DA    DA  
 EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 3.7.2012  
SWD(2012) 192 final 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV  
om forsikringsformidling 
{COM(2012) 360 final} 
{SWD(2012) 191 final}  
 
DA 2   DA 1. O VERSIGT OVER RELEVANT EU- LOVGIVNING OG NUVÆRENDE POLITISKE 
INITIATIVER  
 Forsikring  Investering  
Relevante 
produkter  Livsforsikring, bilforsikring, ansvarsforsikring, 
ejendomsforsikring, last forsikring osv. samt 
forsikringsprodukter med 
investeringselementer, som f.eks. livsforsikring 
tilknyttet investeringsfonde.  Aktier, obligationer (herunder strukturerede 
obligationer), investeringsfonde, 
derivatprodukter osv.  
Kapitalkrav  SOLVENS II 
Optage og udøve virksomhed, tilsyn, procedurer 
for sanering og likvidation af 
forsikringsselskaber og ge nforsikringsselskaber  CRD IV (kapitalkravsdirektivet) 
Optage og udøve virksomhed, tilsyn, 
procedurer for sanering og likvidation af 
kreditinstitutter og investeringsselskaber  
Distribution  Direktivet om forsikringsformidling (IMD) 
Registrerings- og godkendelsesregler (herunder 
kvalifikation af personale), salgsmetoder for alle  
forsikrings produkter, grænseoverskridende 
tjenester, udøvelse af virksomhed, tilsyn osv. 
Salg af forsikringsprodukter med 
investeringselementer, som f.eks. livsforsikring 
tilknyttet investeringsfonde, er omhandlet i 
IMD. Direktivet om markeder for finansielle 
tjenesteydelser (MiFID II) 
Registrerings- og godkendelsesregler, 
organisationskrav (herunder kvalifikation af 
personale), salgsmetoder for alle  
investerings produkter, grænseoverskridende 
tjenester, udøvelse af virksomhed, tilsyn osv. 
MiFID omfatter en undtagelse  for 
investeringsprodukter med et 
forsikringselement, som f.eks. livsforsikring 
tilknyttet investeringsfonde.  
Produkt-
oplysninger  SOLVENS II PRIP'er UCITS  
Forsikringsprodukter Forsikringsprodukter med investeringselementer Investeringsprodukter 
For at sikre sammenhæng på tværs af sekt orerne vil revisionen af direktivet om 
forsikringsformidling (IMD) tage højde for den igangværende revision af MiFID 
og det kommende initiativ vedrørende pakkeprodukter for private investorer 
(PRIP'er). Hvad angår reguleringen af salgspraksis for livsforsikringsprodukter 
med investeringselementer (PRIP-forsik ring), skal IMD mindst opfylde de 
samme standarder for forbrugerbeskyttelse som det reviderede MiFID. PRIP-forsikringer er sammensatte  detailinvesteringsprodukter  med livsforsikring, som 
f.eks. livsforsikring tilk nyttet investeringsfonde. 
2. P
ROBLEMAFGRÆNSNING  
De udestående spørgsmål i forbindels e med den nuværende retlige ramme for 
IMD, der beskrives i yderligere detalje r i dette afsnit, kan opdeles i to 
problemkategorier: problemer vedrørende  salg af alle forsikringsprodukter 
(livsforsikringer og skadesforsikringer) og  problemer vedrørende salg af PRIP-
forsikringer.  
 
DA 3   DA 2.1. Problemer vedrørende salg af  alle forsikringsprodukter 
Direktivets anvendelsesområde  omfatter ikke visse forsikringsformidlere 
("direct writers") og visse andre salgsk analer for forsikringsprodukter (f.eks. 
rejsebureauer og biludlejningsfirmaer). De tte bevirker, at forbrugerbeskyttelsen 
varierer alt efter, hvor (gennem hvilk en salgskanal) forbrugeren køber et 
forsikringsprodukt. Ud over at undermin ere forbrugerbeskyttelsen medfører 
denne situation også ulige omkostninger til overholdelse af reglerne på tværs af 
salgskanalerne. Nogle eftersalgsaktø rer på markedet (assurandører og 
taksatorer) er også udelukket fra IMD på nuværende tidspunkt. Disse erhverv 
indgår i salgsprocessen for forsikrings produkter og kan blive eksponeret for 
interessekonflikter.  
Det andet væsentlige problem vedrører interessekonflikter  mellem sælgere af 
forsikringsprodukter og forbrugere som følge af aflønningsstrukturerne for 
sælgere. Interessekonflikter, der s kyldes aflønningsstrukturer, kan skade 
forbrugerne på to lidt forskellige måder: 1) mæglerne fastlåses i kvasi-eksklusive aftaler med ét upstream-forsi kringsselskab (hvor forbrugerne, som 
henvender sig til mægleren, ikke har tilstr ækkelige valgmuligheder til at opfylde 
deres behov), eller 2) mæglerne anbe faler forbrugerne de produkter, som 
vedkommende modtager bedst aflønning for,  i stedet for de produkter, der bedst 
opfylder forbrugerens behov (sidstnævnt e tilfælde er omhandlet nedenfor 
sammen med andre problemer vedrørende rådgivning).  
Den tredje gruppe af vigtige problemer vedrører rådgivning
, hvor der kan 
skelnes mellem to forskellige problemer.  
• Rådgivning, der ikke er uvildig,  gives f.eks. til forbrugere som følge af 
ovennævnte interessekonflikter, der skyldes aflønningsstrukturen for 
sælgere.  
• Dårlig rådgivning  forekommer i områder, hvor kravene til sælgernes 
faglige kvalifikationer er utilstrække lige. Reglerne vedrørende faglige 
kvalifikationer varierer betydeligt på tværs af medlemsstaterne og på tværs 
af salgskanalerne og medfører dår lig rådgivning for mange forbrugere. 
Adgang til grænseoverskridende markeder  er besværlig for sælgere af 
forsikringsprodukter, og der er i øjeblikke t kun meget begrænset handel på tværs 
af de europæiske markeder. Gensidig aner kendelse af faglige kvalifikationer, fri 
udveksling af tjenesteydelser  og fri etableringsret er ikke omhandlet i IMD1. 
Der findes ikke ét fælles register, hvor  forbrugerne kan finde oplysninger om 
sælgere af forsikringsprodukter  i hver EU-medlemsstat.  
Hvad angår problemet med mangle nde harmonisering af sanktioner , er det 
udpeget som et problem i næsten alle ig angværende revisione r af reglerne om 
finansielle tjenesteydelser. Det skyldes manglen på sanktioner med afskrækkende virkning i nogle medlemsstat er og store forskelle mellem de 
kompetente myndigheders beføjels e til at pålægge sanktioner. 
 
DA 4   DA 2.2. Problemer vedrørende salg af PRIP-forsikringer 
Standarderne for forbrugerbeskyttelse  i forbindelse med salg af PRIP-
forsikringer er ikke tilstrækkelige på  EU-plan, idet IMD1 ikke indeholder 
særlige regler for salget af komp lekse livsforsikringsprodukter med 
investeringselementer. Disse produkter sæ lges i dag under de  generelle regler 
for salg af forsikringsprodukter, selv om  disse produkter er af en helt anden 
karakter og indebærer højere ri sici for uprofessionelle købere. 
Markedsundersøgelser afslører et mege t stort antal klager over salget af 
livsforsikringsprodukter tilknyttet invester ingsfonde i mange medlemsstater. Der 
er dokumentation for regelarb itrage som følge af fors kellene i reguleringen af 
salget af PRIP'er via forskellige sa lgskanaler. De potentielle ulemper for 
forbrugerne som følge af salget af uhe nsigtsmæssige investeringsprodukter med 
livsforsikring anslås at beløbe sig til 1 100 mia. EUR for EU-27. Ikke mindst 
kan uhensigtsmæssig rådgivning på forsikri ngsmarkedet betyde, at investorer - 
som følge af exitomkostninger og højer e produktomkostninger - skal betale 
højere gebyrer og fastlåses i produkter me d krav om betaling af afgifter ved 
ophævelse, som investoren ikke forstod tilstrækkeligt, da investeringen blev 
foretaget. Mange faktorer  påvirker naturligvis de faktiske ulemper for 
forbrugerne, og salgsrådgivning er kun én  faktor. Undersøgelser viser dog, at 
rådgivning er afgørende på detailma rkederne for finansielle produkter. 
Rådgivning er derfor tilsyneladende et centralt element. I betragtning af markedets størrelse kan tilfældene med fejlsalg have en stor potentiel indvirkning på forbrugervelfærd en. I manglen på EU-regler har 
tilsynsmyndighederne reageret ved at anmode om øget omkostningsgennemsigtighed eller, hvi s deres foranstaltninger omfatter 
komplekse produkter generelt, ved at yde  vejledning om oplysninger forud for 
indgåelsen af aftaler eller opfordre til, at salget af sådanne produkter sættes i 
bero. 
3. A
NALYSE AF NÆRHEDS - OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET  
Medlemsstater, som handler alene, kan ikke  på nationalt plan løse de problemer 
med manglende effektivitet, der s kyldes forskellige systemer for 
forsikringsformidlere og -mæglere i EU, ikke-harmoniserede standarder for rådgivning og forbrugerbeskyttelse og fo rskelle i krav til kvalifikationer. 
Revisionen af det eksisterende direktiv har endvidere til formål at forbedre 
forbrugernes mobilitet, lette grænseoverskridende handel og sikre ensartede vilkår for alle markedsaktører ved at t ilpasse reglerne inde n for sektorerne for 
forskellige finansielle tjenester (dvs. tilpasse IMD til MiFID, hvad angår reglerne om salg af forsikringer med investeringselementer). 
Ca. 95 % af de registrerede forsikrings mæglere i EU er mikrovirksomheder og 
små og mellemstore virksomheder (som de fineret af andre EU-direktiver). Der 
skal derfor benyttes en proportionalit etsbaseret tilgang, når IMD tilpasses 
MiFID. 
1. Sælgere af simple forsikringsprodukt er, der sælger fors ikringsprodukter som 
en supplerende ydelse (f.eks. biludlej ningsfirmaer og re jsebureauer), og 
 
DA 5   DA eftersalgstjenester (f.eks. assurandører og taksatorer) underlægges en forenklet 
underretningsprocedure i stedet for registrering hos de kompetente 
myndigheder. 
2. En generel proportionalitetsregel, so m gælder for alle bestemmelser, 
fastlægger, at medlemsstaterne skal pålæ gge rimelige krav under hensyntagen til 
kompleksiteten af de solgte pr odukter, idet direktivet er et 
minimumsharmoniseringsinstrument. Dette gælder ligeledes for EIOPA, når den 
udvikler niveau 2-foranstaltninger vedrør ende krav til faglige kvalifikationer. 
3. MiFID-reglerne vedrørende invest orbeskyttelse (f.e ks. forbuddet mod 
kommission for uvildig rådgivning, begr ænsning af interessekonflikter samt 
egnetheds- og hensigtsmæssighedstest) ove rføres til IMD2 for at sikre lige 
vilkår mellem salgspraksis for alle PRIP-produkter på investerings- og 
forsikringsområdet. IMD2 og Solvens II indeholder organisationsregler 
(registrering, underretning, regler om in tern revision, risi kostyring osv., som 
svarer til reglerne i MiFID) for forsik ringsmæglere og -formidlere, der i denne 
henseende vil sikre lige så høje standard er - nogle gange højere - som MiFID. 
Da disse regler omfatter organisations aspekter af forsikringsmægling og 
forsikring, er den administrative byrde betydeligt mindre end ved anvendelse af 
de fulde MiFID-regler, der er fastlagt for investeringssektoren. De lande, der 
anvender MiFID-reglerne fuldt ud (N L, IT og UK), anvender faktisk en 
proportionalitetsbaseret tilgang til at  gøre reglerne anvendelige og 
hensigtsmæssige for forsikringsmæglere. 
4. S AMMENLIGNING AF LØSNINGSMODELLER  
Anvendelsesområde:  Den foretrukne politiske løsningsmodel er mere præcist 
at fastlægge de aktiviteter, der ligger inden for anvendelsesområdet for IMD. 
Dette betyder, at medlemsstaternes fleksibi litet til at fastlægge det videst mulige 
anvendelsesområde bevares, men at der tillades visse undtag elser for at sikre 
proportional behandling (med he nblik på at fritage salg af forsikringer i tillæg til 
levering af varer og fritage store risikof orsikringer og professionelle købere fra 
reglerne for god forretningsskik). Dette omfatter også indførelse af forenklede 
anmeldelseskrav for aktører i forsikringsværdikæden (sælgere af forsikringsprodukter som en supplerende ydelse, som f.eks. rejsebureauer og 
biludlejningsfirmaer, og efte rsalgsaktører, f.eks. assu randører og ta ksatorer). 
Dette har i forvejen positiv betydning fo r forbrugerne, mens indvirkningen på 
markedsaktører, der sælger forsikringsp rodukter som en supplerende ydelse, kun 
er lille, hvad angår omkostninger. Denne løsningsmodel reducerer i væsentlig grad den negative indvirkning på forsik ringsformidlere og -mæglere, hvad angår 
konkurrence, og medvirker stadig t il at opnå de fastlagte mål. 
Interessekonflikt:  Der er to foretrukne løsningsmodeller: at indføre et 
standardformat for oplysninger (European Business Card) for alle sælgere af 
forsikringsprodukter og samtidig at indf øre en ordning af Mi FID-typen (regler 
for god forretningsskik, jf. artikel 23, 24 og 25 i MiFID II) for sælgere af 
livsforsikringsprodukter med investeringselementer. Disse modeller forbedrer 
forbrugerbeskyttelsen gennem forebyggelse (European Business Card og oplysning om vederlag) og forbedrer både håndtering og begrænsning af 
 
DA 6   DA interessekonflikter (løsni ng af MiFID-typen). Samtidig er disse modeller 
omkostningseffektive, idet de understøt ter en proportional tilgang afhængigt af 
kompleksiteten og omkostningerne i fo rbindelse med de solgte produkter. 
Rådgivning: Der er to foretrukne modeller i forbindelse med rådgivning: Det 
vil ikke være dyrt at indføre en defin ition af rådgivning i direktivet. Med denne 
model kan forbrugeren konstatere, om ha n modtager personlig rådgivning, når 
han køber et produkt, eller ej. Den ande n foretrukne model er at indføre en 
egnethedstest af MiFID-typen og et  forbud mod kommission for uvildig 
rådgivning i forbindelse med salg af de mest komplekse produkter. Dette vil 
forhindre ulemper for forbrugerne, der kan opstå ved uhensigtsmæssigt salg af 
sådanne produkter.  
Hvad angår problemet med dårlig rådgivn ing, foretrækkes det at sikre, at de 
faglige kvalifikationer for sælgere af forsikringsprodukter svarer til 
kompleksiteten af de produkter, ha n tilbyder. Sælgere af komplekse 
livsforsikringsprodukter skal  f.eks. have gennemgået speciel uddannelse i netop 
de produkter, som de tilbyder.  Som følge af markedsstrukturerne og 
medlemsstaternes kompetencer med hensyn til krav til faglige kvalifikationer 
bør dette kombineres med en "soft law"-tilgang.  
Grænseoverskridende handel: Den foretrukne model er at indføre definitioner 
af fri udveksling af tjenesteydelser og fri etableringsret, en ordning for gensidig 
anerkendelse og en forenklet underretnings proces for forsikringsmæglere, der 
ønsker at sælge produkter på tværs af gr ænserne, og at etablere et centralt 
registreringssystem, hvor forbrugerne kan finde oplysninger om alle sælgere af 
forsikringsprodukter i medlemsstater ne. Disse modeller er relativt 
omkostningseffektive og vil sikre vigtige forbrugerfordele, fordi forbrugerne får 
flere oplysninger og valgmu ligheder (øget konkurrence).  
Sanktioner:  Den foretrukne model er at indføre en generel ramme for 
sanktioner ved at fastlægge harmoniserede  minimumsregler, der er tilstrækkeligt 
afskrækkende til at reducere antallet af overtrædelser. Denne model udpeges 
som den mest omkostningseffektive i fler e konsekvensanalyser af tilsvarende 
lovgivningsinitiativer, som f.eks. Mi FID og PRIP'er. EIOPA tilslutter sig 
generelt denne tilgang. Det skal også bemærkes, at et stort antal potentielle lovovertrædere kan være grænseoverskr idende aktører med meget betydelige 
omsætninger, for hvem en sanktion på 6 000 EUR for at være en ikke-registreret 
forsikringsmægler (f.eks. Spanien) ikke har nogen afskrækkende virkning. 
5. M
ÅLENE FOR EU' S INITIATIV  
Revisionen af IMD1 søger at forbedre  reguleringen på detailmarkedet for 
forsikringsprodukter på en effektiv måde. Den har til formål at sikre ensartede 
vilkår for alle aktører, der er involv eret i salget af fo rsikringsprodukter, og 
styrke beskyttelsen af policeindehaverne. 
 
DA 7   DA 6. V URDERING AF VIRKNINGER OG OMKOSTNINGER  
Alle de analyserede løsningsmodeller me dfører omkostninger til overholdelse, 
når medlemsstaterne skal udvikle og/eller indføre reglerne i national lovgivning. 
I henhold til en nylig undersøgelse er  omkostninger til udvikling og/eller 
gennemførelse af reglerne i national lovg ivning lave til moderate. Hvad angår 
administrative omkostninger, vil dette medføre engangsomkostninger for alle 
distributører og producenter, idet dette initiativ pr. de finition omfatter krav om 
anvendelsen af nye regler for salg og leve ring af nye oplysninger til detailkunder 
i nogle medlemsstater. Der vil sandsynligvis også blive tale om løbende omkostninger. Hvad angår udvidelsen af anvendelsesområdet, vil dette have en 
marginal eller ingen indvirkning på  forsikringsformidlere og andre 
markedsaktører. Hvad angår distributi on af PRIP-forsikr inger, skal det 
bemærkes, at et overslag over indvirkninge rne på niveau 1 for et initiativ som 
dette nødvendigvis må blive omtrentligt. Mere nøjagtige overslag kan først beregnes, når mulige niveau 2-foranstaltni nger er blevet analyseret. På grundlag 
af PWC-undersøgelsen og branchestatis tikker justeret af Kommissionens 
tjenestegrene anslås det, at den admi nistrative byrde vil beløbe sig til ca. 
617 000 000 EUR  for det første anvendelsesår for IMD2. Det svarer til 0,06 % 
af den samlede bruttopræmie for 2009 og vil i betragtning af det store antal 
berørte virksomheder (ca. 1 mio.), me dføre en relativt moderat omkostning på 
ca. 730 EUR i gennemsnit pr. virksomhed . Disse omkostninger fordeles ikke 
ligeligt mellem alle virksomheder. Virkso mheder, der sælger PRIP-forsikringer, 
berøres mere end virksomheder, der kun sælger almene forsikringsprodukter. 
7. O
VERSLAG OVER FORDELE  
7.1.  For forbrugere og samfundet 
Når der indføres forbedrede og harm oniserede rådgivni ngsstandarder, vil 
forbrugerne opnå fordele gennem øge t sammenlignelighed mellem tilbud, 
herunder på tværs af forskellige distribu tionskanaler. Dette vil sandsynligvis øge 
forbrugernes forståelse af de tilbud te tjenester og produkter. Forbrugerne vil 
blive tilskyndet til at sammenligne tilbud og søge efter produkter, der bedst 
opfylder deres behov. Dette  reducerer de omkostn inger og den pris, som 
forbrugeren skal betale.  
Forbrugeren skal købe de forsikrings policer, der opfylder vedkommendes behov 
og passer til vedkommendes økonomiske situat ion. Ellers er der risiko for tidlig 
ophævelse af den uhensigtsmæssige polic e og utilfredshed hos forbrugeren. 
Hvis en forbruger opsiger sin forsikrings aftale tidligere, vil vedkommende miste 
alle akkumulerede fordele og skal betale  ca. 8 % i opsigelsesgebyr. Der kan også 
være ugunstige skattemæssige konsekvenser for forbrugeren ved opsigelse af en 
livsforsikringspolice (f.eks. hvis der opkr æves skat af tilbagekøbsværdien af 
policen). For markedet for en bestemt t ype livsforsikringsprodukter viser tallene 
for variable renteforsikringer f.eks., at 25 % af forbrugerne ophæver aftalerne 
før tid (omfang af misligholdelser). Dette  kan skyldes forskellige faktorer, bl.a. 
uhensigtsmæssig rådgivning om valget af produkt. Fordelene for forbrugerne og 
samfundet som helhed ved indfør elsen af høje og harmoniserede 
 
DA 8   DA rådgivningsstandarder realiseres via en reduktion af antallet af tidlige 
ophævelser (reduktion af antalle t af misligholdelser).  
7.2. For sælgere af forsikringsprodukter 
Forsikringsmæglere og -selskaber opnår pr imært fordele i form af forbedrede 
forretningsmuligheder. De opstår som resultat af lavere omkostninger til grænseoverskridende aktiviteter og øget forbrugertillid og dermed efterspørgsel. 
Dette bør øge konkurrencen mellem sælgere.  Lignende virkninger kan forventes 
af løsningsmodeller, der tilskynder forsikringsmæglere til grænseoverskridende 
aktivitet.  
Hvad angår virkningen af forb edrede rådgivningsstandarder, vil 
markedsaktørerne kunne spare omkostninge r i forbindelse med misligholdelse. 
Det omfatter omkostninger til genberegning og kalibrering af 
risikostyringsforanstaltninger for forsikri ngsselskaberne, som skal forvalte et 
stort antal risici under et langsigtet investeri ngsperspektiv. Endelig vil 
markedsaktørerne også opnå fordele som følge af den øgede stabilitet på det 
finansielle marked. 
7.3. For medlemsstaterne 
Forsikringer spiller en vigtig social ro lle, idet de dækker risici, som borgerne 
vanskeligt eller umuligt kan dække under normale omstændigheder. Medlemsstaterne kan opleve lavere omkostninger og dermed fordele, fordi en begrænsning af salget af uhensigtsmæssi ge forsikringsprodukt er, som fører til 
tidlig policeophævelse, sænker udgifterne til at yde assistance til forbrugere, der ikke kan absorbere tabet af deres aktive r og øgede udgifter opstået via fejlsalg i 
forsikringspolicer (f.eks. livsforsikring, arbejdsløshedsforsik ring, boligforsikring 
og sundhedsforsikring).  
8. K
ONTROL OG EVALUERING  
For at evaluere, om de foretrukne løsni ngsmodeller har opfyldt deres mål, agter 
Kommissionens tjenestegrene at samarb ejde tæt med EIOPA, forbrugergrupper 
(f.eks. FSUG), primære interessenter og medlemsstaterne. En efterfølgende evaluering gennemføres fem år efter vedt agelsen af revision en af direktivet.