Med hensyn til covid-19-krisens effekt på fødevaresystemet og produktionen og forbruget af økologiske fødevarer mente et stort flertal af respondenterne (85 %), at "krisen har vist, hvor afhængige vi er af årstidsafhængigt økologisk landbrug". Et flertal af respondenterne (59 %) mente, at krisen har "styrket økologisk landbrug og dets rolle for EU's fødevareforsyning". Krisen har ifølge 53 % af deltagerne "fremskyndet strukturelle ændringer i fødevareforbruget til fordel for økologisk landbrug". Den større efterspørgsel efter økologiske produkter vil ifølge 51 % af respondenterne fortsætte efter covid-19-krisen.

Et flertal af respondenterne (63 %) mente, at forbrugerne opfatter økologiske fødevarer som værende for dyre, at forbrugernes kendskab til EU-logoet er lavt (63 %), samt at der er for mange mærkningsordninger for miljøvenlige fødevarer, der kan forveksles med økologiske produkter (59 %). Til spørgsmålet om andre eksisterende hindringer for større produktion og forbrug af økologiske fødevarer i EU nævnte respondenterne prisen på konventionelle produkter som den første hindring (43 svar). Manglende tillid til EU-logoet og oplysninger om de sundheds- og miljømæssige fordele ved økologisk landbrug blev også angivet som hindringer af 12 og 11 respondenter.

Mere end tre fjerdedele af respondenterne (78 %) angav, at der er hindringer for større produktion og forbrug af økologiske fødevarer i EU (respondenter, der angav "meget uenig" eller "delvist uenig" under svarmuligheden "Jeg synes ikke, der er nogen problemer"). De hindringer, der opfattes som størst (respondenter, der har angivet "meget enig" og "delvist enig"), er "Utilstrækkelige økonomiske incitamenter for producenterne til at omlægge til økologisk produktion" (76 %), efterfulgt af "Andre konkurrerende produktionsmetoder og/eller andre ordninger" (74 %) og "Lavt kendskab hos forbrugerne til klima- og miljøfordele ved økologisk produktion" (73 %).

Generelt var der bred enighed om de ni foreslåede indsatsområder til udvikling af den økologiske produktionssektor i EU (fra 57 % til 91 %). Der var bred enighed (91 % af svarene) om at øge kendskabet til miljø- og klimafordelene ved økologisk landbrug. Over 80 % af respondenterne var positive over for fire af indsatsområderne: i) skoleordninger med fokus på sunde kostvaner (83 %), ii) økologiske produkter i offentlige/private kontorer og kantiner (83 %), iii) øget synlighed og større udvalg af økologiske produkter i detailhandlen (83 %) og iv) flere offentlige indkøb af økologiske produkter (81 %). Over tre fjerdedele af respondenterne var positive over for to indsatsområder vedrørende markedsføring: oplysningskampagner om EU-logoet for økologisk produktion (78 %) og målrettede markedsføringskampagner for økologiske landbrugsprodukter (77 %). 76 % af respondenterne angav, at økologiske produkters prismæssige konkurrenceevne bør forbedres. Endelig angav 57 % af respondenterne, at EU-logoet for økologisk produktion ikke er tilstrækkeligt kendt. Til spørgsmålet om andre indsatsområder til udvikling af den økologiske produktionssektor i EU angav respondenterne først behovet for bedre forbrugerinformation (47 svar), især om de sundhedsmæssige (12 svar) og samfundsmæssige (9 svar) fordele ved økologisk landbrug. Behovet for at informere om og anvende de reelle omkostninger (under hensyntagen til eksternaliteter) ved konventionelt landbrug blev også nævnt af flere (37 svar), og offentlige indkøb blev angivet som et positivt tiltag for øge efterspørgslen efter økologiske produkter (27 svar).

Der var bred enighed om de syv foreslåede indsatsområder til at øge forbrugernes tillid til den økologiske produktionssektor i EU (fra 70 % til 92 % af svarene). Der var bred enighed (91 % af svarene) om, at oplysningerne om økologiske producenter bør være gennemsigtige og tilgængelige for forbrugerne, og at der er behov for en indsats for at hjælpe forbrugerne med klart at skelne mellem EU-logoet og andre miljø- og kvalitetsordninger. 88 % af respondenterne angav, at det bør være lettere at spore økologiske produkter tilbage til kilden, og 84 % angav, at der er behov for en større indsats mod svindel i den økologiske sektor. Respondenterne mente desuden, at der er behov for yderligere at undersøge årsagerne til forbrugernes manglende tillid (86 %) og for en større indsats for at bekæmpe svindel i den økologiske sektor (84 %). Endelig angav respondenterne, at de offentlige myndigheder skal udføre en bedre kontrol af, at reglerne for økologisk produktion bliver overholdt (77 %), og at informationsteknologi bør anvendes oftere for at forbedre sporingen af økologiske produkter (70 %). På spørgsmålet om andre vigtige indsatsområder for at øge forbrugernes tillid til den økologiske produktionssektor i EU angav respondenterne behovet for større gennemsigtighed og for en større indsats for at bekæmpe svindel, navnlig i tredjelande, som de vigtigste indsatsområder (35 svar). Derudover angav respondenterne oplysning af forbrugerne (23 svar) og sammenkobling af EU's økomærke med lokale mærkningsordninger/oprindelsesmærker (18 svar). Respondenterne var mere uenige om behovet for øget kontrol 21 angav, at kontrollen allerede er tilstrækkelig, og 10 mente, at der var behov for øget kontrol.

Ligesom i det foregående spørgsmål var der bred enighed om at støtte de foreslåede indsatsområder til fremme af produktionen af økologiske produkter (fra 74 % til 91 % af svarene). Den største andel af respondenterne var enige i, at det er vigtigt at sørge for tilstrækkelig uddannelse og rådgivning for at stimulere omlægning fra konventionelt til økologisk landbrug (91 %), og at det er nødvendigt at styrke den lokale forarbejdning og forarbejdning i lille skala og fremme korte forsyningskæder (90 %). Respondenterne var enige i, at de økologiske producenter har brug for i højere grad at organisere sig (f.eks. i producentorganisationer) for at forbedre deres forhandlingskraft i forsyningskæden (88 %). Der er ligeledes behov for bedre information og data om udviklingen på markedet for økologiske produkter for at give producenterne et bedre beslutningsgrundlag (87 %). Respondenterne var enige i, at økologisk produktion bør modtage finansiel støtte, herunder under den fælles landbrugspolitik.

På spørgsmålet om sektoren for økologisk animalsk produktion var respondenterne enige i, at "producenterne bør hjælpes med at finde passende økologisk dyrefoder" (86 %), og at "der er behov for mere forskning for at udpege og videreudvikle bedste praksis inden for fodringsmetoder, der egner sig til økologisk foder, samt alternative foderstoffer" (82 %). Der var lignende enighed om udtalelsen om, at "økologisk animalsk produktion bør støttes specifikt" (82 %), og at "akvakultur bør støttes for at få mere viden om opdræts- og fodringsmetoder, herunder gennem forskning" (78 %).

Som de vigtigste miljømæssige fordele ved økologisk produktion angav respondenterne den økologiske produktions gavnlige virkning for biodiversiteten (92 %) samt beskyttelse af jordbundskvalitet (88 %) og vandkvalitet (84 %). 83 % af respondenterne mente, at økologisk produktion understøtter den cirkulære økonomi, og 80 % mente, at økologisk produktion sikrer en ansvarlig anvendelse af energi og naturressourcer. 78 % af respondenterne mente, at økologisk produktion bidrager til CO2-neutralitet, giver mulighed for tilpasning til klimaforandringerne og bidrager til at reducere luftforureningen.

Mere end to tredjedele af respondenterne var meget enige i udsagnet, at bæredygtig brug af vand i økologisk landbrug og erstatning af plastik i emballager bør fremmes. Der var samme enighed vedrørende større investeringer i forskning og innovation og støtte til netværk for økologiske landbrugere. En betydelig mindre andel af respondenterne angav, at de var meget enige i forslaget om at udfase anvendelsen af omstridte produktionsmidler såsom kobber. Her var kun 38 % af respondenterne meget enige. Det skal dog bemærkes, at forslaget fik størst støtte blandt respondenter, der havde angivet, at de deltog som borgere og akademiske institutioner/forskningsinstitutioner.

Der var enighed om, at "udviklingen af den økologiske sektor kræver støtte både fra EU og medlemsstaterne samt fra private initiativer". Over 70 % af respondenterne var meget enige i udsagnet, og yderligere 23 % var delvist enige. Tilsvarende var 84 % af respondenterne meget uenige (63 %) eller delvist uenige (21 %) i udsagnet om, at udviklingen af den økologiske sektor bør overlades til markedskræfterne alene. Svarene antyder, at over halvdelen af respondenterne (59 %) mener, at de nationale myndigheder har det primære ansvar for at fremme økologisk produktion. På spørgsmålet om eventuelle andre yderligere indsatsområder for at styrke produktionen og forbruget af økologiske fødevarer angav respondenterne et bedre prisforhold mellem konventionelle og økologiske produkter (36 svar), bedre indkomst og arbejdsvilkår til landmændene (29 svar) og behovet for forskning for at fremme innovation (23 svar).

Figur 4. Udvikling af den økologiske sektor: offentlig støtte eller private initiativer?

Som vigtige faktorer angav respondenterne også behovet for at sikre landbrugerne lettere markedsadgang for at støtte den økologiske sektor (15 svar), større biodiversitet på bedrifterne (13 svar), øget støtte til landbrugerne til omlægning (11 svar) og forskning i effekten af økologisk landbrug (11).

Endelig var respondenterne positivt stemt over for yderligere indsatsområder vedrørende uddannelse inden for økologisk landbrug (9 svar), støtte til mindre landbrug (8 svar) og udvikling af rådgivningstjenester for landbrugere (5 svar), og der blev udtrykt bekymring over detailhandelens magt (6 svar).

Kombineret analyse af lukkede/åbne spørgsmål og positionspapirer indsendt til den offentlige høring om de foreslåede temaer og indsatsområder

Handlingsplanens forskellige temaer får i varierende grad støtte i de kvantitative og kvalitative bidrag fra den åbne offentlige høring:

·Alle 15 temaer blev i de kvantitative svar vurderet meget eller delvist positivt. De temaer, der fik en relativt mindre positiv vurdering var tema 1.1 "Markedsføring af EU's økologilogo" 1.4 "Forebyggelse af fødevaresvig og styrkelse af forbrugernes tillid" 2.3 "Støtte til organiseringen af fødevarekæden" og 3.3 Alternativer til omstridte produktionsmidler og andre plantebeskyttelsesmidler.

·Fire temaer blev i den kvalitative analyse nævnt særligt ofte som relevante for handlingsplanen (30 eller flere positionspapirer og svar på åbne spørgsmål): Tema 1.1 Markedsføring af EU's økologilogo 1.2 "Promovering af udbuddet af økologiske produkter i kantiner og øget brug af grønne offentlige indkøb" 2.1 "Tilskyndelse til omlægning, investeringer og udveksling af bedste praksis" og 2.3 "Støtte til organiseringen af fødevarekæden".

·Yderligere temaer, der blev fremhævet i flere kvalitative bidrag (15 til 29 positionspapirer og svar på åbne spørgsmål), hører under tema 1.5 "Forbedring af sporbarheden" 2.4 "Styrkelse af lokal forarbejdning og forarbejdning i lille skala og fremme af korte handelsveje" 3.1 "Forbedring af den genetiske biodiversitet og øget udbytte" og 3.2 "Reduktion af klima- og miljøaftrykket".

Vedrørende handlingsplanens forskellige indsatsområder

·De fleste af de 22 indsatsområder (41 delområder) blev vurderet som meget positive eller delvist positive i den kvantitative analyse. For tre af indsatsområderne forelå ingen kvantitative oplysninger. I de kvalitative besvarelser blev de 41 delområder nævnt i varierende grad.