EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den XXX SANTE/10553/2018-EN SWD (POOL/F7/2018/10553/10553-EN SWD.doc) [...](2018) XXX draft ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE Ledsagedokument til RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET om medlemsstaternes offentlige kontrol i almindelighed (2014-2016) med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes



Brussels, 14.9.2018

SWD(2018) 402 final {COM(2018) 627 final} INDHOLDSFORTEGNELSE 1.INDLEDNING 2.KONTROLAKTIVITETER GENNEMFØRT AF KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE I MEDLEMSSTATERNE 2.1 HORISONTALE SPØRGSMÅL 2.2. FØDEVARESIKKERHED 2.3 FODERSTOFSIKKERHED 2.4 IMPORTKONTROL 2.5 PLANTESUNDHED 2.6 PESTICIDER 2.7 DYRESUNDHED 2.8 DYREVELFÆRD 2.9 ANTIMIKROBIEL RESISTENS 2.10 ØKOLOGISK PRODUKTION 2.11 KVALITETSORDNINGER FOR LANDBRUGSPRODUKTER OG FØDEVARER 3.KONKLUSION

1. INDLEDNING I henhold til artikel 44, stk. 4 og 6, i forordning (EF) nr. 882/2004 skal Kommissionen hvert år forelægge en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om medlemsstaternes offentlige kontrol i almindelighed. Rapporten skal bygge på de årlige rapporter, som de nationale myndigheder aflægger om deres kontrolaktiviteter, og resultaterne af Kommissionens kontrol i medlemsstaterne. Dette arbejdsdokument indeholder nærmere oplysninger om Kommissionens kontrolaktiviteter inden for fødevaresikkerhed, dyre- og plantesundhed, dyrevelfærd, økologisk landbrug og kvalitetsordninger. Resultatet af disse kontrolaktiviteter dannede grundlag for en række konklusioner i Kommissionens rapport for 2014-2016 til Europa-Parlamentet og Rådet.

Følgende kapitler omhandler spørgsmål af særlig interesse, som er opstået som led i ovennævnte kontroller foretaget af Kommissionens tjenestegrene i perioden 2014-2016. 2.KONTROLAKTIVITETER GENNEMFØRT AF KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE I MEDLEMSSTATERNE I forbindelse med EU's kontrol gennemfører Kommissionens tjenestegrene audit for at verificere, at foderstof- og fødevarelovgivningen, dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne samt kravene for offentlig kontrol overholdes. Auditrapporterne indeholder henstillinger med hensyn til at adressere de konstaterede mangler. Både rapporterne, medlemsstaternes handlingsplaner med hensyn til at imødekomme henstillingerne samt landeprofilerne, der dokumenterer, hvordan handlingsplanerne skrider frem, offentliggøres og giver således interesserede parter og borgere en faktabaseret og gennemsigtig redegørelse for, i hvilket omfang medlemsstaterne gennemfører EU-retten korrekt. To ting er værd at fremhæve. For det første udarbejdes der nu "oversigtsrapporter" for de fleste auditserier. Formålet med disse er at give et samlet billede af de kontroller, der foretages af medlemsstaterne på et givet område, og identificere problematikker, der er relevante for alle medlemsstater. De fremhæver endvidere vanskeligheder i forbindelse med gennemførelsen af den relevante lovgivning samt eksempler på god praksis, der er blevet identificeret. For det andet gøres der – som supplement til auditarbejdet – større brug af skrivebordsundersøgelser og factfinding-besøg for at give Kommissionen en klar indsigt i, hvordan EU-retten fungerer, og i problemer, der kan opstå ved anvendelsen heraf. Der udarbejdes og offentliggøres også oversigtsrapporter om disse aktiviteter. Disse to aktiviteter er specifikt udformet til at støtte Kommissionens politik om revision af lovgivningen, der har til formål at sikre, at EU-lovgivningen er ajourført, at den kan anvendes og håndhæves med rimelige omkostninger, og at den er på niveau med udviklingen ude i virkeligheden og dermed "egnet til formålet". Kontroller udført af Kommissionens tjenestegrene bidrager direkte til dagsordenen for bedre regulering. Det er i oversigtsrapporterne også angivet, hvilke tiltag der planlægges som svar på konklusionerne heri. Med henblik på at formidle oplysninger om konklusioner, god praksis eller erfaringer, der er beskrevet i disse rapporter, deles de også i forbindelse med BTSF-programmet. 2.1 HORISONTALE SPØRGSMÅL 2.1.1 Audit af offentlig kontrol For at vurdere, hvordan medlemsstaterne foretager effektive og produktive audit af hele deres kontrolsystem iværksatte Kommissionens tjenestegrene i 2016 en række audit af medlemsstaternes nationale auditsystemer (NAS) i overensstemmelse med artikel 4, stk. 6, i forordning (EF) nr. 882/2004. Disse vil fortsætte gennem 2018 for at få alle medlemsstater med. De første resultater og konklusioner af denne vigtige auditserie blev offentliggjort i en foreløbig oversigtsrapport, som omfattede audit af 12 medlemsstater. Heri blev det konkluderet, at de kompetente myndigheder i de fleste tilfælde havde indført passende auditordninger, der dækkede de fleste offentlige kontrolaktiviteter inden for rammerne af forordning (EF) nr. 882/2004. Auditkonklusionerne blev af de fleste auditerede enheder hurtigt omsat til praksis for at forbedre sammenhængen i og effektiviteten af den offentlige kontrol. Der var i nogle lande fortsat visse udfordringer, hvor der navnlig manglede uafhængig kontrol af auditprocessen og effektiv opfølgning på auditresultaterne, som ellers har en positiv indvirkning på effektiviteten af og sammenhængen i den offentlige kontrol. Ifølge den foreløbige oversigtsrapport værdsatte og anvendte medlemsstaternes audittjenester desuden retningslinjerne om gennemførelsen af artikel 4, stk. 6, i Kommissionens beslutning 2006/677/EF. Endvidere fremhæves områder, som var vanskelige for medlemsstaterne at gennemføre, og hvor resultaterne derfor var svagere eller havde mangler. Disse erfaringer vil efter høring af medlemsstaterne blive anvendt af Kommissionens tjenestegrene til at udarbejde reviderede retningslinjer for gennemførelsen af bestemmelserne om nationale auditsystemer i forordning (EU) 2017/625, som vil erstatte forordning (EF) nr. 882/2004 fra 2019. Dette arbejde vil også blive støttet af netværket af nationale auditsystemer, som har til hensigt at bruge resultaterne af den foreløbige og endelige oversigtsrapport til at revidere sit referencedokument om auditeffektivitet. Det agter også at drøfte gode principper for rapportering om audit og muligvis udarbejde et dokument derom, som skal indarbejdes i de nye retningslinjer. Endelig har medlemsstaterne gennemgået uddannelse om audit inden for rammerne af "Bedre uddannelse – større fødevaresikkerhed" (BTSF) i et program, som blev afsluttet i juni 2017. Det nye BTSF-program vil også omfatte uddannelse i audit og tage højde for de spørgsmål, der blev identificeret i den foreløbige oversigtsrapport. 2.2. FØDEVARESIKKERHED 2.2.1 Salmonellakontrol hos fjerkræ EU's indsats for at bekæmpe salmonellose hos mennesker har allerede ført til 50 % færre tilfælde (2004-2009), og denne nedadgående tendens fortsatte. En vigtig faktor, der bidrog til dette, var gennemførelsen af nationale programmer for bekæmpelse af salmonella, som har til formål at reducere forekomsten af salmonella i specifikke fjerkræpopulationer (avlsflokke, æglæggende høner af arten Gallus gallus, slagtekyllinger og kalkuner) i alle medlemsstater. Disse programmer har ført til en betydelig mindskelse af forekomsten af flokke, som tester positivt for den pågældende salmonella-serotype. Disse programmers effektivitet blev evalueret af Kommissionens tjenestegrene for første gang i audit foretaget fra 2006 til 2012. Den dermed forbundne oversigtsrapport blev offentliggjort i 2013 og viste, at de nationale programmer for bekæmpelse af salmonella stort set var egnede til formålet. Den indeholdt også eksempler på god praksis, som bidrog til at forbedre de nationale programmer. Kommissionens tjenestegrene fortsatte sine audit om dette emne i endnu en auditserie i medlemsstaterne fra 2013 til 2016. Resultaterne og konklusionerne af denne serie bekræfter den positive tendens i den foregående auditserie med hensyn til programmernes effektivitet. Nogle af de problemer, der blev konstateret i den første serie, er dog stadig ikke blevet løst.

Det gjaldt navnlig den almindelige praksis i nogle medlemsstater, hvor man, hvis der blev påvist salmonella i en flok ved en stikprøve foretaget af en fødevarevirksomhedsleder, først traf begrænsende foranstaltninger efter, at det var blevet bekræftet ved en officiel stikprøve og analyse, at flokkene var inficeret. Dette skete også i tilfælde, hvor der ikke var nogen gyldig grund til at sætte spørgsmålstegn ved den oprindelige stikprøve foretaget af fødevarevirksomhedslederen. Denne praksis, hvor man ventede med at træffe begrænsende foranstaltninger, betød, at potentielt inficerede æg kunne komme på markedet i perioden mellem det første afvigende og det efterfølgende bekræftende testresultat. De implicerede medlemsstater modtog audithenstillinger om at ændre denne praksis. Det ville yderligere styrke pålideligheden af medlemsstaternes oplysninger om forekomsten af salmonella, hvis det blev sikret, at alle medlemsstater indberetter de første afvigende testresultater i overensstemmelse med lovgivningen. Kommissionens tjenestegrene er i færd med i samråd med medlemsstaterne at revidere målene for de nationale programmer for bekæmpelse af salmonella for at forbedre programmernes effektivitet yderligere. 2.2.2 Campylobacter i fjerkræproduktion Campylobacteriose har siden 2008 været den hyppigst rapporterede fødevarebårne sygdom blandt EU's forbrugere. I modsætning til faldet i forekomsten af salmonellose hos mennesker, er antallet af indberettede tilfælde af campylobacteriose stigende. Der er tegn på, at forekomsten af campylobacteriose for en stor dels vedkommende hænger sammen med tilstedeværelsen af campylobacter i fjerkræproduktionen og i dennes forsyningskæde. For at få en bedre forståelse af, hvordan medlemsstaterne håndterer campylobacter foretog Kommissionens tjenestegrene factfinding-besøg i tre medlemsstater i 2015 og 2016. De kompetente myndigheder i disse lande har i de seneste år gjort bekæmpelse af campylobacter til en prioritet. Formålet med de korte factfinding-besøg var at undersøge, hvilke foranstaltninger der var truffet, samt at identificere bedste praksis i disse medlemsstater for forebyggelse, reduktion eller fjernelse af risikoen for campylobacter i produktionen og distribution af fjerkrækød. De vigtigste konklusioner fra disse factfinding-besøg var, at det ikke var muligt selv med strenge biosikkerhedsforanstaltninger at udrydde eller holde campylobacter ude af opfedningsbedrifter, navnlig i sommermånederne. Foranstaltninger på bedriftsniveau kan dog føre til lavere niveauer af kontaminering af slagtekroppe, hvilket i lyset af forskellene i forekomsten og antallet af campylobactertilfælde mellem bedrifterne viser, at der er behov for yderligere indgreb på slagteriniveau. Disse indgreb kan integreres i de eksisterende og fremtidige procedurer for slagterihygiejne. For at sikre dette blev forordning (EF) nr. 2073/2005 ændret i 2017, hvor man indførte et proceshygiejnekriterium for campylobacter i slagtekyllingekroppe og søgte at kontrollere kontamineringen af disse i slagteprocessen. Kommissionens tjenestegrene afholdt også en workshop om det stigende problem med campylobacterkontaminering af fjerkræ med henblik på at formidle erfaringerne og eksemplerne på god praksis fra factfinding-besøgene blandt medlemsstaternes kompetente myndigheder. 2.2.3 Kontrol af fødevaretilsætningsstoffer og røgaromaer Tilsætningsstoffer og røgaromaer anvendes i mange forskellige typer fødevarer. Sikkerheden vurderes grundigt og understøttes også af omfattende EU-lovgivning, som angiver, hvordan og i hvilke fødevarer tilsætningsstoffer kan anvendes for at forbedre fødevarernes kvalitet og sikkerhed. Det er særligt vigtigt at sikre, at brugen af tilsætningsstofferne opfylder lovens krav fuldt ud, fordi de kunne udgøre en risiko for menneskers sundhed, hvis de bruges i for store mængder (f.eks. nitritter/nitrater). Derfor er der i EU fastsat grænseværdier for mange tilsætningsstoffer samt produktmærkningskrav for at sikre, at forbrugerne informeres. For at vurdere, hvordan medlemsstaterne gennemfører den offentlige kontrol på dette område, foretog Kommissionen i 2015 en række factfinding-besøg. Den vigtigste konklusion fra disse besøg var, at de fleste af de besøgte medlemsstater havde indført systemer til at kontrollere fødevaretilsætningsstoffer og røgaromaer på forskellige niveauer i fødevareproduktionskæden, men få medlemsstater havde gjort dette til en prioritet, og omfanget af den offentlige kontrol gav ikke tilstrækkelige garantier for, at fødevarevirksomhedslederne altid opfyldte EU-kravene fuldt ud. De medlemsstater, som havde prioriteret kontrollen, navnlig med hensyn til tilsætningsstoffer med større risiko som f.eks. nitritter og nitrater, havde indført effektiv kontrol. Det blev endvidere konkluderet, at fødevarevirksomhedsledere har store vanskeligheder med at forstå og gennemføre de til tider komplekse lovkrav, hvilket de kompetente myndigheder kan bekræfte. Kommissionen konkluderede i sin oversigtsrapport også, at der kan foretages forbedringer med hensyn til prioritering af den offentlige kontrol af tilsætningsstoffer med større risiko samt uddannelse og praktisk vejledning til støtte for både den offentlige kontrol og fødevarevirksomhedsledernes overholdelse. Med dette for øje nedsatte Kommissionen i 2016 en ekspertgruppe om anvendelsen af offentlig kontrol af fødevaretilsætningsstoffer og røgaromaer, ligesom den afholder BTSF-kurser og har udarbejdet specifikke vejledninger. 2.2.4 Kontrol af primærproduktion af fødevarer af ikke-animalsk oprindelse Vegetabilske fødevarer, som er beregnet til at blive spist rå som f.eks. spirer og frø til spiring, og som er kontamineret med bakterier eller vira, er i de senere år blevet anerkendt som en alvorlig trussel mod menneskers sundhed. Udbruddet af verotoksinproducerende E. coli (VTEC) i Tyskland i 2011 (over 4 000 tilfælde hos mennesker og 55 dødsfald) var forbundet med indtagelse af spirer, og det hidtil største registrerede fødevarebårne udbrud i Tyskland i 2012 (norovirus i frosne jordbær, som forårsagede næsten 11 000 tilfælde af gastroenteritis) viste klart, at der er svagheder i de offentlige kontrolsystemer i EU. Kommissionens tjenestegrene gennemførte fra 2013 til 2016 en auditserie for at evaluere kontrolsystemerne og forhindre mikrobiologisk kontaminering i primærproduktionen af fødevarer af ikke-animalsk oprindelse, som skal spises rå. Auditten fokuserede især på systemet for offentlig kontrol af sporbarhed for frø til spiring og spirer, de gældende mikrobiologiske kriterier, godkendelse af spireproducenter og kontrol af importerede frø til spiring. Der blev ved disse audit fundet adskillige mangler i den offentlige kontrol i spireproduktionskæden. I flere medlemsstater var der ingen eller meget begrænsede systemer til offentlig kontrol af primærproduktionen af fødevarer af ikke-animalsk oprindelse, som skal spises rå. Endvidere blev den offentlige kontrol ikke planlagt på grundlag af en effektiv risikovurdering, eftersom der ikke findes statistikbaserede procedurer for stikprøveudtagning eller præcise overslag over antallet af hospitalsindlæggelser og dødsfald forårsaget af fødevarebårne sygdomme som følge af indtagelsen af vegetabilske fødevarer. Disse mangler blev drøftet med medlemsstaternes kompetente myndigheder for at finde løsninger, som senere blev anvendt af medlemsstaterne til at tilpasse og forbedre deres offentlige kontrolsystemer. Resultater og konklusioner fra disse audit blev også anvendt til at styrke Kommissionens nye vejledning om imødegåelse af mikrobiologiske risici i friske frugter og grøntsager. Denne vejledning tager også hensyn til udtalelser fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) og støtter medlemsstaternes kompetente myndigheders og avlernes arbejde med at indføre effektive risikobaserede kontrolsystemer til håndtering af nye mikrobiologiske risici for vegetabilske fødevarer. 2.3 FODERSTOFSIKKERHED Foderstofsektoren er af stor betydning i produktionskæden for animalske fødevarer. Kommissionens tjenestegrene udsendte i 2015 og 2016 et spørgeskema til alle medlemsstaterne, som blev efterfulgt af factfinding-besøg i flere medlemsstater, hvor samspillet mellem private certificeringsordninger og den offentlige kontrol i foderstofsektoren blev undersøgt. I fire medlemsstater havde de kompetente myndigheder et tæt samarbejde med de private ordninger og havde vurderet deres egnethed som et middel til at erstatte eller reducere den offentlige kontrol. I disse lande var resultatet en reduktion i den offentlige kontrol for de foderstofvirksomhedsledere, der var medlem af ordningerne, og en deraf følgende mere rationel anvendelse af de offentlige ressourcer. Kommissionens tjenestegrene afholdt en workshop ved afslutningen af processen for at give mulighed for drøftelser mellem medlemsstaterne om fordelene ved et sådant samarbejde og udfordringerne (f.eks. databeskyttelse og undersøgelse af den private kontrols pålidelighed), hvor de fleste medlemsstater kunne se fordele ved at udnytte den private kontrol til offentlige formål. Denne mulighed er fastlagt i artikel 9, stk.1, litra d), i forordning (EU) 2017/625.

2.4 IMPORTKONTROL En omfattende importordning, som understøttes af effektiv og pålidelig kontrol, er afgørende for at garantere sikker import af dyr, animalske produkter, vegetabilske fødevarer og foder til EU. Derfor udgør Kommissionens tjenestegrenes audit på dette område en vigtig sikkerhed for, at alle medlemsstater anvender høje og ensartede standarder. Der fokuseres i audit rutinemæssigt på kontrollen ved grænsekontrolsteder og på udpegede indgangssteder i EU samt de områder, der er beskrevet nedenfor. 2.4.1 Grænsekontrol for at forhindre, at afrikansk svinepest kommer ind i EU Det er også afgørende med effektiv offentlig grænsekontrol for at forhindre, at dyresygdomme forårsaget af virus i animalske fødevarer føres ind i EU i rejsendes bagage og via dyretransportkøretøjer. Den afrikanske svinepestvirus, som kan medføre katastrofale tab i inficerede svinebesætninger, er i de senere år kommet ind i Unionen via de østlige grænser. I april 2016 foretog Kommissionen en række målrettede factfinding-besøg til otte medlemsstater med grænse til Rusland, Hviderusland og Ukraine for at vurdere, hvordan den specifikke grænsekontrol, der er fastsat i Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/426/EU, og den generelle kontrol af rejsendes bagage, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 206/2009, blev udført. Disse besøg viste, at der er behov for at forbedre de rejsendes bevidsthed om de risici, som fødevarer kan udgøre, samt behov for bedre kommunikation mellem de agenturer (sundhedsmyndigheder, told- og grænsevagter), der befinder sig på alle de steder, hvor sygdomme potentielt kan indføres i EU. Medlemsstaterne har brugt erfaringerne til navnlig at forbedre informationen til borgerne om kravene til rejsendes bagage og bedre kommunikation mellem forskellige aktører i forbindelse med grænsekontrol. 2.4.2 Importkontrol med fødevarer af ikke-animalsk oprindelse I den foregående rapport blev resultatet af audit af det offentlige kontrolsystemer for import af fødevarer af ikke-animalsk oprindelse beskrevet. En vigtig mangel vedrørte sikring af fuld sporbarhed for varer, der er omfattet af en mere intensiv offentlig kontrol i henhold til forordning (EF) nr. 669/2009, efter videre transport eller overførsel til udpegede indgangssteder for produkter i henhold til forordning (EF) nr. 884/2014 til fysisk kontrol. Endvidere opfyldte fødevarevirksomhedslederne ofte ikke forpligtelsen til at give forhåndsmeddelelse om en sendings ankomst til kontrolmyndighederne. Kommissionens tjenestegrene traf en række foranstaltninger til at afhjælpe disse mangler. For det første aftalte den nye procedurer for samarbejde mellem medlemsstaterne i forbindelse med videre transport. For det andet blev modellen for det fælles importdokument (CED), som skal udfyldes af fødevarevirksomhedsledere og af kontrolmyndigheden, forbedret med hensyn til bestemmelserne om videre transport. For det tredje offentliggjorde Kommissionen i 2014 et arbejdsdokument om håndhævelsen af forordning (EF) nr. 669/2009, hvori den anbefalede, at toldmyndighederne kun kan lade sendinger af relevante varer overgå til fri omsætning efter, at det ved en kontrol er bekræftet, at de fælles importdokumenter er udfyldt korrekt. Endelig vedtog Kommissionen gennemførelsesforordning (EU) nr. 884/2014, som indfører særlige betingelser for import af visse fødevarer netop som følge af risikoen for aflatoksinforurening. 2.5 PLANTESUNDHED 2.5.1 Kontrol af skadegørere og sygdomme EU's regler om plantesundhed har til formål at beskytte afgrøder, frugt, grøntsager, blomster, prydplanter og skove mod skadegørere og sygdomme (skadelige organismer) ved at forhindre, at de indføres eller spredes i EU. Dette er særlig vigtigt i betragtning af den globale handel med disse produkter. For at bekræfte at EU's regler overholdes gennemførte Kommissionens tjenestegrene en lang række audit- og analyseaktiviteter på plantesundhedsområdet. Med udgangspunkt i data fra tilbageholdelsessystemet EUROPHYT, som beskriver forekomsten af skadelige organismer i importerede planter og andre objekter, samt en ny månedlig varslingsliste var der i forbindelse med audit fokus på de ikke-EU-lande, hvorfra et stort antal importsendinger indeholdende skadelige organismer blev tilbageholdt. Disse data blev også analyseret indgående af en arbejdsgruppe nedsat mellem Kommissionen og medlemsstaterne, hvilket Kommissionen anvendte til at gennemføre visse tiltag og aktiviteter, herunder audit, dialoger med de involverede lande eller selektive importforbud. Resultatet af disse aktiviteter var en nedgang i antallet af årlige tilbageholdelser fra 2 310 på den første varslingsliste (november 2014) til 1 733 den 1. december 2016, men der skal gøres mere for at nedbringe antallet af tilbageholdelser og dermed den potentielle risiko for plantesundheden yderligere. Generelt er der et vedvarende behov for bedre identifikation og vurdering af risikofaktorerne og for bedre målretning af medlemsstaternes aktiviteter, navnlig i lyset af nye udbrud og spredning af skadegørere og sygdomme i EU samt nye oplysninger om værtsspektret og vektorer. Hvad angår udryddelsen af skadelige organismer i medlemsstaterne blev der udviklet et nyt modul under EUROPHYT-systemet, hvor medlemsstaterne kan anmelde udbrud på EU's område. Dette har til hensigt at styrke hurtig udveksling og analyse af vigtige oplysninger for at sikre hurtigere og mere effektiv håndtering af udbrud. For en af de mest alvorlige skadegørere, fyrretræsnematoden, blev der nedsat en taskforce bestående af medlemsstaternes nationale eksperter og personale fra Kommissionens kontroltjenester for at bistå med fastlæggelsen af en strategi for kontrol med skadegøreren i de to berørte medlemsstater. Formålet var at foretage en peerevaluering af de eksisterende kontrolstrategier samt overvåge gennemførelsen af handlingsplanerne for kontrol med fyrretræsnematoden. Der blev offentliggjort en oversigtsrapport baseret på adskillige møder og besøg til de pågældende lande. Rapportens henstillinger er allerede blevet gennemført i vid udstrækning. En anden alvorlig skadegører er Xylella fastidiosa, som er en destruktiv bakterie, der har forvoldt alvorlige skader på oliventræer. Udbruddene er blevet fulgt nøje i forskellige medlemsstater, ikke mindst gennem hyppige audit siden den første opdagelse i Italien i slutningen af 2013. Auditresultaterne og Kommissionens tjenestegrenes opfølgning har bidraget væsentligt til at forbedre kontrollen i de lande, der har været ramt af udbrud. Kommissionen sendte i juli 2017 en begrundet udtalelse til Italien, hvor myndighederne ikke har formået at stoppe udviklingen af den skadelige organisme. 2.6 PESTICIDER 2.6.1 Kontrol af markedsføringen og anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler Plantebeskyttelsesmidler anvendes primært i landbrugssektoren, men også inden for skovbrug, gartneri, grønne områder og i bolighaver. I EU gælder der strenge regler for markedsføring og anvendelse af plantebeskyttelsesmidler. For at kontrollere, om kontrolsystemerne i medlemsstaterne fungerer effektivt, blev der mellem 2012 og 2016 gennemført to omfattende revisionsserier, som omfattede kontrol af markedsføring og anvendelse af plantebeskyttelsesmidler, . Med hensyn til markedsføringen af plantebeskyttelsesmidler konstaterede Kommissionens tjenestegrene, at de risici, der var forbundet med importører, producenter og emballeringsvirksomheder af plantebeskyttelsesmidler, ikke var taget tilstrækkeligt i betragtning ved planlægningen af medlemsstaternes kontroller. Derfor var antallet og omfanget af kontrollerne af disse operatører generelt utilstrækkeligt. Kontrollerne af disse specialoperatører blev yderligere svækket af manglen på specifik uddannelse af inspektører og utilstrækkelig formulering og analyse af kontrolplaner. De fleste medlemsstater foretager ikke kontrol af plantebeskyttelsesmidler, der er beregnet til anvendelse i andre medlemsstater eller i lande uden for EU. Denne betydelige svaghed i kontrolsystemerne kan nemt udnyttes til at markedsføre produkter, der ikke opfylder kravene. De udførte audit viste, at der som følge af svaghederne i kontrollen af markedsføringen af plantebeskyttelsesmidler ikke var tilstrækkelig sikkerhed for, at falske og ulovlige pesticider blev opdaget.

Ikke desto mindre vil de stadig mere veludviklede offentlige kontrolsystemer for brugerne sammen med de fremskridt, der gøres med hensyn til bæredygtig anvendelse af pesticider, sigte mod at give forbrugerne sikkerhed for, at de bruger plantebeskyttelsesmidler mere og mere ansvarligt. For at hjælpe medlemsstaterne med at rette op på svaghederne i systemet nedsatte Kommissionens tjenestegrene to arbejdsgrupper. Arbejdsgruppen om formuleringsanalyse af plantebeskyttelsesmidler udarbejder referencedokumenter, som giver medlemsstaterne vejledning om, hvilke analysemetoder der skal anvendes, og hvordan analyseresultaterne skal fortolkes på dette komplekse område. Arbejdsgruppen om håndhævelse vedrørende plantebeskyttelsesmidler udviklede en skabelon for harmoniseret rapportering af kontrol med markedsføring og anvendelse af plantebeskyttelsesmidler. Den tilrettelægger også workshopper om andre specifikke spørgsmål vedrørende kontrol med plantebeskyttelsesmidler, når der er behov for det. 2.6.2 Godkendelse af plantebeskyttelsesmidler Når et aktivt stof er blevet godkendt på EU-plan, kan de enkelte plantebeskyttelsesmidler kun godkendes af en medlemsstat efter en detaljeret evaluering, der omfatter en række forskellige områder som f.eks. eksponering af sprøjteførere, toksikologi, skæbne i miljøet, økotoksikologi og effektivitet. For at optimere denne proces indførtes der ved forordning (EF) nr. 1107/2009 et system for godkendelse inden for zoner. En af Kommissionens auditserier i medlemsstaterne, der blev indledt i 2016 for at evaluere disse godkendelsessystemer, viste, at størstedelen af medlemsstaterne ikke overholder næsten alle de frister, der er fastsat i lovgivningen. En af grundene hertil er, at medlemsstaterne ikke i tilstrækkelig grad udnytter mulighederne for at bruge det evalueringsarbejde, der udføres af andre medlemsstater, hvilket er grundlaget for systemet for EU-godkendelse inden for zoner. Disse forsinkelser i behandlingen af ansøgninger kan undergrave formålet med EU-lovgivningen, som er at sikre et højt niveau for beskyttelse af sundhed og miljø. Kommissionens audit identificerede også god praksis, som kan hjælpe medlemsstaterne med at forbedre deres godkendelsessystemer. 2.6.3 Kontrol af bæredygtig anvendelse af pesticider Formålet med direktivet om en bæredygtig anvendelse af pesticider er at mindske risikoen ved og virkningerne af anvendelsen af pesticider på menneskers sundhed og miljøet og at fremme anvendelsen af integreret bekæmpelse af skadegørere (IPM) og alternative metoder. For at kontrollere, om foranstaltningerne i dette direktiv er gennemført, foretog Kommissionen en omfattende undersøgelse af alle medlemsstaterne i 2016, som blev fulgt op af en række factfinding-besøg i seks medlemsstater i 2017. Undersøgelsen og analysen af medlemsstaternes nationale handlingsplaner viser en noget broget gennemførelse af direktivet, da nogle medlemsstater har været mere aktive end andre. På den ene side er der i alle EU-lande etableret uddannelses- og certificeringssystemer for professionelle pesticidbrugere, og næsten fire millioner landmænd er blevet uddannet i sikker anvendelse af pesticider. Desuden er 900 000 sprøjter blevet testet med henblik på korrekt og sikker anvendelse. Medlemsstaterne havde taget betydelige skridt til at gennemføre uddannelsesprogrammer for sprøjteførere, og det samlede areal, der blev behandlet med pesticider ved flysprøjtning, er faldet betydeligt, da dette nu kun er tilladt under meget begrænsede omstændigheder. Selv om integreret bekæmpelse af skadegørere er en hjørnesten i direktivet, er det på den anden side fortsat underudnyttet. Dette til trods for, at antallet af EU-godkendte lavrisiko-/ikke-kemiske stoffer er fordoblet siden 2009. Medlemsstaterne kontrollerer ikke systematisk, at IPM-principperne overholdes. Desuden havde medlemsstaterne endnu ikke fastsat klare kriterier for at sikre, at alle erhvervsmæssige brugere anvender de generelle IPM-principper. Medlemsstaternes igangværende revision af deres nationale handlingsplaner giver mulighed for at afhjælpe de mangler, der blev konstateret i Kommissionens rapport, herunder behovet for at fastsætte mere præcise og målbare mål, således at de fremskridt, der gøres for at reducere risiciene, kan formidles til borgerne. Med udgangspunkt i rækken af seks factfinding-besøg i medlemsstaterne i 2017 har Kommissionen et omfattende arbejdsprogram omfattende besøg i medlemsstaterne og vurdering af ajourførte nationale handlingsplaner samt afholdelse af uddannelsesarrangementer for at forbedre gennemførelsen på medlemsstatsniveau. 2.7 DYRESUNDHED Formålet med EU's dyresundhedsstrategi er at have en stærk kontrolramme med fokus på forebyggende foranstaltninger, sygdomsovervågning og specifik offentlig kontrol, da forebyggelse er bedre end helbredelse. På den måde kan forekomsten af potentielt ødelæggende dyresygdomme nedbringes, og virkningerne af udbrud kan begrænses mest muligt. For at kontrollere, om medlemsstaterne er i stand til at reagere på dyresygdomme, udførte Kommissionens tjenestegrene audit på flere områder, hvoraf to er beskrevet nedenfor. 2.7.1 Medlemsstaternes beredskabsplaner for håndtering af dyresygdomme Kommissionens tjenestegrene auditerede beredskabsplaner for dyresygdomme mellem 2014 og 2016. Efterhånden som disse audit skred frem, og sammenlignet med resultaterne af tidligere audit, var der sket forbedringer på områder som f.eks. registrering af lokaler med dyr, kapacitet til diagnosticering, fordeling af ressourcer og klarhed i ansvarsfordelingen. Medlemsstaterne udviste en positiv tendens med hensyn til kvaliteten og fuldstændigheden af skriftlige planer og manualer. Indkøbsprocedurerne og den praktiske uddannelse af personalet var også blevet forbedret. Kommissionens audit viste, at der var betydelige generelle svagheder med hensyn til nødvaccination og beredskab til hurtig tømning af bedrifter. De fremhævede også betydelige forskelle i evnen til at opdage sygdomme tidligt og reagere på omfattende udbrud. Ved hjælp af de indsamlede oplysninger tilrettelagde Kommissionens tjenestegrene i denne periode forskellige aktiviteter, herunder ekspertmøder, besøg hos nationale myndigheder og en række praktiske kurser med deltagelse af embedsmænd fra flere medlemsstater og nabolande, hvilket gav mulighed for bedre kommunikation og udveksling af erfaringer mellem nationale tjenester. Dyresygdomme med betydelige sociale og økonomiske virkninger blev indført i EU i 2014 (afrikansk svinepest) og 2015 (lumpy skin disease) og blev spredt til flere lande. De svagheder, der blev konstateret under ovennævnte audit af beredskabsplanerne, var tydelige, da myndighederne forsøgte at bekæmpe disse to sygdomme. Fra 2014 auditerede Kommissionens tjenestegrene de berørte lande med fokus på de kontrolforanstaltninger, der anvendes til at dæmme op for og udrydde sygdommene, og andre lande, der er i fare, for at hjælpe dem med at forbedre deres beredskab. Disse audit afdækkede specifikke gennemførelsessvagheder og bidrog til at fremme en konsekvent gennemførelse af bekæmpelses- og udryddelsesforanstaltninger i Unionen. Kommissionens tjenestegrene reagerede også gennem direkte teknisk og finansiel støtte til medlemsstaterne, eksperthold i beredskabsteamet og støtteforanstaltninger for bedre beredskab, overvågning og indsats og oprettede en nødvaccinebank for lumpy skin disease med henblik på at sikre en effektiv tidlig reaktion på udbrud. Resultaterne af og erfaringerne fra disse audit blev delt med embedsmænd fra nabolandene under tekniske møder, både for at vise fuld gennemsigtighed og for at dele viden og erfaringer, da det er af interesse for Unionen at mindske risikoen for indslæbning af sygdomme fra tilstødende tredjelande. 2.7.2 Offentlig kontrol af opdræt af fisk

Akvakultur er et vækstområde i hele verden og også en vigtig økonomisk sektor i EU med ca. 85 000 ansatte, hvilket gør Unionen til en af de 10 største akvakulturproducenter globalt. For at få et overblik over, hvordan de nationale offentlige kontrolsystemer overholder EU-lovgivningen om akvakultur, herunder dyresundhedskravene, blev der gennemført en række factfinding-besøg i syv medlemsstater og Norge mellem september 2014 og november 2015. I oversigtsrapporten fra besøgene blev det konkluderet, at den offentlige kontrol på bedrifterne gennemføres og støtter udviklingen af sektoren som helhed. Der blev konstateret en række problemer på nøgleområder, navnlig vedrørende dårlige registreringsprocedurer, som påvirkede de kompetente myndigheders evne til at få et klart overblik over sektorens sundhedstilstand og for, at operatørerne på pålidelig vis kan bekræfte sundhedstilstanden for afsendelses- og modtagerbrug. Forskelle i graden af de kompetente myndigheders ekspertise påvirkede deres evne til at opdage sundhedsproblemer i forbindelse med offentlig kontrol. Passiv overvågning kan have begrænset effekt for så vidt angår tidlig påvisning af sygdomme især på grund af mangel på en fælles tilgang til konceptet med væsentlig stigning i dødeligheden. Det begrænsede udbud af veterinærlægemidler har ført til ukorrekt behandling af visse sygdomme og kan medføre øget antimikrobiel resistens. Kommissionen har for at modvirke den generelle forøgelse af antimikrobiel resistens og blandt andet begrænse uhensigtsmæssig anvendelse af antimikrobielle stoffer til dyr iværksat et omfattende program under "EU's indsats mod antimikrobiel resistens". Som led i en række foranstaltninger, der har til formål at behandle de fleste af de emner, der er fremhævet i denne rapport, vil Kommissionens tjenestegrene efter høring af alle berørte parter (f.eks. medlemsstaternes kompetente myndigheder, interessenter, lande uden for EU osv.) senest i april 2019 vedtage flere delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter under den nye dyresundhedslov. Hensigten med disse retsakter er at forenkle og, hvor det er relevant, forenkle kravene vedrørende flytning og sygdomsbekæmpelse og mindske den administrative byrde i forbindelse med bl.a. registrering og godkendelse. 2.8 DYREVELFÆRD Hvad angår dyrevelfærd, gennemførte Kommissionens tjenestegrene en række auditaktiviteter og studiebesøg vedrørende to centrale emner. 2.8.1 Dyrevelfærd under transport Kommissionens tjenestegrene har gentagne gange påpeget problemer med gennemførelsen af kravene i forordning (EF) nr. 1/2005. Kommissionen har fokuseret sin opmærksomhed på at udarbejde vejledninger i god praksis og på at forbedre samarbejdet mellem medlemsstaterne for at opnå en større harmonisering af gennemførelsen af de eksisterende regler. Med dette for øje iværksatte Kommissionens tjenestegrene et treårigt pilotprojekt, der havde til formål at forbedre dyrevelfærden under transport ved at udvikle og udbrede retningslinjer for god praksis for de fem vigtigste dyrearter (kvæg, heste, svin, fjerkræ og får), der transporteres inden for EU og til lande uden for EU med henblik på slagtning, opfedning og avl. Den endelige udgave af retningslinjerne for god praksis er allerede tilgængelig og er blevet delt med de europæiske interessenter gennem en omfattende udbredelseskampagne, der omfatter elementer som f.eks. et særligt websted, møder, roadshows, publikationer osv. Kampagnen vil fortsætte indtil midten af 2018. Medlemsstaterne skal give Kommissionen oplysninger om de inspektioner, de foretager i henhold til forordning (EF) nr. 1/2005. Kommissionens tjenestegrene har arrangeret besøg af nationale eksperthold til medlemsstater med god praksis for kontrol af dyretransportkøretøjer, hvilket letter udvekslingen af knowhow. Som følge heraf gav de nationale myndigheder tilsagn om at udvikle en række lignende eksempler på god praksis. Disse omfattede bedre prioritering af kontroller, kategorisering af overtrædelser for at sikre harmoniserede håndhævelsesforanstaltninger og mere praktisk uddannelse for dyretransportvirksomheder. Kommissionens tjenestegrene fortsatte desuden med at fremme samarbejdet mellem medlemsstaternes nationale kontaktpunkter for beskyttelse af dyr under transport via møder. De fælles problemer, der blev konstateret på disse møder og studiebesøg, blev også fremlagt for grupper af disse nationale eksperter, som udviklede, blev enige om og udarbejdede "netværksdokumenter", som indeholder vejledning om den praktiske gennemførelse af kravene og om god praksis i forbindelse med kontrol. 2.8.2 Beskyttelse af dyr på aflivningstidspunktet Kommissionens tjenestegrene foretog en skrivebordsanalyse, en pilotaudit i 2013 og en auditserie for at gennemgå medlemsstaternes indsats for at gennemføre forordning (EF) nr. 1099/2009 om beskyttelse af dyr på aflivningstidspunktet. Denne auditserie omfattede også forebyggelse af transport af dyr, der er uegnede til transport, til slagterier og anvendelse af indikatorer for slagtekyllingers velfærd på bedriften. Auditserien blev fulgt op af tre oversigtsrapporter for hvert afsnit (dyrevelfærd på aflivningstidspunktet, dyrevelfærd under transport og slagtekyllingers velfærd), som hver beskriver god praksis og fælles mangler. Kommissionen tilrettelagde også to særlige BTSF-arrangementer: et om beskyttelse af dyr på aflivningstidspunktet og et andet om overvågning af indikatorer på slagteriet for at forbedre slagtekyllingers velfærd på bedrifterne. 2.9 ANTIMIKROBIEL RESISTENS I forbindelse med Europa-Kommissionens handlingsplan for 2011 mod den voksende trussel fra antimikrobiel resistens udførte Kommissionen audit for at verificere gennemførelsen af den obligatoriske overvågning og rapportering af antimikrobiel resistens i dyr og fødevarer. Den har også indsamlet oplysninger om de politikker, der skal tilskynde til hensigtsmæssig anvendelse af antibiotika til dyr. EU's krav til overvågning og rapportering af antimikrobiel resistens i dyr og fødevarer er fastlagt i Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/652/EU. Det blev i auditserien konstateret, at medlemsstaterne havde forbedret udformningen og gennemførelsen af de fleste af de gældende krav til prøveudtagning og testning betydeligt. I den dermed forbundne oversigtsrapport blev der noteret nogle områder, hvor der skal ske forbedringer med hensyn til dataindsamling og nationale laboratorienetværk og indberetning af data til Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet. Rapporten fremhævede også god praksis, som går ud over, hvad der kræves i lovgivningen. Indsamlingen af oplysninger om hensigtsmæssig anvendelse af antimikrobielle stoffer foregik via en række factfinding-besøg. Her blev det konstateret, at næsten alle lande har en række forskellige politikker for hensigtsmæssig anvendelse. Disse omfatter mål for reduktion af brugen af antimikrobielle stoffer og forbud mod anvendelse af kritisk vigtige antimikrobielle stoffer hos visse dyrearter. Den samlede virkning af de gennemførte politikker kan resultere i betydelige reduktioner i anvendelsen af antimikrobielle stoffer. Disse kan udgøre over 50 %, selv om de nationale strategier befinder sig på et tidligt stadium, og de tilknyttede politikker er frivillige. Den dermed forbundne oversigtsrapport fremhæver den potentielle sammenhæng mellem fald i brugen af antimikrobielle stoffer og nedbringelse af antimikrobiel resistens. De muligheder for forbedring og den gode praksis, der blev identificeret ved disse audit og factfinding-besøg, blev brugt til udarbejdelsen af den omfattende "EU One Health-handlingsplan mod antimikrobiel resistens" . 2.10 ØKOLOGISK PRODUKTION