Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Gensplejsning i landbruget - Følger for den fælles landbrugspolitik« (98/C 284/08)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 11. december 1997 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om »Gensplejsning i landbruget - Følger for den fælles landbrugspolitik«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU' Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede Mariá Sánchez Miguel til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. juni 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 356. plenarforsamling af 1. og 2. juli 1998, mødet den 1. juli 1998, med 145 stemmer for, 2 imod og 6 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Brug af moderne bioteknologi i landbruget indebærer nye løsninger, som ved første øjekast sikrer afkastet, er med til at begrænse brugen af plantebeskyttelsesmidler ved bekæmpelsen af utøj og sygdomme samt resulterer i kvalitetsprodukter. I EU er der taget hul på en debat om brug af genmanipulerede organismer i landbruget. Der peges på eventuelle uønskede mellemog langfristede følger for forbrugernes sundhed og for miljøet, hvis disse organismer benyttes i planteavlen. Indtil videre markedsføres der gensplejsede produkter fra tredjelande, især USA.

1.1.1. Ifølge skøn for 1998 lægger gensplejsede planter beslag på 30 mio. ha dyrket areal verden over (mod 14 mio. i 1997), hovedsageligt i USA (ca. 88 %), Sydamerika (argentinsk bomuld, 6 %) og Japan (6 %). Hvor stort et område, der er under dyrkning i Kina, vides ikke, men det skønnes at være betydeligt. Det er beregnet, at 60 mio. ha på verdensplan vil være omfattet af denne form for dyrkning i år 2000, heraf kun 1 % i Europa.

1.2. I denne udtalelse vil der blive lagt op til en fleksibel holdning, hvor der dog løbende tages højde for samtlige berørte (landmænd, forbrugere og fødevareindustrien), og man vil søge at nå frem til konklusioner. Der vil især blive lagt vægt på de følger, som dyrkning af gensplejsede produkter kan få for den fælles landbrugspolitik og dermed for de endelige produktpriser, og man vil komme ind på de mulige konsekvenser af deres udbredte tilstedeværelse på det internationale marked.

1.3. Et nøgleproblem, som først må tages under lup, vedrører tilladelse til at registrere og markedsføre gensplejsede sorter. Ikke alle medlemsstater følger samme politik på dette felt: nogle medlemsstater nægter stadig gensplejsede majssorter fra USA adgang til deres område trods EU-godkendelse. Frankrig gav tilladelse til markedsføring af amerikansk gensplejset majs for flere år siden, men tillod indtil for nylig ikke, at den blev dyrket i Frankrig.

1.4. Inden der gives tilladelse til gensplejsede afgrøder i EU, må der sættes ind med omfattende oplysning og bred offentlig debat med inddragelse af samtlige berørte, og der må føres videnskabeligt bevis for både fordele og ulemper for landmændene og for forbrugerne: om markedsføringen falder heldigt ud, afhænger af forbrugertilliden. Der bør tilstræbes en dialog mellem producenter af gensplejsede organismer og landmændene.

2. Generelle bemærkninger

2.1. De bioteknologiske fremskridt på forsøgsstadiet og i den konkrete anvendelse

2.1.1. Gensplejsningsmetoder var klar til forsøgsbrug midt i 80'erne. De førte til produkter, som kunne udnyttes kommercielt, først i 90'erne, med USA, Japan og Kina i førerfeltet. Udviklingen af praktiske anvendelsesmuligheder i EU er blevet hæmmet af hindringer, som især har bestået i langsommelige og komplicerede officielle godkendelsesprocedurer, forsinkelser i patentudstedelse samt et mindre gunstigt økonomisk og industrielt miljø.

2.1.2. De nuværende anvendelsesmuligheder vedrører bakterier, svampe og visse vegetabilske produkter, men også dyr kan komme ind i billedet. Anvendelse af gensplejsning på dyr er endnu ikke helt klar eller rentabel, og volder etiske problemer, når der er tale om højere udviklede dyr.

2.1.3. De karakteristika, som kan overføres, er enkle og er beliggende i ét enkelt, nøje afgrænset gen. Disse metoder vedrører i øjeblikket hverken komplekse eller ikke-lokaliserede genetiske karakteristika.

2.2. I februar 1998 vedtog Europa-Parlamentet en velafbalanceret udtalelse om bioteknologi, hvori der blev peget på de forventede fordele for landbruget, og hvori det opfordrede EU til en større forskningsindsats på dette felt for at indhente de internationale konkurrenter. Der blev tillige slået til lyd for international harmonisering af lovreglerne om godkendelse af gensplejsede organismer for at forhindre konkurrenceforvridninger. Samtidig understregede Europa-Parlamentet de menneskelige og miljømæssige risici, som knytter sig til bioteknologier, samt de etiske spørgsmål, som disses anvendelse opkastede.

2.3. Med hensyn til det europæiske marked afgav Kommissionen den 22. april 1998 en positiv udtalelse om markedsføring af tre gensplejsede majssorter og en rapssort.

3. Teknisk del

3.1. Definition på genetisk ændrede organismer

3.1.1. En genetisk ændret (eller gensplejset) organisme er en levende organisme, hvortil et givent gen, identificeret på en donororganisme, er blevet overført ved genteknik. Det overførte gen giver planten et nyt særtræk eller en ny egenskab, som overføres videre til de efterfølgende generationer.

3.1.2. Gener kan overføres ved brug af en bakterie såsom Agrobacterium tumefasciens, som er i stand til at overføre genmateriale til en plantecelle ved hjælp af plasmider. Generne indgår derpå i den pågældende celles genom. En anden metode består i at bombardere en plantecelle med kugler dækket med DNA-fragmenter, som indeholder det gen, der skal overføres.

3.1.3. Bioteknologi omfatter en række teknikker og værktøjer ud over gensplejsning såsom reagensglasformering, storstilet fremstilling af metaboliter via gæringsbakterier osv. Ikke alle disse teknikker har nødvendigvis resulteret i anvendelsesmuligheder i stor målestok.

3.2. Oversigt over markedsførte genetisk ændrede organismer

>TABELPOSITION>

De vigtigste lande anføres i tabellen, men der dyrkes også gensplejset soja i Argentina og Brasilien, gensplejset bomuld i Argentina og Australien samt en majssort, som er modstandsdygtig over for majsborer i Argentina. Oversigten er ikke udtømmende og ændrer sig hver måned. Det vides ikke, hvor store arealer der evt. dyrkes i Kina.

3.3. Forventede fordele

3.3.1. Ud over de sorter, som er forbedret gennem genteknik, og som i dag findes på markedet (der er tale om et dusin afgrøder til levnedsmidler eller kommerciel udnyttelse), kan der forventes meget omfattende og hurtige forskningsfremskridt, selv om hovedparten af anvendelsesmulighederne endnu i dag (juni 1998) befinder sig på forsøgsstadiet. De potentielle forbedringer er særdeles store, især for fødevareafgrøder i de sydlige lande, hvor det bidrag, som genetisk ændrede organismer kan tilføre, simpelthen vil få livsvigtig betydning. Bioteknologierne vil dog aldrig - lige som ingen andre metoder til forbedring af planter - komme til at udgøre en mirakelkur mod samtlige problemer. Der kan forventes gevaldige forbedringer, men det ville være farligt at anse disse for en universalløsning. Nævnes skal ligeledes den forventede udvikling af genetisk ændrede organismer til non-food formål, som kan have stor betydning for landbrugets diversificering.

3.3.1.1. For landbrugsproduktionen (tekniske forbedringer, udbytte, produktkvalitet)

A. Tolerance over for plantegift

- Anvendelsesmulighederne på dette område er de mest avancerede. De er særdeles lovende for landbrugsproduktionen, for nedbringelse af produktionsomkostningerne og for landbrugserhvervets indvirkning på miljøet. De rummer tillige farer for landmændene i form af afhængighed af virksomhederne, dersom disse har en oligopolstilling og tvinger landmændene til at købe både gensplejsede frø OG den pågældende plantegift (se punkt 3.4.5).

- Fordelene ligger i nem ukrudtsbekæmpelse, idet der kun benyttes ét enkelt produkt, der som regel er af nyere dato og selektivt, og dermed lidet remanent og forholdsvis ufarligt for miljøet. Gentagne behandlinger er ikke nødvendige, og især forebyggende behandlinger kan undgås. Gevinsten i henseende til udgifter, arbejdstid og mindre forurening er betydelig. Dog kan det blive svært at ødelægge nye skud af tolerante planter i de efterfølgende produktionsår.

B. Modstandsdygtighed over for sygdomme (angreb af virus, bakterier, svampe)

- De fordele, som opnås, når en plante gøres modstandsdygtig over for sygdomme (ved hjælp af gensplejsning), er indlysende: i særdeleshed er de traditionelle midler til at bekæmpe bakterier og virus særdeles få, eller ikke-eksisterende for nogles vedkommende. Plantens indbyggede modstandsdygtighed gør det i næsten alle tilfælde muligt at indstille enhver form for behandling, og indvirkningen på udbyttet er langt større end den, der opnås gennem behandling. På dette punkt opnås der således en klar gevinst i henseende til arbejdstid, forenkling af de tekniske procedurer og i udgifterne, forudsat det gensplejsede frø ikke sælges til en alt for høj pris.

C. Modstandsdygtighed over for insekter og andet utøj

- I eksemplet med gensplejset majs, som er modstandsdygtig over for majsborer, indføres det gen, der rummer en gift, som fremkalder det angribende insekts død, og som i reglen kan henføres til en bakterie (Bacillus thuringiensis), ved genmanipulation i plantens genom. Planten gøres derved modstandsdygtig over for insektet, og behandling med insektgift er ikke mere nødvendig. Endvidere ventes udbyttet forbedret betydeligt (ca. 10 %), i forhold til marker, der er behandlet med plantegift. Dog kan der være fare for, at nyttige insekter og dyr påvirkes af giften. Dette bør undersøges nærmere.

D. Modstandsdygtighed over for vanskelige jordbunds- og klimaforhold: tørke, saltholdighed osv. (nordiske lande, tørkeområder, udviklingslande)

- Herved er det muligt at tilpasse planterne bedre til ugunstige omgivelser, og der skabes således forhåbninger for udviklingslandene. Udviklingen er som hovedregel ikke nået længere end til forsøgsstadiet.

Resultater

E. Et (noget) større og mere regelmæssigt udbytte

F. Nedbringelse af produktionsomkostningerne og forøgelse af rentabiliteten

3.3.1.2. For miljøet: gunstigere tekniske metoder

G. fald i mængden af gødningsstoffer, fordi planterne assimilerer gødningen bedre;

H. fald i eller helt ophør med brug af insektgift og andre pesticider for de berørte afgrøders vedkommende;

I. brug af ikke-selektive, »bredspektrede« ukrudtsbekæmpelsesmidler, som hurtigt nedbrydes, fald i antallet af behandlinger.

3.3.1.3. For levnedsmiddelkvaliteten

J. bedre produktsmag;

K. vitamin- eller proteinindhold, bedre balance mellem mættede og umættede fedtsyrer, mellem forskellige aminosyrer, højere indhold af olie og visse værdifulde bestanddele;

L. opbevaringstidsrum og -kvalitet (tomat, melon);

M. levnedsmidlernes fordøjelighed og fjernelse af allergene bestanddele.

3.3.1.4. For produkternes tilpasning til markedernes nye behov

Nye muligheder for fremstilling af stærkt specifikke bestanddele

N. vacciner;

O. antibiotika;

P. menneskelige faktorer af stor betydning for lægevidenskaben (hæmoglobin, insulin, faktor VIII, som har stor betydning ved behandling af hæmofile, væksthormon; f.eks. er det muligt at få tobaksplanter til at fremstille en pankreaslipase, som er til stor nytte ved behandling af alvorlige sygdomme;

Q. mikroorganismer til brug i fabrikationsprocessen (gær, gæringsstoffer), enzymer; eksempelvis gør fremstilling af gedeost ved hjælp af chymosiner af vegetabilsk oprindelse det muligt for vegetarer at spise ost.

R. produkter, som bruges i fødevareindustrien (aromastoffer, tilsætningsstoffer), genetisk ændrede organismers tilpasning til en øget markedsdeling, udnyttelse af de således frembragte »nicher«.

3.3.1.5. For udviklingslandenes selvforsyning med levnedsmidler osv. gode forhåbninger i teorien, men i praksis grund til langt mindre optimisme, bl.a. afhængigt af det offentliges forskningsindsats.

S. frøvirksomhedernes udgifter til udvikling af en genetisk ændret organisme er store; de vil derfor ikke på kort sigt udvikle produkter, når de ikke er sikre på hurtigt at kunne få investeringen hjem igen på betalingsdygtige markeder. Når bortses fra den vigtige undtagelse, som søde kartofler udgør, er det usandsynligt, at genetisk ændrede organismer, som er resultatet af privat forskning, vil få betydning for levnedsmiddelafgrøder af interesse for udviklingslandene; de offentlige, nationale eller internationale agronomiske forskningsinstitutter kunne afhjælpe denne mangel: f.eks. arbejder Det Internationale Risforskningsinstitut (IRRI) i øjeblikket på færdiggørelsen af gensplejsede rissorter, hvilket har meget stor betydning, fordi ris er den kornsort, der dyrkes mest i verden og hovedsagelig bruges som fødevare. ORSTOM (Det Franske Institut for Videnskabelig Forskning med Sigte på Udviklingssamarbejde) arbejder i øjeblikket sammen med ILTAB (USA) på færdiggørelsen af manioksorter, som er forbedret ved genteknik.

3.3.1.5.1. I alle tilfælde er genetisk ændrede organismer en af de få muligheder for at gøre udviklingslandene selvforsynende med levnedsmidler på et tidspunkt, hvor levnedsmiddelefterspørgslen på verdensplan vil fordobles i de kommende årtier, og mulighederne for udvidelse af dyrkbare arealer verden over er stærkt begrænsede. Stigningen i levnedsmiddelefterspørgslen kommer netop fra udviklingslandene, hvor adgangen til landbrugsjord er mest begrænset og oven i købet faldende.

3.3.1.6. Fordelen ved molekylær teknik i forhold til traditionel genetisk forbedring

3.3.1.6.1. I kraft af selve sin karakter gør molekylær teknik det muligt at isolere det gen, som skal overføres, hvorimod man i den klassiske genforbedring krydser hele genomet i den organisme, som er udgangspunktet, med genomet i den afgrødesort, som skal forbedres. Det er derfor nødvendigt med flere på hinanden følgende tilbagekrydsninger med den parentale organisme, »som skal forbedres«, for at genskabe dennes agronomiske karakteristika mest muligt. Dette fører til et tab på flere år og indebærer store udgifter, men giver kun et delvist resultat. Genteknik muliggør en stærkt målrettet forbedring af sorternes karakteristika. Den gør det endvidere muligt at indkredse risiciene bedre.

3.4. Mulige eller sandsynlige risici ved brug af genetisk ændrede organismer

3.4.1. Krydsning med beslægtede ukrudtsplanter, som får overført modstandsdygtighed mod plantegift eller antibiotika: denne risiko består kun for allogame planter, hvoraf der findes beslægtede arter blandt ukrudtsplanterne, i det pågældende dyrkningsområde. Hidtil er der kun inden for rapsforskningen påvist reelle muligheder for krydsning med en beslægtet ukrudtsplante, nemlig kiddike, hvilket kan medføre behandlingsproblemer, hvis kiddiken via denne naturlige krydsning erhverver modstandsdygtighed over for rapsplantegift. I så fald vil det altid være muligt at ødelægge den modstandsdygtige kiddike ved brug af andre plantegifte. Denne risiko er næsten udelukket, når der er tale om rent autogame halmkornsorter samt majs (en importeret plante, der ikke er nært beslægtet med andre plantesorter på vore kanter). Specielt for den stærkt allogame majs består der en anden risiko for at smitte nabomarker med den egenskab, som er erhvervet ved genteknik, hvilket ikke nødvendigvis er en skadelig egenskab, men i det mindste utilsigtet og uønsket, set med nabolandmandens øjne. Der kan især være tale om en skadevirkning i tilfælde, hvor naboafgrøderne skal opfylde bestemte betingelser (f.eks. kvalitetskrav eller økologisk landbrug).

3.4.2. Risici for befolkningens sundhed

U. Allergi-risici: eksempelvis kan overførsel af gener fra jordnødder eller paranødder til oprindeligt ikke-allergifremkaldende planter medføre allergier hos personer, der ikke kan tåle disse levnedsmidler; alle disse problemer er blevet påvist forlængst, nemlig under de talrige strenge forsøgsetaper, som går forud for en godkendelse. Naturligvis er der ikke markedsført produkter, der indebærer en sådan ulempe.

V. Overførsel af antibiotika-modstandsdygtighed til bakterier i menneskets krop. Ifølge de virksomheder, som fremstiller genetisk ændrede organismer, vil det i den nære fremtid være muligt at undvære den mærkning, som det antibiotika-modstandsdygtige gen udgør, og at udvælge de planter, hvor genoverførslen har virket, i løbet af sortsskabelsesprocessen (det agronomiske kendetegn, som skal overføres til modtagerplanten, udgør ikke nødvendigvis en effektiv mærkning). Denne risiko, hvis faktiske omfang ikke er påvist, skulle derfor hurtigt kunne ryddes af vejen.

3.4.2.1. Ifølge de rådspurgte fagfolk er disse risici reelle, i det mindste i teorien, men medierne har overdrevet deres omfang i deres beskrivelser igennem de seneste måneder, idet potentielle problemer, som er påvist inden godkendelsen, fremstilles som om der var tale om problemer på selve markedet.

3.4.3. Øget ensartetgørelse af agro-økosystemet

3.4.3.1. Selv om frøvirksomhederne i udviklingen af nye sorter benytter en bred vifte af opbevarede gener for hver dyrkningsplante, vil landmændenes brug af et begrænset antal sorter, herunder gensplejsede sorter, yderligere begrænse det i forvejen lave diversitetsniveau i den genetiske mængde plantepopulationer i de dyrkede områder. De dyrkede planters tilpasningsevne i tilfælde af angreb af et insekt eller en mutant ukrudtsplante ville i så fald være stærkt nedsat.

3.4.4. Landmændenes afhængighed af multinationale plantebeskyttelses- og frøvirksomheder

3.4.4.1. De fleste frøvirksomheder i verden er blevet opkøbt af multinationale plantebeskyttelsesvirksomheder, som tvinger landmændene til at købe både frø, som er modstandsdygtige over for plantegift, OG den pågældende plantegift. Der findes sågar i USA deciderede kontrakter mellem landbrugsproducenterne og virksomheden, hvilket udgør en stor binding for producenterne. Der består en risiko for, at denne fremgangsmåde vinder bred udbredelse, hvilket vil øge nogle få multinationale plantebeskyttelsesvirksomheders altdominerende stilling.

3.4.5. Der er behov for to ting: streng harmoniseret og tillidsvækkende kontrol med genetisk ændrede organismer forud for markedsføringen; efterfølgende biologisk overvågning af produkterne

3.4.5.1. Ovennævnte behov erkendes af samtlige hovedaktører, som beskæftiger sig med genetisk ændrede organismer. Kun herigennem kan man skabe den tillid hos forbrugeren, som er nødvendig for at få denne til at acceptere disse produkter. Ifølge nylige henstillinger fra FAO og OECD bør kontrollen i det mindste omfatte følgende:

- forskellene mellem den genetisk ændrede organisme og det traditionelle produkt med hensyn til ernæringsmæssig sammensætning (disse forskelle kan evt. komme i karambolage med religiøse eller kulturelle forskrifter);

- fravær af allergifremkaldende stoffer;

- produktet skal være helt ugiftigt, hvilket bør garanteres gennem kontroltiltag.

3.5. EU-bestemmelser om genetisk ændrede organismer og mærkning heraf (se bilag 1)

3.5.1. Forbrugertilliden bør styrkes gennem mærkning, som skal omfatte de oplysninger, der kræves for at kunne markedsføre produkterne, jf. artikel 14 ff i direktiv 90/220/EØF.

3.6. Forbrugerbeskyttelse og -information

3.6.1. Forbrugerne, som er dem, der i sidste instans køber gensplejsede produkter, må informeres ad to kanaler: dels fra de kompetente organer i både EU og hver enkelt medlemsstat i kraft af disses beføjelser til at tillade markedsføring af de pågældende produkter, og dels information, som nødvendigvis skal påføres disse produkters emballage, således at man undgår et skadeligt system, der ville kunne medføre tvivl på markedet, især med hensyn til produkternes blanding med andre produkter, der er dyrket efter traditionelle metoder.

3.7. Status over de genetisk ændrede organismers adgang til det europæiske marked i dag: problemer vedrørende adskillelse og mærkning

3.7.1. Det er givet, at en ukendt del af den amerikanske soja og majs, som EU importerer, består af genetisk ændrede organismer. USA skelner nemlig ikke mellem genetisk ændrede frø og ikke-genetisk ændrede frø. Selv om man nåede frem til en aftale på EU-plan (se del 3.5), ville det i praksis være umuligt at mærke disse importprodukter klart og utvetydigt »indeholder«/»indeholder ikke« genetisk ændrede organismer. Der består en grundlæggende forskel mellem den europæiske og den amerikanske befolknings holdning. De amerikanske forbrugere anvender nemlig gensplejsede produkter uden at blinke.

3.8. Behov for international harmonisering af vilkårene for forsøg med samt godkendelse af genetisk ændrede organismer

3.8.1. Reglerne om støtte til forskning og de administrative regler om godkendelse og forsøg med genetisk ændrede organismer ser ud til at være langt mindre gunstige i EU end hos de vigtigste konkurrenter, dvs. USA og Japan. Der bør tilstræbes harmonisering på internationalt plan for at undgå, at konkurrenceforvridninger øger EU's forskningsmæssige efterslæb yderligere. Tilliden til godkendelserne må dog under ingen omstændigheder bringes i fare af en eventuel afkortning af procedurefristerne. ØSU anmoder Kommissionen om at sørge for, at WTO erkender behovet for godkendelse af genetisk ændrede organismer.

3.9. Eventuelle følger af øget brug af genetisk ændrede organismer for den fælles landbrugspolitik, som i øjeblikket er ved at blive reformeret (Agenda 2000-forslag)

3.9.1. Forordningerne under den fælles landbrugspolitik er for tiden genstand for reformforslag fra Kommissionens side; disse findes i dokumentet Agenda 2000. Uden på dette tidlige stadium at ville foregribe de pågældende forslags behandling i de kommende måneder, og indtil der er vedtaget forordninger i Rådet, kan det bemærkes, at de går i retning af en generel nedsættelse af støttepriserne og en vis afkobling mellem direkte støtte og produktion. De kan føre til en ændring i den fælles landbrugspolitiks karakter og mål, ved at man bevæger sig bort fra markedsstyring og går i retning af indkomststøtte. De tager også sigte på at koble støtte og opnåelse af miljømål snævrere sammen. Udvikling af genetisk ændrede organismer ser ikke ud til at stride mod disse mål.

På dette stadium kan man kun se på de mulige forbindelser mellem udvikling af genetisk ændrede organismer og hvert enkelt af de seks nye mål, som Kommissionen foreslår for den fælles landbrugspolitik efter år 2000:

- Målet om at forbedre de europæiske landbrugsvarers konkurrenceevne: øget brug af genetisk ændrede organismer skulle kunne være med til at nå dette mål i vid udstrækning for vegetabilske produkters vedkommende. Genetisk ændrede organismer gør det muligt at begrænse tab, som kan henføres til insekter og sygdomme (som følge heraf øges udbyttet), og skulle kunne medvirke til at begrænse produktionsomkostningerne, forudsat udgifterne til genetisk ændrede organismer bliver mindre (det vil blive nødvendigt med færre behandlinger).

- Genetisk ændrede organismer er ligeledes med til at forbedre produktionens kvalitet (rigere indhold af nyttige bestanddele, bedre smag, bedre holdbarhed osv.). Produktkvalitet er, navnlig for landbrugsvarer og fødevarer, af afgørende betydning for deres konkurrenceevne. Her skal blot mindes om, at der jo ikke blot konkurreres på prisen.

- Målet om levnedsmiddelsikkerhed og -kvalitet: hvis bioteknologierne anvendes fornuftigt og under fuld overholdelse af forsigtighedsprincippet, kan de yde et positivt bidrag til at nå dette mål, fordi de skaber mulighed for at producere levnedsmidler af bedre kvalitet. Der må sørges for garanti for de genetisk ændrede organismers sikkerhed og for forbrugeroplysning efter overmåde strenge regler.

- Målet om at integrere miljømålsætningerne i den fælles landbrugspolitik: dyrkningen af gensplejsede planter fordrer færre plantebeskyttelsesbehandlinger: de kan derfor i høj grad medvirke til at forbedre samspillet mellem landbrugsproduktion og miljø. Imidlertid må de potentielle risici for eventuel spredning i miljøet af egenskaber, som er fremkommet ved genteknik, undersøges med den allerstørste omhu forud for enhver tilladelse til markedsføring af genetisk ændrede organismer, ligesom der bør sørges for opfølgning efter godkendelsen ved hjælp af biologisk overvågning.

- Målet om at stabilisere landbrugsindkomsterne: da den indkomst, som opnås ved salg af varer ifølge Kommissionens forslag udgør en mindre del af den samlede indkomst, set i forhold til den direkte støtte, vil betydningen af større regelmæssighed i udbyttet blive mindre. Imidlertid vil udviklingen af genetisk ændrede organismer stadig øve en positiv indflydelse på indkomststabilisering, idet de risici, som knytter sig til selve dyrkningen, vil blive mindre.

- Målet om supplerende indkomst og beskæftigelsesmuligheder for landbruget: genetisk ændrede organismer kan bidrage til dette mål gennem forbedring af den stadig bredere vifte af ernæringsmæssige og non-food anvendelser, samt udnyttelse til energiformål eller medicinske formål.

3.10. De sociale følger af dyrkning af gensplejsede produkter

3.10.1. Efter et første skøn og på basis af økonometriske undersøgelser () forventes der en stigning i antallet af arbejdspladser i landbruget i kraft af brug af genetisk ændrede organismer, en stigning i det dyrkede hektarareal og, ikke mindst, en positiv indvirkning som følge af fremstilling af en større mængde produkter med højere merværdi, såsom lægemidler, tilsætningsstoffer, parfume osv. samt nye brændstoffer og nye bionedbrydelige former for plastik.

3.10.2. Trods de europæiske myndigheders positive indstilling til forøgelse af beskæftigelsen takket være dyrkning af genetisk ændrede organismer fortjener visse punkter en nærmere præcisering: de enkelte lande har forskellige meninger, hvorfor EU ikke kan indtage en ensartet holdning; der gennemføres ikke nogen særskilt forskning og proceduren for godkendelse og patentudtagning er langsommelig; alt dette kan medføre forsinkelser i dyrkningen af genetiske ændrede organismer, således at udgifterne til frø får en negativ indvirkning.

3.10.3. Som led i den omfattende debat, der er affødt af Agenda 2000 på det landbrugspolitiske område, må ØSU ikke overse det nødvendige i at undersøge, om dyrkning af gensplejsede afgrøder kan bringe en løsning på den nedgang i beskæftigelsen, som visse reformer af de fælles markedsordninger ventes at medføre.

4. Konklusion: kommunikationen skal forbedres og gøres gennemsigtig, hvis genetisk ændrede organismer skal kunne accepteres

4.1. Genetisk ændrede organismer er nødvendige af hensyn til det europæiske landbrugs udvikling.

4.1.1. Af ovenstående fremstilling fremgår det, at genetisk ændrede organismer er en af de faktorer, som har afgørende betydning for det europæiske landbrugs udvikling i de kommende år. De forventede fordele med hensyn til høstens omfang, miljøet, nedbringelse af udgifterne og produktkvalitet samt diversificering i retning af non-food anvendelser udgør et aktiv, som det europæiske landbrug ikke kan undvære. Genetisk ændrede organismer er et værktøj blandt flere andre, ikke en universalløsning, men de er ikke desto mindre nødvendige.

4.2. Godkendelsesafprøvningen skal være streng, men må ikke udgøre en hindring.

4.2.1. Da man endnu ikke har fuldt kendskab til de genetisk ændrede organismers eventuelle negative følger for miljøet og befolkningens sundhed, og da det er nødvendigt at gå varsomt frem på dette felt, er det afgørende, at de tests, som gennemføres forud for en godkendelse, fortsat foretages med den størst mulige omhu. Imidlertid bør der tilstræbes en harmonisering af de relevante internationale regler, så man undgår konkurrenceforvridninger, der ville kunne opstå, hvis et land opererede med strengere og mere bindende regler end de øvrige lande. Harmoniseringen bør gennemføres »i opadgående retning«, idet befolkningens sundhed står på spil.

4.3. Opfølgningen af produkternes adfærd må gennemføres via biologisk overvågning.

4.3.1. Da de langsigtede virkninger af genetisk ændrede organismers spredning ifølge sagens natur ikke kendes i dag, er det nødvendigt at følge de godkendte produkter ved hjælp af regelmæssig kontrol. Kontrollens formål er ikke at finde frem til større mangler, som naturligvis skal påvises inden markedsføringen og indebære et forbud mod godkendelse. Derimod gælder det om at undersøge, om produkterne har mindre, men uønskede virkninger, som først måtte vise sig med tiden. Denne overvågning foreslås foretaget af nationale etiske udvalg og går under betegnelsen biologisk overvågning.

4.4. Det er en afgørende forudsætning for at kunne genskabe forbrugertilliden, at kommunikationen er gennemsigtig og fuldstændig.

4.4.1. Genetisk ændrede organismer er blevet markedsført gennem flere år. Det er imidlertid tydeligt, at landmændene og de endelige forbrugere i Europa er tilbageholdende og er bange for genetisk ændrede organismer, fordi oplysninger om deres fordele og potentielle risici ikke er blevet givet med den fornødne gennemsigtighed og alvor. Fuldstændig, klar og helt gennemsigtig information, herunder om deres potentielle ulemper, ville givetvis resultere i større accept af genetisk ændrede organismer fra forbrugernes side, idet disse i dag har den opfattelse, at de ikke orienteres på tilfredsstillende vis, hvorfor de med rette kan frygte at blive vildledte.

4.5. Debattens hovedpunkter: mærkning og adskillelse af produkterne.

4.5.1. I både EU og medlemsstaterne drøfter det civile samfunds forskellige aktører (administrationer, politikere, landbrugere, forbrugere og producenter af genetisk ændrede organismer) i øjeblikket, hvorledes produkterne skal mærkes. Kommissionens forslag om at mærke produkter med »indeholder genetisk ændrede organismer« eller »kan indeholde genetisk ændrede organismer« er uacceptabelt og er ikke godkendt i Rådet. For forarbejdede produkters vedkommende vedtog Rådet den 26. maj 1998 en forordning, som slettede alternativet »kan indeholde genetisk ændrede organismer«. Debatten går endvidere på den nødvendige adskillelse af produktion baseret på gensplejsede og ikke-gensplejsede produkter, som er det eneste middel til at muliggøre en tilfredsstillende mærkning.

Bruxelles, den 1. juli 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Undersøgelser i forskningsafdelingen vedrørende videnskabelig politik på Sussex-Universitetet, Storbritannien 1977, forelagt på EuropaBio 97 i Amsterdam.

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

GMO - Status over fællesskabslovgivningen

- Kommissionen præsenterede den 23. juli 1997 sine generelle retningslinjer for mærkning af produkter, der er fremstillet på grundlag af GMO. Disse retningslinjer tager sigte på at give forbrugerne en sammenhængende information ved at skabe en ramme for den planlagte lovgivning på dette område.

- Fællesskabslovgivningen om GMO omfatter fire lovgrundlag, hvoraf nogle er blevet eller er ved at blive ændret, og som dækker følgende områder:

indesluttet anvendelse af genetisk modificerede mikroorganismer;

horisontal lovgivning, udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer: »levende« GMO

sektorbestemt lovgivning: nye levnedsmidler (»novel food« forordning af 15.5.1997), foder (under udarbejdelse), frø (under udarbejdelse), pesticider (i undersøgelsesfasen);

en særlig lovgivning for genetisk modificeret majs og soja.

- Endelig skal det fremhæves, at produktsikkerhed og -mærkning er to særskilte aspekter af lovgivningen. Mærkning kan ikke træde i stedet for en ordentlig sikkerhedsevaluering (risikoanalyse) forud for enhver markedsføringstilladelse.

Retningslinjer for en EU-mærkningsordning

Kommissionen foreslog den 23. juli 1997 generelle retningslinjer for mærkning af GMO, både »levende« GMO, forarbejdede GMO eller deraf fremstillede produkter, det være sig af fællesskabsoprindelse eller anden oprindelse. Disse retningslinjer skal tjene som ramme for nye lovforslag eller ændring af den gældende lovgivning:

- Retningslinjerne bygger på følgende principper:

videnskabeligt baseret mærkning hele levnedsmiddelkæden igennem;

mærkning, der tager sigte på at give forbrugerne klare, ærlige og neutrale oplysninger om produkternes genetisk modificerede oprindelse;

mærkning i overensstemmelse med EU's internationale forpligtelser.

- Retningslinjerne lægger op til tre mærkningskategorier:

»dette indeholder GMO-materiale«: obligatorisk mærkning af produkter, hvor det videnskabeligt kan bevises, at de består af, indeholder eller fremstilles af GMO;

»dette indeholder ikke GMO-materiale«: frivillig mærkning af produkter, som ikke indeholder GMO eller deraf fremstillet materiale;

»dette kan indeholde GMO-materiale«: obligatorisk mærkning af produkter, hvor forekomst af GMO ikke kan udelukkes (f.eks. i blandinger).

Hvad angår princippet om frivillig mærkning af ikke-GMO-produkter (kategorien »indeholder ikke GMO-materiale«) overvejer Kommissionen for øjeblikket en ramme for fællesskabscertificering og -mærkning.

Indesluttet anvendelse af genetisk modificerede mikroorganismer

Rådets direktiv 90/219/EØF af 23. april 1990 udgør Fællesskabets grundtekst om indesluttet anvendelse af genetisk modificerede mikroorganismer.

Bestemmelserne i dette direktiv er meget tekniske og vedrører kun anvendelse og manipulation af genetisk modificerede mikroorganismer i forskningscentre og laboratorier. Dets indhold analyseres derfor ikke i dette bilag.

Det skal dog bemærkes, at Kommissionen den 6. december 1995 foreslog at ændre dette direktiv for at tilpasse det til den tekniske udvikling og ny viden om risiciene.

Horisontal lovgivning: udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer (»levende« GMO)

- Anvendelsesområde

Rådets direktiv 90/220/EØF af 23. april 1990 udgør en horisontal EU-lovgivningsramme, som skal sikre markedsvilkår og beskyttelse af menneskers sundhed og af miljøet i forbindelse med »levende« GMO (f.eks. korn). Det gælder ikke for forarbejdede eller afledte produkter, men forudser udviklingen af en sektorbestemt lovgivning (af typen »novel food«), som skal vedtages i takt med den tekniske udvikling. Direktiv 90/220/EØF gælder dog for de produkter, som ikke er dækket af en sektorbestemt lovgivning.

- Mærkning

Direktiv 90/330/EØF indeholdt oprindelig ingen bestemmelser overhovedet om mærkning. For at rette op på denne situation har Kommissionen sat ind i to omgange:

for at dække umiddelbare behov vedtog Kommissionen den 18. juni 1997 et kommissionsdirektiv (97/35/EF) om ændring af et bilag til Rådets direktiv 90/220/EØF, således at der kræves mærkning, hvis et produkt indeholder eller består af GMO. Er der tale om produkter, som består af en blanding af GMO og ikke genetisk modificerede organismer, skal det oplyses, at der er »mulighed for forekomst af GMO«. Da denne ændring af direktiv 90/220/EØF ikke har tilbagevirkende kraft, omhandler den ikke de to produkter (majs og sojabønner), som blev anmeldt før den 18. juni 1997;

for at skabe en mere komplet ramme fremlagde Kommissionen den 26. november 1997 et forslag til ændring af direktiv 90/220/EØF. Forslaget tager sigte på at tilpasse det nuværende direktiv til den tekniske udvikling, at præcisere anvendelsesområdet og afhjælpe de mangler, der er konstateret under direktivets gennemførelse, både mht. procedurerne for tilladelse til markedsføring af GMO og mht. mærkningsbestemmelserne. Der fastlægges præcise mærkningsforanstaltninger, hvori Kommissionens retningslinjer fra juli 1997 er inkorporeret. Da teksten imidlertid endnu ikke er disponibel, er det ikke muligt at få kendskab til de planlagte mærkningsudtryk eller til visse detailbestemmelser. Kommissionen skulle officielt fremlægge sit forslag den 23. februar. Dette forslag vil derefter blive drøftet med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentet og Rådet (miljøministrenes møde i Rådet den 23. marts 1998).

Sektorbestemt lovgivning: nye levnedsmidler (»novel food«), foder (under udarbejdelse), frø (under udarbejdelse) pesticider (i undersøgelsesfasen)

- Anvendelsesområde (nye levnedsmidler)

Europa-Parlamentets og Rådets forordning 258/97/EF om nye levnedsmidler, der trådte i kraft den 15. maj 1997, vedrører slutprodukter. Den omhandler nye levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, heraf dem, der bygger på genteknik.

- Mærkning (nye levnedsmidler)

Forordningen om nye levnedsmidler er den første EU-retsakt, som indeholder en specifik ramme for mærkning af bioteknologiske produkter. Den indfører obligatorisk mærkning og en bestemmelse om, at forbrugerne skal informeres om forskellene mellem et nyt produkt og de tilsvarende eksisterende produkter. Denne forordning, som går forud for de retningslinjer, Kommissionen vedtog i juli 1997, bygger ikke på de tre mærkningskategorier, der foreslås i retningslinjerne.

- Foder, frø og pesticider

Kommissionen forventes i løbet af 1998 at fremlægge forslag indeholdende mærkningsbestemmelser, som følger med retningslinjerne fra juli 1997.

Mærkning: særtilfældet sojabønner og majs

En genetisk modificeret sojabønne- og majssort blev tilladt i medfør af direktiv 90/220/EØF før dets ændring den 18. juni 1997 og før »novel food«-forordningens ikrafttræden. Det var derfor nødvendigt at udarbejde mærkningsbestemmelser for disse to sorter og deraf fremstillede produkter, som oprindeligt ikke skulle mærkes. Kommissionen forhandlede med de berørte producenter om muligheden for frivillig mærkning for de to sorter. For at rette op på den særlige situation omkring de produkter, der var fremstillet af de to sorter, og for ikke at skabe forvridninger mellem de pågældende produkter og dem, som vil blive tilladt fremover inden for rammerne af det ændrede direktiv 90/220/EØF og/eller »novel food«-forordningen, tog Kommissionen til gengæld følgende initiativer:

for at dække umiddelbare behov vedtog Kommissionen den 19. september 1997 en forordning (nr. 1813/97), der fra 1. november 1997 indfører mærkning af produkter, der indeholder eller fremstilles af genetisk modificeret soja eller majs, efter de samme bestemmelser som dem, der er fastsat i »novel food«-forordningen. I forbindelse med denne ad hoc-foranstaltning forudses en senere fastsættelse af de detaljerede mærkningsbestemmelser;

for at skabe en mere komplet ramme fremlagde Kommissionen den 3. december 1997 et forslag til en kommissionsforordning; der med udgangspunkt i både »novel food«-forordningen og retningslinjerne fra juli 1997 indeholder de nærmere bestemmelser for mærkning af levnedsmidler, der er fremstillet på grundlag af genetisk modificeret majs og soja (dvs. forarbejdede produkter). Kommissionen foreslår at lægge videnskabelige kriterier til grund for mærkning. Forekomst af modificeret DNA er blevet valgt som kriterium, da det ifølge Kommissionen muliggør mærkning af et større antal levnedsmidler end kriteriet »modificeret protein«. Når DNA-kriteriet imidlertid ikke er fyldestgørende, foretages en sammenligning mellem proteinerne i modificerede produkter og traditionelle produkter.

Dette forslag skal opnå kvalificeret flertal i Den Stående Levnedsmiddelkomité for at blive til en endelig forordning og træde i stedet for forordningen af 19. september.

De forskellige synspunkter, medlemsstaterne indtog, gjorde sig imidlertid hurtigt gældende i denne komité: kun Østrig, Tyskland, Danmark og Sverige støttede Kommissionens tekst. Det mest kontroversielle punkt var det kriterium, Kommissionen havde valgt for påvisning af GMO, dvs. forekomst af modificeret DNA. Hovedparten af de øvrige medlemsstater mente, at kun påvisningen af modificerede proteiner skulle være kriterium for mærkning.

Da der ikke kunne opnås kvalificeret flertal i Den Stående Levnedsmiddelkomité, skulle Rådets landbrugsministre tage stilling til dette spørgsmål på sit møde den 15. januar 1998.

Efter adskillige drøftelser og samråd med Kommissionen, som til sidst godtog det britiske formandskabs modforslag, kunne Rådet træffe en afgørelse den 26. maj 1998 [forordning (EF) nr. 1139/98 ()]. Forordningen præciserer, at det er DNA og proteiner fra genetisk modifikation, der vil være genstand for påvisning og mærkning.

I modsætning til Kommissionens oprindelige forslag, der blev udarbejdet på grundlag af rapporten af 23. juli 1997, afskaffer den forordning, der blev vedtaget den 26. maj 1998, den alternative kategori »dette kan indeholde GMO-materiale«.

Desuden opstiller den en liste over levnedsmidler, der ikke kræver mærkning (en endnu tom liste, som vil blive fyldt ud på grundlag af udtalelser fra de videnskabelige komitéer). I betragtningerne introduceres endvidere begrebet tærskel for tilstedeværelsen af DNA eller protein; under denne tærskel vil mærkning ikke være nødvendig. Der fastsættes ingen tærskelværdi.

() EFT L 159 af 3.6.1998.