Regionsudvalgets udtalelse om "Forslag til Rådets henstilling om mindstekrav for miljøinspektioner i medlemsstaterne"

(1999/C 374/12)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommissionens forslag til Rådets henstilling om mindstekrav for miljøinspektioner i medlemsstaterne [KOM(1998) 772 endelig udg.- 98/0358 (COD) tidligere 98/0358 (SYN)],

under henvisning til Rådets beslutning af 16. juli 1999 om i henhold til artikel 265 og artikel 175, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til Kommissionens verserende forslag ved udgangen af maj 1999 for hvilke Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse medfører en ændring af retsgrundlaget og/eller proceduren (SEK(1999) 580 endelig udg.),

under henvisning til Underudvalg 4's arbejdsprogram for 1998, der blev vedtaget af præsidiet den 15. juli 1998, og som pålægger Underudvalg 4 "Fysisk Planlægning, Bypolitik, Energi, Miljø" at udarbejde en udtalelse om dette emne,

under henvisning til forslag til udtalelse (CdR 176/99 rev. 1), vedtaget af Underudvalg 4 den 28. Juni 1999 med Margaret Eaton (UK, EPP) som ordfører -

på den 30. plenarforsamling den 15.-16. september 1999 (mødet den 16. september) vedtaget følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Regionsudvalget anerkender, at der de seneste år har været stigende bekymring om miljøets tilstand og håndhævelsen af Fællesskabets miljølovgivning, og anerkender behovet for at sikre, at der fastsættes mindstekrav for miljøinspektion af industrianlæg. Det er vigtigt, at der foretages praktiske forbedringer af den nuværende miljøinspektionsordning.

2. Udtalelsens sigte

2.1. Udtalelsen er rettet mod forurening af luft, vand og land fra punktkilder, der omfattes af fællesskabslovgivningen. Det er hensigten, at forslaget skal gælde på det første stadium af miljøinspektioner af industrianlæg, der er underkastet godkendelse, tilladelse eller licens i henhold til fællesskabslovgivningen. Fællesskabets miljølovgivning forpligter medlemsstaterne til at sikre, at visse emissioner og udledninger, eller aktiviteter, der måtte medføre sådanne, underkastes forudgående godkendelse, tilladelse eller licens. Industrianlæg og andre virksomheder og anlæg ("kontrollerede anlæg"), der er underkastet disse krav, skal eller burde inspiceres af de ansvarlige myndigheder, og opstilling af retningslinjer for mindstekrav med hensyn til sådanne miljøinspektioner vil sikre, at de første skridt tages til at opnå et ensartet niveau overalt i Fællesskabet, hvorved man også vil undgå konkurrenceforvridning.

2.2. Regionsudvalget er enig i det sigte og de definitioner, der opstilles for miljøinspektioner, og støtter ønsket om, at miljøinspektioner skal sigte mod at opnå et højt miljøbeskyttelsesniveau. Regionsudvalget er ligeledes enig i punkterne vedrørende:

- udarbejdelse af inspektionsplan eller -planer, der skal være tilgængelige for offentligheden i henhold til bestemmelserne i direktiv 90/313/EØF,

- undersøgelser af ulykker, hændelser og tilfælde af manglende efterlevelse af reglerne, når de er af alvorlig karakter.

2.3. Regionsudvalget er af den opfattelse, at der først skal indføres detaljerede krav til inspektionsbesøg og til de rapporter og konklusioner, der derefter skal udarbejdes, når det - om muligt i samarbejde med IMPEL-netværket - er undersøgt,

- nøjagtigt hvilke data Kommissionen ønsker at modtage, og til hvilket formål,

- hvilke praktiske konsekvenser indførelsen af sådanne krav vil få, ikke blot for Kommissionen, men først og fremmest for inspektionsorganerne i medlemsstaterne,

- hvad sådanne bestemmelser ville kræve i form af arbejdskraft i Kommissionen og især i medlemsstaterne, og

- om de ønskede data kan fremskaffes på andre måder.

I denne forbindelse kan Regionsudvalget udmærket forestille sig, at Kommissionen sammen med IMPEL udvikler en miljøtilladelsesmodel, der kan anvendes internationalt. På den måde kan der skabes et vigtigt grundlag for de nødvendige rapporter. Indførelsen af en sådan model bør være forbundet med en overgangsperiode.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Regionsudvalget anerkender, at der er behov for at opstille mindstekrav for miljøinspektioner, og mener, at ønsket om at opnå ensartede standarder blandt alle medlemsstater er yderst vigtigt og i overensstemmelse med såvel Kommissionens meddelelse som Rådets resolution, der begge planlagde en rolle for IMPEL (Den Europæiske Unions net for gennemførelse og håndhævelse af miljølovgivning) i denne forbindelse. Gennem IMPEL-nettet kommer regionerne til at deltage i og samarbejde om udformningen af mindstekravene for miljøinspektioner, ligesom de vil være med, når de gennemføres i praksis.

3.2. Regionsudvalget anerkender, at Rådets direktiv 91/61/EF om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening vil betyde opbygning af vejledende præstationsstandarder og en mere ensartet regulering af de mest forurenende virksomheder.

3.3. Regionsudvalget erkender, at det i visse medlemsstater ikke blot er de statslige myndigheder, men også de lokale og regionale myndigheder, der udsteder tilladelser og står for overvågning. Henstillingen bør lægge op til, at sådanne eksisterende og erfaringsmæssigt velfungerende ordninger opretholdes.

3.4. Kvaliteten af inspektionen er et af de grundlæggende punkter i overvejelserne. En ordning med udveksling af personale og andre foranstaltninger til at sikre erfaringsudveksling mellem de forskellige kompetente myndigheder og mellem medlemsstaterne ville bidrage til at opnå ensartede standarder. Et effektivt uddannelsesprogram i alle medlemstaterne er afgørende, hvis man ønsker at opnå ensartede standarder. Dette medfører et yderligere ressourcebehov.

3.5. Regionsudvalget mener, at Fællesskabets program for miljøledelse og miljørevision ikke alene er en nyttig informationskilde i forbindelse med miljøinspektioner, men også giver de kontrollerede anlæg en model for, hvordan de kan takle de vigtigste miljøspørgsmål på en systematisk måde, der er i overensstemmelse med ønsket om at arbejde hen imod en ensartet indfaldsvinkel i alle medlemsstaterne. Miljøledelse og miljørevision kan på ingen måde erstatte miljøinspektioner. Hvis miljøinspektionerne uddelegeres, må der være klare regler for deres objektivitet og for den kompetente myndigheds overvågning af dem.

3.6. Regionsudvalget mener, at der bør være en inspektionsplan for hver kontrolleret aktivitet og anlægstype, og at planen bør indeholde såvel en mindste acceptabel kontrolhyppighed samt et maksimalt tidsrum mellem de gennemgribende procesgennemgange. Det er rigtigt, at man bør undgå for hyppige besøg, men samtidig bør hver godkendt proces med jævne mellemrum kontrolleres grundigt, da godkendelsen og betingelserne ellers ville være meningsløse (da såvel processen som de standarder, der skal opfyldes, ændres med tiden). Den minimale inspektionshyppighed bør ses som et sikkerhedsnet, da kontrollen af de betingelser, der ligger til grund for myndighedernes godkendelse, i sagens natur skal ske løbende.

3.7. Regionsudvalget mener, at det maksimale tidsrum mellem hver gennemgribende procesgennemgang også bør fastsættes for de forskellige sektorer i industrien. Regionsudvalget forudser, at EU's Miljøagentur kan spille en rolle i den forbindelse - måske kunne IMPEL også rådgive. Følgende kriterier kan bruges for opstilling af den minimale kontrolhyppighed i en speciel sektor:

- Den forventede udskiftningshyppighed af teknologi.

- Sandsynligheden for at operatørerne i den pågældende sektor foretager forbedringer på eget initiativ.

- Den med sektoren forbundne risiko for og omfanget af miljøvirkningerne.

- Kontrolomkostningerne for hhv. kontrolinstansen og den kontrollerede industrisektor.

- Behovet for en kombination af forskellige kontrolperioder for forskellige sektorer, der skal passe sådan sammen, at man undgår, at der opstår ukontrollerbare spidsbelastninger i arbejdsmængden.

- Den løbende revision af BAT-referencedokumenter.

- Sektorens investeringscyklus.

- Om driftsherren har indarbejdet et miljøstyringssystem som f.eks. EMAS eller ISO 14001.

3.8. På nuværende tidspunkt er der ikke noget krav om at gøre information om inspektioner offentligt tilgængelige, selv om direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger åbner mulighed herfor. Regionsudvalget hilser forslaget om at gøre information om inspektionerne offentligt tilgængelige velkommen og er enig i, at dette tiltag i særdeleshed vil styrke borgernes tiltro til ordningen. Regionsudvalget erkender, at visse inspektioner vil medføre, at der indsamles oplysninger, der anses for at være kommercielt følsomme, eller som, hvis de blev afsløret, ville kunne skabe problemer for den nationale sikkerhed. Hvis virksomheder ønsker at benytte sig af retten til at beskytte forretningshemmeligheder, bør de fremlægge beviser til støtte for deres holdning for den kompetente myndighed. Klager over beslutninger vil skulle behandles ved uafhængig voldgift, eventuelt ved domstolene.

3.9. Regionsudvalget anerkender, at de lokale myndigheder er det første kontaktpunkt for borgere, der søger information om industrianlæg. Når der er tale om mere end én kontrolinstans, er det nødvendigt med indbyrdes ordninger mellem disse instanser for at sikre, at de lokale myndigheder kan besvare alle rimelige anmodninger om miljøinformation jf. direktiv 90/313/EØF, uanset om den lokale myndighed også er kontrolinstans eller ej.

3.10. Medlemsstaterne bør sikre, at alvorlige ulykker, hændelser og overtrædelser af EU-lovgivningen, uanset om myndighederne har fået kendskab hertil via en klage eller på anden vis, altid efterforskes af den relevante inspektionsmyndighed med henblik på:

a) at fastslå årsagen til begivenheden og dens indvirkning på miljøet og i nødvendigt omfang at placere ansvaret og eventuelt erstatningsansvaret for begivenheden og konsekvenserne heraf samt at fremsende konklusionerne til den håndhævende myndighed, hvis denne ikke også er inspektionsmyndighed;

b) at afbøde og i muligt omfang afhjælpe begivenhedens miljøvirkning ved at bestemme, hvilke hensigtsmæssige foranstaltninger operatøren/operatørerne og myndighederne bør træffe;

c) at afgøre, hvad der skal gøres for at undgå yderligere ulykker, hændelser eller overtrædelser af EU-lovgivningen; og

d) om nødvendigt at muliggøre gennemførelse af tvangsfuldbyrdelse eller sanktioner.

4. Omkostninger for de lokale myndigheder

4.1. Regionsudvalget tror, at alene vedtagelsen af disse mindstekrav vil betyde ekstra omkostninger for de ansvarlige myndigheder. Det støtter forslaget om, at Kommissionen skal granske den finansielle støtte, når rapporterne fra medlemsstaterne behandles med henblik på en hensigtsmæssig indsats. Regionsudvalget foreslår, at "forureneren betaler-princippet" bør overvejes som en af de mulige finansieringsmuligheder på nuværende tidspunkt.

5. Afsluttende bemærkninger

5.1. Regionsudvalget er opmærksom på, at de omhandlede kontrollerede anlæg er vigtige "velfærdsdynamoer" for medlemsstaterne, og indførelsen af fælles inspektionsstandarder bør ses som en positiv foranstaltning, der skal sikre, at EU-lovgivningen nøje overholdes. Inspektionsbesøg på industrianlæg bør bl.a. foretages for at overtale virksomhederne til at anvende EMAS eller lignende ordninger.

5.2. Regionsudvalget bifalder, at Kommissionen er fast besluttet på at opnå løbende forbedringer af miljøinspektionsstandarderne og tilbyder i fremtiden at støtte dette vigtige arbejde.

5.3. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at udarbejde yderligere henstillinger inden for andre erhvervsmæssige og administrative aktiviteter, som påvirker miljøet.

Bruxelles, den 16. september 1999.

Manfred DAMMEYER

Formand for

Regionsudvalget