Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om gødninger

(forelagt af Kommissionen)

INDHOLDSFORTEGNELSE

BEGRUNDELSE

1. Generelt

1.1. Formål

1.2. Berørte direktiver

1.3. Metode og struktur

1.3.1. SLIM-anbefalingerne

1.3.2. Struktur

1.4. Cadmium

1.4.1. Problemet

1.4.2. Strategi

2. Særlige bemærkninger

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om gødninger

BILAG I - Liste over EF-gødningstyper

A. Uorganiske enkeltgødninger indeholdende hovednæringsstoffer

A.1. Nitrogengødninger

A.2. Phosphorgødninger

A.3. Kaliumgødninger

B. Uorganiske sammensatte gødninger indeholdende hovednæringsstoffer

B.1. NPK-gødninger

B.2. NP-gødninger

B.3. NK-gødninger

B.4. PK-gødninger

C. Uorganiske flydende gødninger

C.1. Flydende enkeltgødninger

C.2. Flydende sammensatte gødninger

D. Uorganiske sekundærgødninger

E. Uorganiske mikronæringsstofgødninger

E.1. Gødninger indeholdende ét mikronæringsstof

E.1.1 Bor

E.1.2. Cobolt

E.1.3 Kobber

E.1.4 Jern

E.1.5 Mangan

E.1.6 Molybdæn

E.1.7 Zink

E.2. Mindsteindhold af mikronæringsstoffer i vægtprocent af gødningen

E.3. Liste over tilladte organiske chelatdannere og kompleksdannere til mikronæringsstoffer

BILAG II - Tolerancer

1. Uorganiske enkeltgødninger indeholdende hovednæringsstoffer - absolut værdi i masseprocent udtrykt som N, P2O5, K2O, MgO, Cl

2. UORGANISKE SAMMENSATTE GØDNINGER INDEHOLDENDE HOVEDNÆRINGSSTOFFER

3. SEKUNDÆRE NÆRINGSSTOFFER I GØDNINGER

4. MIKRONÆRINGSSTOFFER I GØDNINGER

BILAG III - Tekniske forskrifter for ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold

1. KARAKTERISTIKA OG GRÆNSER FOR REN AMMONIUMNITRATGØDNING MED HØJT NITROGENINDHOLD

2. BESKRIVELSE AF DETONERBARHEDSPRØVEN FOR AMMONIUMNITRATGØDNING MED HØJT NITROGENINDHOLD

3. METODER TIL KONTROL AF, AT GRÆNSEVÆRDIERNE I BILAG III-1 OG III-2 OVERHOLDES

4. BESTEMMELSE AF DETONERBARHED

BILAG IV - Metoder til stikprøveudtagning og analyse

A. METODE TIL UDTAGNING AF PRØVER VED KONTROL AF GØDNING

1. FORMÅL OG ANVENDELSESOMRÅDE

2. AUTORISEREDE PRØVEUDTAGERE

3. DEFINITIONER

4. APPARATUR

5. KVANTITATIVE KRAV

6. FREMGANGSMÅDE VED UDTAGNING, KLARGØRING OG EMBALLERING AF

PRØVERNE

7. EMBALLERING AF SLUTPRØVER

8. REGISTRERING AF PRØVEUDTAGNINGEN

9. PRØVERNES BESTEMMELSESSTED

B. ANALYSEMETODER FOR GØDNINGER

ALMINDELIGE BEMÆRKNINGER GENERELLE BESTEMMELSER VEDRØRENDE ANALYSEMETODER FOR GØDNINGER

Metode 1 - PRØVEFORBEREDELSE

Metode 2 - NITROGEN

Metode 2.1 - BESTEMMELSE AF AMMONIUMNITROGEN

Metode 2.2 - BESTEMMELSE AF NITRAT - OG AMMONIUMNITROGEN

Metode 2.2.1 - BESTEMMELSE AF NITRAT - OG AMMONIUMNITROGEN EFTER ULSCH

Meetode 2.2.2 - BESTEMMELSE AF NITRAT- OG AMMONIUMNITROGEN EFTER ARND

Metode 2.2.3 - BESTEMMELSE AF NITRAT- OG AMMONIUMNITROGEN EFTER DEVARDA

Metode 2.3 - BESTEMMELSE AF DET TOTALE NITROGENINDHOLD

Metode 2.3.1 - BESTEMMELSE AF DET TOTALE NITROGENINDHOLD I NITRATFRI CALCIUMCYANAMID

Metode 2.3.2 - BESTEMMELSE AF DET TOTALE NITROGENINDHOLD I NITRATHOLDIG CALCIUMCYANAMID

Metode 2.3.3 - BESTEMMELSE AF DET TOTALE NITROGENINDHOLD I UREA

Metode 2.4 - BESTEMMELSE AF CYANAMIDNITROGEN

Metode 2.5 - BESTEMMELSE AF BIURET I UREA VED SPEKTROMETRI

Metode 2.6 - BESTEMMELSE AF FORSKELLIGE FORMER FOR NITROGEN I SAMME PRØVEMATERIALE

Metode 2.6.1 - BESTEMMELSE AF FORSKELLIGE FORMER FOR NITROGEN I SAMME

PRØVEMATERIALE I GØDNINGER, DER INDEHOLDER NITROGENI FORM AF NITRAT-, AMMONIUM-, UREA- OG CYANAMIDNITROGEN

Metode 2.6.2 - BESTEMMELSE AF FORSKELLIGE FORMER FOR NITROGEN I GØDNINGER, DER KUN INDEHOLDER NITROGEN I FORM AF NITRAT -, AMMONIUM - OG UREA-NITROGEN

Metode 3 - PHOSPHOR

Metode 3.1 - EKSTRAKTION

Metode 3.1.1 - EKSTRAKTION AF PHOSPHOR OPLØSELIGT I MINERALSKE SYRER

Metode 3.1.2 - EKSTRAKTION AF PHOSPHOR OPLØSELIGT I 2 % MYRESYRE (20 g/liter)

Metode 3.1.3 - EKSTRAKTION AF PHOSPHOR OPLØSELIGT I 2 % CITRONSYRE (20 g/liter)

Metode 3.1.4 - EKSTRAKTION AF PHOSPHOR OPLØSELIGT I NEUTRALT

AMMONIUMCITRAT

Metode 3.1.5 - EKSTRAKTION MED BASISK AMMONIUMCITRAT

Metode 3.1.5.1 - Ekstraktion af opløseligt phosphor efter Petermann ved 65 °C

Metode 3.1.5.2 - Ekstraktion af opløseligt phosphor efter Petermann ved stuetemperatur

Metode 3.1.5.3 - Ekstraktion af opløseligt phosphor i joulies basiske ammoniumcitratopløsning

Metode 3.1.6 - EKSTRAKTION AF VANDOPLØSELIGT PHOSPHOR

Metode 3.2 - BESTEMMELSE AF EKSTRAHERET PHOSPHOR (gravimetrisk metode med

quinolinphosphormolybdat)

Metode 4 - KALIUM

Metode 4.1 - BESTEMMELSE AF VANDOPLØSELIGT KALIUM

Metode 5

Metode 6 - CHLOR

Metode 6.1 - BESTEMMELSE AF CHLORIDER NÅR DER IKKE ER ORGANISK STOF

TIL STEDE

Metode 7 - FINHEDSGRAD

Metode 7.1 - BESTEMMELSE AF FINHEDSGRADEN (ved tør sigtning)

Metode 7.2 - BESTEMMELSE AF FINHEDSGRADEN AF BLØDE RÅPHOSPHATER

Metode 8 - SEKUNDÆRE NÆRINGSSTOFFER

Metode 8.1 - EKSTRAKTION AF TOTAL CALCIUM TOTAL MAGNESIUM, TOTAL NATRIUM

OG TOTAL SVOVL I FORM AF SULFAT

Metode 8.2 - EKSTRAKTION AF TOTALT SVOVL TIL STEDE I FORSKELLIGE FORMER

Metode 8.3 - EKSTRAKTION AF VANDOPLØSELIGT NATRIUM, CALCIUM, MAGNESIUM OG

SVOVL (i form af sulfat)

Metode 8.4 - EKSTRAKTION AF VANDOPLØSELIGT SVOVL, NÅR SVOVLET ER TIL STEDE

I FORSKELLIGE FORBINDELSER

Metode 8.5 - EKSTRAKTION OG BESTEMMELSE AF ELEMENTÆRT SVOVL

Metode 8.6 - MANGANOMETRISK BESTEMMELSE AF EKSTRAHERET CALCIUM EFTER

UDFÆLDNING SOM OXALAT

Metode 8.7 - BESTEMMELSE AF MAGNESIUM VED ATOMABSORPTIONSSPEKTROMETRI

Metode 8.8 - BESTEMMELSE AF MAGNESIUM VED KOMPLEKSOMETRI

Metode 8.9 - BESTEMMELSE AF SULFATER

Metode 8.10 - BESTEMMELSE AF NATRIUMEKSTRAKT

Metode 9 - MIKRONÆRINGSSTOFFER i en koncentration på 10% eller mindre

Metode 9.1 - EKSTRAKTION AF TOTALINDHOLDET AF MIKRONÆRINGSSTOFFER

Metode 9.2 - EKSTRAKTION AF VANDOPLØSELIGE MIKRONÆRINGSSTOFFER

Metode 9.3 - FJERNELSE AF ORGANISKE FORBINDELSER I GØDNINGSEKSTRAKTER

Metode 9.4 - BESTEMMELSE AF MIKRONÆRINGSSTOFFER I GØDNINGSEKSTRAKTER VED ATOMABSORPTIONSSPEKTROMETRI (generel fremgangsmåde)

Metode 9.5 - BESTEMMELSE AF BOR I GØDNINGSEKSTRAKTER VED AZOMETHIN-H- SPEKTROMETRIMETODEN

Metode 9.6 - BESTEMMELSE AF COBOLT I GØDNINGSEKSTRAKTER VED ATOMABSORPTIONSSPEKTROMETRI

Metode 9.7 - BESTEMMELSE AF KOBBER I GØDNINGSEKSTRAKTER VED ATOMABSORPTIONSSPEKTROMETRI

Metode 9.8 - BESTEMMELSE AF JERN I GØDNINGSEKSTRAKTER VED ATOMABSORPTIONSSPEKTROMETRI

Metode 9.9 - BESTEMMELSE AF MANGAN I GØDNINGSEKSTRAKTER VED ATOMABSORPTIONSSPEKTROMETRI

Metode 9.10 - BESTEMMELSE AF MOLYBDÆN I GØDNINGSEKSTRAKTER VED SPEKTROMETRI AF ET KOMPLEKS MED AMMONIUMTHIOCYANAT

Metode 9.11 - BESTEMMELSE AF ZINK I GØDNINGSEKSTRAKTER VED ATOMABSORPTIONSSPEKTROMETRI

Metode 10 - MIKRONÆRINGSSTOFFER INDHOLD STØRRE END 10 %

Metode 10.1 - EKSTRAKTION AF TOTALINDHOLDET AF MIKRONÆRINGSSTOFFER

Metode 10.2 - EKSTRAKTION AF VANDOPLØSELIGE MIKRONÆRINGSSTOFFER

Metode 10.3 - FJERNELSE AF ORGANISKE FORBINDELSER I GØDNINGSEKSTRAKTER

Metode 10.4 - BESTEMMELSE AF MIKRONÆRINGSSTOFFER I GØDNINGSEKSTRAKTER VED ATOMABSORPTIONSSPEKTROMETER (generel fremgangsmåde)

Metode 10.5 - BESTEMMELSE AF BOR I GØDNINGSEKSTRAKTER VED SYRETITRERING

Metode 10.6 - BESTEMMELSE AF COBOLT I GØDNINGSEKSTRAKTER VED GRAVIMETRISK METODE MED 1-NITROSO-2-NAPHTHOL

Metode 10.7 - BESTEMMELSE AF KOBBER I GØDNINGSEKSTRAKTER VED TITRIMETRISK METODE

Metode 10.8 - BESTEMMELSE AF JERN I GØDNINGSEKSTRAKTER VED ATOMABSORPTIONSSPEKTROMETRI

Metode 10.9 - BESTEMMELSE AF MANGAN I GØDNINGSEKSTRAKTER VED TITRERING

Metode 10.10 - BESTEMMELSE AF MOLYBDÆN I GØDNINGSEKSTRAKTER VED GRAVIMETRISK METODE MED 8-HYDROXYQUINOLIN

Metode 10.11 - BESTEMMELSE AF ZINK I GØDNINGSEKSTRAKTER VED ATOMABSORPTIONSSPEKTROMETRI

BILAG V

A. Liste over dokumenter, som en fabrikant eller dennes repræsentant skal konsultere for at udarbejde et teknisk dossier for en nye gødningstype, der ønskes optaget i bilag I til denne forordning

B. Normer for officiel akkreditering af de laboratorier, der er kompetente og godkendte til at levere de tjenester, der er nødvendige for at kontrollere EF-gødningers overensstemmelse med denne forordning og dens bilag.

KONSEKVENSANALYSE FORSLAGETS KONSEKVENSER FOR VIRKSOMHEDERNE, HERUNDER ISÆR SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER (SMV'er)

BEGRUNDELSE

1. Generelt

1.1. Formål

I forbindelse med borgernes Europa lægger Kommissionen stor vægt på at forenkle og tydeliggøre fællesskabslovgivningen, så den bliver lettere tilgængelig for de almindelige borgere, og derved giver disse nye muligheder for at benytte sig af de særlige rettigheder, som denne lovgivning giver dem.

Dette kan ikke opnås, så længe en lang række bestemmelser, der er blevet ændret indtil flere gange, er spredt i flere retsakter, så man dels skal søge efter dem i den oprindelige retsakt og dels i retsakter til ændring af denne. Der kræves derfor en masse søgning og sammenligning af forskellige retsakter for at fastslå de gældende regler.

Det er derfor nødvendigt at foretage en konsolidering af de regler, som har været genstand for så mange ændringer, hvis fællesskabsretten skal være klar og gennemsigtig.

1.2. Berørte direktiver

Vedlagte forslag er en sammenskrivning af Rådets og Kommissionens direktiver om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaterne gødningslovgivning. Følgende direktiver integreres i en enkelt retsakt:

- Rådets direktiv 76/116/EØF af 18. december 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om gødning

- Rådets direktiv 80/876/EØF af 15. juli 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende ren ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold

- Kommissionens direktiv 87/94/EØF af 8. december 1986 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende metoder til efterprøvning af karakteristika, grænseværdier og detonérbarhed for ren ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold

- Kommissionens direktiv 77/535/EØF af 22. juni 1977 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om stikprøve- og analysemetoder for gødning

samt de forskellige ændring til disse direktiver og tipasninger af dem til den tekniske udvikling (jf. første betragtning i det vedlagte forslag).

1.3. Metode og struktur

1.3.1. SLIM-anbefalingerne

I sin endelige rapport af 27. oktober 1997 fremsatte Kommissionens arbejdsgruppe SLIM II nogle anbefalinger med hensyn til, hvad en forenkling af gødningslovgivningen skulle omfatte. Dette er sammen med andre relevante punkter blevet grundigt drøftet i Kommissionens arbejdsgruppe om gødning (herefter: arbejdsgruppen), hvor eksperter fra medlemsstaterne og industrien redegjorde for deres synspunkter på sammenlagt 13 dages møder mellem marts 1998 og december 2000. Gennemførelsen af denne anbefaling skal ske ud fra videnskabelige, juridiske og pragmatiske hensyn. Især er der blevet taget hensyn til SLIM-gruppens anbefalinger på følgende måde:

a) Nedsættelse af en ad hoc-gruppe, der skal rådgive Kommissionen. For at opnå den størst mulige grad af fleksibilitet, foreslås det, at dette arrangeres af Kommissionens arbejdsgruppe om gødning fra sag til sag. Artikel 32 i den konsoliderede retsakt indeholder oplysninger om, hvorledes et forslag vedrørende gødninger indsendes til Kommissionen.

b) Kriterier for afgørelser vedrørende nye typer gødninger (inkl. organiske). Se artikel 14.

c) Krav til gødningstyper for at blive tilføjet listen. Se artikel 14.

d) Krav til gødningsblandinger i henhold til forenelighed. Dette indgår implicit i artikel 14.

e) Krav til peer review af sager med nye typer gødning, som kan være farlige for sundhed og sikkerhed. Dette indgår implicit i artikel 14. Arbejdsgruppen er gået med til fra sag til sag at beslutte, om der skal anmodes om peer-review af forslag.

f) Betingelser for at tilføje nye gødningsgrupper. Arbejdsgruppen er blevet enig om, at gødningstyper i nye gødningsgrupper (f.eks. organiske) først vil blive behandlet efter vedtagelsen af denne konsoliderede retsakt, og artikel 14 indeholder bestemmelser om, at det er nødvendigt at omdefinere prøvningsmetoderne.

g) Kontrol gennem netværk af godkendte laboratorier og gennem rapporter. Bestemmelserne findes i artikel 30 og i betragtning nr. 9.

h) Studie-gruppe om cadmium. Denne gruppe er blevet oprettet uafhængigt af arbejdet med konsolidering af retsakterne inden for rammerne af arbejdsgruppen om gødning for at skabe mulighed for høring af og drøftelser med medlemsstaterne og de berørte parter. Jf. overgangsbestemmelser, artikel 33.

i) Blandinger af gødninger. Se artikel 9, stk. 1, litra a), sidste led. Tekniske bestemmelser til identificering af næringsstoffer finder anvendelse.

1.3.2. Struktur

Den konsoliderede retsakt er blevet struktureret på en sådan måde, at alle tekniske specifikationer i videst mulige omfang er fjernet fra selve retsakten og anbragt i bilagene. Som overordnet princip blev selve retsakten derfor affattet så generelt som muligt. En konsolidering efter "den nye metode" ville uden tvivl have gjort tingene endnu lettere. Men dette var ikke SLIM-gruppens anbefaling, og der synes heller ikke for øjeblikket at være nok fælles forståelse for alle de nødvendige standarder til analyse. [Artikel 29, stk. 4] er imidlertid blevet indføjet for at tilskynde til, at fremtidige tilpasninger til den tekniske udvikling foretages i overensstemmelse med "den nye metode".

I dette udkast er fælles bestemmelser adskilt fra særlige bestemmelser. Sidstnævnte er opstillet efter de vigtigste grupper af gødninger, der i øjeblikket er omfattet af lovgivningen. Dette gør det forholdsvist enkelt at anvende lovgivningen og eventuelt at tilføje andre grupper af gødninger (f.eks. organiske gødninger), uden at hele retsakten igen skal omstruktureres.

De tekniske bilag er taget fra de oprindelige direktiver og er blevet ordnet på en ny måde. Arbejdsgruppen har revideret bilagene og indført nogle ændringer, dog af mindre art. Det vigtigste er, at de tekniske specifikationer for indhold af næringsstoffer ikke er blevet ændret, og at alle toleranceniveauerne er blevet anført i bilagene. Man var enige om, at det i fremtiden ville være nødvendigt med en mere detaljeret revision af de særlige tekniske specifikationer i bilagene for at ajourføre dem i overensstemmelse med den nyeste teknologi til analyse af gødninger. Erfaringer fra nogle medlemsstater med hensyn til den nationale gødningslovgivning viste imidlertid, at dette ville tage flere år. Det blev derfor besluttet at adskille dette arbejde fra arbejdet med den konsoliderede retsakt.

Som retsakt har man valgt en forordning. Dette begrundes med de mange tilpasninger til den tekniske udvikling, som denne lovgivning har været udsat for og fortsat vil blive udsat for. Desuden pålægger en forordning direkte fabrikanterne præcise krav, der skal gennemføres samtidigt og på samme måde i hele EU. Dette letter medlemsstaternes opgave og fremmer en ensartet anvendelse i det indre marked.

1.4. Cadmium

1.4.1. Problemet

Utilsigtet indhold af cadmium i mange mineralske gødninger giver anledning til bekymring, især i Østrig, Finland og Sverige, som fra deres tiltrædelse af Fællesskabet og indtil 31. december 2001 har ret til at forbyde markedsføring af EF-gødninger med et cadmium-indhold, der ligger over de nationale grænseværdier. Der findes ingen grænseværdier på europæisk plan, og gødningslovgivningen er derfor ikke i øjeblikket fuldt harmoniseret. Kommissionen forpligtede sig i 1998 til at løse dette problem inden udgangen af 2001 og har sammen med medlemsstaterne indledt og gennemført et risikovurderingsprogram vedrørende cadmium i gødninger.

1.4.2. Strategi

Når dette risikovurderingprogram er afsluttet, vil Kommissionen fremsætte et forslag om eventuelle initiativer på fællesskabsplan.

Den nuværende konsolidering omfatter derfor ikke cadmium-spørgsmålet, men er begrænset til en mere teknisk sammenskrivning af eksisterende bestemmelser. Det bør derfor være muligt at vedtage forslaget ret hurtigt. Det er desto mere nødvendigt, fordi det indeholder bestemmelser om en overgangsperiode på to år, inden for hvilken cadmium-problemet skal løses. Senere vil der blive gennemført en lignende revision med hensyn til andre forurenende stoffer, hvis deres tilstedeværelse er til skade for menneske-, dyre- eller plantesundhed eller for miljøet.

2. Særlige bemærkninger

Den konsoliderede retsakts struktur fremgår af indholdsfortegnelsen.

Meget af teksten er taget direkte fra de gamle direktiver, men er blevet ordnet på en anden måde for at passe ind i strukturen. Der er blevet gjort brug af alle artiklerne i de gamle direktiver, bortset fra tilfælde af overlapning. Når det har været muligt, er ordlyden i de gamle direktiver blevet overtaget.

Artikel 2 Der er blevet indført definitioner af de vigtigste begreber, og de fleste af dem svarer til dem, der anvendes af CEN. Nogle er blevet ændret efter anbefaling af arbejdsgruppen af eksperter.

Artikel 3 Betegnelsen "EF-gødning" forbeholdes gødninger, der opfylder bestemmelserne i denne forordning.

Artikel 4 Der blev lagt vægt på, at det blev gjort klart og tydeligt, hvilket ansvar den person, der markedsfører gødningen, har.

Artikel 5 I denne artikel understreges princippet om fri bevægelighed i det indre marked.

Artikel 6 Artikler fra de gamle direktiver, der fastlægger de generelle krav for deklarationer af alle typer næringsstoffer, er blevet integreret i denne artikel.

Artikel 7 - 12 Kravene til mærkning og emballering er blevet overtaget næsten uændrede fra de gamle direktiver.

Artikel 13 Denne artikel omhandler tolerancerne for det deklarerede indhold af næringsstoffer. I bilag II til denne forordning gøres det klart, at tolerancerne kun skal forstås som negative værdier. I stk. 2 fastlægges fabrikantens forpligtelser. Stk. 3 er taget fra det tekniske bilag III til direktiv 76/116/EØF.

Artikel 14 I denne artikel defineres de generelle krav, som en type gødning skal opfylde for at blive optaget i bilag I, og ideen om at angive analysemetoden i et forslag om optagelse indføres.

Artikel 15 Denne beskyttelsesbestemmelse har hidtil kun været optaget i direktiv 80/876/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende ren ammoniumnitrat gødning med højt nitrogenindhold. Den gælder nu for hele EF-lovgivningen om gødninger.

Artikel 16 - 19 Bestemmelser vedrørende anvendelsesområde, deklaration og identifikation er medtaget her for de specifikke typer af gødninger som angivet. De er blevet overtaget fra de gamle direktiver med ændringer af hensyn til en forenkling og tydeliggørelse.

Artikel 20, 21 På samme måde som i artikel 16-19 defineres særlige krav for disse særlige typer gødninger.

Artikel 22, 23 Ibid.

Artikel 24 Som i det tidligere direktiv

Artikel 25 - 28 Anvendelsesområdet er blevet udvidet fra ren ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold til sammensatte ammoniumnitratgødninger med højt nitrogenindhold for at tage hensyn til den nye markedssituation. I henhold til den gamle lovgivning skulle sammensatte gødninger ikke underkastes sprængningsforsøg, hvilket skabte et smuthul, som medlemsstaterne ønskede at lukke af sikkerheds- og sundhedshensyn.

Medlemsstaterne kan nu også kræve sprængningsforsøg for sammensat ammonium nitratgødning med højt nitrogenindhold. Hvis en EF-gødning opfylder kravene i detonerbarhedsprøven i bilag III til denne forordning, bør den underlægges lempeligere nationale bestemmelser, især med hensyn til lagring og opbevaring.

Artikel 29 Denne artikel om overensstemmelsesbestemmelser omfatter bestemmelser om, at man i videst mulige omfang bør anvende europæiske standarder ved tilpasning til den tekniske udvikling af analysemetoder, hvilket er en ny indfaldsvinkel til fremtidig lovgivning i denne sektor.

Artikel 30 Dette er en ny artikel med bestemmelser om bedre rammer for analyse og prøvning. SLIM-gruppen og medlemsstaterne har anset det for nødvendigt at indføre en kvalitets sikringsordning for laboratorier. Som følge af de forskellige situationer i medlemsstaterne er der også blevet fastlagt overgangsbestemmelser (se artikel 34).

Artikel 31 Bestemmelser om, hvorledes man ansøger om optagelse af en ny type gødning i bilag I.

Artikel 32 Den relevante udvalgsprocedure i henhold til Rådets afgørelse 1999/468/EØF.

Artikel 33, 34 Overgangsbestemmelser, dels fra de eksisterende direktiver og dels som angivet i artikel 30. Undtagelsesbestemmelserne for Østrig, Finland og Sverige, som nævnes i artikel 33, er blevet forlænget til 31. december 2004, for at der bliver tilstrækkelig tid til at indføre fællesskabs bestemmelser for cadmium.

Artikel 35 - 38 Afsluttende bestemmelser.

2001/0212 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING

om gødninger

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,

under henvisning til forslag fra Kommissionen [1],

[1] EFT C

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg [2],

[2] EFT C

efter proceduren i traktatens artikel 251 [3], og

[3] EFT C

ud fra følgende betragtninger:

(1) Rådets direktiv 76/116/EØF af 18. december 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om gødning [4], senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/97/EF [5], Rådets direktiv 80/876/EØF af 15. juli 180 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende ren ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold [6], ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/63/EF [7], Kommissionens direktiv 87/94/EØF af 8. december 1986 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende metoder til efterprøvning af karakteristika, grænseværdier og detonérbarhed for ren ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold [8], ændret ved Kommissionens direktiv 88/126/EØF [9], og Kommissionens direktiv 77/535/EØF af 22. juni 1977 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om stikprøve- og analysemetoder for gødning [10], senest ændret ved direktiv 95/8/EF [11], er alle flere gange blevet ændret væsentligt. I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet: "Enklere lovgivning for det indre marked: Et pilotprojekt (SLIM-projektet)" [12] og handlingsplanen for det indre marked [13], bør disse direktiver ophæves og afløses af en enkelt retsakt for at opnå større klarhed på området.

[4] EFT L 24 af 30.1.1976, s. 21.

[5] EFT L 18 af 23.1.1999, s. 60.

[6] EFT L 250 af 23.9.1980, s. 7.

[7] EFT L 335 af 6.12.1997, s. 15.

[8] EFT L 38 af 7.2.1987, s. 1.

[9] EFT L 63 af 9.3.1988, s. 12.

[10] EFT L 213 af 22.8.1977, s. 1.

[11] EFT L 86 af 20.4.1995, s. 41.

[12] KOM(96) 204 endelig udg.

[13] CSE(97) 1 endelig.

(2) Fællesskabets lovgivning om gødninger er indholdsmæssigt meget teknisk. En forordning er derfor den bedst egnede retsakt, fordi den direkte pålægger fabrikanterne og importørerne præcise krav, der skal anvendes samtidigt og på samme måde i hele Fællesskabet.

(3) Gødning skal i hver medlemsstat frembyde visse tekniske kendetegn fastsat ved bindende forskrifter. Disse forskrifter, der navnlig vedrører sammensætning og afgrænsning af typer af gødning, betegnelse af disse typer, identifikation og emballage, er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat. Ved deres forskelligartethed hæmmer de samhandelen inden for Fællesskabet. De bør derfor harmoniseres.

(4) Da målet med den foreslåede aktion, nemlig at sikre, at det indre marked for gødninger fungerer tilfredsstillende, ikke i tilstrækkeligt omfang kan opnås af medlemsstaterne, hvis der ikke findes fælles tekniske kriterier, men bedre kan opnås på fællesskabsplan på grund af aktionens omfang, kan Fællesskabet vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overens stemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre end nødvendigt for at opnå disse mål.

(5) Det er nødvendigt på fællesskabsniveau at fastlægge betegnelse, afgrænsning og sammensætning for de vigtigste EF-gødninger.

(6) Der bør ligeledes fastsættes fællesskabsbestemmelser for disse gødninger med hensyn til deres identifikation, deres mærkning samt lukning af emballagen.

(7) Der bør indføres en procedure på fællesskabsplan, der skal følges i de tilfælde, hvor en medlemsstat anser det for nødvendigt at begrænse markedsføringen af EF-gødninger.

(8) Produktionen af gødninger kan i nogen grad være svingende som følge af fremstillingsteknik eller grundmaterialer. Prøveudtagnings- og analyseprocedurer kan også variere. Det er derfor nødvendigt at tillade tolerancer for det deklarerede indhold af næringsstoffer. I ikke-industrielle forbrugeres interesse er det vigtigt at holde disse tolerancer inden for snævre grænser.

(9) Officiel kontrol af, om EF-gødningerne opfylder kravene i denne forordning med hensyn til kvalitet og sammensætning, bør udføres af kompetente laboratorier.

(10) Ammoniumnitrat er den væsentligste bestanddel i en række forskellige produkter, hvoraf nogle anvendes som gødning og andre som sprængstof. Det har, under hensyn til de særlige egenskaber ved ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold og de heraf følgende krav vedrørende den offentlige sikkerhed, arbejdstagernes sundhed og deres beskyttelse, vist sig nødvendigt at fastsætte supplerende fællesskabs bestemmelser for disse former for EF-gødning.

(11) Visse af disse produkter kan være farlige og vil i visse tilfælde kunne bruges til andet end det, som de er beregnede til. Dette vil kunne udsætte personer og ejendom for fare. Medlemsstaterne bør derfor ikke forhindres i at træffe passende foranstaltninger med henblik på at undgå sådan brug.

(12) Af hensyn til den offentlige sikkerhed er det særligt vigtigt på fællesskabsplan at fastlægge de karakteristiske egenskaber, der adskiller EF-ammoniumnitratgødninger med højt nitrogenindhold fra de forskellige ammoniumnitratprodukter, som medgår ved fremstillingen af produkter, der anvendes som sprængstof.

(13) For at sikre, at EF-ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold er uskadelig, bør gødningen være i besiddelse af bestemte egenskaber. Medlemsstaterne bør kunne lade sådan gødning underkaste en detonérbarhedsprøve, før eller efter at gødningen markedsføres. Hvis en EF-gødning opfylder prøvekravene med hensyn til modstandsdygtighed mod detonation, bør den være underlagt mindre strenge nationale krav, især med hensyn til oplagring.

(14) Det er nødvendigt, at Fællesskabet fastsætter regler for metoderne med lukkede varmecyklusser, også selv om disse metoder ikke nødvendigvis simulerer alle de forhold, der kan opstå i forbindelse med transport og opbevaring.

(15) Gødninger kan blive forurenede med stoffer, der kan udgøre en potentiel risiko for menneskers eller dyrs sundhed og for miljøet. Spørgsmålet vedrørende utilsigtet indhold af cadmium i mineralske gødninger er det første vedrørende sådanne stoffer, som vil blive behandlet af Kommissionen. Hvor det er hensigtsmæssigt, vil andre forurenende stoffer senere blive behandlet på samme måde.

(16) Det er hensigtsmæssigt at fastlægge en procedure, der skal følges af enhver fabrikant eller dennes repræsentant, der ønsker en ny type gødning optaget i bilag I for at kunne benævne den "EF-GØDNING". Denne procedure bør omfatte indsendelse af et teknisk dossier til en myndighed i medlemsstaten, der skal fungere som rapporterende myndighed for dossieret.

(17) Da de foranstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af denne forordning, er generelle foranstaltninger, som omhandlet i artikel 2 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen [14], skal de vedtages i henhold til den forskriftsprocedure, der er omhandlet i afgørelsens artikel 5.

[14] EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(18) Medlemsstaterne bør fastsætte sanktioner for overtrædelse af bestemmelserne i denne forordning -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

AFSNIT I GENERELLE BESTEMMELSER

Kapitel I Anvendelsesområde og definitioner

Artikel 1

Denne forordning finder anvendelse på produkter, som markedsføres som gødninger under betegnelsen "EF-gødning".

Artikel 2

I denne forordning forstås ved:

(a) Gødning: materiale, hvis hovedfunktion er at forsyne planter med næringsstoffer.

(b) Hovednæringsstoffer: grundstofferne nitrogen, phosphor og kalium.

(c) Sekundærnæringsstoffer: grundstofferne calcium, magnesium, natrium og svovl.

(d) Mikronæringsstoffer: grundstofferne bor, cobolt, kobber, jern, mangan, molybdæn og zink, som er vigtige for planternes vækst i små mængder sammenlignet med mængderne af hovednæringsstoffer og sekundærnæringsstoffer.

(e) Uorganisk gødning: gødning, hvis deklarerede indhold af næringsstoffer foreligger som mineraler, der er fremstillet ved mekaniske og/eller kemiske industriprocesser. Calciumcyanamid, urea samt kondensations- og associationsprodukter heraf kan pr. konvention klassificeres som uorganiske gødninger.

(f) Chelateret mikronæringsstof: et mikronæringsstof, der fastholdes af et af de organiske molekyler, der er anført i punkt E.3.1 i bilag I.

(g) Kompleksbundet mikronæringsstof: et mikronæringsstof, der fastholdes af et af de organiske molekyler, der er anført i punkt E.3.2 i bilag I.

(h) Gødningstyper: gødninger med fælles typebetegnelse som anført i bilag I.

(i) Enkeltgødning: en nitrogen-, phosphat- eller kaliumgødning, som kun indeholder ét hovednæringsstof i en mængde, der kan deklareres.

(j) Sammensat gødning: gødning, som er fremstillet ved kemisk eller mekanisk blanding eller en kombination heraf, og som indeholder mindst to hovednæringsstoffer i en mængde, der kan deklareres.

(k) Kompleks gødning: en sammensat gødning, som er fremstillet ved kemisk reaktion, ved opløsning, eller i fast form ved granulering, og som indeholder mindst to hovednæringsstoffer i en mængde, der kan deklareres. I fast form indeholder hvert granula alle næringsstofferne i deres deklarerede sammensætning.

(l) Blandet gødning: gødning fremstillet ved tørblanding af flere gødninger, uden nogen kemisk reaktion.

(m) Bladgødning: gødning, der er bestemt til brug på bladene og sådan formuleret, at afgrøden kan optage næringsstofferne gennem bladene.

(n) Flydende gødning: gødning i suspenderet eller opløst form.

(o) Opløst gødning: flydende gødning, der ikke indeholder faste partikler.

(p) Suspenderet gødning: tofasegødning, hvori faste partikler holdes suspenderet i en vandig fase.

(q) Deklaration: angivelse af mængden af næringsstoffer eller deres oxider, herunder deres form og opløselighed, garanteret inden for bestemte tolerancer.

(r) Deklarationsindhold: indhold af et næringsstof eller dettes oxid, som i henhold til fællesskabslovgivningen kan eller skal angives på en etiket eller et dokument der hører til en EF-gødning.

(s) Tolerance: de tilladelige afvigelser mellem den for et næringsstof målte værdi og den deklarerede værdi.

(t) Harmoniseret europæisk standard: CEN (Den Europæiske Standardiseringsorga-nisation) - standard, som Fællesskabet har anerkendt officielt, og hvortil der er offentliggjort en henvisning i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

(u) Emballage: en beholder, der kan forsegles, og som bruges til at opbevare, beskytte, håndtere og distribuere gødninger, og som højst indeholder 1 000 kg.

(v) Løs gødning: gødning, der ikke er emballeret som foreskrevet i denne forordning.

(w) Markedsføring: udbud af gødning, mod betaling eller gratis, eller oplagring med henblik på udbud. Indførsel af en gødning til Fællesskabets toldområde anses for markedsføring i forbindelse med anvendelsen af denne forordning.

(x) Fabrikant: den fysiske eller juridiske person, herunder importører, der markedsfører en gødning.

Kapitel II Markedsføring

Artikel 3

En gødning, der tilhører en type, der er anført i bilag I, og som opfylder bestemmelserne i denne forordning, må betegnes "EF-gødning".

Fabrikanten må ikke anvende betegnelsen "EF-gødning" på gødninger, der ikke opfylder bestemmelserne i denne forordning.

Artikel 4

Fabrikanten skal være etableret i Fællesskabet og skal være ansvarlig for, at "EF-gødningen" opfylder bestemmelserne i denne forordning.

Artikel 5

1. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 15 eller anden fællesskabslovgivning kan medlemsstaterne ikke af grunde, der vedrører sammensætning, identifikation, mærkning og emballage samt øvrige bestemmelser i denne forordning, forbyde, begrænse eller hindre markedsføring af gødninger, der er mærket "EF-gødning", og som opfylder bestemmelserne i denne forordning.

2. Der er fri bevægelighed inden for Fællesskabet for gødninger, der er mærket "EF-gødninger" i henhold til denne forordning.

Artikel 6

1. Til opfyldelse af de i artikel 9 anførte krav kan medlemsstaterne foreskrive, at indholdet af nitrogen, phosphor og kalium i gødninger, der markedsføres på deres marked, skal anføres på følgende måde:

a) nitrogen udelukkende i form af grundstof (N)

b) phosphor og kalium udelukkende i form af grundstoffer (P, K)

c) phosphor og kalium udelukkende i form af oxider (P2O5, K2O)

d) phosphor og kalium i form af både grundstoffer og oxider på samme tid.

Såfremt medlemsstaterne benytter sig af muligheden for at foreskrive, at angivelse af indholdet af phosphor og kalium skal ske i form af grundstoffer, skal alle angivelser i bilagene vedrørende oxider også læses som værende i form af grundstoffer, og numeriske værdier omregnes efter følgende faktorer:

a) phosphor (P) = phosphorpentoxid (P2O5) x 0,436

b) kalium (K) = kaliumoxid (K2O) x 0,830.

2. Medlemsstaterne kan kræve, at indholdet af calcium, magnesium, natrium og svovl i sekundærgødninger og, hvis betingelserne i artikel 17 er opfyldt, i hovednærings stofgødninger, der markedsføres på deres markeder, skal anføres:

a) enten i form af oxider (CaO, MgO, Na2O, SO3)

b) eller i form af grundstoffer (Ca, Mg, Na, S)

c) eller begge dele samtidig.

Til omregning af indhold af calciumoxid, magnesiumoxid, natriumoxid og svovltrioxid til indhold af calcium, magnesium, natrium og svovl anvendes følgende faktorer:

a) calcium (Ca) = calciumoxid (CaO) x 0,715

b) magnesium (Mg) = magnesiumoxid (MgO) x 0,603

c) natrium (Na) = natriumoxid (Na2O) x 0,742

d) svovl (S) = svovltrioxid (SO3) x 0,400.

For det beregnede indhold af oxid eller grundstof, skal den værdi, der anvendes ved deklareringen, være den, der fremkommer ved afrunding til nærmeste decimal.

3. Medlemsstaterne kan ikke forhindre en fabrikant i at vælge at mærke en "EF-gødning" på begge de måder, der er omhandlet i henholdsvis stk. 1 og 2.

4. For de EF-gødninger, der er anført under punkt A, B, C og D i bilag I, skal indholdet af et eller flere af mikronæringsstofferne bor, cobolt, kobber, jern, mangan, molybdæn eller zink deklareres, når følgende betingelser er opfyldt:

a) disse mikronæringsstoffer er tilsat i mængder, der mindst er lig med det mindsteindhold, som er anført i punkt E.2.2 og E.2.3 i bilag I

b) EF-gødningen opfylder stadig kravene under punkt A, B, C og D i bilag I.

5. Når mikronæringsstofferne normalt forekommer i de råvarer, der tilfører hovednæringsstofferne (N, P, K) og sekundærnæringsstofferne (Ca, Mg, Na, S), er deklareringen fakultativ, på betingelse af, at disse mikronæringsstoffer er til stede i mængder, der mindst er lig med det mindsteindhold, som er anført i punkt E.2.2 og E.2.3 i bilag I.

6. Deklareringen af indholdet af et mikronæringsstof finder sted på følgende måde:

a) for gødninger tilhørende de gødningstyper, der er anført i punkt E.1 i bilag I i overensstemmelse med de krav, der er anført i dette punkts 6. spalte

b) for de blandede gødninger, der er nævnt under litra (a), og som mindst indeholder to forskellige mikronæringsstoffer samt opfylder kravene i punkt E.2.1. i bilag I, og for gødninger tilhørende de gødningstyper, der er anført i punkt A, B, C og D i bilag I, ved at angive:

(i) totalindholdet udtrykt i masseprocent af gødningen

(ii) det vandopløselige indhold udtrykt i masseprocent af gødningen, når dette opløselige indhold udgør mindst halvdelen af totalindholdet.

Når et mikronæringsstof er fuldstændig opløseligt i vand, deklareres kun det vandopløselige indhold.

Når et mikronæringsstof er kemisk forbundet til et organisk molekyle, deklareres det i gødningen forekommende indhold umiddelbart efter det vandopløselige indhold som en masseprocent af gødningen efterfulgt af et af udtrykkene "chelateret med" eller "kompleksbundet med" og det organiske molekyles navn som anført i punkt E.3 i bilag I. I stedet for det organiske molekyles navn kan dets forkortelse benyttes.

Artikel 7

1. Fabrikanterne forsyner EF-gødninger med de identifikationsmærkninger, der er anført i artikel 9.

2. Hvis gødningen er emballeret, skal identifikationsmærkningen findes på emballagen eller etiketten. Når det drejer sig om uemballeret gødning, skal disse angivelser findes i ledsagedokumenterne.

Artikel 8

Medlemsstaterne kan på deres område, uden at hæmme markedsføringen og under fabrikantens ansvar, kræve angivelse af de doser og anvendelsesbetingelser, der egner sig for de jordbunds- og dyrkningsforhold, under hvilke gødningen anvendes. Disse angivelser skal være klart adskilt fra de i artikel 9, 19, 21 og 23 fastsatte obligatoriske oplysninger.

Artikel 9

1. Med forbehold af andre fællesskabsbestemmelser tillades på de i artikel 7 nævnte emballager, etiketter og ledsagedokumenter kun følgende foreskrevne angivelser vedrørende gødninger:

(a) Obligatorisk identifikationsangivelse

- udtrykket "EF-GØDNING" med versaler

- Den supplerende mærkning, som er omhandlet i artikel 19, 21 eller 23

- Næringsstofferne skal angives både ved benævnelse og ved kemiske symboler, f.eks. kvælstof (N), phosphor (P), phosphorpentoxid (P2O5), kalium (K), kaliumoxid (K2O), calcium (Ca), calciumoxid (CaO), magnesium (Mg), magnesiumoxid (MgO), natrium (Na), natriumoxid (Na2O), svovl (S), svovltrioxid (SO3), bor (B), kobber (Cu), cobolt (Co), jern (Fe), mangan (Mn), molybdæn (Mo) og zink (Zn)

- Når gødningen indeholder mikronæringsstoffer, der helt eller delvis er kemisk bundet til et organisk molekyle, efterfølges navnet på mikronæringsstoffet af en af følgende oplysninger:

(i) "chelateret med..." (navnet på chelatdanneren eller dens forkortelse som anført i punkt E.3.1 i bilag I)

(ii) "kompleksbundet med..." (navnet på kompleksdanneren som anført i punkt E.3.2 i bilag I)

- mikronæringsstoffer i gødningen angives i alfabetisk rækkefølge efter deres kemiske symbol: B, Co, Cu, Fe, Mn, Mo og Zn

- Mængdeangivelse af flydende gødning efter masse. Mængdeangivelse af flydende gødning i volumen eller i masse pr. volumenenhed (kg pr. hektoliter eller g pr. liter) er fakultativ

- Netto- eller bruttomasse, og fakultativt volumen for flydende gødninger

- Hvis der angives bruttomasse/volumen, skal taramasse/volumen angives ved siden af

- Navn, firmanavn eller varemærke samt fabrikantens adresse

- For blandet gødning skal der efter typeangivelsen tilføjes "blanding".

(b) Fakultativ identifikationsangivelse

- Som anført i bilag I

- Særlige angivelser vedrørende anvendelse, oplagring og behandling af gødningen

- Firmamærke, fabrikationsmærke og handelsbetegnelse.

De i litra b) nævnte angivelser må ikke være i strid med de i litra a) nævnte og skal være klart adskilt fra disse.

2. Alle de i stk. 1 nævnte angivelser skal være klart adskilt fra de øvrige oplysninger på emballagen, etiketterne og ledsagedokumenterne.

3. Flydende gødninger må kun markedsføres, hvis de af fabrikanten er forsynet med passende supplerende angivelser. Disse angivelser skal navnlig omfatte lagrings temperatur og forebyggelse af ulykker under oplagring.

Artikel 10

1. Etiketterne eller de trykte angivelser på emballagen, som indeholder de i artikel 9 nævnte angivelser, skal anbringes på et iøjnefaldende sted. Påklæbede etiketter skal være fastgjort ved emballagens lukkeanordning. Hvis systemet består af en forsegling, skal denne være forsynet med fabrikantens navn eller varemærke.

2. De i stk. 1 nævnte angivelser må ikke kunne slettes og skal være let læselige.

3. I de i artikel 7, stk. 2, omhandlede tilfælde skal et eksemplar af de dokumenter, som indeholder identifikationsbetegnelserne, ledsage varen og være tilgængelig for kontrolorganerne.

Artikel 11

Medlemsstaterne kan kræve, at etiketten, angivelsen på emballagen og ledsagedokumenterne på deres område affattes på mindst det eller de nationale sprog.

Artikel 12

For så vidt angår emballerede EF-gødninger skal emballagen være lukket på en sådan måde eller ved hjælp af en sådan anordning, at lukket, lukkets segl eller selve emballagen beskadiges uopretteligt ved åbning af denne. Det er tilladt at anvende ventilsække.

Artikel 13

1. EF-gødningers deklarerede indhold af næringsstoffer skal ligge inden for tolerancerne i bilag II.

2. En fabrikant må ikke systematisk udnytte de tolerancer, der er fastsat i bilag II.

3. Tolerancer tillades ikke for så vidt angår de i bilag I anførte mindste- og størsteindhold.

Artikel 14

En gødningstype kan kun optages i bilag I, hvis:

a) den ved normal brug hverken har skadelige virkninger for menneskers, dyrs eller planters sundhed eller for miljøet

b) den tilfører næringsstoffer på effektiv måde

c) der forelægges relevante prøveudtagnings- og analysemetoder og - hvis det er påkrævet - testmetoder.

Artikel 15

1. Såfremt en medlemsstat har berettigede grunde til at antage, at en bestemt EF-gødning, selv om den opfylder kravene i denne forordning, udgør en sikkerheds- eller sundhedsfare for mennesker eller dyr eller en risiko for miljøet, kan den midlertidigt forbyde markedsføringen deraf på sit område eller kræve særlige betingelser opfyldt herfor. Den underretter omgående de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom og begrunder sin afgørelse.

2. Kommissionen konsulterer inden seks uger efter modtagelsen af underretningen medlemsstaterne og hører hurtigst muligt det relevante tekniske eller videnskabelige udvalg i Kommissionen, hvis det er hensigtsmæssigt. Kommissionen underretter medlemsstaterne om det pågældende udvalgs konklusioner.

3. Efter høring af medlemsstaterne eller, hvis det er hensigtsmæssigt, af det relevante tekniske eller videnskabelige udvalg i Kommissionen, træffes der en afgørelse i sagen inden for en periode på 90 dage efter den i artikel 32, stk. 2, nævnte procedure.

4. Bestemmelserne i denne forordning forhindrer ikke, at der træffes foranstaltninger, der er berettiget af hensyn til den offentlige sikkerhed, med henblik på at forbyde, begrænse eller hindre markedsføring af EF-gødning.

AFSNIT II bestemmelser for BESTEMTE gødningstyper

Kapitel I Uorganiske hovednæringsstofgødninger

Artikel 16

Dette kapitel finder anvendelse på uorganiske hovednæringsstofgødninger - faste såvel som flydende, enkeltgødninger såvel som sammensatte gødninger, herunder gødninger, der indeholder sekundærnæringsstoffer eller mikronæringsstoffer - med det mindsteindhold af næringsstoffer, der er fastsat i punkt A, B, C, E.2.2 eller E.2.3 i bilag I.

Artikel 17

1. En deklaration af calcium-, magnesium-, natrium- og svovlindholdet som indhold af sekundærgødning i de EF-gødninger, der er anført i punkt A, B og C i bilag I, kan foretages, hvis EF-gødningen stadig opfylder kravene i disse punkter, og hvis disse grundstoffer mindst er til stede i følgende minimumsmængder:

a) 2% calciumoxid (CaO), svarende til 1,4% Ca

b) 2% magnesiumoxid (MgO), svarende til 1,2% Mg

c) 3% natriumoxid (Na2O), svarende til 2,2% Na

d) 5% svovltrioxid (SO3), svarende til 2% S.

Typebetegnelsen suppleres i så fald med den angivelse, der er anført i artikel 19, stk. 2, nr. (ii).

2. Medmindre andet er fastsat i bilag I, skal calciumindholdet kun deklareres, hvis det er opløseligt i vand.

Artikel 18

Indholdet af calcium, magnesium, natrium og svovl i de i punkt A, B og C i bilag I omhandlede gødninger deklareres på en af følgende måder:

a) totalindholdet udtrykt i masseprocent af gødningen

b) totalindholdet og det vandopløselige indhold udtrykt i masseprocent af gødningen, når det vandopløselige indhold udgør mindst en fjerdedel af totalindholdet

c) når et grundstof er fuldstændigt vandopløseligt, deklareres kun det vandopløselige indhold i masseprocent.

Artikel 19

1. Ud over de obligatoriske identifikationsangivelser, der omhandles i artikel 9, stk. 1, litra a), skal de angivelser, der er fastsat i stk. 2, 3 og 4 i nærværende artikel, anføres.

2. Gødningens typebetegnelse anføres i overensstemmelse med bilag I med de kemiske symboler for de deklarerede sekundærnæringsstoffer, gødningen indeholder, anført i parentes efter de kemiske symboler for hovednæringsstofferne.

Indholdet af næringsstoffer skal angives således:

i) tal, der angiver indholdet af hovednæringsstof; de skal for sammensatte gødninger stå i rækkefølge svarende til typebetegnelsen

ii) tal i parentes, der angiver indholdet af deklarerede sekundærnæringsstoffer, efterfulgt af:

- ordene "med mikronæringsstoffer", hvis der er et deklareret indhold af mikronæringsstoffer, eller

- ordet "med" ... efterfulgt af navnet eller navnene på de forekommende mikronæringsstoffer eller deres kemiske symbol.

Kun de tal, der angiver indholdet af hovednæringsstoffer og sekundærnæringsstoffer anføres efter typebetegnelsen.

3. Det deklarerede indhold af hovednæringsstoffer og sekundærnæringsstoffer skal angives i masseprocent i hele tal eller om nødvendigt med én decimal.

For sammensatte gødninger benyttes følgende rækkefølge for indholdet af hovednæringsstoffer: N, P2O5 og/eller P samt K2O og/eller K og for indholdet af sekundærnæringsstoffer: CaO og/eller Ca, MgO og/eller Mg, Na2O og/eller Na samt SO3 og/eller S.

Indholdet af mikronæringsstoffer deklareres i masseprocent som foreskrevet i punkt E.2.2 og E.2.3 i bilag I.

4. Former og opløseligheder for næringsstofferne skal ligeledes angives i masseprocent, medmindre bilag I udtrykkeligt foreskriver, at dette indhold skal angives på anden måde.

Tal anføres altid med én decimal, dog følges for mikronæringsstoffer forskrifterne i punkt E.2.2 og E.2.3 i bilag I.

Kapitel II Uorganiske sekundærnæringstofgødninger

Artikel 20

Dette kapitel finder anvendelse på uorganiske sekundærnæringstofgødninger - faste såvel som flydende, herunder gødninger, der indeholder mikronæringsstoffer - med det mindsteindhold af næringsstoffer, der er fastsat i punkt D, E.2.2 og E.2.3 i bilag I.

Artikel 21

1. Ud over de obligatoriske identifikationsangivelser, der omhandles i artikel 9, stk. 1, litra a), skal de angivelser, der er fastsat i stk. 2, 3 og 4 i nærværende artikel, anføres.

2. Gødningens typebetegnelse anføres i overensstemmelse med punkt D i bilag I.

Inholdet af næringsstoffer skal angives med tal, der angiver det deklarerede indhold af sekundærnæringsstoffet, efterfulgt af:

i) ordene "med mikronæringsstoffer", hvis der er et deklareret indhold af mikronæringsstoffer, eller

ii) ordet "med" ... efterfulgt af navnet eller navnene på de forekommende mikronæringsstoffer eller deres kemiske symbol.

Kun de tal, der angiver indholdet af sekundærnæringsstoffer, anføres efter typebetegnelsen.

3. Det deklarerede indhold af sekundærnæringsstoffer skal angives i masseprocent i hele tal eller om nødvendigt med én decimal.

For blandingsgødninger anvendes følgende rækkefølge:

CaO og/eller Ca, MgO og/eller Mg, Na2O og/eller Na, SO3 og/eller S.

Indholdet af mikronæringsstoffer deklareres i masseprocent som foreskrevet i punkt E.2.2 og E.2.3 i bilag I.

4. Former og opløseligheder for næringsstofferne skal ligeledes angives i masseprocent, medmindre bilag I udtrykkeligt foreskriver, at dette indhold skal angives på anden måde.

Tal anføres altid med én decimal, dog følges for mikronæringsstoffer forskrifterne i punkt E.2.2 og E.2.3 i bilag I.

Kapitel III Uorganiske mikronæringsstofgødninger

Artikel 22

Dette kapitel finder anvendelse på uorganiske mikronæringsstofgødninger, faste såvel som flydende, med det mindsteindhold af næringsstoffer, der er fastsat i punkt E.1 og E.2.1 i bilag I.

Artikel 23

1. Ud over de obligatoriske identifikationsangivelser, der omhandles i artikel 9, stk. 1, litra a), skal de angivelser, der er fastsat i stk. 2 - 5 i nærværende artikel, anføres.

2. Gødningens typebetegnelse angives:

a) enten i overensstemmelse med punkt E.1 i bilag I, eller

b) med betegnelsen "Blanding af mikronæringsstoffer" efterfulgt af de fore kommende mikronæringsstoffers navn eller kemiske symbol.

3. Det deklarerede indhold af mikronæringsstoffer skal angives i masseprocent i hele tal eller om nødvendigt med én decimal for gødninger, der kun indeholder et enkelt mikronæringsstof, jf. punkt E.1 i bilag I.

For gødninger, der indeholder flere mikronæringsstoffer, kan antallet af decimaler for et givet grundstof svare til det antal, der er anført i punkt E.2.1 i bilag I.

4. Former og opløseligheder for mikronæringsstofferne skal angives i masseprocent, medmindre bilag I udtrykkeligt foreskriver, at dette indhold skal angives på anden måde.

Antallet af decimaler i tal for indholdet af mikronæringsstoffer i blandinger af mikronæringsstoffer angives som foreskrevet i punkt E.2.1 i bilag I.

5. Etiketten og de ledsagende papirer skal, for så vidt angår de i punkt E.1 og E.2.1 i bilag I anførte produkter, under de obligatoriske eller fakultative deklarationer være forsynet med følgende angivelse:

"Må kun anvendes i tilfælde af konstateret behov. De behørige doser må ikke overskrides."

Artikel 24

EF-gødninger, som er omfattet af bestemmelserne i dette kapitel, skal være emballeret.

Kapitel IV Ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold

Artikel 25

I dette kapitel forstås ved ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold, rent eller sammensat, ammoniumnitratbaserede produkter, der er fremstillet til brug som gødninger og indeholder mere end 28 masseprocent nitrogen i forhold til ammoniumnitrat.

Denne type gødning kan indeholde uorganiske eller uvirksomme stoffer.

Stoffer, der indgår i fremstillingen af denne type gødning, må hverken forøge varme følsomheden eller detonationsevnen.

Artikel 26

1. Fabrikanterne skal sikre, at rene ammoniumnitratgødninger med højt nitrogenindhold opfylder bestemmelserne i punkt 1 i bilag III.

2. Den kontrol, analyse og testning i forbindelse med offentlig prøvning af rene ammoniumnitratgødninger med højt nitrogenindhold, der er foreskrevet i dette kapitel, skal foregå i overensstemmelse med de metoder, der er beskrevet i punkt 3 i bilag III.

Artikel 27

1. Medlemsstaterne kan, uden at dette berører de i artikel 26 omhandlede foranstaltninger, kræve yderligere kontrol af EF-ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold. Denne kontrol kan enten udføres, inden gødningen bringes på markedet på deres område, eller efter markedsføringen eller på begge stadier.

Ved denne kontrol må kun prøven i punkt 2 i bilag III anvendes.

2. EF-gødning, der opfylder kravene i dette kapitel og, når en medlemsstat kræver det, den i punkt 3 (metode 1, punkt 3) og 4 i bilag III omhandlede detonerbarhedsprøve, er ikke omfattet af nationale bestemmelser, som gælder for mindre sikker gødning og oplagring heraf.

Artikel 28

Ren ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold må kun tilbydes den endelige bruger i emballeret stand.

AFSNIT III KONTROL MED GØDNINGERS OVERENSSTEMMELSE MED DENNE FORORDNING

Artikel 29

1. Medlemsstaterne kan lade gødninger, som markedsføres med betegnelsen "EF-GØDNING", underkaste officielle kontrolforanstaltninger for at kontrollere at de er i overensstemmelse med denne forordning. Disse kontrolforanstaltninger må ikke pålægge fabrikanterne at gentage prøvninger, der er allerede er foretaget på laboratorier, der opfylder bestemmelserne i artikel 30, hvis disse prøvninger har vist, at den pågældende gødning er i overensstemmelse med bestemmelserne.

2. Medlemsstaterne sikrer, at prøveudtagning og analyse i forbindelse med den officielle kontrol af EF-gødninger, der hører til de gødningstyper, der er anført i bilag I, foretages efter de metoder, der er beskrevet i bilag IV.

3. Overholdelse af bestemmelserne i denne forordning med hensyn til overens stemmelse med gødningstype samt overholdelse af det deklarerede nærings stofindhold og/eller det deklarerede indhold udtrykt som former og opløse lighed af sådanne næringsstoffer, kan ved den officielle kontrol kun fastslås ved anvendelse af prøveudtagningsmetoder og analysemetoder, som er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag IV, og som tager hensyn til de tolerancer, der er angivet i bilag II.

4. Tilpasning af prøveudtagningsmetoder og analysemetoder til den tekniske udvikling foretages efter proceduren i artikel 32, stk. 2, og så vidt muligt under anvendelse af harmoniserede europæiske standarder.

Artikel 30

1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvilke laboratorier der på deres område har kompetence og godkendelse til at udføre kontrollen med, at EF-gødninger opfylder kravene i denne forordning.

2. Medlemsstaterne godtgør de i stk. 1 omhandlede anmeldte laboratoriers kompetence, enten gennem anerkendelse i overensstemmelse med de i bilag V nævnte standarder, eller ved at certificere, at de opfylder kravene i Rådets direktiv 87/18/EØF [15].

[15] EFT L 15 af 17.1.1987, s. 29.

3. Kommissionen offentliggør en liste over anmeldte laboratorier i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

4. Hvis en medlemsstat har en begrundet formodning om, at et anmeldt laboratorium ikke er i besiddelse af den kompetence, der omhandles i stk. 2, forlægger den sagen for det i artikel 32, stk. 1, nævnte udvalg. Artikel 15, stk. 2, finder tilsvarende anvendelse.

AFSNIT IV AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Kapitel I Tilpasning af bilagene

Artikel 31

1. Optagelsen af en ny type gødning i bilag I vedtages efter den i artikel 32, stk. 2, nævnte procedure. Denne procedure kræver indsendelse af et teknisk dossier til en myndighed i medlemsstaten, der forelægger dossieret for det i artikel 32, stk. 1, nævnte udvalg.

2. En fabrikant eller dennes repræsentant, der ønsker at få en ny type gødning optaget i bilag I, og derfor skal udarbejde et teknisk dossier, skal gøre dette under hensyntagen til de i bilag V nævnte tekniske dokumenter.

3. De ændringer, der er nødvendige for tilpasning af bilagene til den tekniske udvikling, vedtages efter den i artikel 32, stk. 2, nævnte procedure.

Artikel 32

1. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af medlemsstaternes repræsentanter, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes forskriftsproceduren i artikel 5 i afgørelse 1999/468/EF i overensstemmelse med denne afgørelses artikel 7 og 8.

3. Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.

Kapitel II Overgangsbestemmelser

Artikel 33

1. Uanset bestemmelserne i artikel 5 kan Østrig, Finland og Sverige indtil den 31. december 2004 på deres område forbyde markedsføring af EF-gødning, der indeholder cadmium i koncentrationer, der overskrider de koncentrationer, der var fastsat nationalt på tiltrædelsesdatoen.

2. I samråd med medlemsstaterne og andre berørte parter revurderer Kommissionen senest den 30. juni 2002 behovet for at indføre bestemmelser på fællesskabsplan om cadmiumindholdet i gødning.

Artikel 34

1. Medlemsstaterne kan, uden at dette berører bestemmelserne i artikel 30, stk. 2, i en overgangsperiode indtil den 31. december 2006 fortsat anvende deres nationale bestemmelser for godkendelse af de laboratorier, der har kompetence til at udføre kontrollen med, at EF-gødninger opfylder kravene i denne forordning.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke laboratorier, der er godkendt, og giver nærmere oplysninger om deres godkendelsesordning.

Kapitel III Afsluttende bestemmelser

Artikel 35

Direktiv 76/116/EØF, 77/535/EØF, 80/876/EØF og 87/94/EØF ophæves.

Artikel 36

Medlemsstaterne fastsætter sanktionsbestemmelser for overtrædelse af denne forordning og træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlems staterne anmelder disse bestemmelser til Kommissionen senest den 31. december 2003 og giver den omgående besked om enhver ændring af dem.

Artikel 37

Senest senest den 31. december 2006 gennemgår Kommissionen den måde, hvorpå deklarationerne foretages i henhold til artikel 6, med henblik på at foreslå et ét enkelt sammenhængende system af deklarationer i hele Fællesskabet.

Artikel 38

Denne forordning træder i kraft på tresindstyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne

Formand Formand

BILAG I Liste over EF-gødningstyper

A. Uorganiske enkeltgødninger indeholdende hovednæringsstoffer

A.1. Nitrogengødninger

>TABELPOSITION>

A.2. Phosphorgødninger

Med hensyn til gødninger, som sælges i granuleret form, og hvis phosphorkomponenter indebærer et formalingskriterium (gødning nr. 1, 3, 4, 5, 6 og 7), vil kriteriet for formalingsgraden for grundbestanddele blive fastlagt efter en passende analysemetode.

>TABELPOSITION>

A.3. Kaliumgødninger

>TABELPOSITION>

B. Uorganiske sammensatte gødninger indeholdende hovednæringsstoffer

B.1. NPK-gødninger

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

B.1. NPK-gødning (fortsat)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

B.2. NP-gødninger

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

B.2. NP-gødning (fortsat)

>TABELPOSITION>

B.3. NK-gødninger

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

B.3. NK-gødninger (fortsat)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

B.4. PK-gødninger

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

C. Uorganiske flydende gødninger

C.1. Flydende enkeltgødninger

>TABELPOSITION>

C.2. Flydende sammensatte gødninger

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

C.2. Flydende sammensatte gødninger (fortsat)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

C.2. Flydende sammensatte gødninger (fortsat)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

C.2. Flydende sammensatte gødninger (fortsat)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

C.2. Flydende sammensatte gødninger (fortsat)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

C.2. Flydende sammensatte gødninger (fortsat)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

C.2. Flydende sammensatte gødninger (fortsat)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

C.2. Flydende sammensatte gødninger (fortsat)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

D. Uorganiske sekundærgødninger

>TABELPOSITION>

E. Uorganiske mikronæringsstofgødninger

Forklarende bemærkning: Følgende anmærkninger gælder hele del E

Anmærkning 1: Som benævnelse for en chelatdanner kan dens forkortelse som anført i kapitel E benyttes.

Anmærkning 2: Hvis et produkt efter opløsning i vand ikke efterlader nogen fast rest, kan det betegnes "til opløsning".

Anmærkning 3: Når et mikronæringsstof foreligger i chelateret form, anføres det pH-interval, hvori chelatet er stabilt.

E.1. GØDNINGER INDEHOLDENDE ÉT MIKRONÆRINGSSTOF

E.1.1 Bor

>TABELPOSITION>

E.1.2. Cobolt

>TABELPOSITION>

E.1.3 Kobber

>TABELPOSITION>

E.1.4 Jern

>TABELPOSITION>

E.1.5 Mangan

>TABELPOSITION>

E.1.6 Molybdæn

>TABELPOSITION>

E.1.7 Zink

>TABELPOSITION>

E.2. Mindsteindhold af mikronæringsstoffer i vægtprocent af gødningen

E.2.1. Faste og flydende blandinger af mikronæringsstoffer

>TABELPOSITION>

Samlet mindsteindhold af mikronæringsstoffer i en fast blanding: 5 vægtprocent af gødningen.

Samlet mindsteindhold af mikronæringsstoffer i en flydende blanding: 2 vægtprocent af gødningen.

E.2.2. EF-gødninger indeholdende hovednæringsstoffer og/eller sekundærnæringsstoffer samt mikronæringsstoffer, til brug på jorden

>TABELPOSITION>

E.2.3. EF-gødninger indeholdende hovednæringsstoffer og/eller sekundærnæringsstoffer samt mikronæringsstoffer til sprøjtning på bladene

>TABELPOSITION>

E.3. Liste over tilladte organiske chelatdannere og kompleksdannere til mikronæringsstoffer

Tilladte produkter

E.3.1. Chelatdannere

Syre eller salte af natrium, kalium og ammonium:

>TABELPOSITION>

E.3.2. Kompleksdannere

Listen herover er endnu ikke udarbejdet

BILAG II Tolerancer

De tolerancer, der er angivet i dette bilag, er negative værdier i masseprocent

De tolerancer, der gælder for det deklarerede indhold af næringsstoffer i de forskellige typer EF-gødning, er følgende:

1. Uorganiske enkeltgødninger indeholdende hovednæringsstoffer absolut værdi i masseprocent udtrykt som N, P2O5, K2O, MgO, Cl

1.1. Nitrogengødninger

>TABELPOSITION>

1.2. Phosphorgødninger

>TABELPOSITION>

1.3. Kaliumgødninger

>TABELPOSITION>

1.4. Andre bestanddele

>TABELPOSITION>

2. UORGANISKE SAMMENSATTE GØDNINGER INDEHOLDENDE HOVED NÆRINGSSTOFFER

2.1. Hovednæringsstoffer

>TABELPOSITION>

2.2. Totale negative afvigelser i forhold til de deklarerede værdier

>TABELPOSITION>

3. SEKUNDÆRE NÆRINGSSTOFFER I GØDNINGER

Tolerancerne med hensyn til det deklarerede indhold af calcium, magnesium, natrium og svovl fastsættes til en 1/4 af det deklarerede indhold af disse næringsstoffer med et maksimum på 0,9% i absolut værdi for CaO, MgO, Na2O og SO3, dvs. 0,64 for Ca, 0,55 for Mg, 0,67 for Na og 0,36 for S.

4. MIKRONÆRINGSSTOFFER I GØDNINGER

De tilladte tolerancer i forhold til det deklarerede indhold af mikronæringsstoffer fastsættes til:

- 0,4% målt i absolutte tal ved et indhold på over 2%

- 1/5 af den deklarerede værdi ved et indhold på 2% eller derunder.

For så vidt angår det deklarerede indhold af de forskellige nitrogenforbindelser og phosphorpentoxids opløselighed, er tolerancerne 1/10 af det totale indhold af det pågældende stof med et maksimum på 2 masseprocent, forudsat totalindholdet af det pågældende næringsstof ligger inden for de grænser, der er fastsat i bilag I, og de tolerancer, der er fastsat ovenfor.

BILAG III Tekniske forskrifter for ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold

1. KARAKTERISTIKA OG GRÆNSER FOR REN AMMONIUMNITRAT GØDNING MED HØJT NITROGENINDHOLD

1.1. Porøsitet (olieabsorption)

Absorptionen af olie i gødningen, som forinden skal have gennemgået to varmecykler ved en temperatur på 25-50° C, og som skal være i overensstemmelse med bestemmelserne i dette bilags del 2, afdeling 3, må ikke overstige 4 masseprocent.

1.2. Brændbare bestanddele

Indholdet af brændbart materiale målt som kulstof må ikke overstige 0,2 masseprocent i gødning med et nitrogenindhold på 31,5 masseprocent eller derover og må ikke overstige 0,4 procent i gødning med et nitrogenindhold på 28 masseprocent eller derover, men under 31,5 masseprocent.

1.3. pH

En opløsning indeholdende 10 g gødning i 100 ml vand skal have en pH-værdi på 4,5 eller derover.

1.4. Partikelstørrelse

Ikke mere end 5 masseprocent af gødningen må kunne gå igennem et sold med 1 mm maskevidde og ikke mere end 3 masseprocent igennem et 0,5 mm sold.

1.5. Chlor

Gødningens chlorindhold må højst udgøre 0,02 masseprocent.

1.6. Tunge metaller

Der bør ikke ske nogen bevidst tilsætning af tunge metaller, og forekomst af sådanne metaller på grund af fremstillingsprocessen må ikke overstige den af udvalget fastsatte grænse.

Kobberindholdet må ikke overstige 10 mg/kg.

Der er ikke fastsat grænseværdier for andre tungmetaller.

2. BESKRIVELSE AF DETONERBARHEDSPRØVEN FOR AMMONIUM NITRATGØDNING MED HØJT NITROGENINDHOLD

Prøven udføres på en repræsentativ gødningsprøve. Inden gennemførelsen af detonerbarhedsprøven underkastes hele prøvemassen fem varmecykler i overens stemmelse med bestemmelserne i del 3, afdeling 3 i dette bilag.

Gødningen underkastes en detonerbarhedsprøve i et vandret stålrør under følgende betingelser:

- sømløst stålrør

- rørlængde: min. 1 000 mm

- nominel udvendig diameter: min 114 mm

- nominel udvendig vægtykkelse: min 5 mm

- tændkæde: arten af sprængstoffet og forstærkningsladningens dimensioner skal vælges således, at der med hensyn til detonationsforplantningen opnås den størst mulige detonationsbelastning på gødningsprøven

- prøvetemperatur: 15-25°C

- referencecylindre af bly til detonerbarhed: diameter 50 mm, højde 100 mm

placeret med 150 mm's mellemrum til vandret understøtning af røret. Prøven udføres to gange. For at prøven kan ses som afgørende, må en eller flere af de benyttede understøttende blycylindre være sammentrykket mindre end 5% under hver prøve.

3. METODER TIL KONTROL AF, AT GRÆNSEVÆRDIERNE I BILAG III-1 OG III-2 OVERHOLDES

Metode 1 Metode til anvendelse af varmecyklusser

1. Formål og anvendelsesområde

Denne forskrift fastsætter fremgangsmåderne for gennemførelse af varmecykler forud for bestemmelsen af olieabsorption i ren ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold og bestemmelsen af detonerbarhed for både ren og sammensat ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold.

De metoder med lukkede varmecyklusser, der beskrives i denne afdeling, anses for på tilfredsstillende vis at simulere de forhold, der skal tages hensyn til i forbindelse med anvendelsen af afsnit II, kapitel IV, men de simulerer ikke nødvendigvis alle de forhold, der kan opstå under transport og lagring.

2. Varmecykler omhandlet i bilag III-1

2.1. Anvendelsesområde

Denne fremgangsmåde angår gennemførelse af cyklisk varmepåvirkning før bestemmelse af gødningens olieabsorption.

2.2. Princip og definition

I en Erlenmeyer-kolbe opvarmes prøven fra normal temperatur til 50°C og holdes ved denne temperatur i to timer (fase ved 50°C). Den afkøles dernæst til 25°C og holdes ved denne temperatur i to timer (fase ved 25°C). En fase ved 50°C efterfulgt af en fase ved 25°C udgør tilsammen en varmecyklus. Efter at have gennemgået to varmecykler opbevares måleprøven ved en temperatur på 20 +/- 3°C, indtil olieabsorptionen bestemmes.

2.3. Apparatur

Sædvanligt laboratorieapparatur, herunder:

- termostaterede vandbade på henholdsvis 25 (± 1)°C og 50 (± 1)°C,

- Erlenmeyerkolber på 150 ml.

2.4. Fremgangsmåde

Hver måleprøve på 70 (± 5) anbringes i en Erlenmeyerkolbe, som lukkes med en prop.

Alle kolberne flyttes hver anden time fra 50°C-badet til 25°C-badet og tilbage igen.

Vandet i hvert bad holdes ved konstant temperatur og holdes i bevægelse ved hurtig omrøring. Vandet skal nå op til prøvens niveau. Propperne beskyttes mod kondensation med en skumgummihætte.

3. Varmecykler til brug for bilag III-2

3.1. Anvendelsesområde

Denne fremgangsmåde angår gennemførelse af cyklisk varmepåvirkning før gennemførelse af detonerbarhedsprøven.

3.2. Princip og definition

I en vandtæt beholder opvarmes prøven fra normal temperatur til 50°C og holdes ved denne temperatur i en time (fase ved 50°C). Den afkøles dernæst til 25°C og holdes ved denne temperatur i en time (fase ved 25°C). En fase ved 50°C efterfulgt af en fase ved 25°C udgør tilsammen en varmecyklus. Efter at have gennemgået det krævede antal varmecyklusser opbevares måleprøven ved en temperatur på 20 +/-3°C, indtil detonerbarhedsprøven er udført.

3.3. Apparatur

- Et vandbad, der kan termostateres i temperaturområdet 20 til 51°C, med en opvarmnings- og afkølingshastighed på mindst 10°C/h, eller to vandbade, hvoraf det ene er termostateret ved 20°C og det andet ved 51°C. Vandet i badet (badene) holdes under stadig omrøring, og vandbadet skal være stort nok til at sikre rigelig vandcirkulation.

- En fuldstændig vandtæt beholder af rustfrit stål med et termoelement midt i. Beholderens udvendige bredde er 45 (± 2) mm, og vægtykkelsen er 1,5 mm (se figur 1). Beholderens højde og længde kan vælges i overensstemmelse med vandbadets dimensioner, f.eks. længde 600 mm og højde 400 mm.

3.4. Fremgangsmåde

En tilstrækkelig mængde gødning til en enkelt detonationsprøve anbringes i beholderen, som dernæst lukkes med låget. Beholderen anbringes i vandbadet. Vandet opvarmes til 51°C, og temperaturen midt i gødningen måles. En time efter at temperaturen i prøvens midte er nået op på 50°C, afkøles vandet. En time efter at temperaturen i prøvens midte er nået ned på 25°C, startes opvarmningen på ny, og den anden cyklus er begyndt. Hvis der arbejdes med to varmebade, overføres beholderen til det andet vandbad efter hver opvarmnings-/nedkølingsperiode.

Figur 1

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

cover = låg wing nut = vingemøtrik box = beholder

Metode 2 Bestemmelse af olieabsorptionen

1. Formål og anvendelsesområde

Denne forskrift fastsætter fremgangsmåden for bestemmelse af olieabsorptionen i rene ammoniumnitratgødninger med højt nitrogenindhold.

Metoden kan anvendes til både prillede og granulerede gødninger, der ikke indeholder olieopløselige stoffer.

2. Definition

En gødnings olieabsorption: Den mængde olie, gødningen absorberer, bestemt under de specificerede betingelser og udtrykt i masseprocent.

3. Princip

Fuldstændig nedsænkning af prøven i gasolie i et givet tidsrum, efterfulgt af fjernelse af overskydende olie under specificerede betingelser. Måling af prøveportionens masseforøgelse.

4. Reagens

Gasolie

Viskositet max.: 5 mPa.s. ved 40°C

Massefylde: 0,8 til 0,85 g/ml ved 20°C

Svovlindhold: <= 1,0% (m/m)

Aske: <= 0,1% (m/m).

5. Apparatur

Sædvanligt laboratorieapparatur samt:

5.1. Vægt til vejning med 0,01 g nøjagtighed.

5.2. Bægerglas på 500 ml.

5.3. Tragt af plast, helst med cylinderformet overdel, diameter ca. 200 mm.

5.4. Sigte, der passer i tragten (5.3), med maskevidde 0,5 mm.

NB : Tragtens og sigtens størrelse er afpasset, så at kun få korn ligger oven på hinanden, og olien let kan løbe af.

5.5. Filtrerpapir, hurtig blød kvalitet, vægt 150 g/m2.

5.6. Papirservietter (laboratoriekvalitet).

6. Fremgangsmåde

6.1. Der gennemføres to enkeltbestemmelser hurtigt efter hinanden på en og samme prøve.

6.2. Partikler på under 0,5 mm udskilles ved hjælp af prøvesigten (5.4). Til en enkelt bestemmelse afvejes ca. 50 g af prøven med 0,01 g nøjagtighed i bægerglasset (5.2). Der tilføres så meget gasolie (4), at partiklerne er fuldstændig dækket, og der omrøres forsigtigt for at sikre, at deres overflade er fuldstændigt fugtede. Prøven står tildækket under urglas en time ved 25 (± 2)°C.

6.3. Bægerglassets indhold filtreres gennem tragten (5.3), hvorpå sigten (5.4) er anbragt. Delmængden henstår på sigten i en time, således at størstedelen af den overskydende olie kan dryppe af.

6.4. På et glat underlag lægges to ark filtrerpapir (5.5) (ca. 500 × 500 mm) oven på hinanden. Ca. 4 cm fra kanten bøjes alle fire sider på begge ark op, så partiklerne ikke kan rulle ned. Midt på filtrerpapiret lægges to lag sugende papirservietter (5.6), hvorpå sigtens (5.4) indhold kvantitativt hældes op og fordeles jævnt med en blød flad pensel. Efter to minutter trækkes servietterne væk, så partiklerne ruller ned på filtrerpapiret nedenunder, hvor de fordeles jævnt med en pensel. Et nyt ark filtrerpapir, hvis kanter er bøjet om som beskrevet ovenfor, lægges oven på prøven, og med en cirkulær bevægelse rulles partiklerne rundt mellem filtrerpapirarkene under let tryk. For hver ottende cirkulære bevægelse afbrydes aftørringen, og filtrerpapirets modstående kanter løftes op to og to, så de partikler, der er rullet ud til kanten, atter kommer ind på midten. Der gås frem på følgende måde: Når der er foretaget fire cirkulære bevægelser med og fire mod uret, rulles partiklerne ind på midten som beskrevet ovenfor. Denne operation foretages i alt tre gange (24 cirkulære bevægelser, opløftning af kanten to gange). Derefter skubbes forsigtigt et nyt ark filtrerpapir ind mellem det nederste og det næstnederste ark, og ved at løfte kanterne på sidstnævnte ark op, rulles partiklerne over på det nye ark. Partiklerne dækkes med et nyt ark filtrerpapir, og den ovenfor beskrevne aftørringsoperation gentages. Umiddelbart herefter hældes partiklerne ned i en tareret skål, og ved tilbagevejning bestemmes måleprøvens masse og dens indhold af gasolie med en nøjagtighed på 0,01 g.

6.5. Gentagelse af aftørringsoperationen og tilbagevejning

Hvis måleprøven har absorberet mere end 2,00 g gasolie, hældes den over på nye ark filtrerpapir, og der gennemføres en ny aftørringsoperation ved at løfte hjørnerne som beskrevet ovenfor i afsnit 6.4 (2×8 cirkulære bevægelser, opløftning af kanten en gang). Derefter tilbagevejes måleprøven.

7. Angivelse af resultatet

7.1. Beregningsmåde og -formel

Olieabsorptionen for hver enkelt bestemmelse (6.1) i vægtprocent af den sigtede prøve er givet ved ligningen:

>TABELPOSITION>

hvor

m1 = massen i gram af den sigtede måleprøve (6.2), og

m2 = massen i gram af måleprøven, henholdsvis 6.4 eller 6.5, som resultat af den sidste tilbagevejning.

To enkeltbestemmelser noteres, og som endeligt resultat angives deres aritmetiske gennemsnit.

Metode 3 Bestemmelse af inholdet af brandbare bestanddele

1. Formål og anvendelsesområde

Denne forskrift fastsætter fremgangsmåden for bestemmelse af brændbare bestanddele i ren ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold.

2. Princip

Først fjernes med en syre carbondioxid hidrørende fra uorganiske fyldstoffer. De organiske forbindelser oxideres med chromsvovlsyre. Det dannede carbondioxid absorberes i en bariumhydroxidopløsning. Bundfaldet opløses i saltsyre og måles ved tilbagetitrering med en natriumhydroxidopløsning.

3. Reagenser

3.1. Chrom(VI)-trioxid, CrO3.

3.2. Svovlsyre, 60% (v/v): 360 ml vand hældes ned i et 1 liters bægerglas, og der tilsættes forsigtigt 640 ml svovlsyre (massefylde ved 20°C = 1,83 g/ml).

3.3. Sølvnitrat: 0,1 mol/l opløsning

3.4. Bariumhydroxidopløsning

15 g bariumhydroxid [Ba(OH)2. 8H2O] afvejes og opløses fuldstændigt i varmt vand. Efter afkøling overføres opløsningen til en 1 liters målekolbe. Der fyldes op til mærket og blandes. Der filtreres gennem foldefilter.

3.5. Saltsyre, 0,1 mol/l standardopløsning.

3.6. Natriumhydroxid: 0,1 mol/l standardopløsning.

3.7. Bromphenolblåt: opløsning i vand af 0,4 g pr. liter.

3.8. Phenolphthalein: 2 g/l i 60% (v/v) ethanol.

3.9. Natronasbest: partikelstørrelse på 1,0 til 1,5 mm.

3.10. Demineraliseret vand, frisk afkogt (fjernelse af kuldioxid).

4. Apparatur

4.1. Sædvanligt laboratorieudstyr, herunder specielt:

- filterdigel på 15 ml med plade af sintret glas; pladediameter: 20 mm; højde i alt: 50 mm; porøsitet 4 (porediameter 5 til 15 µm)

- 600 ml bægerglas.

4.2. Komprimeret nitrogen.

4.3. Apparat bestående af følgende dele, om muligt samlet med kugleslib (se figur 2).

4.3.1. absorptionsrør A, ca. 200 mm langt og med en diameter på 30 mm, fyldt med natronasbest (3.9), som holdes på plads med glasuldspropper

4.3.2. reaktionskolbe B på 500 ml, rundbundet og med siderør

4.3.3. punktopdelt fraktioneringsrør på ca. 150 mm (C')

4.3.4. svaler C, med dobbelt overflade, ca. 200 mm lang

4.3.5. Drechselflaske D, der skal tilbageholde eventuelt overdestilleret syre

4.3.6. isbad E til afkøling af Drechselflasken

4.3.7. to absorptionsflasker F1 og F2 med en diameter på 32 til 35 mm og med gasfordeler bestående af en 10 mm plade af sintret glas med lav porøsitet

4.3.8. vakuumpumpe samt vakuumregulator G bestående af et T-rør, der er indskudt i ledningen, og hvis siderør er forbundet med et kapillarrør ved hjælp af et stykke gummislange, hvorpå der er anbragt en skrueklemme.

F o r s i g t i g: brugen af kogende chromsvovlsyre i et apparat med reduceret tryk er en farlig operation og kræver visse nødvendige foranstaltninger.

5. Fremgangsmåde

5.1. Afvejet mængde

Der afvejes ca. 10 g ammoniumnitrat med en nøjagtighed på 0,001 g.

5.2. Fjernelse af carbonater

Den afvejede prøve anbringes i reaktionskolben B, og der tilsættes 100 ml H2SO4 (3.2). Prøven opløses i ca. 10 min. ved stuetemperatur. Apparatet samles som vist på figuren: absorptionsrøret (A) forbindes i den ene ende til nitrogenkilden (4.2) via en gaslås (fælde) med en 5 til 6 mm kviksølvsøjle og i den anden ende til tilførselsrøret, som befinder sig i reaktionskolben. Det punktopdelte fraktioneringsrør (C') og svaleren (C) anbringes, og der åbnes for kølevandet til svaleren. Efter indstilling af nitrogenstrømmen, så der fremkommer en moderat gasstrøm gennem opløsningen, bringes denne til moderat kogning i 2 min. Derefter bør boblingen være ophørt. Hvis der stadig udvikles bobler, fortsættes kogningen i 30 minutter. Opløsningen afkøles dernæst i mindst 20 min. under en nitrogenstrøm.

Monteringen af apparatet færdiggøres som vist på figuren ved at forbinde svaleren med Drechselflasken (D) og denne med absorptionsflaskerne F1 og F2. Nitrogen strømmen må ikke afbrydes under monteringen. Der hældes hurtigt 50 ml barium hydroxidopløsning (3.4) i hver af absorptionsflaskerne (F1 og F2).

Der ledes en nitrogenstrøm gennem opløsningen i ca. 10 min. Opløsningen skal forblive klar i absorptionsflaskerne. Hvis ikke, gentages processen til fjernelse af carbonater.

5.3. Oxidation og absorption

Efter fjernelse af tilledningsrøret for nitrogen tilsættes hurtigt via siderøret til reaktionskolben (B) 20 g chromtrioxid (3.1) og 6 ml sølvnitratopløsning (3.3). Apparatet forbindes med vakuumpumpen, og nitrogenstrømmen indstilles på en sådan måde, at der fremkommer en konstant gasstrøm gennem de sintrede plader i de to absorptionsflasker F1 og F2.

Reaktionskolben (B) opvarmes til kogning, som fortsætter i halvanden time [16]. Det kan være nødvendigt at benytte vakuumregulatoren (G) til indstilling af nitrogenstrømmen, da det udfældede bariumcarbonat kan tilstoppe de sintrede plader. Procesdelen er tilfredsstillende gennemført, når bariumhydroxidopløsningen i absorptionsflasken F2 ikke bliver uklar. Hvis den gør dette, gentag proceduren. Opvarmningen standses, og apparatet adskilles. Begge fordelere skylles indvendigt og udvendigt, idet skyllevandet opsamles i den tilsvarende absorptionsflaske. Efter tur anbringes de to fordelere i et 600 ml bægerglas, som senere skal benyttes til bestemmelsen.

[16] For de fleste organiske stoffer er en reaktionstid på 1 1/2 time tilstrækkeligt, når der er sølvnitrat til stede som katalysator.

Indholdet af absorptionsflaske F2 og derefter indholdet af absorptionsflaske F1 vakuumfiltreres hurtigt på glasfilterdigelen. Bundfaldet skylles ud med vand (3.10) og vaskes på filterdigelen med 50 ml af dette vand. Digelen anbringes i bægerglasset på 600 ml, og der tilsættes ca. 100 ml kogt vand (3.10). Der hældes 50 ml kogt vand i hver absorptionsflaske, og en nitrogenstrøm sendes gennem fordelerne i 5 min., hvorefter vandet overføres til bægerglasset. Denne procedure gentages for at sikre, at fordelerne renses omhyggeligt.

5.4. Bestemmelse af carbonatindhold stammende fra organisk kulstof

Der sættes fem dråber phenolphthaleïn (3.8) til bægerglasset, hvorved opløsningen bliver rød. Derefter tilsættes saltsyre ( 3.5 ) dråbe for dråbe indtil omslagspunktet. Opløsningen skylles godt ind i digelen, og det kontrolleres, at opløsningen ikke farves rød. Efter tilsætning af fem dråber bromphenolblåt (3.7) titreres der med saltsyre (3.5) til omslag til gult, hvorefter der tilsættes yderligere 10 ml saltsyre.

Opløsningen koges i højst 1 min. Det kontrolleres nøje, at der i væsken ikke er uopløst bundfald.

Efter afkøling tilbagetitreres der med natriumhydroxidopløsning (3.6).

6. Blindprøve

Der foretages en blindprøve, hvor der følges samme fremgangsmåde og anvendes samme mængder af alle reagenser.

7. Angivelse af resultatet

Indholdet af brandbare bestanddele (C) udtrykt i masseprocent kulstof af prøven er givet ved formlen:

>TABELPOSITION>

hvor

E = massen i g af prøvemængden,

V1 = det samlede volumen i ml af 0,1 mol/l saltsyre, der er tilsat efter phenolphthaleinets omslag, og

V2 = volumet i ml af 0,1 mol/l natriumhydroxidopløsning, der er anvendt til tilbagetitreringen.

Figur 2

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

A = Absorptionsrør fyldt med natronasbest B = Reaktionskolbe C' = Punkopdelt fraktioneringsrør (Vigreux) på 150 mm C = 200 mm svaler med dobbelt overflade D = Drechselflaske på 250 ml E = Isbad F1 og F2 = Absorptionsflasker. Diameter 32-35 mm, forsynet med kugleslib. Fordelere: (10 mm) plader af sintret glas G = Vakuumregulator to suction pump = til vakuumpumpe Nitrogen supply = Nitrogenkilde

Metode 4 Bestemmelse af Ph-værdien

1. Formål og anvendelsesområde

Denne forskrift fastsætter fremgangsmåden for måling af pH-værdien i en opløsning af ren ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold.

2. Princip

Måling af pH i en ammoniumnitratopløsning ved hjælp af et pH-meter.

3. Reagenser

Carbondioxidfrit destilleret eller demineraliseret vand.

3.1. Bufferopløsning, pH 6,88 ved 20°C

3,40 (± 0,01) g kaliumdihydrogenortophosphat (KH2PO4) opløses i ca. 400 ml vand. Dernæst opløses 3,55 (± 0,01) g dinatriumhydrogenortophosphat (Na2HPO4) i ca. 400 ml vand. De to opløsninger overføres kvantitativt til en 1 000 ml målekolbe, hvorefter der fyldes op til mærket og blandes. Denne opløsning opbevares i en lufttæt beholder .

3.2. Bufferopløsning, pH 4,00 ved 20°C

10,21 (± 0,01) g kaliumhydrogenphthalat (KHC8O4H4)) opløses i vand og overføres kvantitativt til en 1 000 ml målekolbe, hvorefter der fyldes op til mærket og blandes.

Denne opløsning opbevares i en lufttæt beholder.

3.3. De i handelen værende pH-standardopløsninger kan benyttes.

4. Apparatur

pH-meter med glas- og kalomelelektrode eller tilsvarende og med en følsomhed på 0,05 pH-enheder.

5. Fremgangsmåde

5.1. Kalibrering af pH-meteret

pH-meteret (4) kalibreres ved 20 (± 1)°C ved hjælp af bufferopløsningerne (3.1), (3.2) eller (3.3). En svag nitrogenstrøm ledes hen over opløsningens overflade under hele målingen.

5.2. Måling

Der hældes 100,0 ml vand på 10 (± 0,01) g prøve i et 250 ml bægerglas. Uopløselige bestanddele fjernes ved filtrering, dekantering eller centrifugering af væsken. Den klare opløsnings pH-værdi måles ved 20 (± 1)°C på samme måde som ved kalibrering af pH-meteret.

6. Angivelse af resultatet

Resultatet angives i pH-enheder med 0,1 enheds nøjagtighed, og temperaturen anføres.

Metode 5 Bestemmelse af partikelstørrelser

1. Formål og anvendelsesområde

Denne forskrift fastsætter fremgangsmåden for sigtning af ren ammonium nitratgødning med højt nitrogenindhold.

2. Princip

Måleprøven sigtes enten manuelt eller mekanisk over tre sigter. Når den på hver sigte tilbageholdte masse er bestemt, beregnes den procentdel materiale, der har passeret de krævede sigter.

3. Apparatur

3.1. Standardkontrolsigter med diameter 200 mm og med trådvæv med maskevidder på henholdsvis 2,0 mm, 1,0 mm og 0,5 mm, samt et låg og en opsamlingsskål hertil.

3.2. Vægt til vejning med 0,1 g nøjagtighed.

3.3. Mekanisk rysteapparat til sigterne (eventuelt), som kan bevæge måleprøven i både vertikal og horisontal retning.

4. Fremgangsmåde

4.1. Prøven deles repræsentativt i portioner på ca. 100 g.

4.2. En af disse portioner vejes med 0,1 g nøjagtighed.

4.3. Sigtesættet anbringes i følgende rækkefølge (nedefra): opsamlingsskål, 0,5 mm, 1 mm og 2 mm, og den vejede måleprøve anbringes på den øverste sigte. Låget sættes på sigtesættet.

4.4. Der rystes manuelt eller på rysteapparat i såvel vertikal som horisontal retning, idet der ved manuel rystning bankes let af og til. Der rystes i 10 min., eller indtil den mængde, der passerer gennem hver sigte i 1 min., er mindre end 0,1 g.

4.5. Sigterne fjernes en efter en, og det tilbageholdte materiale opsamles, eventuelt ved forsigtig børstning fra bagsiden med en blød børste.

4.6. Det på hver sigte tilbageholdte materiale og materialet i opsamlingsskålen vejes med 0,1 g nøjagtighed.

5. Vurdering af resultatet

5.1. De enkelte masser omregnes til procentdelen af summen af disse masser (ikke af den oprindelige mængde).

Procentdelen i opsamlingsskålen (dvs. < 0,5 mm) beregnes: A%.

Procentdelen tilbageholdt på 0,5 mm-sigten beregnes: B%.

Den procentdel, der er passeret 1,0 mm beregnes: (A + B)%.

Summen af de enkelte masser skal ligge inden for 2% af den oprindeligt udtagne masse.

5.2. Der foretages mindst to særskilte analyser, og de enkelte resultater for A må højst afvige 1% absolut fra hinanden, og for B højst 1,5% absolut. Hvis dette ikke er tilfældet, gentages prøven.

6. Angivelse af resultatet

Angiv gennemsnittet af de to værdier, der er opnået for dels A og dels A+B.

Metode 6 Bestemmelse af chlorindholdet (målt som chloridion)

1. Formål og anvendelsesområde

Denne forskrift fastsætter fremgangsmåden for bestemmelse af chlorindholdet (målt som chloridion) i ren ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold.

2. Princip

Chloridioner opløst i vand, bestemmes ved potentiometrisk titrering med sølvnitrat i surt medium.

3. Reagenser

Destilleret eller demineraliseret vand uden indhold af chlorid.

3.1. Acetone AR.

3.2. Koncentreret salpetersyre (massefylde 1,40 g/ml ved 20°C).

3.3. Sølvnitrat: 0,1 mol/l standardopløsning Denne opløsning opbevares i en brun glasflaske.

3.4. Sølvnitrat, 0,004 mol/l standardopløsning; denne opløsning tilberedes umiddelbart forud for anvendelsen ved fortynding.

3.5. Kaliumchlorid: 0,1 mol/l standardreferenceopløsning. Der afvejes med en nøjagtighed på 0,1 mg 3,7276 g kaliumchlorid, som forinden er tørret i en time i en ovn ved 130°C og afkølet til stuetemperatur i en ekssikkator. Denne mængde opløses i lidt vand, hvorefter opløsningen overføres kvantitativt til en 500 ml målekolbe; der fyldes op til mærket og blandes.

3.6. Kaliumchlorid, 0,004 mol/l standardreferenceopløsning; denne opløsning tilberedes umiddelbart forud for anvendelsen.

4. Apparatur

4.1. Potentiometer med sølvindikatorelektrode og calomel-referenceelektrode, med følsomhed 2 mV og måleområde - 500 til +500 mV.

4.2. Bro indeholdende en mættet kaliumnitratopløsning, forbundet med calomel elektroden (4.1) og lukket i enderne med porøse propper.

4.3. Magnetomrører med teflonbelagt pind.

4.4. Mikroburette med fin spids, med streginddeling på 0,01 ml.

5. Fremgangsmåde

5.1. Standardisering af sølvnitratopløsningen

5,00 ml og 10,00 ml standardreference-kaliumchloridopløsning (3.6) anbringes i to lave bægerglas af passende størrelse (f.eks. 250 ml). Den nedenfor omhandlede titrering udføres på indholdet af hvert bægerglas.

5 ml salpetersyreopløsning (3.2) og 120 ml acetone (3.1) tilsættes tillige med så meget vand, at det samlede rumfang bliver ca. 150 ml. Magnetpinden (4.3) placeres i bægerglasset, hvorefter omrøreren sættes i bevægelse. Sølvelektroden (4.1) og den frie ende af broen (4.2) nedsænkes i opløsningen, elektroderne tilsluttes potentiometeret (4.1), og startpotentialet registreres, efter at apparatet er nulstillet.

Der titreres med anvendelse af mikroburetten (4.4), idet der først tilsættes henholdsvis 4 eller 9 ml af den sølvnitratopløsning, der svarer til den standard reference-kaliumchloridopløsning, der anvendes. Tilsætningen af opløsningen fortsættes i portioner på 0,1 ml for så vidt angår 0,004 mol/l opløsningerne og i portioner på 0,05 ml for så vidt angår 0,1 mol/l opløsningerne. Efter hver tilsætning afventes stabilisering af potentialet.

De tilsatte rumfang og de tilsvarende potentialværdier opføres i de første to kolonner i en tabel.

I tabellens tredje kolonne noteres de successive stigninger ((1E) i potentialet E. I den fjerde kolonne noteres de positive eller negative forskelle ((2E) mellem stigningerne i potentialet ((1E). Titreringens slutpunkt er nået, når tilsætning af 0,1 eller 0,05 ml (V1) sølvnitratopløsning giver den maksimale værdi af (1E.

Til beregning af det nøjagtige volumen (Veq) sølvnitratopløsning, der er tilsat indtil reaktionens slutpunkt, anvendes formlen

>TABELPOSITION>

hvor

V0 er det samlede volumen sølvnitratopløsning, i ml, umiddelbart inden tilsætning af den portion, som giver den største stigning i (1E

V1 er volumenet (i milliliter) af den sidst tilsatte portion sølvnitratopløsning (0,1 eller 0,05 ml)

b er den sidste positive værdi af (2E

B er summen af de numeriske værdier af den sidste positive værdi af (2E og den første negative værdi af (2E, se tabel 1.

5.2. Blindprøve

Der udføres en blindprøve, som der tages hensyn til ved beregningen af det endelige resultat.

Resultatet V4 af blindprøven på reagenserne gives i milliliter ved formlen

V4 = 2V3 - V2

hvor

V2 er værdien i milliliter af det nøjagtige volumen (Veq) sølvnitratopløsning, der er anvendt til titrering af 10 ml af den anvendte kaliumchlorid standardreferenceopløsning

V3 er værdien i milliliter af det nøjagtige volumen (Veq) sølvnitratopløsning, der er anvendt til titrering af 5 ml af den anvendte kaliumchlorid standardreferenceopløsning.

5.3. Kontrolforsøg

Blindprøven kan samtidig tjene som kontrol med, at apparaturet fungerer tilfredsstillende, og at analysen udføres korrekt.

5.4. Måling

Der udtages en prøve på en størrelse mellem 10 og 20 g, som afvejes med en nøjagtighed på 0,01 g. Den afvejede portion overføres kvantitativt til et 250 ml bægerglas. Der tilsættes 20 ml vand, 5 ml salpetersyreopløsning (3.2) og 120 ml acetone (3.1), hvorefter der fortyndes med vand op til et samlet volumen på ca. 150 ml.

Magnetpinden (4.3) placeres i bægerglasset, som anbringes på omrøreren, der derefter sættes i bevægelse. Sølvelektroden (4.1) og den frie ende af broen (4.2) nedsænkes i opløsningen, elektroderne tilsluttes potentiometeret (4.1), og startpotentialet noteres, efter at apparatet er nulstillet.

Der titreres med sølvnitratopløsningen, som tilsættes i portioner på 0,1 ml fra mikroburetten (4.4). Efter hver tilsætning afventes stabilisering af potentialet.

Titreringen fortsættes som specificeret under 5.1 begyndende fra det 4. afsnit: "De tilsatte rumfang og de tilsvarende potentialværdier opføres i de første to kolonner i en tabel . . ."

6. Angivelse af resultatet

Resultatet af analysen udtrykkes som det procentvise chlorindhold i prøven, som den er modtaget til analyse. Det procentvise chlorindhold (Cl) beregnes ved hjælp af formlen:

>TABELPOSITION>

hvor

T er den anvendte sølvnitratopløsning, angivet i mol/l

V4 er resultatet i milliliter af blindprøven (5.2)

V5 er værdien i milliliter af Veq fundet under bestemmelsen (5.4)

er prøvemassen i gram.

Tabel 1 - Eksempel

>TABELPOSITION>

Metode 7 Bestemmelse af kobber

1. Formål og anvendelsesområde

Denne forskrift fastsætter fremgangsmåden for bestemmelse af kobber i ren ammoniumnitratgødning med højt nitrogenindhold.

2. Princip

Prøven opløses i fortyndet saltsyre, og kobberindholdet bestemmes ved atomabsorptionsspektrofotometri.

3. Reagenser

3.1. Saltsyre (massefylde ved 20 °C = 1,18 g/ml)

3.2. Saltsyre, 6 mol/l opløsning

3.3. Saltsyre, 0,5 mol/l opløsning

3.4. Ammoniumnitrat

3.5. Hydrogenperoxid, 30% (w/v)

3.6. Kobberopløsning (stamopløsning) [17]: 1 g rent kobber afvejes med 0,001 g nøjagtighed og opløses i 25 ml 6 mol/l saltsyre (3.2), hvorefter der tilsættes 5 ml hydrogen peroxid (3.5) i portioner og fortyndes til 1 l med vand. 1 ml af denne opløsning indeholder 1 000 µg kobber (Cu).

[17] De i handelen værende standardkobberopløsninger kan benyttes.

3.6.1. Kobberopløsning (fortyndet): 10 ml stamopløsning (3.6) fortyndes til 100 ml med vand, hvorefter 10 ml af denne opløsning fortyndes til 100 ml med vand. 1 ml af den endelige opløsning indeholder 10 µg kobber (Cu).

Denne opløsning fremstilles umiddelbart før brugen.

4. Apparatur

Atomabsorptionsspektrofotometer med kobberlampe (324,8 nm).

5. Fremgangsmåde

5.1. Fremstilling af analyseopløsninger

Med 0,001 g nøjagtighed afvejes 25 g af prøven, som anbringes i et 400 ml bæger glas, hvorefter der forsigtigt tilsættes 20 ml saltsyre (3.1) (der kan indtræde en voldsom reaktion som følge af carbondioxidudvikling). Om nødvendigt tilsættes mere saltsyre. Når gasudviklingen er standset, inddampes der til tørhed på dampbad, medens der af og til omrøres med en glasstav. Der tilsættes 15 ml 6 mol/l salt syreopløsning (3.2) og 120 ml vand. Der omrøres med glasstaven, som man lader stå i bægerglasset, og dette tildækkes med er urglas. Opløsningen koges svagt, indtil alt materialet er opløst, og der afkøles.

Opløsningen overføres kvantitativt til en 250 ml målekolbe, idet bægerglasset skylles med 5 ml 6 mol/l saltsyre (3.2) og to gange med 5 ml kogende vand. Der fyldes op til mærket med 0,5 mol/l saltsyre (3.3) og blandes omhyggeligt.

Der filtreres gennem kobberfrit filtrerpapir [18], idet de første 50 ml bortkastes.

[18] Whatman 541 eller tilsvarende.

5.2. Blindprøve

Der fremstilles en blindprøve, hvor kun prøvematerialet er udeladt, og der tages hensyn hertil ved beregningen af de endelige resultater.

5.3. Måling

5.3.1. Fremstilling af analyse - og blindprøveopløsninger

Analyseprøveopløsningerne (5.1) og blindprøveopløsningen (5.2) fortyndes med 0,5 mol/l saltsyre (3.3) til en kobberkoncentration, der ligger inden for spektrofotometerets optimale måleområde. Der kræves normalt ingen fortynding.

5.3.2. Fremstilling af standardopløsningerne

Ved fortynding af standardopløsningen (3.6) med 0,5 mol/l saltsyre (3.3) fremstilles mindst fem standardopløsninger inden for spektrofotometrets optimale måleområde (0 til 5,0 mg/l Cu). Førend der fyldes op til mærket, sættes der til hver opløsning ammoniumnitrat (3.4) til en koncentration på 100 mg masse/volumen.

5.4. Måling

Spektrometeret (4) indstilles på bølgelængden 324,8 nm. Der anvendes en luft/acetylen-flamme. Tre gange indsprøjtes i rækkefølge standardopløsningen (5.3.2), analyseprøveopløsningen og blindprøveopløsningen (6.3.1), idet instrumentet skylles igennem med destilleret vand mellem hver indsprøjtning. Kalibreringskurven optegnes med absorbansgennemsnittet for hver standardopløsning som ordinat og den tilsvarende kobberkoncentration i µg/ml som abscisse.

Kobberkoncentrationen i de endelige analyse- og blindprøveopløsninger bestemmes ud fra kalibreringskurven.

6. Angivelse af resultatet

Prøvens kobberindhold beregnes under hensyntagen til måleprøvens masse, fortyndingerne under analysen og blindprøvens værdi. Resultatet angives som mg Cu/kg.

4. BESTEMMELSE AF DETONERBARHED

4.1. Formål og anvendelsesområde

Denne forskrift fastsætter fremgangsmåden for bestemmelse af detonerbarhed af ammonium-nitratgødning med højt nitrogenindhold.

4.2. Princip

Prøven indesluttes i et stålrør og udsættes for et detonationschok fra en eksplosiv tændkæde. Forplantningen bestemmes udfra graden af knusningen af blycylindre, på hvilke røret var anbragt under prøvegennemførelsen.

4.3. Materialer

4.3.1. Plastisk sprængstof med et PETN-indhold på 83 til 86%

Massefylde: 1 500 til 1 600 kg/m³

Detonationshastighed: 7 300 til 7 700 m/s

Masse: 500 g ± 1 g.

4.3.2. Syv længder af fleksibel sprængsnor uden metalkappe

Fyldmasse: 11 til 13 g/m

Længde af hver enkelt snor: 400 (± 2) mm.

4.3.3. Presset legeme af sekundært sprængstof med central fordybning til detonator

Sprængstof: hexogen/voks 95/5, tetryl, eller tilsvarende sekundært sprængstof med eller uden tilsætning af grafit

Massefylde: 1 500 til 1 600 kg/m³

Diameter: 19 til 21 mm

Højde: 19 til 23 mm

Central fordybning til detonator: Ø 7 til 7,3 mm, dybde 12 mm.

4.3.4. Sømløst stålrør efter ISO-standard 65-1981 - svær serie med nominelle dimensioner DN 100 (4'')

Ydre diameter: 113,1 mm til 115,0 mm

Vægtykkelse: 5,0 til 6,5 mm

Længde: 1 005 (± 2) mm.

4.3.5. Bundplade

Materiale: svejsbart stål

Dimension: 160×160 mm

Tykkelse: 5 til 6 mm.

4.3.6. 6 blycylindre

Diameter: 50 (± 1) mm

Højde: 100 til 101 mm

Materiale: blødt bly, mindst 99,5% bly.

4.3.7. Stålblok

Længde: mindst 1 000 mm

Bredde: mindst 150 mm

Højde: mindst 150 mm

Masse: mindst 300 kg, såfremt blokken ikke hviler på et fast underlag.

4.3.8. Plast- eller kartonhylster til tændkæden

Vægtykkelse: 1,5 til 2,5 mm

Diameter: 92 til 96 mm

Højde: 64 til 67 mm.

4.3.9. Detonator ( elektrisk eller ikke-elektrisk ) af styrke 8 til 10.

4.3.10. Træskive

Diameter; 92 til 96 mm. Diameteren tilpasses plastik- eller paprørets (4.3.8) indre diameter

Tykkelse: 20 mm.

4.3.11. Træstift med samme dimensioner som detonatoren (4.3.9)

4.3.12. Små knappenåle (længde maksimalt 20 mm)

4.4. Fremgangsmåde

4.4.1. Fremstilling af tændkæden til indsættelse i stålrøret

Der er to alternative metoder til initiering af sprængstoffet i tændkæden, afhængig af det til rådighed værende materiel.

4.4.1.1. 7-punkts-simultan-initiering

Den færdige tændkæde, klar til brug, er vist på figur 1.

4.4.1.1.1.En træskive (4.3.10) gennembores parallelt med skivens akse i centrum og i seks punkter fordelt symmetrisk på en koncentrisk cirkel (diameter 55 mm). Huldiameteren skal være 6 til 7 mm (jf. snit A-B i figur 1), alt efter diameteren af den anvendte sprængsnor (4.3.2).

4.4.1.1.2.Af en sprængsnor (4.3.2) afskæres syv stykker på hver 400 mm på en sådan måde, at man undgår ethvert spild af eksplosivstof fra enderne, opnået ved øjeblikkeligt at smøre lim på skærefladerne. De syv stykker på hver 400 mm trækkes gennem de syv huller i træskiven (4.3.10), således at de stikker nogle centimetre ud på den anden side af skiven. I en afstand af 5 til 6 mm fra enden indstikkes derefter en lille knappenål (4.3.12) på tværs i kappen på hver af sprængsnorene, og regnet herfra påføres sprængsnorene lim på ydersiden i en længde af ca. 2 cm. Ved at trække i den lange ende af hver af sprængsnorsstykkerne bringes knappenålen derefter i kontakt med træskiven.

4.4.1.1.3.Det plastiske sprængstof (4.3.1) formes til en cylinder på 92 til 96 mm i diameter alt efter diameteren af hylsteret (4.3.8), hvori man indfører det med hylsteret stående på et glat underlag. Derefter sættes træskiven [19] med de syv sprængsnore oven på hylsteret og trykkes fast mod sprængstoffet . Højden af hylsteret (64 til 67 mm) tilpasses derefter på en sådan måde, at den øverste kant flugter med træoverfladen. Endelig fastgøres hylsteret hele vejen rundt til træskiven, f.eks. med hæfteklammer eller små søm.

[19] Skivens diameter skal i alle tilfælde svare til hylsterets indvendige diameter.

4.4.1.1.4.De frie ender af de syv stykker sprængsnor anbringes rundt om træstiften (4.3.11), således at enderne befinder sig i samme plan, vinkelret på denne. Ved hjælp af klæbebånd fastgøres de omkring stiften [20].

[20] NB: Bemærk, at efter denne montage bevarer sprængsnoren i midten nødvendigvis en vis slaphed, når man trækker samtidig i de omgivende seks stykker.

4.4.1.2. Central initiering ved hjælp af et presset tændlegeme

Den færdige tændkæde, klar til brug, er vist på figur 2.

4.4.1.2.1.Fremstilling af det pressede tændlegeme

Under iagttagelse af de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger anbringes 10 g af et sekundært sprængstof (4.3.3) i en form med en indvendig diameter på 19 til 21 mm og presses sammen til korrekt form og massefylde.

(Forholdet mellem højde og diameter skal være ca. 1:1).

I centrum af formens bund findes en 12 mm høj stift med en diameter på 7,0 til 7,3 mm (afhængigt af diameteren af den anvendte detonator (3.9)), således at der i det pressede tændlegeme opstår et cylindrisk hulrum til placering af detonatoren.

4.4.1.2.2.Fremstilling af den færdige tændkæde

Sprængstoffet (4.3.1) anbringes i et hylster (4.3.8) stående på et glat underlag og presses derefter ned med et træstempel, hvorved sprængstoffet får cylinderform med en fordybning i midten. Det pressede tændlegeme anbringes i denne fordybning. Det cylinderformede nedpressede sprængstof indeholdende det pressede tændlegeme dækkes med en træskive (4.3.10), som i centrum er forsynet med et 7,0 til 7,3 mm stort hul til anbringelse af en detonator. Træskiven og hylsteret samles med tape over kors. Koaxialitet mellem hullet i skiven og fordybningen i det pressede tændlegeme sikres ved indførelse af træstiften.

4.4.2. Forberedelse af stålrørene til sprængningsforsøg

I rørets ene ende (4.3.4) bores der diametralt over for hinanden og vinkelret på rørvæggen i en afstand af 4 mm fra rørets kant to huller på 4 mm Ø.

Bundpladen (4.3.5) svejses på den modsatte ende af røret, således at den rette vinkel mellem bundplade og rørvæg fyldes ud med svejsemateriale langs hele rørets omkreds.

4.4.3. Påfyldning og ladning af stålrøret

Se fig. 1 og 2.

4.4.3.1. Gødningsprøve, stålrør og tændkæde bringes på en temperatur på 20 (± 5)°C. Der skal anvendes 16 til 18 kg af prøven til to sprængningsforsøg.

4.4.3.2. Røret anbringes stående med den kvadratiske bundplade hvilende på et plant og fast underlag, helst beton. Røret fyldes op med prøvemasse til ca. 1/3 af sin høj