FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 23/96 fastlagt af Rådet den 23. november 1995 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/. . ./EF af . . . om dele af og kendetegn ved to- og trehjulede motordrevne køretøjer (96/C 190/01)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), og

ud fra følgende betragtninger:

Der bør fastlægges foranstaltninger med henblik på at sikre det indre markeds funktion;

i de enkelte medlemsstater skal to- og trehjulede motordrevne køretøjer opfylde visse tekniske krav vedrørende de dele og kendetegn, som dette direktiv omhandler, hvilket fastlægges i præceptive bestemmelser, som er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat, og som dermed virker som en hindring for samhandelen inden for Fællesskabet; disse hindringer for det indre markeds funktion kan fjernes ved, at alle medlemsstater vedtager de samme forskrifter i stedet for deres nationale bestemmelser;

der må etableres harmoniserede forskrifter for disse dele af og kendetegn ved to- og trehjulede motordrevne køretøjer, hvis det skal være muligt at foretage typegodkendelse af de forskellige køretøjstyper som omhandlet i Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer (4);

adgangen til tredjelandsmarkederne bør lettes ved at sikre, at bestemmelserne i kapitel 1 (dæk), kapitel 2 (lygter og lyssignaler), kapitel 4 (førerspejle) og kapitel 11 (sikkerhedsseler) stemmer overens med bilaget til dette direktiv og de tilsvarende ECE/FN-regulativer, henholdsvis nr. 30, 54, 64 og 75 vedrørende dok. nr. 3, 19, 20, 37, 38, 50, 56, 57, 72 og 82 vedrørende lygter og lyssignaler, nr. 81 vedrørende førerspejle og nr. 16 vedrørende sikkerhedsseler;

i forbindelse med miljøbeskyttelse, dvs. luft- og støjforurening, skal der til stadighed sigtes mod at skabe et bedre miljø; derfor bør grænseværdierne for forurening og støj sænkes yderligere, så de kan gennemføres snarest muligt; dette kan kun ske på grundlag af undersøgelser, forskning og costbenefit-analyser vedrørende eksisterende og forventede teknologiske muligheder, hvorved der skabes mulighed for industriel produktion af køretøjer, som overholder de skærpede grænser; Europa-Parlamentet og Rådet bør træffe afgørelse om en sådan yderligere sænkning senest tre år, inden den træder i kraft, således at industrien får tid til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at tilpasse produktionen, så den overholder de nye fællesskabsbestemmelser på den fastsatte dato; Rådet og Europa-Parlamentet træffer afgørelse på grundlag af forslag, som Kommissionen fremsætter i god tid;

medlemsstaterne bør kunne give incitamenter af fiskal art i forbindelse med markedsføring af køretøjer, som allerede opfylder fællesskabsbestemmelserne om luft- og støjforurening;

målemetoderne til bestemmelse af, om køretøjer og separate tekniske enheder overholder bestemmelserne om elektromagnetisk kompatibilitet (kapitel 8), forudsætter komplekse og dyre anlæg; hvis medlemsstaterne skal have tid til at etablere sådanne anlæg, bør gennemførelsen af ovennævnte målemetoder udskydes tre år regnet fra dette direktivs ikrafttræden;

i betragtning af omfanget og virkningerne af den foreslåede foranstaltning i sektoren er fællesskabsforanstaltningerne i direktivet en absolut forudsætning for virkeliggørelse af det tilstræbte mål, som er EF-typegodkendelse af køretøjer; dette mål kan ikke i tilstrækkelig grad nås af medlemsstaterne hver for sig;

det tekniske fremskridt nødvendiggør en hurtig tilpasning af de tekniske forskrifter i bilaget til dette direktiv; denne proces bør forenkles og fremskyndes, ved at arbejdet overlades til Kommissionen, med undtagelse af grænseværdierne for luft- og støjforurening; der bør fastlægges en procedure for forudgående høring mellem Kommissionen og medlemsstaterne i et udvalg i de tilfælde, hvor Europa-Parlamentet og Rådet overdrager beføjelser til Kommissionen i forbindelse med gennemførelse af bestemmelser vedrørende to- og trehjulede motordrevne køretøjer;

sikkerheds- og miljøkrav gør det nødvendigt at begrænse indgreb på to- og trehjulede køretøjer; for ikke at begrænse ejerens arbejde med service og vedligeholdelse af køretøjerne må sådanne restriktioner være strengt begrænset til indgreb, der i væsentlig grad ændrer køretøjets præstationer samt dets støjniveau og forurenende emissioner;

forskrifterne i dette direktiv kan ikke medføre, at medlemsstater, der på deres område ikke tillader, at to- og trehjulede motordrevne køretøjer trækker en påhængsvogn, forpligtes til at ændre deres lovgivning -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Dette direktiv og bilaget hertil gælder for:

- dæk

- lygter og lyssignaler

- udragende dele

- førerspejle

- foranstaltninger mod luftforurening

- brændstofbeholdere

- foranstaltninger mod ulovlige indgreb

- elektromagnetisk kompatibilitet

- støjniveau og udstødningssystemer

- tilkoblings- og fastspændingsanordninger

- sikkerhedsseler og forankringer for disse

- ruder, forrudeviskere og forrudevaskere samt afrimnings- og afdugningsanordninger til forruder

på enhver type køretøj som defineret i artikel 1 i direktiv 92/61/EØF.

Artikel 2

Inden en frist på tre år fra den dato, der er nævnt i artikel 8, stk. 1, tredje afsnit, foretager Kommissionen en indgående undersøgelse for at konstatere, om de foranstaltninger mod ulovlige indgreb på køretøjer, navnlig af klasse A og B, der er omhandlet i kapitel 7 i bilaget til dette direktiv, kan anses for at være tilstrækkelige til faktisk at hindre ulovlige indgreb, som kunne skade sikkerheden og miljøet. Kommissionen foreslår om nødvendigt nye lovgivningsmæssige foranstaltninger på grundlag af konklusionerne af undersøgelsen.

Artikel 3

1. Typegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer hvad angår dæk, lygter og lyssignaler, førerspejle, brændstofbeholdere, udstødningssystemer, sikkerhedsseler og ruder, og typegodkendelse af dæk, lygter og lyssignaler, førerspejle, brændstofbeholdere, udstødningssystemer, sikkerhedsseler og ruder som komponenter, samt betingelserne for sådanne køretøjers frie bevægelighed og for markedsføring af sådanne komponenter sker i henhold til bestemmelserne i direktiv 92/61/EØF, kapitel II og III.

2. Typegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer hvad angår udragende dele, foranstaltninger mod luftforurening, foranstaltninger mod ulovlige indgreb, elektromagnetisk kompatibilitet, støjniveau, tilkoblingsanordninger og fastspændingsanordninger for sidevogn, forankringer for sikkerhedsseler, forrudeviskere og forrudevaskere samt afrimnings- og afdugningsanordninger til forruder, samt betingelserne for sådanne køretøjers frie bevægelighed sker i henhold til bestemmelserne i direktiv 92/61/EØF, kapitel II og III.

Artikel 4

1. I overensstemmelse med artikel 11 i direktiv 92/61/EØF anerkendes det, at forskrifterne i kapitel 1 (dæk), kapitel 2 (lygter og lyssignaler), kapitel 4 (førerspejle) og kapitel 11 (sikkerhedsseler) i bilaget til nærværende direktiv sidestilles med forskrifterne i ECE/FN-regulativ nr. 30 (5), 54 (6), 64 (7), 75 (8) vedrørende dæk, regulativ nr. 3 (9), 19 (10), 20 (11), 37 (12), 38 (13), 50 (14), 56 (15), 57 (16), 72 (17), 82 (18) vedrørende lygter og lyssignaler, 81 (19) vedrørende førerspejle og regulativ nr. 16 (20) vedrørende sikkerhedsseler, i den affattelse, der er gældende på datoen for dette direktivs vedtagelse. I forbindelse med den i første afsnit omhandlede sidestilling finder monteringsforskrifterne i kapitel 1 og 11 også anvendelse på anordninger, der er typegodkendt efter de tilsvarende ECE/FN-regulativer.

2. De myndigheder i medlemsstaterne, som meddeler typegodkendelse, anerkender typegodkendelser og typegodkendelsesmærker, der er meddelt i henhold til ovennævnte regulativer, på linje med tilsvarende typegodkendelser og typegodkendelsesmærker, der er meddelt i henhold til nærværende direktiv.

Artikel 5

1. Kommissionen forelægger inden den 1. januar 1997 Europa-Parlamentet og Rådet et forslag, udarbejdet på grundlag af forskning og en analyse af omkostningerne og fordelene ved anvendelse af skærpede grænseværdier, om fastlæggelse af en næste etape, hvor der skal vedtages foranstaltninger, som yderligere skal skærpe de grænseværdier for luftforurening og støjniveau for de pågældende køretøjer, som er fastsat henholdsvis i kapitel 5, bilag II, tabel I og II, og i kapitel 9, bilag I. Kommissionen tager i sit forslag hensyn til og evaluerer costbenefit-rapporten vedrørende de forskellige foranstaltninger til nedbringelse af luftforurening og støjniveau og forelægger foranstaltninger, som skal stå i et rimeligt forhold til målsætningerne.

2. Den i stk. 1 omhandlede afgørelse, som Europa-Parlamentet og Rådet vedtager på grundlag af Kommissionens forslag, og som finder anvendelse fra 2001, tager hensyn til, at der også skal medtages andre elementer end blot skærpede grænseværdier. Der foretages en vurdering af omkostninger og fordele ved at gennemføre foranstaltningerne i nævnte afgørelse, og disse skal stå i et rimeligt forhold til målsætningerne.

Artikel 6

1. Medlemsstaterne kan kun indføre afgiftslettelser for motorkøretøjer, som opfylder forskrifterne for luft- og støjforurening i dette direktiv, henholdsvis i kapitel 5, bilag I, punkt 2.2.1.1.3, og bilag II, tabel I og II, og i kapitel 9, bilag I.

2. Disse lettelser skal opfylde traktatens bestemmelser og overholde følgende betingelser:

- de skal gælde for alle nye motorkøretøjer, der udbydes til salg på markedet i en medlemsstat, og som allerede opfylder forskrifterne i dette direktiv, jf. stk. 1

- de skal ophøre fra det tidspunkt, hvor de i stk. 1 omhandlede forskrifter finder obligatorisk anvendelse

- de skal for hver motorkøretøjstype udgøre et beløb, som er lavere end merudgifterne til de tekniske løsninger, der indføres for at sikre overholdelse af de fastsatte værdier, og til udstyrets montering på køretøjet.

3. For at gøre det muligt for Kommissionen at fremsætte sine bemærkninger underrettes den i god tid om projekter, der tager sigte på at indføre afgiftslettelser som omhandlet i stk. 1 eller på at ændre dem.

Artikel 7

De ændringer, der er nødvendige

- for at tage hensyn til ændringer i de ECE/FN-regulativer, der er nævnt i artikel 4

- for at tilpasse bilaget til den tekniske udvikling - med undtagelse af grænseværdierne for luft- og støjforurening henholdsvis i kapitel 5, bilag I, punkt 2.2.1.1.3, og bilag II, tabel I og II, og i kapitel 9, bilag I,

vedtages efter proceduren i artikel 13 i Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (21).

Artikel 8

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den . . . (22). De underretter straks Kommissionen herom.

Fra ovennævnte dato kan medlemsstaterne ikke længere forbyde ibrugtagning af køretøjer, som opfylder bestemmelserne i dette direktiv eller kapitler heri.

Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra den . . . (23).

Gennemførelsen af visse bestemmelser i kapitel 5, 8 og 9 udsættes dog som angivet i disse kapitler.

2. Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

Artikel 9

1. Med virkning fra datoen for dette direktivs anvendelse ophæves Rådets direktiv 80/780/EØF af 22. juli 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerspejle til tohjulede motorkøretøjer, med eller uden sidevogn, og om deres montering på disse køretøjer (24).

2. Dele, der er typegodkendt i henhold til bilag I til det i stk. 1 nævnte direktiv, kan dog fortsat anvendes.

3. Rådets direktiv 78/1015/EØF af 23. november 1978 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilladt støjniveau og udstødningsanlæg for motorcykler (25) ophæves med virkning fra den i artikel 8, stk. 1, første afsnit, nævnte dato.

4. Indtil den i artikel 8, stk. 1, første afsnit, nævnte dato kan de i direktiv 92/61/EØF nævnte køretøjstyper typegodkendes efter direktiv 78/1015/EØF. Med hensyn til grænseværdierne for støjniveauet anvendes bilag I, punkt 2.2.1, til direktiv 78/1015/EØF.

For ibrugtagning af disse køretøjer gælder artikel 15, stk. 4, litra c), i direktiv 92/61/EØF.

5. Fra datoen for nærværende direktivs ikrafttræden finder bestemmelserne i Rådets direktiv 89/336/EØF af 3. maj 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet (26) ikke længere anvendelse på køretøjer, der er omfattet af nærværende direktiv.

Artikel 10

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 11

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget . . .

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT nr. C 177 af 29. 6. 1994, s. 1.

(2) EFT nr. C 195 af 18. 7. 1994, s. 77.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 18. maj 1995 (EFT nr. C 151 af 19. 6. 1995, s. 184), Rådets fælles holdning af 23. november 1995 (endnu ikke offentliggjort i Tidende) og Europa-Parlamentets afgørelse af . . . (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(4) EFT nr. L 225 af 10. 8. 1992, s. 72.

(5) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 29.

(6) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 53.

(7) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 63.

(8) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 74.

(9) Dokument E/ECE/TRANS/324/Add. 2.

(10) Dokument E/ECE/TRANS/324/Rev. 1/Add. 18.

(11) Dokument E/ECE/TRANS/324/Rev. 1/Add. 19.

(12) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 36.

(13) Dokument E/ECE/TRANS/324/Rev. 1/Add. 37.

(14) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 49.

(15) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 55.

(16) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 56.

(17) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 71.

(18) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 81.

(19) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 80.

(20) Dokument E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 15.

(21) EFT nr. L 42 af 23. 2. 1970, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 95/54/EF (EFT nr. L 266 af 8. 11. 1995, s. 1).

(22) 18 måneder efter direktivets vedtagelse.

(23) 24 måneder efter direktivets vedtagelse.

(24) EFT nr. L 229 af 30. 8. 1980, s. 49. Direktivet er senest ændret ved direktiv 80/1272/EØF (EFT nr. L 375 af 31. 12. 1980, s. 73).

(25) EFT nr. L 349 af 13. 12. 1978, s. 21. Direktivet er senest ændret ved direktiv 89/235/EØF (EFT nr. L 98 af 11. 4. 1989, s. 1).

(26) EFT nr. L 139 af 23. 5. 1989, s. 19. Direktivet er senest ændret ved direktiv 93/97/EØF (EFT nr. L 290 af 24. 11. 1993, s. 1).

DÆK TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER OG MONTERING HERAF

BILAGSFORTEGNELSE

Side

BILAG I Administrative bestemmelser om typegodkendelse af dæk .......... 6

Tillæg 1 Oplysningsskema for en dæktype beregnet til to- og trehjulede motordrevne køretøjer .......... 8

Tillæg 2 Typegodkendelsesattest for dæk beregnet til to- og trehjulede motordrevne køretøjer .......... 9

BILAG II Definitioner, påskrifter og forskrifter .......... 10

Tillæg 1 Forklarende figur .......... 17

Tillæg 2 Placering af dækpåskrifter .......... 18

Tillæg 3 Fortegnelse over belastningstal og dertil svarende tilladt totalmasse .......... 19

Tillæg 4 Påskrift og dimensioner for visse dæktyper .......... 20

Tillæg 5 Metode til måling af dækdimensioner .......... 28

Tillæg 6 Fremgangsmåde ved belastnings-/hastighedsprøver .......... 29

Tillæg 7 Belastningsevnens variation med hastigheden .......... 31

Tillæg 8 Metode til bestemmelse af dækkenes dynamiske ekspansion .......... 32

BILAG III Krav til køretøjer for så vidt angår montering af dæk .......... 34

Tillæg 1 Oplysningsskema vedrørende en type to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så vidt angår montering af dæk .......... 36

Tillæg 2 Typegodkendelsesattest for en type to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så vidt angår montering af dæk .......... 37

BILAG I

ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER VEDRØRENDE TYPEGODKENDELSE AF DÆK

1. ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE

1.1. I ansøgningen om typegodkendelse af et dæk skal anføres den dæktype, hvorpå typegodkendelsesmærket skal påsættes.

1.2. For hver dæktype skal desuden anføres:

1.2.1. dækdimensionsbetegnelsen som defineret i bilag II, punkt 1.16

1.2.2. fabrikat eller handelsbetegnelse

1.2.3. anvendelsesart: normaldæk, specialdæk, vinterdæk eller knallertdæk

1.2.4. dækopbygning (diagonal- eller krydslagsdæk, diagonalbæltedæk, radialdæk)

1.2.5. symbol for hastighedskategori

1.2.6. belastningstal

1.2.7. om dækket er beregnet til anvendelse med eller uden slange

1.2.8. om dækket er normalt eller forstærket

1.2.9. antal lag for motorcykelafledede dæk

1.2.10. dækkets ydre mål: største dækbredde og udvendig diameter

1.2.11. de fælge, hvorpå dækket kan monteres

1.2.12. måle- og prøvefælge

1.2.13. dæktryk ved måling og afprøvning

1.2.14. koefficienten x i bilag II, punkt 1.19.

1.2.15. Den tilladte maksimale hastighed, som dækfabrikanten har angivet, og den tilladte belastningskapacitet ved denne maksimale hastighed for dæk, der identificeres ved bogstavkoden »V« i dimensionsbetegnelsen, og som er egnede til hastigheder over 240 km/h, eller for dæk, der identificeres ved bogstavkoden »Z« i dimensionsbetegnelsen, og som er egnede til hastigheder over 270 km/h. Den tilladte maksimale hastighed og den tilsvarende belastningskapacitet skal angives i typegodkendelsesattesten (Tillæg 2 til dette bilag).

1.3. Ansøgningen om typegodkendelse skal desuden være ledsaget af tegninger eller fotografier i tre eksemplarer af slidbanemønster og skabelon af det oppumpede dæk monteret på målefælgen, der viser de relevante dimensioner (se punkt 3.1.1 og 3.1.2 i bilag II) for den dæktype, der søges godkendt. Den skal også være ledsaget af prøverapporten fra et godkendt prøvelaboratorium eller af to eksemplarer af dæktypen efter den kompetente myndigheds eget valg.

1.4. Dækfabrikanten kan anmode om, at EF-typegodkendelsen udvides til også at omfatte andre typer ændrede dæk.

1.5. Dette direktiv gælder ikke for nye dæk, der kun er beregnet til terrængående køretøjer og er mærket »NHS« (not for highway service) (ikke til motorvejskørsel), eller kun er beregnet til konkurrencebrug.

2. PÅSKRIFTER

De eksemplarer af dækket, som indsendes sammen med ansøgningen, skal let læseligt og uudsletteligt være påført ansøgerens fabrikat eller handelsbetegnelse og der skal være tilstrækkelig plads til typegodkendelsesmærket.

3. TYPEGODKENDELSESMÆRKE

Alle dæk, der er i overensstemmelse med en dæktype, som er godkendt i henhold til dette direktiv, skal være forsynet med et typegodkendelsesmærke som beskrevet i bilag V til direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer.

Værdien af »a« som bestemmer målene for rektanglet og for de tal og bogstaver, der indgår i mærkningen, skal være mindst 2 mm.

4. ÆNDRING AF DÆKTYPE

4.1. Ændring af slidbanemønsteret gør det ikke nødvendigt at gentage de prøver, der er foreskrevet i bilag II.

BILAG II

DEFINITIONER, PÅSKRIFTER OG FORSKRIFTER

1. DEFINITIONER

I dette kapitel forstås ved:

1.1. »dæktype« dæk, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle på følgende punkter:

1.1.1. fabrikat eller handelsbetegnelse

1.1.2. dækdimensionsbetegnelse

1.1.3. anvendelsesart (normal anvendelse: normaldæk til brug på vej; specialanvendelse: dæk til særlig anvendelse, f.eks. dæk til vej og terræn; vinterdæk; knallertdæk)

1.1.4. opbygning (diagonal eller krydslag; diagonalbælte; radial)

1.1.5. symbol for hastighedskategori

1.1.6. belastningstal

1.1.7. dimensionerne af et tværsnits profil ved montering på en bestemt fælg

1.2. »dækopbygning«, den tekniske konstruktion af dækkets karkasse. Der skelnes især mellem følgende typer opbygning:

1.2.1. »diagonal- eller krydslagsdæk«, dæk, hvor trådlagene går helt ud til vulsten og skiftevis danner vinkler på væsentligt under 90° med slidbanens midterlinie

1.2.2. »diagonalbæltedæk«, diagonaldæk, hvor karkassen er omgivet af et bælte bestående af to eller flere tilnærmelsesvis stive trådlag, der krydser hinanden og er næsten parallelle med karkassens

1.2.3. »radialdæk«, dæk, hvor trådlagene går helt ud til vulsten og danner en vinkel på tilnærmelsesvis 90° med slidbanens midterlinie, og hvor karkassen stabiliseres af et næsten stift bælte langs omkredsen

1.2.4. »forstærket dæk«, dæk, på hvilket karkassen er mere modstandsdygtig end på tilsvarende standarddæk

1.3. »vulst«, den del af dækket, der ved sin form og opbygning ligger an mod fælgen og fastholder dækket på denne (1)

1.4. »vævtråde«, de tråde, der danner vævet i lagene i dækket (2)

1.5. »lag«, lag af parallelle gummierede vævtråde (3)

1.6. »karkasse«, den del af dækket bortset fra slidbane og dæksider, som i oppumpet tilstand bærer belastningen (4)

1.7. »slidbane«, den del af dækket, som kommer i berøring med vejbanen (5)

1.8. »dækside«, den del af dækket, som er mellem slidbanen og det område, som er beregnet til at dækkes af fælgkanten (6)

1.9. »slidbanerille«, fordybningen mellem to naboribber eller -klodser i slidbanemønsteret (7)

1.10. »hovedriller«, de brede riller i midten af slidbanen

1.11. »dækbredde (S)«, den lige afstand mellem de udvendige dæksider af et oppumpet dæk, fraregnet forhøjninger dannet af påskrifter, dekorationer og beskyttelsesbånd eller -kanter (8)

1.12. »største dækbredde«, den lige afstand mellem de udvendige dæksider af det oppumpede dæk, medregnet påskrifter, dekorationer og beskyttelsesbånd eller -kanter (9); for dæk, hvor bredden af slidbanen er større end dækbredden, er største dækbredde slidbanens bredde

1.13. »dækhøjde (H)«, den halve forskel mellem dækkets udvendige diameter og den nominelle fælgdiameter (10)

1.14. »nominelt højde/breddeforhold (Ra)«, 100 gange forholdet mellem nominel dækhøjde (H) og nominel dækbredde (S1), begge i samme måleenhed

1.15. »udvendig diameter (D)«, største diameter af et oppumpet nyt dæk (11)

1.16. »dækdimensionsbetegnelse«, en betegnelse, der angiver:

1.16.1. den nominelle (S1) (i mm undtagen for visse dæktyper, for hvilke dimensionsbetegnelsen er angivet i første kolonne af tabellerne i tillæg 4 til dette bilag)

1.16.2. det nominelle højde/breddeforhold (Ra), undtagen for visse dæktyper, for hvilke dimensionsbetegnelsen er angivet i første kolonne af tabellerne i tillæg 4 til dette bilag

1.16.3. d-værdien: fælgens nominelle diameter, angivet enten som kode (tal mindre end 100) eller i mm (tal større end 100)

1.16.3.1. i nedenstående tabel er angivet nogle værdier i mm af »d«-koden:

>TABELPOSITION>

1.17. »nominel fælgdiameter (d)«, diameteren af den fælg, hvorpå dækket er beregnet til at blive monteret (12)

1.18. »fælg«, støtten for dæk og slange, eller, for et slangeløst dæk, støtten for dækkets vulst (13)

1.19. »teoretisk fælg«, en fiktiv fælg, hvis bredde er x gange den nominelle dækbredde; størrelsen af »x« skal angives af dækkets fabrikant

1.20. »målefælg«, den fælg, hvorpå et dæk skal monteres med henblik på måling af dimensionerne

1.21. »prøvefælg«, den fælg, hvorpå et dæk skal monteres med henblik på afprøvning

1.22. »løsrivning«, løsrivning af gummistykker fra slidbanen

1.23. »løsrivning af vævtråde«, løsrivning af vævtråde fra det omgivende gummilag

1.24. »løsrivning af lag«, løsrivning af tilgrænsende lag

1.25. »løsrivning af slidbane«, løsrivning af slidbanen fra karkassen

1.26. »belastningstal«, et tal, som angiver den største tilladte belastning, som dækket kan bære, ved en hastighed svarende til dækkets hastighedskategori og under de af fabrikanten anviste driftsforhold. Fortegnelse over belastningstal med tilhørende belastning findes i bilag II, tillæg 3

1.27. »tabel over belastningsevnens variation med hastigheden«, den tabel i bilag II, tillæg 7, der, angivet i belastningstal og kapacitet ved nominel hastighed, viser ændringerne i dækkets belastning, når dækket anvendes ved andre hastigheder end den, der svarer til dækkets nominelle hastighedskategori

1.28. »hastighedskategori«

1.28.1. hastigheden, angivet ved et symbol for hastighedskategorien, jf. punkt 1.28.2.

1.28.2. hastighedskategorierne er anført i nedenstående tabel:

>TABELPOSITION>

1.28.3. dæk, der er egnede til en maksimal hastighed på over 240 km/h, indeholder et »V« eller »Z« i dækdimensionsbetegnelsen foran angivelsen af dækopbygningen

1.29. »vinterdæk«, dæk, hvis slidbanemønster op opbygning har som hovedformål at give bedre egenskaber end normaldæk i mudder og nyfalden eller smeltende sne. Vinterdæks slidbanemønster er i almindelighed kendetegnet ved at have større mellemrum mellem riller og/eller klodser end normaldæk

1.30. »MST« (multiservice tyre), dæk til universalanvendelse, d.v.s. dæk, som kan anvendes både på vej og i terræn

1.31. »største belastning«, den største masse, som dækket er beregnet til at bære

1.31.1. ved en hastighed til og med 130 km/h må den største belastning ikke overstige den til dækkets belastningstal svarende værdi med mere end en bestemt procentdel; som procentsats anvendes den værdi, der i tabellen over belastningsevnens variation med hastigheden (se punkt 1.27) svarer til dækkets hastighedskategori og den maksimale hastighed for det køretøj, dækket monteres på

1.31.2. for dæk, der er konstrueret til en hastighed over 130 km/h men højst 210 km/h, må den største belastning ikke overstige den værdi, der svarer til dækkets belastningstal

1.31.3. for dæk, der er konstrueret til en hastighed over 210 km/h men højst 270 km/h, må den største belastning ikke overstige en vis procentdel af den til dækkets belastningstal svarende værdi; som procentsats anvendes den værdi, der i nedenstående tabel svarer til dækkets hastighedskategori og den maksimale konstruktivt bestemte hastighed for det køretøj, dækket monteres på

>TABELPOSITION>

1.31.4. For hastigheder over 270 km/h må belastningen ikke overstige den masse, som dækfabrikanten har angivet for dækkets hastighedskapacitet.

For mellemhastigheder mellem 270 km/h og den tilladte maksimale hastighed, som dækfabrikanten har angivet, anvendes lineær interpolation af belastningen

1.32. »knallertdæk«, dæk, der er konstrueret til knallert

1.33. »motorcykeldæk«, dæk, der først og fremmest er konstrueret til motorcykel

1.34. »slidbaneomkreds« (Cr), den teoretiske distance, som gennemløbes af et køretøjs dæk (slidbanens midte) ved en fuld omdrejning af dækket, og som opgøres efter følgende formel:

Cr = f × D, hvor:

D er den ydre diameter af dækket i overensstemmelse med dækdimensionsbetegnelsen som defineret i punkt 3.1.2, og

>TABELPOSITION>

2. PÅSKRIFTER

2.1. Dæk skal være forsynet med følgende påskrifter, i hvert fald på den ene dækside:

2.1.1. fabrikat eller handelsbetegnelse

2.1.2. dækdimensionsbetegnelse som defineret i punkt 1.16

2.1.3. angivelse af dækopbygning som følger:

2.1.3.1. for diagonaldæk (krydslagsdæk): ingen angivelse, eller bogstavet »D« foran angivelsen af fælgdiameterkoden

2.1.3.2. for diagonalbæltedæk: bogstavet »B« foran angivelsen af fælgdiameterkoden samt, valgfrit, ordene »BIAS-BELTED«

2.1.3.3. for radialdæk: bogstavet »R« foran angivelsen af fælgdiameterkoden samt, valgfrit, ordet »RADIAL«

2.1.4. angivelse af dækkets hastighedskategori med det i punkt 1.28.2 anførte symbol

2.1.5. dækkets belastningstal som angivet i punkt 1.26

2.1.6. ordet »TUBELESS« på dæk beregnet til brug uden slange

2.1.7. ordet »REINFORCED« eller »REINF« på forstærkede dæk

2.1.8. fabrikationsdato, angivet ved en gruppe på tre cifre, hvoraf de to første angiver fabrikationsuge, det sidste fabrikationsår. Denne angivelse påføres kun på den ene dækside

2.1.9. for vinterdæk, symbolet »M+S« eller »M.S« eller »M & S«

2.1.10. for universaldæk, symbolet »MST«

2.1.11. ordet »KNALLERT«, »MOPED«, »CICLOMOTORE« eller »CYCLOMOTEUR« på knallerdæk

2.1.12. dæk, egnede til hastigheder over 240 km/h, skal mærkes med henholdsvis bogstavkoden »V« eller »Z« (se punkt 1.31.3) i dækdimensionsbetegnelsen og foran opbygningsangivelsen (se punkt 2.1.3)

2.1.13. dæk egnede til hastigheder over 240 km/h (resp. 270 km/h skal i parentes bære belastningstallet (se punkt 2.1.5) for en hastighed på 210 km/h (resp. 240 km/h) og følgende symbol for hastighedskategorien (se punkt 2.1.4):

- »V« på dæk, der identificeres ved bogstavkoden »V« i dimensionsbetegnelsen

- »W« på dæk, der identificeres ved bogstavkoden »Z« i dimensionsbetegnelsen.

2.2. I tillæg 2 findes et eksempel på placeringen af dækpåskrifter.

2.3. Påskrifterne ifølge punkt 2.1 og typegodkendelsesmærket, der er foreskrevet i bilag I, punkt 3, skal være påvulkaniseret eller præget ind i dækket. De skal være let læselige.

3. KRAV TIL DÆKKENE

3.1. Dækdimensioner

3.1.1. Dækbredde

3.1.1.1. Dækbredden beregnes efter følgende formel:

S = S1 + K (A - A1),

hvor:

S er dækbredden i mm, målt på målefælg

S1 er den nominelle dækbredde i mm som angivet i dækdimensionsbetegnelsen på dæksiden

A er målefælgens bredde i mm som angivet af fabrikanten i den tekniske beskrivelse, og

A1 er bredden i mm af den teoretiske fælg

A1 sættes lig S1 ganget med faktoren x, som angives af dækfabrikanten, og K sættes lig 0,4.

3.1.1.2. For de dæktyper, hvis dimensionsbetegnelse findes i første kolonne af tabellerne i bilag II, tillæg 4, er dækbredden (S1) og bredden af den teoretiske fælg (A1) dog de deri ud for dimensionsbetegnelsen anførte.

3.1.2. Dækkets udvendige diameter

3.1.2.1. Dækkets udvendige diameter beregnes ved hjælp af følgende formel:

D = d + 2H,

hvor:

D er den udvendige diameter i mm

d er den nominelle fælgdiameter i mm

H er den nominelle dækhøjde i mm,

idet

H = S1 × 0,1 Ra,

hvor:

S1 er den nominelle dækbredde, og

Ra er det nominelle højde/breddeforhold

som angivet i dimensionsbetegnelsen på dæksiden i henhold til punkt 2.1.3.

3.1.2.2. For de dæktyper, hvis dimensionsbetegnelse findes i første kolonne af tabellerne i tillæg 4 til dette bilag, er den udvendige diameter dog den deri ud for dimensionsbetegnelsen anførte.

3.1.3. Metode til måling af dæk

Til måling af dækdimensioner skal benyttes den i tillæg 5 til dette bilag beskrevne metode.

3.1.4. Specifikationer vedrørende dækbredde

3.1.4.1. Dækkets største bredde kan være mindre end den efter punkt 3.1.1 bestemte dækbredde (S).

3.1.4.2. Dækbredden må højst overstige denne størrelse indtil den i tillæg 4 til dette bilag angivne største bredde eller med følgende procentdel for dimensionsbetegnelser, der ikke findes i nævnte tillæg:

3.1.4.2.1. for knallertdæk, for normaldæk og for vinterdæk til motorcykel:

+10 % for fælgdiameter >= 13

+8 % for fælgdiameter <= 12

3.1.4.2.2. for et universaldæk til begrænset anvendelse på vej, mærket MST: + 25 %.

3.1.5. Specifikationer vedrørende dækkets udvendige diameter

3.1.5.1. Dækkets udvendige diameter må ikke ligge uden for de i tillæg 4 til dette bilag anførte minimums- og maksimumsgrænser.

3.1.5.2. For de dimensionsbetegnelser, der ikke findes i tillæg 4 til dette bilag, må dækkets udvendige diameter ikke ligge uden for de minimums- og maksimumsværdier, som fremkommer ved anvendelse af følgende formler:

Dmin = d + (2H × a)

Dmax = d + (2H × b),

hvor:

H og d er de i punkt 3.1.2.1 definerede størrelser, og a og b er som angivet i henholdsvis punkt 3.1.5.2.1 og punkt 3.1.5.2.2.

3.1.5.2.1. For knallertdæk, for normaldæk og for vinterdæk

>TABELPOSITION>

3.1.5.2.2. For knallertdæk og for normaldæk til motorcykel

>TABELPOSITION>

3.2. Belastnings-/hastighedsprøve

3.2.1. Dæk skal underkastes en belastnings-/hastighedsprøve, som udføres efter fremgangsmåden i bilag II, tillæg 6.

3.2.1.1. Når der indgives ansøgning for dæk, der identificeres ved bogstavkode »V« i dimensionsbetegnelsen, og som er egnede til hastigheder over 240 km/h, eller dæk med bogstavkode »Z« i dimensionsbetegnelsen, der er egnede til hastigheder over 270 km/h (se bilag I, punkt 1.2.15), foretages overnnævnte belastnings-/hastighedsprøve på ét dæk under de belastnings- og hastighedsforhold, der er angivet i parentes på dækket (se punkt 2.1.13). En anden belastnings-/hastighedsprøve skal foretages på et andet dæk af samme type under de maksimale belastnings- og hastighedsforhold, som dækfabrikanten måtte have angivet.

3.2.2. Dæk må efter at have været underkastet den pågældende belastnings-/hastighedsprøve ikke udvise løsrivning af slidbane, trådlag, vævtråde eller gummistykker og heller ikke brud på vævtrådene.

3.2.3. Dækkets udvendige diameter, målt mindst seks timer efter belastnings-/hastighedsprøven, må højst afvige ± 3,5 % fra den udvendige diamter, målt før prøvningen.

3.2.4. Dækkets største bredde, målt ved afslutning af belastnings-/hastighedsprøven, må ikke overstige den i punkt 3.1.4.2 angivne størrelse.

3.3. Dynamisk ekspansion af dæk

De i bilag II, tillæg 8, angivne dæk, som har bestået den i punkt 3.2 foreskrevne belastnings-/hastighedsprøve, skal underkastes en prøve for dynamisk ekspansion, som udføres efter anvisningerne i samme tillæg.

3.4. Det er ikke nødvendigt at udføre belastnings-/hastighedsprøver og prøver for dynamisk ekspansion for alle dæktyper i en større serie dæktyper fra samme fabrikant. Det overlades til de godkendende myndigheder at udvælge det mest ugunstige tilfælde.

3.5. Det forhold, at et dæks slidbanemønster ændres, medfører ikke, at prøverne efter dette bilags punkt 3.2 og 3.3 skal gentages.

3.6. Det er tilladt at udvide godkendelsen af dæk egnede til hastigheder over 240 km/h, der identificeres ved bogstavkode »V« i dimensionsbetegnelsen (eller dæk egnede til over 270 km/h med bogstavkode »Z« i dimensionsbetegnelsen), til også at omfatte andre maksimumshastigheder og/eller -belastninger, hvis den tekniske afdeling, der udfører prøverne, indgiver en ny prøverapport for den nye maksimalhastighed og -belastning. Sådanne nye belastnings-/hastighedsegenskaber skal angives i bilag I, tillæg 2.

(1) Se diagrammet i tillæg 1.

(2) Se diagrammet i tillæg 1.

(3) Se diagrammet i tillæg 1.

(4) Se diagrammet i tillæg 1.

(5) Se diagrammet i tillæg 1.

(6) Se diagrammet i tillæg 1.

(7) Se diagrammet i tillæg 1.

(8) Se diagrammet i tillæg 1.

(9) Se diagrammet i tillæg 1.

(10) Se diagrammet i tillæg 1.

(11) Se diagrammet i tillæg 1.

(12) Se diagrammet i tillæg 1.

(13) Se diagrammet i tillæg 1.

BILAG III

FORSKRIFTER FOR KØRETØJER FOR SÅ VIDT ANGÅR MONTERING AF DÆK

1. GENERELT

1.1. Alle dæk, der monteres på et køretøj, også reservedæk, skal typegodkendes i overensstemmelse med dette direktiv, jf. dog punkt 2.

1.2. Dækmontering

1.2.1. Alle dæk på køretøjer skal være indentiske hvad angår de aspekter, der hører ind under bilag II, punkt 1.1.5.

1.2.2. Alle dæk, som monteres på samme aksel, skal være af samme type (se bilag II, punkt 1.1).

1.2.3. Køretøjsfabrikanten skal angive dækbetegnelse efter forskrifterne i dette kapitel. Dette eller disse dæk, som skal produceres af dækfabrikanten inden for de dimensionstolerancer, der tillades i henhold til bilag II, punkt 3.1.4, 3.1.5 og 3.3, skal kunne bevæge sig frit, når hjulet sidder på plads. Den plads, hjulet har at dreje rundt på, skal være så stor, at bevægelsen kan foregå uhindret ved brug af den maksimalt tilladte dækstørrelse og ved overholdelse af de krav til affjedring, styring og skærme, køretøjsfabrikanten har angivet.

1.2.4. Med forbehold af forskrifterne i punkt 1.2.3 og motorcykelfabrikantens krav må der af sikkerhedsgrunde kun monteres dæk fra visse dækfabrikanter eller dæk med tilsvarende sikkerhedskriterier; denne betingelse gælder kun for dæk af hastighedskategori W og Z til meget stærke motorcykler.

1.3. Belastningskapacitet

1.3.1. Den største belastning som defineret i bilag II, punkt 1.31, skal under hensyntagen til kravene i bilag II, tillæg 7, for hvert dæk, der monteres på køretøjet, være mindst følgende:

- hvor der kun er monteret ét dæk pr. aksel: det tilladte maksimale akseltryk,

- hvor der er monteret to enkeltdæk: halvdelen af det tilladte maksimale akseltryk,

- hvor der er monteret et sæt tvillingdæk: 0,54 gange det tilladte maksimale akseltryk,

- hvor der er monteret to sæt tvillingdæk: 0,27 gange det tilladte maksimale akseltryk,

idet det tilladte maksimale akseltryk er det, som køretøjsfabrikanten har angivet.

1.4. Hastighed, som dækket må usættes for

1.4.1. Alle dæk, der normalt er monteret på et køretøj, skal have et symbol for hastighedskategori (se bilag II, punkt 1.28) svarende til køretøjets konstruktivt bestemte maksimale hastighed (som angivet af køretøjsfabrikanten inkl. den tilladte tolerance for kontrol med serieproduktionens overensstemmelse) eller til forholdet mellem belastning og hastighed (se bilag II, punkt 1.27).

1.4.2. Ovenstående specifikationer gælder ikke for køretøjer, der normalt er forsynet med almindelige dæk og lejlighedsvis påmonteres vinterdæk eller universaldæk.

I dette tilfælde skal symbolet for vinterdækkenes eller universaldækkenes hastighedskategori dog svare til en hastighed, der enten er større end kørtøjets konstruktivt bestemte maksimale hastighed (som angivet af køretøjsfabrikanten) eller ikke er under 130 km/h (eller begge dele).

Hvis køretøjets konstruktivt bestemte maksimale hastighed (som angivet af køretøjsfabrikanten) alligevel er større end den hastighed, der svarer til symbolet for vinterdækkenes eller universaldækkenes hastighedskategori, skal der inde i køretøjet på et sted, der er klart synligt for føreren, anbringes et advarselsmærke med angivelse af dækkenes maksimalhastighed.

2. SÆRLIGE TILFÆLDE

2.1. Dæk, der er typegodkendt i henhold til direktiv 92/23/EØF, kan også monteres på motorcykler med sidevogn, trehjulede knallerter, trehjulede motorcykler og quadricykler.

2.2. Motorcykeldæk kan også monteres på knallerter.

2.3. For køretøjer med dæk, der ikke er beregnet til hverken motorcykler, personbiler eller erhvervskøretøjer på grund af særlige anvendelsesforhold (f.eks. dæk til landbrugsmaskiner, industritrucks eller terrængående køretøjer), gælder kravene i bilag II ikke, hvis det over for godkendelsesmyndigheden er godtgjort, at de påmonterede dæk er egnede til køretøjets driftsforhold.

2.4. Dæk på knallerter med begrænset ydeevne som defineret i noten i bilag 1 til direktiv 92/61/EØF om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer kan være af en anden type end dem, der er omfattet af dette kapitels krav, på grund af særlige anvendelsesforhold, hvis den myndighed, der er ansvarlig for typegodkendelse af køretøjer, får garanti for, at de påmonterede dæk er egnede til køretøjets anvendelsesforhold.

LYGTER OG LYSSIGNALER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER

BILAGSFORTEGNELSE

Side

BILAG I Almindelige forskrifter for typegodkendelse af lygter eller lyssignaler til to- og trehjulede motordrevne køretøjer .......... 40

Tillæg 1 Lygternes farver - Trikromatiske koordinater .......... 46

Tillæg 2 Eksempler på godkendelsesmærker .......... 47

BILAG II Forskrifter for typegodkendelse af positionslygter, baglygter, stoplygter, retningsviserblinklygter, bagnummerpladebelysningsanordning, tågeforlygter, tågebaglygter, baklygter og refleksanordninger til to- og trehjulede motordrevne køretøjer .......... 55

Tillæg 1 Mindste vandrette (H) og lodrette (V) vinkler for rumlig lysfordeling .......... 58

Tillæg 2 Fotometriske målinger .......... 59

Tillæg 3 Fotometriske målinger for bagnummerpladebelysningsanordningen .......... 60

Tillæg 4 Oplysningsskema .......... 61

Tillæg 5 Typegodkendelsesattest .......... 62

BILAG III Forskrifter for typegodkendelse af lygter med glødelamper eller halogenglødelamper til nær- og/eller fjernlys (forlygter) på to- og trehjulede motordrevne køretøjer .......... 63

BILAG III A Forlygter til knallerter .......... 65

Tillæg 1 Fotometriske prøver for forlygter med lamper af kategori S3 og S4 .......... 66

Tillæg 2 Fotometriske målinger for forlygter med halogenlamper af kategori HS2 .......... 68

Tillæg 3 Oplysningsskema vedrørende en type forlygte til knallerter .......... 70

Tillæg 4 Typegodkendelsesskema for forlygte til knallert .......... 71

BILAG III B Forlygter til to- og trehjulede motorcykler med symmetrisk nærlys og med fjernlys, med glødelamper .......... 72

Tillæg 1 Fotometriske målinger .......... 74

Tillæg 2 Prøve for fotometrisk stabilitet af forlygter under funktion .......... 76

Tillæg 3 Forskrifter for lygter med lygteglas af plast og prøvning af lygteglas eller materialeprøver og af komplette lygter .......... 77

Side

Tillæg 4 Oplysningsskema vedrørende en type forlygte til to- og trehjulede motorcykler med symmetrisk nærlys og med fjernlys, med glødelamper .......... 78

Tillæg 5 Typegodkendelsesattest for forlygte til to- og trehjulede motorcykler med symmetrisk nærlys og med fjernlys, med glødelamper .......... 79

BILAG III C Forlygter til to- og trehjulede motorcykler med asymmetrisk nærlys og med fjernlys, med halogenglødelamper (HS1-lamper) .......... 80

Tillæg 1 Måleskærm .......... 84

Tillæg 2 Prøve for fotometrisk stabilitet af forlygter under funktion .......... 85

Tillæg 3 Forskrifter for lygter med lygteglas af plast. Prøvning af lygteglas eller materialeprøver og af komplette lygter .......... 86

Tillæg 4 Oplysningsskema vedrørende en type forlygte til to- og trehjulede motorcykler med asymmetrisk nærlys og med fjernlys, med halogenglødelamper (HS1-lamper) eller glødelamper af kategori R2 .......... 87

Tillæg 5 Typegodkendelsesattest for forlygte til to- og trehjulede motorcykler med asymmetrisk nærlys og med fjernlys, med halogenglødelamper (HS1-lamper) eller glødelamper af kategori R2 .......... 88

BILAG III D Forlygter til to- og trehjulede motorcykler med asymmetrisk nærlys og med fjernlys, med halogenglødelamper bortset fra HS1-lamper .......... 89

Tillæg 1 Måleskærm .......... 94

Tillæg 2 Prøve for fotometrisk stabilitet af forlygter under funktion .......... 97

Tillæg 3 Forskrifter for lygter med lygteglas af plast. Prøvning af lygteglas eller materialeprøver og af komplette lygter .......... 100

Tillæg 4 Oplysningsskema vedrørende en type forlygte til to- og trehjulede motorcykler med symmetrisk nærlys og med fjernlys, med halogenglødelamper .......... 109

Tillæg 5 Typegodkendelsesattest for forlygte til to- og trehjulede motorcykler med asymmetrisk nærlys og med fjernlys, med halogenglødelamper .......... 110

BILAG IV Glødelamper til brug i typegodkendte lygter til knallerter og to- og trehjulede motorcykler .......... 111

Tillæg 1-22 (Se bilag IV) .......... 113

Tillæg 23 Eksempel på godkendelsesmærke .......... 178

Tillæg 24 Glødetrådes lyscentrum og form .......... 179

BILAG I

ALMINDELIGE FORSKRIFTER FOR TYPEGODKENDELSE AF LYGTER ELLER LYSSIGNALER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER

1. I dette kapitel forstås ved:

»Type anordning«,

anordninger, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig på følgende punkter:

1.1. fabriksmærke eller handelsbetegnelse

1.2. det optiske systems specifikationer

1.3. tilstedeværelse eller udeladelse af dele, som kan ændre de optiske egenskaber ved refleksion, refraktion eller absorption og/eller deformation under anvendelsen

1.4. anvendelse til henholdsvis højrekørsel og/eller venstrekørsel

1.5. de materialer, som lygteglas og evt. coating er fremstillet af.

2. ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE AF EN ANORDNING

2.1. Ansøgning om typegodkendelse af en anordning i overensstemmelse med artikel 3 i Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer skal blandt andet indeholde angivelse af:

2.1.1. de(n) funktion(er), hvortil anordningen er bestemt

2.1.2. for forlygter, om de er konstrueret til venstre- og/eller højrekørsel

2.1.3. for retningsvisere: kategori.

2.2. For hver anordning, som ønskes typegodkendt, vedlægges ansøgningen følgende:

2.2.1. tegninger i tre eksemplarer, der skal være tilstrækkelig detaljerede til, at typen kan identificeres, og indeholde angivelse af den geometriske placering på køretøjet, samt af, hvilken observationsretning der under prøverne skal danne referenceakse (i det vandrette plan: H = 0, i det lodrette plan: V = 0), og af, hvilket punkt der skal danne referencecentrum ved prøverne; for forlygter skal der være en snittegning i lodret (aksialt) plan samt en tegning af anordningen set forfra, efter omstændighederne med angivelse af lygteglassets riller; af tegningerne skal endvidere fremgå, hvor der er afsat plads til anbringelse af den påbudte godkendelsesmærkning og, i givet fald, ekstra symboler i forhold til denne mærknings firkant

2.2.2. en kortfattet teknisk beskrivelse, navnlig med angivelse af den eller de foreskrevne glødelampekategorier, undtagen for lygter, hvis lyskilde ikke kan udskiftes.

2.3. Ansøgeren indleverer to prøver af den anordning, som ønskes typegodkendt.

2.4. Til afprøvning af det plastmateriale, som forlygteglas (1) og tågeforlygteglas er fremstillet af, indleveres følgende:

2.4.1. tretten lygteglas:

2.4.1.1. i stedet for seks af disse lygteglas kan der indleveres seks materialeprøver på mindst 60 × 80 mm, der har en flad eller konveks ydre overflade og i midten et i det væsentlige fladt område (krumningsradius på mindst 300 mm) på mindst 15 × 15 mm

2.4.1.2. alle disse lygteglas eller materialeprøver skal være fremstillet ved den metode, der skal anvendes ved masseproduktion

2.4.2. en reflektor, hvorpå lygteglasset kan monteres i overensstemmelse med fabrikantens instrukser.

2.5. For de materialer, som lygteglas og eventuel coating er fremstillet af, forelægges prøvningsrapporten for disse materialers og coatings egenskaber, hvis de allerede er blevet prøvet.

2.6. Den kompetente myndighed kontrollerer, at der er truffet fyldestgørende foranstaltninger for at sikre en effektiv kontrol med produktionens overensstemmelse, inden der udstedes typegodkendelse.

3. SUPPLERENDE FORSKRIFTER FOR MÆRKNING OG PÅSKRIFTER PÅ ANORDNINGERNE

3.1. Anordningen forsynes med følgende påskrifter, som skal være letlæselige og uudslettelige:

3.1.1. fabriksmærke eller handelsbetegnelse

3.1.2. angivelse af den eller de foreskrevne glødelampekategorier; dette gælder ikke for lygter, hvis lyskilde ikke kan udskiftes

3.1.3. for lygter, hvis lyskilde ikke kan udskiftes, angivelse af nominel spænding og nominel effekt

3.1.4. typegodkendelsesmærket i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 8 i direktiv 92/61/EØF. På forlygter skal dette mærke anbringes på lygteglasset eller lygtehuset (reflektoren anses for lygtehus). Kan lygteglasset ikke adskilles fra lygtehuset, er anbringelse på lygteglasset tilstrækkelig. Denne anbringelse angives på de tegninger, der er omhandlet i punkt 2.2.1. Se eksempler i tillæg 2 til dette bilag.

4. TYPEGODKENDELSE AF EN ANORDNING

4.1. Indgår der to eller flere enheder i samme anordning, kan typegodkendelse kun meddeles, hvis hver af disse enheder opfylder bestemmelserne i dette kapitel.

5. MINIMUMSKRAV TIL PRODUKTIONSKONTROLPROCEDURERNES OVERENSSTEMMELSE

5.1. Generelt

5.1.1. Overensstemmelseskriterierne anses for at være opfyldt i både mekanisk og geometrisk henseende, hvis der ikke forekommer afvigelser ud over uundgåelige variationer, som ligger inden for rammerne af kravene i dette direktiv.

5.1.2. Med hensyn til fotometri anses masseproducerede anordninger for at være i overensstemmelse med dette direktiv, hvis ingen af de målte værdier udviser negative afgivelser på mere end 2 % fra de minimumsværdier, som er foreskrevet i dette direktiv, ved prøvningen af en tilfældigt udtaget anordnings fotometriske egenskaber, for så vidt angår lyssignaler, forlygter eller tågeforlygter med en standardglødelampe.

5.1.3. Hvis resultaterne af ovennævnte prøvning ikke opfylder kravene, og det drejer sig om lyssignaler, forlygter eller tågeforlygter, gentages prøvningerne af anordningerne med en anden standardglødelampe.

5.1.4. Anordninger med tydelige mangler tages ikke i betragtning.

5.1.5. Kravene til kromaticitetskoordinaterne skal være opfyldt, hvis lyssignaler, forlygter eller tågeforlygter er udstyret med en glødelampe, som er indstillet til standard A farvetemperatur.

5.2. Minimumskrav til fabrikantens overensstemmelseskontrol

For hver type anordning udfører indehaveren af godkendelsesmærket mindst følgende prøver med passende intervaller. Prøvningerne udføres i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv.

Hvis et udtaget prøveeksemplar ikke er i overensstemmelse med den pågældende prøvningstype, udtages og prøves yderligere prøveeksemplarer. Fabrikanten træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at produktionen bringes i overensstemmelse.

5.2.1. Prøvningernes art

Overensstemmelsesprøvningerne efter dette direktiv omfatter de fotometriske og kolorimetriske egenskaber ved forlygter til to- og trehjulede motorcykler og kontrol af den lodrette flytning af afgrænsningslinjen under varmepåvirkning.

5.2.2. Prøvningsmetoderne

5.2.2.1. Prøvningerne udføres generelt i overensstemmelse med metoderne i dette direktiv.

5.2.2.2. Ved alle overensstemmelsesprøvninger, som foretages af fabrikanten, kan der efter tilladelse fra den kompetente myndighed, der er ansvarlig for godkendelsesprøvningerne, benyttes ækvivalente metoder. Fabrikanten skal godtgøre, at de anvendte metoder giver de samme resultater som de metoder, der er foreskrevet i dette direktiv.

5.2.2.3. Anvendelsen af punkt 2.2.1 og 2.2.2 kræver regelmæssig kalibrering af prøvningsapparaturet, og det skal sammenholdes med de målinger, der udføres af en kompetent myndighed.

5.2.2.4. I alle tilfælde anvendes de referencemetoder, som er foreskrevet i dette direktiv, navnlig ved administrativ kontrol og prøveudtagning.

5.2.3. Prøveudtagningens art

Prøverne udtages tilfældigt af produktionen af et ensartet parti. Ved et ensartet parti forstås en samling anordninger af samme type, bestemt efter fabrikantens produktionsmetoder.

Vurderingen omfatter generelt serieproduktion fra særskilte fabrikker. En fabrikant kan dog samle resultaterne for samme type hidrørende fra flere fabrikker, som drives med samme kvalitetssystem og samme kvalitetsstyring.

5.2.4. Målte og registrerede fotometriske og kolorimetriske egenskaber

Anordninger, som er udtaget med henblik på kontrol, underkastes fotometriske målinger på de punkter, der er foreskrevet i de relevante bilag, medmindre andet er fastsat. Kravene til de trikromatiske koordinater skal være opfyldt.

5.2.5. Godkendelseskriterier

Fabrikanten er ansvarlig for, at der gennemføres en statistisk undersøgelse af prøvningsresultaterne, og for, at der efter aftale med den kompetente myndighed fastlægges kriterier for godkendelsen af de pågældende produkter, for at de kan være i overensstemmelse med de specifikationer, der er fastsat for overensstemmelseskontrol af produktionen i bilag VI til direktiv 92/61/EØF.

Godkendelseskriterierne fastlægges således, at der i et 95 % konfidensinterval er en sandsynlighed på mindst 0,95 for, at den i punkt 6 foreskrevne stikprøve (første prøveudtagning) kan forløbe tilfredsstillende.

6. MINIMUMSKRAV TIL EN INSPEKTØRS UDTAGNING AF PRØVEEKSEMPLARER

6.1. Generelt

6.1.1. Overensstemmelseskriterierne anses for at være opfyldt i både mekanisk og geometrisk henseende, hvis der ikke forekommer afvigelser ud over uundgåelige variationer, som ligger inden for rammerne af kravene i dette direktiv.

6.1.2. Med hensyn til fotometri anses masseproducerede anordninger for at være i overensstemmelse med dette direktiv, hvis ingen af de målte værdier udviser negative afvigelser på mere end 20 % fra de minimumsværdier, som er foreskrevet i dette direktiv ved prøvningen af en tilfældigt udtaget anordningens fotometriske egenskaber, når det drejer sig om lyssignaler, forlygter eller tågeforlygter med standardglødelampe.

6.1.3. Kravene til de trikromatiske koordinater skal være opfyldt, hvis lyssignaler, forlygter eller tågeforlygter er udstyret med en glødelampe, som er indstillet til standard A farvetemperatur.

6.2. Første prøveudtagning

Ved første prøveudtagning udvælges fire anordninger tilfældigt. Det første sæt på to prøveeksemplarer mærkes A og det andet sæt B.

6.2.1. Overensstemmelseskriterierne anses for at være opfyldt under følgende omstændigheder:

6.2.1.1. efter prøveudtagningsproceduren i figur 1 i dette bilag anses overensstemmelseskriterierne for at være opfyldt for masseproducerede anordninger, hvis de negative afvigelser for anordningens måleværdier er:

6.2.1.1.1. >TABELPOSITION>

fortsæt med prøve B.

6.2.1.1.2. >TABELPOSITION>

6.2.2. Overensstemmelseskriterierne anses for ikke for at være opfyldt under følgende omstændigheder:

6.2.2.1. efter prøveudtagningsproceduren i figur 1 i dette bilag anses masseproducerede anordninger for ikke at være i overensstemmelse med dette direktiv, og fabrikanten anmodes om at bringe sin produktion i overensstemmelse med kravene (tilpasning), hvis måleværdierne for anordningerne afviger som følger:

6.2.2.1.1. >TABELPOSITION>

6.2.2.1.2. >TABELPOSITION>

6.2.3. Inddragelse af godkendelsen

Overensstemmelseskriterierne anses for ikke at være opfyldt, og artikel 10 i direktiv 92/61/EØF finder anvendelse, hvis afvigelserne for måleværdierne for anordningerne ifølge prøveudtagningsproceduren i figur 1 i dette bilag er:

6.2.3.1. >TABELPOSITION>

6.2.3.2. >TABELPOSITION>

6.3. Gentagelse af prøveudtagningen

For A3, B2 og B3 foretages inden to måneder fra meddelelsestidspunktet en ny prøveudtagning af et tredje prøvesæt C på to anordninger og et fjerde prøvesæt D på to særlige advarselslamper, som udvælges fra lagre, der er fremstillet efter tilpasningen.

6.3.1. Overensstemmelseskriterierne anses for at være opfyldt under følgende omstændigheder:

6.3.1.1. efter prøveudtagningsproceduren i figur 1 i dette bilag anses overensstemmelseskriterierne for at være opfyldt for masseproducerede anordninger, hvis måleværdierne for anordningerne afviger som følger:

6.3.1.1.1. >TABELPOSITION>

fortsæt med prøve D.

6.3.1.1.2. >TABELPOSITION>

6.3.2. Overensstemmelseskriterierne anses for ikke at være opfyldt under følgende omstændigheder:

6.3.2.1. efter prøveudtagningsproceduren i figur 1 i dette bilag anses masseproducerede anordninger for ikke at være i overensstemmelse med dette direktiv, og fabrikanten anmodes om at bringe sin produktion i overensstemmelse med kravene (tilpasning), hvis måleværdierne for anordningerne afviger som følger:

6.3.2.1.1. >TABELPOSITION>

6.3.3. Inddragelse af godkendelsen

Overensstemmelseskriterierne anses for ikke at være opfyldt, og artikel 10 i direktiv 92/61/EØF finder anvendelse, hvis afvigelserne fra måleværdierne for anordningerne ifølge prøveudtagningsproceduren i figur 1 i dette bilag er:

6.3.3.1. >TABELPOSITION>

6.3.3.2. >TABELPOSITION>

Figur 1

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

(1) Forlygterne i bilag III B, III C og III D.

BILAG II

FORSKRIFTER FOR TYPEGODKENDELSE AF POSITIONSLYGTER, BAGLYGTER, STOPLYGTER, RETNINGSVISERBLINKLYGTER, NUMMERPLADEBELYSNINGSANORDNING, TÅGEFORLYGTER, TÅGEBAGLYGTER, BAKLYGTER OG REFLEKSANORDNINGER PÅ TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER

1. DEFINITIONER

Definitionerne i bilag I til Rådets direktiv 93/92/EØF af 29. oktober 1993 om montering af lygter og lyssignaler på to- og trehjulede motordrevne køretøjer finder anvendelse (1).

1.1. Ved »lygteglas« forstås lygtens (anordningens) yderste del, der lader lys passere gennem lysfladen.

1.2. Ved »coating« forstås ethvert produkt, der påføres lygteglassets ydre overflade i et eller flere lag.

1.3. Ved »anordninger af andre typer« forstås anordninger, der afviger på væsentlige punkter, f.eks. med hensyn til:

1.3.1. fabriksmærke eller handelsbetegnelse

1.3.2. det optiske systems specifikationer

1.3.3. tilstedeværelse eller udeladelse af komponenter, der kan ændre de optiske egenskaber ved refleksion, refraktion, absorption og/eller deformation under anvendelsen

1.3.4. glødelampetype

1.3.5. de materialer, som lygteglas og eventuel coating er fremstillet af.

2. OPLYSNINGER, SOM SUPPLERER GODKENDELSESMÆRKET FOR RETNINGSVISERBLINKLYGTE:

2.1. retningsviserblinklygter skal være påført et nummer, som angiver, om der er tale om forreste (kategori 11) eller bageste (kategori 12) retningsviserblinklygte; nummeret skal være anbragt nær typegodkendelsesmærkets firkant og modsat godkendelsesnummeret.

2.2. Retningsviserblinklygter, som til den ene side ikke har den mindste lysstyrke indtil en vinkel H = 80°, som foreskrevet i punkt 4.7.1, skal over firkanten med godkendelsesmærket være påført en vandret pil, som vender til den side, hvor mindste lysstyrke efter punkt 4.7.1 opnås indtil en vinkel på mindst H = 80°.

3. ALMINDELIGE FORSKRIFTER

Anordningerne skal være således konstrueret og fremstillet, at de ved normal brug, uanset de vibrationer, de kan blive udsat for, stadig fungerer korrekt og bevarer de egenskaber, der er foreskrevet i dette bilag.

4. STYRKEN AF DET UDSENDTE LYS

I referenceaksen skal styrken af det lys, der udsendes af hver af de to anordninger, mindst være lig minimumsværdien og højst lig maksimumsværdien i nedenstående tabel. De angivne maksimumsværdier må ikke overskrides i nogen retning.

>TABELPOSITION>

4.5. Uden for referenceaksen skal styrken af det udsendte lys inden for de i diagrammerne i tillæg 1 fastsatte vinkelfelter og i hver retning svarende til punkterne i lysfordelingsdiagrammet i tillæg 2 være mindst lig det i punkt 4.1 til 4.4 ovenfor anførte minimum, ganget med den procentdel, som i diagrammet er angivet for den pågældende retning.

4.6. Uanset det i punkt 4.1 ovenfor anførte er en maksimal lysstyrke på 60 cd tilladt for baglygter og stoplygter, som er indbygget i hinanden, under et plan som hælder 5° nedefter.

4.7. Herudover gælder følgende:

4.7.1. i hele det i tillæg 1 fastlagte felt skal styrken af det udsendte lys være mindst 0,05 cd for baglygter og positionslygter, og mindst 0,3 cd for stoplygter og retningsviserblinklygter

4.7.2. hvis en baglygte er sammenbygget med en stoplygte, eller de to lygter er indbygget i hinanden, skal forholdet mellem de faktisk målte lysstyrker af de to lygter, når disse begge er tændt, og styrken af baglygten, når denne er tændt alene, være mindst 5:1 i de elleve målepunkter, som er fastlagt i tillæg 2, og som befinder sig i det felt, der afgrænses af de lodrette linjer gennem 0° V/± 10° H og de vandrette linjer gennem ± 5°V/0° H i lysfordelingsdiagrammet

4.7.3. forskrifterne i tillæg 2, punkt 2.2, om lokale styrkevariationer skal være overholdt.

4.8. Lysstyrken skal måles, medens den pågældende lygte lyser konstant. For blinklygter skal det påses, at overophedning af lygten undgås.

4.9. I tillæg 2, som der er henvist til i punkt 4.5, er angivet, hvilke målemetoder der skal anvendes.

4.10. Bagnummerpladebelysningsanordningen skal opfylde forskrifterne i tillæg 3.

4.11. De fotometriske værdier for lygter med flere lyskilder skal kontrolleres i overensstemmelse med bestemmelserne i tillæg 2.

5. PRØVNINGSBETINGELSER

5.1. Alle målinger skal udføres med en farveløs standardlampe, som skal være af en art, der er beregnet for anordningen, og som afgiver den for den pågældende lygte foreskrevne lysstyrke.

For lygter med lyskilder, som ikke kan udskiftes, skal alle målinger dog foretages ved henholdsvis 6,75 V og 13,5 V.

5.2. De lodrette og vandrette kanter af lygtens lysflade skal bestemmes og målangives i forhold til dens referencecentrum.

6. FARVEN AF DET UDSENDTE LYS

Stoplygter og baglygter skal udsende rødt lys, positionslygter skal udsende hvidt lys, og retningsviserblinklygter skal udsende gulligt lys.

Farven af det udsendte lys, målt ved anvendelse af en glødelampe af den af fabrikanten angivne kategori, skal ligge inden for grænserne af de trikromatiske koordinater, der er foreskrevet i tillægget til bilag I, når glødelampen er tændt ved den prøvningsspænding, der er anført i bilag IV.

For lygter med lyskilder, som ikke kan udskiftes, skal de kolorimetriske specifikationer dog kontrolleres med lyskilderne i lygterne ved en spænding på 6,75 V, 13,5 V eller 28,0 V.

7. TÅGEFORLYGTER OG TÅGEBAGLYGTER

Forskrifterne i direktiv 76/762/EØF om tågeforlygter og i direktiv 77/537/EØF om tågebaglygter finder anvendelse.

8. BAKLYGTER

Forskrifterne i direktiv 77/539/EØF om baklygter finder anvendelse.

9. REFLEKSANORDNINGER

9.1. Pedalrefleksanordninger

9.1.1. Refleksanordninger skal være udformet således, at de kan indskrives i en firkant med et forhold mellem sidelængderne på <= 8.

9.1.2. Pedalrefleksanordningernes gullige farve skal opfylde kravene i bilag VIII til direktiv 76/757/EØF.

9.1.3. Den reflekterende flade af hver af de fire pedalrefleksanordninger skal være mindst 8 cm².

9.2. Andre refleksanordninger

Forskrifterne i direktiv 76/757/EØF om refleksanordninger finder anvendelse.

(1) EFT nr. L 311 af 14. 12. 1993, s. 1.

BILAG III

FORSKRIFTER FOR TYPEGODKENDELSE AF LYGTER MED GLØDELAMPER ELLER HALOGENGLØDELAMPER TIL NÆR- OG/ELLER FJERNLYS (FORLYGTER) PÅ TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER

1. DEFINITIONER

Definitionerne i bilag I til direktiv 93/92/EØF finder anvendelse.

1.1. Ved »lygteglas« forstås forlygtens (enhedens) yderste del, der lader lys passere gennem lysfladen.

1.2. Ved »coating« forstås ethvert produkt, der påføres lygteglassets ydre overflade i et eller flere lag.

1.3. Ved »forlygter af andre typer« forstås forlygter, der afviger på væsentlige punkter, f.eks. med hensyn til:

1.3.1. handelsbetegnelse eller fabriksmærke

1.3.2. specifikationer for det optiske system

1.3.3. tilstedeværelse eller udeladelse af komponenter, der kan ændre de optiske egenskaber ved refleksion, refraktion, absorption og/eller deformation under anvendelsen. Montering eller fjernelse af filtre, som er bestemt til at ændre lysets farve, men ikke dets fordeling, udgør dog ikke en ændring af typen

1.3.4. egnethed til højre- og/eller venstrekørsel

1.3.5. den type lys, der fremkaldes (nærlys og/eller fjernlys)

1.3.6. den holder, hvor glødelampen (eller lamperne) af en af de relevante kategorier, skal fastgøres

1.3.7. de materialer, som lygteglas og eventuel coating er fremstillet af.

2. FORLYGTER

Der skelnes mellem

2.1. >TABELPOSITION>

2.2. >TABELPOSITION>

2.3. >TABELPOSITION>

BILAG III A

FORLYGTER TIL KNALLERTER

1. ALMINDELIGE FORSKRIFTER

1.1. Forlygter skal være således konstrueret og fremstillet, at de under normal brug, uanset de vibrationer de kan blive udsat for, stadig fungerer korrekt og bevarer de egenskaber, der er foreskrevet i dette tillæg.

1.2. De dele, der er bestemt til at fastholde lampen, skal være udformet således, at lampen selv i mørke med sikkerhed kun kan isættes korrekt.

2. SÆRLIGE FORSKRIFTER

2.1. Lygteglassets korrekte position i forhold til det optiske system skal angives tydeligt og skal fastlåses, således at det ikke kan dreje under brug.

2.2. Til kontrol af forlygtens lys benyttes en måleskærm som beskrevet i tillæg 1 eller 2, og en standardglødelampe med glat, farveløst glas, svarende til en af de i punkt 2.1 og i bilag III fastlagte kategorier.

Standardlamper skal være kalibreret til den referencelysstrøm, som gælder for disse lamper efter det relevante tekniske datablad (jf. bilag IV).

2.3. Nærlyset skal være så skarpt afgrænset, at korrekt indstilling gennem denne afgrænsning er praktisk mulig. Afgrænsningen skal være praktisk talt vandret og så retlinjet som muligt over en vandret længde på mindst ± 900 mm, målt i en afstand af 10 m (for halogenlamper: længde mindst ± 2 250 mm, målt i en afstand af 25 m; jf. tillæg 2). Er forlygterne indstillet i overensstemmelse med anvisningerne i tillæg 1, skal de opfylde de dér anførte krav.

2.4. Lysfordelingen må i sideretningen ikke frembyde uensartethed, der kan nedsætte synligheden.

2.5. Belysningen af den i punkt 2.2 nævnte skærm måles med en lysmåler, hvis lysfølsomme overflade skal være indeholdt i et kvadrat med en sidelængde på 65 mm.

3. SUPPLERENDE KRAV VED UNDERSØGELSER, SOM KAN FORETAGES AF DE KOMPETENTE MYNDIGHEDER VED KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE, Jf. PUNKT 5.2.4 I BILAG I.

Målinger af fotometriske specifikationer for forlygter, der foretages efter de almindelige regler for kontrol af produktionens overensstemmelse, skal begrænses til punkterne HV - LH - RH - L 600 - R 600 (jf. figuren i tillæg 1).

BILAG III B

FORLYGTER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER MED SYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS, MED GLØDELAMPER

1. SUPPLERENDE FORSKRIFTER FOR MÆRKNING OG PÅSKRIFTER PÅ SÆRLIGE ANORDNINGER

1.1. På forlygter skal påskriften »MB« (symbol for fjernlys) være anbragt modsat godkendelsesnummeret, letlæseligt og uudsleteligt.

1.2. Alle forlygter, hvis konstruktion umuliggør samtidig tænding af glødetråden for nærlys og for enhver anden lyskilde, med hvilken de kan være sammenbygget, skal være mærket med en skråstreg (/) efter symbolet (MB) for nærlys i godkendelsesmærket.

1.3. På forlygter med lygteglas af plast anbringes bogstaverne »PL« i nærheden af det i punkt 1.1 foreskrevne symbol.

2. ALMINDELIGE FORSKRIFTER

2.1. Hvert undersøgt prøveeksemplar skal opfylde specifikationerne i punkt 3.

2.2. Forlygter skal være konstrueret og fremstillet således, at de ved normal brug, uanset de vibrationer, de kan blive udsat for, stadig fungerer korrekt og bevarer de foreskrevne egenskaber.

2.2.1. Forlygter skal være forsynet med en anordning, der muliggør, at de kan indstilles på køretøjet i overensstemmelse med de regler, der gælder herfor. Indstillingsanordningen kan udelades på forlygteenheder, hvor reflektor og lygteglas ikke kan adskilles, såfremt sådanne lygter kun anvendes på køretøjer, hvor forlygterne kan indstilles på anden måde.

Hvis forlygter, der kun er beregnet til fjernlys, og forlygter, der kun er beregnet til nærlys, hver er forsynet med en særskilt lampe og er sammenbygget eller indbygget i hinanden i én samlet enhed, skal indstillingsanordningen give mulighed for korrekt indstilling af hvert af de optiske systemer for sig.

2.2.2. Disse forskrifter gælder dog ikke forlygteenheder, på hvilke reflektorerne ikke kan adskilles fra hinanden. For denne type lygteenheder gælder forskrifterne i punkt 3.3. Frembringes hovedlyset af mere end én lyskilde, anvendes de kombinerede funktioner ved bestemmelsen af den maksimale lysstyrke (Emax).

2.3. De dele, der er bestemt til at fastholde glødelampen til reflektoren, skal være udformet således, at lampen selv i mørke med sikkerhed kun kan isættes korrekt.

2.4. Der skal udføres ekstra afprøvninger efter forskrifterne i tillæg 2 til sikring af, at der ikke er for store variationer i lygtens fotometriske ydelse under brug.

2.5. Er forlygternes lygteglas af plast, skal der udføres ekstra afprøvninger i overensstemmelse med kravene i tillæg 3.

3. SÆRLIGE FORSKRIFTER

3.1. Lygteglassets korrekte position i forhold til det optiske system skal være tydeligt angivet og skal fastlåses, således at det ikke kan dreje under brug.

3.2. Til kontrol af forlygtens lysstyrke benyttes den i tillæg 1 beskrevne måleskærm og en standardlampe (S1 og/eller S2, jf. bilag IV) med glat, farveløst glas.

Standardlamperne skal være kalibreret til den referencelysstrøm, der foreskrives for de pågældende lamper.

3.3. Nærlyset skal være så skarpt afgrænset, at korrekt indstilling ved hjælp af denne afgrænsning er praktisk mulig. Afgrænsningen skal være så lige og vandret som muligt over en vandret længde svarende til mindst ± 5°. Er forlygterne indstillet i overensstemmelse med anvisningerne i tillæg 1, skal de opfylde de der anførte krav.

3.4. Lysfordelingen i sideretningen må ikke frembyde uensartethed, der kan nedsætte synligheden.

3.5. Belysningen af den i punkt 3.2 nævnte skærm skal måles med en lysmåler, hvis lysfølsomme overflade er indeholdt i et kvadrat med en sidelængde på 65 mm.

4. SUPPLERENDE KRAV VED UNDERSØGELSER, SOM KAN FORETAGES AF DE KOMPETENTE MYNDIGHEDER VED KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE, Jf. PUNKT 5.1 I BILAG I

4.1. For værdien i område III må den maksimale negative afgivelse højst være henholdsvis:

- 0,3 lux svarende til 20 %

- 0,45 lux svarende til 30 %.

4.2. Hvis HV for fjernlys ligger inden for isoluxkurven 0,75 Emax, overholdes en tolerance på + 20 % for maksimumsværdierne og på - 20 % for minimumsværdierne for de fotometriske værdier i alle målepunkter, som er foreskrevet i punkt 4.3 og 4.4 i tillæg 1.

4.3. Afgrænsningslinjens lodrette ændring under varmepåvirkning kontrolleres således:

En af de udtagne forlygter afprøves i overensstemmelse med punkt 2.1 i tillæg 2, efter at den tre på hinanden følgende gange har været underkastet den cyklus, som er omhandlet i punkt 2.2.2 i tillæg 2.

Forlygten anses for at opfylde forskrifterne, hvis Är ikke overstiger 1,5 mrad.

Er Är større end 1,5 mrad, men højst 2,0 mrad, afprøves endnu en forlygte, hvorefter gennemsnittet af de registrerede absolutte værdier ikke må overstige 1,5 mrad.

BILAG III C

FORLYGTER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER MED ASYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS, MED HALOGENGLØDELAMPER(HS1-LAMPER) ELLER GLØDELAMPER AF KATEGORI R2

1. SUPPLERENDE FORSKRIFTER FOR MÆRKNING OG PÅSKRIFTER PÅ ANORDNINGER

1.1. Forlygter, der er beregnet til at opfylde kravene for kun én færdselsretning (højre- eller venstrekørsel), skal på lygteglasset være mærket med grænserne for det område, som eventuelt kan afdækkes for at undgå gene ved kørsel i et land med en anden færdelsretning end den, lygten er beregnet for. En sådan afmærkning er dog ikke nødvendig, hvis områdets afgræsning fremgår direkte af lygtens konstruktion.

1.2. Forlygter, der er beregnet til at opfylde kravene såvel ved højre- som ved venstrekørsel, skal være forsynet med påskrifter, der afmærker de to indstillinger af lygteenheden på køretøjet eller af lampen på reflektoren; denne påskrift skal bestå af bogstaverne »R/D« for positionen svarende til højrekørsel, og bogstaverne »L/G« for positionen svarende til venstrekørsel.

1.3. Forlygter, hvis konstruktion udelukker samtidig tænding af glødetråden for nælys og for enhver anden lyskilde, som lygten kan være forbundet med, skal i godkendelsesmærket være mærket med en skråstreg (/) efter symbolet for nærlys.

1.4. Forlygter, der kun opfylder kravene til venstrekørsel, skal være påført en vandret pil, der er højrevendt for en iagttager, der ser den forfra (pilen skal vende mod den vejside, hvor færdsel finder sted); pilen skal være placeret under godkendelsesmærket.

1.5. Forlygter, der ved ændring af indstillingen af lygteenheden eller lampen kan bringes til at opfylde kravene for begge færdelsesretninger, skal påføres en vandret pil med spids i begge ender, den ene mod venstre, den anden mod højre; pilen skal være placeret under godkendelsesmærket.

1.6. Bogstaverne »MBH« på forlygter med HS1-lamper skal være placeret modsat godkendelsesmærket.

1.7. De i ovenstående punkter nævnte mærker og symboler skal være letlæselige og uudslettelige.

1.8. På forlygter med lygteglas af plast anbringes bogstaverne »PL« i nærheden af de i punkt 1.2 til 1.7 foreskrevne symboler.

2. ALMINDELIGE FORSKRIFTER

2.1. Hvert undersøgt prøveeksemplar skal opfylde specifikationerne i punkt 3 til 5.

2.2. Forlygter skal være således konstrueret og fremstillet, at de ved normal brug, uanset de vibrationer, de kan blive udsat for, stadig fungerer korrekt og bevarer de egenskaber, der er foreskrevet i dette bilag.

2.2.1. Forlygter skal være forsynet med en anordning, der muliggør, at de kan indstilles på køretøjet i overensstemmelse med de regler, der gælder herfor. Indstillingsanordningen kan udelades på forlygter, hvor reflektor og lygteglas ikke kan adskilles, såfremt sådanne lygter kun anvendes på køretøjer, hvor forlygterne kan indstilles på anden måde.

Hvis en forlygte, der fungerer som fjernlys, er sammenbygget med en forlygte, der fungerer som nærlys, og hver lygte har en særskilt lampe, skal indstillingsanordningen give mulighed for korrekt indstilling af hvert af de optiske systemer for sig.

2.2.2. Disse forskrifter gælder dog ikke lygteenheder, på hvilke reflektoreren ikke kan adskilles fra hinanden. For sådanne lygteenheder gælder forskrifterne i punkt 2 i dette bilag. Frembringes nærlyst af mere end én lyskilde, anvendes de kombinerede lyskilder ved bestemmelsen af den maksimale lysstyrke (Emax).

2.3. De dele, der er bestemt til at fastholde glødelampen til reflektoren, skal være udformet således, at lampen selv i mørke med sikkerhed kun kan isættes korrekt.

2.4. Lygteglassets korrekte position i forhold til det optiske system skal være tydeligt angivet og skal fastlåses, således at det ikke kan dreje under brug.

2.5. På forlygter, der er konstrueret således, at de kan opfylde kravene til både højre- og venstrekørsel, kan valg af færdselsretning ske ved en første indstilling på fabrikken eller ved en senere indstilling foretaget af brugeren. Denne første eller senere indstilling kan for eksempel bestå i indstilling i en bestemt vinkel, enten af den optiske enhed på køretøjet eller af lampen i forhold til de optiske enhed. Under alle omstændigheder må der kun være mulighed for to forskellige positioner, som skal være veldefinerede og hver svare til en bestemt færdselsretning (højrekørsel eller venstrekørsel), og flytning til en mellemposition skal være umulig. Når lampen kan indtage to forskellige positioner, skal de dele, der fastholder lampen til reflektoren, være således konstrueret og fremstillet, at lampen i begge positioner er fastholdt med samme præcision som den, der kræves af forlygter, som kun er beregnet til én færdselsretning. Kontrol af overensstemmelse sker ved visuel inspektion og, om nødvendigt, ved en prøvemontering.

2.6. Til sikring af, at der under funktion ikke sker for stærk ændring af den fotometriske ydelse, foretages der supplerende afprøvninger efter forskrifterne i tillæg 2.

2.7. Er forlygtens lygteglas af plast, skal der udføres ekstra afprøvninger i overensstemmelse med kravene i tillæg 3.

3. FORSKRIFTER FOR LYSAFGIVELSEN

3.1. Almindelige forskrifter

3.1.1. Forlygter skal være konstrueret således, at de med passende HS1- eller R2-lamper ikke blænder, men giver såvel tilfredsstillende nærlys som godt fjernlys.

3.1.2. Kontrol af det af forlygten frembragte lys sker ved hjælp af en skærm, der anbringes lodret 25 m foran forlygten som vist i tillæg 1.

3.1.3. Til kontrol af forlygter benyttes en farveløs standardglødelampe til nominel spænding 12 V. Under kontrol af forlygten skal spændingen over lampens poler indstilles som angivet i det følgende:

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Forlygten kan godkendes, hvis den opfylder forskrifterne i punkt 3 med mindst én standardlampe, som kan indleveres sammen med forlygten.

3.1.4. De dimensioner, der er bestemmede for glødetrådenes position i HS1- eller R2-standardlampen, er anført i bilag IV.

3.1.5. Standardglødelampens glas skal være af en form og optisk kvalitet, som giver mindst mulig refleksion eller brydning, der kan have en ugunstig indvirkning på lysfordelingen.

3.2. Forskrifter for nærlys

3.2.1. Nærlyset skal være så skarpt afgrænset, at korrekt indstilling er mulig ved hjælp af afgrænsningen. Denne afgrænsning skal være en vandret linje i siden modsat den færdselsretning, forlygten er beregnet til. I den anden side må afgrænsningen hverken overskride den stiplede linje HV-H1-H4, der dannes af en ret linje HV-H1, som danner en vinkel på 45° med vandret, og en ret linje H1-H4, der er forskudt 1 % i forhold til den rette linje h-h, eller den rette linje HV-H3, der danner en vinkel på 15° med vandret (se tillæg 1). Afgrænsningslinjen må under ingen omstændigheder samtidig overskride linjerne HV-H2 og H2-H4 som en kombination af de to førnævnte muligheder.

3.2.2. Forlygten skal være indstillet således:

3.2.2.1. for forlygter, som er konstrueret til højrekørsel, skal afgrænsningen på venestre side af skærmen være vandret, og for forlygter konstrueret til venstrekørsel skal afgrænsningen på højre side af skærmen være vandret; indstillingsskærmens bredde skal være tilstrækkelig til, at afgrænsningslinjen kan undersøges mindst 5° på hver side af linjen v-v

3.2.2.2. denne vandrette del af afgrænsningen skal på skærmen befinde sig 25 cm under det vandrette plan gennem forlygtens fokus (se tillæg 1)

3.2.2.3. afgrænsningens toppunkt skal ligge på linjen v-v. Såfremt lysbundtets afgrænsning ikke har et skarpt knæk, skal indstillingen i sideretningen foretages således, at kravene til lysstryrke i det mindste er opfyldt i punkterne 75 R og 50 R for højrekørsel og 75 L og 50 L for venstrekørsel.

3.2.3. Når forlygten er indstillet på ovennævnte måde, skal den opfylde forskrifterne i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3.

3.2.4. Hvis en forlygte, der er indstillet på ovennævnte måde, ikke opfylder forskrifterne i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3, er det tilladt at ændre indstillingen, dog må lysbundtets akse ikke forskydes mere end 1° (= 44 cm) i sideretningen til højre eller venstre. Grænsen for ændring af indstillingen 1° mod højre eller venstre er ikke uforenelig med en lodret ændring af justeringen opefter eller nedefter. En sådan indstilling er alene begrænset af forskrifterne i punkt 3.3. Dog må den vandrette del af afgrænsningen ikke overskride linjen h-h. For at lette indstillingen ved hjælp af afgrænsningen er delvis tildækning af forlygten tilladt for at frembringe en skarpere afgrænsning.

3.2.5. Det lys, nærlyset frembringer på skærmen, skal opfylde kravene i følgende tabel:

>TABELPOSITION>

3.2.6. I intet af områderne I, II, III eller IV må der i sideretningen forekomme variationer, som kan nedsætte synligheden.

3.2.7. Forlygter, som er konstrueret til såvel højrekørsel som venstrekørsel, skal ved begge indstillingspositioner af den optiske enhed eller lampen opfylde ovennævnte forskrifter for den færdselsretning, der svarer til den pågældende indstilling.

3.3. Forskrifter for fjernlys

3.3.1. Måling af det af fjernlyset på skærmen frembragte lys sker ved samme indstilling af forlygten som ved de målinger, der er beskrevet i punkt 3.2.5 til 3.2.7.

3.3.2. Det lys, fjernlyset frembringer på skærmen, skal opfylde følgende krav:

3.3.2.1. Skæringspunktet HV af linjerne h-h og v-v skal ligge på isoluxkurven for 90 % af maksimal lysstyrke. Den maksimale lysstyrke (Emax) skal være mindst 32 lux, men højst 240 lux.

3.3.2.2. Fra punktet HV vandret mod højre og venstre skal lysstyrken være mindst 16 lux indtil en afstand på 1,125 m og mindst 4 lux indtil en afstand på 2,25 m.

3.4. Det i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3 nævnte lys, som falder på skærmen, skal måles med en lysmåler, hvis lysfølsomme overflade er indeholdt i et kvadrat med sidelængde 65 mm.

4. STANDARDFORLYGTE

Som standardforlygte betragtes en forlygte

4.1. der opfylder de nedenfor anførte forskrifter for godkendelse, og

4.2. hvis effektive diameter er mindst 160 mm, og

4.3. som, monteret med en standardlampe, i de forskellige i punkt 3.2.5 foreskrevne punkter og områder afgiver et lys

4.3.1. hvis styrke er mindst 90 % af maksimumsgrænserne og

4.3.2. mindst 120 % af minimumsgrænserne, således som disse er angivet i tabellen i punkt 3.2.5.

5. SUPPLERENDE KRAV VED UNDERSØGELSER, SOM KAN FORETAGES AF DE KOMPETENTE MYNDIGHEDER VED KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE I HENHOLD TIL PUNKT 5.1 I BILAG I

5.1. For værdierne B 50 L (eller R) samt område III er den største tilladte afvigelse henholdsvis

>TABELPOSITION>

5.2. For nærlyset skal de foreskrevne værdier i dette direktiv være overholdt i punktet HV (± 0,2 lux) og med samme indstilling i mindst ét punkt i hvert område på måleskærmen (i 25 meters afstand), som begrænses af en cirkel med en radius på 15 cm omkring punktet B 50 L (eller R), (± 0,1 lux), 75 R (eller L), 50 R (eller L), 25 R, 25 L, samt i hele den del af område IV, der er højst 22,5 cm over en linje mellem 25 R og 25 L.

5.2.1. Hvis der for fjernlyset, med HV inden for isoluxkurven 0,75 Emax, overholdes en tolerance på henholdsvis + 20 % og - 20 % for de fotometriske maksimums- og minimumsværdier på et hvilket som helst målepunkt, der er anført i punkt 3.2.5, lades referencemærket ude af betragtning.

5.3. Hvis resultaterne af de ovenfor beskrevne prøver ikke opfylder forskrifterne, kan forlygtens indstilling ændres, idet lysbundtets akse dog højst må forskydes 1° i sideretningen til højre eller venstre.

5.4. Forlygter med synlige defekter lades ude af betragtning.

5.5. Referencemærket lades ude af betragtning.

BILAG III D

FORLYGTER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER MED ASYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS, MED HALOGENGLØDELAMPER BORTSET FRA HS1-LAMPER

1. SUPPLERENDE FORSKRIFTER FOR MÆRKNING OG PÅSKRIFTER PÅ LYGTERNE

1.1. Forlygter, der er beregnet til at opfylde kravene for kun én færdselsretning (højre- eller venstrekørsel), skal på lygteglasset være mærket med grænserne for det område, som eventuelt kan afdækkes for at undgå gene ved kørsel i et land med en anden færdselsretning end den, lygten er beregnet til. En sådan afmærkning er dog ikke nødvendig, hvis områdets afgrænsning fremgår direkte af lygtens konstruktion.

1.2. Forlygter, der er beregnet til at opfylde kravene såvel ved højre- som ved venstrekørsel, skal være forsynet med påskrifter, der afmærker de to indstillinger af lygteenheden på køretøjet eller af lampen på reflektoren; denne påskrift skal bestå af bogstaverne »R/D« for positionen svarende til højrekørsel, og bogstaverne »L/G« for positionen svarende til venstrekørsel.

1.3. Forlygter, hvis konstruktion udelukker samtidig tænding af glødetråden for nærlys og for enhver anden lyskilde, som lygten kan være forbundet med, skal i godkendelsesmærket være mærket med en skråstreg (/) efter symbolet for nærlys.

1.4. Forlygter, der kun opfylder kravene til venstrekørsel, skal være påført en vandret pil, der er højrevendt for en iagttager, der ser den forfra (pilen skal vende mod den vejside, hvor færdsel finder sted); pilen skal være placeret under godkendelsesmærket.

1.5. På forlygter, der ved ændring af indstilligen af lygteenheden eller lampen, kan bringes til at opfylde kravene for begge færdselsretninger, skal anbringes en vandret pil med spids i begge ender, den ene mod venstre, den anden mod højre; pilen skal være placeret under godkendelsesmærket.

1.6. Følgende yderliger symbol eller symboler:

1.6.1. på forlygter, der kun opfylder kravene til venstrekørsel, en vandret pil, der er højrevendt for en iagttager, der ser den forfra (pilen skal vende mod den vejside, hvor færdsel finder sted)

1.6.2. på forlygter, der ved ændring af indstillingen af lygteenheden eller glødelampen kan bringes til at opfylde kravene for begge færdselsretninger, en vandret pil med spids i begge ender, den ene mod venstre, den anden mod højre

1.6.3. på forlygter, der kun opfylder dette direktivs krav for så vidt angår nærlyset, bogstaverne »HC«

1.6.4. på forlygter, der kun opfylder dette direktivs krav for så vidt angår fjernlyset, bogstaverne »HR«;

1.6.5. på forlygter, der opfylder dette direktivs krav for så vidt angår både nærlyset og fjernlyset, bogstaverne »HCR«

1.6.6. på forlygter med lygteglas af plast bogstaverne »PL« i nærheden af de i punkt 1.6.3 til 1.6.5 foreskrevne symboler.

2. ALMINDELIGE FORSKRIFTER

2.1. Hvert undersøgt prøveeksemplar skal opfylde specificationerne i punkt 6 til 8.

2.2. Forlygter skal være således fremstillet, at de ved normal brug, uanset de vibrationer, de kan blive udsat for, stadig fungerer korrekt og bevarer deres fotometriske egenskaber.

2.2.1. Forlygter skal være forsynet med en anordning, der muliggør, at de kan indstilles på køretøjet i overenstemmelse med de regler, der gælder herfor. Indstillingsanordningen kan udelades på forlygter, hvor reflektor og lygteglas ikke kan adskilles, såfremt sådanne lygter kun anvendes på køretøjer, hvor forlygterne kan indstilles på anden måde. Hvis en forlygte, der fungerer som fjernlys, er sammenbygget med en forlygte, der fungerer som nærlys, og hver lygte har særskilt glødelampe, skal indstillingsanordningen give mulighed for korrekt indstilling af hvert af de optiske systemer for sig. Disse forskrifter gælder dog ikke for lygteenheder, på hvilke reflektorerne ikke kan adskilles fra hinanden. For sådanne lygter gælder forskrifterne i punkt 6.

2.3. De dele, hvormed glødelampen (-lamperne) fastholdes til reflektoren, skal være udformet således, at lampen (lamperne) selv i mørke med sikkerhed kun kan isættes korrekt (1) (2).

Lampefatningen skal være i overensstemmelse med målene i følgende datablad fra CIE-publikation 61-2:

>TABELPOSITION>

2.4. På forlygter, som er konstrueret således, at de kan opfylde kravene til både højre- og venstrekørsel, kan valg af færdselsretning ske ved en første indstilling på fabrikken eller ved en senere indstilling foretaget af brugeren. Denne første eller senere indstilling kan for eksempel bestå i indstilling i en bestemt vinkel, enten af den optiske enhed på køretøjet eller af glødelampen i forhold til den optiske enhed. Under alle omstændigheder må der kun være mulighed for to præcise positioner (en til højrekørsel og en til venstrekørsel), og konstruktionen skal forhindre utilsigtet flytning af lygten fra den ene position til den anden eller flytning til en mellemposition. Når lampen kan indtage to forskellige positioner, skal de dele, der fastholder lampen til reflektoren, være således konstrueret og fremstillet, at lampen i begge positioner er fastholdt med samme præcision som den, der kræves af forlygter, som kun er beregnet til én færdselsretning. Kontrol af overensstemmelse sker ved visuel inspektion og, om nødvendigt, ved en prøvemontering.

2.5. Kun for forlygter med halogenlampe med enkelt glødetråd:

På forlygter, der er konstrueret til skiftevis fjernlys og nærlys, skal en mekanisk, elektromekanisk eller anden anordning, der er indbygget i lygten, så der kan skiftes fra det ene lys til det andet (3), være konstrueret således

2.5.1. at den er stærk nok til at blive aktiveret 50 000 gange, uden at der opstår skade som følge af de vibrationer, den kan blive udsat for ved normal brug

2.5.2. at den i tilfælde af svigt automatisk indstilles på nærlys

2.5.3. at der kun kan skiftes til enten nærlys eller fjernlys, så mekanismen ikke stopper imellem de to positioner

2.5.4. at brugeren ikke med almindeligt værktøj kan ændre de bevægelige deles form eller indstilling.

2.6. Til sikring af, at der under funktion ikke sker for stærk ændring af den fotometriske ydelse, foretages der supplerende prøvninger efter forskrifterne i tillæg 2.

2.7. Er forlygtens lygteglas af plast, skal der foretages prøvninger efter forskrifterne i tillæg 3.

3. LYSAFGIVELSE

3.1. Almindelige forskrifter

3.1.1. Forlygterne skal være konstrueret således, at de med passende H1-, H2-, H3-, HB3-, HB4-, H7- og/eller H4-glødelamper giver tilfredsstillende nærlys uden at blænde og godt fjernlys.

3.1.2. Kontrol af det af forlygten frembragte lys sker ved hjælp af en skærm, der anbringes lodret 25 m foran forlygten vinkelret på dens akse (se tillæg 1).

3.1.3. Til kontrol af forlygterne benyttes en standardglødelampe til nominel spænding 12 V. Under kontrol af forlygten skal spændingen over lampens poler indstilles som angivet i det følgende:

>TABELPOSITION>

Forlygten kan godkendes, hvis den opfylder de fotometriske forskrifter med mindst én 12-volts standardglødelampe, som kan indleveres sammen med forlygten.

3.1.4. De dimensioner, der er bestemmende for glødetrådens position i 12-volts standardglødelampen, er anført på det relevante datablad i bilag 4.

3.1.5. Standardglødelampens glas skal være af en form og optisk kvalitet, som ikke giver refleksion eller brydning, der kan have en ugunstig indvirkning på lysfordelingen. Kontrol af overensstemmelse sker ved måling af lysfordelingen, når en standardlygte monteres med standardglødelampen.

3.2. Forskrifter for nærlys

3.2.1. Nærlyset skal være så skarpt afgrænset, at tilfredsstillende indstilling er mulig ved hjælp af afgrænsningen. Denne afgræsning skal være en vandret linje i siden modsat den færdselsretning, forlygten er beregnet til; i den anden side må afgrænsningen hverken overskride den stiplede linje HV-H1-H4, der dannes af en ret linje HV-H1, som danner er vinkel på 45° med vandret, og en ret linje H1-H4, der ligger 25 cm over den rette linje h-h, eller den rette linje HV-H3, der danner en vinkel på 15° med vandret (se tillæg 1). Afgrænsningslinjen må under ingen omstændigheder samtidig overskride linjerne HV-H2 og H2-H4 som kombination af de to førnævnte muligheder.

3.2.2. Forlygten skal være indstillet således:

3.2.2.1. for forlygter, som er konstrueret til opfyldelse af kravene ved højrekørsel: afgrænsningen på venstre side af skærmen (4) er vandret, og for forlygter, som er konstrueret til opfyldelse af kravene ved venstrekørsel: afgrænsningen på højre side af skærmen er vandret

3.2.2.2. denne vandrette del af afgrænsningen skal befinde sig 25 cm under linjen h-h (se tillæg 1)

3.2.2.3. afgrænsningens knæk skal ligge på linjen v-v (5).

3.2.3. Når forlygten er indstillet på ovennævnte måde, og den kun ønskes godkendt med hensyn til nærlyset (6), skal den kun opfylde forskrifterne i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3.

3.2.4. Hvis en forlygte er indstillet på ovennævnte måde, men ikke opfylder forskrifterne i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3, er det tilladt at ændre indstillingen, idet dog lysbundtets akse dog højst må forskydes 1° (= 44 cm) i sideretningen til højre eller venstre (7). For at lette indstillingen ved hjælp af afgrænsninger er delvis tildækning af forlygten tilladt for at frembringe en skarpere afgrænsning.

3.2.5. Det lys, nærlyset frembringer på skærmen, skal opfylde følgende forskrifter:

>TABELPOSITION>

3.2.6. I intet af områderne I, II, III eller IV må der i sideretningen forekomme variationer, der nedsætter synligheden.

3.2.7. Lysværdierne i område A og B som anført i figur C i bilag IV skal kontrolleres ved måling af de fotometriske værdier i punkt 1-8 i denne figur; værdierne skal ligge inden for følgende grænser:

- 0,7 lux >= 1, 2, 3, 7 >= 0,1 lux

- 0,7 lux >= 4, 5, 6, 8 >= 0,2 lux

3.2.8. Forlygter, som er konstrueret til opfyldelse af kravene ved både højrekørsel og venstrekørsel, skal ved begge indstillingspositioner af den optiske enhed eller af glødelampen opfylde ovennævnte forskrifter for den pågældende færdselsretning.

3.3. Forskrifter for fjernlys

3.3.1. For forlygter, som er konstrueret til både fjernlys og nærlys, sker måling af det lys, fjernlyset frembringer på skærmen, ved samme indstilling af forlygten som ved målingerne beskrevet i punkt 3.2.5 til 3.2.7. Forlygter, som kun er konstrueret til fjernlys, skal være indstillet således, at området med maksimal lysstyrke er centreret i skæringspunktet af linjerne h-h og v-v. En sådan forlygte skal kun opfylde forskrifterne i punkt 3.3.

3.3.2. Det lys, fjernlyset frembringer på skærmen, skal opfylde følgende forskrifter:

3.3.2.1. skæringspunktet HV af linjerne h-h og v-v skal ligge på isoluxkurven for 90 % af maksimal lysstyrke. Den maksimale størrelse (Emax) skal være mindst 48 lux, men højst 240 lux. Endvidere må denne maksimale størrelse for kombinerede nær- og fjernlyslygter højst være 16 gange den målte lysstyrke for nærlyset i punkt 75 R (eller 75 L)

3.3.2.1.1. fjernlysets maksimale lysintensitet (lmax) udtrykt i tusinde candela beregnes ved hjælp af formlen:

lmax = 0,625 Emax

3.3.2.1.2. referencemærket (l'max) for denne maksimale intensitet, jf. punkt 1.6, beregnes ved hjælp af formlen:

l'max = >NUM>lmax >DEN>3 = 0,208 Emax

idet denne værdi afrundes til det nærmeste af følgende tal: 7,5, 10, 12,5, 17,5, 20, 25, 27,5, 30, 37,5, 40, 45, 50.

3.3.2.2. fra punktet HV vandret mod højre og venstre skal lysstyrken være mindst 24 lux indtil en afstand på 1,125 m og mindst 6 lux indtil en afstand på 2,25 m.

3.4. Det i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3 nævnte lys, som falder på skærmen, måles med en lysmåler, hvis lysfølsomme overflade er indeholdt i et kvadrat med sidelængde 66 mm.

4. MÅLING AF GENER

Der skal foretages måling af de gener, der forårsages af nærlyslygter.

5. STANDARDFORLYGTE

5.1. Som standardforlygte betragtes en forlygte,

5.1.1. der opfylder de ovenfor anførte forskrifter for godkendelse, og

5.1.2. hvis effektive diameter er mindst 160 mm, og

5.1.3. som monteret med en standardglødelampe, i de forskellige i punkt 3.2.5 foreskrevne punkter og områder, afgiver et lys,

5.1.3.1. hvis styrke er højst 90 % af maksimumsgrænserne, og

5.1.3.2. mindst 120 % af minimumsgrænserne, således som disse er angivet i tabellen i punkt 3.2.5.

6. SUPPLERENDE KRAV VED UNDERSØGELSER, SOM KAN FORETAGES AF DE KOMPETENTE MYNDIGHEDER VED KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE I HENHOLD TIL PUNKT 5.1 I BILAG I

6.1. For værdierne B 50 L (eller R) samt område III er den største tilladte afvigelse henholdsvis

>TABELPOSITION>

6.2. For nærlyset skal de foreskrevne værdier i dette direktiv være overholdt i punktet HV (± 0,2 lux) og med samme indstilling i mindst ét punkt i hvert område på måleskærmen (i 25 meters afstand), som begrænses af en cirkel med en radius på 15 cm omkring punktet B 50 L (eller R) (± 0,1 lux), 75 R (eller L), 50 R (eller L), 25 R, 25 L, samt i hele den del af område IV, der er højst 22,5 cm over en linje mellem 25 R og 25 L.

6.2.1. Hvis der for fjernlyset, med HV inden for isoluxkurven 0,75 Emax, overholdes en tolerance på henholdsvis + 20 % og - 20 % for de fotometriske maksimums- og minimumsværdier på et hvilket som helst målepunkt, der er anført i punkt 3.2.5, lades referencemærket ude af betragtning.

6.3. Hvis resultaterne af de ovenfor beskrevne prøver ikke opfylder forskrifterne, kan forlygtens indstilling ændres, idet lysbundtets akse dog højst må forskydes 1° i sideretningen til højre eller venstre.

6.4. Forlygter med synlige defekter lades ude af betragtning.

6.5. Referencemærket lades ude af betragtning.

(1) Teknisk krav til glødelamper: jf. bilag IV.

(2) En forlygte anses for at opfylde kravene i dette punkt, hvis glødelampen let kan indsættes i forlygten, og indgrebet af styrestift i kærv selv i mørke kan foretages uden retningsfejl.

(3) Disse bestemmelser gælder ikke for betjeningsanordningen.

(4) Prøveskærmens bredde skal være tilstrækkelig til, at afgrænsningslinjen kan undersøges mindst 5° på hver side af linjen v-v.

(5) Når en forlygte er konstrueret til kun at opfylde dette direktivs krav for nærlysets vedkommende, skal indstillingen i sideretningen, hvis brændpunktsaksen afviger væsentligt fra lysbundtets almindelige retning, eller hvis lysbundtets afgrænsning, uanset lygtetype (kun nærlys eller kombineret nærlys og fjernlys), ikke har et skarpt knæk, foretages på den måde, der bedst opfylder kravene til lysstyrke i punkterne 75 R og 50 R for højrekørsel, og 75 L og 50 L for venstrekørsel.

(6) Der kan i en nærlyslygte være indbygget fjernlys, som ikke opfylder denne specifikation.

(7) Grænsen for ændring af indstillingen 1° mod højre eller venstre er ikke uforenelig med en lodret ændring af indstillingen opefter eller nedefter. En sådan indstilling er alene begrænset af forskrifterne i punkt 3.3; dog må den vandrette del af afgrænsningen ikke overskride linjen h-h (bestemmelserne i punkt 3.3 finder ikke anvendelse på forlygter, der kun skal opfylde kravene i dette bilag for nærlysets vedkommende).

BILAG IV

GLØDELAMPER TIL BRUG I TYPEGODKENDTE LYGTER TIL KNALLERTER OG TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER

>TABELPOSITION>

1. ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE AF GLØDELAMPER

1.1. Ansøgningen om typegodkendelse af glødelamper indgivet i henhold til artikel 3 i direktiv 92/61/EØF skal indeholde følgende:

1.1.1. tegninger i tre eksemplarer, der er så detaljerede, at typen kan identificeres

1.1.2. en kortfattet teknisk beskrivelse

1.1.3. fem prøver af hver farve, for hvilken der er indgivet ansøgning.

1.2. Hvis en type glødelampe kun ved fabriksmærke eller handelsbetegnelse adskiller sig fra en type, der allerede er godkendt, er det tilstrækkeligt at indgive følgende:

1.2.1. en af lygtefabrikanten udfærdiget erklæring om, at den indleverede type (bortset fra fabriksmærke eller handelsbetegnelse) er identisk med og er fremstillet af den samme fabrikant, som har fremstillet den allerede godkendte type, hvis godkendelseskode skal angives

1.2.2. to prøver påført det nye fabriksmærke eller den nye handelsbetegnelse.

2. SUPPLERENDE FORSKRIFTER FOR MÆRKER OG PÅSKRIFTER PÅ GLØDELAMPER

2.1. Glødelamper, for hvilke der ansøges om typegodkendelse, skal på soklen eller pæren (i sidstnævnte tilfælde må lysstyrken ikke nedsættes) være påført:

2.1.1. ansøgerens fabriksmærke eller handelsbetegnelse

2.1.2. nominel spænding

2.1.3. den internationale betegnelse for den pågældende kategori

2.1.4. nominel effekt (for hovedglødetråd/sekundær glødetråd i totrådslamper i nævnte rækkefølge); det er ikke nødvendigt at angive effekten særskilt, hvis den er omfattet af den internationale betegnelse for den pågældende glødelampekategori

2.1.5. et tilstrækkelig stort felt til anbringelse af godkendelsesmærket.

2.2. Det i punkt 2.1.5 nævnte felt skal angives på de tegninger, der vedlægges ansøgningen om typegodkendelse.

2.3. Der kan påføres andre angivelser end dem, der er omfattet af punkt 2.1, hvis det ikke nedsætter lysstyrken.

3. TYPEGODKENDELSE AF GLØDELAMPER

3.1. Hvis alle prøveeksemplarer af en type glødelampe, der indleveres i henhold til punkt 1.1.3 eller 1.2.2, opfylder kravene i dette bilag, udstedes der typegodkendelse.

3.2. Et typegodkendelsesmærke i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 8 i direktiv 92/61/EØF anbringes i det felt, der er omhandlet i punkt 2.1.5.

3.3. Tillæg 23 til dette bilag indeholder et eksempel på godkendelsesmærket.

4. TEKNISKE KRAV

4.1. De tekniske krav er dem, der er fastsat i punkt 2.1 og 3 i FN/ECE-regulativ nr. 37, som er konsolideret ved følgende dokument:

- revision 2 omfattende 02- og 03-serier af ændringer, corrigendum 2 og supplement 1-9 til 03-serier af ændringer.

5. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

5.1. Glødelamper, der er godkendt i henhold til dette bilag, skal være fremstillet således, at de er i overensstemmelse med den godkendte type, idet de opfylder de mærkningskrav og tekniske krav, der er anført i punkt 2.1, 3.2 og 4 og i de relevante tillæg til dette bilag.

5.2. For at kontrollere, at kravene i punkt 5.1 er opfyldt, gennemføres der kontrol af produktionen som fastlagt i punkt 4 og i bilag 6, 7, 8 og 9 til FN/ECE-regulativ nr. 37, som fastlagt i punkt 4.1.

5.3. Typegodkendelsen for en glødelampe i henhold til dette bilag kan tilbagekaldes, hvis kravene i punkt 5.1 og 5.2 ikke er opfyldt, eller hvis en glødelampe, der er påført godkendelsesmærket, ikke er i overensstemmelse med den godkendte type.

UDRAGENDE DELE PÅ TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER

LISTE OVER BILAG

Side

BILAG I Forskrifter vedrørende udragende dele på to- og trehjulede motordrevne køretøjer uden karrosseri .......... 181

Tillæg Prøvningsanordning og prøvningsbetingelser .......... 184

BILAG II Forskrifter vedrørende udragende dele på trehjulede motordrevne køretøjer med karrosseri .......... 185

Tillæg Måling af fremspring og mellemrum .......... 189

BILAG III .......... 191

Tillæg 1 Oplysningsskema vedrørende en type to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så vidt angår udragende dele .......... 191

Tillæg 2 Typegodkendelsesattest for to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så vidt angår udragende dele .......... 192

BILAG I

FORSKRIFTER VEDRØRENDE UDRAGENDE DELE PÅ TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER UDEN KARROSSERI

1. DEFINITIONER

I dette bilag forstås ved:

1.1. »Køretøjets ydre dele«: de dele af køretøjet, som vil kunne berøres i tilfælde af kollisio