen) for markedsførte batterier kræver, at der udvikles et IT-værktøj, som sætter fabrikanterne i stand til at indtaste oplysningerne direkte. Kommissionen har til hensigt at tilbyde et webbaseret værktøj og gratis adgang til biblioteker af sekundære datasæt for at lette processen med at beregne CO2-fodaftryk baseret på de vedtagne regler. De indgivne data kan bruges til at fastsætte benchmarks for drivhusgasemissioner, til at vurdere, om indførelse af drivhusgasintensitetsklasser kan bidrage til at forbedre batteriernes CO2-fodaftryk og miljømæssige egenskaber, og til at vurdere behovet for yderligere incitamenter og/eller markedsbetingelser. Forpligtelsen til at give oplysninger om ydeevne og holdbarhed bør ligeledes indgå i den tekniske dokumentation. Afhængigt af batteritypen bør disse oplysninger også gøres tilgængelige i en batteridatabase og/eller i batteripasset.

Producenternes forpligtelse til at fremlægge oplysninger om mængden af genvundet indhold skal opfyldes efter en harmoniseret metode. Med hensyn til udtagelighed bør de nuværende forpligtelser styrkes, og der foreslås nye bestemmelser om udskiftelighed. Bestemmelser om erklæringer vedrørende CO2-fodaftryk og genvundet indhold og om due diligence-ordningen for ansvarlig tilvejebringelse af råstoffer kræver tredjepartsverifikation via bemyndigede organer. De nationale markedsmyndigheder pålægges ansvaret for at kontrollere gyldigheden af de oplysninger, der indgives med henblik på at opfylde alle forpligtelserne i forordningen. •Forklarende dokumenter (for direktiver) Da retsakten er en forordning, som finder direkte anvendelse i medlemsstaterne, er der ikke behov for et forklarende dokument. •Nærmere redegørelse for forslagets særlige bestemmelser Forordningens kapitel I indeholder de generelle bestemmelser. I henhold til artikel 1 fastsættes der i forordningen krav vedrørende bæredygtighed, sikkerhed og mærkning, der skal opfyldes inden markedsføring og ibrugtagning af batterier, samt krav vedrørende indsamling, behandling og genvinding af udtjente batterier. Forordningen finder anvendelse på alle batterityper og opstiller fire kategorier af batterier, dvs. bærbare batterier, bilbatterier, traktionsbatterier og industribatterier. Artikel 2 indeholder definitioner. I artikel 3 fastsættes princippet om fri bevægelighed på det indre marked for batterier, som opfylder forordningens krav. I artikel 4 opsummeres det, hvilke bestemmelser der fastlægger og indeholder nærmere bestemmelser om bæredygtigheds-, sikkerheds- og mærkningskrav, og der henvises til kapitel II og III. Ellers må batterier ikke udgøre en risiko for menneskers sundhed, sikkerhed, ejendom eller miljøet. Artikel 5 vedrører kravet om, at medlemsstaterne skal udpege en eller flere kompetente myndigheder, som skal håndtere udtjente batterier. I forordningens kapitel II fastsættes der krav til bæredygtighed og sikkerhed. I artikel 6 og bilag I fastsættes der begrænsninger for anvendelsen af farlige stoffer i batterier, navnlig kviksølv og cadmium. I artikel 7 og bilag II fastsættes der regler for CO2-fodaftrykket af traktionsbatterier og genopladelige industribatterier. Kravene er opdelt i faser, således der først gælder et oplysningskrav i form af en erklæring vedrørende CO2-fodaftryk. Derefter skal batterierne klassificeres i ydeevneklasser for CO2-fodaftryk. Til sidst og på grundlag af resultaterne af en særskilt konsekvensanalyse skal batterierne overholde de maksimale grænseværdier for CO2-fodaftryk i livscyklussen. Tidsplanen for de tre krav er den 1. juli 2024 for erklæringen vedrørende CO2-fodaftryk, den 1. januar 2026 for ydeevneklasserne og den 1. juli 2027 for de maksimale grænseværdier for CO2-fodaftryk i livscyklussen. I henhold til artikel 8 skal den tekniske dokumentation for industribatterier og traktionsbatterier med internt lager, som indeholder kobolt, bly, litium eller nikkel i aktive materialer, fra den 1. januar 2027 indeholde oplysninger om mængden af ovennævnte materialer, der er nyttiggjort, som forekommer i hver batterimodel og -batch for hver fabrik. Fra den 1. januar 2030 skal disse batterier indeholde følgende minimumsandel af nyttiggjort kobolt, bly, litium eller nikkel fra affald af kobolt, bly, litium eller nikkel, som forekommer i aktive materialer i disse batterier: 12 % kobolt, 85 % bly, 4 % litium og 4 % nikkel. Fra den 1. januar 2035 øges minimumsandelen af nyttiggjort kobolt, litium eller nikkel til 20 % kobolt, 10 % litium og 12 % nikkel. For bly forbliver minimumsandelen på 85 %. Hvis det er berettiget og hensigtsmæssigt som følge af tilgængeligheden af kobolt, bly, litium eller nikkel nyttiggjort fra affald eller manglen herpå, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage en delegeret retsakt om ændring af målene. I henhold til artikel 9 sammenholdt med bilag III må bærbare batterier til almindelig anvendelse fra den 1. januar 2026 kun markedsføres, hvis parametrene for elektrokemisk ydeevne og holdbarhed er opfyldt. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med henblik på at fastsætte minimumskravene for disse parametre og ændre dem i lyset af den tekniske og videnskabelige udvikling. Senest den 31. december 2030 vurderer Kommissionen gennemførligheden af foranstaltningerne til udfasning af anvendelsen af ikkegenopladelige batterier til almindelig anvendelse, forelægger til det formål Europa-Parlamentet og Rådet en rapport og overvejer at vedtage hensigtsmæssige foranstaltninger, herunder vedtagelse af lovgivningsforslag. I artikel 10 og bilag IV fastsættes der et oplysningskrav vedrørende parametrene for elektrokemisk ydeevne og holdbarhed for genopladelige industribatterier og traktionsbatterier med internt lager. Fra den 1. januar 2026 skal genopladelige industribatterier opfylde de minimumskrav, som Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage ved en delegeret retsakt. I henhold til artikel 11 skal fabrikanterne udforme udstyr, hvori bærbare batterier er integreret, på en sådan måde, at udtjente batterier nemt kan udtages og erstattes af slutbrugeren eller af uafhængige erhvervsdrivende.

I henhold til artikel 12 sammenholdt med bilag V skal stationære batteribaserede energilagringssystemer være sikre under normal drift og brug, og det skal dokumenteres, at de er blevet testet med positivt resultat for de sikkerhedsparametre, der er fastlagt i bilag V, hvortil der anvendes alment anerkendte testmetoder. Kommissionen tillægges beføjelser til ved en delegeret retsakt at ændre de sikkerhedskrav, der lægges til grund for test af batterisikkerhed, som er fastsat i bilag V. I forordningens kapitel III fastsættes mærknings- og oplysningskrav. I henhold til artikel 13 og bilag VI skal batterier fra den 1. januar 2027 på en synlig, letlæselig og uudslettelig måde være mærket med de oplysninger, der er nødvendige for at kunne identificere batterier og deres vigtigste karakteristika. Forskellige mærker på batteriet eller batteriemballagen skal også oplyse om levetid, ladekapacitet, krav om særskilt indsamling, tilstedeværelse af farlige stoffer og sikkerhedsrisici. Den QR-kode, der påtrykkes eller indgraveres i batteriet, skal afhængigt af batteritypen give adgang til oplysninger, der er relevante for det pågældende batteri. Kommissionen tillægges beføjelser til ved en gennemførelsesretsakt at fastsætte harmoniserede specifikationer for visse mærkningskrav. I henhold til artikel 14 skal genopladelige industribatterier og traktionsbatterier indeholde et batteristyringssystem, der lagrer de oplysninger og data, der er nødvendige for at bestemme batteriernes sundhedstilstand og forventede levetid i overensstemmelse med de parametre, der er fastsat i bilag VII. Adgang til data om disse parametre i batteristyringssystemet gives til den juridiske eller fysiske person, som lovligt har købt batteriet, eller en tredjemand, der handler på dennes vegne, med henblik på at evaluere batteriets restværdi, fremme genanvendelse, ændring af anvendelse og genfremstilling af batteriet, og med henblik på at gøre batteriet tilgængeligt for uafhængige aggregatorer, som driver virtuelle kraftværker i elnet. Kapitel IV indeholder bestemmelser om overensstemmelsesvurdering af batterier og består hovedsagelig af standardbestemmelser. Artikel 17 og 18 bør bemærkes. Artikel 17 vedrører procedurerne for overensstemmelsesvurdering og omhandler to forskellige vurderingsprocedurer afhængigt af det produktkrav, der skal vurderes. I bilag VIII gives der en detaljeret beskrivelse af de gældende procedurer. Kommissionen kan på grundlag af en delegeret retsakt ændre procedurerne for overensstemmelsesvurdering med henblik på at føje verifikationstrin til proceduren og ændre vurderingsmodulet på grundlag af udviklingen på batterimarkedet eller i batteriværdikæden. Artikel 18 omhandler EU-overensstemmelseserklæringen, som angiver, at der er påvist overensstemmelse med forordningens bæredygtigheds-, sikkerheds- og mærkningskrav. I bilag IX til forordningen fastsættes modelstrukturen for EU-overensstemmelseserklæringen. Kapitel V indeholder bestemmelser om notifikation af overensstemmelsesvurderingsorganer og består hovedsagelig af standardbestemmelser. Nogle af bestemmelserne er ændret med henblik på at styrke de bemyndigede organers uafhængighed. I denne forbindelse bør navnlig artikel 23, artikel 25, artikel 27, artikel 28 og artikel 33 nævnes. I artikel 23 fastsættes der krav til bemyndigende myndigheder. Bemyndigende myndigheder skal være objektive og uvildige i deres aktiviteter og skal sikre fortroligheden af de oplysninger, de indhenter. De bør dog kunne udveksle oplysninger om bemyndigede organer med nationale myndigheder, andre medlemsstaters bemyndigende myndigheder og Kommissionen for at sikre en sådan sammenhæng i overensstemmelsesvurderingen. Artikel 25 indeholder krav vedrørende bemyndigede organer. Det bemyndigede organ og dets personale bør kunne bevare uafhængigheden af de erhvervsdrivende i batteriværdikæden og af andre virksomheder, navnlig af batterifabrikanter, batterifabrikanters handelspartnere, aktionærer i batterifabrikanternes anlæg og andre bemyndigede organer og de bemyndigede organers erhvervssammenslutninger samt moderselskaber og dattervirksomheder. Artikel 27 omhandler dattervirksomheder og underentreprise i tilknytning til bemyndigede organer. Det accepteres, at bemyndigede organer giver dele af deres aktiviteter i forbindelse med overensstemmelsesvurdering i underentreprise eller benytter sig af en dattervirksomhed, men det bør fastslås, at visse aktiviteter og beslutningsprocedurer udelukkende varetages af det enkelte bemyndigede organ, som udfører overensstemmelsesvurderingen. Artikel 28 omhandler ansøgning om notifikation. I henhold til artikel 25 bør det bemyndigede organ kunne dokumentere sin uafhængighed for den bemyndigende myndighed. Artikel 33 vedrører bemyndigede organers proceduremæssige forpligtelser. Hvis der træffes en negativ certificeringsafgørelse, bør den erhvervsdrivende få mulighed for at supplere dokumentationen vedrørende batteriet inden overensstemmelsesvurderingsorganets anden og endelige afgørelse om certificering. I kapitel VI fastlægges de erhvervsdrivendes forpligtelser. Der er tale om standardbestemmelser, men artikel 39 bør bemærkes. I henhold til artikel 39 sammenholdt med bilag X skal der fastlægges due diligence-ordninger for genopladelige industribatterier og traktionsbatterier, der markedsføres på det indre marked. Kommissionen tillægges beføjelser til at revidere listen over stoffer og risikokategorier, der er berørt af denne forpligtelse. Kapitel VII indeholder forpligtelser vedrørende bortskaffelse af batterier. Det er relevant specifikt at henvise til bestemmelserne om registrering, udvidet producentansvar, indsamling, behandling og genvinding, herunder genvindingseffektivitet, oplysninger om udtjente batterier, ændring af anvendelsen af batterier og rapportering. Bestemmelserne i dette kapitel erstatter de tilsvarende bestemmelser i direktiv 2006/66/EF, som ophæves med virkning fra den 1. juli 2023. I henhold artikel 46 skal medlemsstaterne oprette et register, som skal bruges til at overvåge producenternes overholdelse af kravene til bortskaffelse af batterier. Registret forvaltes af den kompetente myndighed i en medlemsstat. Producenterne forpligtes til at lade sig registrere, og registreringen meddeles efter ansøgning, som skal indeholde alle de oplysninger, der er anført i artiklen. Ved artikel 47 indføres der udvidet producentansvar for batterier, der første gang leveres i en medlemsstat. Dette indebærer et krav om, at batteriproducenter skal sikre, at forpligtelserne til affaldshåndtering opfyldes. For at opfylde deres forpligtelser kan producenterne også organisere sig kollektivt i en producentansvarsorganisation. Dette ansvar omfatter navnlig forpligtelserne til at finansiere og organisere særskilt indsamling og behandling af udtjente batterier, rapportere til den kompetente myndighed, fremme særskilt indsamling af batterier og fremlægge oplysninger, herunder om bortskaffelse af batterier. I artikel 48 fastsættes det, at producenter, individuelt eller gennem en producentorganisation, skal sikre, at alle udtjente bærbare batterier, uanset deres art, mærke eller oprindelse, indsamles. Til dette formål etablerer de i samarbejde med andre involverede operatører, herunder distributører, anlæg til behandling af affald af elektrisk udstyr og udrangerede køretøjer, offentlige myndigheder og frivillige indsamlingssteder, et net af indsamlingssteder, som er gratis for slutbrugerne. Producenterne forpligtes desuden til at sørge for de nødvendige praktiske ordninger for indsamling og transport af udtjente batterier fra disse indsamlingssteder med henblik på at sikre, at udtjente bærbare batterier efterfølgende behandles og genvindes. Producenter af udtjente bærbare batterier forpligtes til at nå de indsamlingsmål, der er fastsat i artiklen. Indsamlingsordningerne skal godkendes af den kompetente myndighed, som skal verificere, at producenterne opfylder forpligtelserne vedrørende indsamling af udtjente bærbare batterier, herunder kontrollere, at målene nås. I henhold til artikel 49 skal producenter af bilbatterier, industribatterier og traktionsbatterier, individuelt eller gennem en producentansvarsorganisation, organisere indsamlingen af alle udtjente bilbatterier, industribatterier og traktionsbatterier. Indsamlingen skal være gratis og uden forpligtelse for slutbrugeren til at købe et nyt batteri. Producenterne tilbagetager udtjente bilbatterier, industribatterier og traktionsbatterier fra slutbrugere eller fra tilgængelige indsamlingssteder i samarbejde med distributører af disse batterityper, anlæg til behandling og genvinding af affald af elektrisk og elektronisk udstyr og udrangerede køretøjer, offentlige myndigheder og tredjeparter, der håndterer affald på deres vegne.

I artikel 55 fastsættes de indsamlingsprocenter, der skal opnås af medlemsstaterne, for udtjente bærbare batterier, undtagen udtjente batterier fra lette transportmidler på nuværende tidspunkt. Indsamlingsprocenterne øges gradvist for at sikre, at 65 % af alle udtjente batterier indsamles inden udgangen af 2025, og at 70 % af sådanne batterier indsamles inden udgangen af 2030. I artikel 56 fastsættes de krav, der skal opfyldes af behandlingsanlæg for alle indsamlede udtjente batterier, for at de behandles og genvindes korrekt. Hvis behandlingsanlæggene og -processerne er omfattet af direktiv 2010/75/EU om industrielle emissioner, finder dette direktiv anvendelse. Behandlingen udføres under alle omstændigheder på grundlag af de bedste tilgængelige teknikker og de krav, der er yderligere beskrevet i bilag XII, del A. I overensstemmelse med det affaldshierarki, der er fastsat ved artikel 4 i direktiv 2008/98/EF, må batterier ikke deponeres eller forbrændes. Artikel 57 omhandler genvindingseffektivitets- og materialenyttiggørelsesmål og fastsætter, at alle indsamlede udtjente batterier skal indgå i en genvindingsoperation. Genvindingsprocesserne skal opfylde minimumskravene til genvindingseffektivitet som fastsat i bilag XII, som vil stige med tiden. Disse krav er fastsat med hensyn til blysyrebatterier, nikkelcadmiumbatterier, litiumbatterier og andre batterier. Artikel 59 indeholder krav vedrørende ændring af anvendelsen af industribatterier og traktionsbatterier og genfremstilling af disse batterier til et andet liv. Denne artikel indeholder krav om at lette en sådan operation, herunder at producenterne af disse batterier skal give de virksomheder, der foretager sådanne ændringer af anvendelsen, adgang til batteristyringssystemet, så de kan afgøre et batteris sundhedstilstand. Artiklen omfatter også forpligtelser for personer, der ændrer anvendelsen af batterier eller genfremstiller batterier, med henblik på at sikre, at undersøgelse, ydeevnetest, emballering og forsendelse af batterier og deres komponenter udføres efter hensigtsmæssige kvalitetskontrol- og sikkerhedsanvisninger. De personer, der ændrer anvendelsen af batterier eller genfremstiller batterier, skal sikre, at batteriet efter ændring af anvendelsen eller genfremstilling overholder denne forordning og andre relevante lovgivningsmæssige og tekniske krav til dets specifikke formål, når det markedsføres. Hvis det imidlertid påvises, at et batteri, hvis anvendelse er blevet ændret, eller som er blevet genfremstillet, blev markedsført inden ikrafttræden af visse krav vedrørende CO2-fodaftryk, genvundet indhold, ydeevne og holdbarhed samt due diligence i forsyningskæden (anført i forordningens artikel 7, 8, 10 og 39), finder forpligtelserne i disse bestemmelser ikke anvendelse på det pågældende batteri, når dets anvendelse ændres, eller når det genfremstilles. Med henblik på at dokumentere, at et udtjent batteri ikke længere er affald, skal den erhvervsdrivende, der udfører den pågældende aktivitet, efter anmodning fra en kompetent myndighed fremlægge: 1) dokumentation for evaluering eller test af sundhedstilstand, 2) bevis for videre anvendelse (ved hjælp af en faktura eller salgsaftale) og 3) hensigtsmæssig beskyttelse mod beskadigelse under transport, pålæsning og aflæsning. Disse oplysninger skal være tilgængelige for slutbrugere og tredjeparter, der handler på deres vegne, på lige vilkår som en del af den tekniske dokumentation, der ledsager batteriet med ændret anvendelse, når det markedsføres eller tages i brug. Artikel 60 indeholder krav om levering af oplysninger vedrørende udtjente batterier. Dette omfatter forpligtelser for producenterne eller deres producentansvarsorganisationer over for slutbrugere og distributører med hensyn til deres bidrag til bortskaffelsen. Ved denne artikel fastsættes der også forpligtelser til at levere oplysninger vedrørende sikkerheden i forbindelse med indsamling og oplagring af udtjente batterier til distributører og erhvervsdrivende, som medvirker ved indsamling og behandling af affald, og til at give disse erhvervsdrivende oplysninger, der kan lette udtagningen og den efterfølgende behandling af udtjente batterier. Artikel 61 vedrører rapportering fra de respektive erhvervsdrivende, som er involveret i affaldshåndteringen, til den kompetente myndighed om affaldshåndteringen af batterier. Dette omfatter navnlig krav til producenterne eller deres producentansvarsorganisationer om, at de skal indgive rapporter om det antal batterier, de har markedsført, de udtjente batterier, de har indsamlet og leveret til behandling og genvinding, og til genvindingsvirksomheder om, at de skal indgive rapporter om udtjente batterier, der genvindes, genvindingseffektiviteten, niveauerne af nyttiggjorte materialer fra udtjente batterier og det antal batterier, der er blevet behandlet og genvundet. Artikel 62 omhandler rapportering fra medlemsstaterne og Kommissionen. For hvert kalenderår og for hver batteritype og -kemi meddeler medlemsstaterne Kommissionen den mængde batterier, der er leveret for første gang til distribution eller anvendelse på en medlemsstats område, den mængde udtjente batterier, de har indsamlet, og data om den opnåede genvindingseffektivitet, og de oplyser, om forordningens krav vedrørende genvindingseffektivitet og materialenyttiggørelse er blevet opfyldt. Kommissionen fastsætter rapporteringsformatet ved gennemførelsesretsakter. Kapitel VIII vedrører elektronisk udveksling af oplysninger. Artikel 64 omhandler det elektroniske udvekslingssystem, som Kommissionen etablerer inden den 1. januar 2026. Systemet skal indeholde oplysninger og data om genopladelige industribatterier og traktionsbatterier med internt lager som fastsat i bilag XIII. Det skal være muligt at sortere og søge i disse oplysninger og data i overensstemmelse med åbne standarder for tredjeparters anvendelse. Den relevante erhvervsdrivende skal kunne indlæse oplysninger i systemet i et maskinlæsbart format. Kommissionen offentliggør gennem systemet visse oplysninger, jf. artikel 62, og fastsætter ved en gennemførelsesretsakt yderligere detaljer vedrørende systemets arkitektur, det format, hvori oplysningerne skal indgives, og reglerne for at få adgang til, dele, håndtere, udforske, offentliggøre og genbruge oplysningerne og dataene i systemet. Artikel 65 omhandler batteripasset, og det fastsættes, at producenter af industribatterier og traktionsbatterier senest den 1. januar 2026 skal registrere hvert enkelt batteri, som de markedsfører, elektronisk. Registreringen skal være unik for hvert batteri og identificeres ved hjælp af en entydig identifikator. Batteripasset skal kædes samme med oplysningerne om de grundlæggende egenskaber for hver batteritype og -model, der er lagret i det datasystem, der er oprettet i henhold til artikel 64, og det skal være tilgængeligt online. Kapitel IX indeholder standardbestemmelser om markedsovervågning. I henhold til artikel 69 kan markedsovervågningsmyndigheder kræve, at erhvervsdrivende iværksætter korrigerende tiltag, hvis det konstateres, at batteriet ikke er i overensstemmelse med reglerne, eller hvis erhvervsdrivende overtræder en forpligtelse, der følger af reglerne om det indre marked eller reglerne om bæredygtighed, sikkerhed, mærkning og due diligence. Kapitel X vedrører grønne offentlige indkøb, proceduren for indførelse af nye begrænsninger og tilpasning af eksisterende begrænsninger for farlige stoffer og Kommissionens anerkendelse af due diligence-ordninger i forsyningskæden. Artikel 70 omhandler grønne offentlige indkøb, og det fastsættes, at ordregivende myndigheder og enheder, som indkøber batterier eller produkter, der indeholder batterier, tager hensyn til batteriernes indvirkning på miljøet i hele deres livscyklus med henblik på at sikre, at sådanne virkninger holdes på et minimum. Til det formål anmodes de ordregivende myndigheder og de ordregivende enheder om at medtage tekniske specifikationer og tildelingskriterier baseret på artikel 7-10 for at sikre, at et produkt udvælges blandt produkter med betydeligt mindre miljøvirkninger i deres livscyklus. Kommissionen kan fastsætte obligatoriske minimumskrav for grønne offentlige indkøb ved delegerede retsakter. Artikel 71 omhandler proceduren for ændring af begrænsningerne for farlige stoffer i henhold til artikel 6 og bilag I. Artikel 72 omhandler due diligence-ordninger i forsyningskæden og Kommissionens anerkendelse heraf. Regeringer, industrisammenslutninger og grupperinger af interesserede organisationer, der har udviklet og fører tilsyn med due diligence-ordninger, kan ansøge Kommissionen om at få den due diligence-ordning i forsyningskæden, der er udviklet og bestyres af dem, anerkendt af Kommissionen. Hvis Kommissionen finder, at due diligence-ordningen i forsyningskæden, når den gennemføres effektivt af en erhvervsdrivende, sætter denne erhvervsdrivende i stand til at overholde kravet om at indføre en due diligence-ordning, vedtager den en gennemførelsesretsakt om, at denne ordning tilstås ækvivalensanerkendelse for så vidt angår overholdelse af kravene i denne forordning. I kapitel XI fastsættes Kommissionens delegerede beføjelser og udvalgsproceduren. I kapitel XII fastsættes en ændring af forordning (EU) 2019/1020. Kapitel XIII indeholder de afsluttende bestemmelser. 2020/0353 (COD)

Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om batterier og udtjente batterier, om ophævelse af direktiv 2006/66/EF og om ændring af forordning (EU) 2019/1020 (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure og ud fra følgende betragtninger: (1)Den europæiske grønne pagt er en ny vækststrategi, der sigter mod at omstille Unionen til et retfærdigt og velstående samfund med en moderne, ressourceeffektiv og konkurrencedygtig økonomi, hvor der i 2050 ikke længere er nogen nettoemissioner af drivhusgasser, og hvor den økonomiske vækst er afkoblet fra ressourceanvendelsen. En omstilling fra anvendelsen af fossile brændsler i køretøjer til elektromobilitet er en af forudsætningerne for at nå målet om klimaneutralitet i 2050. For at Unionens produktpolitikker kan bidrage til at sænke CO2-udledningerne på globalt plan, skal det sikres, at produkter, der markedsføres og sælges i Unionen, tilvejebringes og produceres på en bæredygtig måde. (2)Batterier er en vigtig energikilde og en af de vigtigste katalysatorer for bæredygtig udvikling, grøn mobilitet, ren energi og klimaneutralitet. Det forventes, at efterspørgslen efter batterier vil vokse hurtigt i de kommende år, navnlig til elektriske køretøjer til vejtransport, der anvender batterier til trækkraft, og det betyder, at dette marked i stigende grad bliver et strategisk marked på globalt plan. Der vil fortsat blive gjort betydelige videnskabelige fremskridt på området for batteriteknologi. I lyset af batteriernes strategiske betydning og med henblik på at skabe retssikkerhed for alle involverede operatører og undgå forskelsbehandling, hindringer for handelen og fordrejninger på batterimarkedet skal der fastsættes regler for batteriernes bæredygtighedsparametre, ydeevne, sikkerhed, indsamling, genvinding og second life samt for oplysninger om batterier. Der skal skabes en harmoniseret lovgivningsramme for batterier, som omhandler hele livscyklussen for batterier, der markedsføres i Unionen. (3)Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/66/EF har medført en forbedring af batteriers miljøpræstationer og en række fælles regler og fastsat fælles bestemmelser og forpligtelser for erhvervsdrivende, navnlig gennem harmoniserede regler for indholdet af tungmetaller og mærkning batterier samt regler og mål for håndtering af alle udtjente batterier baseret på udvidet producentansvar. (4)I sine rapporter om gennemførelsen, virkningen og evalueringen af direktiv 2006/66/EF har Kommissionen fremhævet ikke kun direktivets resultater, men også dets begrænsninger, navnlig på baggrund af en helt ny kontekst, som er kendetegnet ved batteriernes strategiske betydning og deres øgede anvendelse. (5)I Kommissionens strategiske handlingsplan for batterier beskrives en række foranstaltninger til støtte for indsatsen for at opbygge en batteriværdikæde i Europa, som omfatter udvinding af råstoffer, bæredygtig tilvejebringelse og forarbejdning, bæredygtige batterimaterialer, celleproduktion samt genanvendelse og genvinding af batterier. (6)I den europæiske grønne pagt bekræftede Kommissionen sit tilsagn om at gennemføre den strategiske handlingsplan for batterier og anførte, at den vil foreslå lovgivning med det formål at tilvejebringe en sikker, cirkulær og bæredygtig batteriværdikæde for alle batterier, herunder med det formål at forsyne det voksende marked for elkøretøjer. (7)I sine konklusioner af 4. oktober 2019 om "Mere cirkularitet — omstilling til et bæredygtigt samfund" opfordrede Rådet bl.a. til sammenhængende politikker, der støtter udviklingen af teknologier, som kan forbedre batteriers bæredygtighed og cirkularitet som led i omstillingen til elektromobilitet. Rådet har endvidere opfordret til en hurtig revision af direktiv 2006/66/EF, som bør omfatte alle relevante batterier og materialer og navnlig omhandle specifikke krav vedrørende litium og kobolt samt en ordning, som gør det muligt at tilpasse nævnte direktiv til fremtidige ændringer i batteriteknologier. (8)I den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi, som blev vedtaget den 11. marts 2020 anføres det, at der i forslaget til en ny lovgivningsramme for batterier vil blive taget hensyn til regler om genvundet indhold og foranstaltninger til at forbedre indsamlings- og genvindingsprocenterne for alle batterier, sikre nyttiggørelse af værdifulde materialer og sørge for vejledning til forbrugerne, og at den vil omhandle den eventuelle udfasning af ikkegenopladelige batterier, hvor der findes alternativer. Det anføres endvidere, at der vil blive taget hensyn til bæredygtigheds- og gennemsigtighedskrav under hensyntagen til batteriproduktionens CO2-aftryk, etisk tilvejebringelse af råstoffer og forsyningssikkerhed samt fremme af genanvendelse, ændring af anvendelse og genvinding af batterier.

(9)For at tage hensyn til hele livscyklussen for alle batterier, der markedsføres i Unionen, skal der indføres harmoniserede produkt- og markedsføringskrav, herunder overensstemmelsesvurderingsprocedurer, samt krav om, at batteriernes bortskaffelsesfase skal være fuldt dækket. Krav vedrørende bortskaffelsesfasen er nødvendige for at tage højde for batteriernes miljøvirkninger og navnlig støtte etableringen af genvindingsmarkeder for batterier og markeder for sekundære råstoffer fra batterier med henblik på at lukke materialekredsløbene. For at opfylde målsætningerne om, at hele livscyklussen for et batteri skal være omhandlet i én retsakt, og samtidig undgå hindringer for handelen og fordrejning af konkurrencevilkårene og sikre det indre markeds integritet bør bestemmelserne vedrørende kravene til batterier finde ensartet anvendelse på alle erhvervsdrivende i Unionen og ikke give mulighed for forskellig gennemførelse i medlemsstaterne. Direktiv 2006/66/EF bør derfor erstattes af en forordning. (10)Denne forordning bør finde anvendelse på alle typer batterier og akkumulatorer, der markedsføres eller tages i brug i Unionen, både særskilt og indbygget i apparater eller på anden måde leveret med elektriske og elektroniske apparater og køretøjer. Denne forordning bør finde anvendelse, uanset om et batteri er udformet til et bestemt produkt eller er til almindelig anvendelse, og uanset om det er indbygget i et produkt eller leveres sammen med eller separat fra et produkt, hvori det skal anvendes i. (11)Produkter, der markedsføres som batteripakker, dvs. batterier eller grupper af celler, der er forbundne og/eller indkapslet i en indfatning til en samlet enhed, som slutbrugeren ikke skal kunne dele eller åbne, og som er i overensstemmelse med definitionen af batterier, bør være omfattet af de krav, der finder anvendelse på batterier. Produkter, der markedsføres som batterimoduler, som er i overensstemmelse med definitionen af batteripakker, bør være omfattet af de krav, der finder anvendelse på batteripakker. (12)Inden for forordningens brede anvendelsesområde bør der skelnes mellem forskellige kategorier af batterier i overensstemmelse med deres udformning og anvendelse, uafhængigt af batterikemien. Klassificeringen mellem bærbare batterier på den ene side og industribatterier og bilbatterier på den anden i direktiv 2006/66/EF bør udvikles yderligere for bedre at afspejle nye tendenser i brugen af batterier. Batterier, der anvendes til trækkraft i elkøretøjer, og som efter direktiv 2006/66/EF blev klassificeret i kategorien for industribatterier, udgør en stor og voksende del af markedet, som følge af den hurtige vækst, der gør sig gældende for elkøretøjer til vejtransport. De batterier, der anvendes til trækkraft i køretøjer til vejtransport bør derfor klassificeres i en ny kategori af traktionsbatterier. Batterier, der anvendes til trækkraft i andre transportkøretøjer, herunder jernbane-, vandvejs- og luftfartstransport, er fortsat omfattet af kategorien for industribatterier i henhold til denne forordning. Kategorien for industribatterier omfatter en bred gruppe af batterier, der er udviklet til industrielle formål, kommunikationsinfrastruktur, landbrugsaktiviteter eller produktion og distribution af elektrisk energi. Ud over denne ikkeudtømmende liste over eksempler bør ethvert batteri, der ikke er et bærbart batteri, et bilbatteri eller et traktionsbatteri, anses for et industribatteri. Batterier, der anvendes til energilagring i private hjem, anses for industribatterier inden for rammerne af denne forordning. Med henblik på at sikre, at alle batterier, der anvendes i lette transportmidler, f.eks. elcykler og elscootere, klassificeres som bærbare batterier, er det nødvendigt at præcisere definitionen af bærbare batterier og indføre en vægtgrænse for sådanne batterier. (13)Batterier bør udformes og fremstilles således, at deres ydeevne, holdbarhed og sikkerhed optimeres, og deres miljøaftryk minimeres. Der bør fastlægges specifikke bæredygtighedskrav for genopladelige industribatterier og traktionsbatterier med internt lager med en kapacitet på over 2 kWh, da sådanne batterier repræsenterer det markedssegment, der forventes at vokse mest i de kommende år. (14)For at sikre, at de forpligtelser, der følger af denne forordning, opfyldes, og for at kontrollere og verificere, at producenter og producentansvarsorganisationer overholder kravene i denne forordning, skal medlemsstaterne udpege en eller flere kompetente myndigheder. (15)Brugen af farlige stoffer i batterier bør begrænses for at beskytte menneskers sundhed og miljøet og reducere forekomsten af sådanne stoffer i affald. Ud over de begrænsninger, der er fastsat i bilag XVII til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006, bør der fastsættes begrænsninger for kviksølv og cadmium i visse typer batterier. Batterier, der anvendes i køretøjer, som er omfattet af en undtagelse i henhold til bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF, bør undtages fra forbuddet mod at indeholde cadmium. (16)For at sikre, at farlige stoffer, der udgør en uacceptabel risiko for menneskers sundhed eller miljøet, når de anvendes i batterier, omfattes af de fornødne bestemmelser, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, for så vidt angår ændring af begrænsningerne for farlige stoffer i batterier. (17)Proceduren for vedtagelse af nye begrænsninger og ændring af eksisterende begrænsninger for farlige stoffer i batterier bør strømlines fuldt ud med forordning (EF) nr. 1907/2006. For at sikre effektiv beslutningstagning, koordinering og forvaltning af de relaterede tekniske, videnskabelige og administrative aspekter af denne forordning bør Det Europæiske Kemikalieagentur, der er oprettet ved forordning (EF) nr. 1907/2006 ("ECHA" eller "agenturet"), udføre nærmere specificerede opgaver med hensyn til evalueringen af risici fra stoffer ved produktionen og anvendelsen af batterier og af eventuelle risici ved udtjente batterier samt evalueringen af de socioøkonomiske elementer og analysen af alternativer i overensstemmelse med agenturets relevante retningslinjer. ECHA's Udvalg for Risikovurdering og Socioøkonomisk Analyse bør følgelig bidrage til udførelsen af visse opgaver, som agenturet pålægges ved denne forordning. (18)Den forventede massive udbredelse af batterier i sektorer som f.eks. mobilitet og energilagring bør sænke CO2-udledningerne, men for at maksimere dette potentiale skal deres samlede livscyklus have et lille CO2-fodaftryk. I overensstemmelse med reglerne for en produktkategoris miljøaftryk for genopladelige high specific energy-batterier til mobile anvendelser er klimaændringer den næsthøjeste tilknyttede påvirkningskategori efter brugen af mineraler og metaller. Den tekniske dokumentation for genopladelige industribatterier og traktionsbatterier med internt lager og en kapacitet på over 2 kWh, som markedsføres i Unionen, bør derfor ledsages af en erklæring vedrørende CO2-fodaftryk, som bør være specifik for hver produktionsbatch, hvis det er nødvendigt. Batterier produceres i batches, i bestemte antal og inden for bestemte tidsrammer. Harmonisering af de tekniske regler for beregning af CO2-fodaftrykket af alle genopladelige industribatterier og traktionsbatterier med internt lager og en kapacitet på over 2 kWh, der markedsføres i Unionen, er en forudsætning for at indføre et krav om, at den tekniske dokumentation, der ledsager batterierne, skal indeholde en erklæring vedrørende CO2-fodaftryk, og for efterfølgende at fastsætte ydeevneklasser for CO2-fodaftryk, som gør det muligt at udpege de batterier, der samlet set har det mindste CO2-fodaftryk. Krav om information og klar mærkning om batteriernes CO2-fodaftryk forventes ikke i sig selv at føre til den adfærdsændring, der er nødvendig for at sikre, at Unionens mål om at dekarbonisere mobilitets- og energilagringssektorerne nås, i overensstemmelse med de internationalt fastsætte målsætninger for klimaændringer. Der vil derfor blive indført maksimale kulstofgrænser i forlængelse af en særskilt konsekvensanalyse for at fastsætte disse værdier. I sit forslag til den maksimale grænseværdi for CO2-fodaftryk vil Kommissionen bl.a. tage hensyn til den relative fordeling af CO2-fodaftryksværdier i batterier på markedet, det opnåede fremskridt i reduktionen af CO2-fodaftrykket af batterier, der er markedsført i Unionen, og denne foranstaltnings faktiske og potentielle bidrag til Unionens mål om bæredygtig mobilitet og klimaneutralitet senest i 2050. Med henblik på at opnå gennemsigtighed med hensyn til batteriernes CO2-aftryk og omstille EU-markedet til batterier med mindre kulstof er en gradvis og kumulativ stramning af kravene til CO2-fodaftryk berettiget, uanset hvor batterierne produceres. Som resultat af disse krav vil de undgåede CO2-udledninger i batteriernes livscyklus bidrage til Unionens mål om at opnå klimaneutralitet senest i 2050. Dette kan også underbygge andre politikker på EU-plan og nationalt plan, f.eks. incitamenter til eller kriterier for grønne offentlige indkøb, som fremmer produktionen af batterier med lavere miljøpåvirkninger. (19)Nogle stoffer i batterier, f.eks. kobolt, bly, litium eller nikkel, hentes fra knappe ressourcer, som ikke er let tilgængelige i Unionen, og Kommissionen anser nogle af disse for kritiske råstoffer. Dette er et område, hvor Europa skal styrke sin strategiske autonomi og øge sin modstandsdygtighed med henblik på at kunne imødegå eventuelle afbrydelser af forsyningen som følge af sundhedskriser eller andre kriser. Forbedring af cirkulariteten og ressourceeffektiviteten med øget genvinding og nyttiggørelse af disse råstoffer vil bidrage til at nå dette mål. (20)Den øgede anvendelse af nyttiggjorte materialer vil støtte udviklingen af den cirkulære økonomi og sikre en mere ressourceeffektiv anvendelse af materialer, samtidig med at EU's afhængighed af materialer fra tredjelande mindskes. For batterier er dette særligt relevant for kobolt, bly, litium og nikkel. Det er derfor nødvendigt at fremme nyttiggørelsen af sådanne materialer fra affald og indføre et krav vedrørende niveauet af genvundet indhold i batterier, der anvender kobolt, bly, litium og nikkel i aktive materialer. I denne forordning fastsættes der obligatoriske mål for genvundet indhold af kobolt, bly, litium og nikkel, som bør nås senest i 2030. For kobolt, litium og nikkel er de mål, der skal nås senest i 2035, blevet forhøjet. For alle mål bør der tages hensyn til tilgængeligheden af affald, hvorfra sådanne stoffer kan nyttiggøres, den tekniske gennemførlighed af de involverede nyttiggørelses- og produktionsprocesser samt den tid, de erhvervsdrivende skal bruge for at tilpasse deres forsynings- og produktionsprocesser. Inden sådanne obligatoriske mål finder anvendelse, bør kravet om genvundet indhold derfor begrænses til fremlæggelse af oplysninger om genvundet indhold. (21)For at tage højde for risikoen i forbindelse med leveringen af kobolt, bly, litium og nikkel og for at vurdere deres tilgængelighed bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, for så vidt angår ændring af målene for den minimumsandel af genvundet kobolt, bly, litium eller nikkel, der forekommer i aktive materialer i batterier. (22)For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af bestemmelserne om beregning og verifikation af den mængde kobolt, bly, litium eller nikkel, som er nyttiggjort fra affald, der forekommer i aktive materialer i batterierne, for hver batterimodel og -batch for hver fabrik, og om oplysningskravene til den tekniske dokumentation bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. (23)Batterier, der markedsføres i Unionen, bør være holdbare og højeffektive. Der skal derfor fastsættes parametre for ydeevne og holdbarhed for bærbare batterier til almindelig anvendelse og for genopladelige industribatterier og traktionsbatterier. For traktionsbatterier udvikler UNECE's uformelle arbejdsgruppe vedrørende elkøretøjer og miljøet (Working Group on Electric Vehicles and the Environment) krav til holdbarhed i køretøjerne, og der fastsættes derfor ikke yderligere holdbarhedskrav i denne forordning. På området for batterier til energilagring anses de eksisterende målemetoder til at teste batteriers ydeevne og holdbarhed på den anden side ikke for at være tilstrækkeligt præcise og repræsentative til, at de kan lægges til grund for indførelsen af minimumskrav. Indførelsen af minimumskrav vedrørende disse batteriers ydeevne og holdbarhed bør ledsages af tilgængelige og tilstrækkeligt harmoniserede standarder eller fælles specifikationer. (24)For at reducere batteriernes indvirkning på miljøet i hele deres livscyklus bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, for så vidt angår ændring af parametrene for ydeevne og holdbarhed og fastlæggelse af minimumsværdier for disse parametre for bærbare batterier til almindelig anvendelse og for genopladelige industribatterier. (25)Nogle ikkegenopladelige batterier til almindelig anvendelse kan indebære en ineffektiv udnyttelse af ressourcer og energi. Der bør fastsættes objektive krav til sådanne batteriers ydeevne og holdbarhed med henblik på at sikre, at der markedsføres færre ikkegenopladelige bærbare batterier til almindelig anvendelse med lav ydeevne, navnlig hvis den alternative anvendelse af genopladelige batterier ifølge en livscyklusvurdering samlet set medfører miljøfordele. (26)For at sikre, at bærbare batterier, der er indbygget i apparater, er omfattet af korrekt særskilt indsamling, behandling og genvinding af høj kvalitet, når de er udtjent, skal der indføres bestemmelser om, at de skal kunne udtages fra og udskiftes i sådanne apparater. Brugte batterier bør også kunne udskiftes med det formål at forlænge den forventede levetid for de apparater, som de indgår i. De almindelige bestemmelser i denne forordning kan suppleres med krav, der fastsættes for bestemte batteridrevne produkter gennem gennemførelsesforanstaltninger i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF. Hvis der i anden EU-lovgivning fastsættes mere specifikke krav af sikkerhedshensyn vedrørende udtagning af batterier fra produkter (f.eks. legetøj), bør disse specifikke krav finde anvendelse. (27)Pålidelige batterier er af afgørende betydning for driften og sikkerheden af mange produkter, apparater og tjenester. Batterier bør derfor udformes og produceres med henblik på sikker drift og brug. Dette aspekt er særlig relevant for stationære batteribaserede energilagringssystemer, som i øjeblikket ikke er omfattet af anden EU-lovgivning. De parametre, der skal lægges til grund for sikkerhedstest, bør derfor fastsættes for disse energilagringssystemer. (28)For at forsyne slutbrugerne med gennemskuelige, pålidelige og klare oplysninger om batterier og deres vigtigste karakteristika og om udtjente batterier, for at sætte slutbrugerne i stand til at træffe informerede beslutninger, når de køber og kasserer batterier, og for at sætte affaldsoperatører i stand til at behandle udtjente batterier korrekt, bør batterierne mærkes. Batterier bør mærkes med alle de nødvendige oplysninger vedrørende deres vigtigste karakteristika, herunder deres kapacitet og indhold af visse farlige stoffer. For at sikre, at oplysningerne er tilgængelige med tiden, bør disse oplysninger også stilles til rådighed i form af QR-koder.

(29)Oplysninger om batteriers ydeevne er afgørende for at sikre, at slutbrugerne som forbrugere forsynes med tilstrækkelige og aktuelle oplysninger, og at de har et fælles grundlag for at sammenligne forskellige batterier, inden de foretager deres indkøb. Bærbare batterier til almindelig anvendelse og bilbatterier bør derfor forsynes med en mærkat med oplysninger om deres gennemsnitlige minimumsholdbarhed, når de anvendes til specifikke formål. Det er desuden vigtigt, at slutbrugeren får vejledning i, hvordan udtjente batterier bortskaffes korrekt. (30)Genopladelige industribatterier og traktionsbatterier med internt lager med en kapacitet på over 2 kWh bør indeholde et batteristyringssystem, der lagrer data, således at batteriernes sundhedstilstand og forventede levetid til enhver tid kan bestemmes af slutbrugeren eller en tredjepart på dennes vegne. Med henblik på ændret anvendelse eller genfremstilling af et batteri bør den person, som har købt et batteri, eller en tredjepart, der handler på dennes vegne, til enhver tid have adgang til batteristyringssystemet med henblik på at evaluere batteriets restværdi, fremme genanvendelse, ændring af anvendelse og genfremstilling af batteriet, og med henblik på at gøre batteriet tilgængeligt for uafhængige aggregatorer som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/944, som driver virtuelle kraftværker i elnet. Dette krav bør gælde i tillæg til EU-lovgivningen om typegodkendelse af køretøjer, herunder tekniske specifikationer, der hidrører fra arbejdet i UNECE's uformelle arbejdsgruppe vedrørende elkøretøjer og miljøet om dataadgang i elkøretøjer. (31)En række produktspecifikke krav i denne forordning, herunder vedrørende ydeevne, holdbarhed, ændret anvendelse og sikkerhed, bør måles ved brug af pålidelige, nøjagtige og reproducerbare metoder, som anvender alment anerkendte metoder og beregningsmetoder. For at sikre, at der ikke er hindringer for handelen på det indre marked, bør standarderne harmoniseres på EU-plan. Sådanne metoder og standarder bør så vidt muligt tage hensyn til den reelle brug af batterier, afspejle spektret af den gennemsnitlige forbrugeradfærd og være robuste for at forhindre forsætlig og uforsætlig omgåelse. Når referencen til en sådan standard er blevet vedtaget i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1025/2012 og offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, fastlægges der en formodning om overensstemmelse med de produktspecifikke krav, der er vedtaget på grundlag af denne forordning, såfremt resultatet af disse metoder viser, at de minimumsværdier, der er fastsat for disse materielle krav, er opnået. Hvis der ikke findes offentliggjorte standarder på tidspunktet for anvendelsen af de produktspecifikke krav, bør Kommissionen vedtage fælles specifikationer ved hjælp af gennemførelsesretsakter, og overensstemmelsen med sådanne specifikationer bør også give anledning til en formodning om overensstemmelse. Hvis de fælles specifikationer på et senere tidspunkt viser sig at være mangelfulde, bør Kommissionen ved en gennemførelsesretsakt ændre eller ophæve de pågældende fælles specifikationer. (32)Med henblik på at sikre effektiv adgang til oplysninger i markedsovervågningsøjemed, tilpasse til nye teknologier og sikre modstandsdygtighed i tilfælde af globale kriser som f.eks. covid-19-pandemien bør det være muligt at give oplysninger om overensstemmelse med alle EU-retsakter, der finder anvendelse på batterier, online i form af en enkelt EU-overensstemmelseserklæring. (33)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 765/2008 fastsætter regler for akkreditering af overensstemmelsesvurderingsorganer, tilvejebringer en ramme for markedsovervågning af produkter og kontrol af produkter fra tredjelande og fastsætter de generelle principper for CE-mærkning. Nævnte forordning bør gælde for produkter, der er omfattet af nærværende forordning, for at sikre, at produkter, der er omfattet af varernes frie bevægelighed i Unionen, opfylder krav, der sikrer et højt beskyttelsesniveau for samfundsinteresser som menneskers sundhed, sikkerhed og miljøet. (34)For at gøre det muligt for erhvervsdrivende at dokumentere og for de kompetente myndigheder at verificere, at batterier, der gøres tilgængelige på markedet, opfylder kravene i denne forordning, er det nødvendigt at fastsætte overensstemmelsesvurderingsprocedurer. Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 768/2008/EF indeholder en række moduler for procedurerne for overensstemmelsesvurdering, som omfatter procedurer af progressiv strenghedsgrad alt efter risikoniveauet og det krævede sikkerhedsniveau. Hvis der skal foretages overensstemmelsesvurdering, skal de procedurer, der anvendes til denne vurdering, i henhold til nævnte afgørelses artikel 4 vælges blandt disse moduler. (35)De valgte moduler